Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag äkertager derföre den delen af »nit Memoria!, som angar upgifwande af RiksgäldöLoruoreis tilstand, och begär, at fragcm derom rsmit. rsras til Hemliga Urffortet.
Friherre Ualbitxki, t^äam.
Efter fraga!» «r emottagen i Ståndet begär jag, at den mätte ventileras i Ståndet.
Friherre k-sntin§sbsulen, HIbrecbt.
Den fraga, som hos Ridderskapet och Adeln blifwit wäckt, angående publisiksksn af Uangusns sörwalkning, ar af allt för mycken wigt, för at icke med all sorgfällighet granskas, innan Ridderskapet och Adeln deröswer tager något beslut.
De trenne Riks-Ständen, som garanterat Langusn, aga ostridig rätt at bestämma, anringm detta werks operationer til det hela eller til någon del böra wara hemliga eller uppenbara.
Hitintils har ock iLtänderna ansett nödigt, at förhällandet af den eironleranäs sedelmastcm lii det uti Lsn^nsns hwalf sörwa - Ll rade Silfivrek, borde i likhet med andra werk af samma beskaffenhet, alltid förblifwa en hemlighet; erfarenheten intygar ock, at Landeri, styrd efter den för detta werk utfärdade InstruÄion, hwarigenom kmec> - Fullmägkige och Ledamöterne i Lanco - Utskotrec aladeö at göra tysthekS ed, tiltagir uti lolickirer och styrka.
Men pa det at med möjeligaste noggrannhet matte utrönas, huruwida någon »vidsträcktare publicitet angäende Lan^usng tunck och förwaltning, än den som hikrils warit tilläten, kunde framdeles blifwa för km<gusr> äfwentyrlig eller icke, ar jag af den tankan at Riddcrskapet och Adeln remitterar dec af Herr iVsrjoren ckckolli inlemnade
Dick,men til det Läncc, - Utskott, som nu kommer at sällås, för ak inhämta Utskottets yttrande öfwer den delen af samma viÄnnen, som angar Larfvén, samt ac emedlertid de til Lanco-Ulfforlet walde
Ledamöter aflägga den »vanliga tysthets eden.
Herr lVlzjorcn klolst har afwen, förmodeligen af bristande kännedom angående Riksgälds-tmmorers grundförfattuiug, uti dest viAsmeu föreflagit all hemlighets uphafwande uti detta werk.
Harwid får jag erinra, or da Riksgälds - Lomm-s^ 1789 arö Riksdag sattes uri dest nuwarande skick, blef för detta werkö Styresman en InstruLUon författad uri Hemliga Utskottet, under Kongl. Maf.tS egen höga öfwerwaro: denna InlkruAian tillåter ej en oinskränkt publicitet af Riksgäldöwerkcrö svrwaltning, och da densamma blifwit af Konung och Ständer gillad och stadfäst, kan någon ändring uti detta förordnande icke här komma under öfiverläggning, om icke uti den ordning, som 42. tz. uti Reqerings-Formen utstakar.
Men, Mine Herrar, dä Rid» derskapet och Adeln ännu icke kan inse, hwilka förbättringar uti Riksgälds-Comorsts förivaltning kunna uti Hemliga Utskottet blifwa widtagna, lärer Ridderskapet och Zldeln uplyst finna, at den af Herr lVlrjnr klollk wäckte fräga af sig sjelf förfaller, til dest Hemliga Utskottets betänkande blifwir klena meddeldt, och af detta 62 , betänkande blifwik utrönr, hwilka ärender Kongl. Majit, enligt 47. §.
Formen, anser böra hemliga hällas, och hwilka blifwa lil Standens rådplägningar in kleno hänskjutna.
Grefwe klgmilron, ^äolpb Uuävig.
Utan omswep skrider jag genast til mit ämne, och skall i möjcligaste kornhet anföra de skäl, som föranleda mig at tro, det kaninens bestånd hwilar til en del pa den hemlighet, som hitintil omgifwit den.
Jag grundar mm förmodan pä exempel, kaLks, erfarenhet och sakens natur.
Jnga mig bekanta Europeiska ksngusr hafwa för Allmänheten updagak deras tilstand.
