Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då måste särskildt evalveras till hvad belopp de hvarje indelningshafvare tilldelta räntor uppgingo, men sedan räntorna numera utgöras oell bestå af samma persedlar, ligger derpå ej någon vigt.
Man har vidare fästat uppmärksamheten derpå, att det vore en tjenlig förändring, om vederbörande räntetagare skulle hafva rätt att direkt från kronofogden få emottaga de omtalade lönebeloppen.
Det var dock ej af förbiseende, som jag i mitt förslag underlät att intaga något sådant stadgande, utan det var för betryggande af räntetagarnes rätt och till förekommande af att de skulle kunna blifva inblandade i uppbördsmäns balanser, ty, om man tillåter kronofogdarne att på detta sätt utbetala medlen, så vore kontrollen öfver deras redovisning, om ej helt och hållet borta, likväl åtminstone mycket försvagad.
Jag tror således det vara alldeles nödvändigt att uppbödsmännen icke få någon sådan rättighet.
Många talare hafva fästat sig vid det i förslaget förekommande ordet »kostnadsfritt».
Om man genomläser Utsk:ts Betänk.
, så finner man, hvarpå detta ord har afseende, nemi. alt, då uppbörden af dessa medel hädanefter skall ske genom kronans uppbördsmän, sjelfva uppbörden naturligtvis skall komma att verkställas utan andra eller större kostnader för räntetagarne, än sorn de för närv:de få vidkännas; oell har jag i öfverensstämmelse härmed i min motion yttrat min åsigt att uppbörds* männen på landet borde anse sig lör sitt besvär tillfyllest godtgjorde, om de fingo uppbära samma provision sorn hittills tillkommit regements-skrilvarne.
Först efter bestämmelserna om uppbörden, förekommer ordet »kostnadsfritt» i den mening, att sedan de uppburna beloppen aflevererats till länsstyrelserna, skola de derstädes vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas.
1 den mening, som ordet här förekommer, har man således velat att den utbetalning och redovisning, som skulle ega rum på landtränteriet, skulle vara kostnadsfri.
Sedan jag nu sökt undanrödja de invändningar, som emot Utskits förslag blifvit gjorda, får jag anhålla om bifall till detsamma.
Jag har med uppmärksamhet afhört de sakrika anföranden, som under denna diskussion blifvit meddelade till förfäktande af den ena eller andra meningen.
Jag bekänner, att jag ställer mig på deras sida, som önska afslag å detta Betänkrde, och jag gör det af det skäl, att jag har en mångårig erfarenhet af de mångfaldiga bestyr, som år ifrån år hopas på kronans betjening, och att dessa tjenstemän icke böra betungas med en uppbörd, som regements-skrifvarne mer än väl medhinna.
Jag betviflar icke att kronofogdarne möjligen kunna indrifva regementernas lönefördelar, men om de ock villigt åtaga sig 78 Den il Mars. denna uppbörd, blir det alltid vådligt att i dessa tjenstemäns händer lägga ett alltför stort redovisningsansvar.
Om nu kro nobetjeningen äfven får dessa räntor att göra reda för, så måste likväl i första rummet det vara dem angeläget att redovisa för kronans intrader, och följden blir då troligen den att lön tagarne få vänta ganska länge, kanske längre än nu, på sina löner.
Hr Charpentier har yrkat återremiss, då han första gången yttrade sig, och jag gillade då fullkomligt hans mening; men då jag nu hört att två Stånd redan bifallit detta Betänk., så yrkar jag afslag.
Jag ville blott meddela den upplys ning, att de uppgifter, jag nyss hade äran anföra, hafva blifvit lemnade långt efter den tidpunkt, då den af Gr.
Mörner antydda regleringen inträffade.
För att, såvidt möjligt är, sammanjem ka de olika meningarne, får jag föreslå att den ifrågasatta framställningen till K.
M. må erhålla följande lydelse: »att R.
St:r skulle hos K. M. i underdånighet anhålla, det K. M., efter verkställd utredning, täcktes till R.
