Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag) tycker mig äfven finna en motsägelse uti StatsUtskottets tillstyrkande, då Utskottet för Ledamöterne i bemälte HofRätt icke ansett sig böra tillstyrka en 6ådan tillökning, att de få samma förmoner, som deras vederlikar innehafva uti Svea och Skånska HofRätterne.
Om det ej är skäl att bevilja lika många eller jemnlika löner åt Ledamöterne i Götha HofRätt, så är det väl icke heller skäl att bevilja jemnlikhet för UnderBetjeningen.
I afseende på hvad Utskottet uppfört för ved och ljus, så får jag anmärka, att detta anslag säkert till betydlig del förhöjes genom mängden af extra-ordinarier, som i vissa Verk går ända till 4o, och hvilka ej få annat än ljuspenningar i lön, Denna mängd borde af flera skäl inskränka».
Antingen kunde man vägra extraordinarie Ben $ Julii f. m. ers ©mottagande, eller ock icke bevilja Ijuspetfer bingarne.
Detta är en småsak, torde man säga.
TVfen det vore godt, om man åtminstone började med det lilla, för att uträtta något i organisations väg.
Af dessa anledningar anhåller jag om återremiss.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetier-, fiedi, Guftaf:
Det är för att uppfylla en af; en värd Talare åberopad de constitution ella* för-, mernes fordran, former, hvilka jag vördar och. alltid skall vörda, som jag vid detta tillfälle går, att afgifva några upplysningar, i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde af Friherre; Ankarsvärd, upplysningar, hvilka jag öfverlein-, nar till Ridderskapets och Adelns bepröfvands), och då återremiss förmodligen lärer besluta», till StatsUtskottets skärskådande.
Först får jag upplysa, något angående de arfvoden, som lemnäs åt Hof-Canzlerens Ombud i Landsorterne* Anslaget dertill filef beslutadi 1812, och har sedermera alltjemnt fortgått; ariyodena äro af Sof, R:dr, utom på tre ställen, der flere än ett Boktryckeri finnas.
Det är, ämnadt för att betacka omkostnaderne för Ombudens corresponr dance med HofCanzleren.
De hafva visseiv ligen Fribrefs-rätt, men det har varit för skrifmaterialier m. m.; oni det varit för högt;, det .tror jag icke, och om något öfverskott derå kunnat uppstå, detta kan jag icke upplysa, men jag hoppas, att dessa arfvoden få hädanefter såsom hittills fortfara.
I afseende på den ganska vigtiga frågan om MinisterStaten, säger väl Friherre Ankarsvärd, att han är ense med Statsutskottet deruti; att föreskrifter icke kunna gifj Ben 5 Julli f m, vas Kongl. om bibehållande eller indraga ning af den eller den Minister-platsen, men likväl föreslår han, att den af StatsUtskottet tillstyrkte summa skulle nedsättas till 60,000 R:dr.
Jag öfverleranar till den värde Talaren samt; Ridderskapet och Adeln, om icke genom denna, nedsättning ungefärligen samma förhållande f resultatet skulle uppkomma, sorn om en föreskrift blef gifven, att blott der och der Ministrar skulle förordnas; ty då, enligt hvad jag bestämdt känner, äfven med den tillökning Utskottet föreslagit, de missioner icke kunna fyllas, sorn jag anser nödyändige, så skulle, om, anslaget minskades, en ytterligare indragning blifva följden.
För att med 60,000 R:dr betacka utgifterne, skulle antingen somlige platser stå vacante, eller ock en del nedsättas ifrån en högre till en lägre diplomatisk rang,, oell lönerne äfven derefter lämpas.
Då återstår att pröfva, om det är politiskt nyttigt, om det Kr väl betänkt, att inskränka sig till Chargé d’Afl*iren.
Jag tror, att denna fråga skulle kunna inleda oss uti mycket stora politiska betraktelser, hvartill här hvarken är tid elier ställe; men hvad jag tror mig kunna förklara, är, att om någon nytta af politiska relationer skall kunna tillväga— bringas f närvarande tider, så kan det ej i någon hufyudsakelig rnon ske genom Chargé dAffairer.
