Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
361 yrkar jag remiss å motionen lill vederbörligt Utsk. och alt Utsk. måtte tillstyrka bifall derå.
Jag bade icke ämnat att ingå i pröfning af sjelfva ämnet utan endast hålla mig lill formen, men dä ämnets beskaffenhet i viss mån har inflytande på formen, har jag ansett mig böra yttra några ord.
Först måste tillses, huruvida motionen kan remitteras, och gå vi till 50 § Riksd.Ordn., så finna vi, att den medgifver remiss endast i det fall, alt under Riksdagens lopp händelser inträffal, som kunna föranleda en motions väckande efter motionstidens slut.
Dessa förhållanden hade motionären mera bordt utveckla, ty jag kan icke finna att några sådana verkligen hafva inträffat.
Jag medgifver visserligen, att spanmålspriserna på Europeiska marknaden stigit efter motionstidens slut, men är detta en giltig anledn. att nu väcka den ifrågavar:de motionen, blir deraf följden, att man alltid kan upfinna något svepskäl för att åt sig bevara denna räll, och Riksdagen skulle således i oändlighet fortgå.
Man kunde ju säga t. ex. att priset å salt hade stigit så oerhördt likasom å andra lifsförnödenheter inom hela Eurpa och att tullen derå alltså borde borttagas o. s. v. De farhågor motionären,hyser, delar jag ingalunda, ty enl. sednaste underrättelser hafva öfver hela Europa spannmålspriserna fallit och då är det en gifven sak, att när våra handlande finna med sin fördel förenligt, de nog införskrifva spannmål lill landets behof.
Emedlertid tror jag alldeles icke, att oin än spanmålstullen borttages, det skulle skada vår spanmålshandel, enär spanmålen vanligen hemlas från Östersjöprovinserna.
Priserna der stå lägre än här, sä att om man lägger fragten lill inköpspriset motsvarar det ungefärligen priset här i landet, och ingen enda T:na spannmål blir således införd.
Någon fara deraf är således icke för handen.
Det är blott från ekonomisk synpunkt jag anser frågan af någon vigt.
Det är farliga prarjudikater, som vid denna Riksdag söka göra sig gällande, att Ulsk:n på grund af väckta motioner tillstyrka R.
St. afgifvande af skrifvelse!' till Regeringen med anhållan om hvarjehanda undantag i den ekonomiska lagstiftningen, oaktadt man förut ogillat utfärdandet af sådana undantagslagar.
Dessa prajjudikater anser jag särdeles farliga, hvarföre jag, så vidt på mig beror, skall söka motsätta mig dem.
R. o. Ad. har genom beslut i fråga om bränvinsbränningens inskränkning tillkännagifva, att de icke ansett någon våda vara för handen i fråga om spanmålsbrist och äfven i detta beslut uttryckt sitt ogillande öfver undantagslagarne.
Nu kommer emedlertid den person som ifrigast stridt emot bränvinsbränningens inskränkning med en motion i syfte att bereda större spannmålstillgångar.
Ar detta conseqvent?
På grund af 56 § anser jag denna motion olagligen väckt, hvarföre jag lika med Gr.
Lagerbjelke anhåller, att R. o. Ad. måtte lägga denna motion till handlingarne och i full conseqvens med sina redan fattade beslut, icke tillstyrka några undanlag till mehn för handeln och rörelsen i vårt land.
. Hr Bildt, Didrik Gillis:
De båda sista talarne hafva, ehuru de för öfrigt tänka lika ronde lagligheten af denna motion, dock 302 Den 25 Februari e. m. ingått i pröfning af dess nytta.
I en sådan pröfning ernar jag icke inlåta mig, emedan jag anser motionen olagligen väckt.
Icke eller ämnar jag låta de skäl en talare här anspeglat bestämma mitt omdöme, nemi. possessionat-intresset.
Jag tror icke, att man, mån om lagarncs bestånd, bör tveka att öppet uttala sin tanke, den må nu vara af opinionen apburen eller icke, och af sådant skäl får jag bär ulttrycka min åsigt, att de motiver, Gr.
Posse till stöd för rättigheten att väcka sin motion åberopat, icke äro sådane, att de kunna hänföras till de fall 56 § Riksd.Ordn. omförmäler.
I denna § föreskrifves, att efter motionstidens slut, nya frågor icke få väckas, så vida de icke af redan fattade beslut eller redan uptagna ärenden, eller under Riksdagen inträffade händelser omedelbarligen föranledas.
