Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Hr v. Troil yttrat emot Hr Nordenanckar kan jag ej erkänna som riktigt, men anhåller, att Hr v. Troil ville rätta mig( om jag misstagit mig pm hans mening.
Hr Nordenanckar säde: att örn en bank upplånar en million och utfärdar ett lika belopp egna sedlar, som utlånas, skulle banken qvarstå med 1 millions skuld, sedan sedlarna ^jIiFy»t presenterade till invexling, pch härtill har Hr v. TroiI svarat, att man ej behöfde befara något sådant, emedan ingen vinst vpre förenad med en sådan upplåning för att åter utlåna, Så tror jag ock, att Hr v. Troil* ord blifvit fattade, till prof, Vinsten kan emedlertid blifva betydlig; ty om banken för de upplånade medlen uppköper 5 r:drs obligationer och lägger dem i sin cassa, men utfärdar egna sedlar i stället, skall den naturligtvis få Deli Mars f. m. en lie! villig vinst af en sådan upplåning, hvilken jag för min cili ej heller vill neka privatbankerna till enviss grad, men anser skadlig, om rörelsen sträekes för långt.
Detta argument qvarstår således alltid emot en obegränsad upplåningsratt.
Hr Rosenblad har sagt, att mitt förslag i 9 § ej omfattar all rörelse af löpande beskaffenhet.
Jag kan likväl ej inse vigten af denna anmärkn.; ty då här står särskildt omnämnd deposition, måste detta afse äfven upp- och afskrifningsräkning.
Min tanka har också alltid varit, att om depositrörelse äger rum i hvilken form som helst, bör den inberäknas i den upplåningsrörelse, som, efter min tanka, icke bör sträckas utöfver 5o proc. utöfver grundfonden, enär den har en betydlig inverkan på hankens förmåga att fullgöra sina förbindelser ä vista, Hr
Rosenblads redactionsförslag har jag för öfrigt ej riktigt kunnat fatta, men syntes mig involvera åtskilliga svårigheter i verkställigheten, hvilket är det enda, jag nu derom kan yttra.
Boyes yttrande örn 2 mom. i min g §, hvilket yttrande Hr Stuart understöd!, så kan jag ej annat än beklaga, att jag finuer mig af Hr Stuart öfvergifven i denna vigtiga del.
Defta mom, innehåller, att alla af banken utgifvande fordripgsbevis för skedd upplåning skola ställas till viss man och få icke öfverlåtas utan till annan viss man, efter föregången anmäjan i banken.
Det tyckes också vara gifvet, att när en person t, ex, gör en insättning i hanken på afskrifningsräkning, bör han derför erhålla ett depositionsbevis, men icke sådant, som Skånska privatbanken hittills utgifvit, utan blott ett qvitto eller bevis på gjord insättning, hvilket jag för .ingen del anser böra blifva af löpande egenskap.
Det är nog, att beviset gäller emellan räkningshafvaren och banken, utan att man behöfver deråt gifva någon vidare utsträckning, och deri, som tror, att privatbankers uppkomst härigenom hindras, misstager sig betydligt.
Hr Stuarts anmärkn. emot orden: icke pantsatta, visar ytterligare, att missförstånd verkligen uppstått om rätta meningen af de i mitt förslag förekommande orden: odisponerade tillgångar; ty så vidt jag kunnat fatta Hr Stuarts tanka, har han yttrat den åsigt, alt med dessa ord skulle förstas, att de i allmänt förvar nedsätta proc. af grundfonden icke må tagas i beräkning för creditseÖlarnas belopp, då jag deremot alltid ansett privatbankerna böra berättigas att utgifva creditsedlar äfven för denna del af grundfonden.
Hr Stuart bar äfven medgifvit, att privatbankerna ej fä disponera dessa 25 proc., och att de således äro odisponiblä; hvadan, och då en ganska skarpsinnig man förut fästat miu uppmärksamhet på uttryckets tvetydighet, jag ytterligare hemställer, oin icke del af 111ig föreslagna utbytet af ord här lämpligen bör äga rum.