Anledningen är den, att de ej hafva det tillträde, som Ministrar, stundom ej en gång till StatsMinistern, Här är således ej fråga om att jprunka med grader, men att när man använder en summa, använda den så, att man derutaf har nyttäj och att den icke uut vara handlöst bort - 154 Den 5 lulu /. m. gifven, utan något gagn.
Jag förklarar, att jag anser Minister-platser vid Europas Hof, i synnerhet för constitufionella ländervara ganska nödiga.
Jag tror det ej vara nyttigt, att låta lägre diplomatiska organer uppträda.
Blott tvånrie
Länder hafva beslutat att nyttja Chargé d’Affairer, och äfven de torde få återkomma till det förra.
Ankarsvärd har anställt en jemförelse emellan förhållandet nu och fordom.
Jag tror ej att någon årlig man, som har sig uppdragen en ansvarig plats, kan lättsinnigt begära en tillökning i anslag och utgifter, och ej eller att man lättsinnigt ökar någon lön, i synnerhet under Statens nu varande många behof, men om någon nytta skall väntas, skall platsen vara tillråckejigt lönad; man måste bedömma behofvet, och fylla det, når det år pröfvadt.
Vi hafva endast följt, hvad andre nationer i synnerhet efter congressen i Wien hafva vidtagit; icke dessa stora mäktiga Stater, men de, som med oss åro att jämföra.
Derföre hafva kostnaderne blifvit ökade; men i fordna tider hafva vi haft en plats, det år sannt det var en Ambassadör-plats, som hade 5o,ooo R:dr HamburgerBanco, nemligen Ambassadören i Ryssland; nu finnes ingen Minister, som har mera ån omkring hälften af denna summa.
Orsaken hvarföre en del af våra Ministrar ofta åro hemma, och åtnjuta sitt tractamente, medan de åro det, anhåller jag få förklara.
Ibland våra Ministrar åro få, som hafva någon enskilt förmögenhet.
De fleste hafva förut varit begagnade uti lägre poster, såsom Chargé d*Affairen
Med de ringa löner, sorn de då hafva, kunna do Vett 5 Julii /. m. *5S icke göra någon besparing.
Nu inträffar det att en sådan skicklig man med ingen förmögenhet blifver nämnd till Minister, Han får då enligt gammalt bruk halfva lönen till eqviperings-penningar.
Hah kommer dit, och skall uppsätta siit hus, och inom ett år har han depenserat mera, ån han på llere år kan ersätta, och här sålunda satt sig i skuld.
Derföre har man varit nödsakad att för att ersätta detta, låta honom vistas hemma, för att reparera sina affairer, samt tinder tiden låta honom bibehålla sitt tractamente, på det han icke, såsom fordom skedde, så skulle skuldsätta sig, att Staten feck lof att be-* tala skulden.
Våra Ministrar hafva dock icke underlåtit att vara på sine stationer, når deras närvaro fordrats och att göra sådane tjenster, att de kunna hafva anspråk på Nationens välvilja i så måtto, att deras belägenhet hädanefter ej blifver sämre ån hittills.
Det år på dessa grunder jag anhåller om återremiss.
Herr Ehrenborg, Casper: Om JustitiaeRevision vore ett administratift Verk, skulle jag instämma i de åsigter Friherre Anckarsvärd och Herr von Hartmansdorff yttrat, att nemligen någon tillökning i lönerne icke borde äga rum utan i sammanhang med den allmänna regleringen.
Men då den egenteligen afser de administrativa Verken, och det lärer vara gifvet, att vid grånse-skillnadens uppdragande, göromålen komma att ökas för de Juridiske Verken, och visserligen icke minskas, så kan jag ej vidgå, att skälet hår år gällande.
