Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Anckarsvärd; Jag kan ej frångå den mening jag yttrat, att vi, sa fort ské kan, böra skrida till valen.
Hvad principen angar, har jag redan förklarat, att jag godkänner den; men får dock narnna, att det synes sorn BancoUtskottet lemnäs ur sigte all princip i dessa delar, då det efter 7 månader icke. inkommit-med en fråga,' Sorn hade bort vara afgjord inom de» lagli-- ga tiden af Riksdagen.
Då således principen är bruten i sin grundval, hemställer jag, om man åt den bör offra Ridderskapets och Adelns rätt, att deltaga i valet.
Om än Betänkandet kati inom kort tid inkomma, blif.; ver icke dessmindre derigenom mången i sin rättighet förnärmad. 20 å 30 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln torde af egna angelägenheter kallas, att dessförinnan härifrån afresa.
Den 29 Julli f. m; 1169 tega.
Få denna grund anhåller jag, att principen nu matie åsidosättas, och fortfar att instämma i Friherre Wrangels Motion, Friherre Cederström:
I händelse .Riksens
Ständer ej ägde rätt, att förelägga Utskotten tid, inom hvilken xle böra afgifva sina Betanleanden, så är det möjligt, att jag skulle anse, det Ståndet af dröjsmålet kunde taga anledning, att förrätta valen innan Ståndet inhem* tat Utskottens Utlåtanden 5 men jag skulle tro rättvisan fordra, att man ej Utesluter någon person ifrån sitt förtroende, förr än man sett, huru han förvaltat det han haft om händer, och visserligen skola de förre Fullmägtige blifva uteslutne, om man ej känner deras förvaltning; ty det kan väl ej falla någon in att välja på en person, innan man vet, huru han förvaltat den befattning han haft om händer.
Af sådan anledning föreslår jag, att en viss kort tid bör föreläggas Utskotten, inom hvilken de skola inkomma med deras Utlåtanden, på det valen ju förr dess hellre må kunna förrättas.
Herr Grefven och XjåndtMarskatkéh 'tillkätt» hagaf, att Banco- och StatsUtskottens Utlåtande, rörande decharge för Herrar Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoitet, just i förmiddag helt nyligen till Ridderskapet och A* deln inkommit.
Prét.
VI Band. £4 t)en a9 julli /. m'.
Grefve Spens, Cati Gustaf: 1)1 jag begära «3e ordet, Var det éj för att yttra mig uti sjelfva sälten, uti hvilken flere Talare bättre yttrat sig, än jag skulle kuopa; det skedde egentellgen derföre, att jag hörde, att ett be» slut liar skulle fattas, att, så snart Decharge» Betänkanderne inkommit, företaga valen» Jag har trott, att, om ett sådant beslut* att hasta med valen, på den grund, att de i Riksdagsordningen anbefallas, inkom uti protocollet, borde ock deruti innefattas de öfrige val, som vid hvarje Riksdag böra ske.
Ehn» ru det visserligen är sannt, att det ståt särskildt föreskrifvit i afseende å Fullmägtigé, att valen så tidigt skola företagas, att Fullmägtige före Riksdagens slut kunna sammankomma* är det likväl ock stadgadt om JustitiaeOmbuds» mannen, Committerade till Tryckfrihetens vård och Revisorérné att de Vid Riksdagen skola väljas; och derföre tror jag, att valen egenteligen böra företagas innan den lagliga tidell för Riksdagen, emedan, som Herr von Hohen* hausen nämnt, Riksens Ständer sedan icke kunna vara säkra, att icke Riksdagen aflyseS.
Verkställas ej dessa val inom den tiden, så vorå det ju en gång möjligt, att en Riksdag åtskiljdes, utan att någon af de fem autoriteter, hvarom RegeringsFormen talar, hade blifvit valde.
Jag tviflar visserligen, att det kan hända, meri jag anhåller i prolocöllet få upptagen möjligheten deraf.
Hjerta: Sedan Herr Grefven och’ Den 29 Julii f- m.
Land (Marskalken nu t illkannagifvit, att Betänkandet ifrån StatsTJtskottet inkommit, har jag ej något att tillägga.
Det har qvarlegat tott Utskottet af den orsak, att man ansåg det lidra inkomma på samma gång. som Betänkandet rörande dechargen för FilialÖiscontemas förvaltning, vid hvilket
Betänkande en obetydlig anmärkning blef gjord, som påkallade Riksgälds-Gontöireis Fullmägtiges förklaring» Jag visste ej, att det i dag skulle inkomma, men sedan det nu är inne, lärer hagot hin« der för valet ej deraf uppstå.
