Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
JDen 17 Martil, r. m. 201 blifvit uppgifne af de Herrar, hvilka på det mäst pertmtoriska sätt ogillat Utskottens åtgärd, upptäcka, att sä vigtige erindringar äga rum, äfven vid dessa förslag, att deras antaglighet med skäl kan bestridas.
Uti Financiella Operationer , hvilkas följder omöjligen kunna bestämdt förutses och beräknas , derföre att utvecklingen deraf måste på iramtiden bero, fordrar försigtigheten att varsamt gå tillväga, och den, som uti dylika frågor tror ofelbarheten i förslag vara på dess sida, är o(ta mera aflägsnad ifrån det rätta, än den, som tvekande framställer sin tanka.
Ibland anmärkningar vid Betänkandet, är den i ordningen först, att frågan om FilialDisconternas utredning blifvit serskilt och icke i sammanhang med Förslaget till den allmänna FinanceRegleringen företagen och till Biksens Ständers pröfning öfverlemnad.
Jag var i Utskotten äfven af den tankan, att dessa ämnen bordt på en gång afgöras, och tror ännu att detta behandlingssätt varit det rätta.
Då frågan om Disconterne, som länge utgjort föremål för allmän väntan oell uppmärksamhet, nu blifvit serskilt beredd, och det serskilta Beslut blifvit föreslagit, att Disconternes utredning icke skulle medföra någon permanent tillökning i Sedelstocken; så anser jag Riksens?
Ständer kunna och böra, utan hinder för pröfningen af den generela MyntRegleringen, serskilt och äfven förut besluta om Disconterne.
Vid hufvudsakliga pröfningen af sättet för
Disconter - 202 Dm 17 Martil, e. m. nes behandling forde man finna att'valet egentligen är emellan tvänne utvägar dertill.
Den ena att låta dem, såsom man ka{|ar det, utreda sig sjelfva, utan annan befattning å Statens sids, - än att de allmänna, nemligen B2n. qusns och Statens hos dem ägande Fordringar skulls utsökas, hvaraf följden otvifvelaktig! skulle blifva, att dessa Disconter måste i laglig ordning öfverlemna sina tillgångar till Fördringsägarne eller göra Concours.
Jag utber nrig i detta afseende få i Ridderskapets och Adelns minne återföra de beslut och åtgärder, hvilka under Riksdagen redan blifvit om dessa Disconter vidtagne, nemligen; uti den fråga, som tvänne gånger varit under öfverläggning, örn upphäfvande af de Föreskrifter, hvilka BancoFullmägtige före Riksdagen gifvit Dis; contDirsct otterne, om sättet att i Liqvider för Disconternes Fordringar emottaga deras Papper.
Jag hade då den äran, så väl i BancoUtskottef, som inför Ridderskapet och Adeln föreslå, att vid upphäfvande af BancoFuilmägtiges lagstridiga åtgärd i detta iall, Riksens Ständer skulle tills vidare inskränka s n befattning med Disconterne, endast till föreskrift att Banquens säkerhet för sina Förskott blerVe iagttagen Riksens Ständer hade då lör Banquens och Statens räkning endast varit att anse såsom Fordringsägare, i händelse man funnit den utvägen bäst att Concoursmässigt i laglig ordning behandla Disconterne.
Nu åter sedan Riksens Ständer under nära 4 Månader låtit sina Fullmägtiges med Disconterne tagne befattning blifva oförändrad , fastän Ridderskapet och Adeln,'för.sin del, Den 17 Jlfartu 3 e. m. so 3 beslutat, atf Disconterne skulle, både uti inbetalning och omsättning, sina egna Papper emottaga, samt då ägare, under väntan på Riksens Ständers beslut, iätit en längre tid förflyta, utan att åsin sida taga något steg till erhållande af sin rätt, torde det vara nog Sent och med billighet icke öfverensstämmande , att afsäga sig befattning pied
Disconterne och lemna en förklaring, som kunnat och bordt i sådant fall vid Riksdagens början afgifvas.
