Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att först utröna hur mycket sammalet mjöl efter årsväxtens olika beskaffenhet och med avdrag för kvarntull och avdamning som erhålls av en tunna råg.
Sedan uträknas priset per lispund efter markegångspriset på en tunna råg.
Ett lispund mjöl anses ge 24 marker mjukt bröd och 8 skillingar läggs till i bakningskostnad.
Detta ger ett brödpris på 2 skillingar marker om markegångspriset är 10 riksdaler per tunna.
Avsikten är att fastställa ersättning åt dem av de trogna undersåtar på landet, som är underkastade det så ojämnt fördelade inkvarteringsbesväret.
Stockholm den 1 februari 1819 SALOMON LÖVFVENSKJÖLD
Förordning till förekommande av lurendrejeri och tullförsnillning.
Stockholm den 3 februari 1819.
Under Våra omsorger att förbättra rikets hushållslagar har Vi insett behovet av rättelser i nu gällande förordningar, vilkas mål är att avvärja olovlig införsel av utländska antingen förbjudna eller till förtullning medgivna varor.
Att på allvar förekomma sådant som begripes under namn av lurendrejeri och de inte mindre brottsliga underslev, som genom tullförsnillning ger kännbara förluster inte bara för Oss och Kronan, utan för rikets handlande och näringsidkare, som redligen erlägger påbjudna avgifter.
I Art Om ansvar för lurendrejeri och tullförsnillning.
§ 1 Den som inför, säljer, döljer eller utför sådana förbjudna varor, varav utförsel ej är tillåten, gör sig skyldig till lurendrejeri.
Den som försnillar Kronans tull har förverkat sin rätt till varan och bötar första gången 400 riksdaler.
Andra gången döms han till allmänt arbete i proportion till varuvärdet.
Han förlorar sina medborgerliga rättigheter.
Ingen må dock hållas i allmänt arbete mer än 3 år.
Upprepas förbrytelsen och varans värde uppgår till 400 riksdaler, skall han ställas för en påle på torg för att där i två timmar skämmas.
Den bestraffning med allmänt arbete, bör den brottslige undergå på allmänt korrektionshus.
Kvinnor arbetar vid spinnhus.
Påträffas någon med lurendrejat eller tullförsnillat gods skall han hållas under tjänlig bevakning tills domstolen sammanträtt och prövat.
Den som hjälper någon att genomföra brottet straffas lika som förövaren.
1: o Den utländsk man eller av judiska nationen som inte har svenskt medborgarskap och beslås med lurrendrejeri eller tullsförsnillning utvisas ur landet.
2: o Den som inte fått burskap på handel och gör dessa överträdelser, får aldrig burskapet.
3: o Den fabriksidkare som olovligen inför och säljer sådant som han själv äger rätt att tillverka straffas enligt ovanstående.
Efter andra gången har han förverkat sin rätt till näringen och att även i fortsättningen kunna ägna sig åt annan borgerlig näring.
4: o Den som missbrukar sin nederlagsfrihet skall dessutom bestraffas med ärans förlust.
Ämbets- eller tjänsteman vid tull- och lotsverk, som biträder någon att begå lurendrejeri mister tjänsten och får 3 års arbete på kronans fästning.
7: o Kurirer och lägre tjänstemän, som inför förbjudna varor förlorar rättigheten till ordinarie tjänst.
8: o Gör någon ett beslag, men förtiger det, pliktar han 100 riksdaler, hälften till angivaren och hälften till närmaste lasarett eller barnhus.
§ 2 Den som för sitt eller andras enskilda behov, köper en förbjuden utländsk vara, mister varan och bötar dessa halva värde.
§ 3 Den som har sådana förbjudna varor försäkrade i riket, får ingen ersättning vid timad sjöskada eller olycka.
§ 4 Utländskt förbjudet gods, då värdet är 100 riksdaler, kan inte ärvas eller betalas för skulder.