Den 12 September c, m, 601 Om BondeStåndet således anser som en fördel, att få fastighetslån, måtte det likaväl, som Rid derskapet och Adeln, kunna ändra ett fattadt beslut.
I anledning deraf tillstyrker jag, att af Discontfonden en million måtte afsättas till fastighetslån.
Herr von Francken'.
Då votering om io-,de punktens förändring företogs, härledde den sig från BondeStåndets inbjudning, hvilket åter ej är händelsen med nu förevarande i4'de punkt, hvarföre jag anser denna, såsom förut uf Ridderskapet och Adeln antagen, ej nu mera kunna förändras; och ar det alldeles omöjligt för mig att kunna, såsom Hans Excellence Herr Grefve Mörner, hysa den öfvertygelse, det hvilken punkt som helst, oaktadt den en gång blifvit afgjord och antagen, ändock bör å nyo kunna förändras.
Af samma skäl delar jag ej eller Grefve von Schwerins mening, att punkterna ej behöfva föredragas i den ordning, hvaruti de finnas i Utskottens Betänkande, hvilken ordning vi genom votering förliden gårdag bestämde.
Gref ve von Rofen, Axel:
Jag är förekommen af den siste värde Talaren.
Det var ej endast i frågan om fastighetslånen, som BondeStåndet begärde instämmande, utan just äfven i afseende på den förändring som var i fråga vid den i3:de punkten.
Om den hade vi således fullkomlig rätt att votera, men BondeStåndet har ej gjort någon inbjudning hvad Discontfonden angår, och jag önskar derföre att vi i afseende på den 002 Veu 12 September e. in. matte förblifva yid hvad sorn redan är be~ slutadt.
Hvad den frågan angar, om punkten kan förändras eller icke, har jag redan tillräckligt utlåtit mig, Det har blifvit sagt, att
Discontlånen ej kunna af BondeStåndet begagnas i anseende till de svårigheter som de medföra.
Jag frågar om fastighetslån medföra mindre svårigheter; om de förenas med silfverränta, blifva de fullt ut så svåra.
För öfrigt är det underligt att man fäster sig ensamt vid BondeStåndet.
Det har talat i allmänhet och icke endast för sig.
Jag finner detta så mycket mera underligt, som jag hörde i början af Riksdagen talas om att det ej fanns någon förlägenhet hos dem, och att de måste fida hvad tiden verkar.
Nu yrkar man likväl förmoner för dem, hvilka de ej begärt framför andra.
Ceclerftröm:
Det är i anledning af Herr Grefve Mörners yttrande, som jag anmält mig.
Orsaken hvarföre Ridderskapet och Adeln kunde ändra sitt beslut rörande i3tde punkten, har Grefve von Schwerin upplyst* Det är klart, efter Riksdagsordningen, att ingen får försöka att upprifva ett fattadt beslut.
Det kan ej ändras utan att ett annat
Stånd stannat i ett olika beslut; då kan man jemka sig derefter, men när Stånden stadnat i lika beslut, att då skilja sig, det står ej tillsammans med våra Lagar.
Hans Excellence Herr Grej ve Mörner:
I Den 12 September e. m. 603 anledning af hvad Friherre Gederström anmärkt, får jag äran erinra, att jag aldrig kunnat fatla RiksdagsOrdningens föreskrift så, att när ett ämne är afhandladt punktevis, det ej skulle vara det hela utan ordalagen af hvar punkt, vid hvilka man skulle vara bunden.
Då således det nu är fråga om att definitift afgöra financefrågan, så måtte Ridderskapet och Adelil vara fullkomligen berättigad att jemka och rätta sine beslut efter förekommande omständigheter.
Här är en fråga af BondeStåndet väckt örn en ny finance-regl ering; det är i anledning deraf jag gjort min hemställan, och tror det ej vara olagligt.
Herr af Uhr:
Om man undersöker frågan, huruvida någon blifvit företrädesvis gynnad, så lär man finna, det BondeSiåndet inser att Staten gjort anslag till åtskillige näringar; åt Brukspatroner genom rätt att beläna deras jern, åt Fabriqeurer genom Manufacturfonden, men intet har enskildt blifvit gjordt för Jordbruks-näringen, som är den yigtigaste af dem alla, och om vi sätte oss i BondeStåndets ställning, så lära vi väl finna besynnerligt, att Jordbruksnäringen är den enda som ej erhållit understöd.
