Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till vinnandet af detta så vigtiga ändamål, får jag vördsamligen föreslå en omarbetning af författningen af den 5 Dee. 1788, rörtde de fattigas rätt, samt K. kungörelsen af d. i4 Febr. i8ri, så att fattigvården må komma i det skick, att den motsvarar tidens kraf och det allmännas lätt; hvarjemte jag får föreslå, aft förslag i sammanhang härmed till en communal-lag må uppgöras, Som ledning i detta så vigtiga mål får jag hänvisa till förslaget till stadga om fattigvården i Riket, jemte de dertill hörande bilagor och reservationer, som finnas i det und. betänk., som är afgifvet af den af K. M. i nåd. tillförordnade comité' för fattigvården i Riket, och som af K.
M. genom dess nåd. skrifvelse till nu församlade R.
St. blifvit öfverlemnadt och till Allm.
Besvärsoch Ekon.Utsk. remitteradt.
Jag anhåller vördsamligen, att denna min motion må remitteras till Allm.
Horn, Claes Fredr., uppläste följande:
Båtsmanshållet i Rikets städer, som grundar sig på äldre och nyare riksd.beslut, indelningsverk och privilegier, alltifrån början af i6oo:talet, har under en sednare tid varit föremål för städernas klagan öfver en ojemn fördelning af denna skattebörda; och hafva Rikets sist församlade Ständer, med frångående af förra Ständers beslut och till följe af K.
M:s nåd. propos., antagit den grund för en ny reglering af städernas båtsmanshåll, som Förvaltningen af sjöärendena, Kammar- och Commerce-collina föreslagit, nemi. beloppet af samtliga städernas bevillning af borgerlig näring, roterad jord samt hus och tomter, i förhållande hvarefter det ganda båtsmanshållet af 886 man skulle städerna emellan fördelas.
St. för sin del antogo denna fördelningsgrund , i motsats med den förr beslutade, eiler att statsjorden borde i första rummet roteras, anade de visserligen icke hvilka följder af tillämpningen skulle uppkomma, ehuru Ständerne jemte K.
M. motsågo ett städse återkommande behof af förändrad reglering med båtsmanshållet i städerna, till följd af Den y Mars f. m. förändrade förhållanden med sjelfva grunden för den nya roteringen; hvarföre Ufven af Konung och Ständer blifvit stadgadt, att det skulle på städerna sjelfva hero, att vid hvarje riksdag hos Ji.
St. göra anhållan o m den förändring i denna r e g
I e r i n g, h v a r t i 11 städernas stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter k u n n a föranled a.
Denna städerna gifna tillåtelse att vid hvarje riksdag söka ändring i roteringen, gör den nya regleringen af båtsrnanshållet villkorlig; och då densamma numera, af de förvaltande vecken utförd, visar det oväntade resultat, al t
Stockholms stad i stället för ion erhåller 437 båtsmän på sin andel, torde icke kunna bestridas, att den antagna fördelningsgrunden måtte vara felaktig, helst vid betraktande deraf, att Stockholms stadsjord utgör blott -^gtdel af hela stadsjorden i Riket, och att likväl Stockholm skulle bära halfva roteringsbördan med Rikets alla öfriga städer.
Jag föreslår derföre en förnyad granskning af delta grannlaga ämne, dervid R. II.
St. icke torde förbise olämpJigheten af en föränderlig grund för ett ständigt roteringsverk; men att, i händelse denna roteringsgrund af ett omvexlande bevillningsbelopp skall bibehållas för en del städer, eller för en elei af båtsmanshållet, en rättvis uppskattning af all ordinarie båtsmansrotering underkastad stadsjord måtte förutgå, dervid äfven afseende fästes på jördens stigande värde, då roteringstungan derifrån lyftes.
I öfverensstämmelse härmed, föreslår jag äfven, att R.
St. i und. anhålla om inställelse af den uti K. brefvet d. 21 Sept. i83g påbjudna oftanämnda nya reglering af städernas båtsmanshåll, och att den gamla sålunda tills vidare måtte förblifva gällande.
