Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. om användande af en del utaf de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödige nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona.
Efter Deli 25 Februari. 641 Eiler föredragning af Bevilln.Utskits den 22 dennes bordlagde Betiink.
N:o 18, rörande postbevillningen oell dermed sammanhängande ämnen, blef detta Betänk., på flere ledamöters begäran, ånyo bord lagdt.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Riddarh.- Utskits den 18 och 22 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 8, angående ifrågasatt godtgörelse af statsmedel för kostnaderna till ltiddarh.- salens inredning, anskaffande af värminrättning samt införande af gaslysning m. m. lista punkten, deri Utskit. afstvrkt Riddarh.Direktionens hemställan, att utgifterna iör Riddarh.Salens inredning och möblering, upvärmningsanstalten och införandet af gaslysning borde af riksdagskostnadsmedlen ersättas.
Bjön stjer u a, Carl Magn.:
Jag beklagar det resultat, till hvilket Riddarh.Utskit i denna fråga kommit.
För min del kan jag ej tinna annat, än att dessa af Riddarh.Direktionen upgifne kostnader äro af alldeles samma art, som de reparationer, för hvilka Ståndet tillförene erhållit ersättning af Riksg.Kontoret.
Hvad först beträffar Riddarh.Salens inredning med bänkar, bord. mattor, stolar m. m., har Statsverket redan förut flera gånger ersatt dylika utgifter.
De hafva alltid upförts på riksdagskostnaderna.
Då så är, hvarföre skall man icke nu gå tillväga på samma sätt?
Hvad skäl finnes att ej äfven nu begära ersättning derför?
Den enda skillnad, jag kail finna mellan förlndet nu och förr. är, att summan denna gång är något större.
Jag hemställer dock till Eder, Mine Hrr, huruvida det är nollorna, som följa efter ett tal, hvilka bestämma, om utgiften är rätt eller orätt.
Frågan, som vi här skola afgöra, är, efter min åsigt, om saken till sin princip är riktig eller ej.
Vi finna då, att det är ett häfdvunnet bruk inom alla RiksStånd, att samlingsrummen af statsmedlen underhållas.
Sålunda halva MedStåndens salar blifvit fullständigt inredda och ofta ändrade.
För icke mer än 2:ne riksdagar sedan ansåg t. ex. Högv.
PresteStåudet att den nyss på allmän bekostnad införda gasen var olämplig i sessionsrummet.
Ståndet anbefallde då lliksg.- Kont. att genast borttaga gasrören samt i deras ställe anbringa erforderligt antal ljuskronor.
Nu sednast fann samma
Stånd icke vidare behag i sina gamla stolar och Riksg.Kont. beordrades att anskaffa andra; dessa kostade 5 0 rdr bko stycket.
På samma sätt BoudeStit.
Dä det tyckte sina ljuskronor vara enklare än MedStåndens, befallde det Riksg.Kont. att skyndsammeligen anskaffa förgyllda kronor, i likhet med de i BorgareStåndet befintliga.
Ingen har anmärkt någonting dervid.
Icke heller jag gör det; men kan blott ej inse, hvarföre R. o. Ad. icke skulle vara berättigadt till ersättning för enahanda kostnader, synnerligast då MedStånden ganska ofta samlas å detta rum såväl vid de allmänna ötverläggningarne som vid de förstärkta Utskotten.
H. lil. 41 C42 Den 25 Februari.
Vidkommande derefter upvärmningsanstalton, får jag uplysa att den gamla blifvit bekostad af Riksg.Kont.
Då mi denna visar sig oduglig, hvad är då naturligare än att den nya äfven får på samma sätt betalas.
Hvad slutligen gasrörens inledande angår, veta vi att MedStånden redan längesedan låtit införa dylika i sina samlingsrum.
Skulle icke då äfven It. o. Ad. hafva rättighet dertill?
Jag kan verkligen icke finna att någon enda af dessa fordringar är på ringaste sätt orimlig eller att de ens böra kunna föranleda till någon diskussion.
