Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får likväl fästa uppmärksamheten derpå, att om man jemför 2.00 r:dr i månaden, — såvida jag ej misstager mig, — som Riddarhuscassan förskjuter till referenterna, och hvilken med denna månad skulle vara slut , då de framgent kunde komma alt uppföras på riksdagskostoadsmedlen, ifall de öfriga Stånden sig derom med R. o. Ad. förenade, och de 70 ä 80,000 rtdrs besparingar, sorn skulle uppkomma genom den nuvar. prot:stryckningens upphörande; så hemställer jag, huruvida icke det vore en ganska nyttig hushållning för statsverket, ifall denna förändring skulle komma att verkställas.
Jemväl följer af sig sjelf, att om prot:na icke skola i fullständigt skick uppsättas och tryckas , så skall cancellisternes antal vid en blifvande riksdag ej behöfva vara lika stort som nu, och således skola jemväl derigenom stora besparingar i dessa kostnader åstadkommas.
Jag tror således, att det verkligen är anledn. till den framställning, som jag gjort, då jag föreslagit, att
Riddarhuscassan med dessa 2:ne månaders utgång skulle upphöra att bestrida referenternes aflöning; men att R. o. Ad. beslutar att dermed fortfara, och att R. o.
Ad. inbjuder de öfriga Stånden, som redan tagit kännedom deraf, och af hvilka, om jag ej misstager mig, åtminstone BorgareSt. redan varit betänkt på en sådan åtgärds vidtagande, att sig derom med R. o. Ad. förena, så att vi för en blifvande riksdag måtte slippa den nuvar. prot.tryckningen.
Hr von Hartmansdorff:, Aug.:
Jag anhåller att Ståndet benäget ville lemna uppmärksamhet deråt, att det är 2:ne särskildta ämnen vi nu på en gång förehafva.
Det ena är nemi. huruvida refereringarne skola fortfara , och det andra, huruvida vi skola inbjuda de öfriga Stånden att vidtaga en dylik inrättning, samt att af gemensamma liksdagskostnader betula våra nuvar. och deras blifvande referenter.
Öfver den förra frågan anhåller jag att först få yttra mig.
Våra referenter hafva uppfyllt hvad med dem åsyftades, utöfver hvad jag åtminstone vågade hoppas, när denna inrättning vidtogs.
Våra förhandlingar hafva, så vidt jag kunnat af tidningarna finna, blifvit genom dessa referenter fullständigare och trognare framställda än de fordom voro.
Anckarsvärd yttrat, att våra förhandlingar snarare blefve omförmälda, dä tidningarne sjelfve 454 Den 2S November c. m. besörjde referei ingen; men om våra förhandlingar nu blifvit något senfiirdigare upptagna i tidningarna, så anser jag detta ej vara någon skada, enar, såsom jag förut nämnt, framställningen varit trognare.
Jag tillstyrker således vördsamt, alt R. o. Ad. mätte besluta referenternes bibehållande tills vidare.
Derigenom skall också, såsom jag hoppas , den fördel vinnas för framtiden, att mahanda både detta och öfriga Stånds prot. förändras till en sådan kortare uppfattning af hvad som förefaller, hvilken nu ägt ruin genom referenterne, i stället för den ordagranna vidlyftigheten.
Hvad åter beträffar inbjudning till de öfriga Stånden att deltaga uti en sådan åtgärd, samt begäran att kostnaden skulle få utgå af liksdagsmedlen; så hemställer jag, att R. o. Ad. nu ville uppskjuta dessa frågors behandling.
Om de öfriga Stånden finna för godt att vidtaga dylika åtgärder, — och äfven jag har hört alt fråga derom varit väckt hos BorgareSt., — så lära de förmodligen göra det utan någon inbjudning från oss, oell så länge de öfriga Stånden icke sjelfmant vidtaga någon åtgärd i detta hänseende, anser jag det icke vara anledn. för R. o. Ad. att dertill inbjuda dem.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte låta det af Frih.