I det skick saken nu fått, lärer således den allmänna rättvisan å Riksens Ständers sida fordra vidtagande af den andra utvägen, nemligen: att Disconternes utredning af Staten Öfvertages.
Dervid uppstår fråga om vilkoret! och sältet , hvarom menincarne äro i många afseenden skiljaktige.
Hufvud fr agan lärer vara, om Staten, dä den utan föregången Concours tager befattning med
Disconternes tillgångar, bör till fulla beloppet och genast förnöja enskilte Fordringsägare och bri ten ensamt falla Banquen till last, eller om afs ende äfven bör lästas på den verkliga brist , sorn ofelbart skulle uppkomma för dessa Fordringsägare, i händelse af vanlig utredning.
Utskotten hafva trott sig bäst tillfreds-'
Ställa de sistnämndes r mliga anspråk, i förening pied Banquens minsta möjliga förlust, genom det föreslagna sättet, att Innehafvare af 3 Procents Fordringar i Malmö och Götha CanalPiscptUer erhöllo sina Fordringar fullt uts 9 2 ©4 Den 17 Martu , e. m. fastän fördelade på de 5 år, som till utredningen anses älgå.
Härvid mö er den Anmärkningen, sorn af manga blifvit gjord, att man behandlat bägge dessa Discont, t, lika, utan afseende på de olika tillgångar i för bil ilande till Skulder, söm dessa Disconter skola aga.
Det är utan all tvifvel, att då de säkra, ste Foufringarne i Malmö Discont äso för Banquens räkning qvarsatte och då en verklig brist uppkommer, nära svarande emot Banquens hela Fordran , om öfrige Fordringsägare etter nämnde grund godfgöras, dessa således blifva på Banquens bekostnad gynnade och erhålla större utdelning, än de rnöjebgen kunde t annat fall utbekomma, men det torde likväl böra tagar i öfvervägande; att ActieCapitalet för Malmö Discont blifvit insatt i Silfver, sorn i Sedlar nu äger v ida högre värde, än vid insättningen, och att Banquen haft betydlig vinst af denna Discont.
Banquens rätt att erhålla gin fordran, är väl icke minskad härigenom, men i fråga om dess förlust på Pisconten kun. fta omständigheter likväl med något skäl komma i beräkning.
Beloppet om tillgångar och frågan om brist i Götha Canal Discont, beror hufvudsakligen på den mycket omtvistade frågan, huruvida de 1,100,000 R:dr, hvilka af Disconten blifvit till Canal-arbetet utlånte, kunna såsom tillgång för Discontens Fordringsägare anses.
» - Den i7 Martil, e. m. 205 Discont- och CanalDirectionernrs åtgärd i detta fall har älven varit i dag både klandrad och försvarad.
För min dei får jag yttra, att jag icke uti det Reglem tile och de Föreskrif. ter, som Directionerne bordt följa , funnit någon Punct , sorn berättigat dem att till Canalarbetet använda Penningar, hvilka insatte i Disconten bordt derifrån i Discontväg utlånas.
Directionerne hafva härigenom , om icke be: redt, åtminstone påskyndat
Discomens upplösning
Då jag icke kan gilla
Directionernes förhållande i detta fall, delar jag likväl icke det hårda omdöme, som öfver deras åtgärd blifvit i dag yttradt, hellst det icke kan n< kas, att CanalDirectionen i dess åliggande, att låta verkställa Canal-arbetet efter uppgjord plan, har en skenbar ursägt, åtmins'one för det, som af Directionen sedan 1815 blifvit upplånadt.
Jag medgifver gerna, att de säkra Fordringar, som ArbetsCassan uppgilves äga, och de Effecter vid Caaalen, hvilka när som hel 1st kunna i penningar förvandlas, äfvensom en del Fastigheter, kunde såsom tillgång för Discontens Fordrings-ägare nyttjas; men deremot lärer icke kunna rimligen motsägas, att den del af ifrågavarande ipocoeo R:dr, somutisjelfva CanalArbetet blifvit nedlagd, icke utgör en tillgång användbar i Liqvide med Djgcontens Borgenärer.