Fördenskull hemställer jag att R. o. Ad. afslår nu föredragna punkt, och helt kort oeh godt anbefaller Riddarh.Direktionen att med de upräknade kostnaderne, något öfver 40,000 rdr, förfara på förröfligt siitt, d. v. s. att, sedan Landtm, genomsett och godkännt räkningarne, desse öfverleinnas till lliksg.- Kont., hvars Kommissarier visserligen ej skola vägra utbetalningen.
Likasom den föregående tal. anser äfven jag att en del af ifrågavrde reparationskostnad i och för Riddarh.Salens iordningsställande och möblering bör bekostas af Riksg.Kont.
Det är redan förut påpekadt huru icke allenast inredningen i Riksens Ständers hus till alla delar blifvit bekostad af Riksg.Kont., utan att äfven här å Riddarhuset tillförene bänkar, mattor och belysning blifvit af samma medel betalde.
Detta torde ock vara så mycket billigare, som denna sal begagnas till samlingssal för de gemensamma sammanträdena och de förstärkta Utskotten.
Jag kan sål. icke annat än obetingadt instämma uti den åsigten, att denna kostnad till en del bör utgå från Riksg.Kont.; men jag tror för min del att R. o Ad. icke nu bör ingå uti skärskådande och pröfning, hvilka delar af dessa reparationer, sorn böra på sådant sätt bekostas.
— Det är nemi. gifvet, att då detta hus tillhör R. o. Ad., så måste ock en del af reparationskostnaden bekostas af detta Stånd, och endast den del, som tillkommit direkte i och för begagnandet af lokalen under riksdagarne, ersättas af Riksg.- Kont.
Detta urskiljande anser jag icke i första hand böra afgöras af R. o. Ad. såsom RiksStånd.
Vi känna att den form. som bör iakttagas för liksdagskostnadernas bestridande, föreskri Iver att räkningen skall verificeras af Landtm, eller Talmannen samt derefter betalas af Riksg.Kont. Skulle nu Riksg.Kont. råka uti någon tvekan, Kommissariatet först och Fullmäktige sedan, huruvida en så beskaffad räkning är riktig och bör betalas eller icke, så får Riksg.- Kont. hemställa saken till StatsUtsk-.t, som inkommer med hemställan i ämnet till RiksStånden, och först då tror jag att saken, rätteligen upfattad, bör underställas detta Stånd.
Jag anser sål. rättast att R. o. Ad. icke vid detta tillfälle fattar något beslut för bestämmande af de delar af reparationskostnaden, för hvilka ersättning må fordras, utan öfverlemnar denna omsorg till Riddarb.Direktionen.
På dessa skäl hemställer jag, att R. o. Ad. måtte fatta följ. beslut i afs. å denna fråga: att R. o. Ad., som icke anser sig vid detta tillfälle böra ingå i pröfning om hvilka delar af kostnaden i D n 25 Februari. 643 oell för den under tiden efter sednaste riksdag utförda inredning oell möblering af Riddarh.Salen oell Kanslirummen samt anskaffande oell anbringande af värminrättning, äfvensom införande af gaslysning derstädes, böra af riksdagskostnadsmedlen godtgöras, updrager åt Kiddarh.Direktionen att, på föreskrifvet sätt, från Riksg.Kont. fordra ersättning för hvad utaf ifråga vide kostnader, till följd af deras beskaffenhet, af Direktionen anses böra utaf Riksg Kont. såsom riksdagskostuad ersättas.
Lagerbjelkes förslag innefattar hvad jag åsyftar, ber jag att få förena mig med honom.
Jag förmodar att Hr Gnu äfven yrkar afslag å lista punkten af Riddarh.
Utskits nu föredragua Utlåt.
Detta är hvad jag gjort.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att under densamma icke framställts något annat yrkande, än å bifall till det af Gr.