Cederström framställda förslag för närvar, förfalla. H. Ex. Hr Gr.
Vår representation al den enda, som låter föra talprotocoll.
Kanske hafva vi lätt deruti, men visst är att vi äro de enda.
För 10 eller 12 år sedan hemsände jag till Ridd.dii ecttn såsom specimen prot. för en af Franska deputerade kammarens längsta och sakrikaste sessioner.
Det utgjorde två icke starka qvartband, men det var endast ett sakprotocoll.
Skulle vi, efter förutgången inbjudning till de öfriga Stånden och efter ärendets mognare öfvervägande, vidtaga denna sistnämnda metod och derjemte hålla referenter, hvarigenom den periodiska pressen fullständigare kunde redogöra för våra förhandlingar, så vore hushållningen ganska betydlig.
Mig är sagdt, att hela riksdagstrycket, inclusive Utsk:ns betänktn och bilagor af alla slag, kostar circa i5o,ooo rtdr b:co, och alt prot;Stryckningen särskildt uppgår till omkring 80,000 r:dr b:co.
Huru väl använda dessa penningar äro, i anseende till ändamålet, som är publicitet, täcktes
Ståndet bedomina af det för oss föga smickrande factum, att sedan år i8i5 är exempellöst, alt våra prot:r blifvit köpta, och att för närvar., ehuru de utdelas gratis , så lära blott hundra ledamöter af detta Stånd hafva anmält sig alt deni erhålla.
Månne då ej 'den åsyftade publiciteten närmare vinnes genom refereringarna?
Inskränkningen tili sak prot. vore ulan tvifvel en hushållning af bästa art, enär icke ringaste gagn dermedelst försakas.
Då jag begärde ordet, var det egentligen för alt yttra ungefärligen detsam - Dan 28 November e. ra. 455 ma, som Hr von Hartmansdorff redan anfört.
Jag får fästa uppmärksamheten på, att då en gång beslut blifvit fattadt om en särskild referering af R. o. Adis discussioner; så, ehuru jag visserligen icke var ibland deni, som underslödde sjelfva saken, då den första gången förekom till pröfning, trodde likväl äfven jag, att det kunde vara skal att någon tid fortfara dermed, lör att vinna den erfarenhet, sorn kunde behöfvas för att inse, att det på det bela är en ganska onödig kostnad, sorn statsverket får vidkannas för tryckningen af våra prolir, och att det för allmänheten vore inycket mera upplysande att få dessa resumeer, än en massa af fullständiga prolir, som aro så vidlyftiga, all de ej binna läsas, och att, om de skola läsas, så räcker ingen mensklig attention lill alt uppfatta det.
Jag anser, att prot. endast borde omfatta hvad som verkligen bar tilldragit sig linder ofverl,iggningarna, jemte de hnfvudsakligaste anmärknJr och de vigligaste skäl, sorn blifvit framställda, hvilket likväl ej skulle hindra någon talare, som det önskade, alt lill" prot. fä inlemna sitt yttrande.
Jag anser således, att ibland de vigliga oell nyttiga reformer, så väl i afseende på kostnaderna, som i afseende på tidens vinnande vid riksdagarna, äfven borde vara den, att gifva en concisare och rationellare form åt våra protoeoll.
Derföre tror jag, att de kostnader, som hittills hafva blifvit använda, och de, som ännu kunna anses behöfliga, för alt öfvertyga 0111 nyttan oell nödvändigheten af en förändring i delta afseende, ej äro illa använda; och på dessa skäl tror jag, att det måhända vore en fördel, örn R. o. Ad. nu ville besluta, att denna åtgärd måtte tills vidare fortfara och ej upphäfva densamma , då kanske ganska fä af Ståndets ledamöter äro underrättade om att detta ärende här förekommer.