Jag tår dessutom erinra, att Discontens tillgångar och skulder rätteligen böra mätas efter det förhållande, sorn nu är, och att ibland nu varande tillgångar således icke kunna räknas de 497*12.2 R>Jr, hvilka i den bifo3 206 Den 17 Martil, e. in. gade Calculen Lit.
A. äro upptagne såsom Rän; tor upplöpande pä de fordringar, hvilka innom 5 år skola inflyta; att sä framt man nu genast, ville uppgöra Liqvide med Disconternes Borgenärer och lemna dem hela deras fordran, eller ock i 5 år gifva dem full
Ränta på deras återstående, denna tillgång försvunne eller blef qvittad, samt att följagteligetl den nu varande bristen icke allenast, på sätt några varda Talare uppgifvit, består afdeiCaU culen upptagne 526,60S R.dr , utan att först, nämnde Summa ock bör dertill läggas.
Denna brist uppgår således öfver t Million, och om man nu dertill räknar den minskning i tillgångarna, som ofelbart uppkommer genom osäkra Låntagare, så blir Resultatet, att äfven med beräkning af det belopp af Discontens fordran hos CanalArbetet , som möjeligen kunde realiseras, en verkelig brist likafullt skulle uppkomma.
Jag anser det således icke tvifvelaktigt, att äfven Fordringsägarne i Götha Canal-Discont, genom det af Utskotten föreslagne Liq vidations» sätt, få större utdelning, än de rimligen kunde påräkna , om de finge Disconterne sjelfve utreda.
Det vore derföre äfven destomindre billigt att göra någon åtskillnad emellan Ägare af TreprocentsFordringarne i oftanämnde bägge Disconter, sorn Resultatet af utredningen icke kan på förhand med visshet bestämmas; och då de genom Statens mellankomst och eftergift f» Den 17 Martii, e. m. 207 bättre vilkor ärt de annars erhållit» kunna de icke med skäl sins emellan hålla läkning öfver den mer eller mindre förmon, som tillfallit den ena Discontens Fordringsägare i förhållande till den andrar.
Det säkra är, att Sta* ten eller Banque» förlora på begge- Discotlterna , och om i förhållande en större h ist uppstår i Malmö än uti Götha CanalDiscont, så har, på sätt förut är nämndt, Barquen haft någon fördel af den förra, då den på den sednare deremot endast haft och får förluster ate påräkna.
Ibland de Anmärkningar, som jag i öfrigt erindrar mig, är den, att 4 Millioner och efter några Talares uppgifter, ännu större Summa Skulle utur Rörelsen indragas genom Disconternes försvinnande
Denus beräkning torde härleda sig hos somliga ifrån förblandning af Disconternes Fordringars belopp med deras Papper, och hos andra deraf, att de beräknat
Disconternes alla Skulder s åsom läpande MyntRepresentativer.
Ätt inbetalning af Skulder ej är minskning i RörelsrCapitalet, lärer icke fordra^bevis, och Summan af de utelöpande TreprocentsSediarne uppgår icke till 3 Millioner, så att en betydlig missräkning äfven i detta fall inträffat.
Den förlägenhet i allmänna Rörelsen, sorn nu inträffat, bör visserligen afhjelpa.*, men för mindel tror jag att att helt andra utvägar böra dertill vidtagas, ätl att utvidga
Discontrörelsen Ds medgl , som kunna komma i fråga, utgöra föremål för den allmänna FinanceRegleringen, och jag vill der - 208 Den 17* Martil, e. m. före icke nu upptaga med något yttrande derom.