Jag uppmanar emedlertid Hr Stuart att närmare förklara sin mening i detta hänseende, samt anhåller att, såvida icke Hr Den 17 Mars f. m. 343 Rosenblad vidare utvecklar sitt förslags företräde, mitt må blifva antaget i sin helhet.
Hr Stråle, Nils Wilh :
Jag bar icke baft äran att från början öfvervara denna discussion, men har hört den nu vända sig dels omkring 6 § i Utsktns förslag och den motsvarande 8 i Gr.
Frölichs, och dels omkring 9 § i Gr.
Jag anhåller derföre, att af Hr Gr. o. Landtm, få upplyst, huruvida någon annan § för närvar, är föredragen än den 6 i CJtsktns förslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att till öfverläggning för R. o. Ad. vore 6 § af Utsk:ns förslag föredragen, och att S§ af Gr.
Frölichs förslag äfven blifvit uppläst.
Efter denna upplysning finner jag besannad min förmodan, att blott 6 § i Utsktns och 8 § i Gr.
Frölichs förslag nu äro föremål för öfverläggningen samt att g § i Gr.
Frölichs förslag tills vidare ligger utom ämnet. 6 § i Utsklns förslag har till föremål att bestämma gränsen för creditsedlars utgifvande, och detsamma är föremålet för 8 § i Gr.
Frölichs förslag; men den g:de angår deremot upplåningen.
Jag hemställer således, om icke discussionen nu bör inskränkas blott till första frågan; jag skall åtminstone för min del nu icke yttra mig om 9 §.
Men hvad angår företrädet emellan den 6 § i Utsktns och 8 § i Gr.
Frölichs förslag, så är det gifvet, att om man vill befordra inrättningen af privatbanker, måste man ställa så till, att delägarne få någon vinst på ett dylikt företag, hvilket dock ej kan ske annorlunda, än att banken berättigas draga ränta på sedlar, som ej kosta den någon ränta eller åtminstone mindre ränta, än banken sjelf uppbär.
Således, om actiecapitalet bestämmes att bestå af blott contanta penningar, kan ingen vinst uppkomma, med mindre än att sedlar få utgifvas till högre belopp än det insatta capitalet.
Götheborgs discont grundades också på en sådan full insättning i contant och högre sedelemission; men ett annat sätt är, att grundfonden bildas af sådana tillgångar, som, ehuru liggande, bära särskild inkomst.
När t. ex en person tager inteckning i sin fastighet och lemnar denna såsom hypothek, betalar han sjelf ingen ränta, men åtnjuter ränta för de sedlar, som derpå utgifvas; dock bör härvid anmärkas, att öm samma belopp contant inbetalades och derefter utlånades mot inteckning till samma person, skulle samma resultat uppkomma.
Men att tillåta privatbankers inrättande med sådana stadganden, som medgåfve en dylik utlåning mot inteckning såsom enda säkerheten för sedlarnas inlösen, skulle icke gå an, emedan hvar och en då drog öronen åt sig och säkerligen skulle finna inteckningen icke innefatta så tillräcklig säkerhet för sedlarnas inlösen ä visla, som behöfves.
På samma sätt är det med actier och andra documenler, som i 344 Den ij Mari f. m. banken insättas i stället för contanta penningar, blott ined den skillnad, att i samma mån de äro lättare realisabla än inteckningar, motsvara de ock bättre contant cassa.
Vill man nu således bilda privatbankernas grundfond af inteckningar eller andra, mindre lätt realisabla papper, fruktar jag, att man motverkar deras uppkomst; deremot ser jag ingen fara i tillåtelsen att utgifva sedlar utöfver grundfonden, när nemi. cöntrollerna i öfrigt blifva sådana, som jag önskar dem.