Frih. Ced e rs t rö m:
Den naturliga orsaken hvarföre fråga bär blifvit väckt 0111 refereringens upphörande, är den, att de (vänne månader, för hvilka denna inrättning blifvit beslutad, nästa Tisdag lära vara tilländalupna.
Det är således verkligen nödvändigt, att vi nu fatta ett beslut i frågan; men om R. o. Ad. beslutar hvad jag tagit mig friheten att framställa, nemi. att dermed skall fortfara, och att kostnaden derför skall utgå af riksdagskostnadsmedlen, samt slutligen att jemväl inbjuda de andra Stånden att vidtaga en dylik åtgärd bos sig, för att utröna, om de med en sådan prot.- föling skulle vara belåtna; så kan jag ej finna annat än att saken går efter R. o. Adis önskan.
Jag var måhända den bland Husets medlemmar, som mest och ifrigast bestridde antagandet af särskilda referenter för Ståndets förhandlingar.
Under den tid ifrågavar. refereriugar af Ståndets öfverläggningar sedermera fortfarit, har jag ej funnit anleda, att ändra min opinion i detta afseende; men då R. o. Ad. en gång 456
Den 28 November e. m. beslutat att antaga särskilda referenter, så skulle jag för min del anse det inconseqvent, örn de nu, under enahanda föd hållanden, skulle afskaffas.
Jag vill således numera ieke bestrida deras fortfarande; jag hegärde ordet egentligen i anledn. af Frih. Cederströms uppmaning till R. o. Ad. att inbjuda de öfriga RiksSltn, att äfven för deras del antaga sådana referenter.
Erfarenheten af den fördel, sorn desse referenter i sjellva verket kunnat tillskynda R. o. Ad., synes i sanning ännu alltför otillräcklig och tvifvelaktig att man derpå skulle kunna grunda något så beskaffadt omdöme, som erfordras för att förmå samtliga RiksSttn alt vid sina ölvei läggningar införa en sådan särskild och ofullständig prot.föring.
Min enskilda opinion fortfar att vara densamma, som den var då referenterne antogos, nemi. att del är håde oriktigt och olämpligt att för ett dylikt ändamål använda de medel, som Ståndets frånvar. ledamöter sammanskjuta för helt andra föremål.
Löwenhjelm meddelade uppgift om kostnaden för tryckningen af Ståndens prot. och Utsktns utlål:n , så anser jag mig blott böra dervid göra den erinran, att denna uppgift icke är hemtad ifrån det verk , som bestridt dessa kostnader, emedan sifFran då ej uppgått till mer än något öfver en tredjedel af den summa, som Hr Grefven nu uppgifvit.
För öfrigt anser jag mig böra förklara, att kostnaden för tryckningen af Utsktns betänktn ej äger det ringaste samband med kostnaden för tryckningen af Ståndens protocoll.
Så länge Representationen kan, på sätt förhållandet var vid denna riksdags början, bestå af nära tusen medlemmar, måste det vara oundgängligen nödvändigt, att de betänktn, som från Ulsktn aflemnas, såvida hvarje medlem skall kunna förskaffa sig kännedom derom , genom trycket göras för samtliga representanterne tillgängliga.
Hvad åter vidkommer tryckningen af Ståndens prottr , så har jag aldrig kunnat inse nyttan deraf oell har alltjemt varit af den tanken, att denna tryckning vore helt och hållet öfverflödig.
Men jag medgifver deremot och skall alltid medgifva nyttan om ej nödvändigheten deraf, att verbal-prot. vid RiksSt:ns öfverläggningar föras.
Den omständigheten, att sådana prot. föras och inför Stånden justeras, förutsätter dock ingalunda nödvändigheten af samma prot:s tryckning på allmän bekostnad, helst jag tror ingen menniska har hvarken tid eller lust att genomläsa dem.
Jag deltog ej i heslutet om den nu ifrågavar. refereringens införande.