Jag har äfven hyst samma tanka om Riksdagsordningen som Herr Grefve Mörner, men jag medgifver, att den redan denna afton blifvit annorlunda förklarad.
Frågan lär således bero på Herr Grefvens och LandtMarskalkens pröfning.
604 Deri 12 September e, m. Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan Ridderskapet och Adeln genom särskildt beslut stadgat att Utskottens Betänkande borde i den ordning af punkterne Utskotten föreslagit, till pröfning företaga*, ansåg Herr Grefven och Landt-Marskalken den af Grefve von Schwerin gjorde hemställan om anstånd med pröfningen af i4:e, i5:e, i6:e och 17:0 punkterne, intilldess de öfrige derefter återstående punkter blifvit afgjorde, icke kunna, såsom ledande till rubbning af nyssnämnde beslut, bifallas; och fann Herr Grefven och LandtMarskalken jemväl för dess del, att enär Ridderskapet och Adeln redan då målet förra gången förevar, bifallit i4:de punkten, Ridderskapet och Adeln nu torde böra vid berörde beslut förblifva.
Ropades Ja. i5'.de punkten:
Råntan vid dejsa utlåningar från BancoDisconten bor, från och med början af näfta är, beräknas endaji efter fem för hundra• det om året. i6:de punkten:
Räntan för den tid ett Discontlån efter förfallodagen förblifver obetaldt, eller den få kallade öfvert antan, beftåmmes deremot att utgå efter åtta procent för ett helt är, eller tvä tredjedels procent i månaden.
Den 12 September e. ml 605 jy.de Sdrjkilde afdelningar af BancoDlsconten komma att inråttas i Staden Götheborg, Jarnt någon af Rikets fodra Ståder; hvilka fårJkilda Discont Contoir komma att förvaltas efter famma grunder, forn för BancoDiscontens lane-rörelfe i öfrigt- åro, eller blifva, förefhrifne, famt de fårfdida reglementen, hvilka vid denna Riksdag ytterligare komma att faft-j fållas.
Desse 5;ne punkter hade, då målet förra gången förevar, redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen; och fann Ridderskapet och Adeln nu för godt förblifva vid sine i desse delar förut fattade beslut. 18ide punkten:
Allt hvad hittills varit fadgadt, rörande oinjkrånkt rättighet till belåning af guld- och flfverpant, famt af LåneBancoCapitaler, md fortfara att vara gållande, dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande belåningsvårdet å guld och filfver, framdeles vid denna Riksdag kunna befiåmmas.
Jag vågar vördsamt föreslå, att till upphåfvande af de nu vid guld- och silfver-belåning i Banken förenade svårigheter, bestående i ringa belånings-summa och korrt tid, Rikets Stånder måtte besluta: att silfver må i Banken belånas, med 116 skiliingar Baneesedlar, CoG Den 12 September e.m. för i R.dr Specie, eller deremot svarande Verk.
Silfver, arbetadt eller oarbetad!, under följande vilkor: 1) Att derföre erlägges i procent i årlig ränta. 2) Att panten inom 5 år utlöses, elier ock räntan inbetalas, samt pantbeviset förnyas. 3)
Att om detta icke iaktages, panten tillfaller Banken, utan invändning. 4)
Att panten år af io lods vigt, eller der-' utöfver.
Denna anstalt skulle bereda möjlighet för Handeln, att intaga metaller i Riket, samt dem använda.
Den skulle äfven qvarhålla silfvervärde!, vid det nu varande, och sätta inhemska näringar i stånd, att begagna Utländska Capitaler, utan att frugta några förluster genom plötsliga förändringar i sedlarnes silfvervärde.
Friherre Cederftråm:
Jag skulle önska en förändring af redactionen uti i8:de punkten.
Guld och Silfverpanter anser jag lika med Herr Hjerta, böra belånas så nära det verkliga värdet, sorn möjligt år.
Således tror jag att, når Ridderskapet och Adeln beståmt, det, in växlingen i Banken skall ske efter en cours mellan 120 och 128, borde 120 skillingar vara den norm som Ridderskapet och Adeln bestämmer för silfver- och guldbelåning.
Hvad åter betråfj
Den 12 September e. ml 607 far det stadgande i punkten, att belåningen skall ske efter de Författningar som nu åro gällande, så hemställer jag, om sådant år låmpeligt.
Jag hemställer nemligen, om icke räntan på sådana lån bör bestämmas till en procent, men deremot, att ingen förändring göres, i afseende på de åtgärder, som skola vidtagas, i händelse de åro försuttne.