Jag skulle således helst vilja hålla mig vid Utsk:ns förslag i 6 §, under förutsättning att K. M., vid octrojens meddelande, aldrig beviljar tillstånd tillen privatbanks inrättande, utan att grundfonden består antingen i contantef ellef lätt realisabla papper; ty ju större contant cassä inrättas; ju större credit få bankerna, och dessa äro de mest solida.
Emedlertid finner jag TJtsk:ns förslag till redactioncn behäftadt med åtskilliga felaktigheter, som kunna leda till missförstånd.
Här står nemi. i början: ”Ej må banken utfärda tryckta eller graverade invisningar och c redi tsedlaf till större sammantaget belopp, än som med 5o proc. öfverskjuter summan af de hos banken och för dess räkning uti allmänt förvar innestående, bolaget tillhöriga tillgångar i penningar och säkra hvpothek.”
Här borde, efter min tanka, i stället stå: än som med 5o proc. öfverskjuter summan af de, antingen hos banken, eller för dess räkning i allmänt förvar innestående &c. Vidare står det: ”Efter förut från tillgångarna skedt afdrag af hvad som till fullo motsvarar de utaf banken gjorda upplåningar och hos densamma skedda depositioner.”
Hela denna mening tror jag böra utgå och redactionen i stället sålunda förändras, att näst efter ordet: innestående, tillsattes: bolaget tillhöriga hypotheker i penningar och säkra fordringar; hvarigenom mari utmärkte, att, vid creditsedlarnas beräknande, man icke blott gjorde afseende på grundfonden, utan äfven på bankens säkra' fordringar.
Med dessa redactionsförändringar tillstyrker jag således Utsk:ns förslag och tror, att man annars motarbetar uppkomsten af actiebanker, som eljest äro de säkraste, enär det val alltid är rättast, att de, som sjelfva hafva penningar, ingå som delägare i privatbankerna.
Jag fruktar, sorn' sagdt är, att om man alldeles förbjuder creditsedlars utgifvande utöfver actiecapitalet, motarbetar mari actiebankerna; och de solidariska bankerna äro alltid osäkra, ty de hafva svårt att alltid hålla så stor cassa, som fordras för att vinna ett hos allmänheten nödvändigt förtroende.
Frölich förekommen i mitt svar till Hr v.
Med Hr Rosenblad är jag af motsatt tanka och önskar motarbeta förslaget, att privat ban - Den 17 Mars f. ib. 34 5 banker skola grundas på upplåning ensamt, hvilket Fisken afven ansett nödigt motverka.
Roye hemställer jag, huru han kan ifra för fri upplåning och ändå tillstyrka antagande af' Gr.
Frölichs förslag i 8 §; ty jag skulle tro, alt han snarare borde rösta för Utsk:ns 6 §.
Icke heller kan jag dela Hr Stråles tankå, att discussionert blott bör vända sig om 6 och 8 §§, emedan Gr.
Frölichs 9 § inåste profves i sammanhang ined 6 § i TJtsktns förslag.
I afseende å sednare mom. i Gr.
Frölichs g § ber jag att få hänvisa till min reservation vid 19 §; samt emot Hr Stråles tillägg af säkra fordringar får jag anmärka, att jag anser Utsktns förslag vara bättre.
Hr Stuart har trott, att Utskrns förslag vöre svårt att tillämpa; men Utsktn hafva utgått från den enkla princip, att rörelsen bör varå fri, då banken visar sig äga motsvarande tillgångar; och att för beräkning af sedelstocken blott får afses bankens egna tillgångar med utsträckning af 5° pr od. deröfver.
En sådan utsträckning kommer dock sällan i fråga, erhédari alltid rörelsen mera beräknas efter cassa ätt efter inneliggande hypotheker.
Utsktn hafva dock medgifvit denna utsträckning, på det ej banken matte hindras att verkställa utlåning och disponera en del af inneliggande hypotheker.
Det är möjligt, alt en bank utgifver 1 million sedlar, jemnt motsvarande dess inneliggande säkerhet, men dessutom npplanar 5oo,ooo r:dr; om då banken nödgades hypothisera 100,000 eller 200,000 r:dr af sina tillgångar, vore det strängt att tvinga en sådan bank att inskränka sin rörelse till lika belopp.