Jag har i öfrigt för liten kännedom af göromålen, för att yttra mig
Ben é julii /. m. pin desse löner behöfvas ; men om de 'Bmbets_ män, hvilka lönerne skulle tillkomma, Ennas pch behöfvas, så ser jag ej något skål att neka dessa löner, ty motsattsen skall nödvändigt leda till ett af tvånne, antingen att Statens tjenst försummas uti så, angelägna ämnen, eller ock att man i denna väg kommer till samma resul - tat, sorn man klandrar i annan väg, att nemlL, gen, inträde i Statens tjenst blott öppnades åt de förmögne.
Betänkandet rörer äfven en an, nan sak, angående Secreteraren vid Justitia^- CantzlersEmbetet.
I afseende derå, tror jag mig vara i tillfälle, att något mera bestämdt yttra snig.
Det synes vara gifvet, att en Embetsman af den betydenhet, sorn Konungens Högsta Ombudsman, ej i afseende på Expeditionen bör vara beroende af tillfälligt biträde, och med, samina skål som Riksens Ständer åt sin egen Ombudsman bestå en Secreterare, bör vål ock en sådan bestås åt Konungens»
Det år vål sagt-, att behofv.et af denna tjenst ej yppats förut, men jag får fästa uppmärksamheten deruppå, alt JuistitiaeCanzlers-tjensten fordom bestriddes af B-iksDrotzet.
Då ansåg hvar och en yngling-, i afseende på sin vidare fortkomst i Ernbetssnanna-våg så förinordigt, att komma i förhållande och. närmare beröring till denne Högste Embetsman, att han gerna utan lön förrättade denna tjenst.
Förhållandet deremot är nu olika-, sedan JustiticuCantzferens befattning år inskränkt till åklagare-makten och Chefskapet för Nedre Revisionen, utan någon medverkan till Juridiska befordringar i öfrigt.
Hvad beträffar att tjer»,.
Stea nu en lid varit ledig,, så får jag upplysa-, Dth 5 Julit f. ml *57
Mt detta ej skett annorlunda, ån att årfvodet varit deladt emellan flere, sorn gjort tjenste», ti)! dess den nu blifvit åter-feesatf.
Herr Manner st am , Johan:
Jag delar visserligen i allmänhet de åsigter, sorn här blifvit yttrade^ att med Statens medel bör strängt hushållas, samt att nya löner först vid en allmän reglering böra bestämmas, och det så mycket mera, som en ny plan till StyrelseVerkens organisation är uppgjord och underkastad Riksens Ständers pröfning; men jag får likafullt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att någre af de af StatsUtskottet föréslagne tillökningar ej kunna genom denna RegleTing förekomrnas; de nemligen för JustilieeReVisionen.
Hvilken organisation söm helst må antagas, så blir det antal sorn nu år uppgifvet, det minsta hvarmed årenderne kunna besörias.
Ifrågavarande ProtocollsSecreterare göra tjenst både i StatsRådet och i Högsta Domstolen.
Dö höra vål således till en del till de administraJ tiva Verken, i afseende på föredragningen i StatsRådet, men den hufvudsakliga tjenstgöringen år uti Högsta Domstolen.
Det år alldeles omöjligt att bestrida denna tjenstgöring med 9,-ne ProtocollsSecreterare, svårligen kan det ske med fyra.
Herrar Morath och Ehrenborg hafva i detta afseende närmare upplyst förhål, landet.
Deri Comittée, som haft sig uppdraget^ att föreslå en ny reglering af StyrelseVerken , har ock föreslagit 5 ProtocollsSecreterare oell 5 Cantzlister i denna Expedition.
Äfven detta antal år al mångå ansett vara för litet.
Nu åt* 158 Dm 5 Julii f, m. förhållandet sådant, att de verkeligen tjenstgörande ProtocoIlsSecreterarne icke åtnjuta lönerne, emedan två af de föredragande innehafva desse löner.
Tjenstgöringen i Revisionen år så betydligen större, ån i de öfrige Expeditionerne , att ehuru jag medgifver, att förhållandet med lönerne äfven kan vara detsamma der, åro lönerne i Revisionen likväl färre i jemförelse med göromålen.
