Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu det ifrågavar. tillstyrkandet af StatsUtsk. icke är en följd af den K. proposrn, så synes mig, att Utsk. har tillerkänt sig en motionsrätt, som det icke äger.
Det är nödvändigt, att StatsUtsk. äger rätt att föreslå hvad som till statsverkets behof erfordras, och delta är Utsk. ålagdt uti 3o §:n Riksd.
Ordn.; men på andra sidan är det ostridigt, att en alldeles obegränsad motionsrätt icke kan tillkomma detta Utsk., endast till följd af den omständighet, att den K. proposrn vid en riksdag händelsevis blifvit till Utsk. omedelbart öfverlemnad, då den vid en annan riksdag kan blifva öfverlemnad till RiksStrn.
Ilade lagstiftaren velat tillerkänna StatsUtsk. denna illimiterade motionsrätt; skulle han väl då hafva låtit det bero på en händelse, om Utsk. skulle komma i utöfning af denna utvidgade verksamhet eller ej?
Om han velat tillägga Ulsk. en sådan utvidgad verksamhet; hvarföre frånkänna Ulsk. densamma för den händelse, att K. M:s nåd. propos. icke blifvit till StatsUtsk. directe öfverlemnad?
Hade lagstiftaren ansett det vara nödvändigt, att StatsUtsk. ägde denna rättighet, så hade han väl icke låtit det bero på en tillfällighet, om Utsk. skulle komma i åtnjutande deraf, eller blifva beröfvadt denna utvidgade verksamhet, derigenom att den K. proposrn icke blefve directe till Utsk. utan lill Stånden öfverlemnad.
Af hvad jag nu anfört drager jag den slutsats, alt lagstiftaren icke velat tillerkänna StatsUtsk. den vidsträckta motionsrätt, som Utsk. tillagt sig.
I den formfråga, som nu uppstått, kan jag icke underlåta att yttra några ord, nemi. i afseende på StatsUtskrs förmenta motionsrätt till R.
Jag vill då betrakta de förmenta bevisen i den ordning, hvaruti de i grundlagarna förekomma, och sålunda börja med 2 mom. i 3o Jrn Riksd.Ordn., der det heter: ”Vidare åligger detta Utsk. all utröna, pröfva och föreslå "etc.
Af ordet ”föreslå” har man velat draga den slutsatsen, att Utsk. icke vore bundet vid de ämnen, som blefve detsamma förelagda, utan kunde väcka egna motioner till R.
Men jag får fästa uppmärksamheten på att Utsk:s hela befattning här uti Irenne ord är bestämd: först livad det skall göra inom sig sjelft, neni!, att utröna och pröfva behofven; sedan hvad Utsk. skall göra i förhållande till Den 2 Maj e. m. R. St., nemi. meddela dem resultatet af sin pröfning, samt föreslå, på grund af K. M:s nåd. propos. och enskilda motioner, hvad som till statsverkets behof erfordras.
Jag vill tillägga, att ordet "föreslå” äfven förekommer uti i mora. af 34 §.'
n Riks.Ordn. om Allm.
Besvärs- och Ekon.- Ulsk., der det står: — ”samt i anledn. af i Stånden väckta "frågor, anmärka brister i de allmänna hushållnrs-anstalter”na och förändringar deruti föreslå.”
Men här är bestämdt sagdt, alt det skall vara i anledn. af inom Stånden väckta frågor.
Dessa ord hafva icke kunnat inflyta uti den 3o §:n, emedan StatsUtsk. kan erhålla sina öfverluggningsäinnen omedelbart från K. M., utan att R.
St. derom äga någon kännedom.
Jag öfvergår nu till 37 §:n Riksd.Ordn., der det heter uti 2 morn.: ”Intet Ulsk., Const.- och BancoUtskm allena ”undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till afgöran”de i R.
St:s. plena, eller att upptaga andra ämnen, än de ”från plena remitterade; såvida ej, hvad StatsUtsk. särskildt angår, Konungens propos., enligt 27 §:n, till detsam”ma omedelbarligen öfverlemnas."