Lagerbjelke afgifna förslag till beslut, som var af följ. lydelse: »att R. o. Ad., som icke anser sig böra vid detla tillfälle ingå i pröfning om hvilka delar af kostnaden i och för den under tiden efter sednaste riksdag utförda inredning och möblering af Riddarh.Salen och Kanslirummen samt anskaffande och anbringande af varminrättning, äfvensom införande af gaslysning derstädes, böra af riksdagskostnadsmedlen godtgöras, updrager åt Riddarh.Direktionen att, på föreskrifvet sätt, från Riksg.- Kont. fordra ersättning för hvad utaf ifrågavide kostnader, till följd af deras beskaffenhet, af Direkt, anses böra utaf Riksg.Kont. såsom riksdagskostuad ersättas»; uti hvilket förslag Gr.
Björnstjerna jemväl instämt.
För min del har jag visst icke något emot, om R. o. Ad. bestämdt vill uttrycka att punkten är afslagen, endast
Ståndet derjemte fastställer ett beslut i eulighet med det, hvarom jag nyss vördsamt väckt förslag.
Exc. propos. på afslag å Utsk:ts hemställan samt bifall lill Gr.
Lagerbjelkes ofvanberörde förslag; och blef denna propos. med ja besvarad.
2:dra punkten, innehållande Utsk:ts förslag i fråga om succéssif ersättning till Riddarh.reparationsfonden för utgifterne till inreduing och möblering af R. o. Ad:s klubb och samtalsrum.
Bifölls. Sedan H, Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att, sorn något ärende numera icke återstode att af R. o. Ad. i dagens ple - 644 Den 29 Februari. num behandlas, det till fortsättning af plenum å e. m. utfärdade anslag komme att nedtagas, åtskiljdes Kidd. o. Ad. klockan nära 3 e. m.
Onsdagen den 29 Februari 1860, Plenum kl. 10 f. m.
Just. 3 prof.-utdr. för d. 55 dennes, hvarefter anmälde sig och yttrade Hr Sandströmer, Carl Johan Albert:
Sorn jag icke var närv:de i förra plenum vid det tillfälle, då Ekon.Utsk:ts Betänk.
N:o 59, ang:de väckt förslag om alskaffande af skolagan, utan diskussion afgjordes, så anhåller jag att, med stöd af den i 50 § R.O. tillerkända rätt, få till prot:t antecknadt, att jag icke deltagit i nämnda beslut.
Samma tillkännagivande gjordes utaf
Hrr Montgomery.
Gustaf, af Georgii, Evert, och von Qvanten, Emil, Gr.
Adlersparre, Carl August, samt Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, hvilken sistnämnde jern viii anhöll att få till prot :t anmärkt, att han icke deltagit uti It. o. Ad:s i sist hällne plenum fattade beslut i fråga om ersättning från Statsverket för kostnaderne till ltiddarhus-satens förändrade inredning m. m.
Just. pleni-prot:t för d. 11 sistl.
Jan. f. m. Frih.
Rålamb, Sigfrid: Inför Riddarb.Utskit har i dag blifvit förevisad en fullmakt, hvarigenom Hr Carl Emanuel af Geyerstam berättigas att intaga säte och stämma för adliga slägten De Freese N:o 1,8 5 6 B., hvilken fullmakt dock icke är utfärdad af ättens caput, utan af närmaste ättemän.
Hufvudmannen är en Axel Alexander De Freese, som ännu qvarstår på Riddarhusets genealogiska tabeller, men icke afhörts på öfver 40 år.
Vid sådant förhållande får jag till R. o. Ad. öfverlemna att bestämma, huruvida denna fullmakt må kunna anses gällande eller icke. Den 2'J Ifebruari. 645 H.
Landtm. yttrade, att Frih.
Rålamb hade inför R. o. Ad. anmält, att uti Riddarh.Utslet denne dag blifvit företedd en fullmakt för adeliga iitten N:o 1,856 B.