Det år af dessa skål, sorn Riksens Ständer vid sista Riksdag ensiogo de nya lönerne åt JustitiseRevisionen, ehuru de då blott uppfördes på Extra Stat.
Men då det år oundgängligt, att de komma på Stat, och detta icke beror af den nya organisationen, anser jag icke något hinder vara att bifalla det alternatif, hvarigenom desse löner på Stat uppföras.
En Ledamot har äfven gjort anmärkning emot den fÖreslagne löne-tillökningen för Betjeningen i Götha HofRått
Om jag ej orätt fattat Utskottets betänkande, så år meningen blott att råtta ett misstag eller en glömska, som skedde vid den allmänna löne- förhöjningen.
Det torde i detta fall, snarare vara fråga derom, att desse Tjenstemän borde retroactift åtnjuta denna förhöjning, ån att de skulle sakna den.
Deremot har StatsUtskottet afstyrkt löne-förhöjningen för Ledamöterne i Götha HofRått, och som detta vore en ny förut icke ifrågastålld löne-förhöjning, torde dermed till en allmännare löne-reglering böra anstå.
Herr H erta, Guftaf:
Jag delar samma åsigter om nödvändigheten af ordning och sparsamhet som Friherre Ankarsvärd och Herr von flen 5 Julii f, m. tSJ Hartmansdorff, men jag kan ej underlåta att yttra min öfvertygelse, det en återremiss i detta fall ej skulle ändra Utskottets öfvertygelse.
Jag anhåller få framställa de skål, hvaruppå jag grundar denna mening, och Ridderskapet och Adeln torde finna, att andra Ilufvudtiteln snarare fått en minskning ån en ökning, då man beräknar de summor, som ifrån 8.de Hufvudtiteln blifvit öfverflyttade till denna.
I afseende på ProtocollsSecreterare lönerne uti JustitiaeRevision, så blefvo de redan beslutade 1818; de åro nu blott uppförde på Stat.
Det kan ej bestå med ordning i administrationen, att desse skulle bibehållas, utan att på Stat uppföras.
Hvad angår arfvodena åt HofCantzlerens ombud, så åro de, i enlighet med hvad Grefve af Wetterstedt yttradt, ej annat ån en ersättning för nödige Correspondance kostnader, och tjensterne besättas i den anda , att dessa befattningar grundas på medborgeligt arbets-nit.
Hvad angår, att på SundhetsCollegii Stat åro föreslagne 1,112 R:dr för danande af Barnmorskor, så år vigten af detta ämne inom Utskottet så erkåndt, åtminstone inom Bonde- och BorgareStånden, att ej någon förändring kan vara att vänta.
Att på annat ställe medel icke finnas dertill, kan utrönas af Herr von Veigels yttrande, som begärt ökning af enslagen.
Detta gåller äfven, i afseende på anslaget till döde kroppars besigtning.
Fern års erfarenhet har visat, att kostnaderne dertill årligen öfvergått 3o©o R:dr; att då göra någon nedsättning, lärer vara omöjligt.
Hvad angår Actuarien och Betjeningen uti Götha HofRått, så år det en Ben 5 Julii f. m: glömska af StatsUtskottet och Riksens Ståndet år i8i5 sorn vållat att de ej erhöllo löne—till— ökning, men som HofRåtten ej derom gjorde påminnelse 1818, kan ingen ersättning beviljas» men lÖrle-förhöjningen år nu uppförd på Stat, Hvad angår anslaget för ljus och Skrif-materialier, så år det en följd af behofvet, hvilket visserligen till en stor del uppkommit genom derk stora mångcien af ExtraOrdinarier.
Men sorn detta nu genast ej lärer kunna ändras, tordé anslaget få stå qvar såsom effectiFt grundadt pä behofvet.
