Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De frågor, detta Utsk. skall behandla, äro nemi. ganska vidlyftiga samt af en svårare beskaffenhet, och torde väl behöfva det af mig nu föreslagna antal.
Hr von [foch:
Jag har så mycket mindre att erinra mot det af Hr Ehrenheim nu gjorda amendement, som jag har mig bekant, att uti ett annat Riks-Stånd, Borgare-St., — som mycket intresserar sig för denna fråga, — en allmän önskan uttalat sig att fyra ledamöter till detta Utsk. skulle utväljas.
Jag anhåller således om bifall till det af Hr Ehrenheim nu framställda förslag.
Landtm., att i afseende å förev:de förslag endast blifvit yrkadt detsarnmas antagande med den förändring, att ledamöternes i det särskildta Utsk:t antal skulle bestämmas till fyra i stället för tre; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till förslaget med ofvanberörde förändring.
Sedan ett prot.-utdrag rörande R. o. Ad:s sednast fattade beslut blifvit uppläst och godkändt; åtskiljdes Ståndet kl. 7 e. m.
H. lil. 4 so Den 7 Mare.
Lördagen den 7 Mars 1863.
Justerades 5 prot»-utdr. för den 4 dennes e. m., samt pleniprot. för den 10 sist).
Upplästes ett utaf
Hr Munck, Carl, inlemnadt Mern. af följande lydelse:
Med anledning af min afresa från hufvudstaden får jag härmed afsäga mig min befattning såsom Bänkman, under anhållan om bibehållandet af min riksdagsmannarätt.
Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot.-utdrag N:o 218, för den 4 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Borgare-St:s beslut, rörande Exped.-Utsk:ts förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd.
Ekon.-Utsk:ts den 25 sisth Februari och 4 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 90, i ani. af väckt motion om upphörande af den i Stockholm utgående s. k. rasp- och spinnhus-afgiften för testamenten.
Föredrogs ånyo Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 25 sisth Februari och 4 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 15. i ani. af väckta motioner om undersökning af arealen och beskaffenheten af statens skogar, samt om anslag för berörde ändamål.
Gr. Lewenhaupt, Glaes Magnus, anförde skriftligen:
Då de af mig väckta motioner om en komités nedsättande, för undersökning af vidden och beskaffenheten af statens sko - Den 7 Mer b. 51 gar, frän det Sammansatta Utsk:t till
Stånden återkommit med det för mig som motionär mindre välkomna utlåtit — »att motionerne ej må till någon R.
Stirs åtgärd föranleda» — måste jag ännu en gång upptaga R. o. Adis tid för denna vigtiga fråga.
Jag beklagar att ej Utskit insett den stora vigt lör fäderneslandets framtid, som legat till grund och framkallat mina motioner; och inser jag allt för väl, att stora kostnader och ett mödosamt arbete uppstode, om Utskit lemnat bifall och tillstyrkan till dem; men, Mina Hrr, en gång måste ett sådant arbete börja, och kan jag icke finna att tiden längre bör uppskjutas.
Jag hemställer till hvar och en, som eger en egendom, om det icke är honom nödvändigt att veta hvad han eger, för att kunna draga fördel af densamma.
Utskit anser, att det embetsverk, som på sednare tider blifvit stiftadt, att hafva öfverinseende öfver statens skogar, i den mån sådant kan medhinnas, skaffar de upplysningar, utan särskild kostnad, som jag genom en komités nedsättande vill söka att vinna.
Det är möjligt att dessa upplysningar under några lOital af år kunna på det föreslagna sättet vinnas, men icke troligt att de erhållas, utan särskilda uppoffringar från statens sida; den allt för ringa tjenstepersonalen, som finnes uti de norra länen, torde hafva sin tid fullt upptagen med att endast tillse och vaka öfver, att ej åverkan allt för mycket och i för stor skala bedrifves på statens skogar, och torde den således icke få någon tid öfrig för markens uppmätning och skogarnes närmare undersökning.
Med uppmätning af de Norrländska skogarne menar jag ej, att dessa skogar skola uppmätas med en landtmätares alla finesser; utan må denna mätning endast afse de yttre gränserna.
