Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med dessa ansenliga förbättringar kan således icke förstås annat än ombyggnad.
All annan reparation än den, som kan hänföras till ombyggnad, anser jag följaktligen åligga innehafvare)! af kyrkolid debol, likasom af andra boställen.
Då nu likväl erfarenheten nogsamt visat, att af ofvannämnde lagrum hemlats anledning lill den tolkning, att en vidsträcktare underhållsskyldighet försaiulingarne ålåge, .så har jag ansett lagstiftande makten böra, genom utfärdad föi fattning, sätta en gräns för denna tolkning, och således trott, att Utskotten borde tillstyrka Rikets Ständer: att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t ville , genom utfärdande förklaring, stadga, att församlingarnes underhållsskyldighet af de 7 laga husen icke vidtager förr, än de af ålder och bruk, men ej af prestens vanryckt, så förfallit, att de icke utan ombyggnad bättras kunna; hörandes med de sålunda ombyggda husens inredning jemväl förhållassåsom lag om nybyggnad stadgar.” 8 Lag- och_Ekonom-UUkollens Betänkande, A’:o 54. af riksdagsfullmäktigen Petter Jönsson frän Jönköpings län: ’’Det är med ledsnad jag mäste inlemna min reservation mot Högloft.
Utskottens beslut, som beslämdes med en enda rösts pluralitet, rörande reparationsöch byggnads-skyldigheten vid pastors-boslä lien.
Det var med en serdeles enighet, Högv.
Presteståndet motsatte sig all lindring uti byggnads- och reparations-skyldigheten, eller ett närmare bestämmande af de hus, som pastolatet är skyldigt att bygga och lill någon det underhålla.
Det är oss landsboer väl bekant, att a6 kap. 2 § byggninga-balken icke, på sätt Utskottet •yttrat, innefattar tillräckligt tydeliga och fullständiga föreskrifter, angående pastors och församlingens ömsesidiga skyldigheter, i afseende å underhållsskyldigheten, eller åtminstone att delta lagens runi så misstydes, att äfven obetydliga reparationer af de laga husen åläggas församlinga ine, serdeles vid de sedan i83o hvart femte år skeende ekonomiska besigtningar.
I åtskilliga orter kallas församlingen lill sockenstämma för att rådslå angående omläggning af några bås-balkar, eller påläggning af halm, som bläst af taket å något af församlingens hus vid prestgården.
Utskotten synas mig således hafva bort föreslå en sådan förklaring af förutnämnde lagstadgande, att underhållsskyldigheten af alla husen i prestgården åligger kyrkoherden, och att församlingen endast har byggnadsskyldigheten, det vare sig att det gäller bygga af nyo, eller att ombygga dessa husen.
Beklagligt är, att folkets representanter, den ena riksdagen efter den andra, förgäfves begära lättnad i förutnämnde skyldigheter, ulan i stället få vidkännas nya uppoffringar och tillökningar i ecklesiaslik-stutens löneförmoner, hvilket skett vid innevarande riksdag, dels genom den förhöjda årsberäkningens upphörande inom skolan, medelst ett betydligt årligt slats-anslag lill löneförbättringar, dels derigenom att all meritberäkning må försvinna för de ecklesiastik-statens tjenstemän, som genom Kongl, resolulioner dermed blifvit hugnade, och hvilket säkerligen, vid en kommande riksdag, kommer att medföra ökade statsanslag, dels ock genom förhöjda löneförmoner till komminislrarne.
På detta sätt tillstyrka Utskotten förändringar, men sällan eller aldrig någon lindring för den skattdragande; och det är på dessa grunder jag anmält min reservation mot beslutet.
Äfven får jag afgifva min reservation emot
Utskottens afslag å de väckr ta motionerna 0111 säteriers skyldighet att deltaga i förutnämnde byggnadsskyldighet.
Den största billighet ligger tydligen uti nämnde förslag.
I åtskilliga - Lmj- och Sk' nom-Viskol/ans Betänkande, iV.o j4. skillijja orter finna säteri-egare det sjelfva billigt och rättvist alt lemna något biträde åt församlingar ne, men serdeles bestriddes detta af Högv.
Ståndets ledamöter, såsom ingripande i adelns privilegier.
Häraf synes tydligen, att det redan hårdt beskattade jordbrukets privilegier bestå uti att göra nya tillökningar oell löneförbättringar”; och liar uti denna reservation riksdagsfullmägligen Carl Magnus Engström från Calmar län instämL; of Pehr Bengtsson från sistnämnde län: ”Emot det beslut, sammansatta Lag- och Ekonomi-utskotten faltat, ifråga om pastorernes skyldighet att deltaga i underhållet af husen vid deras boställen, får jag mig reservera.