Sluteligen torde jag få tillägga, atty då discussionen visat, att åsigterne åro så delade, att somlige begärt tillökning, andre minskning i anslagen, synes det, som StatsUtskottet träffat, troligen vara det råtta.
En återremiss skulle ej tjena till något; åtminstone tviilar jag derpå.
Äfven får jag gifva tillkänna , att hvad hela titeln angår, uppkommer en effectif besparing, ehuru titeln synes ökad ; men xåo^ooo R:dr Hamb.
B:co hafva förut varit begagnade till MinisterStaten, hvaraf blott gö,ooo varit å Stat anslagne; men 4o,ooo R:dr utgått af Extra utgifts-medlen , beräknande likväl efter Pari Cours, genom det obestämda som man trott sig finna i denna del af RiksSiaten.
Sedan denna Stat nu på denna titel blifvit uppförd, år deri likväl icke ökad med mera ån 10,000 R:dr Hamb, IÉco; Extra utgifts-medlen kunna dereinot blott i Svenskt Banco uttagas, och ordning för redogörelsen är fästad sorn ett vilkor för anslaget., Jag tillstyrker således bifall till denna titch Herr nen 5 fulii /. m.
Det är redan upplyst, att de ajne ProtocollsSecreterarne och Cantzlisterne uti JustitieeReyisionen åtnjuta löner å titeln besparingar.
Min mening är icke, att de skulle nekas dem för framtiden , utan blott att förhållandet måtte förblifva detsamma sorn förut, tills en allmän reglering kan äga rum.
Så skulle jag önska att det kunde tillställas med alla de löne-anslsg, som emedlertid möjligen beviljas, emedan man annars får på indragnings-stat aflöna de Embetsman, Regeringen då icke beliöfver, eller möjligtvis ej vill behålla.
Man har anmärkt, att här ej vöre fråga om ett administratift utan ett DomstolsVerk; men JustitiasRevision är för närvarande bägge delarne, nemligen föredragande i StatsRådet, så väl som i Högste Domstolen.
Dess sammansättning såsom DomstoIsBetjening har redan blifvit föreslagen af LagComittéen i fråga om RättegångsBalken och särskilta Utskottet kommer val att yttra sig om föredragningen i StatsRådet, Samme värde Talare, som yttrat denna anmärkning, har ock gjort den , att hoppet om befordran genom en mägtig förman , hos hvilken man gjorde tjenst, fordom svarat emot den ftin, som föreslås åt JustitiaeCantzlerens Seeréterare, hvilken ej nu kan hoppas detsamma, då icke JustitieeCantzleren utan JustitiaeMinistern kommit i RiksDrotzets ställe.
Jag nämnde sista gången icke denne Secreterare.
Nu får jag yttra dels, att det ifrågavarande hoppet icke bör vara mycket mindre nu än förr, Ridd. o. Ad, Prof, IV.
Band. n. i6i Dta £ Julit f. m. emedan det är JustitiaeCantzleren, som har uppsigt och myndighet öfver Lagskipningen, och som i sjelfva verket mera har en JustitiaeMinisters befattning, än den der bär namnet deraf.
Detta missförhållande bör upphöra, och i sådant fall behöfves ej en särskilt Secreterare för JustitiaeMinisterns åklagare-befattning.
Innan en sådan ändring sker, synes ingen Secreterare hos JustitiaeCanzlern böra tillsättas.
En värd Talare har väl yttrat att JustitiaeCantzlern icke borde kunna indragas.
Det kommer likväl derpå ann; två Stånd hafva inom Särskilta Utskottet stannat emot två uti denna fråga.
Det är möjligt att förhållandet blir detsamma hos Riksens Ständer; men mig förefaller det så som borde JustitiasMinistern hafva tillsyn öfver lagskipningen, på sätt RiksDrotzet fordom ägde.
Man har ansett som en följd af glömska , att vissa bland Betjeningen uti Götha HofRätt icke fått tillgodonjuta den allmänna löne-förhöjningen.