De Freese, utfärdad, icke utaf den person, hvilken enl. stamtaflan är ättens hufvudman. utan af den närmaste ättemannen, Kapit.enen Emanuel De Freese, hvarjemte Frih, Rålamb hemställt, att, då hufvudmannen under en tiderymd af omkring 40 år icke låtit sig afhöra, den ilrågavide fullmakten måtte af R.
a Ad. godkännas; och som Ståndet tillförene under likartade förhållanden medgifvit hufvudmannarättens utöfvande af närmaste ättemän, ansåg H.
Exc. sig böra hemställa, att ett slikt medgifvande jemväl nu finge ega rum och till följd häraf den af Kapilenen De Freese utgifne fullmakten godkännas.
Föredrogos ånyo och biföl los StatsUtsk:ts d. 22 och 25 dennes bordlagde Ullåtm: N:o 59, i ani. af väckt motion om befrielse från räntor och oirera för Komministers-bostället N:o 1, ett halft mantal, Rätansbyn i Jemtlands län; och N-.o 6 0, med hemställan att Riksg.Kontis Embets- och Tjenstemän samt Vaktmästaren vid detta verk måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning.
Efter förnyad föredragning af StatsUtskits d, 22 och 25 dennes på bordet lagde Memorial N:o 61, i aid. af erhållne återremisser å Utiåt:t N-.o 9, ang:de K.
Propos. om användande af en del utaf de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödige nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona; beslöt R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i frågan fattade beslut, att bifalla hvad Utsk:t uti förevide Mern. föreslagit.
Med anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen, får jag härmed afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Bevilln.Utsk;t. Sedan U. o.
Ad„ uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade H.
Ståndets Elektorer att utse en ledamot i Bevil!n.Utsk:t efter Hr von Mentzer.
Föredrogs ånyo Bevilln.Utskds d. 22 och 25 dennes bordlagde Betänk.
N:o 18, ronde postbevillningen och dermed sammanhängande ämnen.
Hr von Kraemer, Anders Robert: Detta Betänk, inne håller visserligen flera punkter, och måste således punktvis föredragas; men då de båda första punkterne stå i det närmaste och ett 646 Den 29 Febril ari. alldeles oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, anhåller jag att dessa båda måtte i ett sammanhang föredragas.
Exc. Hr Grin och Landtm, yttrade, att då det tili föredragna Betänkit innehölle flera särskilda hemställanden, detsamma borde punktvis företagas till afgörande, men att något hinder ej mötte för bifall till Hr von Krsemers förslag, att de båda första punkterna skulle i ett sammanhang föredragas oeh diskuteras, endast de deri gjorda hemställanden blefve föremål för särskildta beslut; hvarföre H.
Exc. finge hemställa, att med föredragningen af Betänkit skulle så tillgå, att de båda första punkterna gemensamt föredrogos, men att särskilda proposir deröfver framställdes, hvarefter de två återstående punkterna kommo att hvar för sig föredragas och afgöras.
Bopades ja. lista och 2idra punkterne.
Den fråga, sorn nu utgör föremål för B. o. Adis pröfning, kan visserligen för den, som blott kastar en flygtig blick på Betänkit, synas vara en småsak, dä man finnér, att här är fråga om bråkdelar af ort och korn.
Jag vill icke heller jemföra denna fråga i betydelse ined någon af de s. k, stora frågorna.
Jag erkänner, att här jemförelsevis är fråga om en småsak; men jag skulle vilja, kalla den en vigtig småsak.
Här är fråga ora att nedsätta vigten för ett enkelt bref, d. v, s. ett som fortskafifas mot enkelt porto, från IV4 till 2t/25 äfvensom för alla de följande, sålunda att, om jag, för att latta jemförelse!!, reducerar de gamla lodvigterna till ort, ett dubbelt bref, seni nu får väga något öfver 7 ort, skulle ej få öfverstiga 6. ett tredubbelt nedsättes från något öfver 10 till 9 o. s. v.
Det är tydligt, att en förändring af denna art skall låta känna sig af den korresponderande allmänheten, oeh den torde derföre, om äfven siffrorna förefalla obetydliga, förtjena att med noggrannhet undersökas och öfvervägas.
