Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd, ehvad dc re-, dan fattat deras beslut i ämnet eller icke, likväl voro oförhindrade, att pröfva och antaga inbjudqingen, hvars verkan således i alla fall blef densamma.
Hans Excel - loa Den 27 November lence förklarade dock,, att det ankom på Rid-, derskapet och Adela att sjelf afgöra, huru-, vida de i förevarande ämne beslutade tvenne inbjudningar skulle nu genast till de öfrige Stånden särskildt expedieras,.
Herr Rosenblad:.
Till ytterligare stöd för min anhållan, torde jag få erinra,, att Utskottet första gången afhandla! h varje slag af Bankens, lånerörelse i serskildta Betänianden, . ehuru alltsammans, sednare gången, blifvit sammanslaget uti ett enda; och den praxis Herr Grefven och LandtMarskalken omnämnt,, torde således icke lägga något hinder i vägen för affärdandet till de öfriga Stånden ju förr desto häldre af ett ProtocollsUtdrag i afseende å de delar,, uti hvilka inbjudningar blifvit beslutade, Herr Munck af Rosenschöld':
Jag förenar mig så mycket häldre med Herr Rosenblad, som man, alltid måste äga större hopp, att de öfrige Stånden, till följd af' inbjudning från ett Stånd, skola förena sig med detta, innan de sjelfva fattat deraa beslut i ämnet, än att de sedermera skola frångå sitt egit beslut, för att antaga ett annat Stånds, Hans Excellence Herr Grefven och.
LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att de förut beslutade tvenne inbjudningar till de öfrige RiksStånden, att förena sig i de beslut Ridder - Den 27 Noyembcr. 10 3, skåpet och Adelil fattat, rörande Bankens lån på vågeffecter, och fortfarandet af de så kallade Silfverlånen, må så fort sig göra låter, och innan BancoUtskottets förevarande Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln i allo pröfvadt, uppsättas, för att genom serskildt ProtocollsUtdrag till de öfrige RiksStånden expedieras.
Jag får yördsamt anhålla om enahanda åtgärd, i afseende på det beslut Ridderskapet och Adelil i sista plenum fattat: att det må vara tillåtit de gäldenär er , sorn lios Banken häfta för lån mot intekning och förbindelse att liqvideras pä 33f år med 2 procent ärligen i Silfver, utaf länecapitalets primitiva belopp, att i dess ställe, om och enär de det åstunda, inbetala i Bancosedlar sex procent för är räknadt af samma Capitalbelopp, dä Banken kommer att, med de sålunda inflytande betalningsposter, öka sin Silfverupphandlingsfond, och deremot använda af sitt redan ägande Silf ver, medelst afföring efter rff shillings pris, så mycket som i betalning ä lånet deremot svarar.
Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att de öfrige Riksstånden mätte inbjudas, att förena sig i Den 27 November, Ridderskapets och Adelns nyss omförmälte heslut, samt att ProtoeollsUtdrag derom må» så fort sig göra låter, uppsättas, för att till de öfrige RiksStånden expedieras.
I ordningen följer nu till föredragning BancoUtskottets under N:s 2, 3, 4 och 5 afgifne förslag till närmare bestämmelser för fastighets-belå.ningen till 4 och 5 procent, men då Ridderskapet och Adeln i sista plenum beslutat, att den under Litt.
B. betecknade hufvudpunkten för ifrågavarande fastighets-belåning skall tills vidare blifva hvilande, synas äfven alla undermomenter, som hafva afseende på detaljerna, böra hvila.
Jag föreslår derföre, att nyssberörde punkter 2, 3, 4 och 5 icke 1111 må afgöras, utan framdeles bestämmas.
Hans Excellence Herr Grefven och landtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt besluta, att de i Utskottets Utlåtande nästföljande 4 punkter under N:ris 2, 3, 4 och 5, angående grunden för lånesummans bestämmande; maximi- och minimi-beloppen af ifrågavarande lån; räntan derå; samt årliga inbeta Iningsskyldigheten, skulle framdeles af Piidderskapet och Adeln bestämmas.
Bifölls, Den 27 November. io5 b) Odlingslån mot säkerhet af Borgen, Litt.
A) Att det af Bankens Commissa~ riat redan beviljade, men i brist af jond ännu icke utgifna Odlings - lånebelopp, 8j ,6g6 Rulr, må, i afräkning på först inflytande halfva af betalningen pä de äldre odlingslånen, i likstämmighet med 182.3 års författning, till lånsökanderne utgifvas.