St:r aflåta nåd. förslag, afseende att alla räntor och all tionde, som är anslagen till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsman och af dem i behörig ordning redovisas till Iäns-styrelserna, hvarest beloppen skulle vederbörande tillhandahållas; äfvensom på enahanda sätt skulle förfaras med alla sådana åt tjenstemän, vare sig civile, militäre eller ecklesiastike, indelade ränte- eller tionde-anslag, hvilka indelningshafvarne ej ega rättighet att till leverering in natura uppsäga.» Hr af Klint:
Jag medgifver visserligen, att en del af de betänkligheter, som jag framställde förra gången jag hade ordet, äro afhjelpta genom Frih. af Ugglas förslag, men då likväl i detta förslag framstår, som ett oeftergifligt vilkor, att det förslag, som K. M. skall komma att till R.
St:r aflåta, skulle vara bygdt på att dessa räntor skola ingå till läns-styrelserna, för att derifrån till vederbörande utlemnas, och att uppbördssätt^ således blifver detsamma, som Betänk:t innehåller, så vidblifver jag mitt yrkande om propos. på afslag.
Hr von Troil: Hr Frih. af Ugglas har i sitt första an förande visat att en återremiss ej skulle tjena till någonting, då Betänk:t redan blifvit af två Stånd bifallet.
Af samma skäl anhåller jag att få motsätta mig Frihms förslag.
Om detta förslag af R. o. Ad. antages, så skulle visserligen detta förslag komma till K. M. i en lämpligare form än den, hvari Utsk:t uppställt detsamma, men följden skulle likafullt ej blifva någon annan än en votering i förstärkt Utsk.
Jag vidblifver mitt yrkande om afslag å Betänk:t.
Den 11 Mars, 79 Frih. Alströmer, Oscar:
Att denna förändring nödvändigt skulle föranleda omröstning i förstärkt Utsk. tror jag ej man behöfver befara, ithy att det är Utsk:ts skyldighet att först söka sammanjemka de olika åsigterna.
För öfrigt är jag förekommen af Frih. af Ugglas och instämmer med honom.
Jag anhåller att, med anledning afhvad Hr von Troil yttrat, få förklara att, i händelse R. o. Ad. skulle bifalla det af mig framställda förslaget, så skulle, genom inbjudning till de andra Stånden, ett sammanstämmande beslut möjligen kunna erhållas.
Den förändring i skrifvel sens ordalydelse, som Frih. af Ugglas föreslagit, tror jag för mm del vara mindre behöflig, då den, efter min uppfattning, redan ligger i Utsk:s Betänk.; men om denna framställda förändring anses trankiliserande och lugnande, så har jag ingenting deremot.
Jag har blott begärt ordet, för att få förklara det jag instämmer i Frih. af Ugglas’ förslag.
Vid flere föregående riksdagar har å räntegifvarnes sida klagan förts öfver de olägenheter, som förorsakats dem derigenom, att de nödgades på olika tider verkställa den betalning, som de voro skyldige att erlägga, och genom de många resorna, hvilkas kostnad stöde i ett stort missförhållande till den jemförelsevis obetydliga skatt, som vid det, från deras hem aflägsna uppbördsstället, af dem måste betalas.
Till dessa klagomål hafva R.
St:r vid flere föregående riksdagar lyssnat oeh gjorde vid förra riksdagen i en viss del en framställning till K. M. i samma syftning som denna ifrågav:de.
Sedan dess har Landtbruks-Akademien till K.
M. ingått med en begäran, åsyftande att, fast i något större utsträckning, vinna enahanda lättnad för de indelta räntegifvarne som sednaste R.
St:r önskade dem bereda.
Och i lika syftning med Akademien har dess president vid innev:de riksdag gjort motion i samma ämne.
Och det är på grund af detta Hr Gr.
Mörners förslag, som Utsk:t tillstyrkt och åtskilliga jordbrukets vänner i dag förordat ett, flera andra likartade förhållanden omfattande, tillägg till den underdåniga framställning, som af R.
St:r vid förra riksdagen gjordes.
Det vore derföre besynnerligt, om R. o. Ad., som vid många föregående tillfällen visat sig vara varma vänner af jordbruket och alltid stått på de skattdragandes bästa, såvida det varit med rätt och billighet öfverensstämmande, icke skulle äfven vid detta tillfälle behålla samma åsigter.