I afseende på svårighet för Disconternes Gäldenärer att innom 5 år inbetala sina Län, utbeder jag mig likväl dels få erinra, att den är mindre, än för Gäldenärer i allmänhet och för dem, som äro skyldige åt Riks* BancoDiscorsien j dels iå nämna, att jag i den» na omständighet i Utskotten föreslagit en utväg till afhjelpande af Gäldenärernes förlägenhet och till lättande af deras Liqvider i FilialDiscOrit&rne, nemligen:
Att både ivialinö och Götha CanalDiscont skulle emottaga så väl sine Assignationer, som TreprocentsSedlar efter deras lulla belopp i betalning för sina fordringar. —■
Denna mening har icke blifvit af Utskotten antagen , och jag anhåller derföre att få underställa Högloft.
Ridderskap t och Adeln några af de skäl, som jag förden samma tror vara gällande.
Utofn det hufvudsakligaste af dem alla, att, efter Allmänna Lagens föreskrift, gäld får emot gä !d qvittas, och att
BancoFullmägtige bordt undvika att i detta fall taga ett beslut, sorn undanröjde Lagens kraft, hvilket rätteligen blifvit anmärkt
Och klandradt,, äro äfven flere skäl talande för detta Liqvidationssätt.
Att både Disconternes Gäldenärer och Borgenärer skulle äga fördel deraf visar sig lätt.
De skulle uppsöka hvarannan, och. de sednare skulle i allmänhet hellre utlåna till de förra sina TreprocentsFordringar på längre tid, än låta dem ligga till en del ofrugt» bara ben 17 Martil, e. m. tara i flere är.
Härigenom kunde en omflytt ning af flere Millioner DiscOntSkulder till Läri hos Enskifte åstadkommas, som otvifvelagtigt, voie allmänt nyttig; Banquen kunde väl möjejigen pä detta sätt förlora r.ågöt äf de beraknade Räntörne på de Lån, hvilka i följd af den« ha lättade inbetalning fortare inflöto eller omtSattes „ men då man å en annan sida beräknar, att mången Gäldenär, som blir öförmögeri att inbetala sitt Lån, i samma mohn, som utvägar dertill försvåras, kunde bättre åstadkomma DiscorttSedlar, så torde man finna att Banquens Befarade förlust på osäkra Låntagare skall på nyssnämnde satt minskas.
Dessutom böf Banquens förlust i detta fall mindre beräknas på några roojooo R.dr, Sorn mer eller mindre kunde inflyta, än pä den verkan , som FilialDisconternes upphörande medför på dess egna!
Sedlars Credit.
Jag tillstyrker således att denna ändring
Uti det föreslagna Liq vidationssättet bör fastställas. 1 fråga om Götheborgs
Discont, har jag äfven varit af olika tankar med pluralifeten i Ut-'
Skotten, således, att jag ansett Staten icke böra! dermed taga annan befattning, än att medgifva lindriga återbetalningsvilkor af Banquens Förskott till densamma, under vilkor att Directionen , uti hvilken ett Banquens Ombud* borde inträda, småningom indref Fordringar» ne af sina Gäldenärer.
Uti denna Discont ä?
Ridd, o, dd, Prot, IV. B. II Afd- 2?* ?8. 210 Den 17 Martu, t. tu. full tillgång, och sannolikhet att ActieÄgarne få betydligt öfverskott.
Statens befattning med denna Discont skulle således, på sätt Utskotten föreslagit, ieke gagna antingen Gäldenärer, Borgenärer eller ActieÄgare, utan snarare lemna de två senare anledning till klander af en befattning, som man utan behof och opåkallad åtagit sig.
Jag anser det således vara bättre, att Götheborgs
Disconts utredning får på stället qvarblifva och af dess Direction under ofvannämnde vilkor besörjas.
Herr Ankar sparre, Ingemar August:
Med erkännande af Högloflige Stats- och BancoUtskottens skäl att Staten bör öfvertaga FilialDisconterne och besörja deras Utredning, såsom enda säkra medlet att verkligen få dem utredda, och dermed, så vidt ske kan , hjelpa den iråkade oredan , får jag dock göra några Anmärkningar vid det föreslagna Utredningssättet.