Uppå gjord framställning blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Litt; B)
Att allt hvad vidare , från och med år 1822g, är disponibelt å half va beloppet af Capital-af betalningar på od-, lings-lån, intill dess summan, enligt BancoBeglemenlet af år 1823, hunnit nedsättas till 3oo,ooo R'fdr, samt sedermera alla härå inflytande Capital-afbetalningar, hvilka till det minsta kunna antagas utgöra från i5 till 25 Rulr om året, må användas såsom lån till hjelp och understöd för nödvändiga jordodlingar, endast åt personer, hvilka, i följd af den från 1828 års början gällande Skiftes stadgan, nödgats, och än vidare nödsakas göra utflyttningar från byar och hemman, och på anvisad utmark inrätta nja bostäder; skolande alltså, hvad utaf låntillgången möjligen kunde, under ett år, blifva obegagnadt, reserveras till ett annat år. io6 Den 27 November.
I hufvudsaken vidblifver jag elen mening, som mia reservation vid Utskottets första Betänkande utvisar.
Men då afsigten, enligt Utskottets sednare Utlåtande, är, att med odlings-lånefonden, uteslutande skaffa understöd åt dem, som, i följd af den nya SkiftesS. tadgan, nödgas, göra utflyttningav och på utmarken upprätta nya höstäder, samt denna Stadgas, skadlighet redan visat sig i högre grad än jag befarat, alldenstund man ieke länge sedan hort uppgifvas, att en skiftad by blifvit såld för mindre belopp, än, skifteskostnaderne; så bekänner jag, att jag icke har hjerta, att undandraga dem, som lida genom denna, Skiftesstadga, den lilla hjelp man bär föreslagit.
Jag tillstyrker; derföre bifall å Utskottets, Utlåtande.
Hans Excellence Herr Grefve af JVet-, torstedt j Gustaf: Då Herr yon Hartmansdorff' fästat sig vid uppgiften om en by i Westergöthland,, sorn skulle, hafva blifvit såld till lägre pris, än beloppet af skifteskostnaderne, anser jag mig böra upplysa, att jag förfrågat mig härom lios Landshöfdingen i det uppgifna Länet, Grefve Posse, pcb fått det svar, som jag beklagar att jag nu icke har till hands, att skiftet af den Ifrågavarande byen blifvit begärdt, och till största delen utförd t, innan den nya Skiftesstadgan blef gällande; att kostnaden för delta skifte uppgått till något öfver i,3oq, Den, 27 November. 107
R:dr, och att till gäldande häraf utmätning af lösören
Väl ägt rum, men intet hemman försalts.
Deremot hafva 4 hemmansdelar i denna by blifvit frivilligt till enskilde försålde för högre pris, än hvartill de varit uppskattade.
Sådant är innehållet af det svar jag för två dagar sedan erhöll.
Jag anser mig skyldig förklara, hvarföre jag icke inom Utskottet reserverat mig emot de bär ifrågavarande lånen, sorn jag icke kunnat undgå att ogilla* orsaken är den, att vinsten, af dessa
Iåns indragning icke skulle hafva motsvarat det elaka intryck, sorn deraf möjligen blifvit en följd.
Ty då man afdrager de 87,696 R:dr, hvarom den nyss bifallna puncten Litt, A, handlar* och, hvilkas utgifvande på samma sätt sorn hittills svårligen kunnat vägras, utan ingrepp 1 enskildas yättmätiga fordringar,, så återstår af hela Odlings-lånefonden endast 20 å 3o,ooo.
R:dr att disponera intill nästa Riksdag; och sorn jag för en så obetydlig summa icke anser det löna mödan» att uppträda i strid mot den allmänna meningen, så tillstyrker äf-, veil jag bifall till Utskottets förslag.
Herr Munck af RosenschöldJag finnér mycken consequence i Utskottets för-, slag, att använda OdlingsLånefonden, blott till understöd för dem, sorn till följd af Skiftcsförfattningarne nödgas utflytta och io8 Den 27 November. inrätta nya bostäder; ty då man å ena si-, dan åtminstone indirect tvingar den af pen11 ingeförlägenhet tryckte jordbrukaren till kostsamma företag, bör man ock å andra sidan bereda honom någon utväg att anskaffa de erforderlige summorne.
Jag erka Tinér derföre mycket sammanhang mellan Utskottets förslag i denna del oqh den nya Skiftesstadgan samt Landtmäteri-taxan, och jag tillstyrker på denna grund bifall å förevarande punkt; men jag förmodar af samma skäl, att Utskottets förslag om räntans förhöjning å dessa lån icke skall blifva bifallit.