Härvid får jag erinra, att man icke må anse tillåtelsen för Const.- och BancoUtsk:n att göra motioner vara alldeles fri och obegränsad; de få icke motionera annat, än hvad på andra ställen i grundlagarna är dem ålagdt, nemi. för Const.Utsk., förslag till förändringar uti grundlagarna och anmärknrr efter 107 §:n Reg.Ftn, samt för BancoUtsk., förslag rörtde bankens reglemente och författningar derom.
Lagstiftaren har icke här satt StatsUtsk. i samma cathegori, som Const- och BancoUtskm, derföre att StatsUtsk. icke särskildt fått några sådana motions-åligganden, som de andra båda Utsk:n.
Derföre har det också måst bestämdt föreskrifvas, att för StatsUtsk. gäller denna motionsrätt endast i händelse K. M:s nåd. propos. blifver omedelbart till Utsk. öfverlemnad, annars icke.
Men jag kan icke underlåta att vid detta tillfälle anmärka en stor ofullständighet uti ifrågävar. §.
Det är nemi. icke med verkliga förhållandet öfverensstämmande, att icke äfven andra Utsk. hafva motionsrätt.
Sålunda har Bevilln.- Utsk. till och med en bestämd föreskrift, att opåmindt inkomma med förslag till bevillningens fördelning.
Och alla Utsk. hafva rättighet att inkomma med motioner angrde förstärkning af deras cancelliet' o. s. v. Men för att återgå till hufvudfrågan, kan jag icke förstå annat, än att StatsUtskrs motionsrätt är i afseende på sjelfva ämnena inskränkt till det fall, då Konungens propos. om statsverkets tillstånd och behof, likasom, ehuru i min tanke mindre formenligt, stundom äfven andra K. proposlr blifva till Utsk. omedelbarligen öfverlemnadr, och att den alldeles icke kan sträckas derutöfver till andra ämnen, ehuruväl till modification af siffrorna.
Ville man tillägga StatsUtsk. en så vidsträckt motionsrätt, så kunde man, såsom den första följden deraf, väu - De n a Ma j e. uiv ta sig, att K.
M. för framtiden aldrig meddelade StatsUtsk. sin propos. om statsverkets tillstånd och behof, utan alltid Jemnade den till Stånden, hvarigenom en mer eller mindre betydlig tidsutdrägt måste uppkomma.
Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig, i anledn. af den vändning discussionen tagit, böra fästa uppmärksamheten derpå, att den punkt, som nu egentligen blifvit anmäld till ventilerande, icke innefattade någon fråga, hvarpå den särskilda fråga vöre tillämplig , som nu blifvit diseussionens föremål; och hemställde Hr Landtm, alltså, om icke de ledamöter, som ämnade yttra sig derom, skulle finna lämpligt att uppskjuta med sina yttranden tills något utlåt, af StatsUtsk. förekoinme, som handlade 0111 eller gåfve anledn. till den discussioti, som nu uppkommit.
Gederström, Jacob, yttrade, alt han, i anledn. af hvad Hr Landtm, nu framställt, ville uppskjuta med det yttrande han ämnat nu afgifva.
Det är i afseende på den grundlagstolkning, hvarom fråga är, som jag önskar få yttra några ord; jag får derföre vördsamt fråga, om jag dermed bör dröja, eller om det tillätes mig att genast yttra hvad jag i denna del har att anföra.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då hvarje ledamot ägde ostridig rätt att yttra sig på hvad sätt han funné tjenligt, såvida han inskränkte sig inom det grundlagsenlig», ägde Eir von TroiL visserligen rätt alt fortfara.
Då jag anser tiden framför allt dyrbar vid statsreglei:ns handläggande inom Stånden, så halmin afsigt varit att, först sedan E. o. Ad:s anmärkn:r vid en hel hufvudtitel blifvit afgifna, ingå uti det svaromål, hvartill jag kunde finna mig befogad; men då bär uppstått en ganska vidlyftig discussion om StatsUtsk:s motionsrätt, så har jag trott mig kunna åstadkomma en tidsbesparing vid öfverläggningen om en punkt i betänk., genom den enkla upplysning, att StatsUtsk icke har varit i behof alt begagna denna motionsrätt i fråga om Medieo-chirurgiska Institutet.