FilialDisconternes Sedlar, redan föremål för Speculationer och Agiotering, kunna i min tanka ej mer återvinna nog Credit, för att göra tjenst som Bytes medel, så framt de ej accredite, ras, icke blott genom Riksens Ständers garantie för deras inlösen på bestämd tid, utan de äfven emottagas åtminstone till någon del, såsom Hyi potbeque i Riks-, Banco- och ManufacturDiscon. terne samt andra allmänna Låneinrättning^, och hvarförutan samma menliga inflytande på Nätingarne af RörelseCapitalets hastiga förminskning säkert kommer att fortfara, som om
Disconterne skulle inträda i ett ordentligt Concours-tillstånd, Efter de steg, som blifvit tagn» Ben jy Martti, t, ni. 812 vid första upptäckten af Disconternas obestånd* och i anseende till det högst betydliga inflytande deras Concourser skulle hafva på Pennin* geVerket, tror jag att den strängaste rättvisa liu mera ej kan hafva något att påminna vid den af Staten sjeiftagne befattning med desse
Disconters administration och sluteliga utredning, så mycket mindre som dermed förenas både Gäldenärers och Borgenärers fördel emot en i vanlig Concours-ordning gjord uM redning.
Vid indrifvandet af Disconternes Fordringar medgifver jag att Gäldenärernes skonsamma behandling blifver det säkraste medel att nå ändamålet, hvarvid är nödigt så stal-' la till, att denna skonsamhet ej må urarta till vårdslöshet och ej heller blifva ett ämne för: några Embetsmän att ockra på förlägna Gäl# denärers svåra belägenhet.
Utskotten nämna, att all upplupen och vidare upplöpande
Ränta försvinner; denna Liqvid»^ tionsgrund synes mig leda till en nog betydlig ojämnhet i den blifvande utdelningen ä hvarigenom händer att den som äger en DiscontSedel, hvilken flere år med tre procents; Ränta varit löpande man emellan, eller hos en Person törvarad , skulle ej derföre få mer än man fick för en annan af samma valeur g sorn varit uttagen några dagar förr än obeståndet biel bekant ; ett sådant förfarande synes mig så mycket orättvisare , som den till
Disconterne lemnade valutan för dessa Sedlar Varit Contante medel insatte, endast emot hälften af den lagliga Räntan och utan annat Hy» g>otheque? än tron på Disconternes förvaltning
Den 17 Martil, e. m. gars redlighet och sol idi té- Till följe häraf anser jag rättvisan kräfva att Räntan å Dig. conternes TreprocentsSedlar godtgöres Innehafvarena, åtminstone till en viss tid, till exempel till den i October 18 r 7, eller, om det skulle biiiva Staten för känbart , åtminstone vissa procent af den till samma tid upplupne
Ränta, hvarigenom någon proportion val liqvideine kunde vinnas.
Det äfven såsom skäl till en prompt inlösen af Disconternes Assignationer å Bavquen uppgifna lörhällandet, att dessa Assignationer varit allmänt gångbara lika med Bmeo- och RiksgäldsSedlar, kan äfven så val åberopas i anseende till Disconternes TreprocentsSedlar, hvilka till och med varit vida begärligare än Bärno - och RiksgäldsSedlar, och när man så åstundat, med mycken lätthet dertill kunnat förvandlas j men då Disconternes utelöpande TreprocentsSedlar utgöra en högst betydlig
Summa och tillgångarne ej så hastigt kunna rea> liseras, måste man anse den föreslagna 5 ånga l qvidcn, sorn ganska liberal å Statens sida, hvartöre jag medgifver att Disconternas Assignationer å Banquen genast böra af densamma inlösas, och vågar således vördsamt föreslå,.att, ehvad Betänkandet återremitteras eller ej, denne del deraf likväl måtte beviljas och derom hos Kongl.
Majit i underdånighet skyndsamt anhållas.
