Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
2:6* Lemna dt tillträde åt åhörare skulle stå i strid med de talandes justerings-rätt. 58 §* Riksdagsordningen förvarar Riksdagsmannen rätt, att vid Protocollets justering göra tillägg, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer, samt stadgar, att med Ståndets bifall, och den talandes eget begifvande, må uteslutas dess egna uttryck och äfven deliberationer, som deraf följdt.
Man har sagt, att om dagens debatt, för dagen intressant, före justeringen gjordes allmän, vore denna sedermera för sen, i synnerhet om yttrandet blifvit i Tidningar infört, och man har på den anförda grund, att Riksdagsordningens 58 §. härigenom skulle mista sin kraft och verkan, stödt det påstående, att Friherre Åkerhjelms hela motion bordt väckas i likhet
Sied grundlagsfrågor.
Ehuru RiddarhusUtskottet, såsom enskildt förordnadt af Ridderskapet och Adeln, ej anser sig tillhörigt granska grundlagsenligheten af en motion, som genom Ridderskapets och Adelns formeliga beslut blifvit till Utskottet remitterad, tror Utskottet likväl undersökningens fullständighet fordra ett upptagande af hvad
Sere varda talare sig yttrat om dennfe Ben ix Martii. motionens, af dem förmodade, egenskap utaf grundlagsfråga.
Bilagor till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm; År 1823.
Nionde Bandet. STOCKHOLM, Tryckte hos Oi,of GhAHN, iSsi. i r_ v \v • •■* , >- •' ■ ... •• -'■■'v--.
.V -vvvr. ■ w-% ■ ■ ■ «-: ■ 9 ;7 ’ - i, s „ - ,w„ .v ’ ■ y, s . • 1 - ' ' 1 i .•** , v XXX ,xX >•* > -- * - ,X ,, *■ .. - ■,x ■ t r V. ■: X- . . ■ . ' / 1 . ■ V--v XV.-'‘X:--'?
x‘.\';'X ■- - ,, v - ■ ■ / ■ ' xx ; . ; xx.' x : - > f i \ 'i ~ ^ i , .■ Bilagor tili Pleni-Protocollet för den 5 October* Den hufvud fråga, «om ar Öfverläggningetts föremål, eller Stats- och BancoUtskottens memorial, angående den af Rikets Ständers Fullmägtige öfver Banco- och Riksgäldsverkea vidtagne åtgärd, att genom Protocollsutdrag i JustitiasOmbudsrnaDsEmbetet insätta den af Rikets Ständer till JustitiseOmbudsmannens efterträdare utsedde man, har endast i och föf sig sjelf och utan alla personliga attributet betragtsd, synts mig äga en så fast stödjepunkt i Lagens bestämda kraf, att jag trott den sakna alla verkliga element för strid.
Hus i ämnet redan hällne discussionet hafva ock tili en del rätt visat denna min åsigt, under det en annan del hyllat motsätt» grundsatser.
Under Grundlagens och godtyckets serskildta egider bade tvenne med hvarannan stridande Opinioner uppstått och på karni N:0 ii Herr Uggla, Göran Guftaf 4 Dtn 3 O cl ober J, m. pen9 utgång berodde, om Rikets Grundlagar borde tydas efter deras ordaförstånd, eller en hvars godtyckliga tillämpning.
Rikets Ständers i öfvesensstämmelse med Statsförfatt. ningen fattade beslnt blef respecteradt.
Hufvudföremålet för striden ligger således icke nu mer inom densamas område och har genom en sednare händelse blifvit än mer derifrån aflägsnadt.
Det återstår ännu att värja sig för sidohuggen; och utan öfvermod, men med den frimodighet, som känslan af en uppfylld pligt, som medvetandet af egna afsigters renhet ingifver och befästar, går jag att mig försvara.
Mert då för utvecklingen af detta försvar de grunder, som föranledt Fullmägtiges åtgärd, måste i ett sammanhang framställas, oberoende af beslut och händelser, hvilka under tiden inträffat, har jag för fullständigheten i min framställning, icke kunnat undgå, att vidröra ämnen, som ehuru redan således de facto undanröjde, med den öfverklagade åtgärden likväl äga en så nära gemenskap, att man icke kan rigtigt bedömma den sednare, utan att träda inom de förraä område.