StatsUtsk. har grundat sitt utlåt, i denna del på en handling, sorn blifvit detsamma lemnad af Regeringen.
Utsk:s förslag är grundadt på institutets underd. anhållan lill K. M., hvilken, såsom bilaga till den K. propus, om statsverkets tillstånd och behof, blifvit till Utsk. öfverlemnad; och jag kan icke föreställa mig, att icke meningen varit, att Utsk. skulle äga rätt att handlägga sådana bilagor, som af Regeringen blifvit i behörig ordning lill Utsk. öfverletnnade.
Då Utsk. trott sig finna, att icke något synnerligen vigtigt ändamål kunde vinnas genom den inskränktare del af institutets anhållan, hvarå K. M. sökt R.
.St:s bifall, men alt Den a Maj c, ra. 97 att deremot ett ganska stort och vigtigt ändamål kunde vinnas genom att till en betydligare del bifalla hvad institutet begärt; så tror jag, att det varit Utskts både rättighet och pligt, att sådant för R.
Äfven den särskilda förhöjning för en af institutets lärare, hvarvid Hr Rosenblad har fäst sig, innefattas uti institutets underd. anhållan till K. M.; ty den utgör fy linndén för denne lärare uti det belopp, som institutet begärt för sina samtliga professorer.
Jag vill hoppas, att, sedan denna upplysning blifvit lemnad, R. o. Ad. skall finna, att ali öfverläggning om StatsUtsk:s iner eller mindre vidsträckta motionsrätt gerna kan uppskjutas, enär Utsk. uti förevar, foll icke behöft densamma begagna.
Jag finner mig så fullständigt förekommen af Hr von Troil, att jag icke har något vidare att tillägga.
Jag ville blott yttra min tanke, att här icke är fråga om tillämpning af StatsUtskts motionsrätt — roan må betrakta den saken utur hvilken synpunkt som helst — utan endast om Utsk. skall äga rätt att besvara K. M:s nåd. propos. och föreslå R.
St. hvad Utsk. anser vara billigt och nödvändigt. 4-‘de punkten.
Just. staterna i orterna. 5:te punkten. K. M:s Cancelli och Riksarc h i v e t.
Det är med verklig förundran jag funnit, att StatsUtsk. afstyrkt hvad K. M. bär begärt.
Utsk. liar omöjligen kunnat vara uti okunnighet om, huru vigtigt det är för embetsmyndigheterna och domstolarna i hufvudstaden, att så hastigt som möjligt hafva tillgång lill handlingarna i Riksarchivet, för att icke blifva urståndsätta att utarbeta målen.
Om man vägrar det begärdta anslaget, sä blir deraf i min tanke en följd, att det med hvarje år skall blifva svårare att få rätt på handlingarna, då de utur Riksarchivet behöfvas, i den mån handlingarna der hopas.
Jag bestrider icke, att Riksarchivet är i behof af en större local, och skall blifva den förste att tillstyrka anslag dertill, så snart man froner någon tjenlig; men innan man är ense om, hvarest och huru denna local kan upplåtas, så måste väl det obetydliga anslaget af 2,5oo r:dr, som K.
M. begärt för att sätta embetsmyndigheterna i tillfälle att, utan hinder af bristande handlingar, kunna handlägga förekommande mål, af R.
Frih. von Nolcken, Carl Adam, uppläste följande: StatsUtsk. tyckes, hvad Riksarchivet beträffar, hafva erkänt behofvet, så väl af en större och lämpligare local, som af en ökad tjenstemanna-personal.
Utsk. har emedlertid ansett den sistnämnda frågan alldeles underordnad den 6 11. i3 93 Den 2 Maj t. ra. förstnämnda oell gjort anskaffandet af en bättre local såsom ett nödvändigt föreg:de villkor för ett möjligen ökadt löneanslag.