Så långe räntan ordenteligen betalas bör ägaren hafva rått att uttaga panten mot valuta, som insåttes, men uraktlåter han att betala räntan, bör han ej återfå sitt silfver mot det pris, till hvilket han insatt det.
Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition å denna redactionsföråndring, hvarigenom jag tror, att Herr Hjertås framställning äfven torde vara besvarad.
Jag tror att det skulle inveckla oss uti en vidlyftig discussion, om vi nu ville företaga detta ämne.
Jag finner det vara på goda grunder, sorn Herr Hjerta föreslagit bestämmandet af 116 skillingars cours, och Friherre Cedrrströms yttrande torde bäst såsom anmärkning kunna åtfölja Herr Hjertås förslag till BaucoUtskottet.
Jag tror mig vara skyldig tillkännagifva att det år just de svårigheter, hvilka varit förknippade med lån på guld- och silfverpant, som gjort att de icke kunnat begagnas; dels emedan man ej för dem erhållit verkeliga värdet, dels emedan man så noga på dagen måst påpassa omsåtfningarne.
Detta år förekommit genom min motion, att do fingo stå 5 år, och Den 12 September c, m. att om de ej då utlöstes, de skulle hemfalla tilt Banken; ty det vöre detsamma, sorn att såtta vårdet till 120 sk. med omsåttningsskyldighet hvart år, och förenade den låttheten, att man icke behöfde göra sådane omsättningar.
Det skulle ock förekomma, att panterna ej blefvo så snart försuttne.
Jag anhåller, att denna sak ej nu måtte komma under öfverläggning, utan remitteras, ty det torde vora nyttigt, alt först höra BancoUtskottet.
Deremot bör likväl icke re. dactionen af denna punkt till fullo gillas, emedan de gamla Författningarne deruti åberopas.
Början torde böra uteslutas och punkten begynna med: oinskränkt rättighet ete.
Det var denna förändring, som jag ämnade anmäla, men emot slutet tror jag, att ännu en föråndrig blifver af nöden, så att punkten komme ott erhålla följande lydelse: oinjkrånkt rättighet till belåning af guld- och Jilfverpant, famt af LåneBancoCapitaler ma fortfara att vara gällande, mot de vilkor, hvilka framdeles vid denna Riksdag kunna bejlårnmas.
Friherre Cederjtrom:
I händelse Ridder skapet och Adeln finner att Herr Hjertås motion bör af BancoUtskottet först behandlas, och att hvad jag yttrat får som anmärkning åtfölja, har jag ej något deremot, men då anhåller jag att Ridderskapet och Adeln måtte besluta att dess innehåll kommer att bestämmas i de regle mentariska - Den 12 September e. nif mentariska föreskrifter som framdeles vid denna Riksdag komma att gifvas.
Jag får upplysa att det re dan i BancoUtskottet blifvit ventileradt om en förändring i afseende på belåningen af guld-, och silfverpant; och då de reglementariska foreskritterne derom förekomma, är det bäst att företaga denna sak.
Remiss af frågan är emellertid det enklaste.
Herr Grefven och handt
Ma rjk cilken föreslog att i8:de punkten måtte erhålla följande redaction:
Oinfkrånkt rättighet till belåning af guldoch Jilfverpant, Jamt af hårteJJancoCapitalert tnd fortfara att vara gällande, dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande ej mindre belåningsfåttet än beläningsvårdet å guld och Jilfver, framdeles vid denna Riksdag kunna be/iåmnias.
Om ej mitt minne bedrager mig, har BondeStåndet vid denna punkt endast yttrat, att det reglementariska sedermera kommer att bestämmas.
Månne det ej vore tillräckligt, om vi yttrade detsamma, éå hade vi ej bundit oss vid några vissa ordalag?
Herr Grefven och LandtMarJkalken förnyade dess, i afseende å Redactionen af i8;de Ridd. o. Ad.
Prot. VIII.
Band, i)*n 12 'September e, m. punkten, nyss gjorde proposition, hvilken af Ritte derekapet och Adeln bifölls.
Och skulle Herr Hjertås, i anledning af i8:de punkten väckte ofvanberörde nya motion, hvila på bordet till nästa Plenum.
Herr Hjerta,; Jag anhåller, att vårt beslut i afseende på i8:de punkten måtte skyndesammeligen genom särskilt ProtocollsUtdrag, innan Utskottens ifrågavarande Betänkande blifvit till alla delar af Ridderskapet och Adeln pröfvadt, varda de öfrige RiksStånden meddeladt, på det Utskottens Redaction af denna punkt ej må af frenne Stånd bifallas.
