Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man måste naturligtvis gifva större lön åt en Landssekreterare, som för tjenstens bestridande behöfver arbeta mera, och hålla flera biträden än en annan, men om Staten å ena sidan gifver tillskott i lön på de ställen, der tjenstemannen har för litet, så är det en billig fordran, att Staten å andra sidan får tillbaka något från de ställen, der tjenstemannen har för mycket.
Att fordra det förra, utan att vilja medgifva det sednare, är både oriktigt och fruktlöst, ty huru skulle Slaten kunna åstadkomma en rättvis lönereglering annorlunda än derigenom att sporllerna inginge till Statsverket, så att man kunde begagna öfverskottet på det ena stället till att fylla bristen pä det andra.
Nu äro likväl i det upgjorda förslaget till lö.- nereglering sportlerne icke tagna i beräkning.
Detta är just felet, ty hvarken för landtstats-tjenstemännen eller någon annan embetsmanna-corps kan lönereglering med säkerhet upgöras, utan att man först vet, huru mycket hvar tjenstemans löneinkomster redan utgöra.
Det har icke varit min mening att vilja inskränka det äskade anslagets belopp, ty jag befarar, att det verkligen är för ringa.
Jag vill påminna mig att vid 1823 års
Riksdag begärdes för ifrågavande ändamål 150,000
R:dr b:ko eller något derutöfver.
Då lefnadskostnaden sedermera år ifrån år tilltagit samt, till följd af folkmängdens stigande, arbetet för dessa tjenstemän jemväl ökats, later det mycket otroligt, att behofvet af lönetillökning för dem deremot skulle hafva minskats.
Skälet, hvarföre jag yrkade, all det anslag, som nu är ifrågaställdt, skulle beviljas endast till nästa Riksdag, 6 H. 14 2)0 Den 20 A pril. var det, att jag tror det vara olämpligt, att R.
St., utan att saken blifvit behörigen ntredd, stadga en lönereglering för ifrägavar:de tjenstemän.
Jag anser det derföre vara lämpligast alf anslaget beviljas endast intill dess ett fullständigt förslag till lönereglering hinner utarbetas och för R.
Hvad Hr Ribbing yttrat derom, ali man borde bereda landtstats-tjepstemännen i de lägre graderne en framtid och icke lata dem för hela deras tjenstelid qvarstå på samma plats, synes mig vara rikligt.
Derest en sådan utsigt icke för dem öpnas, så befarar jag, att den ifrågavande löneregleringen ej medför allt det gagn, man dermed åsyftat.
Hvarje tjensteman, af hvilken man fordrar mera än vanligt vaktmästare-bestyr, bör äga utsigt att genom befordran förbättra sin ställning, ty eljest söker han sin förkofran på annat säti och måhända på ett sådant, som jag icke tror böra af Staten föranledas. i Hvad Hr von Troil har yttrat derom, alt markegången vanligen sättes för låg, bestyrker hvad jag i detta hänseende under ett föreg:de plenum sade, och visar nödvändigheten deraf att icke genom de indelta lönernas indragning begå en orättvisa emot de löntagare, hvilka deraf för närvar:de äro i åtnjutande.
Propos. till bifall å förevande del af 9:de punkten blef här- , efter fraraståld och besvarad med starka
Nej jemte ett eller annat Ja, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde aumärkn:ne föranleda lill återremiss af Utsk:s utlåt, i denna del, blef denna propos. besvarad med Ja. 2:dra mom. rörule åtskilliga i fråga om landtstaternes lönereglering väckte motioner.
Ibland de motioner, hvilka SlatsUtsk. i denna punkt afstyrkt, är äfven en, som blifvit väckt af Hr af Dalström derom, all ett årligt anslag af 300 R:dr b:ko, räknadt från och med 1852 års början, mätte tilläggas Lands-Sekret. i Gottlands län såsom ersättning för den honom serskildt ålagda befattning med enskilda parters besvärsliandlingar uti mål, som från lä- ' uet till HofRätt fullföljas.