För att än mer öka tillgångarne uti Götha Canal och Malmö Disconter, håller jag före , Den 17 Martil, e. m. S13 stt Rabatten vid Liqvider hos Disconterne för des-! se Disconters Obligationer bör snarare bestämmas till 6, än 5 procent om året, så mycket mer, som det är den lagliga Räntan, och dessutom 1 Fiocer.t mer eller mindre ej lör Låntagare bör kunna blifva någon märkbar vinst eller förlust, inen för dessa
Disconfur, att sorn jag förut nämnt göra en mera jemn och rättvis utdelning, än den foreslagne. medelst någon RänUersat ning, sorn vid första eller sista utdelningen kunde erhållas, dock hillst vid d n första, för att derigenom än iner accreditera Obligationerne.
Slutligen får jag anmärka, att såsom inkomst af förra Directeurernes och några Låntagares seqvestrerade
Egendomar endast är tillsammans beräknadt 70,000 R.dr, men sorn likväl bör blifva vida betydligare, om dessa personer med vederbörlig stränghet behandlas, hellst de säkert ej satt sig så-tillsägandes ä bär backe, till den för deras nog tydligt framställde räfst, sorn en gång förr eller sednare bordt inträffa.
Herr Heykensköld} Detlof, anförde skrif» teligen :
Vid genomläsandet af det Högloflige fJtskottets Betänkande, har jag ej kunnat undgå att anmärka det sätt , hvarpå det uppgiort och vill utreda Götha Cana!Di?conts affairer , hvarföre jag ödmjukast anhåller^ att dervid iå yttra mina tankar.
Den 17 Martti, e. 111, Efter den af det Högloflige Utskottet gjorda Calcul, skulle, när alla utelöpande AsSignationer, Treprocent^Reverser och Fördrin» gar på Afskrilmngs-räkningarne upptagas såsom Skulder, men endast en obetydlig Gassa-' behållning, jemte de utestående DiscontLåncn , upp»a gas såsom tillgång, uppkomma en brist at ej mindre än 526,6-.8
R:dr, eller jag vågar fråga :
Hvarföre har ej det Högloflige Utskott fet ibland CanalDiscontens tillgångar upptagit dess fordran al Canalens ArbetsCassa, som vid 1817 års slut utgjorde 1,082,828 R:dr, till bvars betalande'ArbetsCassan åtminstone äger en tillgång uti sina, till omkring 875,000 R:drs värde belöpande Fastigheter och Inventarier ?
Om denna tillgång vors upptagen, skulle, istället för blist, blifva ett öfverskott af 526,22b R:dr.
Man svarar härtill, att detta är en tillgång gom ej kan realiseras , men jag är öfvertygad att om Götha Canal-Bolag blir bibehållit vid de rättigheter och förmåner iSiooch 18 « 5 års Ständer det beviljat, eller också motsvarande det lemnäs i stället, skall Disconten få sin fordran betald och derigenom blifva i stånd, att till fullo liqvidera sina Creditorer, utan att med dem behöfva accordera och betala med rabattJjg tror ej att denna Discont behöfver »något annat accord med sina Creditorer , än tid, att hvad man kallar reda sig.
Jag inser alltför väl, att sedan Götha GanalDiscont nu, genom Malmö Disconts Banqueroutte, kommit i den förlägenhet, att den nödgats upphöra att betala., kan denna utredning ändå Dm 17 Martil, e. m. 215 icke verkställas utan genom ett temporairt biträde af Banquen } men månne ej Banquen bör och kan lemna detta utan olägenhet, då så många Medborgares lycka eller olycka samt Landets allmänna Benninge-ställning synes fordra det? jag vågar derföre , i afseende på Götha CanalDisconts Utredning, vördsammeligen föreslå : 1:0
Att Banquen nu genast inlöser de utelöpande Assignationerne, så snart de till inlösen presenteras. 2:0 Att Banquen garanterar Innehafvarne af TreprocentsSedlar och Fordringsägare på AlskriiningsRäkningarne deras Fordringars ut-' bekommande, på det sätt, att en femtedel betalas om året i 5 års tid , med derå upplupen och till Inlösningsdagen löpande tre ,procents Ränta. 3:0 Att Discontpapper, nemligen Assignationerne, TreprocentsSedlar och Afskrifningsbevis emottagas i afbetalning på DiscontSkuIder till deras fulla belopp , hvilket dessutom icke är mer än rätt, och t j utan allmänna Lagens upphäfvande och en ny Lags stiftande för tillfället, kan nekas. 4:0 Att Disconten tillåtes med samma
Direction fortfara i Götheborg, likväl under tillsyn af en eller flere Banquens Ombud, såsom Ledamöter i Directienen.