Horn tilläde muntligen:
Då jag anhåller om remiss af denna motion till Statspch Ekon.Utskm, får jag förklara, att jag såsom ledamot i den comité', som har sig uppdraget regleringen af båtsmanshållet i Stockholm, funnit mig föranlåten af de svårigheter, som mött comiteen vid fullgörandet af sitt uppdrag, att upp träda såsom motionär i detta ämne.
Såsom jemväl varande ledamot uti den af Gr.
Horn nämnda comité, förenar jag mig uti den af Hr Grefven väckta motion.
Gr. Horns motion lades på bordet.
Mången torde förundra sig, att här få höra en motion väckas af denna art, sorn denna äger; men )og anser 111ig sjelf vara skyldig den rättvisan , alt ej åt glömskan och lik - Den 7 Mars f. m. nöjdhelen öfverlemna en sak, som jag anser vara af en sadan ingripande menlig natur för vårt samhälle, att densamma ej hör lemnäs oanmärkt.
I hufvudsladen linnes för närvar, en metodist-sekt, den Wesleyanska, emot hvilkens rotfästade inflytande i Svenska kyrkan den oförgätlige Erkebiskop Wallin förgäfves kämpade.
Den rena EvangeliskLutherska läran, som vi äro lyckliga att äga till hufvudreligion i vårt kära fädernesland, är ju så gudomlig och skön, att man ens ej kan tänka sig någon förträffligare; ej heller finnes, eller kommer att finnas någon fullkomligare eller bättre lära i hela Christenheten.
Jag anser det således icke förenligt med Svenska nationens värdighet, att från ett främmande land emottages och hyllas en metodist-predikant, för att här, på enfalldiga landsmäns bekostnad, få utvidga denna sekt, som på långt när ej äger renare ursprung, mildare auda, skönare sanning att framställa, än hvad den EvangeliskLutherska läran redan i århundraden gudomligt ådagalagt; tvertom anser jag denna metodist-sekts religionslära vara byggd på mycken losan grund, hvilket kan bevisas af medföljande nordisk kyrkotidning, som upptager följande gra vamina: i :o afviken metodismén i åtskilliga vigtiga lärosatser från vår rena och oförfalskade EvangeliskLutherska lära; 2:0 är dess bikt och disciplin olämplig och ledande till andeligt förtryck å ena, samt till andeligt högmod och herrsklystnad å andra sidan; hvarförutan den strider mot våra författningar och kyrkliga institutioner; 3:o dessa conventiclar och enskilda sammankomster, — utom det Jagstridiga och skriftstridiga deruti, — åstadkomma söndring och oro i församlingen; 4:o de anstälda värfningarna äro i lag strängeligen förbjudna ; 5:o den verkställda namnteckningen till gudaktighetsöfning i metodismens anda, måste, såsom från en juridisk synpunkt betraktad, obehörig, från en asketisk, onödig, med allvar beifras ; 6:0 anlitandet af Svenska medel till kyrkans uppbyggande, under förklarande att dermed sker de Svenska sakerna en tjenst, är klandervärdt både inför allmänheten, samvetet och den borgerliga lagen; 7:0 den hierarki och ofördragsamhet, som röjer sig i metodismen, öfverensstämmer icke med Christi anda, ej heller med den tolerance sekten njuter; 8:0 samvetens bindande är förkastligt; 9:0 ingreppet i våra kyrkliga angelägenheter icke mindre; 10:0 de genom metodisthufvudets egensinnighet uppkomna söndringarna äro högst bedröfliga, verkande en skada, sorn sent eller aldrig botas.
Att denna metodist-sekt här redan föranledt en stor oro, som äfven Stockholms Consistorium, enl. dess till K. M. in - Den 4 Mars f. m. gifna und. skrifvelse, delat, är otvifvelaktig!;; jag vågar derföre föreslå, att Liand de önskningsmål, soin vid denna riksdag lill H. K. M. und. liänskjutes, äfven denna motion må medfölja, nemi. alt kraftiga åtgärder vidtagas mot det metodistiska proselytmakeri^, och, ifall denna sekt här anses få höra bibehålla sin kyrka, denna sekt endast matte tillåtas få hålla sin gudstjenst på det Engelska språket, och strängeligen förbjudas alt hålla offentlig eller enskild gudstjenst på Svenska språket.