Motionären har icke, såsom SlatsUtsk. tyckes hafva antagit, haft för afsigt, att nämnde summa skulle blifva en lönetillökning för Lands-Sekret. utan utgå såsom ett årligt arfvode åt det biträde, han för fullgörande af nyssnämnde serskildta befattning, måst antaga.
Jag har ansett mig böra fästa Höglofl.
Ståndets npmärksamhet på detta förhållande och anhåller om återremiss af denna punkt, på det att StalsUtsk. måtte ånyo taga motionens innehåll i öfvervägande samt behandla frågan, icke såsom en löneregleringsfräga i allmänhet, utan såsom en arfvodes-fråga.
Som de uti den sednare delen af 9:de punkten behandlade motioner blifvit afslyrkle under förutsättning, att den förra delen skulle bifallas, men R. o. Ad. återremitterat sistnämnde del, tager jag mig friheten hemställa, huruvida det icke vore skäl att återremittera punkten i dess helhet.
Den 20 April. 211 Efter först till bifall och sedermera till återremiss å förevar:de del af 9:de punkten framstälde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, hemstälde Ilr Gr. o. Landtm, ånyo om R. o.
Ad. behagade bifalla densamma, och ropades dervid starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg
Ja nn hafva varit öfvervägande.
Härvid begärdes votering af Hr Bildt, som dock sedermera yll rade:
Sedan det blifvit mig delgifvet, att 2:ne af de öfriga RiksSlin äierremitleral denna punkt i dess helhet, anser jag mig ej böra iiplaga R. o. Adis tid med en votering i denna fråga, “utan återkallar min derom gjorda begäran.
10:de punkten, ang:de ersättningar lill Landshöfärne och Landtstalens tjensteman i följd af förändring i sältet för salpeterhjelpens beräkning i de Småländska länen.
Lades till handlingarne. llite punkten, ang:de ett på Gottlands läns landtstat med 3 R:dr 16 sk. för ii:ne Lotsar vid Slitö hamn uplagel arfvodesbelopps inbegripande under 3:te
Hufvudtilelns anslag för lotserioch fyringsslaterne ; och 12:te punkten, ang-.de öfver flyttning från Hreslerbottens till Norrbottens läns Landsstat af 100 R:dr 46 sk. ii rst., till aflöning för en Länsman i Arjeplougs lappmark.
Hessa punkter blcfvo af R. o. Ad. bifallne.
13:de punkten, ang:de anslag lill aflöning och arfvoden för Styrelsen af Allmänna Väg- och Vattenbyggnader samt dess tjänstebiträden.
Ilr von Knorring, Oscar Erik:
Fullkomligt erkännande det svåra värf, StalsUtsk. har sig ålagdt, att i alla frågor dela så, alt alla blifva nöjda, ber jag att få förutskicka det (illkäunagifvan( de, alt det icke är af klanderbegär, som jag nu begärt ordet, men vid afstyrkandet al K.
M:s framställning uti ifrågavaride hänseende har StatsUtsk. begagnat ett skäl, hvilket jag anser icke böra lemnäs oanmärkt.
Etsk. säger nemi. att det är olämpligt att förse personalen vid Väg- oell Vattenbyggnads-corpsen med fasta löner, derföre att dess arbeten äro af tillfällig natur.
Det är visserligen sannt, ali hvarje arbete, som af denna corps utföres, så lill vida är af tillfällig natur, alt det varar under en lid och efter dess fullbordande uphör, så att Utsk. om man endast ser lill bokstafven, kan hafva räll ; men ser man deremot lill andemeningen, så lärer man tvifvelsutan erkänna, att corpsens verksamhet, betraktad i dess helhet, är i jemn fortgång och icke öfvergående.
