Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dör huvudmannen under pågående riksdag lämnar hans utsedda fullmäktige det säte han innehaft.
§ 7 Är adelsman genom domstolsutslag förklarad för ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra annans talan, eller för nesligt brott och skall straffas, får han inte intaga säte för sin eller annan ätt.
Gäller även innan domen fallit.
Han får inte heller förordna fullmäktige för sig, utan den som står närmast i ätten träder in.
§ 8 Har någon adelsman avstått sin egendom till sina borgenärer, får han inte under tiden fallet är i domstolen ta säte på riddarhuset eller ge fullmakt.
När domstolen frikänt honom från borgenärernas vidare krav, inträder han i sina tidigare rättigheter.
§ 9 De kommendörsätter som tillkommit före 1809 får bibehålla det högre sätet på riddarhuset.
De adelsmän som blivit utnämnda till kommendörer senare förblir vid deras ätter och förra rum.
§ 10 Då huvudman till adlig ätt blir upphöjd till friherre tillträder närmaste ätteman.
Detsamma gäller när friherre blir upphöjd till greve.
§ 11 Adelsman som avvikit ur riket har förverkat sin rätt till säte och stämma på riddarhuset.
Återkommer han och inte blir fälld för brott inträder han i sin tidigare värdighet.
Reser han i kungens ärende eller med tillstånd förordnar han någon behörig ätt intaga ättens säte.
§ 12 Adelsman, som med kungens tillstånd är i främmande herrskaps tjänst, men är skattskriven i riket, äger rättighet att ta säte på riddarhuset.
Förekommer något ärende som berör hans herrskap skall han inte övervara beslutet.
§ 13 Flyttar adelsman utomlands förlorar han och hans barn, om de också är utrikes sitt säte i riddarhuset även om han äger fastighet i riket.
Återkommer han och bevisar att hans tjänst hos främmande herrskap upphört och avlägger ny tro- och huldhets ed till kungen inträde han i sin värdighet.
§ 14 Så snart lantmarskalken är utnämnd och överlämnad till de två äldsta grevarna, ledsagas han till riddarhuset och mottas vid ingången av riddarhusdirektionen.
Därefter utser han 3 av riddarhuset och 3 av riddarhusdirektionen och påbörjar anteckningen.
Den ordning skall följas, att upprop sker efter en på alla levande ätter författad matrikel, efter den ordning de har säte på riddarhuset.
Var och en framträder vid uppropet, låter upprepa sig till namn och karaktär eller avlämnar sin granskade fullmakt, varefter han tilldelas en med riddarhusets sigill påtryckt polett med ättens nummer och namn, samt numret på den bänk där han skall sitta.
Den som inte inställt sig vid första anteckningen, kan anmäla sig till den andra, som genom anslag kungöres.
§ 15 Riddarhusbetjäningen får inte till någon, vem det vara må, utan riddarhusutskottets samtycke lämna någon polett.
§ 16 Ingen huvudman eller fullmäktige får intaga säte på riddarhuset förrän han fyllt 25 år.
Om så äskas skall den som kommer första gången uppvisa utdrag ur kyrkoboken från den församling där han är född.
Lämnar någon oriktiga uppgifter förlorar han efter lag säte och stämma vid den riksdagen.
Om huvudmannen är 21 år och inga andra fullmyndiga ättemän finns får han förordna fullmäktig.
Skulle någon som till laga ålder är kommen men av andra skäl blivit ställd under förmyndares vård har han varken rätt till eget säte eller får förordna fullmäktige.
§ 17 Formulär, som skall användas vid fullmakt.
§ 18 Uppvisas flera fullmakter för en och samma ätt blir alla ogillade.
Den som utgivit flera fullmakter blir säte och stämma för längre eller kortare tid förlustig och får inte ge fullmakt till den riksdagen.
§ 19 Efter anteckningarna blir bänkarna fördelade.