II Art Om beslagare, samt deras rätt och andel Den första som upptäcker lurendrejade varor kallas beslagare och skall biträdas av kronoåklagare, om han önskar.
Han får hälften av böterna och 50 % av varornas värde.
Är värdet på godset 400 riksdaler och förövaren är gripen, får beslagaren 60 % av värdet i stället för böterna.
§ 2 Om skeppare, styrmän, skeppsfolk eller passagerare skall anses för beslagare skall de genast efter fartyget anlänt till hamn uppge vilka otillåtna varor som de vet finns ombord.
III Art Om besiktning, värdering och försäljning av beslagsvaror.
§ 1 De varor som tas i beslag skall genast antecknas vid domstolen av tillkallade kunniga personer, helst fabriksidkare eller hantverkare.
Gods som är till utförsel förbjudet värderas efter vad dylikt gods kostar i riket.
Varor som är förbjudet att införa värderas efter vad skäligen kan uppskattas av värderingsmännen.
§ 2 Så fort godset är sålt skall beslagaren få ut sin andel.
§ 3 Tulldirektionen förordnar när och var försäljningen skall ske genom auktion.
Den högstbjudande får varorna.
§ 4 Allt till införsel förbjudet gods skall säljas till högstbjudande och föras till sådan utländsk ort som har svensk konsul, agent eller kommissarie.
Utförseln sker i närvaro av Kommers Kollegie Advokatfiskal, värderingsman och beslagare.
Särskilt förordnade tullbetjänter, skall kontrollera förteckningen och packningen samt förse det med tullverkets sigill.
Köparen skall inom 6 månader under bevakning inlasta.
När lasten nått bestämmelseorten och lossats skall köparen genast översända förteckning till Svenska Handelsagenten.
IV Art Hur förfaras bör med inhemska och utländska stämpelbara tillverkningar, som finns ostämplade.
§ 1 Inrikes varor och utländska tillåtna varor skall var försedda med tullstämpel, vilka stämplar skall finnas på stycket så länge något finns kvar.
§ 2 Den som säljer ostämplat har förbrutit varan och bötar fulla värdet.
§ 3 Vill någon sända avskurna stycket av en vara där stämpeln inte syns från en ort till en annan, låter han stämpla med ortens hallstämpel eller medsänder skriftligt bevis att stycket varit behörigt stämplat.
§ 4 Den som förfärdigar, brukar eller låter bruka falsk stämpel straffas, mannen med 18 par spö och kvinnan med 14 par ris eller 16 dagars fängelse på vatten och bröd.
§ 5 Hallrätterna skall ha uppsikt över fabriksidkare, så att goda och försvarliga varor efter allmänhetens behov finns att tillgå.
Skulle någon fabriksidkare anmäla mer gods än som rimligen kan tillverkas av hans arbetare skall undersökning genast ske.
Skulle någon blanda in utländskt gods ibland inhemskt mister han äran och godset är förverkat.
§ 6 Den som upptäcker att utländsk tillverkning blivit stämplad som svensk, skall jämte beslagareandel få en belöning av kronan med 500 riksdaler.
§ 7 Böterna delas av beslagaren och fabriks fattigkassan.
V Art Om tillsyn mot olovlig handel med förbjudet eller tullförsnillat gods, samt upplag och transport därav.
§ 1 Vederbörande fiskaler och övriga tjänstemän skall hålla noga uppsikt att ingen obehörig handel på kamrar eller av obehöriga personer sker, samt att med kringlöpande i husen sådana varor ej utbjuds.
§ 2 Fiskaler och krono åklagare har rätt att anställa undersökning vid misstänkta upplag och där försäljning hålls.
Underbetjänt skall dock ha skriftligt förordnande av tulldirektionen.
De skall anmäla hos borgmästaren eller kronofogden att en sådan undersökning skall ske, dock utan att avslöja när och hos vem eller anledningen.