Jag anhåller vördsamt om remiss af denna motion till vederb.
Hr F rih. o. Landtm, yttrade, att då Frih.
Flemings nu upplästa motion, efter Hr Landtnäs tanka, innehölle ett förslag, som skulle upphäfva verkan af 16 §tn Reg.F., hvilken innehåller, att Konungen bör skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommes, kunde, efter Hr Landtnäs mening, motionen ej af R. o. Ad. upptagas, ulan ägde motionären, om han så åslundade , alt dermed vända sig till Coust.Utsk.
Fle mings motion åsyftar att förekomma proselytmakeri, såsom orden lyda, torde den icke kunna anses innefatta någonting olagligt.
— Enl. 16 §:n Reg.F. äger hvar och en att fritt utöfva sin religion; men främmande religionsbekännare äga ingalunda att komma hit och påföra oss deras meningar och derigenom vålla Svenska innebyggare det ansvar och den förlust, som, enl. 1 cap.
Missgern.btn och 7 cap.
Ärfda-b:n, följer på affall från rätta läran.
Jag anhåller, alt motionen må hvila på bordet, på det att R. o. Ad., mera fulltaligt samladt än vid detta tillfälle, må få pröfva i hvad mån motionen innefattar någonting olagligt, hvilket då bör utgå, men det lagliga deraf qvarstå.
Til! det mesta förekommen af den siste värde talaren, vill jag blott laga mig den friheten fästa Hr Frih. o. Landtmts uppmärksamhet derpå, att Frih.
Fleming i sin motion ingalunda föreslår någon förändring i grundlagen, och att, 0111 dess innehåll äfven kunde anses stridande emot syftningen af en grundlag, sådant i min tanke icke kan gifva Hr Landtm, rätt att visa densamma från R. o. Adis plenum till Coust.Utskottet.
Landtm, yttrade, att han, i anledn. af hvad
Hrr von Hartmansdorff och Hjerta anfört , ansåg sig böra tillägga till hvad han förut sagt, att om Frih.
Fleming ur motionen borttoge det grundlagsvidriga, intet hinder vore för propos. till remiss deraf.
Jag vågar tro, att Hr Frih. o Landtm, icke på förhand kan ålägga Frih.
Fleming att göra nå - Den 7 Mars f. m. gon förändring i sin motion, då densamma icke åsyftar någon förändring i grundlagen.
Det måste för öfrigt vara R. o. Ad. obetaget att pröfva och afgöra, huruvida R. o. Ad. delar Hr Landtm:s tanka, att motionen är stridande mot grundlagen.
Blir R. o. Ad. då af stridig åsigt med II r Landtm., så mäste
Ståndet äga att lä denna formfråga hänvisad till Const.Utsk:s afgörande, och denna rätt äger Hr Landtm, i min tanka icke att undertrycka.
Jag förnyar min anhållan , att motionen må få hvila på bordet.
Fleming:
Jag tror icke, att min motion innehåller någonting lagstridigt.
Jag har icke velat upphäfva sjelfva kyrkan, ehuru jag visserligen önskar att den icke funnes; utan jag önskar blott, att gudstjensten der måtte hållas på Engelska språket och ej på Svenska, hvarigenom de enfalldige, som sluta sig till denna kyrka, kunna förvillas. H r F ri h. o. La n d tm. förklarade, att då motionen blifvit begärd på bordet, den komme att till nästa föredragning der förblifva.
Ur Wernstedt, Joli.
Af de föl' hästarnes utfodring vid H. M. Konungens hofstall anslagna fourage-persedlar, hafva, jemlikt hvad allmänt kändt är, betydliga qvantiteter hvarje år blifvit försålda, ulan att derföre influtna medel kommit statsverket till godo; och spm levereringen af samma fourage dels utaf aflägse från Stockholm boende räntegifvare och arrendatorer af kronoängar, samt dels genom upphandling uti K.