Den första grevebänken blir till höger om lantmarskalksbordet den andra till vänster och så vidare.
En lista sätts på varje bänk.
§ 20 Ingen får inträda förrän han uppvisat polletten.
Utlånar någon sin pollett får han inte delta i den riksdagen.
§ 21 Sedan kungen öppnat riksdagen skall bänk- och elektorsvalen äga rum.
Samtliga ridderskapets och adelns närvarande delas i grupper om 50.
Sedan uppropas varje avdelning för sig och beger sig innanför skranket och förrättar bänkmansval.
Var och en lämnar en sluten sedel med det namn som anses lämpligast till bänkman.
Den som får de flesta rösterna blir vald.
Får två samma antal röster avgörs genom lottning.
Dessa bänkmän väljer sedan 25 elektorer.
§ 22 Elektorerna väljer ledamöter till utskotten.
§ 23 Den äldsta bland ridderskapet och adeln för ordet i utskotten.
§ 24 En man kan inte vara både bänkman och elektor.
Däremot kan en man vara bänkman och utskottsledamot.
§ 25 Om någon inte kunnat utöva det han blivit vald till vid första sammanträdet, har han rätt att återlämna polletten och avresa.
Är han frånvarande två veckor skall ny man sättas i hans ställe.
§ 26 Lantmarskalken kan bevilja tillstånd att under några veckor avvika.
§ 27 Adelsman, som blir vald till ledamot i utskotten, har rätt att avsäga sig innan de sammanträtt första gången.
Ingen kan entledigas från hemliga utskottet, sedan deras verksamhet börjat.
§ 28 Försummar utskottsledamot tre på varandra följande sammankomster blir han sin riksdagsmannarätt för den riksdagen förlustig.
§ 29 Med laga förfall förstås vad som stadgas i rättegångsbalken.
§ 30 Anslag om när plenum skall ske, måste göras senast klockan 6 dagen innan och bänk- och elektorssammanträden meddelas senast klockan 8 dagen innan annars är de ogiltiga.
§ 31 Första gången ridderskapet och adeln samlas till plenum vid en riksdag skall denna riksdagsordning läsas upp och ett tryckt exemplar finnas till hands.
§ 32 Lantmarskalken eller om han är frånvarande, den äldsta ledamoten, äskar ljud med klubban och sedan kan överläggningarna börja.
Dör lantmarskalken avvaktar man kungens utnämnande av en annan.
§ 33 Lantmarskalken äger rättighet att ensam 1: o sammankalla ridderskapet och adeln till pleno 2: o att börja och sluta pleno, om han har ståndets tillstånd 3: o att leda ridderskapets och adelns överläggningar, meddela vilka frågor som skall tas upp, varna dem som förhåller sig otillbörligen, dock får han inte göra varningen allmän för hela ståndet, inhämta ridderskapets och adelns tankar om de skrifter och muntliga anföranden som bör uteslutas ur protokollet som anstötliga eller de som strider mot grundlagen samt noga hålla sin hand däröver, att hålla sammankomsterna på ett värdigt sätt.
4: o att hos ridderskapet och adeln styrka all konungslighet.
5: o att ha tillträde till alla utskott.
6: o att verkställa alla beslut.
§ 34 Vid varje riksdags början skall en föredragningslista inrättas med två kolumner.
I den ena införs alla mål och vem som har väckt frågan.
I den andra kolumnen införs, när frågan blivit behandlad, om den gått på remiss till något utskott och när beslutet gjorts.
Denna lista skall föras av äldsta riddarhuskanslisten och alltid finnas tillgänglig.
Ärendena tas upp i den ordning de står på listan, så vida inte ärenden från kungen förekommer, då de går före.
§ 35 Var och en som är antecknad vid en riksdag äger rätt att muntligen eller skriftligen väcka frågor, som inte strider mot grundlagen.