Hos de Förenta Staterna i America har Drätfelwerkct warit och ar, som jag tror, något iner bekant gjordt, men det kan det wara, i anseende til desta Staters xeogrspkiska läge.
Den ^merle-mska Fristaten ar omgifwen med wilda Idlationer, obekanta med alla slags calculer.
Den behöfwer ej befara dm mindsta wada af en dylik upgisr.
Rspubli^uens angelägenhet är anförtrodd blott at egna Landsmän; en fiende kan sig aldrig deraf begagna.
Jag skall mindre »vidröra keLkz; men oaktadt war ksnhues nuwarande goda belägenhet, nog har sedan dest inrättning tidehwarf inträffat, dä dest Silfwer-förräd alldeles intet warit svarande emot dest utelöpande Sedel» stock, och kundskapen härom hade da säkert mindskat, om icke til och med alldeles snnibileisk nämnde silfwerför, råd, utan at derföre Lan^usn gjort Lancsuerours, eller bedragit sina ereäikvrer, ty mot dest utgifva förskrifuingar hade kinguen fullt wärde i de hos henne förpantade Fastigheter, men jord är ej silfwer, och »verkar pä opinion helt olika.
Til at styrka denna sanning, behöfwer jag blott anföra som bewis wara Riksgälds» sedlar.
Deras mist-creöir ar bekant, da de likwäl til säkerhet ej hafwa mindre »vidsträckt jord, än hela Riket.
Fönräffellgheten af Lan^usng nuwarande styrelselagar har för sig den lyckugaste erfarenhet- AräkucllgL ----- 6z äro de Summor, med hwilka Larufuen bisprunglt Riket wid kilfällen af mitzwäpt ar, krig och andra förlägenheter.
Är 1778 efrergaf st»ngusa en skuldfordran hos Kronan pa nära fyrahundrade tunnor guld, hwarmed Lsn^usn understödt Högstsalig Konung L/ricL den XII och acerkemnade de kk^putbe^usr, af hwars afkastning hon fann sig i anseende til L->pir»ler i det närmaste skadeslös.
Jag lemnar en hwar at betänka, om w^id den rid, detta län försträcktes, saken blifwit kunnig, hivad nytta deraf wunnics för Löntagaren, och hwad mehn kunnat träffa km^uen.
)lntingen hade nämnde län warit utan werkan, och de utlemnade Sedlar blifwit i warde ansedda lika med mynte-tecken, eller hade ksnyuea blifwit sprängd.
Sadan är all starxfues natur, at den nödwändigt mäste rouller» pä en witz creclir, i anseende til sjelswa betz redbara tilgangar, uran ak den derföre är osäker, sä länge betz b^porkoguer öfwersiiga dest skuldposter, eller kan misstänkas ac wara det, sa länge detz
Sedlar utan afkorrtning inlösas ined Silfwer.
En inwandning skall jag i förwäg beswara.
För det närwarande kanner en stor del af Allmänheten i det närmaste stm^uons kilslund, hwarföre icke sä alltid?
As den limpls orsak, at ingen, som med Lancken hafwer befattning, gör nägon annan tysthetsed, än den, at ej uppenbara hwad som kan lända 6-mqusn til mehn, men til mehn länder det detta werk, om dest större eller mindre stlfwerförräd til den grad upgafs, at det kunde blifwa et ämne för Lpsculgmer, och til hwad ändamål en dylik publicitet, da Lsnkjuens fordringsägare, som omnämnt är, ej genom tystheten förfördelas, i anseende lil Lsnguens inrriniecL förmögenhet?
Lsrigucn, liksom hwar enjkilld person, behöfwsc understundom rådrum ak öka stt rörelse Lapirol, en starka den st-mgurn lätt äterwinner genom sin egen författning, genom inlöpande inrerc5len och andra tilgangar; men tid behöswer hon hertil och en dylik höflighet af detz fpr - 64 dringsägare wore ej alltid ak förwänka, wid en mer smädelig, än nödwändiq öppenhjertighet.
Man kan med sa mycket mer frimodighet uodaga denna sanning, oundmikeligen widladande wid alla Oeäit-werk, som Lsnguens närwarande Silfwerförrad werkeligen ösiverfkriderj dest utgifna sörskcisningar.