Exemplet af den i Westergötland först skiftade och sedan försållde byen, huru det än för öfrigt dermed må förhålla sig, visar åtminstone, att den nya Skiftesstadgan icke afhjelpt de skadliga följderna af förra Skiftesförfattningarne, såsom man bordt vänta; och då Rikets Ständer redan beslutat åtskillige förändringar i 1827 års Skiftesstadga, hvilka förändringar dock ingalunda afhjelpt alla de olägenheter man redan försport af denna författning, samt jag således förmodar, att 1827 års Skiftesstadga förr eller sednare kommer att undergå så betydliga förändringar, att man äfven finnér sig föranlåten utbyta dag och datum för densamma, så vågar jag föreslå den förändring i Utskottets förslag, att man, j stallet för Utskottets ord: till hjelp och Den 27 ffovember. understöd för nödvändiga jordodlingar, endast ät personer, hvilka, i följd af den från 1828 års början gällande Skiftesstadgan, nödgats och än vidare nödsakas göra utflyttningar &c. må begagna ett allmännare uttryck, och säga: hvilka, i följd af SkiJlesförfattningarne, nödgats &c. Herr Rosenblad:
Utan att ingå i något omdöme om nu gällande Skiftesstadga, hvilket nu icke tillhör discussionen, och hvartill jag icke eller finner mig behörig, instämmer jag med Herr Ribbing, att redactionen i Utskottets förslag är felaktig; ty om Konungen finner för godt att ändra 1S27 års Skiftesstadga, och åri83olåta utfärda en ny, skulle, om Rikets Ständers beslut fattas i enlighet med Utskottets förslag, hela saken derigenom förfalla.
Men då detta fel afhjelpes genom borttagandet af orden: den frän 1828 ärs början gällande Skiftesstadgan, och insättandet i stället af det allmännare uttrycket Skiftesförfattningarna, så får jag, med denna lilla förändring, anhålla om proposition till bifall å Utskottets förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och Randt Marskalken gjorde proposition till bifall å BancoUtskoltets tillstyrkande i denna punkt.
Ja och Nej, I 10 Den 27 November.
Hvarefter Hans Excellencc hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla berörde tillstyrkande, med den förändring, att orden: ”i följd af den från ”1828 års början gällande Skiftesstadgan,” utbyttes, på sätt Herr Ribbing föreslagit* mot orden: i följd af Skiftesförfalthin^- garné.
Bifölls. 1:0
Att högsta lånesumman blifver aooö R:drs i fall utflyttning sker till oupptagna, utmarksägor; men derest betydligt af inägor och odlad mark ingår i skiftet* må ej öfver 1000 R:dr i lån meddelas.
Uppå gjord framställning hlef Utskottets förslag i denna del af Ridderskapet och Adeln bifallit. 2:0
Att räntan beräknas till 3 procent årligen_, efter den method, sorn vidare genom det reglementariska 'kommer att bestämmas.
Jag måste fortfara att nu, likasom då Utskottets första Betänkande förevar, anse det vara osammanhängande, att höja räntan i Banken på samma gång man berådt en realisation , helst BancoUtskottet sjelf tillika med StatsUtskottet anfört såsom skäl för realisationen, att den allmänna räntefoten derigenom skulle blifva nedsatt.
Då man dessutom besin - < Den 77 November. 111 ilar, alt odlingslånen skapa valuta för hvad som utgifves; att landets välstånd derigenom på det hela befrämjas, och att dessa
Ian till och med hunna verka till upprätthållande af sedelmyntets värde derigenom, att mindre utländsk spanmål och victualier behöfva införas, men ibland häraf mera utföras, så kan jag icke inse något skäl, hvarföre räntan På odlingslanen nu skall höjas.
Jeg har väl funnit i Utskottets Betänkande ett skäl, som låter väl, nemligen att Banken sjelf efter denna Riksdag skall upptaga lån mot 3 procent, och att inga medel sålunda böra för lägre tänta af Banken utlånas; men jag får häremot erinra, att största delen af ifrågavarande utlåning icke lärer komma att verkställas sålunda, ätt Banken först upplånar de penningar, som dertill användas, utan dessa 'odlingslån komma, oberoende äf Bankens upplåning, att utgå äf helt andra tillgångar, och så länge realisationen ej är verkställd, genom Bankens egna reverser.