Alla skriftliga anföranden skall genast efter deras uppläsande givas till protokollet.
§ 37 Inget memorial av ridderskapet eller adeln får upptas om det inte är ingivet av den som äger säte och stämma eller i annat stånd verklig riksdagsman är.
§ 39 Varje ledamot av ridderskapet och adeln har rätt att fritt yttra sig över alla frågor som förekomma.
Till protokollet för dock endast de anföranden, där ledamoten uppstigit från sin plats yttrat sina tankar.
Inga förolämpningar får förekomma.
Uppstår sådan fråga bestäms om det skall prövas eller om man låter ärendet förfalla.
Förvisas ärendet till utskottet skall 12 ledamöter tillsättas att pröva målet och lämna sitt betänkande till ridderskapets och adelns plenum, där man beslutar om personen skall uteslutas.
§ 40 I personliga mål får den anklagade inte företrädas av skyldemän, till och med syskonbarn.
De får heller inte delta i riddarhusets beslut.
Skulle det visa sig att någon släkting deltagit i beslut är detta ogiltigt.
§ 41 När ett mål anses avslutat, inhämtar lantmarskalken ståndets tankar innan proposition framställs.
Blir den med ja besvarad, kan man inte begära ny prövning eller riva upp beslutet.
Tjänliga erinringar kan tas till protokollet utan att någon ändring i beslutet fattas.
Propositionen framställs så att svaret blir ja eller nej.
§ 42 Önskar någon votering skall den genast författas.
§ 43 Då votering eller val skall ske, anmodar lantmarskalken 6 personer att sitta med honom vid bordet.
4 av dem skall föra protokoll över vilka som röstar.
De som tillhör samma bänk, träder innanför skranket, när deras bänknummer ropas upp.
Var och en ropas upp och avlägger en sammanrullad sedel på ett pappersark, som en ledamot vid bordet håller upp.
Ingen äger rätt att rösta, som inte innehar en inträdespolett.
§ 45 Upptäcks vid votering att någon sedel är märkt eller där finns någon strykning är de sedlarna ogiltiga.
Vid personval skall de innehålla endast ett namn, vara enkla, slutna och hoprullade.
Alla val skall tillkännages dagen innan.
Vid voteringar nyttjas tryckta sedlar med ja eller nej på.
Innan sammanräkningen borttas en sedel, som öppnas om röstningen blir oavgjord.
§ 47 Vid varje riksdag väljer ridderskapet och adeln 3 fullmäktige till Riksens ständers bank, lika många till Rikets ständers riksgäldskontor och 6 revisorer, som mellan riksdagarna skall granska och överse förvaltning, tillstånd och styrelse.
§ 48 Till främjande av nödvändig ordning vid ridderskapets och adelns allmänna sammankomster är särskilt stadgande utfärdat som i stora riddarhussalen till efterrättelse anslås.
§ 49 Riddarhusutskottet består av 12 ledamöter.
De skall överse Riddarhus- och adliga jungfrustiftelsedirektionen sedan förra riksdagen revidera riddarhuskassan och adliga kadettskolefonden samt alla kassor, donationer och legat.
De skall avlämna sina berättelser till riddarskapet och adeln, där även ändringar och förbättringar bör föreslås.
§ 50 Riddarhusets angelägenheter ombesörjas av en direktion av 7 ledamöter, bland vilka 1 inte kommer att åtnjuta honorar.
Denna direktion följer särskild instruktion.
Ledamot i riddarhusdirektionen kan inte vara ledamot varken i banken eller riksgälden.
§ 51 De som blivit upphöjda till grevlig eller friherrlig värdighet eller benådats med adelskap, men inte efter 2 år låtit introduceras sig på riddarhuset har förverkat sin rätt.
§ 52 Skulle någon ändring i denna riddarhusordning bli nödvändig, väcks frågan i utskottet, som efter prövning inkommer till ridderskapet och adeln med sitt betänkande.