Med ec ord, mine Herrar, hade wara företrädare wid Riksmö en widtagit et sädant försiag, som det hwilket nu är a bane, sa hade de besparat ost den mödan at göra Lrngusn til et vemilarions ämne, ty man vsnrilerar ej om det, som ej ens existerar; och skulle det jag nn hast den aran anföra, ej werka inom Ståndet, sa önskar jag, at detta ämnet först ma communicsras med de bada Sranden, som äro wara med garanter i kaninen och sedan hänskjutas til Linea UstkottetS mogna ompröswande, som med full kännedom af saken, pä det mest tilsredsställande, ar i ständ at urreda och beswara den samt gifwa derom all nödig vplysning» Kundskapen om Riksgäldens ärliga belopp samt allt det, som dermed hafwer gemenskap, är något helt olika, och den Åstundan Skuldenarer hafwa ak pa det nogaste blifwa underrättade om deras skulds höjd och beskaffenhet, är en 8tra sä nara förenad med ratkwisa och billighet, at jag i det ämnet blott wägar »vördsammeligen yrka, det Ridderskapet och Adeln med wänlig »vishet gar den sanna och lagliga wäg, som närmast leder til föremålet.
Hans klxcsllenes Grefwe stuutl», Tric.
Innehållet af Herr lVlchorsn och Riddaren tkolsts och Friherre Ik. bkjsrtas lVkemorialer innefattar et och samma ämne, men som cilhörer twannc Riksens Ständers särskilldta werk.
Det ena, som angar upgifwandet af Riksens Höglofl.
Ständers Riksgälds - (kontors tilstä.!»!» och afskaffandet af hemligheten derom, kan ej komma under Höglofligs Ridderjkapers och Melnö öfivcrlägg - mng j emedan det skulle strida emot den elprit, som 47. §. af 1772 ars Regerings-form föreskriswcr.
Saken ar i anledning af samina §. rydeligen af den beskaffenhet, at den ensamt tilhörer Konungen at determinera och således förordna om hwad, som hemligt hallas bör eller ef.
Jag tror derföre, at Höglostige Ridderffapet och Adeln lärer afwakta, hwad Kongl. Maj:t härutinnan täckes finna ledande kil Dest-Folks tilfreds» ställande.
Men hwad aker beträffar hemligheters iakttagande, om det som rörer kanguLn, ser jag pä intet satt, at deliberation derom kan wara stridande emot Högloflige RidderskapctS. och Adelns ratt och äfwen at i följe deraf taga sit beslut.
Likwä! och som saken är af största wigt, mäste den ock såsom sadan med all war» samhet skärskadas.
Jag ar »visit icke ibland dem, som sörswara hemligheters iakttagande, da de icke äro nödwändiga; men, Mine Herrar! flera skäl föranleda mig at anse en del omständigheter, hörande lil ksngusn, af sadan egenskap, at de ' böra hemliga hallas.
Ingen kangas kan lublistera, som icke mäste begagna sig af dlreäir, utom den uti KlsmburL.
Men denna är sä inrättad frän sin grundläggning och behöfwer ej wara annorlunda, emedan den nästan icke annat är än et Depoluionr - Lomor för omynkadt silfwer och guld.
Naturen deremot as en Waxel» och Läno-kangas ar sadan, at den mäste begagna Lreäirsn; således öfwer, skrida sin werkeliga förmögenhet uti ädlare IVIstsllsr: och huru skulle wal i anledning häraf hennes ägande Lapital uti redbart kunna bekant göras, titan at blottställas för de betydligaste skakningar genom sammansatt, ningar af Lpsculamsr, utländsk åtgärd 06) dylikt mera!
Utom allt detta äre wi nu här, Mine Herrar, för at söka hjelpa Rikets penninge-werk
Utur den brydsamma belägenhet, hwaruki det sig befinner och hvilket icke är okändt för någon af ost.
Huru kunne wi dä weta cl, ler förutse om icke war kandus mäste b-ifwa den, som 9 65 igenom kloka tilställningar mäste medwerka at förhjelpa R>kec til et bättre i stället för et sämre mynt.