Det finns ett ord, som är bland de aldra obehagligaste att höra.
Detta är ordet öfvervigt.
Hvem har icke någon gång med förargelse vid en resa på jernväg eller med diligens varit utsatt för obehaget att få betala öfvervigt för sina saker, derföre att man ej så noga kännt deras vigt?
Der kan det emellertid hjelpas; man blir underrättad om förhållandet och får erlägga betalningen.
Med posten är deremot ett annat förhållande.
Om det bref, jag kastat in i breflådan, väger för mycket för att afgå, så blir jag ej underrättad derom; och ett misstag på ett enda korn kan der utsätta mig för obehaget att mitt bref icke kommer fram.
Hvad som vid betraktandet af Utskits Betänk, först faller i ögonen nr motiveringens nakenhet oeh svaghet.
Utsk;t anför såsom stöd för den genomgripande förändringen egentligen endast tvänne skäl, nemi. först K. M:s Propos. och vidare några inom Utskit anställda vägningar.
Ser man då först på K.
M:s Propos., så stödjer den sig på GeneralPostStyrelsens skrifvelse till K.
M. af d. 13 Aug., Den 29 Febr tiar i. 647 Iivari Styrelsen, för att bereda Postverket ökade inkomster, önskar en förhöjning af portot från 12 till 14 öre; men, om sådant icke litte sig göra, önskade Styrelsen att vigten måtte sättas till 3 ort, för att. på indirekt viig vinna samma ändamål.
Jag liar försökt anställa en beräkning öfver huru många bref, som komnie att drabbas af dubbelt porto efter Utsk:ts förslag, vigten är föreslagen att nedsättas med 91 korn eller från 3 ort 91 korn, som den nu är, till 3 ort. — 91 korn är 2V\no af 3,91 ort.
Jag antager då såsom sannolikt, att åtminstone 23/i00 af brefantalet kommer att, drabbas af förhöjning.
Inrikes hrelvexlingen inbragte år 1858 rint •800,3 57 rdr 4 8 öre i brutto, hvilket förutsätter ett antal enkla brefvigter af 6,667,975 st. 23/iao häraf gör 1,533,524 st. brefvigter, som enl. min supposition skulle drabbas af porto i nästa grad.
å 12 öre st. gör detta 184,022 rdr, som allmänheten sålunda skulle komma att skatta till postverket, öfver hvad den gör nu.
Det andra skälet var de vägningar, som blifvit i Utskrt anställda, och som skulle visa, att sä mycket papper kunde med 3 orts vigt sändas, att bref blott sällan komme att drabbas af dubbelt porto.
Utsk:t säger nemi., att man med 3 orts vigt kan afsända ett postpappersark med kuvert — och det är verkligen också sannt —, eller 2 postpappersark — detta är icke förhållandet —, eller ■ett ark konceptpapper — detta är icke heller enligt med förhållandet.
Ett vanligt ark postpapper väger 1 ort 59 korn, — en annan sort t. o. m. 1 ort 62 korn — 2 sådana ark väga således, om man dertill lägger lacket, som går till omkring 9 korn, minst 3 ort 27 korn, och kunna icke gå för enkel vigt af 3 ort.
— Ett ark vanligt konceptpapper väger 4 ort 12 korn; dock finnas ark, som väga blott 3 ort 67 korn, men i alla händelser kan det icke gå för 3 ort.
Afven med vanligt bättre skrifpapper är samma förhållande, ty ett ark sådant väger 3 ort 23 korn.
Jag tror såle des, att de af Utsk:t omtalade vägningarne icke böra mycket inverka på öfvertygelsen.
»Men», säger man, »Postverket behöfver ökade inkomster».
Äfven om så är förhållandet, hemställer jag dock, huruvida det är öfverensstämmande med tidens anda att söka vinna detta ändamål på sådan väg, och om ej det minst tidsenliga sätt att skaffa penningar är att göra det genom att fördyra en kommunikationsanstalt.