Statscontoret, är förenad med flerfalldäga svårigheter och stora kostnader, synes fouragets försäljning till större eller mindre del icke öfverensstämma med det ändamål R.
St. vid utfodringsanslagets bestämmande afsett.
Jag får derföre vördsamt föreslå: 1:0 att all fourage-försäljning vid H. M. Konungens hofstall måtte genast upphöra, samt det fourage, som ej till hästarnas utfodrande intill utfodringsårets slut åtgår, användas det kommande året med motsvarande minskning i anskaffningen ; 2:0 att rationerna, som blifvit beräknade högre än erforderligt är, hvadan ock s. k. öfverbesparingar uppkommit, nedsättas till det belopp behofvet påkallar; 3:o att alla de medel, som för försaldt fourage influtit, måtte antingen till statsverket levereras genom K. hofslallcontorets försorg, eller ock afräknas å första hufvudtitelns anslag; — (härvid får jag upplysa, att, enl. den afslutade räkenskapen ifrån d. 1 Juli 1821 till d. 1 April i835, blifvit försålda 127,029 lisp. hö, 94,280 lisp. halm, samt 2,g43^ t:r hafre, hvarföre influtit 56,325 r:dr 17 sk. 10 r. b:co); 4:0 att K. hofstallets räkenskap öfver utfodringen, så vidt Dan 7 Mars f. nn ai^ vidt den rörer sjelfva fourage-persedlarna och deras användande, måtte undergå behörig granskning af K.
Kammarrätten samt Jt.
Sits revisorer.
Anhåll es, att denna min vördsamma motion måtte remitteras till StatsUtsk. samt med de Öfriga IiiksSttu coniin un i ceras.
Lades på bordet. llr Wernstedt uppläste vidare följande: 11. II.
St:s år 1835 församlade revisorer hafva, (pag. 36), bland annat anmält, att en noggrannare tillsyn i länen, än som i allmänhet lärer äga rum, olver eliart* sig i I fa l se—fö r— ordningens behöriga efterlefnad vore behöflig, såsom för statsverket af vigt, i anseende till den genom stämplade pappersafgiften uppkommande betydliga inkomst; med anledn. hvaraf K.
Stats-contoret ock (pag. 170), förklarat, att, efter ali sannolikhet, anledningar till åtal för öfverträdelse af eller underslef emot chartae-sigillatse-författningen icke saknats.
Som härvid tillika förekommer, att, jemlikt hvad allmänna tidningar nyligen omförmält, sjelfve nuvar.
Ilr Just.- cancelleren, i dess förra egenskap af domhafvande, varit föremål för anmärkn. i denna def, och ändamålsenligare controll öfver ifrågavar. författnings -efterlefnad än hittills alltså synes af behofvet påkallad; får jag vördsamt anhålla, alt det CJtsk., dit detta mitt anförande blifver remitteradt, måtte föreslå så kraftiga åtgärder, att vidare underslef med det stämplade papperet må förckommas.
Gederström, Anders, uppläste följande 5 motioner: 1.
För den händelse, att de nya så väl civil- som criminallagförslagen ej under innevar. riksmöte skulle komma under K.
St:s ompröfvande eller antagas, och att den nu gällande 1734 års lag ännu en längre tid kommer att utgöra grunden för vår lagskipning; så vågar jag ödmjukast föreslå följande, enl. mitt förmenande, högst nödvändiga ändringar och rättelser i densamma.
Gifter måls-balken.