Det är i sådant afseende, som jag till en början får åberopa det stadgande uti 98 § af Kongl- Majds. samt Rikets Ständers faststälde Regeringsform af den 6 Junii 1809, och som uti 63 §. af Riksdagsordningen den to Februarii 1810 jemväl finues intaget, hvilket är af följande lydelse; ”Electorerne böra vid Den 5 Qctoher J. m. vid samma tillfalls, då de Justitieombudsmannen utse och på enahanda sätt, välj* en man af de egenskaper, som hos denne Embetsman erfordras, att honom efterträda, i fall han innan den nästföljande Riksdagen skulle med döden afgå.
Vidare innehåller den af Konung och Rikets Stäoder för Rikets Ständers Justitieombudsman den 27 Februari» 1810 utfärdade Instruction uti dess 26 §. följande föreskrift: ”Dör Justitieombudsmannen, sammanträde genafl Fullmägtige öfver Banco- och Riksgäldsverken och insatte i Embetet genom protocollsutdrag, den perjon, Riksens Ständer till hans efterträdare utsett.”
Och sluteligen hafva Rikets Ständer på grund af ett i behörig ordning anstäldt val, medelst utfärdadt samt af Herr Landtmarskalken och samtelige Herrar Taleman underskrifvet förordnande den it Augustii innevarande år utsett Herr Förste ExpeditionsSecreteraren och Häradshöfdingen Johan Gabriel Richert, att efterträda Rikets Ständers Justitia Ombudsman, i händelse han inom nästkommahdeRiksdag skullegenom döden afgå, eller genom något i Lag stadgadt förfall hindras, att sitt Embete sjelf utöfva, samt förordnat honom Richert, att i dessa fall JuslitiaeOmbudsrnansEmbetet tillträda.
Det lärer väl icke kunna bestridas, att den af Rikets Högloft.
Ständer vid denna Riksdag valde justitiseOmbudsman Herr Casper Ehrenborg med döden afgått inom den i Regeringsformens 98 §. för hans efterträdares iusättsnde i Embetet lörutsatte tid, eller inom 6
Den i Oclöher f. m. dea nåjljöljande Riksdagen, då den offenteliga sorgen ännu vid denna klagar öfver förlusten af en ruan, som i medborgerlig dygd ägde tå sina likar; det är af orden i omformäUe förordnande ögonskenligen klart, att Herr Richert utan alla undantag blifvit till hans efterträdare Utsedd och det är i 26 §. af JustitiaeOmbudsmannens Instruction Fullmägtige öfver Bancooch Riksgälds Verken ovilkorligen ålagdt, att vid JustitineOmbudsrranaens död dess efterträdare i Embetet insätta Jag frågar: hvad hafva nu desse Full mägtige annat gjort, än oivanåberopade Lagar, Instruction och Förordnande uttryckligen föreskrifva?
Rikets Ständer hafva i den ordning Grundlagarne stadga, vid denna Riksdag valt sin Justitieombudsman.
De hafva likaledes på enahanda sätt valt den man, som borde honom efterträda, i fall han innan den nästföR jande Riksdagen skulle med döden afgå; Rikets Ständer hafva för denne JustitiaeOmbudsmannens
Efterträdare utfärdat vederbörligt förordnande, att i detta fall JustitiaeOmbudsmansEmbstet tillträda', och Rikets , Ständers Fullmägtige öfver Banco- och Riksgäldsverken hafva till åtlydnad af tydeliga föreskriflen i Just i titeOm budsmans Instruetionen, vid JustitiaeOmbudsmannens inträffade död, i Embetet insatt den person, Rikeis Ständer sjelfve förordnat till hans efterträdare.
Ständers egne i laglig form utfärdade förordnande skola äga gällande kraft och icke i en död bokstaf förvandlas.
Herr Richert var i kraft af Rikets Ständers förordnande deras Justin”»-.
