Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke föreställa mig en strid ulan ändamål , och vet således icke, huru någon strid kan uppkomma mellan den Adel, som bor på landet, och den, som bor i hufvudstaden, då hvardera har samma rättighet att representera, antingen på grund af fullmagt eller medfödd rätt.
Jag kan icke förklara Hr Bråkenhjelms motion på annat sätt, än att han med förtäckta ord velat säga, att R. o. Ad:s representanter borde åtnjuta arfvoden , och att således de, sorn ej kunna bekosta utgifterna för riksdagen , må komma i tillfälle att blifva riksdagsmän.
Ett sådant ändamål har motionären dock icke utvecklat, hvarföre jag också afstyrker motionen, emedan den icke bestämdt åsyftar något ändamål och deri hvarken några brister i nuvarande eller fördelar af det föreslagna representationssättet blifvit antydda; och, för att komma från denna motion till ett annat ämne, anhåller jag att få instämma med Gr.
Cronhjelm i den ön skan, att R. o. Ad. ville inbjuda BondeSt. att förena sig med de öfriga Stånden i det beslut, att R. o. Ad:s re presentationssätt må blifva infördt i grundlagen, på det man må undgå förslag till förändringar, lika litet motivera.
Den i5 April f. in. de och lika litet af ändamålet påkallade som det förevarande.
Jgg vågar vid detta tillfälle icke tillräkna mig felet, att mitt yttrande kommer att gå utom ämnet.
Jag vill i anledning -af den talares anförande, som yttrade sig näst före den sista, nämna, att om den citation, jag gjort, icke varit ordagrann, har jag återgifvit uttrycket åtminstone i samma anda, som det, enligt historien, kan anses innefatta.
Jag skulle tro, att jag för en man med det historiska sinne och de historiska kunskaper, som denne talare äger, ej kan behöfva upprepa de historiska bevisen på 11. o. Ad:s större sjelfständighet i följd af talrikheten , och jag har icke sagt, att R. o. Ad. nu ej har sjelfständighet, utan yttrat, att
Ståndet varit i samma mån sjelfständigare, som det varit talrikare; och jag kan icke återtaga detta uttryck, likasom jag ej heller kan medgifva, att det är förnärmande.
Hvad åter angår R. o. Ad:s sjelfständighet vid sista riksdagen, vill jag, af grannlagenhet och i consequens af hvad jag förut sagt, icke yttra mig derom.
För öfrigt tror jag, att den åberopade voteringen icke bevisar något.
Jag skulle kunna citera flera andra voteringar, der
Ståndet vid första uppropet varit fåtaligt och der resultatet, om de då närvarande ensamme fått votera, hade blifvit fullkomligt sjelfständigt, men genom de under andra uppropet efterskickades och uppkonmes röster blifvit helt annorlunda.
Jag vill ej vidare yttra mig i detta ämne.
Vår närvarande ståndsrepresentation, såsom Ridd. o. Adel, kan hafva brister; men blefve den sådan, som Hr Bråkenhjelm föreslagit, skulle bristerna blifva vida betydligare.
Jag uppträder för att i största korthet vederlägga den talaren, som yttrat, att han icke insett något ändamål med min motion.
Den, som vill tillsluta ögonen, kan göra det; men jag hvarken vill eller kan det.
Bristen i vårt representationssätt anser jag så gifven och tydlig, isynnerhet hvad R. o. Ad:s representation beträffar, att jag icke ansett mig behöfva upplysa den.
Vinsten återigen skulle hufvudsakligen bestå deri, att den s. k.
Landtadel skulle uppkomma till riksdagarna, i fall val finge ske, och i det större afseende, som den valde representantens mening skulle vinna.
Mången, som nu är berättigad till säte och slämma vid riksdagen, bryr sig icke om denna rätt, emedan lian har slumpen att tacka derför.
Skulle deremot representanterna kallas genom medborgares aktning och förtroende, skulle de säkert infinna sig vid riksdagarna.