Kungen skall sedan befästa beslutet, som vinner i kraft vid nästa riksdag.
§ 53 De på riddarhuset förvarade genealogiska tabellerna över alla introducerade ätter, bör kompletteras och hållas i ordning, vilket åligger riddarhusdirektionen.
§ 54 Ingen får upptaga annan ätts namn eller vapen, den må var levande eller död utan kungens utfärdade författning.
§ 55 Då riksdagen är avslutad överlämnar lantmarskalken staven till den äldsta närvarande greven, som tillsammans med 6 deputerade av ridderskapet framträder inför kungen och återlämnar staven.
Stockholms slott den 16 juni 1818 CARL JOHAN
Kongl Maj: t och Rikets Kammar Kollegie cirkulärbrev till samtliga Konungens Befallningshavande och Konsistorierna angående prästebols friheter för nya kyrkoherdar och kaplans boställen.
Stockholm den 17 juni 1818.
Förra året hade konung Carl XIII och Rikets Ständer framställt, hur inbyggarna i de delade pastoratens tillkomna kapellförsamlingarna skulle anskaffa tjänliga boställen och ge bärgning åt prästerskapet.
Delningarna hade skett på grund av att folkmängden ökat, men också för att pastoraten varit så vidsträckta, vilket särskilt gällde de norra delarna av landet.
Nu visade det sig att inte alla fått tillgång på lägenheter som enligt förordningarna åligger dem och därav har prästerskapet gått miste om sina förmåner.
I skrivelse av 3 mars har Ständerna andragit att de nya församlingar, som själva skaffat boställen åt sina själasörjare får samma lättnad av staten, som de gamla boställena haft.
Detta för att undvika ökning av Rikets Priviligerade Jord.
Skulle prästerna ändå inte få sin tarvliga utkomst, kan de påräkna räntan och kronotionden av de kyrkoherde- och kaplans boställen församlingen köpt, som en personlig förmån och löneförbättring.
Denna förmån skall upphöra så snart församlingarna vunnit i tillväxt och kan ge sitt prästerskap bärgning.
Vid byte av präster skall noggrann undersökning om behoven och uppgifterna i vanlig ordning insändas till befallningshavanden.
Kungörelse angående så väl tullavgifter för vissa från Finland till Sverige ankommande varor, som de certifikater, varmed Finska produkter bör vid införseln vara försedda, samt om vad, i avseende på den ryska handeln i Stockholm beviljade nederlagsfrihet, bör iakttagas.
Stockholm den 18 juni 1818.
I fredstraktaten mellan Sverige och Ryssland har förklarats vissa tariffer för varor från Finland till Sverige eller från Sverige till Finland, som kan fordra jämkningar eller undantag från den berörda artikeln.
I avseende på certifikater, som erfordras för att bestyrka ursprunget förordnas följande: 1: o Att varor som införs från finsk stad och är beviljad införselrätt eller tullnedsättning, skall ha intyg från domstol, där ägaren under livlig ed bestyrkt att varorna är producerade i Finland av finska råämnen.
3: o Skulle vid undersökning visa sig att missbruk förekommer skall den granskande tjänstemannen i laga ordning anmäla saken vid domstol.
Nederlagsfrihet för ryska varor i Stockholm är tillåtet i vänskaps- och handelsfördraget av 1801, men skall bestyrkas av svensk konsul, att varorna verkligen ägs av ryska medborgare och kommer från rysk hamn.
Stockholms slott den 18 juni 1818.
Tariff för varor inkommande från Sverige till Finland.
Exempel på varor: borstar, kattuner, dukar, ek, fisk, frukt, frö, färger, glas, grytor, rökta gäss, hagel, handskar, hattar, hjorthorn, järn, stål, kakelugnar, knappnålar, koppar, lack, leksaker, malm, metall, mässing, murklor, nypon, ost, papper, papp, pipor, porslin, pennor, puder, sirap, socker, spannmål, ölandssten, stärkelse, såpa, tobak, tegel, tran, tumstockar, vaxduk, vitriol, vävnader och nattmössor samt öl.