Ombudsman de jure i simma stund Herr Ehrenborg med döden afgick.
Detta förordnan • de är icke vilkorligt; successionsrätten på Etnbetet är deruti utan alla undantag tydeligeo bestämd och måste således ifrån den dag det utfärdades, ovilkorligen gälla, ehvad Justitieombudsmannen skulle genom döden afgå under, eller ejler Riksdagen.
Det återstod derföre endast, att iagttaga de i Instructionen stadgade former, för att sätta den af Rikets Ständer valde Efterträdaren i tillfälle att sitt Embete utöfva.
Fullmägtiges åtgärd har ock inskränkt sig inom denna?.; af Instructionen utstakade gräns, den nemligen att honom i Embetet insätta och derigenom till verkställighet befordra ett af Rikets Ständer redan fattadt Beslut, en åtgärd, hvilken är i allmänhet fck Fullmägtige lika litet ovanlig och främmande under det Rikets Ständer äro församlade, som emellan Riksdagarne.
Häraf följer äfven ostridigt och klart, att, om än Rikets Ständers Fullmägtige icke haft sig någon i ofta åberopade Instruction åliggande pligt, att i detta fall fullgöra, Rikets Höglofl.
Ständer sjelfve i sådan händelse icke ägt, att tvärtemot hvad Grundlagen och deras eget utfärdade förordnande ut. tryckeligen innehålla, vidtaga någon annan åtgärd vid Justitieombudsmannens död, än den deras Fullmägtigtige nu vidtagit, att hanslag-j 8 Den 5 Oktober f. nt. ligen valde Efterträdare 1 Embetet insättaDerföre kunde trädan om ett nytt val al Justitieombudsman icke vara annat än olaglig, såsom kränkande ett af Rikets Ständer redan fatsadt beslut, Och i ett Riksstånd, som njuter den oskattbara lyckan, att äga Carl DtGéer till vårdare af den Constiiutio.nella friheten i dess öfverläggningar, blef ock den af Gretve von Rosen derom väckta motion enligt 55 §.
Det har emot Fullmägtige blifvit anmärkt, att ifrågastälde angelägenhet, såsom af en från, Fullmägtiges egenteliga förrättningar aldeles skiljd och olika natur, endast emellan Riksdagarne skulle tillhöra Fullmägtiges befattning: att 26 §. af JustititeOmbudsmannens
Instruction 60m blott för en såd-.n tidepunkt skall hafva afseende icke vore användbar, då principalerne sjelfve voto tillstädes och man har i sammanhang dermed jemförelsevis liknat Riksens Ständers Fullmägtige öfver Banco och Riksgäldsverken, vid en Inspector, för hvilken det skulle vara både anständigt och klokt, att om Tjenstefolk^ väljande rådföra sig med sin Herre, geller Husbonden), hvilken serdeles om han vore en determinerad man, val kunde uppsäga, en Inspector, sorn i oträngdt mål vilje agera Förmyndare-' vidare att Fullmägtige icke vid samma tillfälle de vidtogo der nu öfverklagade åtgärden, genast skredo till val af Justit iaeOmb.udsmannens efterträdare och slute - Ben 3 Oktober f m. ligen att då icke flere än Tjugoen Fullmägtige vid ifrågavarande tillfälle varit tillstädes, deras åtgärd till Formen icke varit behörig.
Jag får häremot påminna, att då på sätt jag ofvanföre anfort, 98 §.
Riksdagsordningen tydeligen och utan undantag bestämma den påföljande Riksdagen såsom den terminus ad qvem, inom hvilken händelsen förutsattes inträffa, någon annan tillämpninng deraf, än sorn skett, så rnycket mindre bordt äga rum, som jemlikt RegeringsFormcns
S3 § , Grudlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas.
Om Tagstiftarens mening, hvarom jag uti en emot ordalydelsen stridande tydning, icke ansett mig befogad, att i pröfning ingå, endast åsyftat inträffande händelser mellan Riksdagarne , så frågar jag: hvarföre har en sådan mening ej blifvit uttryckt så väl uti 98 Regeringsformen och 63 <§•
Riksdagsordningen, sorn den blifvit det uti Riksdagsordningen» 69 der, i afseende på andra val, ordet: '"'nidian Riksdagarna” finnes tydeligen ut satt?