Remitterades lill Ridd.Utskottet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Den i-5 April e. m. 177 Tisdagen den i5 April 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Justerades 8 prot.-utdr. för denna dag f. m.
M:s denna dag f. m. af Dess HofCanceller aflemnade: 1:0 nåd. skrifvelse med öfverlemnande af Lag-committeens förslag till allmän civillag; 2:0 nåd. propos., angrde särskild vedergällning till Lagcömmitteens arbetande ledamöter efter numera fulländad! uppdrag.
Ånyo föredrogs Hr Bråkenhjelms, Pehr Reinh., d. 10 dennes e. m. på bordet lagda motion om förhöjning uti dea Ridd.Secreteraren anslagna lön.
Hr Riben, Garl Wilh.:
Den nu förevarande, af Hr Bråkenhjelm väckta motionen om löneförhöjning för Ridd.- Secreteraren ber jag att få tillstyrka.
Jag kan icke undgå att finna, det 600 r:drs ökning af Ridd.-cassahs utgifter för densamma är ganska betydlig; men jag anser denna utgift oundgänglig, ty utan en sådan skulle man icke kunna erhålla någon skicklig person, som ville gå in på att odeladt lemna sig åt Ridd.-secret.-befattningen, och ett sådant vilkor måste likväl, enligt R. o. Ad:s beslut vid sista riksdag, fastas vid tjenstens återbesättande.
Lönen utgör för närvarande 600 r:dr b:eo; med den föreslagna tillökningen skulle-den altså utgöra 1200 r:dr.
Då man härtill lägger öfriga agrementer, som medfölja tjensten, såsom fria rum, ved, afgifter för introductioner, arfvode under riksdagarna <Stc., torde löneförmånerna blifva sådana, att Ridd.Secret. derpå kan berga sig, ehuru lönen i alla fall visserligen icke kan anses för stor.
Jag hoppas ock, att den föreslagna tillökningen i längden icke skall blifva särdeles känbar för Ridd.-cassan, enär jag förmodar, att Gr.
Cronhjelms motion om Ridd.- fiscalstjenstens indragning kommer att vinna bifall, och lönen för denna tjenst sålunda blifva disponibel för Ridd.Secret.
Hvad Fiscalen af fonderna uppbär, lärer väl böra delas emellan Kamereraren och förste Cancellisten, hvilka komme att öfvertaga de göromål, som förut tillhört Fiscalen.
Ehrenborgh, Casper Wilh.: Enär R. o. Ad. vid sista riksdag beslöt, att Ridd.Secret. icke får innehafva någon annan Statens tjenst, lärer väl hvar och en taga lör afgjordt behofvet att öka R.idd.Secret:s lön på ett sådant sätt, att någon skicklig och lämplig person vill åtaga sig detta vigtiga embete.
Jag förenar mig alltså i motionen och är Öfvertygad, att Ridd.Utsk. skall utfinna medel till en sådan 5 H. 2 3 ij8 Den i5 April e. m. förhöjning i lönen, att R. o. Ad. kan tillbjuda tjensten åt en person, som fullt motsvarar förtroendet.
Jag tror, att någon bestämd summa i detta fall nu icke behöfver angifvas.
Jag är till större delen förekommen af de talare, som redan yttrat sig i ämnet, och jag förenar mig med dem uti att understödja motionen.
Jag tror, att R. o. Ad:s Secreterare bör så lönas, att han icke behöfver söka andra inkomster ändem, som åtfölja tjensten, och att han med dessa må befinna sig i en fullkomligt oberoende ceconomisk ställning; och för att erhålla en person, som med skicklighet förenar sjelfständighet i tänkesätt och vill uteslutande fästa sig vid denna mödosamma befattning, anser jag löneförhöjning nödvändig.
Jag instämmer således i motionen; men begär, att deruti få framställa det amendement, att lönen må höjas till i,5oo r:dr b:co, i stället för det motionären proponerat förhöjningen endast till 1,200 r:dr.