Så väl vid föregående, som vid denna riksdag, hafva folkets ombud klagat öfver pastorernes obenägenhet att deltaga i underhållsskyldigheten vid dessa boställshus, samt nästan enhälligt anropat Rikets Ständers mellankomst om slitandet af de tvister, som merendels dagligen uppslå emellan pastor och dess församlingsboer, i anseende till de stridiga meningar, som förefinnas i 26 kap. a § byggninga-balken , der det heter, att församlingen skall bygga och bättra, men pasloreine underhålla, likväl utan urskiljande. när de förres åliggande upphörer, och de sednares skyldighet vidtager.
Det är denna tvist, som, efter mitt förmenande, Utskotten både bort och kunnat hafva slitit, och icke på ett sådant för Utskotten mindre hedrande sätt kastat frågan ifrån sig.
Det ser verkligen ut, sora skulle Uniköl tens majoritet heldre önska, att splilet och oenigheten emellan lärare och åhörare må fortfara, lills dm slutligen öfverskrider gränsen, än att i tid vilja afhjelpa densamma.
Tiden är inne och hjelpen hade icke beböft uteblifva, om Utskotten tagit reda på de från regeringen utgående skrivelser i dylika ämnen som dessa; och är det till dessa skrifvelser jag vill leda Utskottens uppmärksamhet.
Då man genomgår allmänna journalen för den 3o Januari 1828, finner man, all en skrifvelse från Kongl.
Majit utgått under den 5 Juli 1827, deri förklarats, att, i anledning af tvist emellan pastor och dess församling i afseende på ömsesidiga skyldigheter att verkställa reparationer å den föires boställs-hus, Kongl. Majit vid bestämmandet, huru vidsträckta reparationer som borde af pastor på dess egen bekostnad besörjas, tillämpat Kongl, reglementet för den 32 Februari 1760, angående byggnad och underhållande af landshöfdinge-residens-hus.
Enligt detta reglemente skola på bostaIIsinnehafvarens egen bekostnad repareras: fönster till glas, blykarmar och bågar, dörrar, lås, trösklar, golf, kakelugnar, spislar, bakugnar, Bih. tilt B. SI. fröt. ib47 f 184b. 1 Samt. 2 Afd. 16 Bé/I. 2 10 Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 54. skorstenars rappning, mindre läck på taken, trappor, plank, staketter och uthus.
Allt detta hade, efter mitt förmenande, icke bort vara så aflägset för Utskotten att taga reda på, för att sedermera derå grunda deras beslut; Hvarförutan emot irsta och 3:dje punkterne uti omförmäldte betänkande reservationer blifvit anmälde af riksdagsfullmäktige Lars Larsson från Elfsborgs län, Adolph Fredricsson från Upsala län, Christen Pehrsson från.
Gottlands samt Anders Kylander från Wermlands län. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 134S.
Bcsv- och Ekon.-Utskottens Betiinkandej Bl.ris 55 och 56.
1 N:o 55.
Ank. lill Exp. Utsk. den ao Sept., kl. a e. ra.
Betänkande , i anledning af väckt fråga orri ändring uti 1 $ af 2 kap.
Byggningabalken, Und er förmälan, att byggnad och underhåll af badstufva eller mälthus samt lia utgjorde ett onus, sorn för de flesta boställsinnehafvare vore utan ändamål, har riksdagsfullmäktige!! L.
Rasmusson frän Bohus läUj uti ett. hos Hederv.
Bonde-ståndet ingifvet memorial hemställt, om icke hvad uti 1 § 2 kap.
Byggningabalken, i fråga om en dylik skyldighet nu finnes stadgadt, kunde derifrån uteslutas.
Denna, till Lag-utskottet remitterade motion, har nämnde Utskott i förening med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet förehaft till pröfning; men då skyldigheten att bygga ria, enligt hvad ofvan åberopade lagens rum utvisar, är beroende deraf huruvida skog vid bostället är att tillgå eller icke,— af hvilket sednare skäl ris å de flesta boställen icke heller finnes, samt hvad åter angår badstufva eller mälthus, nämnde byggnad icke utan olägenhet torde kunna undvaras, synnerligen å de ställen, hvarest, genom verkställda laga skiften, boställen erhållit ett från andra gårdar afskildt läge, — hafva Utskotten funnit betänkligt att tillstyrka en eftergift uti omförmä.lda byggnadsskyldighet, och få i följd deraf hemställa, att motionen icke må föranleda till någon åtgärd, Stockholm den 19 September 1848.