Förmodeligen derföre, att en sadan mening icke varit Lagstiftarens- 26 § af JustitiasOmbudsmar, trens Instruction bjuder likaledes ovilkoi Sigen hvad Riksens Ständers Fullmägtige ö'ver Banco och RiksgäldsV;riten hafva att iakttaga vid en JustiticeQmbudsrrr ns död.
H varken ordet innan eller ordet emellan finnes der nämndö
Denna författning borde i förevarande fall desto mer lända till efterrättelse, som Kongl. Majit i inledningen dertill beha - le Den 3 Oclobcr /. m. gat i Nåder förklara, det Kongl.
Maj:t icke funnit densamma innefatta några föreskrifter, hvilka kunna anse3 stridande emot de för Ju. sti tireOm budsmannens Embetsbefattning i Regeringsformen lagda grunder.
Och har det varit Fullmägtige så mycket mindre tillständigt att ifrån så uttryekeligt bestämda föreskrifter afvika, eller förvandla ärendet till ett föremål för en förfrågan, som, utom det, att
Fullmägtige då med skäl kunnat tillvitas, att i oträngdt mål hafva Rikets Höglofl.
Ständer besvärat, Fullmägtige äro, i stöd af de för dera utfärdade Ansvarighetslagar och Instructioner, vid strängt ansvar förpligtade, att noga efterkomma hvad dem till efterrättelse blifvit föreskrifvit.
Rikets Ständers säkerhet bvilar ock på en sådan Deras Fullmägtiges lydnad och på rättigheten, att den vid alla tillfällen kunna påyrka.
Aldraminst bör det då vara Stan* dernes Fullmägtige tillåtit, att, emot det klart uttryckta orda förJlandet, i möjligheternes obegränsade rymder uppsöka affigter och andemeningar, sorn med Lagens bokstaf icke äro förenlige.
Hvad angå? anmärkningar rörande det af Fullmägtige beslutne uppskof med valet af JustitiacOmbudsmannens efterträdare, åberopar jag hufvudsakeligen hvad Herr Stråle en förfluten Plenidag derom anfort- Jag får endast tillägga, att Fullmägtige ansett sig äga så mycket mer anledning till detta uppskof, som sednare Momentet i 26 §. af JustitiseOmbudsmannens Instruction bjuder: ”Biifver cleo person, Den 7> Octobcr f. rn., II sorn Riksens Ständer utsett, att Justitieombudsmannen efterträda, till verkelig Justitieombudsman förordnad, välje genast bemälte Fullmägtige samfält och per capita.en annan."
Fullmägtige hafva icke kunnat finna annat än att ordet: verkelig Justitieombudsman efter Sven* ska språkets ordbestämning uttryckte, det begrepp, att den till Justitieombudsman förordnade efterträdaren skulle vara verkelig Justi— tireOmbudsman, innan val af hans efterträdare borde komina i fråga och att han som sådan icke kunde anses förr , än han erhållit del af ProtocollsUtdraget och befattningen verkeligen emottagit, om annajs detta verkelig, som endast på åberopade Ställe i Instructionen finnes nämndt, icke endast är ett tomt ord, utan både förstånd och mening.
Emedlertid lära Fullmägtige åtminstone icke ge. nom nämnde uppskof kunna anses hafva föregripit [ma principaler i deras åtgärder.
Det är således anmärkningsvärd!, att samme ädle Friherre, som med en tactik , hvilken är honom så egen, såsom en kränkning af Rikets Ständers rätt, till allmänt åskådande framställt
Fullmägtiges för långt utsträckta åtgärd i förra händelsen, eiler att utfärda ett Protocollsutdrag, hvilket Konung och Ständer uti en allmän Författning dem anbefallt, med icke mindra ifver klandrat Fullmägtige, för det de icke gått ännu längre i sednare fallet, eller skridit till ett ordenteligt val.
