Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa med flera skäl, dem det här blefve alltför vidlyftigt att utveckla, har jag föreställt mig att, i det skick representations-frågan nu vid riksdagen sig befinner, någon mera ändamålsenlig åtgärd icke kan, väljas än att till näst sammankommande R.
St:r hänskjuta afgörande!.
Ett sådant beslut synes mig böra kunna förena, ä ena sidan alla deras åsigter som åro beredda att genast antaga Konungens förslag och å den andra de tveksamma, som deruti se vådor, misstro dess nationella sympatier, eller tro att tiden ännu icke är inne för en så ingripande förändring.
Derigenom torde man äfven närma sig till dem, som vilja ombilda representation på grunden af klassval; man bereder sålunda äfven dessa tillfälle, att i mer lugn och fred arbeta på ett dylikt förslag, och möjligen få äfven detta hvilande bredvid det kungliga.
Det ginge ju då an att intill nästa riksdag utröna landets mening om företrädet af det ena eller andra, samt derefter låta de nya valen bestämma hvad som då blefve att göra.
Mig 104 Den II De ceni lier. synes ett sådant förfaringssätt innebära fullkomlig rättvisa, — det blottställde icke frågan för att falla, icke opinionerna att, i saknad af något hoppets ankare, å nyo kastas ikring på agitationens villande haf utan styre eller bestämdt mål.
— Etter öfvervägande häraf tvekar jag icke att föreslå alt, med stöd af sista morn., 81 § R.F. II.
St. må, dels för sin del besluta upskof till nästa riksmöte med granskningen af K. M:s d. 1
Maj 1848 afgifna nådiga förslag till ny Riksd.Ordn. och, i sammanhang dermed, ny R.F., dels derefter hos K. M. i anderd, anhålla om H.
M:s nådiga sanction å ett sådant beslut.
Ur Edenhjelm, Gillis hade blifvit npropad och börjat upläsning af en motion, blef denna upläsning af Ii. Ex. Hr Frih. o. Landtm, afbruten, med hemställan om upskof med detta andragande, hvilket icke hade något sammanhang med nu väckta frågor, i anledning hvaraf Hr Edenhjelm nu afstod från ordet.
Hr Cederschiöld, Rob. Theophr. begärde att den af Frih.
Tersmeden väckta fråga mätte blifva hvilande pä bordet.
■ Frih. Raab, Adam Christian:
Landtm, hade den godheten alt inför Ståndet redogöra för de beslut, som blifvit vid sista Talmanskonferensen fattade, trodde icke jag att deruti skulle ligga en framställning till R. o. Ad. för inheintande af Ståndets tankar, ronde dagen, då representationsfrågan skulle till pröfning företagas.
Palmstjerna, som omedelbart efter Hr Frih. o. Landtm:s föredrag, fick ordet, begärde alt R. o. Ad. skulle besluta dag för frågans afgörande och efter honom åter har Frih.
Tersmeden väckt en motion, som onekligen är af innehåll att föranleda ett längre upskof med nämnde frågas afgörande.
Jag anhåller nu vördsammast, alt af Hr Frih. o. Landtm, få veta, huruvida begge dessa ärenden skola behandlas i ett sammanhang, eller om det endast är det förstnämnda, nemi. frågan om dagen för föredragning af Coust.Ulsk:s mern.
N:o 2, som skall afgöras, i hvilket sednare fall jag anhåller alt återfå ordet.
Palmstjerna, Carl Otto: Frih.
Tersmeden har föreslagit en annan tid till företagande af den vigtiga fråga, som nu hvilar på R. o. Ad:s bord.
Jag kan icke finna att detta Frih:s förslag är någon ny motion, som skall till Utsk. remitteras.