Utsk. den ao Sept., kl. a e, m.
Betänkandej i anledning af väckta frågor om ersättning åt Nämnd för biträde vid syner och extra förrättningar.
Bonde-ståndet har Lag-utskottet fått till behandling emottaga följande, i detta ämne gjorda fiamställningar, nemligen:
Prol■ 1847 och 1S48, 7 Sami.
2 Afil, 17 Haft. 1 2 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N.-o 5G. l:o Af riksdagsfullmäktigen Pehr Bengtsson frän Calmar län: att en författning mätte i nåder utfärdas, hvarigenom de som forratta syner å militiaebostället) , berättigas att härför af innehafvare» enhålfa ersättnings hvilken, för det fall att bostället vore till arrendator upplåtet, af denne sednare borde utgifvas. 2:o Af riksdagsfullmäktigen Pehr Pålsson från Skåne: att nämnden hädanefter måtte antingen i enlighet med expeditions-taxan, af vederbörande åtnjuta rese- och traktaments-kostnadsersätining för syner och besigtningar„ utan afseende derå, om förrättningen fortgår en eller flera dagar, eller ock fritagas från skyldigheten att vid dylika förrättningar biträda; samt 3:o och 4:o
Af riksdagsfullmäktige Anders Olsson från Jemtlands och Olof Nilsson från Östergöthlands län x hvilka yrkat, den torre, att nämnden måtte förklaras berättigad att uppbära rese- och dagtraktamente vid syneförrättningar å militiae-boställen samt öfriga kronohemman; och den sednare, att då nämndemän varda anlitade för boställs- och vägsyner, värderingar, besigtningar och andra förrättningar af hvad namn de vara må, för hvilka, enligt nu gällande författningar ersättning icke redan utgår, dagtraktamente med 24 sk. banko om dagen, jemte skjuts efter en bäst, måtte af allmänna medel dem tilläggas.
D-sse memorial, uti hvilka flere ledamöter af det Hederv.
Ståndet vid remissens meddelande förklarat sig instämma, hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten tagit under gemensamt öfvervägande; men då Rikets Ständer, i anledning af Stats-utskottets utlåtande N:o 39, redan fattat sitt beslut öfver motioner af enahanda syftning och innehåll med de nu ifrågavarande, hafva Utskotten, ehuru erkännande billigheten af den föreslagna ersättningen åt nämndemän för biträde vid omförmälda förrättningar, likväl, till följd af nyssberörda omständighet, funnit sig förhindrade att förorda antagandet af nämnde förslag, hvilka vid nu anmärkta förhållande torde komina alt förfalla.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ek.o:i.-Utskottens B tackande, IV o 57. 3 N:o 57.
Utsk. den 20 Sept., kl. 2 e. 111.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om optionsrätt för åboer å stom-hemman.
Uti memorial, som af Hederv.
Bonde-ståndet blifvit remitteradt. tili Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, har riksdags fullmäktigen Bengt Petter Skantze från Hallands län, i sammanhang med afgifvet förslag om skattekopsrätt för innebal vare af stom-hemnoan, hemställt att, för den händelse en sådan rättighet ännu icke skulle kunna vinnas, sådane stadganden om åboernes skyldigheter måtte meddelas, hvarigenom , utan afseende på förändringar med boställsinnehafvare, åbo-familjerne, så länge de utgöra sina skyldigheter, må, hustru och barn efter maka och fader, erhålla en tryggad besittningsrätt å dylika hemman; äfvensom att, i fall utarrendering deraf på öppen auktion skulle beslutas, hvilket dock blott i högsta nödfall syntes böra ifråga komma, den afgångne åboen eller hans rätts-innehafvare måtte, vid lika anbud, åtnjuta förmånsrätt; och har motionären, för vinnande af detta mål, föreslagit, det Rikets Ständer skulle bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, vid intränande ledigheter inom såväl det högre som det lägre presterskapet, en sådan reglering al de lediga boställena och innehafvarnes lönevilkor måtte vidtagas, att de så kallade stom-hemmanens skyldigheter blefve bestämda på ett sätt, som vore förenligt med åboernes bestånd och hemmanens förbättring.