Utskit meddelar uti sitt Betänk., att kronans tillhöriga jord uti Norrbottens län är beräknad till vid pass 750 qvadratmil; detta meddelande var för mig särdeles glädjande, då den ena af mina motioner blef framkallad till följe af de upplysningar, som Chefen för skogsstyrelsen, i sin underdåniga berättelse, meddelade, nemi. att Krono-öfverloppsmarkerna i fyra af de Norrländska länen, Norrbottens äfven deruti inbegripet, utgjorde 556,222 tunnland, och att alla statens tillhöriga skogar i hela landet utgjorde omkring 1,920,000 tunnland, och således endast omkring 2 proc. af landets ytvidd.
Jemför man nu fem-årsberättelserna med sin stående uppgift, så finner man, att uti Norrbottens län finnes i länets kustland 1,731,208 tunnland, och på länets lappmark 14,799,862 tunnland, eller att kronans odisponerade mark i detta län utgör 16,531,107 tunnland, ungefär motsvarande de af Utskit uppgifne 750 qvadratmil, som nu brukas af en jägmästare, tvenne öfverjägare, tre ordinarie och tvenne extra skogstillsyningsmän.
För Westerbottens län är arealen ej känd af kronans der tillhöriga mark.
Då uppgifterna från tvenne offentliga embetsverk äro så vidt skilda, så frågar jag, om liden ej kan vara inne, att nämare och med ökade krafter 52 Den 7 Mars. undersöka och utreda dessa förhållanden.
Om icke i så stor skala som i ofvan åberopade uppgifter, är dock att befara, att uppgifterna om boställs-skogarne äro lika litet pålitliga, då län finnas, der icke alla boställs-skogar äro uppmätta och kartlagde.
I så väl de sednast utkomna, som af mig förut åberopade fem-årsberättelserna, som ock skogsstyrelsens underdåniga berättelse, finna vi beklagligen, att böterna för åverkan gå till allt för betydliga summor, och hvad utseende statens skogar hafva efter all åverkan, derom kan man göra sig ett begrepp, utan att hafva sett dem, tillika då man vet, att i allmänhet intet göres för befordrandet af återväxten.
I de norra länen eger skogen visserligen ännu ej något högt värde, och må den närv:de generationen taga den största möjliga inkomst af den nu öfvermogna skogen, der den finnes; men på samma gång, som den närv:de generationen begagnar sig af hvad våra förfäder sparat, eller icke kunnat förstöra, så återstår ock för oss den ovilkorliga skyldigheten, att tillse, att våra efterkommande ej få allt för stora anledningar att klandra oss; för hvad vi uraktlåtit att göra, det nemi. att tillse det de uthuggna och sköflade fälten åter blifva satta i skogbärande tillstånd.
Den tid kan komma, om ock efter hundratals år, då de norra länen blifva mera befolkade och statens egendom äfven der kan lå ett högt värde, och i ganska betydlig mån bidraga till statsverkets ökade inkomster, isynnerhet sorn vi veta, att för återväxten der erfordras 180 å 200 år.
På grumt af hvad jag här yttrat, får jag vördsamt påyrka Betänk:ts återremitterande.
Då jag nu nödgas uppträda för att söka åstadkomma ett annat beslut än det, hvartill Utsk:t vid behandling af detta ärende kommit, anhåller jag att få på förhand tillkännagifva, att sådant alls icke härleder sig från någon klandersjuka eller något begär att förringa Hr General-Direktörens för Skogsstyrelsen förtjenster; tvertom är han en person, som jag alltid egnat en särdeles aktning.
Men jag skall söka med siffror bevisa, att detta ärende hade förtjenat att behandlas med större omsorg och efter noggrannare studier, än Ekon.-Utsk:t behagat deråt lemna, och sådant hade varit af så mycket större vigt, som här verkligen är periculum in mora, hvilket lätt torde kunna af enhvar inses, då man betänker hvilka ofantliga skogsvidder, som på de sista åren blifvit afverkade.
— Utslct säger, att det skulle blifva ett alltför vidlyftigt arbete, då man besinnar att endast den kronan tillhöriga jord inom Norrbottens lappmark, hvilken behöfde uppmätas, är beräknad till vid pass 750 qvadrat-mil.
Hvad göra nu 750 qvadrat-mil?
Jo mera än 18 millioner tunnland.