Delta bevisas bäst deraf, att under de sednasle åren inkommit till Styrelsen af Allmänna Väg- och Vattenbyggnader omkring 700 ansökningar om biträde af dess tjenstemän vid dylika arbetens utförande samt att det årliga antalet af sådana ansökningar alltjemt ökats, hvilket 14* 212 Den 20 April. loide bevisa, alt i fia ga var: de arbeten ej iiro af så tillfällig natur.
Dessutom bör man ihågkomma, att alla de arbeten, som fordom tillhörde Stor-Amiralilels-Einbetets 3:dje Afdelning och Slrömrensningskommission, nu mera äro öfverflyttade lill Väg- och Vatlenbyggnads-corpsen, hvaraf följer, att dä denna corps har fått å sig öfverlåtet arbete, som fordom tillhört en afdelning af ett på ordinarie stat upfördt embetsverk, dess löneanslag äfven böra uplöras pä ordinarie stat.
Då Väg- och Vattenbyggnads-corpsen år 1852 ombildades, ansåg man, att den borde ställas på ordinarie fot, för alt erforderligt sammanhang i och nödig kontroll öfver dess verksamhet skulle vinnas, men så länge corpsens löner icke äro å ordinarie stat uptagna, lärer man icke kunna säga, att corpsen är på ordinarie fot.
Om jag äfven icke skulle helt och hållet gilla del sätt, hvarpå corpsen är organiserad, så anser jag likväl det vara nöd vändigt att fasta afseende å hvad K.
M. föreslagit ang:de anslagets öfverllyitande till den ordinarie staten, så alt man finge en Öfverstyrelse öfver alla arbeten af ifrågavarrde beskaffenhet, ty den der konkurrensen är, i min tanke, i detta fall icke tjenlig, ulan höiman härvid heldre ihågkomma ordspråket: ”e’est le bon pris, qui mine.”
Sådant torde icke sällan vara fallet, och de arbeten, sora fordom här i staden utfördes för Drätsel-Kommissionens räkning, besanna nämnde ordspråk.
Ett annat skäl, hvarföre jag skulle önska bifall till K.
M:s framställning uti ifrågavar:de hänseende, är att då tjenstemannen vid denna corps endast åtnjuter arfvode, kan han icke vid afskedstagande! erhålla pension, hvilket icke synes mig vara med billighet öfverensstämmande, hvarföre jag af dessa skäl anhåller, att R. o. Ad. behagade återremittera denna punkt.
Att extra statsregleringen icke bör uptaga andra anslag än sådana, som äro af tillfällig natur, derom tror jag alt alla äro ense.
Nu lärer man väl icke kunna till denna rubrik hänföra det anslag, som äskats för aflönande af tjenstebiträden vid allmänna väg- och vattenbyggnaders utförande, ty dessa arbeten komma enl. all sannolikhet icke att uphöra utan deremot alltjemt fortfara, och det vore i sanning ett särdeles beklagansvärd! förhållande, om vårt fäderneslands utveckling i industriell hänseende skulle så afstanna, att denna corps, som hittils varit otillräcklig att bestrida de arbeten, som till densamma öfverlemnats, måste i en framtid uplösas.
Då inga skäl tala derför att denna corps fortfarande skall vara ställd på extra stat samt Ulsk. icke bestridt dess nytta och nödvändighet, har jag inom Ulsk. sökt bereda bifall till K.
M:s förslag, ehuru jag icke lyckades att göra min åsigt i saken derstädes gällande.
Emedlertid hoppas jag, att mitt bemödande i detta afseende skall vinna mera framgång hos R. o. Ad-, utan att jag (ill försvar för min mening behöfver vara särdeles mångordig, enär saken talar för sig sjelf, blott man egnar en flyktig tanke åt denna corps verksamhet.
Wånga allmänna arbeten af ifrågavar:de slag hafva måst afbrytas, derföre alt man saknade tillgång till aflönande af erforderligt antal tjenste-biträden under det Den 20 April.
213 att ständiga ansökningar om jernvägars och kanalers anläggande in. m. antyda landets behof af kommunikationernas förbättring.