Jag tillstyrker derföre, ätt räntan på odlingslånen må, såsom hittills> bestämmas till a procent.
Om den allmännä räntan nu vore 2 procent, skulle Herr Munck af Rosenschjöld hafva rätt deri, att Utskottets förslag till förhöjd ränta å Odlingslånen innefattade en inconsequence mot Utskottets raissonement, att följden af åter*- ‘ställd ordning i myntväsendet skall hlifvå na Den 27 November. en efter liand skeende nedsättning i räntan ; roen då allmänna räntan för närvarande är 3 gånger större, och till och med ännu högre, om man tager i beräkning alla omkostnader för en lånsökande, så skulle jag tro det icke allenast vara consequent handladt, utan äfven en pligt, att återbringa Bankens lånerörelse till ordning, genom upphäfvande af en ränta, som endast leder till missbruk.
När man genomgår
Bankens böcker, blir man lätt öfvertygad om de väldiga missbruk, hvartill den låga räntan pä odlingslån föranledt, enär största delen af dessa lån blifvit begagnade endast för den låga räntan skull, utan att låntagarne tänkt på odlingarne annorlunda än såsom vehikel för lånens erhållande.
Bankens förlust bar dock varit störst på denna låne-anstalt; och jag är öfvertygad, att den halfannan million, som i denna väg utgått sedan 1815, icke framkallat odlingar för kanske 100,000
R:drs värde utöfver dem, som i alla fall skulle hafva blifvit företagne.
Jag tillstyrker bifall å Utskottets förslag.
Jag vill icke ingå uti undersökning om hvad Herr Munck af Rosenschöld framställt, angående odlingslånens verkan på produktionen och myntvärdet; jag vill blott fästa uppmärksamheten på obetydligheten af den sak, som Den 27 November.
113 som här är i fråga.
Hela den fond, som för de nu beslutade nja odlingslånen in Lill nästa Riksdag kan komma att ulga, utgör icke mera än omkring 3o,ooo R:dr, hvarå räntan gör, efter 2 procent, 1000 R:dr Riksgäld, och efter 3 procent samma summa i Råneo, så att hela skillnaden är 5oo R:dr Riksgäld.
Jag hemställer, om denna obetydliga skänk åt jordbruket kan hafva någon verkan på hela landets produktion; men deremot finner jag det oformligt, att Banken, som sjelf kommer att upplaga penningar mot 3 procent, skulle utlåna mot 2; och då jag för öfrigt icke anser nyttigt, att inleda jordbruket i skuldsättning, kan jag icke underlåta alt för principens skull yrka bifall till Utskottets förslag.
Herr Munck af Rosenschjöld:
Det är ganska riktigt anmärkt af Herr Rosenblad, att odlings-lånen hittills ofia blifvit missbrukade och använde för annat ändamål, än hvartill de varit bestämde; men sedan man 1111 beslutat, att de endast skola meddelas åt dem, som undergå enskifte, och nödgas till utflyttning, lära dylika missbruk icke vidare blifva möjliga.
Hvad åter beträffar Herr von Troils invändning om obetydligheten af den summa, som är i fråga, så synes den snarare tala för räntans bibehållande vid hvad den hittills varit; ty det lärer väl icke vara talarens mening, att summan är obetydlig för låntagarne, utan 5i H. 8 Den 27 November. blott för Banken.
Jag fortfar derföre, att yrka räntans bestämmande till blott 3 procent; och det skäl till förhöjning, som man velat hemta derifrån, att Banken sjelf skall upplåna penningar mot 3 procent, kan så mycket mindre verka på frågan, som en sådan upplåning ännu icke ens är beslutad, samt det i alla fall lärer blifva ganska obetydligt eller alls intet af de upplånte penningarne, som kommer att användas till bestridande af de här ifrågavarande lånen.
Ändamålet med den fördel af endast 2 procents ränta, som med odlingslånen var förenad, har varit, att underlätta större eröfringar inom eget område, det vili säga, att uppmuntra till större odlingsförelag; men erfarenheten har visat den följd, att odlaren ofta, äfven med biträde af denna fördel, fått med sin välfärd plikta för sin patriotism.
Mig synes derföre frågan böra inskränkas derhän, att om missbruken varit så stora, att ändamålet blifvit förfeladt, bör detta ändras, men ingen ting annat; ty så länge man ännu vill ändamålet, bör man äfven låta medlen qvarstå.