Jag föreställer mig, att hos R. o. Ad. i denna fråga icke kan uppstå någon annan betänklighet än den af regret, att tillgångarna för närvarande icke tillåta erbjudandet af en högre tillökning, än den föreslagna; men jag tror, att den inblandning ang:de fiscalstjenstens indragning, man gifvit åt denna fråga, bör derifrån uteslutas, och pröfningen af den saken lemnäs öppen, tilldess motionen derom förekommer.
Jag ber för öfrigt att fästa Utskrs uppmärksamhet derå, att då löneförhöjningen nu beviljas endast till 1,200 r:dr, är sådant föranledt deraf, att tillgångarna för närvarande icke medgifva en större tillökning, och att Utsk. alltså må fästa det vilkor vid förhöjningen, att densamma framdeles i mån af tillgångar bör utsträckas vidare.
Då man besinnar, att denna tjensteman afstår från hvarje annan dess tjenst och förhoppningarna att avancera till sådana, samt man derjemte considererar ovissheten i afseende å hvad penningen framdeles kan blifva värd, tror jag icke, att man hör stadna vid den föreslagna summan 1,200 r:dr, utan, då tillgångarna medgifva, Öka den.
Redan under motionstiden yttrade jag mig i öfverensstämmelse med hvad motionären nu föreslagit.
Jag har nemligen trott, att då R. o. Ad. gillade principen, att Ridd.-secret.tjensten icke får innehafvas i förening med någon Statens tjenst, följde deraf nödvändigt, att de löneförmåner, som tillhöra Ridd.-secret.tjensten, boj-de höjas så, att innehafvaren af denna tjenst deraf kunde vara fullt bergad.
Jag föreslog indragning af den i min tanka öfverflödiga Ridd.-fiscalstjensten, emedan jag trodde, att man derigenom skulle bereda medel till Iöneförhöj - Den i5 April *. m. *79 ning för de verkligen behöflig tjenstemännen.
Jag delar dock den tanka, att förhöjningen af Ridd.Secret:s lön ej bör göras beroende af nämnde indragning, utan att man derifrån endast för framtiden borde påräkna de erforderliga medlen; hvaremedlertid jag anser Ridd.-cassan kunna i alla fall betacka utgiften, då capitationsafgiften, sorn, i anseende till reparationer m. m., fortfarande erfordras, ännu framgent lärer komma att bibehållas.
Men då jag yttrat detta, får jag tillika förklara, att jag anser Ridd.Secret. böra vara belåten, om lönen, på sätt föreslaget är, fördubblas.
De förmåner, Ridd.Secret. utöfver den bestämda lönen åtnjuter och hvarå jag till Utsk. skall inlemna förteckning, motsvara ungefärligen lika belopp som sjelfva lönen, då denna antages till 1,200 r:dr; och på sådana inkomster, tror jag, att Ridd.Secret., äfven med familj, kan vara fullt bergad.
Jag yrkar således, att förhöjningen må bestämmas med afseende å dels Ridd.-cassans tillgångar, dels ock hvad den ifrågavarande tjenstemännen verkligen bör och kan vara belåten med.
En sådan förhöjning önskade jag måtte vidtaga genast och utgå från capitationsfonden, hvartill ersättning sedan kan lemnäs af de medel, som från fiscalstjensten besparas.
Vid förnyad föredragning af Bevilln.Utskts d. 10 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 4, i anledn. af Frih.
Sprengtporten och Hr af Robsahms motioner om fastställande af en viss accisafgift å brännvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes, blef samma betänk, å nyo begärdt på bordet af Gr. Cronhjelm, Otto Au g., och Hr Riben, Carl Wilhelm.
Ånyo föredrogs BorgareSt:s d. 10 dennes e. m. på bordet lagda pi’Ot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande dels in bjudning till de resp.
Medstånden, dels anmodan till Utsktn, att med riksdagsgöromålen måtte på allt möjligt sätt fortskyn das.