Jag kan derföre icke tro att R. o. Ad. kommer att vägra sitt bifall till den framställning, 80 Den il Mars. som af Frih. af Ugglas blifvit gjord, och yrkar åtminstone jag bifall dertill.
Denna fråga har blifvit så mångsidigt behandlad, att det kunde synas öfverflödigt att derom vidare orda.
Jag vill icke ingå i de följder, som skulle kunna förorsakas genom det af Utsk:t framlagda förslaget, nemi. huruvida det skulle inverka på indelningsverkets framtida bestånd.
Detta kan måhända inträffa; det beror på huru utvecklingen kommer att ske.
Emellertid har jag med glädje hört, att Gr.
Mörners afsigt ej varit sådan, då han i sista punkten af sin motion föreslagit, att de som halva indelta räntor sig såsom lön anslagna, och sorn skulle få en löneförhöjning, skulle afstå från dessa räntor och blott få kontant lön.
Detta ligger dock temligen nära intill att de, som halva indelt lön, skulle i stället få kontant.
Jag skulle icke vidare upptaga R. o. Ad:s tid och ej heller ingå i någon vidare utveckling af detta ämne, om jag icke ansåge mig böra fästa uppmärksamheten på att, då R.
St:r 1860 afgåfvo en skrifvelse lill K. M. »att K.
M. täcktes, på sätt K. M. lämpligast funné, i nåder tillse, huruvida, genom förändring i uppbördssättet af indelta räntor och krono-tionde, anslagen åt militäre tjenstemän, någon lättnad i berörda besvär må kunna beredas», det nu vill synas af Utsk:ts här afgifna anförande, som om Utsk:t skulle hafva trott, att detta mål vore numera hvila nde och att det icke vore några utsigter att få K. M:s beslut deri.
I anledning häraf ber jag att lå upplysa att, med hänsyn till de svårigheter, sorn icke allenast blifvit af Utsk:t antydda, utan äfven vid behandlingen af sjelfva frågan yppats, det befunnits nödvändigt att häröfver höra Kammar-Kollegium.
I)å Kammar-Kollegium först under loppet af sista månaden till K.
M. inkom med affordradt und. utlåt:de i ämnet, och då, till följe af detta sednare, det äfven befunnits nödvändigt att äfven höra Stats-Kontoret och Kammar-Rätten, dit också handlingarne nu äro remitterade, så är det temligen klart att K.
M. ännu ej kunnat företaga denna fråga till slutligt afgörande.
Då nu Sammansatta Utsk:t föreslagit: »att R.
Sl:r måtte hos K. M. i und. anhålla, det K. M. täcktes till R.
St:r aflåta nådigt förslag, enligt hvilket alla räntor och all tionde, som är anslagen lill särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsman och af dem i behörig ordning redovisas till läns-styrelserna, hvarest beloppen skulle vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas; äfvensom på enahanda sätt skulle förfaras med alla sådana åt tjenstemän, vare sig civile, militäre eller ecklesiastike, indelade ränte- eller tiondeanslag, hvilka indelningshafvarne ej ega rättighet att till levering in natura uppsäga;» så förekommer ju äfven här en begäran rörande militie-staten.
— Jag anser icke rätt att ingå till K.
M. med tvenne skrifvelser i samma ämne.
Då Den 11 Mar 9. 81 DS jag, i likhet med en föregående talare, äfven anser, att hvad sorn rörer militie-staten skulle kunna skiljas från den öfriga frågan, och att K.
M. kunde särskildt afgöra den framställning, som blifvit gjord af lt.
St:r 1850, så kan jag icke annat än yrka afslag å Utsk:ts Betänk.
Det har vidare framhållits, att det skulle vara en lättnad för räntegifvarne, om det af K.
St:r nu afgifna förslås blefve bragt till verkställighet.
Jag tviflar icke på alt K.
M. fäster allt möjligt afseende på de skrifvelse^ som till honom af It.
St:r aflemnas, men jag tror äfven å andra sidan, att K.
M. bör anse sig skyldig att tillse att den enes fördel icke medförer den andres nachdel, och således låta undersöka, om icke lättnaden för räntegifvarne skulle förorsaka en svår olägenhet för räntetagarne, hvilket, efter min tanke, kunde inträda, om det afgifna förslaget kom till utförande.