Nyodlingar kunna icke efter min tanka bära högre'ränta än 3 procent, och jag tillstyrker derföre räntans bibehållande vid hvad den hittills varit, samt föreställer mig, att beslutet i allt fall icke kan få retroactiv verkan mot dem, som redan fått sina lån till 2 procent.
Herr von Troil: Att, på sätt Friherre Boije anmärkt, det beslut, sorn nu kommer att fattas, icke kan hafva retroactiv verkan mot dem, som redan erhållit eller blifvit förklarade berättigade, att, pä grund af redan ingifna handlingar, erhålla sina lån till 2 procent, är ganska klart, ty deras skuldsedlar med utfästade betalningsvilkor äro redan afgifne.
Hvad åter nyttan eller skadligheten af de äldre odlingslånen beträffar, sä hör den frågan icke hit, sedan man numera beslutat, att fonden skall användas icke till odlingslån, utan till skifteslån; ty saken är derigenom förändrad, om ock namnet fortfar.
Jag har också egentligen begärt ordet för att besvara Herr Munck af Rosenschölds yttrade förmodan, att min mening icke skulle hafva varit, att den ifrågaavarande summan vore obetydlig för låntagaren; men det är just detta jag menat, ty afsiglen måtte vara, att understödja alla, till följd af skiften, utflyttande, såsom Corporation betraktade, och då lära de vara föga belåtne med en skänk af 5oo R:dr Riksgäld.
I fall fråga bär vore om bildandet af en ny fond för odlingslån, skulle jag instämma med Herr Rosenblad; men då frågan endast är om återstoden af de 3oo,ooo R:dr, som vid >828 års
Riksdag blefvo bestämde för odlingslån, hem5t H. 8* Den 27 No v ernber. släller jag till den värde talaren sjelf, om det icke innebär en inconsequence, att, när alla förut meddelade lån till 2 procent icke kunna ändras, och låntagarne till de 87,696 R:dr, hvarom punkten Litt.
A. handlar, icke eller kunna åläggas alt betala högre ränta än 2 procent, likväl behandla de lån, som kunna meddelas på den återstående obetydliga delen af fonden, på ett annat sätt.
Jag tror detta vara så mycket origtigare, som jag gerna medgifver, att de hittills tagne lånen, under pretext af odlingar, ofta blifvit använde för andra ändamål; men ett sådant missbruk med de nya lånen icke kommer att äga rum, sedan man nu beslutat, att de skola användas för ett gifvet ändamål, der de, enligt min tanka, mer än någonsin komma att behöfvas, helst den rådande principen i sednaste Skiftesstadgan, att en enda delägare kan tvinga ett helt byalag till skifte, säkerligen skall göra många olyckliga, så vida ej iättade utvägar till understöd gifvas.
Jag får derföre för min del tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att icke höja räntan på odlingslånen, utan låta den förblifva, sådan den hittills varit.
Man har från de gamla odlingslånen, och de vilkor, hvarunder dessa blifvit meddelade, velat leda sig till en fortfarande ränta af 2 procent för de nya lånen; men jag hemställer, om icke erfa - Den 27 November. renheten tillräckligt visat, att dessa äldre odlingslån föranledt till missbruk, och lackat till en öfver-produktion , som man icke varit beredd att begagna på ett nyttigt
Sätt, utan tvärtom i öfverflöd förtärt.
Då nu ingen fråga vidare är om odlingslån, utan 0111 helt nya skifteslån, synes erfarenheten böra vägleda oss att icke föranleda, från samma orsaker, missbruk, ehuru af annan art.
Mången klagar redan öfver sin oroliga granne, som tvingar honom till skifte; och mig synes, att om man nu genom en alltför låg ränta liksom utsätter en belöning för den, som vill skifta, skallman vid en kommande Riksdag ångra, att man uppmuntrat dessa skiften, öfver hvilka man redan har nog anledning att klaga.
Jag anhåller på dessa skäl om proposition till bifall af Utskottets välgrundade förslag.
Jag tillstår, att jag icke med Herr von Troil kail dela tankan om en så allmän penningeförlägenhet, att alla utflyttande åboer skulle behöfva anmäla sig till de ifrågavarande lånen; dock tror jag, att en sådan förlägenhet hos de fleste äger rum, och tror tillika, att Ridderskapet och Adeln, som, med mer beredvillighet än något annat Stånd, bifallit de ökade anslagen vid denna Riksdag, i synnerhet borde, så vidt sig göra låter, söka befrämja de tillgångar, hvarmed jordbrukande klassen må finna utväg att draga Den 27 November, skattebördorna , eller åtminstone att man icke bär bör söka minska dessa tillgångar derigenom, att man gör de biträden, sorn redan finnas, mindre förmånliga, än de hittills varit.