Det är blott ett förslag, att utsätta en annan tid till företagande af den stora frågans afgörande, än den som jag tagit mig friheten föreslå, en annan tid än den, som efter sakernas vanliga ordning på föredragnsslistan, anses inträffa och en annan tid än den, som Hr Frih. o. Landtm, meddelat. R. o. Ad. hafva inom Talmanskonferensen diskuterats såsom lämplig.
Remiss till Utskott af en sådan fråga, kan icke i min tanke, på något sätt vara lämplig, behöflig eller med Riksd.:Ordn. öfverensstämmande.
I motsatt fall skulle i hvarje riksdagsmans hand ligga ett me - Den 11 December.
105 l del alt lill obestämd framlid kunna upskjuta hvarje fråga, som komme under Ståndets pröfning, blott att, vid föredragningen deraf, motion framställdes om densammas företagande vid ett annat tillfälle.
Om hvarje sådan fråga om upskof, skulle till Utsk. remitteras, så berodde det icke mera af R. o. Ad. att fatta beslut i förekommande ämnen, med mindre än alt hvarje ledamot alsade sig rättigheten att begära upskof.
Jag vågar således bestrida remiss till Utskott af en fråga som icke kan fä namn af motion eller af ny fråga, utan mäste inskränkas till, att anses vara ett förslag ronde liden då en redan på R. o. Ad:s bord hvilaude fråga skall till pröfning företagas; en sak, hvarom RiksSt:n ega besluta, ulan att höra något Utskott, och hvarom jag också är öfvertygad att R. o. Ad. beslutar, utan alt besvära Coust.Utsk. med något mein. eller någon öfverläggning i ämnet, helst hvar och en vid genomläsning af Riksd.Ordms 29 §, som handlar om Coust.Utsk:s åligganden, finner att deri icke omnämnes någon skyldighet att behandla några från Stin på detta sätt remitterade frågor, de må nu kallas motioner eller hvad som helst.
Den rubrik man gifver ät en fråga, bestämmer ingalunda frågans karaktär ty den bestämmes endast af dess innehåll.
Tersmeden rubricerat henne såsom motion, men för min del kan jag icke finna densamma vara sådan till sin beskaffenhet.
En motion är en fråga om ett ämne, som väckes för första gängen men detta är en fråga, som vi erinra oss väcktes d. 1
Maj 1848 och således icke kan få namn af ny fråga.
Den har varit föremål för så många öfver'läggningar, så många skrifter, tal och funderingar, all tiden nu tyckes vara inne, ali företaga den lill slutlig pröfning.
Jag kan icke linna, att det ytterligare upskof, som Frih.
Tersmeden föreslagit, skulle kunna medföra de många goda följder, som dermed förespeglats, utan tvertom ådraga oss alla de svåra och oroande följder, som man genom npskofvet förmenar sig kunna förekomma.
Långt ifrån, alt (hvad Frih. benämner) agitation och oro skulle minskas, är jag deremot öfvertygad, att de skulle ökas i ganska betydlig män.
Nationen är i ett halft febertillstånd innan en fråga sådan som denna blir afgjord och derpå är icke att undra då fråga är om ingenting mindre än en rubbning af samhällets grundvalar.
Frågan är visserligen icke så rubricerad, men granskar man innehållet, så finner man nog hvilken djupt ingripande verkan den har pä hela statsskicket, och att den omfattar mycket mera än hvad det yttre angifver.
Jag tror icke, lika med Frih. Tersmeden, att om denna fråga nu faller, frågan om representationsförändring, derföre är för alltid fallen, utan tvertom, alt Const.Ulsk. säkerligen blir, om icke öfverlastadt, åtminstone väl försedt med andra förslag till förändring af vårt representasionssätt.
Jag är öfvertygad att denna fråga långt ifrån att falla, derigenom att detta förslag förkastas, skall uplefva i många olika gestalter.