Lundens primitiv» inrättning har Rikets understöd til föremål: det är ock denna Riksens Ständers LIenncl, som
Fäderneslandet har at tacka för flera och betydliga wedermälen af dest »välgörande werkan: men manne den kunnat och än widare kan winna den styrka, som asnfras, eller bibehålla den hon har, om hennes Ocäir inskrän» kcS til det hon werkeligen ager; nej wisterligen icke; ware Förfäder haswa i alla tider insett grunden och en befallande nödwändighet til hemlighetens bibehållande i allt dec, som fordras at tyst hallas:
Latom ost följa deras exempel, såsom pa starka skäl sotade!
Lärom ost atmindstone icke härutinnan något kilgöra förr, än wi inhämtat kanea-Utskottets tankar härom och det såmedelst blifwer giswit om och huruwida nuwarande penningewsrkets i ordning förande an widare krafwer 8sn<guens biträde och det sa, at beskaffenheten af wista til detta werk hörande omständigheter erfordrar tysthet eller ej.
Herr von ingeström, polian.
Det är en allmänt erkänd sanning, at ju mera styrka et Penningewerk ager, desto mindre behöfwas hemligheter.
Lika sannt är ock at et undandöljande af dest förwaltning lcmnar anledning til misttankar om swaghet.
Deremot har et kundgsrande den förmanliga följden, at Werket winner mera förtroende.
Dä lemnäs föga rum at osanna rykten, och manga förhastade omdömen sörekommas.
Jag kan således ej annat an i allmänhet gifwa mit bifall lil Herr lagfaren bkolsts lVlamorial. Likwäl, hwad kaninen angar, känner jag ej med säkerhet dest narwarande cilstand, och kanske torde flere med mig kanna det lika litet.
Jag underställer derföre, om icke at L»nco-Utskottet mä updragas at förestå, hwad utan skada kan upgistvas.
Beträffande ater Riksgälds. c-inrorer, torde et allmänt kundgörande af redan werkställd förwaltning utan undantag wara nyttig; me» det som skatt göras, lärer til undwikande af förluster icke böra göras allmänt: och anser >ag för öfrigt lämpeligast, at i afseende pä Vesta frågor begära Konungens och Hemliga Urfkottetö samtycke.
Grefwe k-evenbsupr, Olas.'
Det Vickamen H^rr IVlajor kkollk inlemnat, syneS mig innefatta tmänne särfkilldta ämnen, det ena angar et önstadt updagande af Banguens tilstand: dec andra, et lika förhållande med Riksgälds - Lnnwrer.
Hwad det första, brcräffar, är jag med den warda Ledamoten alldeles öf» wertygad, at de trenne Riks-Scanden, hwilka Agrankeriir Bangusn, och under hwilkaS Ipecieila förwaltning den befinner sig, äga ostridig rättighet at sa til dest förwalkning som beståndsdelar uphäfwa att hemlighet.
Men, om bibehållandet af cn rättighet med skal bob anses heligt, är ock stunden och sättet al den utöswa, elfwen af ganska stor wigt.
Sjelf Ledamot af BancoUistottet 1789 ars Riksdag, erindrar jag mig gansta wal Lmguens däwarande ställning, och hade den i ek jämnt rilwaxande kunnat fortfara, skulle jag genast tilstyrka den största publicitet af dest tilstand.
Beklagligen hafwa sedan den tiden dryga Utländska Imercllens betalning, flera ars mindre förmånlig Handels - Balsnxs, RikegäldSsedlarnaS förbytande i Specie Riködalrar, och vestas förwandlande i öfwerflödiga Silfwerarbeten; af Bangusns redbara silfwerförrad, för Riksgälds-(lornarers Fullmägtiga tilstapak et oumgängeligt behof, för utrikes Speculanter den begärligaste utförö-wara, för Penningeägaren dek paliteligaste förwaringSmedel och för inrikes Agicneuren det mest lönande winstämne.
Af sa mänga och winstgiriga sugare antastad, stall Bsnqusns Specie förråd onekeligt ansenligen mara mindstac, ja, kanske til en alldeles owäntad del.