Jag tror äfven, att meningen i Utsktns förslag är rätteligen uttryckt, så att ingen ändring i redactionen behöfves; och hvad sista moni. i samma förslag angår, anser jag det äfven böra bibehållas samt yrkar altså propos. på antagande af UtsktnS förslag i sin helhet.
I en omständighet instämmer jag med den siste talaren, att nemi., sedan Hr Gr. o. Landtm, tillåtit, att disctfSsionen fått utsträckas till 8 och 9 §§ af Gr.
Frölichs förslag, tidsförlust skulle uppkomma, 0111 den nu inskränktes lill den 8:de, emedan en lilia lång öfverläggning, som detina, sedermera kunde uppstå rör:de g §.
Jag skall således yttra mig om båda.
I afseende på Hr Rosenblads förslag får jag förklara, att jag ej finner det vara bättre än reservantens, då jag deri ser vara sammahblandadt, hvad Hr Rosenblad sjelf medgifver böra åtskiljas, nemi. sedelhafvare och långifvare; dock instämmer jag deri, att depositionsbevisen böra särskildt omnämnas.
Hvad Hr Stråles anmärka. angår, att det är bättre att föreskrifva en mindre grundfond, men att den skall insättas i contant eller i lätt realisabla papper, så är jag äfven deruti af motsatt öfvers tyge Ise. 20 II. 44 D e u 17 Mars f. -ni.
Det är sannt, alt banken ej hav någon vinst, 0111 den. ej utgifter sedlar lill högre belopp än dess eontanla cassa; meli sådant är medgifvet i alla förslag.
Om en bank ager 1 contant r million och utgifter 2 millioner i sedlar, så medför detta betydlig vinst; och lika stor vinst, tnen med Större säkerhet, tillskyndas banken efter Gr.
Frölichs förslag, ty efter detta förslag insattas säkerhelshandltr, som ej kosta något och gifva samma vinst, som om de förvarades i deras egen pulpet.
E3r Stråle har riktigt antydt, att afseende bör göras på 2 slags säkerheter, nemi. den ena för sedlarnas inlösen genast och den andra för bankens slutliga utredande utan någon förlust för fordringsägare; men han har dervid satt den förstnämnda.af dessa i främsta rummet.
Jag vill ställa dessa säkerheter i omvänd ordning, emedan jag anser den sednare vara mest magtpåliggande; ty om den betryggas, blir banken ej ofta våldsamt påkänd med invexling af sina utelöpande sedlar.
För öfrigt vill jag ej rätta mig efter den grundsats, som en ledamot, yttrat, att tala för tidsfördrif, utan öfvergår derföre till g §.
Hvad sista mom. af densamma beträffar, har dervid ingen anmärko. blifvit gjord i sjelfva saken; men deremot har Frih.
Boye önskat, att 2 mom. måtte utgå, och med förundran har jag hört Hr Stuart deruti instämma.
Jag skulle likväl tro, att denne ledamot ändrar sin mening; ty om privatbankerna tillätes utgifva fordringsbevis, som .blifva löpande, men ej inräknas i sedelstocken, så blir hela stadgandet 0111 sedelstockens begränsning utan allt värde.
Vi hafva exempel på vådan häraf inom vårt eget fädernesland, äfven med vår ringa erfarenhet af privatbanker, och det är således högst v ig tig t, att 2 mom. qvarstår, särdeles om i mom. bortgår; qvarstår åter det, så medgifver jag 2 mom. vara af mindre vigt.
Hvad nu 1 mom. angår, lägger jag ej särdeles vigt uppå, att det utgår; men jag är ännu ej öfvertygad om dess nödvändighet.
Frölich har sagt, att jag framställt den orimligheten, att en bank aldrig kunde upplåna t million för att åter utlåna, emedan den deraf ej hade någon vinst.