För behandling af denna fråga, bar Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottat sammanträdt med Lag-utskottet; men 'då Rikets Ständer, med bifall tjll Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottens utlåtande N:o 72 i anledning af en, utaf motionären gjord, framställning i enahanda syftning med den nu ifrågavarande, nemligen om rättighet för åboer å annex-, mensal- samt slom-hemman alt lösa desamma till skatte, berörde förslag afslagit, få U.skotten hemställa, att omförmälda motion må förfalla.
Stockholm den 19 September 184-8. 4 Lag,- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 58.
IST:o 58.
Betänkande , i anledning af väckta frågor om ändring uti Kongl, förordningen om sockne-nämnder d landet den 2g Augusti 1843.
Uti detta ämne hafva framställningar blifvit gjorda: hos Höglojl.
Ridder skåpet och Adeln: af herr Friherre Raab, Carl Adam Jacob, som yrkat, att 11 och 16 §§ af omförmälda Kongl, förordning måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen den förra:
''Hvar och en, som bor inom nämndens område, är skyldig att tilIstädeskomma på dess kallelse, som bör meddelas minst åtta dagar förut.
Uteblifver den sålunda kallad är, utan laga förfall, bote 32 sk. till fattigvårdens kassa, och tillhålles af nämnden, genom förnyade vitén, som dock tillsammans ej må öfverstiga 10 r:dr, att sig inställa; kan han derigenom ej förmås till inställelse, anmäle nämnden förhållandet till närmaste kronobetjent, som är skyldig, o ra person vistas inom hans distrikt, honom inora 8 dagar för sockne-nämnden föreställa.
Vistas person utom dennes distrikt, så gör nämnden anmälan till Konungens befallningshafvande som vidtager de mått och steg, hvilka med lag och sakens beskaffenhet öfverensstämma'’; och den sednare: ”Böter och vitén, som af sockne-nämnden ådömas, skola, då den pliktfällde saknar tillgång dertill, aftjenas med valten och bröd å läns- eller häradshäktet.
Transportkostnaden härför delas till hälften af staten och kommunen.
” ”Alla böter och vitén, sorn utgå i öfverensstämmelse med denna stadga, tillfalla fattigvården i den församling, dit målet hörer;” och hos Hederv.
Bonde-ståndet: af riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Skåne, som anmärkt, dels att uti 11 § någon föreskrift icke finnes meddelad, huruledes socken-nämndens kallelse må vederbörande tillställas; dels ock hurusom det skall h*fva inträffat, att socknenämndens ledamöter, då de för fullgörande äf deras erabetsåligganden infunnit sig hos medlemmar inora kommunen, blifvit på ett eller annat sätt förolämpade, utan att de, enär laga bevisning icke funnits att tillgå, härför kunnat erhålla upprättelse.
I ändamål att afhjelpa de såluu - Lag- samt Allm. Besv.- och Ekn-Utskottcns Betänkande j N.o 58. 5 da anmärkte olägenheterne, har motionären föreslagit: dels att till 11 § måtte fogas elt tillägg, hvarigenom förra punkten deraf skulle komma att erhålla följande lydelse: ”hvar och en, som hor inom nämndens område är skyldig att lillstädeskomma på af nämnden erhållen kallelse, då densamma honom meddelas minst åtta dagar förut genom socknens sexman”; dels ock att uti ofvauberörde Kongl, förordning måtte intagas ett stadgande af innehåll, att sockne-nämndeus ordförande och ledamöter måge sjelfve vittna om hvad dem händer inom deras område vid utöfning af den befattning som blifvit dem uppdragen.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten hafva till gemensam pröfning förehaft dessa framställningar, men funnit sig sakna skäl att desamma understödja.