Om Riksens Ständer skola godtgöra den , så frågas om de icke äfven böra ersätta den glömska, hvarigenom färre HofRättsRåds-löner för hvarje Division finnas uti Götha HofRätt än uti de öfriga.
Hvad ljus-penningarne angår, ser jag ej något hinder, att hädanefter antaga ExtraOrdinarier utan denna förmåns beviljande.
Hart mansdorff har så fullständigt utvecklat den delen af frågan, som rörer lönerne för visse de. lar af EmbetsVerken, att jag förenar mig till •lia delar med honom.
Jag anhåller blott att få fästa StatsUtskottets uppmärksamhet vid en flen 5 fuht }. m. omständighet, huru det kan inträffa, att man saknar RevisionsSecreterare och ProtocolIsSecreterare af den orsak att lönerne innehafvas af tjenstfrie personer, och af personer som manga år varit det Jag hemställer om detta är det rätta, och hvartill det skulle leda, om man På en gang skulle bevilja hela Revisionen tjenstledighet, och i följd dermed påkalla nya Statsanslag för behofvet af nya löner.
Jag vet ganska väl, att ett så ytterligt förhållande ej kan komma att äga ruin; men allt hvad som händer, och som ej har någon utstakad gräns, fordrar uppmärksamhet, på det sådane förhållanden , som icke böra vara, måtte blifva rättade.
Hvad de anmärkningar angå, som Herr Grefve af Wetterstedt anfört emot mig, angående nedsättning af anslaget för Minister-staten, så har Herr Grefven ganska riktigt afdelt ämnet i betraktelsen om vigten och nödvändigheten att underhålla de högre diplomatiska agenterna framför de lägre, samt den dermed förknippade förbindelsen , att tillräckeligt aflöna desse högre functionairer.
Han har icke ansett sig bora ingå uti någon föreläsning om det egenteliga behofvet deraf; jag anser på samma grunder ej eller mig böra ingå uti någon Philosophisk afhandling utaf ämnet.
Åtminstone skulle det vara högst otjenligt och overksamt, om jag framlade mina tankar i motsatt väg, då Herr Grefven ej anfört sina skäl.
Jag vill blott till Protocollet hafva anfört, att jag ej delar hans öfvertygelse om diplomatikens undergörande kraft, och att det är genom den som Rikets val eller ve bör beredas, lag grundar denna mening deruppå, Den f julii f. m. att vi alla hafva erfarit, hurti Sverige blifvit hemsökt med ett olyckligt krig, just ifrån den sidan, der Sverige underhållit den bäst betalte Ambassadör.
Man tsllskrifver säkerligen dessa diplomatiske Agenter för mycket, om man tillräknar dem allt hvad som handt, och jag tror att man derföre äfven bör vara försigtig, att icke af de goda verkningarne tillskrifva deni för mycket, för att icke vid de politiska olyckorne göra dem den orättvisan att alltid sätta dem på räkningen af illa utförde underhandlingar -p helst jag tror, att sådane både tillskapas och lättast afböjas, inom Landets eget Cabinett.
Jag kan således ej frångå min begäran om återremiss.
Herr Dankwardt, Carl-.
Jag borde icke angående lönerne för Revisionen upptaga Ridderskapets och Adelns tid, örn jag icke saknade en upplysande omständighet, som egentligen torde verka till bifall af det alternatif. enligt hvilket lönerne böra på Stat uppföras.
Ständer hade vid förra Riksdagen redan funnit nödvändigheten och behofvet af lönerne, och förklarade att de skulle utgå af besparingarne.
Men det torde böra öfvervågas, att dessa löner på sådant sätt icke kunna utgå, förr ån vid årets slut, då det har blifvit utrönt om några besparingar uppstått.
Detta har föranledt till den omständighet vid fördelningen, att de personer, som egenteligen åro innehafvare af lönerne måste under ovissheten tilldelas andra löner, och vid årets slut få fyll— naden af dea då utfallande lönen.
En Tjensteman vet således först vid årets slut, hvad han Den 5 Julti J. m. tjenar för.