För min del tror jag, att båda dessa arcliivets beliof förtjena R.
St:s uppmärksamhet, och äro af så mycken vigt, att om än icke för det närvar, båda skulle kunna fyllas — hvilket jag likväl hoppas — denna omständighet dock icke bör blifva ett hinder att afhjelpa ett utaf dem.
Piiksarchivets personal utgör för det närvar. ett mindre antal, än det som den store Axel Oxenstjerna för iner än 2tne sekler sedan ansåg då vara nödvändigt.
Med tvänne århundradens handlingar har Riksarchivet dock sedan den tiden blifvit tillökt.
Det är derföre lätt att inse, huru otillräcklig den närvar, personalen med skäl kan anses vara.
Archivets närvar, utmärkte chef har i sitt underd. betänk, till R.
M. utförligen visat olägenheterna af denna brist på tjenstemän.
Den närvar, localen förminskar ingalunda desses besvär, i det handlingarnas närvar, fördelning i spridda hvalf inedför mycken tidspillan, och föga tid blir öfrig till ordnandet af den mäögd skrifter, som ännu ligga i bundtar sammanblandade; ännu mindre tili förvärfvandet af e« någorlunda fullständig bekantskap med detta arebivs rika inneliali.
Allt mer och mer måste ock den traditionella kunskapen derom försvinna.
Härtill vill jag äfven tillägga, att som Riksarchivets närvar, chef, som redan hunnit ordna en betydlig del af dessa handlingar, måhända snart iemnar denna plats, vore det önskligt, att en bättre organisation dessförinnan kunde blifva införd, och att de dugliga ämnen, som, under hans ledning och af ökadt intresse för saken genom hans personliga deltagande, för det närvar, arbeta i detta verk, måtte derstädes kunna qvarstanna, emedan deras skicklighet under en kommande chef måhända torde behöfva mera tagas i anspråk.
Riksarchivet är en historisk skattkammare!
Vården om Rikets gamla handlingar, källorna för historien, dessa städse fortlefvande vittnen om våra förflutna tider, bör vare en helig sak för nationen.
Och det är icke blott det förflutna, det är äfven det närvar, och tillkommande Sverige, som der kommer att förvaras; ty hvarje tid — hvad man än om den må tänka och yttra — har kraf på nationens vård, såsom en länk af den stora kedjan, hvilken utgör ej blott fosterlandets, men hela mensklighetens historia.
Jag anhåller vördsamt om återremiss af StatsUtskts utlåt. rörtde Riksarchivet, på det att den af K.
M. föreslagna tillökningen af 2,5oo r:dr b:co må blifva beviljad.
Jag anhåller äfven, att detta mitt yttrande får åtfölja återremissen.
Hr Lage rhjelin uppläste följande: ”Ulsk. gillar fullkomligt den princip, att Riksarchivet "borde delas i 2 afdelningar, men tror likväl att, så I)en 2 Muj c. m.
99 ”länge det vigtigaste i afsende på detsamma, eller "liandlingarnas säkra förvarande i en tjenlig och rymlig lo’’ca! ännu är lemnadt å sido, något fördelaktigt resultat ge"nom högre anslags beviljande för tjenstemännen icke är att "hoppas.”
Efter några anmärkn.T örn bristen på en allmänt omfattande p'an till localers anvisande för Statens verk och förvarande af dess tillhörigheter, förklarar Utsk., ”sorn an"ser frågan om löneanslag åt
Riksarchivet helt och hål”let underordnad den om local samt ej böra befraktas isolerad, derför hafva ansett sig för närvar, ”icke höra föreslå det äskade
I ö n e a n s I a g e t s b e"viljande.
” Men då Utsk., i anledn. af Prof. Geyers motion, uppgifvit förslag, huru, genom användande af en Staten tillhörig byggnad, det ifrågavar. behofvet skulle kunna afhjelpas, samt tillstyrkt härom en und. framställning hos K. M.; så föreslår Utsk., att, sedan K.