Jag tror att ett sådant förfarande skulle innebära ett tilJbakagående, ett steg i motsatt rigtning mot den, på hvilken 11.
St:r på sednare tider lyckligt framgått.
— Och för öfrigt, behöfver månne verkligen Postverket ökade inkomster?
Det synes af Bil.
N:o 9 till Skjutskomiléns Betänk, att Postverket köpt obligationer till icke obetydliga belopp; det måste väl då icke hafva så särdeles ondt om penningar.
Styrelsen säger också sjelf, att något öfverskott icke är nu att påräkna, men någon brist omtalas ej heller för framtiden.
Går man till tabellen N:o 6, som finnes vidfogad Skjutskomiténs Betänk., så finner man i hvilken betydlig män trafiken under alla titlar på den sednare åren tilltagit, och i samma mån naturligtvis intraderna.
Är 1851 var bruttoinkomsten för inrikes brefvexlingen endast 679,933 rdr rint.
Detta förutsätter 618 Den 29 Febrnari. 5,439,464 brefporton.
År 1858 hade antalet brefporton stigit tilT 6,669,641, eller på 8 är med 1,239,177 st.
Detta visar, hur ofantligt trafiken tilltagit.
Nettobehällningen erbjuder visserligen icke lika vackra residtater, alldenstund denna, sorn 1851 utgjorde 194,650 rdr bko, 1857 endast var 46,082 rdr s. m.
Ehuru således en bestämd minskning i Postverkets nettobehållning sedan det likformiga portots införande upkoinmit, så npviiges dock denna omständighet fullkomligt af de ökade 'ördeiar och den större beqvämlighet, hvaraf allmänheten kommit i åtnjutande; ty det torde väl icke kunna nekas, att ju Posten är tili för allmänhetens skull, och icke tvertom.
Någon grund förefinnes ej heller att antaga, det under den nästkommande statsregleringsperiodeti någon brist skall komma att upstå.
Onekligt är att, om portot blefve nedsatt från 12 till 10 öre, derigenom en minskning i Postverkets inkomster skulle, åtminstone till en början, linkolnina, ehuru jag tror, att en ökad trafik snart skulle derför lemna riklig ersättning; men sådant har jag i min reservation icke egentligen yrkat, annat än alternativt för den händelse, att inskränkningen i vigten skulle bifallas, då jag anser rättvisan fordra, att någon ersättning lemnäs allmänheten genom sagde portonedsättning.
Hvad jag egentligen påyrkat i min reservation, är endast, bibehållandet af statris quo. Då dock fr. o. m. 1863 det nya vigtsystemet skall allmänt tillämpas, så kan man naturligtvis icke bibehålla den nttvide vigten fullkomligt oförändrad, emedan den, utförd i ort, ger det ojemna talet 3 ort 905/& korn.
Det är på grund af denna nödvändighet af jemning, som jag föreslagit vigtens ökande till 4 ort, såsom det ojemförligt närmast liggande jemna talet.
Om genom denna af sifferförhållandet påtvnngna obetydliga höjning någon ringa dei bref. som nu erlägger dubbelt porto, skulle komma att gå för enkelt sådant, så kan det, dä höjningen är sä utomordentligt liten, endast bli ett obetydligt antal, och om någon minskning alfs inträffar i Postverkets inkomster, sä måste det åtminstone bli en ytterst obetydlig minskning, och i alla händelser iir en ersättning äfven för denna obetydlighet beredd genom de af mig föreslagna smärre nedså! tuingarna i de för dubbla, tredubbla o. s. v. bref nu tillåtna vigter.
På grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vörd-amt föreslå, det 11. o. Ad., med alsing å lista punkten i Utskits Betänk., i hvad den rör enkla brefvigten, matte besluta att fr. o. m. 1863, då den nva decimala vigträkningen blifvit till allmänt begagnande anbefalld, den enkla brefvigten för inrikes bref bestämmes till 4 ort; samt att punkten i öfrigt återremitteras till npgörande af förslag till portomoderation för bref af högre vigt.