Till stöd för dessa åsigter få Utskotten vördsamt erinra, hurusom den föreslagna bestämmelsen om rättighet för sockne-nämnden, att genom kronobetjeningen låta hos sig inställa en tredskaade församlingsmedlem, efter Utskottens omdöme, icke väl står tillsammans med den säkerhet till person, som af lagstiftaren aldrig bör lemnäs åsido; att någon för ändamålets vinnande lämpligare utväg icke synes kunna beredas, än den 11 § anvisar, eller att nämnden eger anmäla förhållandet hos Konungens befallningshafvande, som må vidtaga de mått och steg sorn med lag och sakens beskaffenhet öfverensstämma; att, i fråga om sättet för meddelande af de kallelser sockne-nämden utfärdar, närmare föreskrifter icke synas erforderliga, helst det torde böra ankomma på denna nämnd att härutinnan träffa ändamålsenliga anstalter; att, då det ar en, i vår lagstiftning i allmänhet antagen grundsats, alt endast sådane böter, hvilka ådömas för verkliga förbrytelser enligt allmän lag, förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, hvaremot vitén eller böter för mindre förseelser, få med enkelt fängelse eller arbete försonas, någon rimlig anledning icke synes vara för handen, att för böter och vitén, dem sockne-nämnden för enahanda mindre förseelser ådömer, stadga en annan förvandling, än den allmän lag i sådant fall föreskrifver; att det, efter Utskottens tanka, vore mindre välbetänkt, att, på sätt föreslagiti blifvit, tilllägga soekne-nämuds ledamöter vitsord att intyga hvad dem under embetsutöfniog händer, helst denna bevisnings-förmån, hvilken endast uti några få fall af lagstiftningen är medgifven, icke synes böra, utöfver behofvet, utsträckas; och hemställa Utskotten uppå dessa sammanlagda skäl, att de väckta förslagen, sä i ena som andra hänseendet , må lem-, nas utan afseende.
Stockholm den 19 September 1848. 6 Lag- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskott ns Betänkande, N.o 5g, N:o 59.
Utsk. den 20 Sept., kl. 2 e. ra.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring och förklaring dels af fiskeri stadgan den 14 November iy66, dels ock af reglementet för Nordsjö-fiskerierne i Götheborgs och Bohus län den 2/ Juli 1774* I detta ämne hafva motioner blifvit väckta: hos VäUofl Borgare-ståndet: af herr Norin, som hemställt, att då den förklaring, öfver 8 § i 2 kap. af 1766 års fiskeri-stadga, om hvats utfärdande Rikets Ständer vid 1840— 1841 årens riksdag hos Kongl. M*j:t framställde en underdånig anhållan, ännu icke blifvit i nåder meddelad, Rikets
Ständer måtte i underdånig skrifvelse uttrycka deras önskan, att Kongl. Maj:t täcktes åt denna, för en stor del af landets innevånare högst vigtiga fråga, egna
Sin uppmärksamhet, så snart omständigheterue det möjligen medgåfve; samt hos Hederv.
Bonde-ståndet: af Riksdagsfullmäktigen Tobias Lind från Bohus län, som föreslagit, att, med undantag af ostron, allt annat fiske vid Bohusländska kusterna, så inom, som utom skären, måtte förklaras fritt, så att en hvar egde rätt att, der tillfälle gåfves, draga vad i land, utan afgift till strandegaren, såvida ic ke hans betesmark, åker eller äng deraf ledo skada.
De nu gällande bestämmelserne i detta ämne, hade, efter motionärens förmenande, pålagt dem som idka fiske, ett tryckande band, helst strandegaren kunde, efter behag, stegra den s. k. land-loits-afgiften; och detta förhållande vore i synnerhet kännbart för innevånarne inom de norra delarne af länet, der de fiskandes hufvudsakläga näring under sommartiden utgjordes af makrill-fångst, hvilket fiske vore af den natur och beskaffenhet att icke annorstädes, än vid holmar och skär, samt tjenliga vad, med fördel kunna idkas.
I afseende å sistberörde fiske vore del ifrågavarande stadgandet destomera olämpligt, som makrillen, efter hvad kändt vore, ingalunda inskränkte sitt vistande till någon viss trakt eller hafsvik, utan den ena dagen kunde instöta i en hafssik, men redan den följande, i anledning af förändrad vind, vistas manga mil derifiån ute i hafvet, Lag- samt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskot ens Betänkande, N;o 5g. 7 vid hvilket förhållande enahanda frihet i omförmäldte hänseende, som i fråga om Iiafs-fiske i allmänhet egde rum, efter motionärens förmenande, äfven borde, i afseende å nämnde fiskeslag vara roedgifven.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten, hvilka till gemensam behandling före haft dessa motioner, få, i anledning deraf, vördsamt upplysa, att, sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 26
Maj 1841 anhållit, det Kongl. Majit täcktes, icke allenast utfärda en sådan förklaring öfver 8 § i 2 kap. af 1766 års fiskeri-stadga, som öfverensstämde med den mera tydliga oell lättfattliga, fastän till sitt hufvudsakliga innehåll lika beskaffade, redaktionen af 1 mom, i 23 §, uti det af Kommers-kollegium uppgjorda förslag till förnyad fiskeri-stadga, utan ock, i sammanhang med den af bemälde kollegium tillstyrkta vetenskapliga undersökningen af lax- och strömmings-fisket, låta bestämma begreppen om skärgård, hafs-, skogs-, bergs- och sten-stränder, samt landgrunds-rält, samt i den förväntade, tili sin angelägenhet erkända, förnyade fiskeri-stadgan nödige förordnanden i öfverensstämmelse dermed i nåder meddela; så hafva, efter hvad Utskotten inhemtat, utlåtanden öfver dessa frågor från vederbörande embets-myndigheter blifvit infordrade samt Vetenskaps-akademien, hvilken jemväl i ämnet blifvit hörd, under den 19
Maj nästlidet år med underdånigt yttrande inkommit.