M:s nåd. svar härå ankommit, och frågan om tjenlig locals anvisande för Riksarchivet kan till slutlig pröfning förekomma, R.
St., efter det förslag Utsk. då torde få framställa, jemväl måtte taga frågan om medels anvisande till en möjligen erforderlig tillökning i anslaget för tjenstemännens aflöning i förnyadt öfvervägande.
Att den af SlalsTJtsk. föreslagna nya localen för Riksarchivet icke kan dertill vara tjenlig, torde blifva ovedersägligen utrönt, ifall K.
M. anbefaller en undersökning af alla de förhållanden, som härvid böra tagas i betraktande, men om hvilka StatsUtsk. icke aktat nödigt att söka någon upplysning.
Om Utsk. velat förfråga sig genom någon af dess ledamöter om det resultat, sorn kunde vara att hoppas, derest det äskade löne-anslaget blefve, oberoende af frågan om en rymligare och tjenligare local för handlingarnas säkra förvarande, nu beviijadt; så tviflar jag ej derpå, att
Riksarchivets chef och tjenstemän meddelat nödiga underrättelser.
Hade Utsk. ansett sig behöfva veta något härom, innan det bestämde sitt omdöme, så hade följande förhållanden säkert blifvit kända: 1:0
En rymligare och tjenligare local för Riksarchivet är visserligen behöflig, förnämligast likväl för kommande tider, så vidt fråga endast vore, såsom StatsUtsk. sig föreställer, om handlingarnas säkra förvarande.
På detta aflägsnare och med hvarje år växande behof har Professor Geyers motion afseende.
Åtskilliga anstalter hafva emedlertid under de sist förflutna åren blifvit vidtagna, för att undan alltför snart inträffande förderf rädda vigtigare handlingar, samt alt någorlunda ordna dem; och ganska sannolikt är, att i båda dessa afseenden de nuvar. förvaringsrummen skola, vid en skeende undersökning, befinnas vida mindre otjenliga och äfven mindre trånga än den local skulle blifva, hvilken StatsUtsk. härtill anvisat, utan 100 Den 2 Maj e. m. att beräkna hvarken kostnaderna af dess inredning och förseende med säkerhets-anstalter, ej heller dem, som förmodligen skulle erfordras för att å Carolinska Institutets tomt uppbygga eller inreda ett för Sundhets-colhirj lämpligt hus.
Hvad Riksarelrivet har angelägnast är en provisorisk utvidgning af dess nuvar. local, roed denna så sammanhängande, att alla arbeten må kunna, utan spridning af arbetare och materialier, förrättas. 2:0 Ehuru Riksarchiveis nuvar. local icke medgifver ett så fullkomligt ordnande af dess historiska handlingar, som vore att önska, hafva dock inom densamma kunnat företagas flerfalldiga härtill förberedande arbeten, hvilka måste af bry las, om det äskade förhöjda löneanslaget ej af R.
St. hevi Ijas, och om således den ordin.-tjeristemanna-personalen skulle framgent förblifva fåtaligare, än den var för 200 år sedan.
Under de sist förflutna 2^ åren har riksarchivarie-befattningen varit bestridd af en man, som icke vilat derför emottaga något arfvode, men blott begärt och erhållit K.
M:s nåd. tillåtelse att få tiil verkets nytta, emot redovisning, använda den för berörda chefs-befattning å stat bestämda lönen.
I följd häraf har han hittills utdelat 4,6oo r:dr b:co, mestadels såsom arfvoden, åt extra-ordin. amanuenser, hvaraf 7 äro för det närvar, nästan dagligen i Riksarchivet tillstädes, samt med hvarjehanda göromål syssiosatte.
Hvad sålunda, genom en Staten ej betungande tillgång äf medel, kunnat uträttas, för att bringa Riksarchivet i ett förbättradt skick, må gerna vara StatsUtsk. obekant eller af dess styrande ledamöter ringa aktadt.