De får två eller flera personer som handräckning och vittnen.
Önskar beslagaren vakt eller skydd skall han få det.
Undersökningen får inte ske i mörker.
Skulle någon obehörig delta i undersökning döms han för hemfridsbrott.
Den som gör undersökningen får inte del i böterna, som tillfaller kronan.
§ 3 Hittar undersökaren inget förbjudet gods bötar den som anställt undersökningen.
§ 4 Varje år skall stats- och landsfiskalerna inberätta till Justitiekanslern varje beslag de gjort.
§ 5 Transport av ostämplade lovliga utländska varor eller helfärdiga inhemska är förbjuden.
Undantag om varan tillverkats på landet och sedan förs till stad för besiktning och stämpling.
§ 6 Påträffas någon på vägen eller viloställe med ostämplade varor skall han genast medfölja till stad eller tullplats för att få sina varor besiktigade.
Försöker någon undanskaffa varorna skall han böta 200 riksdaler och dessutom för alla våldsamheter som kan förövas vid sådant tillfälle umgällas enligt lag och författningar.
§ 7 Lurendrejat eller tullförsnillat gods får inte mottas som pant vid lån.
100 riksdaler i böter och godset förverkat.
Auktionskamrar eller andra ställen där auktioner hålls, som mottar lurendrejat eller tullförsnillat gods bötar 100 riksdaler och godset är förverkat.
Stats- och landsfiskaler skall kunna göra visitationer vid auktioner, utan att hamna i ansvar om otillåtet gods ej påträffas.
Enskild person, som mottagit lurendrejeri gods som pant anses som den som försökt dölja otillåtet gods.
100 riksdaler i böter eller fängelse om medel saknas.
§ 8 Fabriksidkare kan slå sig samman och anställa en fabriksombudsman, som med förordnande av Justitiekanslern förses med lika beskydd som stads- och landsfiskaler.
Denna ombudsman har rätt att tillse och undersöka om andra otillåtna varor säljs eller finns i upplag.
§ 10 Den som beträdes med att i skärgården driva olaga handel med utländska varor bötar 100 riksdaler.
§ 11 Månglerskor eller andra obehöriga personer som finns i hus och gårdar i städerna skall genast fasttagas och deras varor beslagtas.
§ 12 Göres sådant motstånd vid visitation, att den inte kan genomföras bötar 1.000 riksdaler samt dessutom de våldsamheter som uppstått bestraffas efter lag och författningar.
§ 13 Beslagare skall med foglighet, saktmod och anständighet uppföra sig i sina ärenden och inte sträcka undersökningen till annat än det, som är deras befattning.
Beter de sig annorlunda ligger det i tveböte mot vad eljest i slika mål är stadgat.
Samma gäller för dem som till handräckning eller vittne medfölja.
VI Art Om fördelning av beslagsgods och böter, och hur de senare, vid bristande tillgång, må förvandlas samt vad domstolarna och flera vederbörande ha att iakttaga.
§ 1 I fall, där ej särskilt i denna förordning finns utsatt hur böter och förbrutet gods skall fördelas njuter kronan och beslagaren hälften var.
Böterna skall tas av den brottsliges egendom så långt de räcker och beslagaren ta sitt före kronan och får sitt i penningar.
Saknas tillgångar förvandlas 50 - 100 riksdaler till 3 månaders arbete, 100 - 200 riksdaler till 5 månader, 200 - 300 mot 6 månader, 300 - 400 till 7 månader.
Böter från och med 400 riksdaler ger allmänt arbete § 2 Alla brott i denna förordningen tillhör Sjötulls rätten.
Undantag om brottet begåtts, där denna tull inte finns, då gäller rådsturätt och i våldsbrott Hovrätten.
I våldsbrott där underrätt dömt skall den missnöjde vända sig till Hovrätten.