Upplysningsvis får jag meddela, att de indelta löntagarne, under 50 å 75 proc. af sin lön i Februari och det öfriga i Maj månad, då de säkerligen med det föreslagna uppbördssättet icke finse uppbära någon del af föregående årets indelta lön förrän i Maj månad och restantier i Augusti eller September.
Jag afstår från mitt yrkande på bifall till Utsk:ls Betänk., och förenar mig med Frih. af Ugglas.
Jag har ej velat ingå i någon diskussion öfver den fråga, som varit under öfverläggning, utan blott yttra några ord med afseende å det af Frih. af Ugglas framställda förslag.
Jag erkänner att deri ligger en förbättring, men, i likhet med en föregående talare, tror jag att äfven der af R.
St:r begares för mycket på hand, i afseende på det slutliga afgöramlet.
Jag kan dessutom icke föreställa mig annat än att en skrifvelses afgifvande till K.
M. nu är onödig.
Beuterskjöld har nyss meddelat, att inom kort tid troligen K.
M. koinmer att fatta beslut rörande den hemställan uti enahanda ämne — fastän till syftningen något mera inskränkt —, med hvilken R.
St:r under sisth riksdag i underdånighet ingingo.
Under sådana förhållanden, och då otänkbart är att en reglering af militie-statens räntor skulle för B.
St:r framläggas, utan att vara åtföljd af förslag till reglering äfven af de räntor, som äro anslagna de andra staterna och löntagarne, torde en skrifvelse, sådan som den nu föreslagna, befinnas åtminstone öfverflödig.
Jag förenar mig derföre med dem, som yrka afslag å densamma.
Här har af flere talare lagts vigt dervid att, sedan R.
St:r vid sista riksdagen ingått till K.
M. med en framställning i afseende på de till arméen hörande indelta räntor, det skulle vara olämpligt att iukomma med H. 11. 6 82 Den 11 Mari. en ytterligare skrifvelse rörande samtliga de indeldta räntorne.
Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet på några detaljer dervid.
St:rs åberopade skrifvelse är daterad den 12 Maj 1860, och den 21 Juni 1861 förekom hos K.
M. frågan om enahanda förändring, som nu blifvit af Utsk:t behandlad, då väckt af biskop Genberg, och hvaröfver både civila och militära auktoriteter hördes.
Denna framställning afslogs då på flere anlörda skäl.
Ar det då olämpligt att frågan har ånyo gjorts till föremål för R.
Jag tror det icke, och jag har ett ytterligare skäl härtill af de motiver, som finnas anförda i det Nåd.
Brefvet af den 21 Juni 1861, der just afslaget grundar sig derpå att en förändring icke borde delvis ske.
Således om man antager att förändringen ej bör delvis företagas, så kan man nästan på förhand se, hvad slut den genom R.
St:rs skrifvelse väckta frågan om förändring i uppbörden endast af de till arméen anslagna räntor kommer att få.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt dels af Frih. af Ugglas, med hvilken åtskillige talare sig förenat, att Utsk:ts i denna punkt framstäldta förslag skulle bifallas med följande förändrade lydelse: »att R.
St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K. M., efter verkställd utredning, täcktes till R.
St:r aflåta nådigt förslag, afseende att alla räntor och all tionde, som är anslagen till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsman och af dem i behörig ordning redovisas till läns-styrelserna, hvarest beloppen skulle vederbörande tillhandahållas; äfvensom på enahanda sätt skulle förfaras med alla sådana åt tjenstemän, vare sig civile, militäre eller ecklesiastike, indelade ränte- eller tionde-anslag, hvilka indelningshafvame ej ega rättighet att till leverering in natura uppsäga»; och dels af många ledamöter, att Utsk:ts förslag måtte afslås.
Landtm, först propos. på bifall till förslaget utan förändring, hvartill svarades nej; sedermera propos. på bifall till detsamma med den utaf Frih. af Ugglas föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning; samt slutligen propos. på afslag å merberörde förslag, hvilken propos. besvarades med talrika och starka ja jemte många nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Efter det votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voterings-propos.: »Den som bifaller Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 17] gjorda första hemställan, med de förändringar, att samma hemställan komme att erhålla följ:de lydelse: »att R.
St:r skulle hos Iv. M. i underd. anhålla, det K. M., efter verkstäld utredning, täcktes till R.