Det finnes troligen ingen inom detta hus eller bland Representationens medlemmar, som icke lika lifligt med BorgareSt. önskar riksdags ärendernas fortskyndande så mycket som möjligt, emedan det för hvar och en är nogsamt kändt, att riksdagskostnaderna aro ganska dryga och medtaga en betydlig del af bevillningen.
Men man bör ihågkomma, att dessa kostnader till stor del härröra från den långsamhet, som oskiljaktigt är förenad med de former, grundlagen föreskrifver; och jag är öfvertygad, att BorgareSt. erkänner detta.
Man måste äfven medgifva, att Utsk:n, åt hvilka ärendernas hufvudsakliga beredning är anförtrodd, vid denna riksdagen arbeta
Den i5 April c. m. med al] ifver: och BorgareStåndet lärer icke härom vara i okunnighet.
Till följd häraf och då Svenska nationen af sina representanter, som nu äro församlade till flera vigliga och nyttiga ärenders afgörande, säkerligen mindre vantar den hastighet vid målens behandling, som stundom kan sträckas för långt, än den betänksamhet, hvarigenom ärenderna blifvet med grundlighet handlagda, finner jag intet skäl för den inbjudning, BorgareSt. gjort till de öfriga RiksSt.
; jag anser den tvärtom olämplig och anhåller om proposition, att den må läggas till handlingarna, på salt BoudeStåndet gjort.
Upplästes ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 10 dennes, af innehåll, att BondeSt., i anledn. af BorgareStis ofvan föredragna prot.utdr., funnit, att BorgareSt., med åsidosättande af den inbördes uppmärksamheten emellan RiksSt. och titan anledning af riksdagsärendernas gång inom Medslånden under förflutna tiden af riksdagen, gjort den genom inbjudningen uttryckta framställningen om ärendernas skyndsammare behandling; vid hvilket förhållande
Ståndet ansett samma inbjudning icke föranleda till annat afseende, än att läggas till handlingarna.
Sedan jag nu hört BondeSt:s prot.utdr. ronde BorgareSt:s inbjudning uppläsas, får jag förklara, att jag ej anser de termer, BondeSt.
1 sitt beslut nyttjat, vara dem, som det är R. o. Ad. värdigt att i sitt svar begagna.
BorgareSt. har visserligen icke gjort inbjudningen i någon annan afsigt, än den goda, att se riksdagen, så vidt möjligt, fortskyndad; åtminstone kan jag ej tänka mig möjligheten, att ett Stånd i annan väg kan komma med en framställning till sina Medständer.
Det synes mig derföre vara mera värdigt att svara, det R. o. Ad. lika med BorgareSt. finner, att, så vidt ärendernas ordentliga gång medgifver, bör den största möjliga skyndsamhet i förening med nödig betänksamhet användas.
För min del tror jag det hufvudsakligen bero af RiksSt. sjelfva att genom enighet och kraft i besluten få ett snart slut på riksdagen; och i händelse denna åsigt delas af R. o. Ad. lärer det ej blifva svårt att för svaret till BorgareSt. finna så passande uttryck, att de för ingen blifva sårande.
Frih. Rantzou, Joli. A Ib., förenade sig med Frih. Ehrenborgh. Gr.
Cronhjelm, Otto Au g.:1
Jag instämmer visserligen deruti, att de ordalag, BondeSt. i sitt beslut rörlde BorgareSt:s ifrågavarande inbjudning begagnat, icke äro lämpliga för R. o. Ad.; men jag bekänner, att dessa beständiga påminnelser om riksdagens påskyndande, som man nu får höra, icke synes mig vara föranledda af hvarken Utskins eller RiksStis behandlingssätt af ärenderna vid denna Den 15 April e. m. iSi riksdag, och jag vet således icke, hvartill BorgareStrs inbjudning tjenar.