1:0 3 cap. 3 , 5 och 6 §§ Gifterm.b:n äro, enl. min tanka, alldeles obehöfliga och böra ur lagen utgå, helst det sällan händer, att
Konungen vägrar de i förberörde §§ omnämnde personer att med hvarandra ingå äktenskap; och det är stridande mot rättsprincip i allmänhet att .inrymma åt Konungamakten någon rätt till inblandning i enskildta lifvets familjeförhållanden. 3 II. 28 Den 7 Mars f. m. 2:0 vid 3 cap. 10 §:n föreslår jag följande tillägg: ” — likväl bör den qvinna, som sålunda under äktenskapslöfte blifvit häfdad, inom natt och år från den dag bon ”blef i tillfälle att sin rätt i detta fall bevaka, hos laga ^domstol, genom uttagen stämning, hafva yrkat fullbordan ”af löftet medelst äktenskap, så framt mannen deraf skall ”anses bunden.
Försummar hon detta , vare mannen från ”framtida äktenskapsanspråk å hennes sida fri.” 3:o 5 cap. 1 §:n bör, i enlighet härmed, få följande lydelse: ”Allar man barn med sin fästeqvinna, eller under äktenskapslöfte, derå sedan fästning eller äktenskap följer; ”de barn äro äkta barn, och qvinnan njute laggift hustrus ”rätt, om hon i öfrigt fullgjort hvad i 3 cap. 10 §:n denna ”balk är föreskrifvet.”
Ä r fd a - b a 1 k e n. 4:o
Med anledn. af föreg:de ändringar bör 8 cap. 2 §:n Ärfda-b:n få följande lydelse: ”Samma lag vare, der fästeman häfdar sin fästeqvinna, ”eller der man lagrar mö eller enka, under äktenskapslöfte, och allar barn med henne, om hon i öfrigt ful 1— ”gjort hvad i 3 cap. 10 §:n Gifterm.b:n linnes stadgadt.” Uandels-balken. 5:o Stadgandet i 8 cap. 3 §:n 1 mom.
Ilandels-b:n torde, enl. de åsigter om dödsstraff, som nu för tiden gjort sig allmänt gällande, böra mildras; och jag föreslår derföre följande förändrade redaction af denna §:s 1 :sta morn.:
”Falskar den mått eller vigt, som är förordnad att dem ”rätta och märka, dömmes till fästning från ett till tio år, ”efter brottets beskaffenhet, och miste äran.
Varder annan ”"man tillvunnen etc. etc.
Missge rnings-balken. 6:0
Ur 5 cap. 1 §:n Missg.btn torde dödsstraffet böra utgå, och §:n således få följande lydelse: ”Hvar som lasteliga talar eller skrifver något om Konungens person eller gerningar, 0111 Drottningen eller om den, ”sorn lill efterträdare på timonen förklarad är, straffes med ”fängelse å fästning, från 2 till 10 år, allt elter brottet och ”omständigheterna dervid.” 7:0
Vid 5 cap. 2 §:n föreslår jag följande ändring: ”Tillviter någon Konungens och Rikets Råd, sorn enl.
”Rikets grundlagar äro för deras rådslag ansvarige, en eller ”flere för embetets skull, det å ära deras går, och gitter ”det ej fulltyga; straffes med fängelse å fästning från 2 till ”10 år efter omständigheterna och brottets grofhet.
Talar ”eller skrifver någor om dem det eljest smädeligt är i och ”för embetets skull, gore offentlig afbön och bote 5oo ”daler.”
Den 7 Mars f. m. 219 8:0 5g cap.
Missg.-b:n upptager eller omnämner ej bland lägermål i förbudna leder det fall , när man lägrar mor och dotter, eller qvinna lägras af fader och son; hvilket orsakat, att domaren är och varit villrådig , huru denna förseelse bör anses och afdömmas, antingen som blodskamsbrott, eller som enkelt lägersmål.
Detta capitels 7 § stadgar, att den som lägrar broders enka elier tvänne systrar, eller om qvinna lägras af sin aflidne mans broder, aflidne svsters man, eller tvänne bröder, straffes med a4 dagars fängelse vid vatten och bröd, eller mannen med 32 par spö och' qvinnan med ?4 Par !’s- Etil.
K. brefvet till samtliga Hofrätterna d. i5 Febr. iy58, skall den, som sedan hanför lägersmål uti de i denna § utsatta leder straffad blifvit, sig dermed andra gången förbryter, straffas med högsta kroppsplikt.