Jag wägar således underställa Högloft.
RidderstapekS och MelnS pröfning om i stället at hasta med en berydelig förändring af IlrstruÄronsn för Osputsrsäe i Banco Utskottet, Wal - listorna genast kunde öpnas, de Walde snart saktas ; Hurorurr, och deras yttrande öfwer ifragawarande ämne med möjeligaste sörsta infordras.
Ridderffapet och Adel» har wid detta upskof ingen ting förlorat, best vstridiga rakt at antaga eller förkasta vepumracles betänkande förblifwer densamma; men detta fäkt at i et grannlaga anine omgå, synes mig bewisa en mera mogen omtanka, och således Ridderskapet och Adeln wardigt.
Hwad arer det andra ämnet beträffar, näml. en lika yrkad kublicirer af Riksgälds - Lonroret förwaltning och tilsiand, anser sag i sakernas nuwarande skick detta fullkomligen befivaradt af 47. §. i Regerings-formen, och skulle, hwad sag es förmodar, widare uplysning häruti bchöfwaS, sar jag äran Höglofl.
Ridderskapet och Adeln erindra, at det redan under tysihets-ed insatt sina Ledamöter af Hemliga Utskottet och at således för det närwarande inga af de öfwerläggnings-ämnen, der förekomma, kunna undandragas deras redan gängna Ed.
Herr von 8ckiulLsnbsirn, Vzviä (dm äldre), yttrade sig, at ^>c>Iiriska hemligheter i gemen rnindskas i man, som uplysning och tryckfrihet tiltaga.
Man har de sednare ören, utan mindsta at.ck, uppå skilling och runstycke af trycket bekant gjört Lznco 1 rsnsporr- Sedlarnas, sa wäl som Lane Langusns fordringars och skulders belopp.
Likaså har man, i anseende til Riksgälds-werket, noggrannt och offentligen upgifwit bade utrikes och inrikes skulder, sa wal som alla Werketö inkomster.
Det kan icke wara Riksens Höglofliga Stander i gemen obekant, bade hwad de gsrgnrergr, och hwad de bcwillsak, och aro de sedan skedda förändringar mindre betydeliga.
Den somsock wunnit sit Stånds förtroende, at såsom Oöpursrgä eller kvoviior granska desta Riksens Ständers Penningewerk, tror sig med skal icke heller wara förbunden at dölja allt hwad han om bestå werks tilstand kunnat inhämta; häldst den gangna tjbeg hiort ålägger honom, at hjalia hec förtegadt, 6- fom kunde förorsaka Werkek någon skada och witz-credit.
Hemligheten mindskas ock dermed efterhand, ak hwart tredje är Tjugufyra Lovitorer samlas til LLncjusns och Femton til Rikögalds-werketö öfverseende.
De förleden höst sammanträdde Revisorer wid Riksgälds-Lontorer haswa uri sik Betänkande tilstyrkt Riksens Höglofliga Ständers vepursraäL, atfHerrar Fullniägtige förbundoö hädanefter utgifwa en aunivcrtsire berättelse omWerketö tllstaud, och om de skedda afbetaluingar.
Om det är hwar Medborgares skyldighet, at efter yttersta förmåga biträda Staten, sä ar det ock en billig genfordran, at blisiva underrättad vin den goda werkan, som de gemensamma sammanskotten och upoffringarna förmatt åstadkomma.
Den underrättelsen bör icke heller medföra en ringa jtilfredöställelse, ak ifrån 1792 ars Riksdag ti!
1799 artz början, dels genom werkliga afbetalnmgar, dels genom lagliga asskrifningar, Riksgälden blifwic mtndskad med 2,480,079 Riksdal.
14 skill, n runsk., hwarwld likwäl anmärkes, ät Riködalern Holl.
Omram räknas, såsom ifrån början, til 44 skill., och at äfwen sidsta årets förlust icke blifwit asdragen.
Om nu en publicitet wid de flesta wärf är nyttig och kan förekomma mänga listiga och förderfliga anläggningar, same ä annan sida kraftigast gwäfwer falska rykten om redliga Systlomanö förwaltning, sa tala dock de aldrabasta grundsartser icke at öfwerdriswas.