En sådan förbättring kan icke åstadkommas utan skickliga arbetsbiträden och vi hafva i Sverige ett högst ringa antal af skickliga Ingeniörer.
Under sådana omständigheter är det af behofvet högt påjkalladl, att man med omsorg vårdar den stam af Ingeniörer, som ^finnes, och söka befordra dess tillväxt, så att man kan få skäl till den förhoppning, att kommunikationsanstallerna här i landet inom en icke allt för långt aflägsen framtid skola upnå den fullkomlighet, som är önskvärd.
Jag förenar mig således i Hr von Knorrings begäran om punktens återremitterande.
Hr von Rosen, Adolf Eugéne:
Lika med Hrr von Knorring och Bildt får äfven jag yrka återremiss af denna punkt, ty jag kan icke annat än finna det vara orimligt att man så långt fram i Kiden, som vi nu äro, skulle anse Väg- och Vattenbyggnads-corpsen vara en provisorisk anstalt.
Jag tror jemväl, att det leder lill orättvisa emot tjenstemännen vid corpsen, alt deras aflöning endast utgår såsom arfvode, ty när de blifvit utsläpade i tjensten, måste de ingifva ansökning om pension, hvartill de lill följd af deras tjenslebefättningar bordt vara berättigade- Jag yrkar således punktens återremitterande, men jag får dermed förena den önskan, alt ifrågavande corps blefve hvad den borde vara och finge ett anslag, sorn motsvarade den stora betydelse den verkligen äger.
Vid betraktande af det nuvar:de anslaget, faller tanken på hvad en Turk yttrade om tornerspelen: ”Skall det vara alfvar, så är det för litet, men är det åter skämt, så är det för mycket.”
Det nuvande anslaget är så otillräckligt, att corpsens bestämmelse till en icke obetydlig del derigenom förfelas.
För öfrigt anser jag, att denna corps borde lösryckas från Civil-Depart:tet, ty Chefen för nämnde embetsverk är så öfverhopad med göromål, att man i vanliga fall knappast kan begära, att han, äfven med förutsättning, att han ägde erforderliga förkunskaper dertill, skall hafva tillräcklig tid öfrig för Väg- och Vattenbyggnadscorpsens angelägenheter.
Sådant är till en viss grad möjligt, då Depart:tet, såsom för närvar:de är fallet, äger till Chef en vetenskapsman och en riktig träl vid sitt arbete, roen jag befarar, att då från Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader årligen till CivilDeparfitets handläggning inkomma 600 å 700 nummer, äfven den skickligaste och arbetssammaste Chef för Civil-Departdet skall finna det blifva omöjligt att fullkomligt sätta sig in i en sådan mängd af teckniska ämnen.
Jag anser således, att R.
St. borde i önskningsväg uttrycka den åsigt, att K.
M. ville framställa propos. derom, att Väg- och Vattenbyggnads-corpsen skulle erhålla en oberoende Ofver-Styrelse, hvarefter R.
St. säkerligen icke vägrar alt till denna corps lemna det anslag, som är motsvarande Sveriges behof af corpsens verksamhet.
Ehuru jag icke ifrar för jernvä gar, så ifrar jag likväl för ifrågavande anslags upförande på ordinarie stat.
I ett land, sådant som Sverige, der det finnes så många vägar att omlägga, så många vattendrag att upränsa, så många 21 i Den 20 April. sjöar aU urtappa, der måste en _sådan corps, som den nu ifrågaställde, städse vara behöflig.
Afven om man vore färdig med vägarne och vattendragen, ^å behöfves en mängd byggnader, hvilka i mån af näringarues framsteg vanligen tilltaga i hvarje land.
I vissa andra riken finnes eo serskild minislére för allmänna byggnader och Gr. von Rosen bar antydt på behofvet deraf jemväl hos oss.
Men detta är en grundlagsfråga, ty då skulle man få ett nytt Stats-Depart:t > och den saken får ej uti behandlas.
Man säger, att de till denna corps anslagna medel ej äro tillräckliga.