Af denna anledning tror jag böra bifallas hvad de tvenne Stånden inom Utskottet föreslagit, så mycket mera, som bifallet vid förra Riksdagen måtte hafva varit grundadt deruppå, att Summan ansågs 6å obetydelig, att inom titeln tillgång dertill måtte finnas.
Skulle nu Utskottet vid regleringen af Hufvudtiteln hafva för knappt tilltagit, så tror jag, att Riksens Ständer göra en orättvisa, då de önska att lönerne skola utgå, och medel dertill icke finnas.
Är förhållandet åter motsatt, och Utekottet tror, att titeln medgifver lönernes utbetalning, så tror jag att den bör ske qvartaliter, och att titelns summa bör minskas med det nya anslagets belopp.
Detta har egenteligen afseende på lönerne för ProtocoIlsSecreterarne och Cantzlisterne uti JustitiaeRevision ehuru jag tror samma omständighet gälla i afseende på Secreteraren i JustitiaeCantzlersExpeditionen, i hvilket afseende jag åberopar Herr Ehren-, borgs yttrande, att då Riksens Ständer bestå en Secreterare åt sin Ombudsman, de väl äfven böra bestå en sådan åt Konungens, Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Goran:
Jag misskänner ingalunda dea constitutionelle Representantens skyldighet, att vara noga vid beviljandet af de allmänna anslagen, men jag tror ock att det gifves en annan pligt, som år lika constitutionel, den, att erkänna de allmänna behofven.
Jag tror, att först når man kan bevisa, att ett föregifvet Statsbehof kan undvikas, eller år mindre angeläget, först då kaja man såga, att ett anslag ej är nö - jyen 5 Julii f. m. (digt.
I anledning af den förundran Friherre Ankarsvärd yttrat, att personer linnas inom åtskilige verk, sorn åtnjuta tjenstledighet och behålla lönerne, får jag upplysa att sådant skett, emedan, då man undantager förtroendes tjensterne, Kongl.
M'jt ej åger rått att afsätta någon från lönen, och emedan Embetsmin kunna af ålder och sjuklighet blifva urståndsatte att för. råtta sin tjenst, utan ett man kan tillsäga dem att lämna den.
Sådant har håndt vid flere Expeditioner, och deraf har inträffat, att personer innehafva löner och tjenster, som de ej nu mera förestå, men som de oklanderligt förestått.
Utora dessa omständigheter kunna äfven andra inträffa.
En RevisionsSecreterare skall vara Ledamot af Allmänna Beredningen.
Han åger rått att behålla lönen, Detta år ett verkligt behof, det år medgifvet af Constitufionen, det ligger i Lagarna och kan icke förändras.
Hvad MiniBterStaten angår, så har Grefve af Wetterstedt så vål utredt denna sak, att det vore förmåtit af mig att något tillägga, om jag icke ville fästa uppmärksamheten deruppå, att det icke alltid beror af en Regent att indraga en Ministerpost, emedan det ofta kan anses såsom en ohöflighet emot en annan magt..
Om en sådan förklarat sig vilja skicka en Minister, så fordrar convenancen att man äfven skickar en tillbaka.
Att diplomatiken icke kan förekomma alla fredsbrott, det har alla tiders historia bevisat^ men som tjensteman i Cabinettet kan jag bevittna, att den Embetsman, som ej kunde förekomma det freds, brott Friherre Ankarsvärd åsyftat, flere gånger förut i diplomatisk väg utmärkt gagnat Riket, Den j Julii /. m. och att genom hans sitt att behandla affairtr, han flere gånger afvåndt de missförstånd, som voro nära att utbryta uti verkligt krig.
Jag tror det vara af stor vigt, att det anslag, som beviljas Kongl. Majit för MinisterStaten, ej inskrånkes på ett sått, att det göres overksamt derige» nom att det icke förslår, då ett af två skall hända, antingen att man nödgas öfverskrida an»laget eller att Rikets Ständer för dess fyllande, måste åter sammankallas.