Efter all öswerkygelse kan och bör således icke förhallandec af en Lgn^ues redbara tonä emot dest utelöpande Sedelstock offenteligen upgiswassa wida mycket as den dyrbara mergllsn wid en klok Lanea-förwaltning kan til Rikets bätnad sparas, och Samhället betjenaS med et större rörelse Lapiisl i man af inrikes LraäuÄmns och Oanlumtions balsncens samt utrikes Handelswagens olika utstag.
Äswensa mäste det wara otilbörligt, at allmänneligen och pä LuurLlen yppa Riksgälds-Oonkurets betydligare Waxel-och Län-behof wid wista besvärande tilfällcn.
Pä det hela synas icke Riksens Höglofliga Ständer in flisnis, förutan sina äspuce - rsäsr hörande, kunna med precision utstaka, hwilka omständigheter af deras Penningewerks förwalming til allmän nytta kundgöras böra, ved hwilka ej utan skada yppas kunna; utan lyckas de i detta laggranna ämne ofgifna Memoria! böra sä til Hemliga som til L-meoU. skotten remitteras, och hwara jag anhaller om Hans Lxcellencss, Herr GreswenS och Landt-Marskalke..s propolirion.
Herr Lkjölcsedrsnä, änösrs k^feäric.
Jag stnner den af Herr Major kckollk och af Friherre kljcrta wäckta fragan sa mycket mindre stridande emot Regerings-formen eller i någon coililion med Kongl. Masts höga rättigheter, som Högstsalig Konung L oL'r^r den lil. wid Riksgälds-Lontorers första inrättning icke förbehällit stg nägsn befattning dermed, och som Konungens Ombud wid Lamarers sammankomster icke äger någon röst. Hwad Lan^usn angar, lär ingen flaga wara.
Herr Lripenvvalä, Loran.
I frägan om Langens och Riksgälds-Loocorsts konäsrs updagande för Allmänheten är jag alldeles af samma tanka med Major kckollk och Friherre lckjerra.
— Ilimgusn, det är sannt, har hirtils konorerrr sina förbindelser och är utan allt misstroende, dä deremot Riksgälds-Lommel sä mycket förlorat Lreäiren.
Dä et ondt skall botas, mäste man-söka orsaken för at kunna finna och anwända medel til desi hjelp.
Dä nu orsaken döljcs af hemligheten, blir hjclpen om intet alldeles omöjlig, atmindstons ganska sivar.
Matte derföre RikSgalds-Lomorsrs tilstand blifwa allmänt kändt och jag hoppas utwägar til hjelp för framtiden skola finnas.
Herr 8 c b 5 nlkrvm, ksbr.
At til Hemliga Utskottets pröfning och betänkande öfwerlemna den fräga, huruivida Riksgälds-Loncorecs aäMlnistrsrion och föres . 1 7! haswande borde nu och framdeles wara hemlighet underkostad eller ej? wore det samina som pasta at uti något afseende, det wore nyttigt ak halla det hemligt, hwilket afseende omöjeligen kan upletas.
Motsattsen deraf, nämligen nyttan af hemligheternas updagande uti sörell amnda sak, är tydeligcn och wäl bewist af Herr holsts och Friherre tjerrås ingifna Memorisler.
Salunda bör det endast tilhöra Stånden, at afgöra denna fra, ga, hwilken med sa mycket mindre skal kan remitteras til Hemliga Utskottets rådplägning, som Hans Kongl. Maj:c i Nader äskat et sädant Utskott, för at med det rådgöra, om de angelägenheter, Hanö Kongl. Maj:t i Näder förestår, och ej för at detta Utskott, genom Riksens Ständer anlitades med göromål; men för at häruti winna afgörande pä en gang, som den om Lmczuen i samma afseende wäckta fraga, anhäller jag at Herr blolsts och Friherre b^errss lVl-morialsr, i det som denna del rörer, tils widare hwila.
Friherre kckjerta, kckans.