Jag medgifver det och tillägger, att ingen corps har större säkerhet än denna att erhålla ytterligare anslag, om del nuvartde ej förslår, ingen har så lätt att försörja sig oberoende af Kronans tjenst, som Väg- och Vattenbyggnads-corpsen.
Om någon af dithörande tjenstemän finner sig obelåten med Statens updrag, så häller lian sig till de enskildte, och Kronan blifver utan dylika tjenstemän, så vida hon ej gifvet- dem tillräcklig aflöning.
Jag har redan hört påslås, alt de yngre tjenstemännen vid denna corps icke äro angelägna om ständiga löners erhållande, emedan de f. n., dä de endast hafva arfvoden, kunna mera obehindradt åtaga sig enskilda updrag.
Sådant är dock icke förhållandet hvarken med Chefen eller den honom underlydande Byrå-Chefen.
Om StatsUtsk. icke anser sig böra tillstyrka ordinarie anslag åt alla corpsens tjenstemän, så önskar jag att åtminstone de 2:ne nyssnämndes löner mätte pä ordinarie stat upföras, emedan de icke kuuoa sysselsätta sig med enskildla updrag.-
Det är, i alla fall, högst vanskligt att aflöna ifrågavande tjenstemän, så knappt, att de, för sin utkomst, måste söka sig enskild förtjenst; ty hvar är gränsen mellan deras pligt att utföra allmänna arbeten och deras rättighet alt försörja sig medelst enskildla updrag?
Huru vill man vänta, att personer med de kunskaper och den duglighet, som erfordras för att vara Chef eller Byrå-Chef i detta verk, skola egna sig åt Statens tjenst, när fl de icke äro säkra hvarken om lön eller pension?
Jag instämmer i föregrde talares anhållan om punktens återremitterande.
Frih. von Klinkowström, Rud. Mauritz:
Jag instämmer i de åsigter, som de föreg:de talarne yttrat, men jag tror likväl, ali det vore bättre, om Väg- och Vatlenbyggnads-corpscn under ännu en stalsreglei ingsperiod vore upförd å extra stat, och skälen för denna min mening vill jag nu hafva äran anföra. lfrågavar:de corps, som nyligen blifvit bildad, är ännu icke sådan den borde vara och, såsom jag hoppas, kommer atl blifva.
Den utvidgade verksamhet, som upstätt för corpsens medlemmar, gör det nödvändigt alt utvidga corpsen utöfver dess nuvar:de personal.
Jag tror äfven, i likhet med Gr. von Rosen, att corpsen kommer att skiljas från Civil-Departdet, dit den f. n. hörer, och subordineras under något annat Stats-Depart:t eller ställas för sig sjelf.
Jag tror äfven alt man bör tillse huru en tjensteman kan försörja sig vid denna corps, innan corpsen öfverflytlas på ordinarie stat, ty när man en gång beslutat, att corpsen skall komma
Den 20 A pri[l. 215 på ordinarie stat, blir då Statens skyldighet att förse desse tjenste' män med anständiga löner.
Om sådant icke sker, får corpsen hvarken behålla de utmärkta ledamöter, den nu äger, eller emottaga några nya, ty personer, som hafva skicklighet i Civil-Fngeniörs-yrkel, lära heldre emottaga enskildta updrag, om de derpå mera förtjena, än ingå i Kronans tjenst, och om de skulle förses med ordinarie löner, så är det gifvet, alt Staten äger mera anspråk på dem än för närvar:de.
Om man återremitterar denria punkt oell det nuvarrde otillräckliga anslaget af 12,900 R:dr Olifver upfördt på ordinarie stat, så befarar jag, att corpsen kommer att, såsom man säger, stanna i växten, måhända äfven gå tillbaka.
En annan följd af den föreslagna åtgärden Olifver den, att K.
M. sedermera får mycket svårare att begära det anslag, som motsvarar corpsens ändamål och, enl. min öfvertygelse, måste blifva mångdubbelt större än den nu ifrågasatta summans belopp.