Likväl lärer det icke kunna nekas, att det är endast i följd af *2 Den 3 Del ober f. m.. denna utaf Fullmägtige icke vidtagne åtgärd» som Rikets Högloffige Ständer, förmedelst den afsägelse hvilken under tiden mellankommit, nu komma i tillfälle, att lagligen besluta om nytt val af Justitieombudsman.
Det är ej genom ett sådant handlingssätt, som principalers rätt blifver för nära trädd, eller Rikets Ständers förtroende missbrukat» och den dom en annan värd Ledamot, Herr Roos med ett magtspråk redan i förväg behagat fälla öfver Fullmägtige, lärer åtminstone häraf ej hämU ett stöd.
Beträffande anmärkningen, att endastTjuguen
Fullmägtige vid ifrågavarande tillfälle varit tillstädes!, så har Grefve Hård af 26 §.
JustitifeOmbudsmanns
Instructionen gökt hemta styrka lör den mening, att alla Tjugufyra Fullmägtige bordt beslutet öfvervara, om det ej för en nullitet skulle anses och i sådant afseende förment, att med orden i s^mma §. ”Dör Justitieombudsmannen, sammanträde genast Fullmägtige öfver, Banco-, och RiksgäldsVerken, ” utan serskildt bestämmande, hvilka elier huru mångå, vöre efter enkla ordalydelsen utan tydning sagd t: ”sammanträde de personer. som till Fullmägtige uti de>se Verk äro ut
För min del måste jag yrka rakt motsatsen af denna Grefwns mening och det efter sjelfva enkla or daly deln en utan tydning och jag behöfver härföre endast åberopa Grefven? egna ord; att §. icke serskildt bestämmer hvilka eller huru mångå, sorn skola sammanträda.
Den fråga Den 3 October f. m. torde nu vara lätt att besvara, antingen det varit Fuilmägtige, eller den adle Grefven, som gifvit åt denna §. en tydning, som i dess ordalydelse icke finnes.
Då således åberopade §., elter orden och utan tillskapade tillsatser läst och förstådd, icke bestämmer Fullmägtiges antal, måste de för Fuilmägtige utfärdade Reglementen vara dea Lag, som bordt lända Fuilmägtige till efterrättelse.
Enär nu desse Reglementen, hvaraf Reglementet för BancoFullmägtige icke på sätt Grefve Hård synes åsyfta, lärer kunna anses mindre gällande för det, att detsamma blifvit utfärdadt af BancoUtskottet, deruti för båda Verken öfverensstämma, att Sessioner ej må hållas då Fullmägtig för ettdera af de fyra RiksStånden icke är tillstädes, ellet beslut i vigtigare mål fattas, så framt icke minst tvåtredjedelar af Fuilmägtige äro närvarande, så lärer, enär tjuguen Fuilmägtige af alla Stånd vid ifrågavarande tillfälle voro tillstädes, denna endast på falska slutsatser och godtyckliga förklaringar grundade anmärkning desto mer böra förfalla, som det icke var något nytt val, utan blott en verkställighets åtgärd, som utgjorde föremålet för Fullmägtiges sammanträde.
Dessutom torde här böra erinras, att om Fullmägtiges fulla antal för en sådan händelse vore af nöden, skulle det ofta blifva en physisk omöjlighet för Fuilmägtige, att, vid förekommande fall vidtaga de i JustitimOmbudsmannens Instruction dem anbefalde åtgärder, så länge Reglementet icke förbjuder Fullraägtig, att blifva sjuk, eller på permission resa bort 14 Den 3 Ött ober f m, och Fullmägtiges Suppleanter från de fleste
Stånd endast genom Fullmägtigs afgång kunna till tjenstgöring inkallas, Sluteligen har jag, i afseende på don ofvan anförde liknelsen angående Husbonden och Inspectoren, trott mig endast böra förklara* att'Styrelsen öfver Banco- och RiksgäldsVerken utgöres af fria och sjelfständiga män, hvilka* under utöfningen af deras från Medborgerligt förtroende härflytande kall, utan all beröring med Husbondaväldets rörliga Satelliter, med Lagen till rättesnöre och kraft att följa den, äga en säkerhet och fasthet, som sätta dem öfver en Herres enskildta godtycke.