Jag beklagar, att jag af honom blifvit så illa förstådd, men åtnöjer mig att blifva bättre förstådd af andra; Jag säde: att om en bank upplånade 1 million i mynt och lade i sin cassa och derpå grundade tillverkning af sedlar, sorn utlånades, hade denna bank ej deraf större vinst, än 0111 den utlånade directe de contanta medlen sjelfva; men att banken kan vinna på upplåning mot lägre ränta, för att utlåna mot högre och deraf hafva vinst, begriper äfven jag.
Frölich har derjemte sagt, att vinst för banken äfven skulle bestå i uppköp af räntebärande papper, som lades i cassan; men detta låter ej verkställa sig, ty det förutsätter, att banken kan erhålla lån på längre tid.
Jag hemställer dock, om summan kan blifva betydlig, som lemnäs på längre tid Dea 17 Mars f. m. åt en bauk, hvilken är skyldig lika mycket, sorn den har alt fordra, särdeles du långifvaren ej (ur helalning i (örsta liand, ulan sedelhafvaren har företräde.
Slutligen hemställer jag, 0111 ej ämnet redan är så utveckladt, att vi kunna skrida lill afgörande.
I fråga om borttagande af i mom. i q § af Gr.
Frölichs förslag har jag blifvit understödd af Hrr v. Troil och Rosenblad, och anser mig derigenom så stark, att jag ej behöfver uppehålla R. o. Ad. vidare i den saken, ehuruväl Gr.
Frölich ofta återkommil lill faran af en obegränsad upplåningsrätt, men ej sagt oss, hvari den skulle bestå.
Deremot anhåller jag att få yttra mig om a rnomls borttagande, sedan Ilr v. Troil instäint med Gr. Frölich.
Jag känner vigten af Hr v. Troils röst och tror mig derföre böra vidlyftigare yttra 111ig om denna fråga.
Faran af morats borttagande skulle bestå deri, att om privatbanker för upptagna lån finge utfärda obligationer, sora vore att anse lika med creditsedlar, så fördubblades derigenom sedelrörelsen.
Denna sats beror af 2:11c frågor: 1:0 är det gifvet, alt detta ökar sedel rörelsen,, oell 2:0 är det correctiv, man sökt för att motverka ett sådant förhållande, tillräckligt?
Hvad den första punkten angar, medgifver jag, att obligationer, utgifna af privatbanker, kunna fä egenskapen af mynt, men ej ovilkorligt, ty sådant beror på enskildt förtroende; annars skulle hvarje enskild person sägas skapa ett mynt, allt i den mån lian förstod gifva förtroende åt sina reverser.
Jag tror väl, att privatbanks-obligationer blifva löpande, men med olika förtroende mot creditsedlar; således är den ej ovilkorligen sann, den der faran för sedelstockens ökning, Hvad beträffar den andra frågan 0111 correctivet, så frågar jag: hvad hindrar, att icke hvilka fordiingsbevis som helst få samma egenskap, ehuru blott med någon omgång?
Man har ej vågat vägra rättigheten till transport, men man har sagt, att det borde anmälas i banken, och jag frågar, om delta är ett ovilkorligt hinder för dessa obligationers löpande egenskap.
Hvad Hr Rosenblads yttrande om 3 mongs omflyttning angar, hemställer jag, om val det, såsom ägande natur af juridisk försigtighet, eller ett stadgande, tillhörande processen, här är på sitt ställe.
Jag förnyar dock mitt förklarande, att jag gerna medger, att delta mom. nu bifalles, men alt det sedermera uppföres på ett annat ställe, och vill för öfrigt ej vidare uppehålla R. o.
Frölich har orätt uppfattat min mening, då han trott, att jag sagt hans 9 § ej omfatta depositioner; ty då jag ansåg depositioner tillhöra rörelsen af vista-nalur, afsåg min anmärkn., att de saknas i 8 §.