Avgiften erläggs efter den kurs silverrubeln står i vid årets början.
St. Petersburg den 21 / 9 maj1818 CARL AXEL LÖWENHIELM KNUT von TROIL
Tariff för varor inkommande från Finland till Sverige.
Exempel på varor: bark, båtar, bär, dun, fisk, fjäder, fläsk, halm, humle, järn, kimrök, koppar, kummin, kött, olja, ost, pottaska, skepp, sälspäck, smör, spannmål, strumpor, säckar, talgljus, tobaksblad, trävirke, oxtungor, vävnader.
Tullavgifterna erläggs i svenska banko sedlar till vad taxan i Hamburger banco bestämmer, enligt den kurs som bestäms vid årets början St Petersburg den 21 / 9 maj 1818.
CARL AXEL LÖWENHIELM KNUT von TROIL
Förteckning på varor från Finland där certifikat inte fordras.
Bark, beck, beckolja, bröd, båtar, levande fisk av alla slag, hjulekrar, höns, kycklingar, humle, hasselnötter, hö, halm, harts, kummin, kreatur av alla slag, lax, lingon, lumpor, näver, ost, skogs- och sjöfågel, smör, stövlar, skor, strömming, tjära, tjärbärma, trädvirke, träkärl, vadmal till färgning och ved.
Kungörelse angående förändring i 4: de punkten av Kongl Förordningen den 28 juni 1809 om några omständigheter som böra iakttagas vid krono- kungs och gästgivarskjuts Stockholm den 30 juni 1818.
Enligt förordning av 1809 hade skjutsskyldiga hemmansägare rätt att välja deputerade inom varje länsmansdistrikt, som så snart kronoskjutsen blivit verkställd avlämna bevittnade avskrifter av kronoskjutslängderna och marschrutten.
I vidsträckta distrikt har det varit svårt att sammankomma.
För att underlätta för skjutsskyldiga hemmansinnehavare har rådet funnit för gott, att ändra förordningen så att skjutsskyldiga i varje distrikt på första rättegångsdagen vid lagtima ting inför häradsrätten välja 3 deputerade.
Stockholms slott den 30 juni 1818 CARL JOHAN
Kongl Maj: ts och Rikets Kammarrätts cirkulärbrev till samtliga Konungens Befallningshavande angående sättet för betalning av de s k överskottsräntor på indelningshavares löner.
Stockholm den 7 juli 1818.
Då sättet att betala kronan för de överskottsräntor som uppbärs av indelningshavare av lands-, jägeri- och slottsstaterna varit olika i länen förordnas följande.
Om indelningshavare uppbär mer i hemmansränta än vad som svarar mot deras lön, skall överskottet efter markegångspris i behörig proportion utbetalas till Kronan, med undantag för länsmän.
Stockholm den 7 juli 1818 FR TERSMEDEN
Kungörelse om belöningar till dem som upptäcker efterapare eller förfalskare av bankens eller riksgäldskontorets sedlar, eller de falska sedlarnas utprånglare; Stockholm den 8 juli 1818.
Olika belöningar har utdelats till den som upptäckt efterapningar av bankens sedlar och den som upptäcker förfalskningar.
Det har även gällt riksgäldssedlar.
För att få rättvisa har följande stadgar stadfästs.
1: o Den som antingen griper på bar gärning eller angiver någon för att ha efterapat bankens eller riksgäldens sedlar får en belöning av 1.000 riksdaler.
3: o Om bevis mot den angivne inte kan anskaffas, så att han kan fällas, men man ändå har misstankar mot honom, utdelas en belöning mellan 10 och 100 riksdaler.