Sådane äro mina åsigter af förevarande fråga, sådane de bevekelsegrunder jag följt hos de förenade Fullmägtige öfver Banco-och RiksgäldsVerken.
Jag har ansett mig vara skyldig min högsta principal, det Svenska Folket, att i öppen dag framlägga, om jag sorn Representant ömt vårdat dea heligaste garantien, för dess frihet: Rikets Lagar; jag har trott mig skyldig, att inför det RiksStånd, af hvars dyrbara förtroende jag ännu njuter den lyckan* att innehafva ett medborgerligt Embete inom ett af Rikets Ständers Verk, be«i hörigen redovisa, om jag, som Deras Fullmägtig, fullgjordt min pligt; och det är för mitt handlingssätt under utöfningen af detta Embete, jag sökt att mig försvara.
Ridderskapets och Ådelns egen fältskans!» Den a
Ort oler f, m. l5 bestämmer nu resultatet.
Med oförfäradt lugn och oföränderlig öfvertygelse afvuktar jagdess dom.
Herr Munck af Rofenfchjnld, Eberhard:
För mig sorn sökt till att med uppmärk-? samhet, köld och oväld skärskåda det ifrågavarande ämnet, är det klart, att då våra Grundlagar författades, förutsåg man ej, och tänkte ej på den nu inträffade händelse, då Justitieombudsmannen dör under Riksdagens lopp.
Jag tror derföre att för detta färskildta fall intet finnes stadgadt i våra Grundlagar, eller något stadgande ämnadt och beftämdt för detta fall.
Men Riksens Ständer behöfva derföre icke komma i någon förlägenhet, ty de hafva redan då de valt en suppleant äfven valt dmt som i fall den på samma gång valde Justitieombudsmannen innan nästa Riksdag dör eller af annan orsak afgår, skulle efterträda honom.
Om Riksens Ständer sjelfve eller deras Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret utfärda förordnandet till denna Suppleant, är en formalitet, sorn i anfeenclt till refultatet är likgiltigt ty i begge fallen förbi i f ver den redan valde Suppleanten Justiticc-Ombudsman.
Namn. de Fullmägtige hafva haft skälig anledning begagna Grundlagens ordalydelse, ehuru ej be - Den 3 Octo ber f. m. stämd för denna casus, för att utfärda Protocollsutdraget med förordnandet.
Att det var bestämdt blott för den händelse, att Justitieombudsmannen doge mellan Riksdagarne, visar sig deraf, att något särskildt stadgande för detta dödsfall allsicke behöfdes, om det inträffade Under Riksdagarne, ty så länge Riksens Ständer äro tillsammans, böra och vilja de naturligtvis fjeljve utöfva sin rätt, att välja Justitieombudsman och Suppleant.
De hafva redan valt den aflidne» efterträdare, således kunde ej fråga uppstå om val till JustitiseOmbudsman, utan om val till den afgångne Suppleantens efterträdare, och detta val borde Riksens Ständer sjelfva utöfva.
Fullmägtige hafva derföre rigtigt handlat derij att de ieke gjort det.
Motivet för detta deras handlingssätt förmodar jag varit den skyldiga aktningen för Riksens Ständers rättigheter, och icke farhågan, att nu varande justitiacOmbudsmannen Richert skulle afsäga sig ett förtroende, som han en gång emottagit.
Ty med mera skäl borde dröjas att välja Suppleant vid de tillfällen, då Justitieombudsman samma gång skall väljas, emedan den, som än icke mottagit förtroendet, bör snarare kunna supponeras vara i stånd att afsäga sig det, än den sorti redan det mottagit, hvilket Herr Richert gjort, då han mottog Fullmakt till Suppleant, och således äfven Fullmakt att vara JustitiaeOrd buds* - /}e/i 3 Oclober f. m. 17 budsman i det ögonblick Herr Ehrenborg upphörde att vara det.