Med en rymligare arbets-local hade det säkerligen i vissa delar blifvit mera fullbordadt och synbarare.
Men af någon vigt torde likväl vara, alt äldre rådsprotocoller för nära 100 år, dyrbara krönikor, riksd.handlingar samt flerahanda historiska urkunder och samlingar blifvit räddade från tidigare eller sednare förgängelse i hvalfvén, och ställda inom sjelfva arbets-iocalen i en för häfdafofskare beqvämlig ordning; att a5 digra volumer prot.Y blifvit med inneliålis-register försedda; att riksd.besluten under l5oo och 1600-taien blifvit ordnade och förtecknade samt på tjenligt sätt försäkrade mot snar förstöring; att skrifvelserna under 3:ne sekler från Sveriges sändebud i dess nabo-riken blifvit bragta i fullständig ordning och summariskt förtecknade — de utgöra 120 band och bundtar — samt de öfriga dels upplagda till vidare ordnande på hyllor i det s. k. hemliga hvalfvet, dels förflyttade från det fuktigaste och alldeles mörka hvalfvet till det stora och ljusa, der endast vinterkylan kan i tidens längd förderfva dem — de utgöra omkring
Boo band och bundtar, äfven summariskt förtecknade—; att en mängd historiska, juridiska och ecclesiastika handlingar, sorni hvalfvet legat kringspridda uti bundtar, höljda med mer än hundraårigt damm, blifvit upphemtade, sorterade, sorgfälligt D c» 3 Maj c. ra. 101 granskade och till en icke obetydlig del specifikt förtecknade; alt afskriften blifvit gjorda af åtskilliga vigtiga docurrienter o. s. v. Ganska mycket af sådana anstäldta göromål och arbeten återstår ännu att fullföljas och kan hädanefter, likasom hittills, fullföljas, ehuru ej nog beqvämligen, inom Riksarchivets nuvar. local, så trång den ock är; men för fullföljden deraf fordras oundgängligen, att det yrkade anslaget lill löner och arfvoden ej vägras.
Riksarchivarielönen kan dertill icke disponeras hmgre, än intill dess tjenslen måste återbesättas, hvilket snart torde inträffa.
Flere arbetare kunna derefter ej påräknas, än, utom chefen, de 3 nuvar. ordin.-tjenstemännen, hvilka förnämligast hafva att Ilalia yngre handlingar i vederbörlig ordning samt, vid anfordran af embetsverk , utlemna sådana eller derutur meddela enskilda personer äskade upplysningar och afskriften deraf.
Alla ofullbordade arbeten, för att göra detta Riksarchivs mångfalldiga ännu icke fyllest ihopsamlade, ännu mindre ordnade och förtecknade historiska skatter kända och fruktbara, måste då afstanna. 3:o
En vigtig angelägenhet -liar Riksarchivets t. f. chef sökt befordra genom de arfvoden han haft att utdela, nemi. den, att återställa Riksarchivet i dess fordna bestämmelse att vara en praktisk bildnings-anstalt för unga män, som med säkra grundstudier förena lust och fallenhet för historiska forskningar.
Denna Riksarchivets gagnelighet skall upphöra, derest de nuyar.
extra-ordin,-tjenstemännen måste öfvergifva ett verk, hvilket, om StatsIIlskts betänk, bifölles af Riksstrn, ej skulle hafva att erbjuda dem någon vedergällning för der använd tid och möda, eller någon uppmuntran att med ett så lönlöst arbete fortfara.
Andre i deras ställen kunde ej vara att förvänta, efter en oskälig vägran af det äskade anslaget.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag delar fullkomligt den önskan Utsk. uttryckt, att Riksarchivet måtte få en ändatnålsenligare local; jag delar likaledes Utskrs åsigt, att ett embetsverk måtte finnas, som det tillkommer att disponera alla Kronans byggnader och använda dem på det ändamalsenligaste sätt; antingen ett sådant embetsverk eiler tvänne, hvaraf det ena för de Kronan, och det andra för de civil—listan egentligare tillhörande byggnader.