Då jag som ledamot, af Bevilln.Utsk:t deltagit i detta beslut, anhåller jag att vid detta tillfälle la yttra några ord.
Jag vill då först anföra de profvägniugar, som anstäldes på den Utsk:ts Aid., der ärendet förevar, hvilka jag sedermera ytterligare pröfvat och funnit vara fullkomligt riktiga.
— Här är till en början ett bref af 4 postpappersark, Den 29 Februari. med vanligt, kuvert och laek, hvilket vager endast .2 ort 76 korn; jag medger dock gerna, att det ar ett ovanligt, tint papper.
Har sir äfven ett annat bref af 1 ’/2 ark postpapper, sådant sorn jag åtminstone dagligen begagnar, sorn med kuvert väger 2 ort 74 korn. intetdera af dessa upgär således till 3 ort.
Ett annat pä skrifpapper med kuvert och lack, således ett vanligt expedit ionsbref, väger 2 ort 6 5 korn.
Ett annat pä gröfre papper vager med laek 4 ort 84 korn, och kan således ieke komma under enkelt porto, men förhållandet blir detsamma, afven om det gamla systemet bibe hålles.
Haral’ visar sig. alt skilnaden mellan det uuv:de och det af TJisk:t föreslagna ingalunda blir så stor, som man påstått, da det deremot iir lätt att inse följderna af den förändring, som nu här blifvit vrkad, nemi att sätta den enkla vigten till 4 ort, hvarigenom skjutslega!! komme att betydligt ökas.
När vi komma till 2:dra punkten, torde jag få framlägga en tabell olver Postverkets finanser, hvilken nr allt, annat än vacker.
Blir nu tyngden större, så ökas nalurl. också postlegan, och då förvärras dessa omständigheter.
Gil vi nu till den 2:dra punkten, sorn tillstyrker det gamla postportots bibehållande, torde jag få åberopa tali.
N:o 6 i Skjutskomiténs Betänk., som ar till denna Komité inlemnad från Postverket.
Af denna tabell \isar sig, att Postverkets netlobehållliing, som 185 1 utgjorde 194,650 rdr bko, sedermera nedgått betyilligl, så att den år 1 856, då medelportot infördes, var endast 94,594 rdr, och sedermera beständigt minskats.
För år 1858 äro räkningarna ej ännu så afslutade, att bestämda lipgilter derom kunna lemnäs, men raan beräknar en brist af 196,682 rdr rint., och likaså lärer för 1859 betydlig brist komma att upstå.
Saleles torde det vara af vigt att icke ytterl. förminska detta verks inkomster.
Då nu dessutom den nya vigtbestämningen icke skall taga sin början förr än år 1863, så är det för II.
Stur lätt att under då pågående riksdag vidtaga de åtgärder, som möjligen kunna föranledas af dåvarande förhållanden.
Det är visser), möjligt att en nedsättning dä kan ega rum, men icke bör man göra det vid denna riksdag, innan man vet, om Postverkets ställning tillåter det.
1857 utgjorde utgifterna under rubriken:
Aflöning etc. 358,000 rdr; är 1858, då postlegan förhöjdes, steg denna post till 446,000, och följande året beräknas de till 460,000.
— Af ålit detta visar sig, att inkomster och utgifter icke stå till hvarandra i ett riktigt, förhållande, och om detta får fortfara, så måste säkert
Staten komma emellan med betydliga bidrag.
Jag hemställer då, om det icke är bättre att, afvakta tiden och se, huruvida det bär sig som det nu är stäldt, innan man vidtager åtgärder, sora ovilkorligen måste ytterligare förminska inkomsterna.
Jag vågar således anhålla om bifall till båda punkterna i Utsk:ts Betänk.
Vore postväsendet i vårt land så ordnadt, att någon förbättring icke behöfdes, eller dess finatisiela ställning sådan, att man med billighet kunde yrka
Dagön eftergift från dess sida, så skulle jag gerna gå in på de 850