I femårs-berättelserna står visserligen icke mera än 14 millioner, men det är i alla fall långt mera än de 500,000, som uppgifvas i skogs-styrelsens berättelse.
Enligt Forsells statistik
Den 7 Mars. 53 upptager Gefleborgs län 4,004,243 tunnland skog, hvarifrån afgår 468,300 tunnland för sjöar och kärr; Hernösands län 4,984,555 tunni., hvarifrån afgår 314,050 tunnland sjöar och kärr; Östersunds 10,054,158 tunnland med afdrag af 960,000 tunnland sjöar och kärr; Umeå län
Af dessa siffror synes hvilka ofantliga skogssträckor vi ega.
I)å emellertid Utsk:t säger, att den ifrågasatta åtgärden skulle taga så lång tid, tror jag detta icke vara så farligt, då det nemi. icke kari vara meningen att göra en uppmätning i detalj, utan’ blott att få ett öfverslag; och sådant kan erhållas på många olika sätt, antingen, som vid topografiska mätningar ofta sker, genom stigande, eller derigenom att en nedsatt komité från landtstats-tjenstemännen (och presterskapet infordrade uppgifter om längden och bredden af häraderna och socknarna.
Häremot kan visserligen invändas: hvarföre kan då icke skogs-styrelsen göra detta?
Men derpå är svaret lätt funnet.
Denna styrelse är nemi. ännu så länge endast provisionel organiserad, och har dessutom alldeles tillräckligt att göra med utarbetande af lagar och reglementen m. fl. kuranta göromål.
Man kan derföre icke fordra, att denna styrelse skall ytterligare belastas med ett sådant uppdrag.
Då emedlertid, såsom jag sökt visa, Gr.
Lewenhaupts motion är af stor och oberäknelig vigt, anhåller jag alt R. o.
Ad. icke måtte bifalla Utskits hemställan, utan återförvisa ärendet till ny handläggning af Utsk:t.
Gr. Björnstjerna, Cari Magnus: Betänk:t behandlar 2:ne motioner.
I den första föreslår Gr.
Lewenhaupt att alla kronans skogar, i hela landet, skola genom en komités försorg uppmätas.
Motionären sjelf torde hafva insett det opraktiska häri.
1 sin sednare motion inskränker han sig således till att yrka uppmätning af de Norrländska skogarna, hvilka, enligt Hr Gr:s förmening, i annat fall snart skulle förvandlas från krono till skatte och derefter hastigt förstöras.
Till stöd för denna åsigt åberopas skogs-styrelsens sednaste berättelse, deri Norrlands krono-öfverloppsmarker beräknas utgöra 556,000, då de, enligt skogs-komiténs uppgift 1856, uppgingo till 1,700,000 tunnland.
Men Hr Gr:n tyckes förglömma att skogs-styrelsens uppgift endast rörer öfverloppsmarkerna i de redan afvittrade landsdelarne, således ej de ofantliga skogarne i Lappmarkerna.
Den siste värde talaren har bestridt Utsk:ts uppgift att kronans behållna skogsmark i Norrbottens län uppgår till 750 qvadrat-alnar, men om till talarens egen beräkning lägges kustlandets 1,500,000 tunnland kronoskog, torde det visa sig att Utsk:ts beräkning åtminstone ej är för hög.
En landtmätare kan i vanliga fall uppmäta §:dels qvadratmil på ett år; man torde då finna hvilken otrolig tid hela Norrlands uppmätande skulle fordra, äfven 54 Den 7 Mars. om alls Sveriges landtmätare på en gång dit beordrades.
Att gå till väga såsom Hr von Knorring föreslagil, eller att blott infordra uppgifter från socknarne, skulle tjena till föga; man finge i lyckligaste fall derigenom något så när veta, huru stor arealen är — detta vet man ju redan förut —men någon uppgift om skogens beskaffenhet kunde ju derigenom aldrig vinnas; det är väl dock detta som åsyftas.
Jag vågar således tro. att Utsk:t kommit till det enda praktiska resultat, ty R.
St:r böra väl ej hos K.
M. begära åtgärder, de der icke för närvide kunna verkställas.
Jag hade måhända bort åtnöja mig med att endast instämma uti hvad Hr Gr.