Af alla dessa skäl skulle jag anse del vara ändamålsenligare att låta anslaget ännu en statsregleringsperiod stå qvar på den extra staten, men jag vill likväl icke motsätta mig den begärda återremissen, utan har endast genom hvad jag nu anfört velat uttrycka min enskildta mening i frågan.
Gr. von Rosen: Hvad Hr von Hartmansdorff anmärkt derom, att det skulle blifva svårt att få Officerare all ingå på Väg-och Vattenbyggnads-corpsen, emedan de finna mera fördel uti alt emottaga enskildta updrag, äger sin riktighet.
Jag tror att de nuvar:de lönerna icke äro sådana, att de vid corpsen kunna fästa skickliga personer, men jag anser det jemväl vara oformligt, alt de Officerare, som äro anställda vid denna corps, åtminstone Distrikt-Cheferna, skola få åtaga sig enskildta arbeten.
Deras bestämmelse är helt annan än att befatta sig med privata updrag; de böra endast vara kontrollörer öfver ifrågakomne arbetens utförande och i afseende derå tillhandagå allmänheten med uplysningar och råd.
Nu äger den oformligheten understundom rum, att distrikt-eheferne vid corpsen utföra arbeten, som sedermera vid besigtningen kasseras af deras yngre kamrater.
Jag tror derföre, att, ifall corpsen skulle erhålla en riktig organisation, distrikt-cheferna böra förses med sådana löner alt de icke behöfva åtaga sig privata updrag, utan tvertom förpligtas att derifrån afstå.
Biifver detta förhållandet, så kan man vara förvissad, att om äfven inga subalteru-löner finnas vid corpsen, skall man likväl vid densamma få dugliga Chefer.
De unga civil-ingeniörerna vilja i intet land underkasta sig subalternlifvets tvång, som alltid rnedförer obehag, men man kan vara säker på att sedan en ung civil-ingeniör under 30 ä 12 år deltagit i praktiken, skall han finna del motsvara sitt interesse och för sin ålderdom mera betryggande att emottaga en plats såsom distrikt-chef vid allmänna Väg- och Vattenbyggnads-corpsen, derest denna plats är förenad med goda inkomster och pension.
Jag tror således, att man icke behöfver frukta för att ej få distrikt-chefer, endast tillräckliga löner åt dem anslås, och i sådan händelse komma de äfven att 216
Den 20 April. npfylla deras bestämmelse, hvilken är att kontrollera andras arbeten, men ej att sjelfve utföra desamma.
° Hr Gri pellstedt, Joli. Au g.:
Åtskilliga talare hafva visat, att den grund, hvarpå Utsk. byggt sitt Betänk, icke äger full giltighet.
Ehuru det måste medgifvas, att hvarje arbete, som ger sysselsättning åt denna corps, är af tillfällig natur, så är det nästan gifvet, att en fortsatt följd af dessa arbeten kommer att under framtiden äga rum och atl corpsen således bl ifver för ali framlid nödvändig.
En talare, hvilken kommit lill samma resultat som Ulsk., eller att anslaget borde qvarstå på extra stat, har likväl vid anförandet af skälen derför utgått från en till Utskts aldeles motsatt åsigt, nemi. ali Väg- och Vattenbyggnads-corpsens arbeten skulle sä förökas, att det ifrågasatta anslaget blefve aldeles otillräckligt, hvarföre det icke heller vore skäl att 1111 fixera detsamma.
Jag anser väl, att denne talare har mera rätt än Utsk. och alt hans argumentation helt och hållet förstör Utsk:s, men jag tror likväl, att det vore orätt att äfven på denna grund afslå K.
M:s framställning, enär jag för min del icke kan finna det möta någon svårighet att i en framtid öka anslaget och bilda corpsen i en större skala.
Det mäste väl alltid vara bra att hafva en kärna till denna corps och följaktligen anser jag alt R.