Motionären har icke npgifvet, ännu mindre styrkt, alt de händelser han omförmält, icke under motionstiden kunnat förutses.
Jag tror likväl, att Gr:n likaväl som alla andra, hvilka med upraärksamhet följt de politiska händelserna skall finna, att dessa varit af beskaffenhet att de kunnat förutses, och att följaktligen hans upgifna skäl här icke äro tillämplige.
Han har derföre nu framställt tvenne andra, det ena att spannmålspriserna stigit efter bränvinsbränningens slut.
Enl. min åsigt hade Gr:n såsom landtbrukare ganska väl kunnat inse, alt spanmålspriserna skulle stiga, och att de inom Skåne stigit betydligt var äfven en gifven sak, enär en stark export derifrån ägt rum.
Det var således ingen nyhet, att spanmälen något stigit, hvilket dessutom nästan årligen vid denna tid inträffar.
Skall man derföre anse en tillfällig prisförhöjning å spannmål såsom en under Riksdagen inträffad händelse?
Antager man detta, skulle ju å hvilken vara som helst, hvilken periodiskt stiger och faller, anleda, vara för handen till förändrade bestämmelser i tullsatserna.
Man har här sagt, att export af spannmål numera är tillåten från Finland.
Det är visserligen godt, att man säger så, men del skall bevisas, det skall vara faktiskt och icke supositioner.
Jag hemställer till en hvar, om det finnes något skäl i närvartde ögonblick för godkännande af motionen, enär nenlralitelsförklaringen såsom en värd talare yttrat: skall vara ”en orsak lill en ganska förmånlig spannmålshandel för Sverige.”
Såsom vi alla veta är likväl denna neutralitet ännu icke godkänd af den makt, från hvilken spannmålen skall utskeppas.'
Vore detta ett skäl, borde man likväl icke hafva upgifvit det, förr än man vet, att neutraliteten blifvit godkänd från denna sida, hvilket såsom jag nämnt, likväl ännu icke inträffat. 56 § Riksd.- Ordn. omtalar inga supositioner, den fordrar bestämda fada och hvilka skola vara omedelbarligen föranledda af under Riksdagen inträffade händelser, men sådant är här icke fallet.
Jag tror, att de, som lika med Gr.
Posse önska uphäfyande af importtullen, icke böra gå på sidan om grundlagen för att vinna sitt syfte och derföre bestrider jag remiss af motionen.
Onekligen är det en under Riksdagen inträffad händelse, att Doct.
Sandbergs motion fallit.
Jag anser icke riktigt, att man nu mot motionären åberopat, att han med sin röst dertill bidragit.
Det skulle kunna hända, hvad jag dock Den 25 Februari e. m. 303 icke vet, att hau sedermera blifvit öfvertygad derom, alt han icke den gäDgen röstat som han nu skulle önskat sig hafva gjort.
Jag anser visserligen att K.
M. är oförhindrad och möjligen mera föranledd af Bonde- och PresteStms beslut i frågan, att förbjuda bränvinsbränningen, ehuru just dessa
Stånd hafva största fördelen af en obehindrad bränvinsbränning.
Frågans utgång inom dessa
Stånd ådagalägger mera behofvet af bränvinsbränningsförbud än motsatsen, och detta för att bespara Rikets spaunmål under ett tidskifte som, säga hvad man vill, dock har sin betänklighet derför, att spannmålen på de flesta ställen inom Riket och der den vanligen är alt tillgå, är dyrare vid denna tiden än under något föregående år, äfvensom af de förhållanden, som väl äro kända och, som så vidt jag förstår, möjligen komma alt länge^ fortfara.
Jag auser den föreslagna åtgärden böra och kunna af Regeringen vidtagas för besparing af spannmål till nödigt uppehälle, men heldre ser jag att bränvinsbränningen förbjudes än att sänka tullen å spannmål, och jag är benägen att bidraga lill detta ändamåls besparing af spannmål, hvilket måhända borde förberedas så väl på ena som på andra sältet, så väl genom förbud mot bränvinsbränning som genom utförsel af spannmål.
Af sådan anledn. anser jag lika med en föreg:de talare, att det icke är så oriktigt att yttra sig i sak, ehuru här egentligen är fråga om form.
Alla talare utom Gr.
Lagerbjelke hafva gifvit mig skäl att bålla mig till saken och icke endast till formen.