Björn stjerna anfört, samt att hoppas, det Utsluts Betänk, bifalles af Höglofl. R. o. Ad., utan något ordande å min sida; men jag anhåller dock att få tillägga några ord.
Det är emellertid icke lätt att bemöta en motion, sådan som den ifrågavarande, med dess sväfvande uttryck »om statens skogar, hvaröfver Statsverket har att disponera» och »om vidden och beskaffenheten af de Statsverkets skogar, som finnas qvar i Norrland» o. s. v., och till denna svårighet bidrager också i sin mån den omständighet att motionären uti framställningen af ämnet ådagalagt en fullkomlig okunnighet, hvad beträffar lagstiftningen rörande de Norrländska skogarne, från Konung Gustaf den l:stes tid och derpå följande århundradet, samt om de härpå grundade afvittrings-författningarne.
Till en början må jag fästa mig vid motionen och de i anledning deraf afgifna yttranden, såvidt dessa röra kronoparker och boställens, samt allmänna hemmans skogar i södra oell mellersta Sverige.
Mig veterligen finnes ingen kronopark, likasom icke heller någon häradsallmänning, som icke redan är uppmätt och hvars areal icke exakt kan uppgifvas.
Aro härutinnan K.
Skogs-styrelsens och K. M:s Bfludes uppgifter stridande mot hvarandra, så härleder detta sig deraf att Skogs-styrelsen, på grund af skogstjensternännens uppgifter, antecknat endast den rena skogsvidden och K. M:s BFhrde hela arealen, deruti inberäknade impedimenter, efter anteckning i jordeboken.
Hvad deremot beträffar skogarne, som tillhöra boställen och allmänna hemman, så har Skogs-styrelsen sina uppgifter om dessa skogars areal just från K. M:s Bfh:de i länen.
Någon skiljaktighet borde således icke förefinnas uti hvad K. M:s Bflude uppgifvit till Skogs-styrelsen och uti sina femårs-berättelser; men äfven olikheten härutinnan låter förklara sig deraf att uti de nämnda berättelserna blifvit upptagna endast de skogar, som blifvit af landtmätare uppmätte, då häremot skogs-styrelsen uti sin underdåniga berättelse äfven tagit i beräkning sådana till ifrågavide hemman hörande skogar, hvilkas areal, ehuru icke ordentligt uppmätt, skogstjenstemännen kalcvlationsvis uppskattat.
Vidkommande åter de Norrländska samt skogarne i Wermland och Dalarne, så gifva Konung Gustaf den l:stes samt 1647 Den 7 Mars. 55 och 1664 årens skogsordningar med (lere författningar rörande afvittringarne i nämnde län stöd för den åsigten att staten varit ocli ännu i viss mån är egentlig egare till dessa skogar, dock med den inskränkning, att de, inom desse län varande hemman, nybyggen och andra lägenheter äro tillförsäkrade delaktighet uti dessa skogar.
Först efter det att afvittring öfvergått en socken och de enskildes skogsområden blifvit afskiljde, får man veta hvad kronan har i behåll såsom öfverloppsmark.
Men som författningarna, ända intilldess K.
Brefvet den 25 Maj 1860 utkom, tillåtit nybyggs-anläggningar äfven å dessa öfverloppsmarker, så hafva mångenstädes dessa markers områden genom ytterligare afvittringar blifvit inskränkta.
Föreskrifterna uti det åberopade K.
Brefvet uttala nu den grundsats, att staten hädanefter skall behålla så väl återstoden af de redan uppkomna öfverloppsmarkerne, som de, hvilka hädanefter uti de ännu oafvittrade socknarne kunna uppkomma, dock likväl såvida att desse marker efter skedda undersökningar, som nu också pågå, anses till skogsbruk för kronans räkning tjenlige.
Således kan någon utredning öfver hvilka skogar statsverket har qvar i Norrland ej åstadkommas, förr än efter afvittringarnes slut och sedan K. M., på grund af de omnämnda undersökningarne, beslutat hvilka öfverlopps-marker skola för kronans räkning bibehållas.
För fortskyndande af dessa åtgärder kan en komité icke det ringaste uträtta, och jag fortfar således att hoppas det Högh R. o. Ad. bifaller Betank:t.
Hr von Knorring: Gr.
Björnstjerna har sagt, att den af mig förordade uppmätning skulle fordra så mycket arbete och så lång tid.