Det är blott de som företrädesvis önska antagandet af det nu på bordet hvilande förslaget, som ifra för upskof med afgörandet; de åter, som anse, att ett bättre än detta kan upgöras, och att detsamma icke är öfverensstämmande med hvad man för Fäderneslandets framtid kan önska, de kunna icke hysa 106
Den 11 December. den mening, alt tiden för frågans företagande till pröfning bör upskjutas i hopp att detta förslag framdeles skulle kunna antagas.
De måste önska, lika med mig, att frågan med det snaraste måtte företagas, på det man må få se huruvida Riks-St:n besluta sig till att antaga eller förkasta det Kongl, förslaget.
Ett ovisshetstillstånd är alltid pinsamt, aldrig medförande något godt.
Jag slutar med ali åter uprepa mitt förut gjorda förslag, nemi. att Cons(.Utsk:s mern.
N:o 2 mätte sättas främst på föredragmslistan till det i nästa vecka först inträffande plenum.
Jag hör vara ledsen att icke kunna foga mig efter en grundlagstolkning från en man, som haft till updrag att främst inom detta Stånd vara grundlagens tolkare.
Jag lager mig friheten, alt i främsta rummet lill Frih.
Palmstjerna sjelf och sedermera till en hvar af linsets ledamöter framställa den frågan, huruvida den af Frih.
Tersmeden väckta motion är en allmän fråga eller icke?
Om det icke lärer kunna bestridas alt ingen fråga kan förekomma af mera allmän beskaffenhet änden, som bör af alla 4 Stånden afgöras och sedermera lill Konungen hemställas, så torde den lagparagraph vara temligen förbisedd af Frih.
Palmstjerna, hvilken bestämmer, att alla allmänna frågor skola af Utskott beredas, innan de kunna komma alt af Ständerna afgöras.
För närvar, vill jag icke ingå i någon slags deduetion derom, huruvida det begärda upskofvet kan vara lämpligt eller icke.
För min egen del anser jag det i högsta måtto lämpligt, föreställande mig det lill och med vara olämpligt att, då meningarne äro så delade, som de synas vara, ännu åtminstone inom detta lius, den handling som Konungen af Konungslig pligt dertill upmanad, ansett
Sig böra framlägga för Ständerna, så handlöst kastas öfver bord, utan att den betänketid som tre år lemna, dessförinnan begagnas, dä grundlagen dertill lemnar tillstånd.
Jag tior icke att discussionen i detta ämne bör kunna blifva vidlyftig, i synnerhet som bordläggningen var begärd innan Frih.
Palmstjerna yttrade sig och att det således nu blott kan vara fråga om motionens lämplighet att till Utskott remitteras eller icke.
Jag är och förbi ifver af den öfvertygelse att remiss till vederbörligt
Utskott af densamma hvarken kan eller bör kunna förvägras, på den grund att sådant af lagen medgifves.
Hr Cederschiöld: Huruvida det af Frih.
Tersmeden väckta förslag bör till Utskott remitteras eller icke, lärer bero derpå, huruvida frågan är allmän eller icke.
Mig vill det synas, som borde meningarne derom icke kunna vara delade.
Med allmän fråga malle efter mitt begrepp, förstås en sådan till hvars godkännande erfordras icke blott ett Stånds, utan minst 3 Stånds bifall.
Då nu för denna frågas godkännande fordras icke allenast 3 utan alla 4 RiksStms sammanstämmande bifall, så kan efter mitt sätt att se, det icke bli fattlig!:, huru denna fråga må kunna annorlunda betraktas än som varande af en allmän beskaffenhet.
Jag anser det således vara alldeles gifvet att frågan måste till Utskott Den 11 December.
107 remitteras och dess utlåt, deröfver afvaktas innan något beslut örn densamma kan fattas, och då jag för min del redan anhållit att frågan måtte få hvila på bordet, tror jag äfven att diseussionen derom bör upskjutas till ett kommande plenum.
Jag får likväl i anledn. af Frih.