Det torde således ej vara för strängt, om den som lägrar mor och dotter, eller qvinna, sorn lägras af fader och son, äfven straffas med högsta kroppsplikt, och jag föreslår derföre följande tillägg till 5g caprs 7 §: ”Lägrar man mor och dotter, eller lägras qvinna af fa”der och son, straffes den sig således förbrutit, mannen med '%<> par spö eller en månads fängelse vid vatten och bröd, ”och qvinnan med 3o par ris eller fängelse, som sagdt är.
”Lägrar man sin broders enka eller tvänne systrar etc. etc.” Rättegångs-balken. g:o 17 cap. 3y §:n, sista mom.
Rätteg.b:n, jemförd med K. brefvet d. 22 Mars i8o3, synes mig vara i strid med 16 §:n Reg.F., som stadgar, att
Konungen bör ingen förderfva eller förderfva låta till lif, ära, personlig frihet och välfärd, utan han lagligen förvunnen och dömd är.
Jag vågar derföre föreslå, att detta moni., som lyder sålunda: ”1 grofva brottmål må domaren försöka roed svårare fängelse ”att få sanningen i ljuset, der bindande liknelser och omständigheter finnas emot den, som anklagad är; förfare ”dock dermed varsamliga,”— må helt och hållet försvinna.
Om remiss till LaglJtsk. anhålles vördsammast. 2.
Enl. K. förklaringen, angtde lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, sorn röra klander å fast egendom, samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas, gifven den 14 Maj 1800, kan en på god tro vunnen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord på landet samt hus och tomt i staden, af sådan beskaffenhet att derom emellan enskilde personer kunnat afhandlas, vare sig genom arfi pant, köp, gåfva eller förlikning, oaktadt vunnen laga fasta? i nära 100 år vara underkastad klander, och ägaren till en sålunda på god tro vunnen fastighet, under loppet af denna Den 7 Mars f. m. tidrymd, svafva i ovisshet, om ej till äfventyr® någon okänd omständighet kan yppas, eller någon obekant pretendent uppträda, som slutligen afhänder honom egendomen.
Som tiden är för kort att nu fullständigt hinna utveckla detta ämne, men detsamma är af för stor vigt, och den säkerhet, byggd på äganderätt af fastighet, som deraf beror, för mycket vacklande att låta qvarblifva vid det närvar.; så får jag uppskjuta motiveringen, tilIdess antingen remiss af motionen sker, eller längre fram, och nu blott föreslå den ändring i slutet af omnämnda K. förklaring, som jag anser i så hög grad behöflig.
Jag får till följd häraf föreslå, att nedanskrifna mening, som efter gamla redactionen lyder sålunda: ”anser K. M. i ”följe häraf, att all på god tro vunnen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord å landet , samt hus och ”tomt i staden, af sådan beskaffenhet, att derom emellan "enskilde personer kunnat afliandlas, vare sig genom arf, "köp, pant, gåfva eller förlikning, derifrån egendom af fi"deieommiss-natur ej heller undantages, hvilken icke blifvit "i behörig ordning klandrad af den förmente ägaren eller "innehafvaren, som egendomen afhänd vore i hans lifstid, ”ej heller af hans arfvingar eller rättsinnebafvare, inom 20 ”år ifrån hans dödsdag, är efter samma tids förlopp från "allt vidare åtal fri; på hvilken grund jemväl all den rätt "till fast egendom, som icke inom omförmälda tid bevakas, "sedermera icke heller kan vara gällande;” må förändras sålunda: "anser K.
M. i följe häraf, att all på god tro vun"nen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord å "landet, samt hus och tomt i staden af sådan beskaffenhet, "att derom emellan enskilde personer kunnat afliandlas, vare "sig genom arf, köp, pant, gåfva eller förlikning, derifrån "egendom af fideicommiss-natur ej heller undantages , li v i I — "ken icke blifvit i behörig ordning klandrad af den förmen"te ägaren eller innehafvaren, som egendomen af"händ vore,eller af dess arfvingar inom 3o år från ”den dag, då omförmälda egendom 3: d j e gån"g e n blifvit inför rätter domstol klander fritt "uppbuden, är efter samma tids förlopp från allt vidare ”åtal fri; på hvilken grund jemväl ali den rätt lill fast egen"dom, som icke inom omförmälda tid bevakas, sedermera "icke heller kan vara gällande."