Är den åklagade på fri fot skall han vid besvären bifoga en löftesskrift av två män som en för bägge och bägge för en borga för hans böter och samma böter nedsätts i ränteriet.
Löftesmännen skall bevis att de är vederhäftiga för vad de borgat.
§ 3 Då någon blir dömd för lurendrejeri och den förverkade varan uppgår till 400 riksdalers värde, skall hans namn och straff, honom till skam och andra till varning, utsättas i Inrikes tidningar.
Tullrätterna skall två gånger om året insända berättelser om alla lurendrejeri och tullförsnillningsmål som förekommit.
Vi anbefaller Vår generaltulldirektör, överståthållaren i Stockholm samt Våra befallningshavanden och städernas magistrater att hålla allvarsam hand över obrottslig efterlydnad av denna Vår nådiga författning, varpå det åligger Justitiekanslern att ha uppsyn.
Vi är benägna att med konungslig nåd och välvilja anse dem som räknar för heder ej mindre än plikt att befrämja detta angelägna ändamål samt på sådant sätt lämna andra berömligt föredöme av nit, laglydnad och medborgerligt tänkesätt.
Däremot skall de tjänstemän som för egen vinst och på inhemska näringars bekostnad, uraktlåter sin skyldighet, förfaras med den stränghet som lagen föreskriver.
Stockholm den 3 februari 1819 CARL JOHAN
Förnyad seglations ordning.
Då den nu gällande förordningen för förekommande av lurendrejeri och tullförsnillning blivit stadgad har Vi funnit att seglations ordningen av den 15 juni 1774 behöver ändras.
I Art Angående vad skeppare, inhemska eller främmande har att iakttaga före och vid ankomsten till inloppsort, samt intill dess han till lossningsort anlänt.
§ 1 Skeppare, som kommer från utrikes ort och tänker sig till svensk stapelstad eller hamn, skall vara pliktig att nyttja lovliga och rätta farvatten.
Han må iaktta vad karantäns författningarna stadgar och inte ta andra stapelstäder än förbi Landsort till Dalarö, åt Sandhamn eller Furusund till Stockholm, Hasselö till Nyköping, Barösund eller Arkö till Norrköping, Spåresund till Västervik, Stora Kalvsund till Kongälv, Stora Askerö till Uddevalla, samt Öregrund och öster om Gräsö till Gävle.
Fartyg som kommer från Östersjön och går till Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Härnösand, Umeå, Piteå och Luleå skall undergå visitation i Öregrund.
Barlastade eller med last av spannmål och ärter får direkt insegla till Kalmar, Karlskrona, Karlshamn, Åhus vid Kristianstad, Ystad, Malmö, Landskrona, Hälsingborg, Halmstad, Varberg, Göteborg, Marstrand, Strömstad, Visby samt de på Gotland lovgivna Slitö, Burgsvik, Kyllen, Rone, Lörje, Vestergarn, Katthammarsvik, Fårösund, Kapelhamn, Ljugarns och Klinte Lanthamnar.
Farkoster från Åland som inte skall till svensk stad, utan gå vanliga postvägen skall anlägga vid Grisslehamns tullkammare och underkastas den åtgärd som författningarna medger.
Vid de tillfällen skepparen inte själv för fartyget är styrman i hans ställe med samma skyldigheter och ansvar.
§ 2 Med farkoster under 15 lästers dräkt, däckade eller odäckade får endast utföras till och från utrikes ort till export lovgivna produkter och återhämta till införsel lovliga varor som är producerade i den ort där den svenska lasten blivit lossad.
Den som bryter mot detta bötar 500 riksdaler och mister last och farkost.
Följande skall iakttagas: 1: o Skepparen anmäler sig på tullkammaren och uppger de till utförsel ämnade varorna, lastar dem under tullbetjänts insyn, erlägger tull och får tullkammarens pass.
2: o han får inte fara förbi tullbevakningen vid utloppsorten utan visitation och inte ta annan led än i vart och ett tullkammar distrikt är utsatt.