Till följd af hvad jag här i saken yttrat, anser jag, att, sedan Doct.
Sandbergs motion fallit, händelser hafva inträffat, hvilka berättiga motionären att framställa sitt förslag.
Mig förefaller, som om man vid denna Riksdag varit alltför sträng vid tillämpningen af 50 § R.iksdOrdn.
Jag har icke velat yttra mig derom förut som icke mera nu, då det nu är fråga om någon annan än mig sjelf, som väckt motionen, om hvars rätt till remiss här nu tvistas.
Såsom jag nämndt, anser jag inträffade händelser hafva föranledt motionen och derför biträder jag den.
Man har sagt att spannraålshandeln vore fluktuerande utomlands, och detta är enl. min åsigt sanni; men jag tror, att det icke är i följd af handelns naturliga gång, utan att det är en följd af de politiska förhållanderue.
Man har sagt, att de politiska förvecklingarne funnos redan under motionstiden, men då hade Doct.
Sandberg vackt den motion ungefärligen i samma syfte med min.
Hade den motion vunnit R.
Sl:s bifall, hade derigenom vunnits hvad jag med min motion vill åstadkomma; men nu gick den icke igenom och således äro de politiska förvecklingarne jemte utgången af Doct.
Sandbergs motion att anse såsom under Riksgagen inträffade händelser.
Man har sagt, att spannmålspriserna icke stegrats, utan fallit, men alla de Hrr, som äro landtbrukare veta, att vid den lid, dä skatterna skola utgå, spannmålspriset gemenligen faller.
I år är förhållandet alldeles motsatt.
Afven detta anser jag vara en efter motionstidens slut inträffad händelse, ty skatternas utgörande ifrågakommer först efter motionstidens slut och just denna prisstegring ji spannmålen anser jag utgöra ett creterium på tillgån - 304 Den 25 Februari e. m. gen, och atl jag följaktligen egt full befogenhet till framställande af milt förslag.
Hvad beträffar en talares yttrande här, att jag bidragit till den af Doct.
Sandberg väckta motionens fall, men icke destomindre framkommit med mitt förslag, får jag förklara, att jag icke allenast röstade emot Doct.
Sandbergs motion, utan jag skall alltid rösta mot hvarje motion som har för afsigt att åstadkomma något störande i handel.
Min motion afser icke något sådant, och jag har äfven antydt det uti densamma.
De som önska en prissänkning önska naturligtvis ett exportförbud, men på samma gång jag alldrig kan gifva min röst åt något, som menligt inverkar på spannmålshandeln, på samma gäng finnes äfven Mine Hrr ett annat intresse, för hvilket jag är varm, nemi. arbetarens.
Man har sagt, att mitt förslag härleder sig af filantropie eller af välmening o. s. v.
Detta må våra en möjlighet, men för mig har föresväfvat en annan känsla, för hvilken jag är svag, och det är min känsla för min pligt
Man må således tillägga mig hvad motiver som helst, säkert är dock, att det är vår pligt att göra ålit hvad vi kunna, och dä vi detta gjort, äro vi utan förebråelser, och just delta har upmanat mig att framställa min motion.
Beträffande en annan talares yttrande om den ena statsmaktens ingrepp på den andras område, så får jag säga alt det i vår grundlag finnes något otvetydigt och detta är Svenska folkets rätt att inför Sveriges Konung nedlägga sina bekymmer, och detta har jag i min motion gjort.
Den som vill ifrågasätta rättigheten dertill må göra det på bättre skäl än hvarpå man här vågat försöket.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om remiss på min motion.
Jag instämmer med dem, hvilka anse motionen icke härledd från någon under Riksdagens lopp omedelbarligen inträffad händelse, och att den således icke lagligen tillkommit.
Under det Hr Hjärne yttrade sig begärde jag ordet, emedan jag icke med tystnad kunnat afhöra hans insinuation mot de ledamöter, hvilka yttrat sig mot motionen, nemi. att de talade ur possessionat-interesse.
Jag är icke possessionat, och kan således yttra mig utan alt befara misstankan, att jag skall hafva en dold afsigt med min anhållan om afslag på motionen eller att han må läggas till handlingarna.
Vill man tillåta sig dylika insinuationer, så skulle man hafva snarare anledn. alt misstänka, det motionen härleder sig från en Börs-spekulation.
Posse har visserligen sagt, atl han icke vill ingripa störande i handeln.