4: o Den som kan bevisa att en person utprånglat förfalskade sedlar och han straffas för detta, erhåller angivaren mellan 50 och 100 riksdaler.
5: o Domaren skall alltid utlåta sig över angivarens rätt till belöning, som sedan utbetalas av banken eller riksgäldskontoret.
Stockholms slott den 8 juli 1818.
Förordning angående förändring i straffet för dem, som utfärda tryckta eller graverade invisningar.
Stockholm 13 juli 1818.
Samma straff har varit för dem som slår falska mynt och dem som utgiver tryckta eller graverade invisningar.
Hädanefter är straffet för dem som ger ut tryckta invisningar ställda på enskilda personer, så att de första gången skall gälda innehållet och böta dubbla beloppet.
Andra gången fördubblas böterna och man förlorar sitt medborgerliga förtroende, vilket innebär att man inte får rösta vid val till allmänna förrättningar.
Dessutom skall hans brott och straff kungöras i allmänna tidningar.
Böterna blir angivarens ensak.
Stockholms slott den 13 juli 1818.
Förordning angående handskrivna, på sedelhavaren eller på viss man och orders ställda invisningars eller s k assignationers belopp.
Stockholm den 13 juli 1818.
Enligt tidigare författningar är det inte förbjudet för enskilda personer att utfärda handskrivna på sedelhavaren eller på viss man och orders ställda invisningar eller s k assignationer.
Det har medfört skadliga följder för samhället.
Hädanefter får ingen utfärda sådana på mindre summa än 100 riksdaler och att de som nu cirkulera borde inlösas inom viss tid.
Den som beträdes med att ha utfärdat order på mindre än 100 riksdaler skall gälda summan och böta lika belopp.
Andra gången dubbla böter.
Tredje gången har han dessutom förverkat sitt medborgerliga förtroende och hans brott tillkännages i allmänna tidningar.
Böterna är angivarens ensak.
Stockholms slott den 13 juli 1818 CARL JOHAN
Förordning angående ändring av 8 kapitlet 1 § Giftermåls Balken; Stockholm den 13 juli 1818.
Vi har upphävt en del gamla förordningar gällande avträdes- förmåns- boskillnads och urarva mål och ersatt dem med en konkurslag.
I samband härmed måste bestämmas hur med äktenskapsförord må förfaras.
Vill man och kvinna, där hon är änka, upprätta äktenskapsförord, skall det ske innan giftermålet.
De skall skriftligen upprätta det med två vittnen.
Förord får endast göras om makarnas giftorätt.
Förordet skall öppet ingivas till rätten på den ort där makarna bor och rätten skall införa det i protokollet Stockholms slott den 13 juli 1818 CARL JOHAN
Förordning angående inteckning i fast egendom.
Då tidigare lagar blivit upphävda och en ny konkurslag upprättad, har det visat sig att inteckning i fast egendom inte varit lämplig att inta i den.
Där bör finnas en särskild författning till säkerhet och ordning, sålunda fastställd som följer.
1 § Vill borgenär för sin säkerhet låta inteckna gäldenärs fastighet söker han det hos rätten i det härad eller stad där egendomen ligger och deponerar skuldbrevet 2 § Inteckning i egendom på landet får inte sökas utom vid laga ting.
3 § Har gäldenär samtyckt till inteckning, kan rätten bevilja det utan att höra honom.
4 § Sökes inteckning utan att gäldenär utfäst säkerhet måste han höras av rätten 5 § Finns gäldenär i riket, men inte påträffas i sin bostad, kan borgenär i två vittnens närvaro fästa rättens beslut på hans dörr.
Är han däremot utomlands skall rättens beslut införas i allmänna tidningar 3 gånger.
6 § Har borgenär försummat att kungöra sin ansökan är den förfallen.
7 § Kommer gäldenär inte på utsatt tid med svar är inteckningen fastställd ändå, om rättens beslut är kungjort.