Hvad nu vidkommer 2 mom. i 9 §, så har jag visserligen önskat, alt det måtte helt och hållet hoi Hagas, gnär jag finner det 34 S 1) <■ n »7 Mar> f. m. sämre, än hvad förut i dep delen är stadgadt, särdeles sorn det skulle hindra all reel upplåningsrörelse genom stadgandet, att öfverlåtelse aldrig skulle fä ske, utan efter föregången anmäjan i banken, d. v. s. att äfven obligationer på ett helt års uppsägning icke skulle kunna transporteras på annan man, med mindre iångifvaren underkastade sig att till öfverhitelsen begära bankens tillstånd.
Men då härtill jemväl kommer, att liela detta mom. angår den del af privatbankernas rörelse, hvartill lagen alldeles icke beliöfver sträcka sin hand, så måste det åtminstone medgifvas, att mom. till det minsta är obehöfligt.
För min del har jag i mitt redactjonsförslag inskränkt mig blott till den rörelsen, som angår lån på kortare tid, och jag anhåller att nu få uppläsa min redaction, sådan den fullständigt skulle komma att lyda efter intagandet deri af 3 mom. i Gr. Frölichs 9 §.
Den lyder sålunda: ”Ej må sedelbanks skuld för sammanräknade beloppet af dess utelöpande creditsedlar, ipvisningar i R. S t: s Bank, depositioner och fö r bindelse r, förfallna ino m 3 månader, öfverstiga sammanräknade beloppet af i: o behållningen i dess egna passo r af Rikets gångbara mynt i silfyer eller sedlar, 2:0 af återstoden i deposition i R.
Bank och 3:o af bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypotheker, som i 5 omnämnas; bankens egna 1 å n e h a n d 1 i n g|a r sålunda icke härvid inberäknade.
I händelse af concurs äge innehafvare af bankens skuldförbindelser till viss man eller viss man och ordres, hvarför pant icke blifvit ställd, ej rätt till betalning förr, än sedan, under bankens utredning, alla inom nedan stadgad p r escr i p t iöns t i d anmälda creditsedlar blifvit i n 1 ö— sta;'dock kan lyftning, emot ställd säkerhet, af jätten efter omständigheterna beviljas.
Jag har här'i sednare mom. borttagit invisningar å R.
Stts Bank, i anseende till den olika prescription, som, enligt gällande författningar, för dem äger rum.
För öfrigt får jag till dem, som hysa någon farhåga för det förutnämnds» 2 momts borttagande, erinra, att R. o. Ad. redan i en föregående § beslutat, att inga förbindelser till sedelhafvare!» få af privatbankerna utfärdas, utom creditsedlarna.
Jag anhåller om propos. å mitt förslag; men om man helhet villi dela frågorna och afgöra hvar och en särskildt, har jag ingenting deremot.
H. Ex. Hi1 Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum skulle komma att fortsättas i dag på e. m. kl. 6.
Jag vill blott anföra några ord för att upplysa Gr.
Frölich om ett misstag, sorn han begått vid Deli i; Mars f. m. uppfattningen af mitt förra yttrande angtde del ifrågaställa utbytet af ordet odisponerade mot icke pantsätta.
Jag har såsom skäl för min yttrade åsigt, alt det förra uttrycket vore lika godt som det sednare, anfört, att bland odisponerade tillgångar äfven sådana måste innefattas, som blifvit satta i allmänt förvar, helst desamma aldrig kunna disponeras; och jag vidbjifver desto hellre mitt yttrande, sorn, efter mitt begrepp, orden icke pantsatta gifva en ännu större anleda, till scrupler om rätta meningen.
Det torde också ej kunna uppstå någon skälig tvekan, huruvida denna del af tillgångarna skulle få beräknas vid sedelstockens bestämmande, enär de i allmänt förvar satta 20 proctn utgöra den säkraste och för bankens fordringsägare mest tillgängliga delen af hela grundfonden.
Dvad Hr Stråle anfört till försvar för
Utsktns förslag har jag ej kunnat riktigt fatta; men då Hr Stråle medgifvit, att äfven bankens fordringar skulle få beräknas vid sedelutgifningen, synes han hafva gått vida iängre än både Utsktn och reservanterna.