St:r aflåta nådigt förslag, afseende att alla räntor och all tionde, som är Den 11 Mars. 83 anslagen till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsmän och af dem i behörig ordning redovisas till länsstyrelserna, hvarest beloppen skulle vederbörande tillhandahållas; äfvensom att etc. (lika med Utsk:ts förslag), röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o.
Ad. ifrägav:de hemställan.»
Nej — 106. 2:dra punkten.
Då Utsk:ts yttrande i denna punkten afser de välvisa bestämmelser, som skulle hafva egt rum, ifall den förra hade vunnit R.
Sl:rs bifall, så får jag, när detta ej inträffat, hemställa att denna punkt målte läggas till handlingarne.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., ansågs den ifrågav:de punkten icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Det är egentligen mot Utsk:ts sätt att motivera sina beslut, som jag anhåller att få göra några erinringar.
Utsk:t säger, »alt penningen icke är någon värdemätare.
» Hvad har man då för värdemätare?
Om jag frågar, hvad är detta hus värdt?
Skulle man då svara: det är värdt så eller så många tunnor spanmål, så eller så mångå pund smör.
Nej, jag tror det icke, ty det finnes ingen annan tillförlitlig värdemätare än penningen.
Nu kommer man emellertid och säger att, enär penningen ej är någon värdemätare, höra vi icke utsätta personers löner i penningar, utan i nalura-persedlar.
Jag trodde att vi hade vuxit ifrån framlidne presidenten Frih.
Cederströms åsigt om kronans räntors uppbärande i persedlar och att sådane motiver voro antiqverade, som dem, hvarpå Utsk:t stödt sitt afstyrkande.
Vill man se på det praktiska af saken, så hafva vi ett exempel, hvartill inan kommer, du man gör en lönereglering i den rigtning Utsk:t ansett tjenlig.
Den har nemligen blifvit följd i afseende på elementarläroverkens lärare.
Dessa hafva qvar sina räntor, men undfå fyllnaden af ett anslag, som utgår från stats-kassan.
Till följd af de liqvidationsräkningar, som årligen måste uppgöras, få dessa tjenstemän 84 Den 11 Mera. vänta på utfåendet af sina löner längre än andra tjenstemän, och fastän den fastställda staten innehåller att lärarne i samma lönegrad och med samma tjenstgöringstid skola få en aflöning till zifTran lika, eger detta likväl icke rum, ty till den ene, som har sin aflöning i penningar, utgår densamma med enahanda oföränderliga belopp, under det den andre, som har sin lön till en del utgående i persedlar, är i afseende på denna del underkastad förändring, till följd af markegångstaxans skilftningar.
Den ene får således ett högre belopp än den andre, och jag hemställer huruvida detta kan försvaras ur rättvisans synpunkt.
Ar icke den ene tjenstemannen berättigad till lika fördelar som den andre?
Då det nu kan inträffa, att den, som har den mindre aflöningen, har dubbelt antal lärjungar mot den, som har den bättre, så torde billigt kunna frågas, om i detta afseende en så god ordning är införd, åfan håller äfven på detta förslag, emedan man tror att lönernas nedtvingande till lägre belopp derigenom skall förekommas.
I sådant afseende ber jag att få hänvisa till erfarenheten.
Så länge landtstats-tjenstemännen hade sina indelta räntor i behåll, misslyckades alla försök att få deras löner förbättrade, och detta just af det naturliga skälet att man icke med visshet kände hvad de i verkligheten uppburo i aflöning.
Om deri ene sades: »Han är så illa aflönad;» men då svarades: »det är endast på papperet, i verkligheten uppbär han en rätt vacker aflöning».
Med mycken svårighet gick förslaget igenom att de till landtstats-tjenstemännen indelade räntorne skulle ingå till statsverket och utbytas emot kontant anslag.
— Sedermera erhölls åt dem utan svårighet löneförbättring.
— Jag tror att i sin princip är den sak, jag påyrkat, fullkomlig riktig, och skulle jag derföre också hafva påyrkat förändring i Utsk:ts Betänk., så vida jag icke trodde att frågan redan genom två Stånds bifall till Betänk:t vore afgjord.