S i tj fl» 17 Martil, e m, t
Jag tror att om detta Utredningssäft anfages, skal! denna
Disconts affatrer småningom under en klok Styrelse reda sig sj< lf, och ingen -fordringsägare,- hvarken Banquen el/er Privata, förlora ro r än den visserligen obetydliga skillnad, som kan blifva af att få ut sin fordran genast eller på 5 ärj och hvaröfver Creditorerne säkerligen icke skola besvära sig, $ synnerhet om TreprocemsSedlar och Afskrifningsbevis antagas såsom Hypothequer till beläning i BancoDisconten , hvilket torde vara nödvändigt, för att förekomma ali agiotering ined dessa pappar.
Det matte ej heller vara så svårt, att för denna
Disconts framtida förvaltning lemna en jnstruction, förenad roed det ansvar för dess öfverträdande, att något sådant icke ens blir påtänkt, mycket mindre sker.
Då man besinnar, att Disrontens skulder löpa en de! med ingen , och resten med Trepröceros Ränta, men lånen med 6, utom hvad sorn förtjena® genom Räntans afdragande förut samt ÖfyerRäntor; skall man lätt finna sanningen af hvad jag anfört qm denna Disconts qtredmng.
' Götha Cann.lDisconts Octroy är dem af förra Ständer till och med 1835 års skit garant- råd 3 deraf,återstå ännu nära 1 7 år , oph qm man beräknar
Discontvinsten under denna pd till i 2c,ogo R:dr om året för de första rq ågfn, saipt sedermera allt mindre och mindre.
Den 17 Martti, e. m, 2 i J till Octroyens slut, uppkommer likväl en Summa af minst i,8qo,cco R:dr, hvilken, samman» la^d med de nuvarande tillgångar , äfven om man, såsom sådana, i likhet med hvad Utskottet gjort', endast beräkn r de utestående DiscontLånen , lemnäs ett högst be ydligt öfverskott , sedan både Bar.quens och de Privatas fgrdringar blifvit betalta.
Det Högioflige Utskottet antager, att Banquen ej kan lemtia det tor Götha CanalDiscont pödvändiga temporaira biträde och ansvara för dess Skulder, under annat vilkor, än att Discont rättigheten öfverlemnas till Banquen, och Bolaget helt och hållet frånträder densamma j men jag har ej kunnat förmärka, att det Högloflig Utskottet vill derföre lemna någon ersättning.
Jag vet ej af hvad grund eller nUcl hvad skäl man kan vilja fråntaga ett Bolag en rättighet, som det, efter nhn tanka, aldrig lagligen förverkat hvilken rättighet letnnar det en behållen vinst af ico,ooo K;dr om året, i synnerhet då denna vinst är bestämd att anyändas till CanalArbetet.
Jag vill ej tro, att Utskottets mening härmed skall vara , att Banquen skall anse dea vinst , som erhålles genom Discontens öfvertagande , såsom en vedergällning
. derföre att den nu biträder
Disconten med sina Penningar och sin garanti: att öfvertaga Utredningen af pn annans affairer, och verkställa den på sarau 218 Dm 17 Martu t t. nia sätt, som endast Barquen kan göra det, nemligen betala Skulderna med Penningar, som ej kosta någon Ränta , ty Banquen behöfver ej låna p nningar
Oih deremot beräkna (i Procents Ränta på iordringarne , och ända derutöfver omkring 1,800,000 R:dr satrm.mlagdt.
Om Banquen ville fortfara med