Men det är icke en uppmätning i landtmäteriskala, som man här behöfver, utan i en mycket liten skala.
Jag tror visserligen, att skogsstyrelsen skall framdeles förskaffa sig sådana uppgifter, som här åsyftas; men det vore orimligt att nu fordra dem af henne.
Må vi besinna att just till följd af brist på ordentlig skogshushållning och till följd af oriktiga föreställningar om den verkliga tillgången har man huggit ut skogen på de ställen, der den var lätt tillgänglig, och det är då desto nödvändigare att man gör ett öfverslag af hvad som kan återstå, och med ledning deraf uppgör ett nytt system för framtiden.
Jag fortfar alltså i min anhållan om återremiss.
Då detta ärende först här föredrogs, var jag tveksam, om man icke borde biträda Utsk:ts yttrande, alldenstund vi ega en särskild administrativ myndighet för detta slag af ärender, hvilken, efter min föreställning, borde anse såsom sin pligt att taga saken om hand.
Men då jag nu hört, hvilken sträng förkastelsedom Hr Ros sjelf uttalat öfver motionärens förslag och att han icke vill fästa något afseende dervid, torde det vara nödigt, att R.
St:r lemna bestämda 56
Den 7 Mart. föreskrifter derom.
Rättast synes mig i allt fall vara, att det ifrågaställa uppdraget lemnäs åt skogsstyrelsen; men äfven i sådant läll erfordras derföre särskildt anslag, och det är, på det att Utsk:t måtte framställa ett förslag i denna syftning, som jag anser det vara skäl att återremittera Betänk:t.
Jag förmodar fortfarande, att ändamålet med de uppgifter, man önskar, skulle vara, icke egentligen att få veta huru stor areal, som i Norrland är beväxt med skog, utan hvad slags skog der finnes.
Då nu större delen af detta ofantliga land ännu ej ens blifvit af nybyggaren beträdd, kunna ju hvarken den fåtaliga jägeri-betjeningen eller presterskapet lemna någon verklig upplysning härom.
Det är således för mig ofattligt, huru det önskvärda målet skall vinnas, annat än i mån af afvittringsverkets fortgång.
Betänk:t är af Med-Stånden bifallet; en återremiss leder då till intet.
Jag anhåller ytterligare om bifall till Utsk:ts framställning.
Sedan lyckligtvis Sverige fått en skogsstyrelse, lemnar jag derhän, huruvida det vore nödigt nedsätta en särskild komité för det ifrågasatta ändamålet.
Men deremot är det alldeles gifve t, att första vilkoret för en noggrann vård om statens skogar är deras uppmätning; att dröja med denna uppmätning af de Norrländska skogarne, intilldess afvittringen fortgått, är att dröja för länge, ty då är intet, åtminstone intet dugligt qvar.
Vill man rädda af dessa skogar, hvad som bör räddas, måste man känna deras allmänna beskaffenhet, innan de afvittras, och icke medgifva några nybyggens anläggning i sådana skogar, sorn böra bibehållas.
Jag kan således ej godkänna Utsk:ts resonnemang.
Det hade bort, vid betraktande af den förödelse, som sedan åratal öfvergår de Norrländska skogarne, gå något grundligare tillväga vid pröfningen af denna fråga, än som skett, genom det nu gjorda afstyrkandet af Gr.
Lewenhaupts motion.
Jag förenar mig derföre med dem, som begärt återremiss.
Säkerligen finnes det icke någon, som ej anser frågan om vården af våra skogar vara af den största vigt och förtjent af en synnerlig uppmärksamhet.
Men här är fråga om lämpligaste sättet att i detta afseende åstadkomma något gagneligt, och i sådant fall tror jag Utsk:ls skäl mot en komités nedsättande vara fullt bindande.
En sådan uppmätning, som här åsyftas, kan också ej verkställas förr än man först afskiljt hvad som tillhör kronan eller icke; och detta sker på tvenne olika vägar, nemi. dels genom den vanliga afvittringen, dels ock genom afträdandet till sågverken, enligt 1752 års K.
Bref, såsom ersättning för stockfångst, af områden, som äro till sin vidd noga bestämda.