Jag hoppas ock, att Ridderskapet och Adeln så myrket mindre skall höja räntan å de ifrågavarande lånen, som Ståndet förut låtit nya Skiftesstadgan passera med blott några obetydliga förändringar, och jemväl godkänt den nya Landtmäterilaxan, hvilka båda Författningar, om icke på ett direct, likväl på ett indirect sätt, mer och mindre tvinga jordbrukaren till skuldsättning för utgifter, uti hvilka han icke sjelfvilligt ingått.
Jag fortfar på dessa skäl att yrka räntans bibehållande vid 2 procent, och hoppas, att ingen förhöjning skall äga rum, förrän antingen jordbrukarens välstånd blifvit ökadt, eller skatlebördorne minskade, Herr Rosenblad:
Då Riderskapet och Adeln redan bifallit, hvad Utskottet under Litt.
A. tillstyrkt, nemligen, alt alla redan sökta lån skola meddelas på de gamla vilkoren, och frågan nu är om ett helt nytt lånesätt, synes det mig alldeles orimligt, att bestämma en oformlig ränta, som är så föga öfverensstämmande med allt Bancobruk.
Hvad nyttan beträffar, tror jag att det skifte måste vara alltför litet fördelagtigt, som icke kan bära lån mot 3 procents ränta.
För öfrigt får jag erinra, att i bör - Den 27 November. *?
9 jan , och intill dess fonden blifvit nedsatt till det bestämda beloppet af 3oo,ooo R:dr, alltför litet lärer komma att utgå till dessa skifteslån, samt att jemväl sedermera endast 20, a 3o,ooo R:dr kunna komma i fråga intill nästa Riksdag, hvilket, pm räntan skulle bibehållas vid 2 procent, gör på sin höjd för åren 1833 och i834 en fördel för det gemensamma jordbruket af omkring 200 R:dr om året; och jag hemställer vördsamt, örn denna fördel kan anses på ett så verksamt sätt bidraga till skattebördornas lindring, att man derföre bör bryta ali ordning för Bankens lånerörelse.
Jag anhåller ånyo om proposition till bifall af förevarande punkt.
Då jag sist yttrade mig, afsåg jag låneanstalten sådan den ursprungligen varit, och stadnade der, men trodde 111ig äga skäl till den slutsatts, att clå man för låneanstaltens första ändamål medgifvit en ränta af endast 2 procent, ägde man ännu starkare skäl, att stadna vid dessa 2 procent, sedan man beslutat ett nytt lånesätt med ett annat ändamål; ty till odlingar har ingen varit tvungen, men till utflyttningar förbinda Författningarne, och odlaren har hopp att återfå något af den jord han odlat, då deremot de dryga utflyttnings- och nybyggnadskostnaderne icke gifva någon ersättning.
Jag hoppas, att detta skäl inses af en hvar, och att således, F 30 I)en 27 November. afven med den förändring man nu gifvit låneanstalten, flere skäl än förut tala forén lindrig ränta; ty odlaren har hopp, att återfå något af det frivilliga företag, hvaruti han ingått, då deremot den, som tvingas till utflyttning, icke har någon sådan förhoppning, och snarare behöfver understöd.
Hvad Herr Ribbings yttrade farhåga beträffar, så tror jag, att den kan lemnäs utan afseende; ty ingen lärer begära skifte endast för det understöd han kan påräkna till utflyttning och nybyggnad; det skulle vara en ren förlust.
Hvad åter angår den förmodade öfver-productionen, så torde detta års production Öfvertyga Herr Ribbing, att vi ännu icke behöfva frukta för någon sådan.
Jag anhåller om proposition å 2 procents ränta, såsom den förut varit.
Då det nu är i fråga, att Banken hädanefter skall upplåna penningar för att tillfredsställa lånsökande, och sjelf erlägga 3 procents ränta, hvarunder man icke lärer kunna hoppas, att Ranken skulle få dessa penningar, anser jag det vara obilligt, att
Banken skulle under något vilkor utlåna mot 2 procent.
Den siste värde talaren har i ett föregående yttrande sagt, att de ifrågavarande odlingslånen tjente till eröfringar inom eget område.
Detta är ganska sannt; men erfarenheten har visat, att det varit Bankens Den 27 November. 121 medel, och icke nya uppodlingar, som egentligen blifvit eröfrade.