Jag önskar att den mätte upphöra, endast och allenast på den grund , som jag haft äran anföra, nemi. att jag fruktar, att den belastar Riddarhuscassan, afsedd till helt andia föremål, och sålunda mindre lämplig att af Huset utlemnas lill dessa ändamål, då dessa medel kunna behöfvas till Husets reparation och andra - Den 28 November e. ra. dra dylika utgifter.
Vi känna nogsamt, att Riddarliuscassan i sådant afseende icke är öfver mättan rik , och att det således torde vara ett åliggande för oss att icke misshushålla med dessa medel och använda dem lill andra än afsedda ändamål.
Cederströms yttrande, så ber jag eder, mine herrar! samtlige vara öfvertygade om, alt jag ingalunda är en försvarare af vårt nuvar. prot:strycknings-systeme, ulan tvet tom långt före detta önskat, att en helt annan metod deruti kunde införas
Det kan hända att jag missminner mig, men det förekommer mig, alt redan vid riksdagens början någon fråga var före om förändring i allmänhet af protocollens tryckning, men jag torde hafva orätt deruti.
Cederströms yttrande, att denna referering skulle kunna leda derhän, att vi kunde befrias ifrån den vidlyftiga proh tryckningen, så skulle jag för min del mer än gerna instämma i denna åsigt, om jag kunde öfvertyga mig att denna referering kunde föra till ett sådant mål; men jag betviflar, att ett sådant mål skulle kunna vinnas utan någon grundlagsförändring , enär jag tror, att protocollernas utförlighet och deras tryckning är i sjelfva grundlagarna eller åtminstone i Ridd.Ordn. föreskrifven, så att utan R.
St:s beslut föreställer jag mig, alt ej någon förändring i detta afseende kan tillvägabringas.
I sådant fall föle,tället' jag mig, ali ett dylikt beslut långt för detta hade varit fattadt, om det kunnat fattas; men om detta är möjligt, så instämmer jag fullkomligt med Frih.
Jag inser likväl ej, att denna refererings antagande inom de andra Stånden kan leda till det åsyftade ändamålet, men förenar mig, om så är, med Frih. Cederström.
Ad:s beslut i detta hänseende och har fått skäl att önska referenternes fortfarande.
Om jag afven ej gjorde det, så förefaller det mig, att det skulle bevisa någon grad af vankelmodighet, att nu upphöra med denna inrättning, då man finner densamma motsvara sina afsigter; ty ingen talare har misskänt det sätt, hvarpå refereringen har skett.
Man har till och med yttrat sig med beröm för de personer, som haft denna befattning.
För öfrigt synes 111ig tiden nu vara inne att deraf draga den slutsats, att det skulle vara lämpligt alt inbjuda de öfriga Stånden till deltagande i denna åtgärd.
Här är medgifvet, att det slutliga ändamålet, nemi. att framdeles kunna undvika den ganska dryga kostnaden för tryckningen af våra prot:r, är i högsta måtto önskansvärd , och deri ganska besvärliga proh fölingen vi nu hafva, som sålunda blefve till det mesta öfverflödig.
För närvar, innehåller visserligen grundlagens föreskrifter ett hinder i detta afseende; men jag hoppas likväl, att 0111 R. o. Ad. fortfar med sitt beslut och under en eller tvänne månader ytterligare 17 H. 58 458 Den a8 November e. ra. besinnar sig derpå, samt hemställer till de öfriga Stånden, huruvida det icke äfven för dem må vara skäl att betjena sig af samma metod för deras förhandlingars publicerande; och om de vidtaga en sådan åtgärd, och finna sig dermed belåtna, så hoppas jag, att man, om fråga derom i Const.- Utsk. väckes, skall komma lill en ändamålsenlig förändring i detta afseende.
Jag tillstyrker för min del fortfarande tills vidare af det anslag, som af Riddarhuscassan för detta ändamål hittills utgått.