En blick på siffrorna tor - Den 7 Mars. 37 de äfven öfvertyga en hvar, att en dylik uppmätning ej kan alltför mycket påskyndas eller afslutas förr än i en framtid.
Det har förefallit mig, som man ansåge ett temligen laglöst tillstånd ega rum i de nordliga skogstrakterna; men så är ingalunda förhållandet, ty det finnes redan nu bestämda föreskrifter om huru skogarne få disponeras i hvarje särskilda fall, och jag vill visserligen ej påstå, att dessa föreskifter hvarken äro så förträffliga, eller alltid så noga efterlefvas, som önskligt vore, men dels komma de säkerligen att, när behofvet så kräfver, vederbörligen förändras, och dels blir det nödvändigt att öka personalen, som med deras öfvervakande har att skaffa.
Jag har velat nämna detta, för att visa, att det icke är något sådant periculum in mora, som en talare förmodat; och då jag anser ingenting särdeles kunna i detta afseende åtgöras, förr än skogslagstiltningen blir slutligen afgjord, tror jag det slut, hvari Utsk:t stannat, vara f. n. det rätta och lämpliga.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utslcts förevide Betänk., framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med talrika och starka ja jemte många nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Upplästes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 15, i ani. af väckta motioner om undersökning af arealen och beskaffenheten af statens skogar samt om anslag för berörda ändamål, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ifrågavide Betänk.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda; Ja—56.
Nej—87.
Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.-Utsk:t inkomna förslag till R.
Stms underd. skrifvelser till K. M., nemi.: 58 Den 7 Mars. N:o 48, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de försäljning till enskild person af en komministers-bostället Hof-Dalbogård i Kronobergs län tillhörig del i den s. k.
Spetsamossen; N:o 49, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeantboställe Höjdebråten i Nysunds socken; N:o 50, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de befrielse för faltkamereraren m. m.
Pb. Arells enka, Albertina Hejmberger, från Digifvande af observations-procent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömde; N:o 51, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster Anna Nilsdotter i Makrismåla ; N:o 52, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de utbyte af jord emellan kronan och Malmö stad; N:o 53, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra kungsladugård; N:o 54, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägen heten Klintens Bana; N:o 55, ang:de eftergift af kronans rätt lill dana-arf efter Andrietta Lundborg; N:o 56, ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter enkan Anna Christina Löfgren; N:o 57, ang:de utarbetande af förslag till ny lag rörande vattenrätten; N:o 58, ang:de åtgärders vidtagande till beredande af tillfälle för qvinna att erhållla anställning i för henne passande befattning i det allmännas tjenst; N:o 59, i fråga om ändring i K.
Förordn. den 12 Januari 1855 ang:de Svenska jerneflekters stämpling; samt N:o 60, ang:de förklaring af K. Serafimer-Ordens-Gillets Cirkulärbref den 2 Mars 1804, och K. Cirkuläret d. 23 December 1852, i fråga om ersättning för å lazarettet vårdade fattiga sjuka från annat distrikt.
Anmältes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomna Utlåt:n och Betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 59, i ani. af K. M:s Nåd.
Näs kungsgårdshjelp; Den 7 Mars. 59 Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- o. Ekonomi-Utsk:t: N:o 18, i ani. af väckt motion om tillsättande af en gencral-inspektör öfver samtliga elementar-läroverken och högre undervisningsanstalter, m. m.; N:o 19, i fråga om föreskrift för alla till stats-förvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af statsverkets eller andra medK.M:s fastställelse försedda inrättningars räntebärande obligationer; N:o 20, i ani. af väckt motion om sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordningar, att de större utgilterne derstädes komme att bestridas genom anvisningar å K.
Räntekammaren; Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t: N:o 3, i ani. af väckt fråga om afskaffande af straffarterna prygel och dagg; samt N:o 4, i ani. af väckta motioner ang:de dels ändring och tillägg i R.
Förordn. om egors fredande emot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet, dels ock rättighet för landstingen att i frågor om stängselskyldigheten inom länen besluta. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 3. e. m In fidem, O.
Brakel. 60 Den 11 Mere.
Onsdagen den 11 Mars 1863- Plenum kl. 10 f. m.
Justerades 2 prot.-utdrag för d. 7 dennes, samt pleni-prot. för den 10 sisll.
Januari e. m.