Sedan derföre nu Sverige genom Herr Ehrenborgs död och Herr Richerts afsägelse lidit en dubbel och kan händs oersättelig
N*- tionalförlust, återstår blott för Riksens Ständer ait vidtaga den nödiga åtgärd, hvaruti Fullmägtige ännu icke gått dem i förväg, nemligen att välja Suppleant, och för Ridderskapet och Adeln att utse Electorer dertill, samt att inbjuda sine MedStänder att göra detsamma; N;o 3.*
Herr von Hohenhaitftni Michaél:
Sedan utbetalningen af det mindre Creditivet, på -eätt Regeringsformen!? 63 §. fastställer, blifvit aovisadt uppå Riksens Ständers RiksgäldsCöntoir, förde uti ansvarighetslagen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, äfven böra införas det lagstadgaöde, som med afssende uppå denna utbetalning finnes uti a §• 1 Mom. af Ansvarighetslagen för Fuilmägtige i Banken.
Samma Lagstadgande torde dock böra qvarstå i Ansvarighetslagen för BancoFullmägtige, emedan Riksens Ständer möjeligen vid kommande Riksdagar kunde finna lör godt, att åter uppå Banken anvisa det mindre Crediti vet.
Pr, ix Bind 2 18 Den 3 Oclober f. m, N;o 4.
Herr von Haussvolff, Carl Gnjlaj Reinhold:
Då Grundlagen, eller Riksdagsordningens 56 §. tillåter, att sådana frågor måge, oaktadt den stadgade Motionstiden af en Månad ifrån Riksdagens början enligt 27 §. tilländalupit, väckas, hvilka af redan fattade beslut, eller redan upptagne ärenden, eller under Riksdagen inträffande händelser omedelbarligen föranledas } får jag med begagnande af denna lämnade frihet, vördsammeligen göra nedanstående hemställning.
Men då härvid bör i skjälig consideration komma, hvad allmänt kändt är och erfarenheten nogsamt vitsordar, att genom folkökningen, hemmans klyfning, tilltagande serskildte förhållanden i anledning deraf, fattigdom, bristande tillgång till sysslosättning och hvarjehanda särskildte tillfälligheter} rättegångar, tvister och göromål, vid så väl Undersom ÖfverDomstolarne årligen allt mer och Dax 5 October f. m. *9 mer i antal och genom allmänhetens så kallade stigande upplysning, hvarigenom saker oftast försättas i invecklad beskaffenhet, ansenligt förstoras; att i åtskilliga, i synnerhet aflägsne Landsorter, svårighet möter för UnderDomare, att erhålla erforderligt antal af påli— telige biträden, utom hvilka Domaren sjelf är ur stånd satt, att hvad utskrifning angår fullgöra inom stadgad tid, den skyldighet Lagarne likväl utan undantag honom ålägga; Och att många mål och ärender äro af den särkildte beskaffenhet att det icke medförer den ringaste angelägenhet eller nytta, att utom dat protocoll som finnes på stället hvarest målen förevarit, renskrifne exemplar ofta in dupplo skola öfversändas till och förvaras uti högre Authoriteters Archiver, utan blott föranleda till onödigt förödande af papper, till ett ändamålslöst vidlyftigt skrifveri, som öfver behofvet betungar i synnerhet Underdomare, hvilka ensamt sakna på stat aflönte biträden, och således sjelfve af deras tillgångar måste sådane löna och underhålla nog dyrlegdt, emedan sådane skrifvare icke njuta den förmån såsom andre Tjenstemän, att få i befordringsväg beräkna den tid, de hos Underdomare använda, hvilket afskräcker dugeliga Sujetter att sålunda bortslösa år; och till ett synnerligt besvär vid högre Autoriteter att vid inkommande réele tvister, hvilka hafva gemenskap med äldre afgjorde, ^ bland dessa vidlyftiga hoppackade luntor, utsöka det mål hvarom fråga är, äfvensom vid inträffande olyckshändelser genom eldsvådor, många nyttiga 83 Ben 3 October