Att 11. o. Ad. kommer att bifalla denna punkt, derom är jag förvissad.
Vill blott, i motsatts till Gr.
Mörner, förklara, att jag tror Utsk:ts deduktion här vara fullt rigtig.
Må vara att penningen är en värdemätare, men den är dock' icke en lämplig värdemätare, för längre tid.
Spannemål deremot är en förträfflig dylik.
Den stiger i värde allt som penningen faller.
Ett exempel härpå hafva vi för ögonen.
När indelningsverket inrättades, reglerades samtidigt de värfvade regementernes löner, så alt hela arméen skulle hafva samma förmåner, den värfvade i penningar, den indelta i jord.
— Under det att indelta befälet, med samma boställen, tack vare jordvärdets stigande, ännu befinner sig i ekonomiskt vilkor fullt jemnlörligt med dess föregångare under Carl XI, hafva 11.
St:r deremot omkring’ hvarje 20:de år nödgats öka de värfvade officerarnes penninge-löner, på det att dessa skulle kunna hållas i jemnbredd med de indeltas.
Ar icke delta ett talande bevis på sanningen af hvad Utsk:t sagt, Den 11 M ars. 85 att penningen icke här kan anses som värdemätare, blott som medel att förvärfva hvad man behöfver.
Efter härmed slntad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk:ts hemställan i förevarande punkt bifallen.
FÖredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Konst.-Utslcts den 4 dennes bordlagde Menur: N:o 8, med förslag till ändring i lista §:n 12:(e mom. samt 4:de §:n lisie mom.
Tryckfrih.-Förordn., i fråga om anmälan hos Justitie-Statsministern af bokhandels idkande m. m.; samt N:o 9, med förslag till ändring i 4:de §:n 10:de oell ll:te mom.
Trycklrih.-Förordn., ang:de utrikes ifrån hit inkomna skrifter.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 4 dennes bordlagde Be tänk:n: N:o 93, i ani. af väckt motion om revision af nu gällande landshöfdinee-instruktion; N:o 94, i ani. af väckta motioner om ändring i sednast utfärdade stadgar för Carolinska Medieo-Chirurgiska Institutet; N:o 95, i ani. af väckta motioner om utländska lotteri kollektorers samt in- och utländska försäkrings bolags verksamhet i riket; N:o 96, i ani. af väckt motion om meddelande af allmänna föreskrifter beträffande vilkoren för sparbankers stiftande m. m.; samt N:o 97, i ani. af väckt motion om inrättandet af skolor för meddelande af undervisning i tjenstehjons-sysslor.
Föredrogos och lades till handlingarne samma Utsk:s den 4 dennes bordlagde Menur:
N:o 98, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 50; N:o 99, i ani. af återremiss af Utsk:ls Betänk.
N:o 58; och N:o 100, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 4 dennes bordlagde Betänk.
N:o 101, i ani. af väckt förslag om en embets-examen för inträdet i de förvaltande verken.
Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 7 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 59, i ani. af Iv. M:s Nåd.
Propos. ang. upphörande af den s. k. Näs Kungsgårdshjelp. 86 Den 11 Mars.
Föredrogos, men begärdes af (lere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:tsj den 7 dennes hordlagde Betanien: N:o 18, i ani. af väckt motion om tillsättande af en General-inspektör öfver samtliga eiementar-Iäroverken och högre undervisningsanstalter in. m.; N:o 19, i fråga om föreskrift för alla till stats-förvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af statsverkets eller andra med K.
M:s fastställelse försedda inrättningars räntebärande obligationer; samt N:o 20, i ani. af väckt motion om sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordningar, att de större utgifterna derstädes komme att bestridas genom anvisningar å K. Ränte-kammaren.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Lag- samt Allin. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagde Betänkm: N:o 3, i ani. af väckt fråga om afskatlande af stratTarterne prygel och dagg; samt N:o 4, i ani. af väckta motioner ang. dels ändring och tillägg i K.
Förordn. om egors fredande emot skada af annans hemdjur samt om stängsel-skyldighet, dels ock rättighet för landstingen att i frågor om stängselskyldigheten inom länen besluta.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomna Mem:r, Utlåtin oell Betänkm, nemi. från Konstitntions-Utskottet:
N:o 7, i ani. af K. M:s Nåd.