Äfven jag tillhörde dem, som ifrigt motsatte sig införandet af refereringarna på Riddarhuset, emedan jag ansåg denna åtgärd fullkomligt oformlig till sitt syftemål och olaglig på de grunder, hvarpå densamma antogs, emedan man till bestridande af dessa kostnader använde medel, som voro afsedda till helt andra ändamål.
Om jag nu delar deras åsigt, som med nöje sett resullaterna af dessa referenters arbeten, så har det likväl alldeles icke minskat min öfvertygelse om det olämpliga i sjelfva åtgärden; men om R. o. Ad. finnér det vara för Ståndet nyttigt och behöfligf, att denna åtgärd fortfar till riksdagens slut, så ber jag likväl R. o. Ad. besinna, om det ej vore nödvändigt att förändra beslutet rör:de sjelfva kostnadens bestridande.
Jag skulle tro, att den majoritet, som här dicterat lagen om dessa referenters antagande, äfven skulle kunna dictera det beslut, alt alla de ledamöter, som infunnit sig vid denna riksdag, och som här uttagit pollett, måtte bidraga till aflöningen af dessa referenter, och alt således helt och hållet befria Riddarhuscassan ifrån dessa utgifter.
Ehuru jag är obenägen för hela åtgärden, så förklarar jag likväl på förhand, att jag då skall underkasta mig majoritetens beslut och alltför gerna bidraga till denna utgift.
Hvad åter angar införandet af denna prot.föling hos de andra Stånden, så bestrider jag en sådan communication med dem, sorn. blifvit föreslagen, emedan jag på förhand nästan gör mig förvissad, att en sådan inbjudning kommer att afslås, och detta på de skäl, alt 59 §:n Riksd.Ordn. stadgar, att ”alla ”hos RiksSt:n hållna protocoll skola, så tidigt ske kan, ge"nom trycket utgifvas till deras fullständiga innehåll.”
Det är väl således icke skäl att införa en dubbel prot.föling, som skulle af riksd.kostnadsmedlen bestridas.
Detta hindrar likväl ej Const.Utsk. att välbetänkt till R.
St. inkomma med ett förslag i öfverensstämmelse med hvad jag här hört önskas och yttras, nemi. att prot. ej mera må in extenso tryckas, utan endast sakprot. föras.
Inkommer ett sådant förslag ifrån Const.Utsk. under loppet af innevar. riksdag, så kan detsamma genast vid början af nästa riksdag bifallas och prot.tryckning in extenso redan för den riksdagen upphöra.
Vid denna riksdag kan det i alla fall icke ske, och således anser jag den åtgärd, som blifvit föreslagen, Den 28 November c. m. 4^9 nemi. communication med de öfriga Stånden, vara öfverflödig.
Som jag ej förutsåg detta ämnets föredragning, har jag icke sjelf directe i räkenskapsverket underrättat mig om verkliga beloppet af riksdagskostnaderna.
De siffror jag nämnt, har jag erhållit afen StatsUtsk:s ledamot, som behagade aproximativt uppgifva dem för mig.
Skulle likväl å denna utur minnet meddelade uppgift to a 12 tusen r:dr vara att afpruta, nedgår summan likväl ej till det af Hr Stuart angifna belopp.
Dertill anser jag mig kunna sluta af det säkra factum, att 1S34 års prot., för R. o. Ad. allena, kostade trettontusen r:dr.
Efter proportionsläran, och när tryckningen af alla utsk.betänk:n och bilagor tillkommer, synes totalkostnaden böra gå mer än dubbelt högre, än den summa jag uppgifvit.
Hvad angår publicitetens, må jag nämna ett bruk, som ända till i8i5 års riksdag var mycket gängse.
Vid 1809, 1810, 1812 och 1815 års riksdagar beslöto
Stånden ofta tryckning af anföranden, hvilka de ansågo förtjenta af särdeles uppmärksamhet.
Här är föröfrigt 2:ne frågor: den ena om livad sorn framdeles skall ske, ifall af ändring i systemet för vår prot.- tryckning; den andra om, ändring i detta sysletne.