St. böra bevilja att den af K.
M. äskade summan blifver å ordinarie stal upförd, för hvilket ändamåls upnående jag förenar mig i den redan af föregtde talare gjorda begäran örn punktens återremitterande till StatsUtsk.
Jag anser mig böra tillkän nagifva, att då jag med min röst biträdt Utsk:s utlåt, i denna punkt, jag visserligen icke dervid varit ledd af någon motvilja för ifrågavande corps, hvilket vore i hög grad obefogadt, eller gjort mig skyldig till något förbiseende af dess vigt och värde för det allmänna.
Jag hade tvertom önskat, alt K.
M:s framställning i detta hänseende skulle hafva erhållit StatsUtsk:s tillstyrkande, men då man inom Utsk. märker obenägenhet att tillstyrka ett anslag under en viss form, men alt denna obenägenhet uphör, då fråga blifver, att tillstyrka summans anslående under en annan form, må det vara förlåtligt att man, för att ej skada sjelfva saken, gifver vika i hänseende till formen.
StatsUtsk. har genom slutstrofen i denna punkt, hvilken lyder sålunda: ”Skolande Utsk. vid extra Statsregleringens upgörande vidare yttrande i ämnet afgifva”, tydligen gifvit tillkänna sin afsigt, alt tillstyrka anslagets upförande pä extra stat.
Vare detta sagdt till förklaring, eller, om så skulle behöfvas, till ursäkt för Utsk:s hemställan; och då endast högst få af Utsk:s ledamöter emot punkten sig reserverat, så framlyser häraf klart nog, att' den åsigt, jag nyss haft äran antyda, varit inom Utsk. allmänneligen gällande.
Efter de flera sakrika anföranden, som å detta rum nu i ämnet afgifvits, torde jag måhända icke böra motsätta mig, att saken blifver till Utsk:s förnyade handläggning återförvisad; men finner likväl, då derjemte tages i betraktande hvad Frih.
Klinkowström på ett uplysande och sakrikt sätt i ämnet anfört, det vara temligen lien 20 A piil. 217 tydligt ali Utsk. vid sitt förfarande i ämnet icke lemnat ur sigte hvarken corpsens nytta oell behöflighet, eller dess ledamöters förmåner och intressen för närvarande.
Hvad slutligen Utskrs klandrade argumentation beträffar, så torde den äfven i viss mening kunna försvaras, ty Utsk. har icke sagt annat än hvad sorn icke lärer kunna bestridas, eller att de arbeten, som af corpsen utfördes, äro af tillfällig natur, hvilket så mycket heldre kunde sägas, som Utsk. icke, då utlåt, afgafs, inlät sig i någon pröfning af anslagssummans belopp.
Jag har all anleda, att hoppas, det StatsUtsk., dä extra statsregleringen företages, icke skall visa sig njuggt att tillstyrka ett anslag, utg:de till ett så nyttigt ändamål, som uprätthållandet af Väg-och Valtenbyggnads-corpsen ; hvarföre jag, som under denna förutsättning finner Utsk:s argumentation och tillgörande i sjelfva saken väl kunna antagas, ville afstyrka en återremiss, som i min tanke är öfverflödig och troligen endast föranleder onödigt skrifveri, särdeles för den händelsen, att R. o. Ad. allena vidtoge dylik återremitteringsåtgärd.
Med anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, alt de unga tjenstemännen vid ifrågavar:de corps skulle vara mera fallna för att åtaga sig enskildta arbeten än Statens, så ber jag att få nplysa att äfven efter corpsens nuvande organisation, då ordinarie löner ej finnas, kan Chefen kommendera en Officer vid denna corps till tjenstgöring t. ex. här i Stockholm, ehuru sådana kommenderingar utaf konsiderationsskäl äro både sällsynta och af kortare varaktighet, enär det är orimligt att vilja fordra, det en person, som ej åtnjuter bestämd lön, skall hela året om för Statens räkning tjenstgöra.