Som jag berättelsewis fakt höra at fraga mojeligen kunde upsta om det af Herr iVl-jor kkolst först wäckta och sedermera af mig understödda ämne, rörande publicitet af RiksgäldsLcmrorsis förwaltning, hwilken fraga jag ock werkcligen nu finner hafwa upstäct, fa har jag til motande af de inkast som gjortö och widare kunna göras, försaktat följande, som jag utbeder mig at fa til krmocollsk uplafa:
Ehuru den aran icke tilkommer mig at först hafwa wändt Eders Lxccllences och Högloflige Rldderskapsts och Adelns upmärksamhet pa den wigtiga fragan, om det icke nu wore nödigt, at de under Riksens Stän, ders egen ward ställda WerkenS, Umczuens och Riksgälds - Lomm sis > tilstand uppenbarades för samteliga Riksens Stander och för hela den Swenska Allmänheten; och ehuru det tVlemoriz! jag derom afgifwit, icke lärer behöfwa något särskilldt sörswar, dä ingen af Hög - 72 lostige Ridderskapets och Adelns Medlemmar ken ogilla, at jag uti ec amne, som utan ali anmärkning blifwic kil öswerläggnlng framställde, yttrat, hwad jag ansett wara rättwisa och sanning; tror jag 'mig likwäl böra med nagra fa anmärkningar söka undanrödja de kwiswelsmal, som jag förnummit en och annan hysa om war rättighet, at rådpläga och besluta om berörde fraga.
Ingen, som läst Z5- §- i 1772 ars Regeringsform, kan neka, at wi ju are berättigade at widtaga de Författningar angående styrelsen af Riksens Ständers Lindus, som wi anse nyttigast för Riket.
De i detta afseende förut fastställda Ikeglemonren äga ej någon kraft af Grundlag, utan kunna af Riksens Stander, när som häldst, andras och uphäfwas.
. Riksens Ständer hafwa ivid' 17^9 och 1792 arens Riksdagar atagit sig garantien af dm skuld» hwari'
Riket genom det sidst öswerstandna kriget rakat, och til förwaltning af de medel, som de til denna skuldens betalning bewilijat, inrättat et Riksgälds - Lomor, bestående af Ledamöter, som de fjel five bertil utwalk och förordnat.
Riksens Stander hafwa genom Usvitoror, som de äfwen wid hwarje Riksdag sjelswe nämnt, lakit öfwerse och granska förwaltningen af detta Werk. Riksens Ständers Ombud haswa der ensamme haft rättig» heten at besluta.
Bewisa icke dcsta lakka tydeligen, at Riksgälds-Lomorsr, likasom Lan^usn, star under Riksens Ständers egen ward; och följer det icke ater häraf, at Riksens
Ständer allena äga at förordna om styrelsen as detta Lamor samt at fordra redo derföre af stna Ombud pa det sätt, som dem tjenligast synes?
Det Hemliga-Ucskott, som Kongl. Maj:t af Riksens Ständer assar, skall, enligt 47. §. af Regerings-formcn, med Kongl. Majit öfwerlägga om de ärender, som Honom synas hemliga hallas böra.
Desta orden gifwa tydligen tilkänna, at endast de mål, som Kongl. Mast will Riksens Ständer xrox-mera, men tillika anser wa - ra af den beskaffenheten, at de icke tala en offentelkg öfwerläggning i Standens klens, höra enligt sin natur til det Hemliga Utskottet.
Det lärer således icke i något sall mara möjeligt at genom en fragaS wäckande i klerian» kränka den Kongl.
Masi.ts höga rättighet, som npstnämnde z. förwarar, da det icke ar möjeligt at känna, de Hemliga Arender, hmarom Kongl. Maj:t kan wara sinnad at med Utskottet rädsla.
Wagade jag tillåta mig nagra gistninqar om Kongl.
Majcks höga afsigter, skulls jag tro, at Kongl. Masit wille wid delta Riksmötet inhämta Ledamöternas i det Hemliga Utskottet tankar, om de bästa sätten at uphjelpa Rikekö kinsncsr, hwilka, oaktadt all den ordning och sparsamhet, som i styrelsen af Srats-Werket blifwit med sa lyckelig werkan anmanda, rakat i oreda och förfall genom åtskilliga mistgynnaude tilfälligheter och kan hända äfwen genom misttag i förwaltningen af Riksgälds-Werket.