Jag anhåller derföre om den proposition, att frågan måtte läggas till handlingarna, såsom ej erfordrande någon åtgärd, och jag inser ingen nödvändighet för R. o.
Ad att afgifva ett svar; men om ett svar skall meddelas, anser jag R. o. Ad. böra svara, att Ståndet lifligt omfattar hvarje tillfälle till riksdagens förkortande, men icke funnit någon anledning vara för handen till särskild uppmaning i detta hänseende.
Uppå derom framställd proposition fann R. o. Ad.
BorgareSt:s nu föredragna prot.utdr. ej erfordra någon åtgärd, utan endast böra läggas till handlingarna.
StatsUtsk:s d. 10 dennes e. m. på hordet lagda utlåt.
N:o 35 i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R.
St. lill återuppbyggande af staden Borås anslagna lånunderstöd, blef å nyo föredraget, men begärdes på bordet af Gr. von Rosen, Axel, och Hr Raab, Axel Arvid.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts d. io dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 36, i anledn. af väckt motion, att ki 'onohemman må kunna försäljas och gå till gälds betalning, samt att äldste sonens företrädesrätt framför andra syskon till besittning derå måtte afskaffas, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUtskls d. io dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 3y, angrde afskaffande af Borgholms garnisons servismedel samt djeknepenningarna.
Begärdes å nyo på hordet af Hr Stuart, Carl Gust., och Hr von Troil, Emil.
Företogs till pröfning LagUtskrs d. io dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o i4 öfver Prosten L. G. Mittags förslag, att, när frånskiljda makar vilja ånyo träda i äktenskap med hvarandra, laga lysning måtte föregå.
Ilr Dalman, Willi. Fredr.:
Jag tager mig friheten fästa Ståndets uppmärksamhet på den princip, som ligger till grund för LagUtskrs ifrågavar. betänk., den nemi. att för åtskiljda makar försvåra en återförening.
För min del kan jag icke gilla denna princip, och anser inga andra hinder böra läggas för en sådan återförening än dem, som äro nödvändiga för bibehållande af nödig ordning, hvartill nu gällande stadganden, efter min tanka, äro tillräckliga, utan att någon ny föreskrift om lysning och vigsel erfordras.
Jag anhåller således om återremiss af betänk., eller skulle helst önska afslag derå, i läll sådant anses, då frågan nu första i8i Den i5 April c. m. gången är före, kunna äga rum; men i händelse af återremiss skall jag vid ett annat tillfälle vidare utveckla min åsigt i ämnet.
Jag kan ingalunda dela den siste talarens åsigt.
Då skilsmässen försätter makarna i samma belägenhet som före giftermålet, så att de ömsesidigt kunna ingå nya förbindelser, ser jag intet skäl, att icke vid fråga om en ny förening dem emellan iakttaga samma försigtighetsmått i afseende på tredje mans rätt, som finnas stadgade i fråga om personer, emellan hvilka ingen förbindelse förut ägt rum.
Jag finnér Utskts skäl välgrundade, och begär proposition till bifall å betänkandet.
Jag anhåller att i denna fråga få förena mig med Hr Dalman, och då mina tankar i ämnet äro helt och hållet skiljda från mängdens, eller de åsigter, som på sednare tider sökt göra sig gällande, skulle jag anse mig handla orätt, om jag icke i korthet redogjorde för min mening.
Jag tror för min del, att rätta sältet för sedlighetens bevarande är att försvåra sjelfva skilsmässan emellan makar, och jag har derföre vid flera tillfällen yttrat mitt ogillande af de utvägar, som i sednare tider blifvit vidtagna för att lätta upphäfvandet af ingångna äktenskap.
Erfarenheten har också visat, att denna lättnad har till följd en upplösning af alla andra sociala förhållanden.
Af samma skäl kan jag ej understödja ett förslag, enligt hvilket ny lysning och vigsel skulle erfordras för att återknyta ett redan upplöst äktenskapsband.