Jag undrar likväl, om det icke är ett störande i handeln, om tullen på spanmål borttages.
Alla som spekulerat i spanmål, måste ju af en sådan åtgärd blifva lidande, enär spannmålen genom den tullfria införseln kan säljas till lägre pris än de beräknat.
Således kan jag icke inse, att Gr.
Posse äger någon fullgilltig grund för sin motion.
Jag vill icke vidare yttra mig.
Tiden dertill är inne, i händelse, hvad jag dock betviflar, Hr Gr. o. Landtm, finner motionen kunna remitteras.
Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Då Gr.
Posse först väckte
Den 25 Februari e. m. 365 sin motion åberopade han till stöd för densamma de politiska förvecklingarna såsom en under Riksdagen inträffad händelse.
Derifrån har han afstått och i stället upgifvit de höga spanmålspriserne, men äfven detta stöd har Gr:u öfvergifvit och slutligen tillgripit ett af flr Ribbing upgifvit argument, nerol.
Doctor Sandbergs motion, ivars förkastande skulle utgöra en sådan under Riksdagen inträffad händelse, att Gr:n derpå ansett sig berättigad att grunda sin motion, ikall likväl
Doctor Sandbergs motions fall få anses såsom en under Riksdagen inträffad händelse, hvilken berättigar till motioners väc<ande, så skola vi snart nog icke få sysselsätta oss med annat än ned i anledn. deraf väckte motioner, och jag hemställer, hvarthän sådant skall leda.
Minst hade jag väntat, alt Gr.
Posse skulle begagna sig af detta skäl, enär han varit en ibland dem, som bidragit lill förkastande af Doctor Sandbergs motion.
Slutligen bar Grin åberopat sin pligt att framställa sin motion; men Grins likasom hvarje representants första pligt är att ställa sig grundlagen till efterlefnad och hvarje afsteg från den skall åtminstone jag söka att efter förmåga på det kraftigaste bekämpa.
Förevaride motion har intet stöd af 56 § Riksd.Ordn. och pä denna grund anhåller jag, att den må läggas (ill handlingarna.
Possei Jag har begärt ordet för att bemöta Gr.
Gyldenslolpes yttrande, att antagande af min motion skulle verka störande på handeln, emedan derigenom åstadkommes en sänkning i spannmålspriserne.
Jag måste i anledn. häraf ånyo uprepa hvad jag förut anfört, att de, som kunna förlora på denna sänkning i priserné, ega ju att exportera spannmålen till länder, der priserne äro högre.
Sverige är väl icke det enda land i verlden, der spannmål köpes och säljes, ty denna vara går i hela verldshandeln, och således kan jag icke inse, att mitt förslag i något afseende verkar störande på handeln.
Hvad åter angår Frih. af Ugglas’s yttrande, att det är hvarje representants skyldighet att följa grundlagen, så får jag förklara, att jag alldeles icke begärt någon remiss af min motion pä sidan om grundlagen och jag har icke heller, såsom Frihin förmodat, frångått de skäl jag för min motion först framställt utan jag bar till dessa lagt andra.
Skulle likväl min motion här blifva undertryckt, så får jag underrätta Hrrme, att den i dag på f. m. blifvit af Nils Jönsson från Christianstads län uptagén inom BondeSt.
, och detta torde något tala för de åsigter, jag här sökt göra gällande.
Hr Hjärne: Af Gr.
Gyldenstolpes yttrande upkallad får jag förklara, att jag icke ernar vidare yttra mig i sak.
Jag anser min pligt mot R. o. Ad. fordra, att jag besvarar Grins yttrande, såvidt det rörer mig.
Grin sade nemi., att han begärt ordet i anledn. af ett mitt yttrande, hvilket han ansåg innebära en insinuation emot föregide talare i detta ämne.
Ordet insinuation innebär enl. min upfattning något stötande, något sårande för den, mot hvilket det blifvit yttradt.
Jag vädjar dock till R. o.
Adins protir för de Riksdagar jag bevistat, hvilka dock icke äro många.
Pr o t o c o 11, hållna hos H ö g 1 o f I i g e Riddérskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1840. ♦ Femte Häftet.
STOCKHOL M. Hörbergska Boktryckeriet, 1840.
Onsdagen den i April i84o.
I usterades i prot.utdr. för den 27 och 28 sisth Mars samt 10 prot.utdr. för sistnämnda dag.
Justerades pleni-prottn för den 18 sisth Mars f. och e. m.