Jag instämmer fullkomligt med Giv Horn deruti, att antingen man anser grundlagens text såsom bindande eller icke bindande till ordagranna talprotocoll , kan i alla fall ingen ändring ske förr än vid nästa riksdag.
Således ar nära nog likgillligt huru denna fråga nu blir behandlad.
Den egentliga närvar, frågan är, huruvida den sednast beslutna refereringen skall upphöra med nästa Tisdag eller fortsättas, och jag röstar för ref er erin ge ns fortsättande.
Jag har trott mig böra yttra, att det tyckes hafva undfallit R. o. Ad. huru stor kostnaden är lör den referering, som R. o. Ad. beslutat. R. o. Ad. har beslutat, att en eller tvänne referenter skulle antagas, hvilka hvardera skulle hafva lika arfvode med de andra prot.-förande, nemi. 4 '"-dr 24 sk. b:co hvardera 0111 dagen, hvilket för dem begge tillsammans skulle göra 9 r:dr om dagen eller 270 r:dr i månaden och således för dessa tvänne månader tillsammans 54o r:dr b:co.
Jag har trott mig skyldig aLt lemna denna upplysning, och det är nödvändigt för directionen att veta huruvida denna summa framgent skall utbetalas; men jag, som redan i 17 år haft det smickrande förtroendet af R. o. Ad., att vara en bland deras directeurer, kan icke annat än med ömhet tala om deras cassör, och skulle önska, att denna afgift kunde så vidt möjligt är besparas, och biträder således den af Frih.
Cederström framställda åsigt, att denna summa borde utgå af riksdagskostnadsmedlen.
Jag vill likväl ej sätta mig emot, att R. o. Ad. beslutar att med refereringen skall fortsättas ännu någon tid, 46o Den 28 November e. m. och att direct:n således kommer i tillfälle all derom tiIIsi!"a referenterna, så att de nästa Tisdag kunna infinna sig här, emedan de blott äro antagne till den 2 December.
Jag anhåller att bloll med några få ord få gifva tillkänna, att jag bestrider fortsättningen af referei ingeri på den grond jag redan haft äran anföra, nemi. alt jag ej vill blottställa mig för att deltaga i beslut om en utgift af en cassa, hvars tillgångar jag ej känner.
Här hafva af en Ridd.direct: ns ledamot betänkligheter blifvit anförda, att längre fortfara med denna kostnads utgörande af Riddarhusets medel, till ej mindre äu 270 r:dr i månaden.
Om denna kostnad skulle komma att fortfara, som ej synes omöjligt, ännu 5 eller 6 månader, så vore det en möjlighet, alt denna cassa blefve lill den grad påkänd, alt den ej en gång kunde bestrida de medel, som dertill borde utgå, utan att man likväl har tagit sådant i öfvervägande.
— Hvad Gr.
Horns förslag vidkommer att sialia minoriteten i Huset under majoritetens beskattning; i sådant hänseende så, då jag beklagligen alltid tillhört minoiiteten inom detta Hus, tager jag mig friheten att vid detta tillfälle vördsamligen protestera emot en sådan åtgärd, hvars resultat skulle kunna blifva en tillökning i den ledan ganska dryga beskattningen, hvartill jag ej tror att inojoriteten inom Huset bör äga makt att tvinga någon.
På denna grund tror jag, att förslaget ej kan vinna majoritetens bifall, och protesterar förskottsvis formligen emot en sådan åtgärd.
Då frågan blifvit upplagen såsom en grundlagsfråga, så anser jag mig jemväl böra upptaga och besvara det sätt, hvarpå den blifvit uppfattad.
Jag har städse yttrat mig emot att förändra grundlagen i 59 §:n Riksd.- Ordn. i afseende på prot:ns tryckning, af det skäl, att jag anser detta stadgande vara nyttigt; ty om det också möjligen kan vara utan nytta i 20 eller do år, så kan det vara af stor vigt det 2i:sta eller 3>:sta.