Palmstjernas yttrande, att han icke trodde del någon, som önskade att få ett bättre förslag till representationens ombildning, än del nu hvilande, upgjordt, skulle vara böjd att få frågan derom upskjuten, öppet erkänna, det jag tillhör deras antal som önska se ett bättre förslag antaget än det som nu hvilar pä Ständernas bord; men sådant oaktadt, tyckte jag mig i de motiver som Frih.
Tersmeden framställde för sill förslag, finna sådane omständigheter framställda, som, åtminstone vid den hastiga upläsningen af detsamma, gjorde den verkan pä mig att jag tror mig möjligtvis komma att öfvergå till dem, som kunna önska se frågan hvilande till ett kommande riksmöte.
Frilen framställde nemi. deruti (i fall jag icke missförstod honom) den åsigten, alt de, som ville hafva s. k.
Ståndseller
Klassval bibehållna, kunde få tillfälle att framställa ett allernatift förslag, hvilket utan tvifvel vore det bästa som kunde hända, emedan man då blefve i tillfälle att med tillförlitlighet kunna bedömma hvilket vore det bästa att antaga.
Jag förnyar min anhållan att frågan mätte få hvila på bordet och föreställer mig att något beslut öfver densamma icke han fattas förrän i ett kommande plenum, dä jag tager för gifvet, att den mäste blifva till Utskott remitterad.
Man har vidrört frågan både lill innehåll och behandlingssätt.
Jag skall tillåta mig att göra likaså, för att någorledes fullständigt uptaga hvad derom blifvit sagdt.
I afseende pä sjelfva saken har Frih.
Tersmeden yttrat, alt tänkesätten voro splittrade i fråga om behofvet af upskof med förslagets afgörande.
Om denna splittring nogorstädes finnes, och af vissa ledamöter inom detta lius i möjligate målto befrämjas: så är jag dock öfvertygad, att flertalet af R. o. Ad. hvarken tvekar örn det sätt, hvarpå Ståndet kommer att afgöra denna fråga, eller förändra tanka i hufvudsaken genom något upskof, huru långt det än måtte blifva, blott afgörandet vid denna riksdag äger rum.
Men det är utan tvifvel fruktan för endrägt i Adelns tänkesätt, som föranledt Frih. Tersmeden, att föreslå upskof lill en annan riksdag, då meningarne nyligen kunnat, genom ett flitigt bearbetande, förändras.
Frih:n har talat om den oro och agitation, för hvilka landet är utsatt i denna fråga.
Just för alt undvika den agitation som nu, under sjelfva riksdagen, bedrifves och om hvilken Frill.
Tersmeden torde vara bättre underrättad än de fleste, är det icke skäl att upskjuta frågans afgörande, utan tverlom att med det aldraförsta detsamma företaga.
Frilen säger, att om frågan nu skulle afgöras, sä blefve det hennes död.
— Ja, jag tror visserligen, att det förslag, som nu hvilar på Ständernas bord varder ogilladt, men anser derföre icke representationsfrågan dö; tverlom torde hon derefter upslå på nytt i annat och vida bättre skick än hvari hon sig nu befinner.
Sådant kan icke vara någon emot, som önskar fäderneslandets väl.
Meningarne om sättet, kunna vara olika, men antingen 108 Den 11 December. vi fäkta för det ena eller andra förslaget, äro vi dock ense derom alt söka sluteligen komma till det, som för Sverige är bäst.
Man har talat om att på bordet lägga alternativa förslag, ett, grundadt på allmänna val, nemi. det som nu finnes på bordel, och ett klassvals-förslag som derjemte skulle hvila till nästa riksdag.
Jag vet icke på hvilken § i grundlagen som de värde ledamölerne stödja den förmodan att alternativa förslag kunna hvila från den ena riksdagen till den andra.
Mig synes det vara gifvet, att om ett representationsförslag, grundadt på allmänna val, ligger på bordel, så kommer det andra, som vore stödt på klassval alt ligga under bordet, eller tvertom.