3: o Han får inte undandra sig visitation antingen han träffar på tullbetjäningen i öppen sjö eller i skärgården.
4: o Att han vid återkomsten anmäler sig vid inlopps tullkammaren och inte tar annan farled än som till varje stad är bestämd.
5: o Tullkammaren skall hålla särskilda diarier utvisande tiden för då de avgå och orten dit de skall.
Den skeppare som efter årets slut saknas skall inkallas till sjötullsrätt för att redovisa sin segling.
Sjöfarten mellan Sverige och Finland är undantagen dessa stadgande.
Postfarten får ske med mindre öppna båtar som får medföra passagerare men inte mer last, än vad som åtgår för passagerarna under färden.
§ 3 Tar skeppare utan bevisligt nödtvång annat inlopp än det tillåtna bötar han 500 riksdaler.
Kan han inte betala omvandlas böterna till 9 månaders arbete på kronans fästning.
Lossar han gods på olovliga inloppställen är godset förbrutet och skepparen straffas med 3 års fästningsarbete.
Straffet kan halveras om han kan bevisa att redare eller godsägare tvingat honom.
Skepparen får inte ankra i skärgården, utom då han är i sjönöd, även om han är på rätt väg.
Då bötar han 100 riksdaler.
§ 4 Skepparen är tvungen att ta ombord tullbetjänter om det inte orsakar någon olycka för fartyget.
De har rätt att fordra att han uppvisar handlingar och underrättelser om resan.
§ 5 Skepparen får inte insegla på ställen där lotsinrättning finns.Undantag, om hårt väder gör att lotsen inte kan komma ombord.
Lotsen har tillsyn, så att inte något förs till eller från fartyget.
§ 6 Vid ankomsten till inloppsort, skall skepparen sätta fartyget för ankar minst ett muskötskott från land.
Är det dager och tullbetjäningen kommit ombord har han två timmar på sig att infinna sig hos tullkammaren och inlämna sin märkrulla.
Varken skeppsfolk, passagerare eller vilken det vara vill får lämna fartyget innan visitationen.
50 riksdaler i böter, dubbelt om överträdelsen sker på natten.
Skepparen är ansvarig om brottslingen flyr.
§ 7 I märkrullan skall stå, fartygets namn, lästetal, och djupgående, besättningens antal, varje persons namn, och orten där fartyget hör hemma, och varifrån det kommer.
Så uppförs persedlarna som fat, tunnor, fastager, kistor, lådor, balar och packor märkta med nummer, ägare och helst innehåll.
Varor som är tänkta till utförsel upptas för sig.
Salt, spannmål och andra mätbara varor anges efter det mått som brukas i inlastningsorten.
Sist antecknas livsmedlen för skepparen och folket och sedan tecknar skepparen - intet att tillägga - och skriver under.
§ 8 När skeppare avseglar från inloppsorten till den stad där varorna skall lossas är han skyldig att om tullkammaren så finner nödvändigt, ta med två tullbetjänter.
De har rätt till skeppskost eller 24 skilling om dagen.
De skall försegla de rum i skeppet, där sådan last förvaras, som inte behöver tillsyn och skötsel.
Finner godsägaren det fördelaktigt att gå till annan stad än den först tänkta tillkännager han det hos tullen
II Art Om vad i lossningsort av skeppare och godsägare bör iakttas.
§ 1 Ankommer inhemskt fartyg från utländsk hamn, där svensk konsul eller agent finns, skall han ha ett manifest på lasten undertecknat av någon av dessa personer.
Stämmer inte detta dokument med skepparens märkrulla kan han inkallas till sjötullrätten och i brist på antagbar förklaring ställas till laga ansvar.
Skepparen skall vid återkomsten återlämna det pass till tullkammaren som han fått.