Annat är likväl detta och annat att bestämma formen för den prot.föling, sorn i en framtid skall iakttagas, hvarigenom volumerna böra kunna minskas, ehuru allt hvad som af R.
St. beslutas blifver noggrannt upptaget i öfverensstämmelse med de ord, som här läsas i 5g §:n Riksd.Ordn., nemi.: ”Alla hos RiksStin hållna "protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas ”till deras fullständiga innehåll, med undantag blott af så”dant, som Ståndens enskilda ekonomi beträffar.”
Om nu R. o. Ad. först, som börjat med detta försök till referering af hvad som förefaller, och derefter de öfriga Stånden finna, alt genom en sådan referering ett fullständigt prot. öfver hvad som sig tilldragit är vunnet; så hemställer jag, huruvida icke utan någon grundlagsförändring
RiksStJn hvart för sig kunna besluta att prot:n skola bestå i resumeer, fullständigt upptagande hvad sig inom RiksSt:n tilldrager.
Dessa Deri a8 November e. m. 461 justeras naturligtvis, och sedan detla skett, skola de skyndsamt till trycket befordras, hvilket må ske genom en riksd.- tidning eller genom andra tidningar, eller uti särskildta band, hvilket man pröfva!' nyttigt och skäligt att besluta.
Att de skola tryckas, det står i grundlagen, och det måste således efterlefvas.
Nu uppstår bär helt enkelt den frågan : anser R. o. Ad. att en sådan förändring i formen för vår prot.- tryckning är nyttig, ändamålsenlig och medförande besparingar för framtiden?
Om så är, så finner åtminstone jag ej att grundlagen hindrar ett sådant beslut för framtiden, om nb. de öfriga Stånden jemväl vilja gå in derpå.
Jag skulle derföre tro, att när, efter 24 §:n Riksd.Ordn., Stånden bildat sina cancellier; så äger visserligen den invändning rum, att R. o. Ad. ej vid riksdagens början vidtagifdenna inrättning.
Då likväl samma grundlags-§. innehåller, att under loppet af l iksdagen Stånden lika med Utsk., i anseende till förökade göromål, hafva rättighet att äfven öka sina cancellier, så har grundlagsstiftaren förmodligen ansett troligt, att hvarje
Stånd ej genast i början af riksdagen skulle tilltaga sina cancellier så tillräckliga, att de kunde medhinna allt arbete; och då nu detta är en särskild tillfällighet vid dennn riksdag, att förslag af en ledamot, Frih.
Raab, blifvit gjordt om antagande af dessa referenter, hvilket blifvit af R. o. Ad. bifallet, med beslut att medlen skola utgå af R. o. Ad:s egen cassa för en tid af 2 månader, hvarunder R. o. Ad. kunde erfara huruvida denna referering kunde blifva så pass fullständig, att R.
St. dermed för framtiden kunde vara nöjda; så, då R. o.
Ad. verkligen, att dömma af de nu afgifna yttranden, är belåtet härmed, ser jag intet hinder hvarföre icke R. o. Ad. skulle besluta att dermed fortfara till riksdagens slut, dock så att kostnaden, 270 r:dr i månaden, bör bestridas af riksdagskostnadsmedlen , derom underrätta de öfiiga Stånden, och fästa deras uppmärksamhet på den framtida nytta, som för samhället kunde uppkomma, om denna form för prot.föringen nu kunde etableras.
I stället för att prohn nu justeras af hvarje ledamot särskildt, borde de då justeras inför Stånden genom uppläsning af Secreleraien.
Jag förnyar min begäran om propos. derpå, att kostnaden måtte få utgå af riksd.kostnadsmedlen, och att communication af beslutet med de öfriga Stånden må äga rum.
Vid beslutets fattande om de ifrågavar. refereringarna, tillhörde jag det ej obetydliga antal ledamöter inom Huset, som ansåg, att denna referering ej borde införas.