Att vissa ledamöter vilja gifva klass-vals-förslaget ett sådant rum, dermed kan jag icke vara belåten.
Frilen har begärt remiss till Coust Ulsk. af frågan om upskof till nästa riksdag.
Hvad skall Coust.Ulsk. derom säga?
Utan tvifvel ingenting annat, än att Utsk. redan gifvit sitt tillstyrkande för det nu på bordet hvilande förslagets antagande.
Annat svar blir det troligen icke, ty Coust.Ulsk. har 1111 intet vidare med saken alt skaffa, än blott framlägga förslaget för Sländerne, hvilket redan skett.
När de sedan företaga förslaget till afgörande, det är Ständernes sak, icke Consl.Ulskis.
Sålunda är denna åtgärd en alldeles tom formalitet, sora, när ingen utredning af målet är i fråga, till intet tjenar.
De värde ledamölerne säga äfven, alt hvarje allmän fråga skall, enl. 49 § Riksd.Ordn. förvisas till vederbörligt Utskott.
Att frågan är allmän lider intet tvifvel, emedan hon hörer till dem, öfver hvilka alla Stånden skola besluta.
Men frågan förekommer nu icke hos Sländerne, den första, såsom nyss åberopade grundlags § säger, utan den sista gången.
Den som kan göra skillnad på först och sist, borde också kunna inse, att den §, som nu åberopas, icke är hit lämplig.
Skulle det vara i sin ordning, alt i detta fall till Utsk. remittera frågan, om saken bör företagas nu eller på någon annan tid, så mäste hvarje fråga om tiden för ett måls afgörande, det må hafva varit behandladl i hvilket Utsk. som heldsl, kunna till detsamma remitteras.
Sålunda skulle uti eli ämne, som BankoUtsk. t. ex. handlagt, kunna till detsamma remitteras frågan: skola vi nu lill afgörande företaga N:o 00, eller uppskjuta det till en annan lid?
— Utsk. skulle förmodeligen skratta åt en sådan remiss, och del med skäl.
Grundlagen har bestämt
Ståndens rättighet att besluta om tiden för måls företagande, pä sätt Hr Frih. o. Landtm, redan erinrat.
Det står nemi. i 47 § Riksd.Ordn.:
”Uti plena föredrages först de för RiksSlm gemensamma ärendena och sedermera hvarje Stånds enskilda, alla i den ordning de, hvart slag för sig inkommit, sä framt ej Stånden derom annorlunda förordna.”
Hittills har det, vid de flere riksdagar jag bevistat, varit vanligt att Stånden, när någon större fråga skolat föredragas, bestämt, innan hon företagits til! afgörande, någon viss dag då det borde ske, på det att man måtte kunna bereda sig på saken, och på del all ett sådant mål icke skulle göra för stor rubbning i den vanliga föredragningen.
I öfverensstämmelse härmed har Hr Frih. o.
Landtm, äfven gjort sin framställning, hvilken blifvit understödd af Frih.
Deremot Den 11 December.
109 liar man icke allenast begärt upskof och remiss derom till Const.- Ulsk., utan äfven att frågan om remitteras borde, skulle få hvila pä bordet.
Ankarsvärd bar åberopat den förra och Hr Cederschiöld den sednare omständigheten såsom hinder att för ögonblicket utsätta dag för målets företagande till slutlig pröfning.
De ledamöter, hvaribland bemälde Grefve, som för upskofs vinnande velat begagna dylika hinder, hafva i sitt nit för ändamålet gått för långt och likasom Hr Cederschiöld, villat sig sjelfve derhän, att, om deras ön skan ginge i fullbordan, skulle saken företagas till afgörande förrän Frih Palmstjerna föreslagit, eller redan i denna veckan.