Hr Dalman har sagt sig ämna vid ett annat tillfälle vidare utveckla skälen för sin åsigt; jag åter har alltid ansett detta rum icke vara rätta stället för vidlyftiga deduetioner, och jag inskränker mig derföre nu till den förklaring, att jag önskat, att LagUtsk., då vi förr eller sednare hafva att förvänta ett helt nytt lagverk, icke inkommit med förslag till denna partiella ändring, som, efter min tanka, är ganska obetänkt.
För att icke uppehålla discussionen, anhåller jag blott att till alla delar få förena mig med Frih.
Bemödandet att förena oeniga makar har redan nått sin yttersta gräns, innan skilsmässan tillätes, och skiljobrefvet bör göra slut på detta bemödande, då det gör slut pä äktenskapet.
Men derefter inträder behofvet af samma varsamhet i afseende på tredje mans rätt, som lagstiftningen funnit sig skyldig att iakttaga i fråga om förbindelser emellan ogifta personer, d. v. s. att genom lysning de personer, som tilläfventyrs efter skilsmässan med någondera af makarna inträdt i förbindelse, böra blifva underrättade, att detta sednare aftal är på väg att brytas.
Jag vet Dan 15 April e. ra. i83 icke, hvarföre denna varsamhet om tredje mans rätt skall mindre vårdas eller hafva mindre värde, då fråga är om ny förening emellan lagligen åtskiljda makar, än eljest.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må åtfölja återremissen, hvilken jag ej vill bestrida.
Jag förenar mig med Hr Dalman och Frih. Ehrenborgh.
Jag tror, att den olyckliga disharmoni emellan makar, som föranledt skilsmässan, möjligen skulle kunna lättare häfvas, om tillfälle lemnades dem att åter flytta tillsammans; men jag finner denna utväg ansenligen försvårad genom Utsk:s förslag och anser de stadganden, som nu förefinnas, lämpligare, särdeles som jag ej delar den mening, att makar efter ett flerårigt äktenskap, hvarunder de äfven kunna sammanaflat barn, befinna sig efter skilsmässan i alldeles samma förhållanden som före giftermålet.
Jag anhåller, att äfven denna anmärkning får åtfölja återremissen till Utskottet.
LagUtsk:s nu föredragna betänk.
N:o i4 blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Ånyo föredrogos och b i fö 11 os LagUtsk:s d. 10 dennes e. m. på bordet lagda betänkanden: N:o i5. öfver Riksd.-fullm. C. W. Olbers motion om ändring i 3 Cap. Sjöskadebalken, Sjölagen; N:o 17. öfver Riksd.-fnllm.
Jönssons motion om förlängande af tiden, inom hvilken part, som vill söka ändring i Hofrätts dom eller utslag, bör sådant hos Hofrätten tillkännagifva ; N:o 18. öfver Riksd.-fullm.
Nils Insulins motion om ändring af i och 3 §§. i 3o Cap. Rätteg.B:n.
Lades till handlingarna LagUtsk:s d. ro dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 16, i anledn. af Riksd.-fullm.
Nilssons från Malmöhus län motion om ändring i nu gällande straffbestämmelser för missgerningsmans släppande.
Föredrogs ånyo LagUtskrs d. 10 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o ig öfver Hr Aug. von Stahls och Riksd.- fullm.
Hr C. L.
Hessles motioner om ändring i det nu gällande stadgande, ang:de öfverdomstol i tullmai, m. m.
Jag instämmer i denafLagUtsk. föreslagna förändringen af 1828 års förordm, ang:de upphörande af CommerceCollegii domsrätt i vissa mål, såsom varande af behofvet påkallad; men jag tror, att Utsk. i redactionen af sin hemställan begått en misskrifning, som torde föranleda till återremiss af betänk.
Utsk. har nemi. tillstyrkt R.