Ilr Hauswolff, Carl Ulrik:
I anledn. af den punkt i det nu justerade prot., som rörer metodisternes förhållande i Sverige, anhåller jag vördsamt, att mina derom inskrifna anmärkningar med tillhörande documenter må åtfölja II. o.
Ad:s prot. till vederb.
Utskott.
Då jag i R. o. Ad:s plenum den 12 sisth Fehr., med anledn. af K.
M:s nåd. remiss, yttrade mig öfver det af tillförordnade comiterade utarbetade förslag till stadga om fattigvården i Riket, utom Stockholms stad, skedde sådant under förutsättning att K.
M. skulle täckas särskildt framställa förslaget till communal-lag, till R.
St:s öfvervägande och utlåt.
Nådigt meddelande härom har nu ägt rum genom K.
M:s skrifvelse af den 2 Mars; och enligt mitt vid ofvanberörde tillfälle gjorda förbehåll, utber jag mig således att få vördsamt anföra hvad jag, oberäknadt frågan om den egentliga fattigvården, hvilken, derest communal-lag skulle stiftas, bör deri såsom en integrerande del ingå, vidare kau hafva att erinra, med hänsigt till comiterades förslag till organiska lagar och författningar ang:de communal-förvaltningen i det hela och vissa dermed sammanhang ägande ämnen.
Man har tyckt sig finna, alt comiterade sträckt deras verksamhet utöfver gränsen af uppdraget, som förmenas hafva inneburit allenast fattigvårdsfrågan, och att comiterade, i följd af sådan utsträckning, kommit att behandla en mängd andra föremål; så att deras betänk, och afgifna förslag ingripit uti- den inre administrationens vigtigasle delar. — — Jag instämmer icke i denna förut fattade mening, utan tror tverlom, att comiterade härvid ganska riktigt insett de behandlade frågornas nästan oskiljaktiga sammanhang; och för min del håller jag således comiterade rak - 4 Den i April. ning för deras bemödande att reda begreppen om dem alla, hvarmedelst dyrbara materialier äfven blifvit sammanförda för det stora ändamål, alt, på en gång, efter helgjutna principer ordna communalförvaltningen till hvad den bör vara — en väsendtlig stödjepunkt för samhälls-inrättningen.
Emot möjligheten alt ernå detta syfte har jag nog all* mänt hört invändas, att fo|ket ännu skulle sakna sinne, bildning och håg för de offentliga bestyr, communal-förvaltningen erbjuder åt medborgarens verksamhet inom hemorten.
Jag delar ej heller denna åsigt; utan har erfarenheten öfvertygat mig, att nyssnämnda n,ödiga elementer i allmänhet ej saknas, •— att de skola ytterligare utbilda sig i den mån de tagas i anspråk, och att det derefter ej skall länge dröja, innan man med tillförsigt kan utvidga de locala communal-myndigheternas verkningskrets till nya föremål, t. ex. förlikningsväsendet, förmyndarevården m. rn.
För närvar., och innan dessa myndigheter, om de nu varda ändamålsenligt organiserade, hunnit pröfva deras krafter på de ämnen, som af ålder tillhört communal-förvaltningen, bjuder försigheten att dervid stanna och att, derutöfver, åt dem endast uppdraga det polisbestyr till ordningens och säkerhetens vidmakthållande inom communen, som redan af behofvet högt påkallas; ty laglig ordning i allt, jemte allmän säkerhet till person och egendom, måste alltid utgöra grundvalen för hvarje annan utveckling.
— Ur sådan synpunkt anser åtminstone jag den samhällsvigtiga frågan om comraunal-inrättningarnas reorganisation böra behandlas; och från den utgår jag således, då jag har äran här framträda, för att yttra mig om principerna i och detaljerna af comiterades förslag till communal-lag.
— Mitt föredrag måste, med denna omfattning, blifva långt och måhända tröttande att afhöra.
Jag ber på förhand om ursäg t derför, erinrande vördsamt, att ämnet, af öfvervägande praktisk natur, föga medger rhetoriska prydnader, utan måste fängsla uppmärksamheten allenast genom tydlighet och conseqvens i behandlingen; och jag vill söka komma härtill genom följande anmärkningar vid ifrågavar. förslag, bilagan Litt.