§ 2 Finns på fartyget lovligt gods, som inte blivit upptaget i märkrullan bötar skepparen ¼ av värdet, men godset utlämnas till ägaren mot att tullen betalas.
Med förbjudna varor förhålls som angående lurendrejeri är stadgat.
Gods som är antecknat i märkrullan, men sedan saknas, ersätts av skepparen.
§ 3 Varje godsägare skall inlämna en inlaga till tullkammaren på inkomna varor.
Har skeppet varor, som skall föras ut igen skall de ligga kvar på fartyget och en tullbetjänt på skepparens bekostnad medfölja till utloppsorten eller öppen sjö.
Han skall lämna intyg på att allt är rätt.
Misstänker han underslev skall han öppna och visitera varorna.
§ 4 Överstiger godset i antal, mått, vikt eller värde höjs tullavgiften till det dubbla.
§ 5 Vin, andra främmande drycker, olja och frukt, som kan bli dåliga i transporten får ägaren ta till sig mot pant för tullen.
Han får också lossa hälften av salt och spannmål innan tullen är betald.
Skulle ägaren vilja övergiva sitt gods hellre än att betala tull, tillfaller det Oss och kronan.
§ 6 Straffavgift gäller om hela lasten inte är förtullad inom 30 dagar.
Dröjer det ett år tillfaller det Oss och Kronan.
§ 7 Från fartyg som på utrikes ort intagit varor för flera svenska stapelstäders räkning, må i varje stad lossas och förtullas, vad som är menat dit.
§ 8 Mellan maj och augusti får lossning ske mellan 6 på morgonen och 8 på kvällen, September, oktober och mars mellan 7 - 6, och övriga månader mellan 8 - 4, med 1 timmes middagsrast.
Om särskilda omständigheter kräver att lossning sker snabbare anmäls det till tullkammaren.
Den bevakning som är satt skall i så fall betalas med 8 skilling för varje timma, som överskjuter normal lossningstid.
§ 9 Lossning får inte ske obevakad vid vilken tid som helst utan påföljd.
Är redare eller godsägare delaktiga i sådan förbrytelse ansvarar de enligt reglementet.
§ 10 Skeppare får inte under lossning ha fler skeppsportar öppna än tullkammaren tillåter.
III Art Vad godsägare och skeppare har att iaktta, då gods skall föras till utrikes ort.
§ 1 Den skeppare som tänker utföra gods till utrikes ort skall i Stockholm och Göteborg anmäla det hos Broinspektionen och i andra städer hos Sjötulls Kammaren, som ombesörjer bevakningen.
Vill någon sända varor med fartyget skall de medföra frisedel och om godset kommer från våg skall vågsedel avlämnas.
Inlastar någon gods, innan han fullgjort vad som är föreskrivet, svarar godsägaren för godset enligt lurendrejeri stadgan.
Den som har ansvar för skeppet bötar 100 riksdaler.
§ 3 Efter slutad lastning inger skepparen förteckning på allt gods och avlämnar godsägare en inlaga med skeppets namn och godsets beskaffenhet.
§ 4 Innan skepparen får avsegla skall slutlig visitation förrättas.
Blir skepparen uppehållen av motvind eller annan giltig orsak skall tullbevakning finnas hela tiden.
§ 5 Med utförsel av de produkter, som riddarskapet och adeln i kraft av sina privilegier är berättigad till förfares på samma sätt, som i denna artikel beskrivs.
§ 6 Får inte fartyget full last eller ska inta mer i skärgården skall anmälan göras.
§ 7 Anger någon att oförtullat eller olovligt gods finns på ett fartyg begär han utlossning och ställer borgen för kostnaden.
Är det falskt alarm ersätter angivaren skadan.
Annars får han sin beslagarandel § 8 Skeppare som seglar till utrikes ort tar samma väg som för infart.
Finns tullkammare på vägen skall han anmäla sig dit och visiteras.
Han får inte sätta fartyget för ankar om inte nödtvång råder.