Om remiss till LagUtsk. anhålles Ödmjukast. 5.
Då det i K. förordningen af den 2
Maj 1774 om straffets skärpande för dem, som föröfva svek och bedrägeri med bancosedlar, stadgade straff af ärans och lifvets förlust, genom hängning, åtminstone, hvad det sednare straffet angår, tctrde vara oförenligt med de mildare principer, som i vårt Den 7 Mars f. m. 221 upplystave tidehvarf i lagstiftningsväg i allmänhet gjort sig gällande, och då citerade K. förorda, endast innehar ett skärpande af hvad allmänna lagen i 7 och 8 caprn Missg.- b:n stadgar; så vågar jag, med hopp om framgång, föreslå uppbäfvande af omnämnda K. förorda, till ali kraft och verkan, såsom numera obehöflig, då det deri utsatta straff nästan aldrig tillämpas.
Örn remiss till LagUtsk. anhålles ödmjukast. •5.
Uti 14 cap. 96 §:n af K.
M:s krigsartiklar för dess krigsmakt till lands och sjös d. 3i Mars 1798 stadgas: att ”de böter, hvilka någor enl. ofvannämnde cap. eller Rätteg.- ”b:n i allmänna lagen ådömd varder, gånge lill tväskif”tes , i krigsrätt, emellan auditeuren och väbeln eller actor, ”samt i öfverdomstol, emellan krigsjustitiarien eller öfver”audileuren och krigsfiscalen etc.”
Då det på hvarje tilltalad naturligtvis skall verka ett obehagligt intryck, att den person, hvilken hufvudsakligen dömmer honom, skall hafva så stor andel i de ådömda böterna, och man ej heller utaf en dylik person kan vänta så stor opartiskhet, som en oväldig och ointresserad domare bör äga, samt exempel ej heller lärer saknas derpå, att, under åberopande af enahanda lagrum, krigsdomstolarna för samma förseelser ådömma mångdubbelt större böter än allmänna domstolarna, der domaren efter 32 cap. 2 §:n Rätteg.- balken allmänna lagen, sådan denna § lyder i K. förorda, den 20 Jan. 1779, ej äger andel i de ådömda böterna, hvilka äro Konungens ensak, hvaraf dock krono-åklagaren, enl. K. M:s bref till Just.eancellers-embetet af d. 31 De c. 1829, åtnjuter hälften; så vågar jag vördsamt föreslå, det ofvanberörde stadgande uti K.
M:s krigsartiklar måtte förändras i öfverensstämmelse med K. förorda, d. 20 Jan. 1779, samt auditeuren och krigs-justitiarien, hvilka härigenom komma att gå miste om en påräknad sportel, utaf statsmedlen njuta någon motsvarande ersättning.
Om remiss häraf till vederb.
Utsk. anhålles. 5. 5:o Då K.
M:s nåd. förbud emot all gemenskap med f. d. Kon.
Gustaf Adolph, f. d. Drottningen och deras barn, gifvet Stockholms slott d. jo Dec. 1812, icke tillkommit på det sätt 87 §:n Reg.F. föreskrifver; så får jag härmed yrka upphäfvande af all verkan eller tillämpning af ofvannämnda nåd. förbud, och ödmjukast föreslå, att, i den händelse R.
St. skulle finna ett dylikt stadgande vara af nöden, LagUtsk. må uppdragas att i detta afseende till R.
St. med förslag inkomma, hvilket, sedan det blifvit granskadt, prof - aia Den 7 Mars f. m. vadt och godkändt, må i underd. underställas K. M:s liad. sanction.
Dessa 5 motioner lades på bordet.