I Lördags lades saken på bordet Irsta gången, i dag föredrages lion 2dra gången och i nästa plenum, om Lördag, förekommer lion den 3:dje, samt skall då enl. 49 § 2 mom. Riksd.- Ordn. till afgörande företagas, med mindre Ståndet dessförinnan beslutat upskof. 1 dag måste alltså föredragningstiden bestämmas, eller ock skall representationsförslaget om Lördag, eller nästa plenum till afgörande företagas.
Framskyndandet har icke varit de värde ledamöternes mening; men de hafva icke bättre sett sig före.
Om man finge, såsom Hr Cederschiöld gjort, på bordet begära en fråga om remiss på föredragningstid, hvad skulle deraf blifva följden?
Jo, såsom Frih.
Palmstjerna nyss yttrade, att man aldrig kunde beräkna när saken skulle förekomma.
Hr Cederschiöld har i dag på bordet begärt frågan om remiss till Const Utsk., huruvida förslaget skulle förekomma först nästa vecka.
Om Lördag föreslår jag, att frågan må företagas nästa Onsdag.
Då begär någon annan ledamot den motionen på bordet, och så fortgår man bela riksdagen igenom utan att Ståndet någonsin kan beräkna när det får slut i saken.
Kan ett sådant sätt att begagna riksdagsformerna vara ursäktligt för gamle riksdagsmän?
Jag öfverlemnar detta till R. o. Ad. och hoppas att Ståndet gör ända på denna tidsödande tvist, genom att låta oss komma till afgörande mellan Frih-.ne Palmstjernas och Tersmedens förslag, det ena till ja- och det andra till «e/-propos., så får man se hvilkens mening, som blifver gällande, oell dermed väl.
Såsom varande ledamot af Talmanskonklaven, torde det tillhöra mig att yttra mig i detta ämne, som hufvudsakligen är af formel natur, och det så mycket mer, som en af R. o. Ad:s ledamöter upmanat en hvar af Ståndets ledamöter att yttra sig.
Talmans-konklaven behandlades ämnet mycket utförligt; man förutsåg den händelsen, att det hvilande förslaget skulle bifallas.
I den händelsen åligger ovillkorligen Const.lJtsk. att genast ställa sig till efterrättelse hvad som i bihanget eller den serskilda artikeln i det hvilande grundlagsförslaget finnes föreskrifvet, hvarigenom Const.Utsk. erhöll ett ganska betydligt arbete.
Det var då naturligt, att ju förr Utsk. sattes i tillfälle att börja ett sådant arbete, desto förr kunde också Utsk. framlägga sitt förslag och resultatet af sina bemödanden till Ständernes bepröfvande, samt riksdagen afslutas.
Dä man åter ser från den synpunkten, att det hvilande förslaget skall afslås, hvad är då naturligare, än att det åligger Const.- Utsk. att upgöra ett nytt förslag och söka framlägga ett sådant, 110 Den 11 December. sorn har utsigten för sig att kunna antagas.
Utsk. saknar i det fallet icke ledning af förflutna händelser.
I sådant fall, vore del icke önskligt för Const.Ulsk. och likaledes för Ständerne, måhända för hela riket, att ett sådant förslag ju förr desto heldre kunde framkallas?
Visserligen Mine
Således äfven från den händelsen ett skäl, att icke upskjuta det afgörande ögonblicket.
Visserligen finnas skäl, som tala äfven för en sådan åsigt, men formen synes, efter mitt sätt att läsa grundlagen, vara alldeles mot densamma.
Den siste värde talaren har redan antydl hvilken kedja af tidsutdrägt det skulle medföra i fall ett sådant sätt att behandla frågor skulle antagas och följas som det hvartill vi nu äro färdige att inlåta oss.
Den ifrågavar. motionen kan visserligen remitteras till ett Utskott, men följden deraf kan ingalunda bli att uppehålla R. o. Ad:s beslut i öfrigt beträffande hufvndfrågan, och hvart tager då vägen med sjelfva remissen?