Jag tror dock, att Utsktn i afseende härpå redan ölverskridit den behöriga gränsen, och bestrider således än mera Hr Stråles förslag.
Beträffande åter Hr Rosenblads anmärkn., att depositionsbevis ej innefattas i 8 §, får jag i anledn. häraf upplysa, att Utsk:n ej velat antyda någon rättighet för privatbankerna att utgifva depositionsbevis med enahanda egenskap som sedlar.
Jag anser ock för min del nödigt att ett så ringa antal särskilda slags sedlar som möjligt varder utgifvet; man har redan tillräckligt erfarit oredan af de mångfaldiga olika sedelsorter, som hittils blifvit utgifna.
Hr Stråle har anmärkt, att en privatbank ej kunde bära sig, med mindre den finge utgifva sedlar utöfver sin ägande grundfond.
Hr v. Troil har besvarat denna anroärkn., och de räkenskapsutdrag, Utsk:n fått emottaga från Wermländska och Skånska privatbankerna, visa, att vinst pä sådan rörelse ändock kan uppkomma.
Jag tror således ej, alt man behöfver befara, det ju icke banker skola uppstå, om 8 § af Gr.
Frölichs förslag anlages.
— Då discussionen afven hvälft sig omkring 9 §, ber jag att nu få yttra mig om densamma.
Hvad således beträffar 1 morn. deruti, enligt hvilket upplåningen ej skulle få öfverstiga hälften af grundfonden, så önskar jag, att detsamma må antagas, emedan jag, på sätt jag redan yttrat, hyser verklig farhåga för en obegränsad upplåningsrätt hos de enskilda bankerna.
I händelse en sådan varder nu genast medgifven, torde de tili förekommande af missbruk vid ifrågavar. bankrörelse föreslagna controller ingalunda vara tillräckliga för att betrygga allmänheten för förluster i följd af delina rörelse.
Vidkommande 2 morn., vore den förundran, Hr v. Troil jtirat, ursägtlig, om jag fattat meningen af detta mom. lika med talaren; men då R. o. Ad. redan beslutat hvilka förbindelser få till innehafvare!) utställas, anser jag del häruti före - 35e Den i j
Man f. in. kommande stadgande mindre behöfligt.
Deremot befarar jag, alt detsamma skulle komma att medföra alltför mycken inskränkning i möjligheten för bankerna att verkställa de medgifna upplåningarna af allmänheten.
Hr Rosenblad har redan ådagalagt enahanda farhåga, då han fästat uppmärksamheten på den motvilja, med hvilken hvar och en skulle emottaga sådana fordringsbevis, utan rättighet att få transportera dem.
Frölich, som känner förhållandet med sådana upplåningar mycket närmare än jag, försäkrat, att uti ifrågavar. stadgande intet hinder lage för privatbankers uppkomst, så vill jag trygga mig till Hr Gr» uppgift, och jag får således förklara, att momts borttagande eller bibehållande skall för mig vara fullkomligt likgiltigt.
Hvad slutligen angår 3 morn., delar jag den af Hr Rosenblad yttrade åsigt, alt orden: invisningar på R.
St:s Bank torde kunna uteslutas, emedan nu gällande författningar om dessa invisningars prescriplionstid icke öfverensstämma med hvad som i detta mom. blifvit föreslaget i afseende på prescriptionstiden för privatbankernas credilsedlar.
Boye har anmärkt, att sistberörde mom. borde flyttas på ett annat ställe; jag är af motsatt tanka och tror, att just der man stadgat gränsen för creditsedlars utgifning, bör man afven stadga äfventyret i händelse af uraktlåten inlösning af desamma.
— Jag anhåller om propos. på bifall till 8 och 9 §5 af &1'* Frölichs förslag, med de undantag jag nu uppgifvit.
De talare, som yttrat sig emot mig, kafva ej riktigt uppfattat min mening.