A. till comiterades underdåniga betänk., nemligen: lista Capitlet, Om Socken stärn m a.
Ehvad frågan om sockenstämma kan komma att ånyo regleras genom särskild författning eller ställas i förening med en blifvande communal-lag, är likväl sockenstämman communai-inrättningens första stadium, emedan folkets röst i comrnunens gemensamma angelägenheter der skall uttala sig.
Jag bör således först upptaga detta ämne, med afseende tillika d kyrkolags-comite'ens förslag till ny förordning örn sockenstämmor och kyrkoråd; hållande mig dock
Den i April. företrädesvis vid uppställningen derom i förslaget til) coniin unal-lag.
Till så vidt afsigten är att comrnunal-Iagen skall, bland annat, träda i stället för 1817 års II. förordning om sockenstämmor oell kyrkoråd, lärer ock denna lag böra innehålla alla de väsendtliga bestämmelser i samma K. förordning och förklaringarna deröfver, som blifva nödvändiga att framgent bibehålla, äfvensom de tillägg eller för lydi i-r ganden, omständigheterna nu påfordra.
Bland de förra saknas likväl hvad 2 art. af åberopade författning stadgar örn Konungens Bef:h:des makt att förordna om allmogens hörande i sockenstämma, hvilket ofta är både angeläget och nödvändigt, dels i ämnen af allmän beskalfenhet, dels ock i vissa, någon församling särskildt rörtde frågor, samt om kronofogdes och länsmans rätt, alt i mål, som angå deras tjenst, och deröfver församling kan behöfva höras, äska sockenstämma.
Vederbör, consistorium bör dessutom kunna påbjuda sockenstämmas hållande i frågor om religionsvården, skoleväsendet och kyrkliga angelägenheter i allmänhet.
Piedactionen af 2 och 3 §§:na * föreslagna communallagen synes, af sådana skäl, böra förändras till följande: §, 1.
Kungörelse om sockenstämma i församlings gemensamma angelägenheter äger endast kyrkoherden, eller den hans embete förrättar, att utfärda; Konungens Ref:h:de och consistorium likväl förebehållen deras rättighet att förordna om sockenstämmas hållande. § 2.
En hvar, som i sockenstämma rösträtt äger, vare berättigad att begära dess sammankallande; äfvensom dessutom vederbör, kronofogde och kronolänsman uti districtet.
Kyrkoherden pröfve, om skäl finnes till afslag.
Vägrar kyrkoherden att utfärda kallelsen, <&c, lika med förslaget.
Vidare förekommer att anmärka, vid § 6.
Om nya allmänna grunder för rösträtt i sockenstämma skola stadgas, hvilket torde blifva nödvändigt, med afseende på vissa ämnen och på de församlingens sjelfrådande medlemmar, sorn , utan att äga, innehafva eller bruka hemman, ändock böra deltaga i inbördes eller communal-utskylderna; så synas dessa grunder hufvudsakligen böra, 1:0 afvika så litet, som möjligt är, från det häfdvunna, hittills gällande omröstningssättet; 2:0 utgå från principer, som kunna antagas vara orubbliga, åtminstone i den närmaste framtiden, oell 3:o hvila på begreppet om bördornas rättvisa fördelning.
Men rösträtt i förhållande till bevillningen för lön, egendom och rörelse uppfyller icke något af dessa villkor; ty resultaterna deraf blifva för hemmansägare och brukare helt olika emot gamla röstberäkningen, och sjelfva grunden måste, såsom tillfällig, vara underkastad rubbning, tilläfventyrs hvart år och säkert mellan hvarje riksdag; hvarför - 6
Den i April. utan hända kunde, att bevillningen
För lön, egendom och rörelse antingen alldeles upphörde eller förvandlades lill annan beskattning.
I alla fall är denna bevillning redan för närvar, så mycket hellre olämplig till måttstock, både för rösträtt i fråga om communal-afgifter och för sådana afgifters påföring eller utgörande, som — oberäknadt andra ojemnheler, isynnerhet hvad borgerskapets taxation, jemförelsevis med fastighetsägares och löntagares, angår, — alla de personer både i städerna och på landet, hvilka äga räntebärande eapitaler och actier, eller annan slik osynlig inkomst, icke deraf betala någon direct bevillning efter aldra artikeln; och följaktligen skulle desse, då de ej tillika innehafva lön, fast egendom eller särskild rörelse, de facto utestängas från rösträtt i communal-angelägenheter, och derjemte undgå att bidraga till communens utgifter, väre sig för fattigvård, folkundervisning elier annat gemensamt ändamål, tillhörande communal-bestyret.