— Den förfaller ju till sin verkan.
Hade man velat åstadkomma och kunnat frambringa fullkomligt giltiga skäl för det uppehåll hvarom fråga är, så är det naturligt, all sådant kunnat ske vid riksdagens början.
På sådant saknas icke exempel, utan tvertom; men i det skick, hvaruti ärendet sig nu befinner, då redan Hr Frih. o. Landtm, i full öfverensstämmelse med Riksd.- Ordms stadgande gjort framställning om utsättande af det plenum, dä ämnet skall företagas, sä må väl icke en ny väckt motion kunna afhälla R. o. Ad. ifrån att bestämma sig i denna fråga.
Således kan icke detta ämne göra ett uppehåll i R. o. Ad:s beslut, ehuru visserligen man kan säga, att det är möjligt att derpå åstadkomma en remiss.
Det stadgande, h va renligt Frih.
Tersmedens framställning, såsom innefattande en allmän fråga, ovillkorligen borde till Utskott remitteras, kommer dock i uppenbar strid med en annan § af Riksd.Ordn., och öfverväger man nu å ena sidan denna strid mellan 2:ne §§ och å den andra möjligheten af riksdagsäreudenas behandling, skall man icke då kasta sig på den tolkning, som tydligen medför en möjlighet att utföra riksdags för ha ndlingarne, och således kasta sig emot ett förslag, som i sin inre princip lemnar en möjlighet att utdraga riksdagsförhandlingarne in infinitum.
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, alt för närvar, tvänne olika frågor utgöra föremål för Ståndets öfverläggning.
Hr Frih. o. Landtm, har, med afseende på föredragningen af ett ärende, som finnes upfördt på föredragn:s!istan, hemställt, att dag för detsammas afgörande kunde bestämmas, och en talare har i detta hänseende till R. o. Ad. gjort samma framställning.
Under denna frågas behandling, har en annan ledamot väckt motion derom, att afgörandet af detta ärende måtte till en kommande riksdag upskjntas.
Mig synes det vara klart, att om denna sednare fråga kan väckas, beslut i enlighet dermed lagligen af Ståndet fattas, mäste man först afgöra den frågan, innan det kan bestämmas om och i hvilken ordning ärendet skall vid denna riksdag företagas.
Att ett upskof är lagligt, är tydligen ädagalagdt genom citalionen af den grundlags §, som innehåller bestämmelse derom, att ett sådant ärende, hvarom nu är fråga, kan till en följande riksdag förblifva hvilande till följd af Kon - Den 11 December. lil rings och Ständers sammanstämmande beslut.
Den väckta motionen, att ett sålunda i grundlagen förutsatt upskof, mätte få äga rum anser jag lika med en annan talare, ostridig! vara en fråga af allmän beskaffenhet, och den synes således böra till Utsk. remitteras; men i hvilket fall som helst, tror jag, att, när frågan blifvit begärd hvilande pä bordet, det försl mäste bestämmas huruvida den kan blifva föremål för discussion, eller om icke den begärda bordläggningen bör förhindra en sådan.
Jag får derföre hemställa att Hr Frih. o. Landtm, täcktes förklara, huruvida icke den anhållan om bordläggning, som blifvit framställd, bifalles och följaktligen discussionen om denna motion bör albrytas, äfvensom i händelse, som jag förmodar.
Hr Frih. o Landtm. finnér bordläggningen icke kunna förvägras, jag ytterligare hemställer huruvida, och intilldess motionen blifvit afgjord, någon vidare öfverläggning kan komma alt äga rum örn viss dags utsättande för att under denna riksdag afgöra en sak, som möjligen, i följd af nämnde motions pröfning, kan komma att till en följande riksdag upsk jutås.
Jag tror denna behandling af ärendet vara öfverensstämmande med lagliga former och man må i saken tänka hvad som helst, så mäste dock formerna behörigen iakttagas.