Allt sådant är principenligt, det är en önskvärd, ja nödvändig organisation; men jag hemställer, om det är rätt sett, att, under den tid, som åtgår innan detta, och som, oaktadt all skyndsamhet, kan blifva lång, genom en otillräcklig lönestat låta dem , som tjenstgöra vid Riksarchivet, vara strängt och snäft behandlade, och genom denna otillräcklighet i lönerna försvåra räddningen af Riksarchivet.
Jag sade räddningen; ty när jag sednast var i Sverige, för i år sedan, då möglade de till Garl IX:s regering hörande handlingar. 102 Den a Maj e. m.
Huru långt möglet nu hunnit, är mig obekant; men efter regula de tri kan man ungefärligen beräkna, när handlingarna för vår tid äfven i sin ordning skola förmultna.
Wig synes således hjelp bär vara af nöden påkallad, och dertill bör verkligen den föreslagna anslags-tillökningen.
Men jag upprepar mitt fullkomliga medhåll åt Utskts önskan af centralt organiserad förvaltning af Kronans byggnader, och att under tiden skickligare loe;fl må beredas Riksarchivet.
Hr Riben, Carl Willi.: StatsUtsk. bar afstyrkt R.
St:s bifall lill K. M:s nåd. propos. om öfverflyttande på allmänna indragn.staten af Cancelliets s. k. öfvertalige embets- och tjenstemän.
Jag skall icke ingå i någon pröfning af de skäl, som legat till grund för StatsUtsk:s utlåt ; jag ber blott att få upplysa, att inom en af stats-expedma, nemi.
Krigs-expedm, förhållandet är nu till den grad ofördelaktigt, att den s. k. ordin.-staten ej kunnat på långt när gå i verkställighet.
M. ger sitt samtycke till den föreslagna förändringen af Statsrådets organisation, så blir deraf en följd, att Krigs-expedm kommer att sönderfalla till tvänne, då de öfvertalige embetsmännen icke kunna användas; och vid ett slikt förändradt förhållande anhåller jag, att StatsUtsk.
, med afseende derå, ville utan förändringar tillstyrka bifall till K.
M:s nåd. propos. om desse personers öfverflyttande på allmänna indragn.staten.
Jag klandrar icke hvad Utsk. gjort; men jag tror, att Utsk. har mer än en g i 11 lig anledn. att ändra sitt redan afgifna utlåt, i denna fråga.
Jag tager för afgjordt, att betänk, kommer alt till Utsk. återremitteras, och under denna förutsättning anhåller jag, att detta yttrande måtte få åtfölja återremissen.
Då jag för min del ganska mycket intresserar mig för, att vårt Riksarchiv måtte blifva fullständigt ordnadt, icke blott till de personella, utan äfven till de materiella behof, hvilka, på sätt Utsk. har anfört, stå i ett nära oskiljaktigt sammanhang med hvarandra; så hade jag verkligen hyst den kanske alltför sangviniska förhoppningen, att Utsk:s förslag, i stället för att mötas med anmärkn:r, som icke höra lill sakens behandling, hade kunnat påräkna en sådan utveckling af frågan, att, i händelse Utsk:s förut afgifna förslag, att
Sundhets-collegii lius för detta ändamål kunde komma att användas, befunnes overkställbar!, man då, i sammanhang med anmärknma, ville föreslå något mera passande.
Detta har ej skett, och ehuru jag gör mig fullt förvissad, att, när R.
St:s skrifvelse derom kommer till K. M., äfven om den möjligen skulle föranleda en contra-propos., för hvars handläggning riksdagstiden blifver tillräcklig, Regeringen gör sig all möda och omsorg att kunna gå Ständernes önskan till mötes, så att möjligen Riksarchivet må kunna få en local; så har jag likväl icke velat undandraga Den a Maj e. m. io3 mig att äfven framställa några åsigter, såsom en utveckling af det förslag, sorn StatsUtsk. framställt.
StatsUtsk. har det synts icke så alldeles olämpligt, örn, efter de betydande kostnader