Vid sådant förhållande, och då detta ärendes pröfning och afgörande torde vara alt snarligen förvänta, finna Utskotten det mindre lämpligt att till Kongl, Majit ingå med förnyad framställning i berörde hänseende; och få Utskotten, enär nödiga bestämmelser äfven uti de af riksdags/ullmäktigen Lind anmärkte fall, i den förväntade nya fiskeri-stadgan, enligt hvad här ofvan finnes anlydt, lära komma att meddelas, uppå dessa skäl vördsamt hemställa, om icke hvad af motionärerna, så i ena3 sorn andra a/seendet * blifvit föreslaget, må förfalla.
Stockholm den 19 September 1848. 8 Bag- samt Allm, Besv - och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 6o - N:o 60.
Ank. till Exp. Utsk. den ao Sept., kl. a e. in. Betänkande, i anledning af väckt fråga, att bouppteckningsaf giften i Stockholm må bestämmas att utgå till lika belopp i alla ofrälse sterbhus.
Hos Vällofl. Borgare-ståndet har herr Berg, uti ingifvit memorial, hvilket till Lag-ulskottet blifvit remilteradt, anmärkt, hurusom den olikhet i boupptecknings-afgift, hvilken, enligt nu gällande stadganden eger rum för sterbhus efter borgare och andra ofrälse personer här i hufvudstaden, efter hans tanka, saknade allt stöd af billighet och rättvisa.
Af sterbhusdelegare efter borgare utgjordes nemligen denna afgift med i procent, under det samma afgift efter annan i hufvudstaden afliden ofrälse person endast uppginge till l:dels procent af summa inventarii.
Med anledning häraf har motionären löreslagit den ändring uti Kongl, förordningen den 1 Mars 1749 samt de stadganden, hvilka dermed egde sammanhang, att berörde afgift mätte bestämmas att utgå till lika belopp i alla, vare sig borgares eller andre personers sterbhus.
Lag-utskottet har, i förening med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, tagit denna framställning under pröfning; och enär motionärens förslag synes afse att bereda den yrkade likstämmigheten uti ifrågavarande afgift derigenom, att boupptecknings-arfodet efter i hufvudstaden afliden borgare skulle nedsättas till det belopp, som för öfrige ofrälse sterbhus i delta hänse ende finnes stadgadt; men en sådan nedsättning så mycket mindre torde finnas lämplig, som boupptecknigs-afgiften för borgare i Stockholm vida understiger det belopp, som af sterbhus inom öfriga städer i riket erlägges; alltså och då härtill kommer, att den ifrågaställa nedsåttningen i oftanämnde afgift, hvilken tillfaller Stockholms allmänna barnhus, skulle verka en minskning uti nämnde inrättnings påräknade inkomster, hvilken minskning Utskotten, innan vederbörande deröfver blifvit hörde, icke ansett sig kunna tillstyrka^ —• få Utskotten, uppå dessa sammanlagda skäl, vördsamt hemställa, om icke det väckta förslaget må förfalla.
Stockholm den 19 September lö48.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, IV-o 6r. 9 N:o 61.
Betänkandej i anledning af väckt fråga om upprättande af a:ne nja årgångar prediko-texter.
Preste-ståndet har, till Lag- samt Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottens gemensamma behandling, remitterat en af herr prosten Osterman väckt motion, deruti blifvit föreslaget, att 2:ne nya årgångar af texter, upptagande de vigtigaste stycken af nya Testamentets skrifter, samt ordnade efter en viss plan och i ett visst sammanhang med hänsigt till kyrkans kalendarium och årliga högtider, måtte uppgöras, för att årligen, elter hvarandra, vid församlingens högmässo- och aftonsångs-gudstjenster begagnas.