8 § Visar gäldenär att borgenärens fordran är betald eller på annat sätt försvunnen, må inteckning inte beviljas.
9 § Nekar gäldenär skuldbrev som inteckningen sökes på och finner rätten fordran tvivelaktig bör sökande genom laga rättegång stämma sin motpart.
Ansökan som sedan göres är förfallen om mer än tre månader gått sedan stämningen, även om sökande vinner målet.
11 § Inteckning må ej ske utanför bestämt belopp i pengar eller varor.
Inteckning för omyndig eller utrikes vistande arv står om i Ärvda Balken.
12 § Inteckning får inte ske i hus, byggnad eller vattenverk om inte grunden tillhör.
Gäldenären måste också vara ägare när inteckningen sökes.
13 § Försummar den som förvärvat egendom genom fång, där lagfart bör ske att ta uppbud, har den tidigare ägarens borgenär rätt att inteckna och söka nya ägaren för skulden eller skadeståndet.
14 § Har inteckning sökts och ägaren dör prövar rätten om inteckningen skall beviljas, sedan arvingarna blivit hörda.
15 § Då inteckningen är beviljad skriver domaren bevis på den handling, som borgenären grundat sin fordran.
17 § Har intecknad egendom kommit i annans hand än gäldenärens och inte räcker till skuldens betalning är ägaren inte ansvarig, då han inte tagit på sig skulden.
18 § Äger någon inteckning i flera fastigheter för samma fordran utan att det står vad varje fastighet häftar i skuld och andra kan ha inteckningar i samma fastigheter, må han inte döda sin inteckning förrän samtliga inteckningshavare samtyckt.
19 § Borgenär, som för sin fordran har fått inteckning i flera fastigheter och låtit sin fordran intecknas i en fastighet, får inte njuta mer än vad i de andra fastigheterna brister.
20 § Blir en intecknad fastighet efter utmätning såld för en borgenärs fordran, skall alla de övriga borgenärerna njuta betalning, även om det inte var deras fordringar.
21 § Har gäldenären inte betalt låter borgenären förnya inteckningen innan 10 år gått tillända.
22 § Går tiden inom vilken förnyelsen av inteckningen skulle ske innan nästa laga ting, anmäler borgenären det hos domaren, som anställer extra ting på hans bekostnad.
Sedan lämnar han rätten de förnyade inteckningshandlingarna vid urtima ting.
Försummar han detta är inteckningsförnyelsen utan kraft.
24 § Då gäldenär visar rätten sitt skuldbrev och således bevisar att han betalt skulden är inteckningen dödad.
26 § Nöjer man sig inte med beslut i dessa ärenden, överklagar man hos hovrätten.
27 § Inteckningar, uppbud, lagfarter, äktenskapsförord och förmyndares förordnande skall var för sig protokollföras, men protokollen sammanhäftas i ett band.
I brädden av varje protokoll skall namnet på personen eller egendomen antecknas.
28 § Sedan häradshövdingen hållit ting i sitt häradshövdingedöme sänder han protokollen till hovrätten inom en månad.
3 daler bötar han för varje dag han försummar att insända något protokoll.
29 § Inteckning av arrendekontrakt är särskilt stadgat.
Förordning angående ändring i 2 och 6 §§ av 7 kapitlet Handels Balken.
Stadgandet om böter för säljare och köpare som börjar handla på marknader innan tiden är inne.
Detta är till hinder, tidspillan och kostnad för allmogen, som inte så noga har detta stadgande bekant och således lätt begår en förbrytelse.
Dessutom har tillverkningen genom skicklighet ökat och tiden vid en marknad under den mörka årstiden är ganska kort, därför har Ständerna förordnat att försäljningen får börja så snart marknadsdagen inträtt, utan att invänta utlysningen, som dock bör bibehållas för marknadsfridens skull.
2 § På dag då marknaden börjar varde marknadsfrid tidigt på morgonen offentligen utlyst.