Tar han i öppen sjö emot gods straffas han med ½ - 3 års fästningsarbete.
§ 9 Inhemsk skeppare som avgår till utländsk hamn, där svensk konsul finns skall anmäla sig där.
IV Art Om särskilda omständigheter som vid tillämpningen av denna författning bör iakttagas.
§ 1 De som för kronans skepp är lika skyldiga att iakttaga vad som är förordnat angående angivning, bevakning, visitation och förtullning.
Bryter han, ligger sådant i tveböte i alla fall där penningböter äger rum.
Är förbrytelsen urbota förlorar han sin tjänst.
§ 2 Lotsar och fiskare får inte medföra utländskt gods vid färd i skärgården.
§ 3 Överfaller någon med hugg och slag tullbetjänt och försöker ta tillbaka gods straffas han med 3 års arbete eller livstid på fästning.
§ 4 Beträdes någon med upprepad förbrytelse mot förordningen ökar böterna med det dubbla varje gång.
§5 Varor som förbrutits eller böter delas av kronan och beslagaren, om annat inte är stadgat.
§ 6 Alla brott mot denna förordning även våldsbrott tillhör sjötulls rätten, om målet inte hänskjuts till Hovrätten.
§ 7 Angående besvärstid och vart man vänder sig.
§ 8 Skeppare skall vid 25 riksdalers vite ha denna förordning ombord samt underrätta sitt skeppsfolk och passagerare om innehållet.
Varje skeppare som avlägger borgareden skall tillställas ett exemplar.
§ 9 Tullstyrelsen håller allvarsam hand över att författning följs.
Befallningshavanden, militära befälhavare, magistraten och kronobetjänterna är pliktiga att lämna handräckning till tullbetjäningen och verka för missbrukets hämmande, upptäckande eller beivran.
CARL JOHAN
Förordning angående ändring i författningarna rörande dödsfall och avancements besparingar.
Stockholm den 10 februari 1819.
Hädanefter må inga ämbets- eller tjänstemän tjäna för nådårsbesparing mer än 6 månader från det han blivit befordrad.
Stockholm den 10 februari 1819 CARL JOHAN
Cirkulär angående skyldighet för underdomare att meddela fullständig föreskrift till klagans fullföljd i högre rätt.
Åtskilliga underdomstolar åsidosätter skyldigheten, att tydligt och fullständigt framlägga den klagandes besvär, då ärendet skall vidare till högre domstol.
Underdomstolen skall ställa sig till ofelbar efterrättelse vad som redan stod i Kongl Brev av den 6 december 1739 och 26 augusti 1772.
Stockholm den 10 februari 1819 H A v STROKIRCH
Cirkulärbrev till samtliga Konungens Befallningshavande, angående enskiften på arrendeboställen.
Stockholm den 15 februari 1819.
Tillstånd att begära enskifte skall gälla alla arrendatorer på boställen, om de har chefens samtycke.
Tidigare var detta tillåtet endast i Skåne och Skaraborgs län.
Stockholm den 15 februari 1819 SALOMON LÖFVENSKJÖLD
Kungörelse om ändring i förordningen kap 53 om skogarna i riket, den 1 augusti 1805, samt behörigt iakttagande av föreskriften i 1 § av samma förordning Stockholm den 2 mars 1819.
Den hemmansägare eller hans åbo som vill svedja på sådana ägor som består av sandmo, bergaktig och stenbunden mark, skall anmäla hos Vår befallningshavande.
Han utser två erfarna och pålitliga män, som besiktigar stället och prövar om ansökningen kan bifallas eller ej.
Dessutom är det skogs- och jägeribetjäningen förbjudet att ha något inseende över skattemannaskogen, med undantag av ekskogen Stockholm den 2 mars 1819 CARL JOHAN
Kungörelse angående stämpling av husvävnader, som tillsalu utbjuds.
Stockholm den 31 mars 1819.