Och blef denna Herr Hjertås hemställan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adela bifallen.
Herr Grefven och LandtMarJhalken anmodade Herrar Electorer att, innan nästa Plenum, utse en Ledamot i Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet efter Herr Berzelius, Jacob,' som med Herr Grefvens och LandtMarskalkens tillstånd från Riksdagen afrest Upplåstes och lades på bordet följande från nedannårnnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden ; jbéh f 2 September e. ht. flit Fran Stais Utskottet:
Åf den 12 dennes: N:o 465.
Angående RiksStåndens särskildte beslut, i frågan om Löniiidökning för Secreteraren och Cauzlisten vid Öfver-Intendents-Emtaetet.
N:o 464, Angående RiksStåndens serskildté besluf, i fråga om understöd af Staten till någre inqvarterings-skyldige Städer.
Från Lagutskottet: ÅF den 26 sistlidne Augusti: N:o 170.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående skyldighet för Gäldenär, att sin skuld med arbete aftjena rn. m. N:o 171.
I anledning af gjorde motioner, angående dels afskaflandej dels inskränkning af Borgenärs bysättnings-rått för skuld, den Gäldenär ej niågtar godtgöra. justerades följande:
Utdrag af Protocellet, hållet hos Höglo f!ige Ridderskapet och Adela vid Ligt i na Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 12 Se-Rember x825.
612 Den 12 September e, mt S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco Utskottens den 29 sistlidne Augusti under N:o a5o afgifne, samt den 1 dennes efter, middagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, samt de dervid såsom Bilagor fogade sårskildte Utlåtanden, rörande Rikets Penninge-våsende, och de dermed gemenskap ägande ämnen; beslöt Ridderskapet och Adeln, att i8:de punkten uti förstnänmnde Utlåtande, skulle erhålla följande betydelse: oinskrånkt rättighet till beläning af guld- och silfverpant, samt af LäneBancoCapitaler, må fortfara att vara gällande; dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande ej mindre beiåningssättet än belånings-värdet å guld och silfver, framdeles vid denna Riksdag kunna bestämmas.
Hvilket beslut Ridderskapet och Adeln fann nödigt att nu genast samt innan Stats- och BaneoUtskottens ifrågavarande
Utlåtande blifvit till alla delar af Ridderskapet och Adeln pröfvadt, de öfrige Respective RiksStånden meddela.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 1 qvart till 11 om aftonen.
In fidem Protocolli O. y. Lagerheim, Den 13 September f, m. 613 Lördagen den 13 September.
Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i Stats-Utskottet efter Herr von Hartmansdorff, August, samt en Ledamot i Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet efter Herr Berzelius, Jacob; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i StatsUtskottet: N:o 828.
Herr Nisbeth, Johan Georg. j Allmänna Befvärs- och OeconomieUtjkottet: N:o 1,877 A. Herr Carleson, Jacob Edvard.
Fortsattes pröfningen af Stats- och BancoUtskotfens den 29 sistlidne Augusti under N.o 5o afgifne samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet Egde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, samt de dervid såsom Bilagor fogade sårskilte Utlåtanden, rörande Rikets Penningeväsende och de dermed gemenskap åganda ämnen. pen 13 September i. je>: ' 19:12? punkten: 1 yxa ‘Alternativ et':
ÉhncoFullmäktige köinrrierätt uppdragas, att, /werf JåJladt kens Jäkerhet, Jämt i Öfverensjiårnrmkfe med de /dref \rif ter, forn derföre fårjkilcU meddelas , bevilja län efter Jamma grunder, Jarn för länen å exportabla metaller varit gällande, uppå alla, inom Riket producerade, ej JörJkåmning uriderkaflade, egentliga exportvaror, under vilkor, att de (kola vara i Siapetjluderne, antingen i Magasin af flep, eller pa Stådernes vanlige uppl agsp lat Jer, enligt intygande af vederbörande Auctorileler förvarade, Jämt, med undantag af metall-effecter, brandförfäkrade, 2dra Alternativet: Å exporlable effecter af de /lag, Joni hittills kunnat belånas, nia Banco Styr elfen äfven Vara berättigad att utgifva lån, efter Järn/na, grunder, forn derföre förut varit gå Ilande, elter med iakttagande af de deruti vid denna Riksdag JaJtjiållande förändringar.