St. att hos K., M. i und. anhålla om sådan ändring i nämn - I 184 Den i5 April e. m. de förordning: att mål, som angå förbrytelser mot författningarna om oloflig införsel och utförsel af varor, tullförsnillning, ut- och inrikes seglation, samt varutransporter landvågen inom landet och nederlag, (hvarunder jemväl ansetts inbegripna öfverträdelse!' af den åt allmogen i sju härader a f E1 f s b o r g s län samt städerna Borås och Ulricehamn beviljade handelsfrihet) hädanefter &c. I anledn. af otydligheten i denna ordställning har jag uppgjort ett annat redactionsförslag, som jag, vid den återremiss af betänk., hvarom jag anhåller, torde få underställa Utsk., så lydande:
Att 11.
St. i und. anhålla, det K. M. täcktes, med ändring af hvad K. förordn. af d 17 April 1828, ang:de upphörande af CommerceCollegii domsrätt i vissa mål, uti detta afseende innehåller, i nåder stadga: att äfven mål, som angå förbrytelser mot författningarna om oloflig in- och utförsel af varor, tullförsnillning, ut- och inrikes seglation och varutransporter landvågen inom landet, (härunder jemväl inbegripna öfverträdelse!' af författningarna rör:de den allmogen i sju härader af Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn beviljade handelsfrihet) hädanefter skola fullföljas i den Hofrätt, under hvars domvärjo underrätten, som målet handlagt, lyder; äfvensom att åtal emot underrätt för tjenstefel i dessa mål likaledes böra i vederbörande Hofrätt göras anhängiga och afdömas; lärande, i händelse K.
M. härtill lemnar
Dess nådiga bifall, de uti högstberörde nådiga förordning meddelade föreskrifter, ang:de tiden och hvad som för öfrigt vid ändrings sökande bör iakttagas, äfven varda härefter behörigen lämpade.
Ehrenborgh, Gasp. Willi.?
Ehuru jag, lika med Hr Stuart, skulle önskat bifall till Utsk:s förslag i sjelfva hufvudsaken, nödgas jag likväl, på de af Hr Stuart anförda skäl, förena mig med honom i begäran om återremiss.
Det förhåller sig nemi. verkligen så, att i den meningen af TJtsk:s förslag, som lyder: hvarunder jemväl ansetts inbe gripna öfverträdelser af den åt allmogen i sju härader af Elfsborgs län samt städerna Bolås och Ulricehamn beviljade handelsfrihet, hafva orden: författningarna om blifvit uteglömda.
Jag tror visserligen, att, då här icke är fråga om något uppgjordt lagförslag, som skulle på rikssalen aflemnas, utan endast att till K.. M. frambära en und. anhållan, otydligheten i allt fall skulle vid författningens utfärdande blifva rättad; men måhända är det ändock riktigast att genom återremiss få rättelsen gjord, innan någon skrifvelse afgår.
Jag förenar mig i begäran örn återremiss, med den förklaring, att jag gillar prin ci - Den i5 April e. ra. cipen, som innefattas i Utsk:s förslag, och att min begäran således endast grundar sig på den bristfälliga redactionen, helst det icke torde vara just så säkert, att den anmärkta felaktigheten skulle blifva observerad vid författningens utfärdande.
N:o 19 blef i anledn. af dessa anmärkningar återremitteradt.
Nedannämnde d. 10 dennes e. m. på bordet lagda betänk:n från LagUtsk. blefvo af R. o. Ad. bifallna, nemi.:
N:o ao. öfver Riksd.-fullm.
Anderssons från Calmar län motion om åläggande för domstol, som finner part hafva misstagit sig om forum, att honom till rätter, bestämdt uppgifven domstol hänvisa; i\:o 21. öfver Hr A. von Ståbis motion, att mål angrde nidingstjufnad, hvarom 3, 4 och 5 §§. 42 Gap. Missg.B:n förmäla, må upphöra att vara af understallningsegenskap; N:o 23. i anledn. af Hr Prosten Mittags motion om upphäfvande af eller ändring i föreskrifterna om tiden för begrafningar; N:o 23. öfver Riksd.-fullm.