Herr Pereswetoff Morath, Anders JVilhelm; När uti de sammansatte Utskotten frågan om en utsträckning af belåninjfsrätten å exportabla effecter, utom jern, första, gången lorevar, var jag af den mening, ajt andra alternativet borda framställas'till Riksens Ständer.
Så skedde oek då; nian i anledning af de anmärkningar sorn vid återremissen blcfyo gjorde, och T>rn 13 September /. m. sedan jag fått närmare tillfälle att i Banken efterse och granska huru förhållandet var då Ban-' ken utlånte på pant af alla slags exportvaror, och deraf erfor att ingen förlust deraf ägt rum för Banken, samt att den skulle kunna vinna på denna belåning på samma gång, som alla exporteurer deraf drogo fördel, fann jag mig befogad att, då frågan företogs till ytterligare granskning, samt vid omröstningen i Utskotten 2 Stånd stannade emot 3, rösta lör lörsta alternativet.
Jag bör hafva den äran nämna, att då första alternativet innehåller, att
BancoFulimägtige uppdragas att med särdeles afseende på Bankens säkerhet behandla en sådan belåning som detta altera natif innehåller, så är å ena sidan Bankens säkerhet tryggad och å den andra åt
Fullmäktige lemnad rätt att icke utsträcka den till sådane artiklar, hvilka äro underkastade förskämning eller annars icke lämpelige.
När man nu haft den försigtighet att så bevilja det tillägg, sorn detta alternatif innehåller, kan jag ej linna annat än att, sedan Ridderskapet och Adeln etablerat den grundsats, att Ridderskapet och Adeln vill stärka Bankens fonder, någorlunda hålla sig vid en viss numeraire af rörelsecapitalet, och icke utan lämpeliga hypotheker utsticka lånesystemet, bör Ståndet, om det vill afse Bankens och exporteurens fördel, bifalla första alternativet.
Jag är så mycket mera öfvertygad om nyttan deraf, sorn det de facto ej är annat än hvad England förut med så mycken fördel begagnat, ej annat, ehuru under annan form än prsemier, för att uppmuntra exporten, ty om exporteuren vid något ögonblick ej fmper tillfället
Den 13 September /, m. vara gynnande att utskeppa sin vara, har han en bestämd utväg att genom varans belåning låta den hvila tills han får mera för densamma.
När vi nu besinna, att vi äro uti den olyckliga belägenhet, att man ej vågar öka pappersmyntet i nion af tillväxande folkmängd och produetion, u. tan att alterera de interessen som nu äro de rådande, så måste något sätt vidtagas att tillvägabringa bytesmedel genom produetionen sjelf.
Sedan vi b 1 stämt normen för rörelse capita]et, måste vi öppna en väg för produetionen att skaffa sig capital.
Jag kan i anseende härtill ej annat än på det högsta tillstyrka antagande af första alternativet, och går så långt, att om det ej antages kunna följderne af föregående beslut blifva högst bedröfliga.
Jag tror att den måtta, vi hittills iakttagit i afseende på pappersmyntet, skall blifva nyttig i bredd med detta första alternatif, men skadlig om det icke antages, hvarföre jag får anhålla om proposition på första alternativet.
Friherre Ceclerjiröm., Jacob:
Lika med den »iste talaren, anser jag vigtigt, att vi ändteligen öppna utväg för den handlande klassen, att kunna belåna varulager, som ej för ögonblicket kunna afsåttas, på det den derigenom må kunna förlägga ny produetion, hvilket ej för annat än metallhandteringen hittills ägt rum.
Derigenom bereda vi oss utväg att i en kommande tid kunna skilja Banken från det onaturliga af fastighets- och odlingslån, och inskränka den till att belåna varor, hvarigenom den kommer i tillfälle att bestrida sin utvåxling.
Innan en sådan reg - Den 13 September J, m. 617 lering kan tillvågabringas, åro alla andra förslag att sätta Banken i tillstånd att göra en ntvåxling, eländiga påfund som icke kunna verkställas, emedan Banken icke kan realisera sina tillgångar.
Men i samma ögonblick denna punkt bifalles och belåningen blir inskränkt till blott varor, kan växling tillåtas; dervid bör dock märkas , att ej ensamt inom Riket producerade varor åro i behof af belåningsrått.
Afven de som (utkomma för att vid öppet vatten utföras, påkalla en sådan belåning, på det att Köpmannen som åger dem må komma i tillfälle att använda sitt capital till förläggande af inhemska näringar, till uppköp af Svenska producter, och således kunna fortsätta sin handel med liflighet.