Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dispositions-fri» het bör i tid jemnkas inom billiga och för Samhällets allmänna nytta afpastade gränsor, samt att, ju förr det sker, ju mindre blifwer olägenheten af de redan existerande Fidei-Commistinrattningar känbar: och Utskottet skulle för si» del anse det ländande till Wart Fäderneslands heder, om sedan de mäst hyfssade Nationer redan uphaft desta lämningar eller nya telningar af fevdalistmen, Swear och Göther, som al - Den 28 Februarir- 1597 slldng warit af främmande Nationer underkufwade och med wäld kwungne till stike inrättningar icke moro de siste att förekomma ytterligare private härim ningar deraf.
Fastän således Utskottet ansett sig ej kunna hufwudfakcligen frängä, hwad det i Betänkandet,, tillstyrkt; får dock Utstotter i anledning af Herr Ari. herre
Ljernsteckls allmänna anmärkning om nägön otydlighet i oet uppgifne Lagprojectek, wördsammeligen hemställa om icke i stället för ordet:
"Arf "kunde nyttjas det mera bestämda: "Arfwehjord" och i stället för denna mening; c>m andra Afhandlingar och Lontracter hwarigenom ägande ratt öfwerläteS, ware Lag sammakunde införas "Ej eller mä i andra Afhandlingar och Lontracter om fast Egendom, sädane willtor inflyta, bwarigenom förwaltningS- och ägande rätten för framtiden widare inflränkes än nu sagdt är-"
I enlighet hwarmed Utskottet får tillägga följande project till redaction af i tz. XVI Cap.
Ärfda Balken i stället för det i förra Betänkandet införda-, "Will någor man eller qwinna, göra Testamente, hafwe wald giöra det munleliga eller skrif eliga, med eller Utan wilkor: och wittne twänne gode män, att thet Testamente tä war gjordt med sundt och fullt förstånd och af fri wilja:
Skände ock honom fritt, att läka witlnen weka dest innehöll eller ej.
Äro ej wittne alt tillgå, och urredt warder, akt Testator intill sin död warit u urständfat^ wiktneN anskaffa; åge Testamentet Lega kraft, sä framt det finnes med egen hand IS9S Den 28 Februari!. hand Skrifwit och understrlfwit. Bortgiswer Någor Fast Egendom, aga ei ina gr om w il koren för dest förivaltning sträcka ^fbrordnandec längre, an förste emottagarens och dest makas lifstid, eller om ägande rätten widare än till utnämnande af Testaments eller Gäfwotagarens nästa efterträdare, uii hwilken sistnämndes hand fastigheten illäder sig egenstav af Arfvejord, hwarmed i allt efter allmän
Lag forhälles.
Ej eller mä i andra Afhandlingar och Contracter om Fast egendom sädane wilkor inflyta, hwarigenom förwaltnings- och ägande rätten för en framtid widare inffränkes än nu sagt är.
Men angäende Städja och Arrende, galle hwad derom serstildt stadgar är.'^
Stockholm den 7 Februarii 1810.
PZ Högt.
Ridd. och AdelnS Pä Högw.
Preste-Ständets Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar Iwistv. Wännerström.
U. ^im^vist.
Pä Wallof!. Borgare-Stand.
Pä Hedcrw.
Bonde-Ztänd.
Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar L'. bl. Lrevesmiistl.
Lric Olofston. ^lr.
UloImbsrZtsn.
Utdrag af Riksens Högloflige Ständers Lag-Utskotts Protocoll hälllt i Stockholm den 7 Febrnarii r8ro.
Ut stoltet amagit första Beredningens xrojeet till Utlakande öfwer de, emot Dest förut afgift - Den 28 Zcbruarii. !Z9!) gifne Betänkande om inskränkning i friheten att göra Fidei - Commister, frän Högloflige Ridderstapet och Adeln inkomna anmärkningar,- yttrade Herr Grefwe 6'/1!enbor^ följande särskilta mening:
"Dä, som Lag-Ntstotteks Betänkande innehällcr, den hittills warande fria dispositions-rättigheten , ofta föranleot till Författningar och i synnerhet till Fidei-Commiff-Skiftclftr, som mindre gagnande vm ej ffadlige för Staren, äftven warit högst beswärande för dem, som dem erhållit, dels genom inlösen af Medarfwingar och andre älngde styldigheter, af hwilka någon del kunnat wara billige och möjlige, pä den lid en sadan Stiftelse stadgades, men genom en längd af tiv och' omständigheter sedermera sivära om ej omöjliga att npfylla; sä har jag, pä sadan grund, wäl Lnst link med Utffwttel on inskränkning i denna rättigheten, men för min del, wid afgörande! häraf lillstyrkc, att första gifwaren mäste anses berättigad kill förordnande om förwaltningen, fä wäl i den andra som första sillträdarens hand, hwilka bägge, enligt Betänkandet, han äger att utnämna, och akt den senare emottagaren af samma egendom mätte tilläggas lika rättighet fvM första gifwaren au derom widare förordna.
Jag har grundat detta tillstyrkande pä det sW, att första gifwaren känner den första person och möjeligen äfwen den andra för hwilka han förordnan»
Let stadgat och derefter rättar be willor, som han anser patzande för dem och öfwerensstämmande med da warande omständigheter och bör derföre äga denna 5 ste Band' 2:dra Afd, 106.
Itioo
Den 2 8 Zebruarii na rättighet» men derjemte tillika den, akt öfwerlemna om han will densamma till desi sist utnämnde arftagare, hwilken afwen efter ofwannämnde skal, fä wäl som han, kan till der allmännas som enfkiltas bästa, och egen tillfndsstallelfe, derom göra den nyttigaste författning, antingen som ars eller som gäfwa, med eller utan willor kill samteliga sina barn eller till någon af deni, efter eger behag.
Men ar intet förordnande gjordt, gange der dä säsom arfwejord till desi arftagarehwilken yttrade mening enligt Herr Grefwens begäran skulle medfölja Expeditionen till Riksens Högloflig- Ständer, vt kuxrs° Lx xrotocollo jfoli. lstolmber§lon.
Lades pä bordet UplästeS följande:
Utdrag af Protokollet hältet hos hos Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Beswärs- och Occonomia-Utffokts sammanträde den 22 Februarii 1810. S. D.
Föreloas äler be i frägan om mätt, mäl och wigt till Ukftottet ankomne remitzer neml. i:o 5 puncten af Herr Öfwerste Lieutenanten och Riddaren af Kong. Swärds-Orden Larl 6utiak I^euterllrölcls Memorial, rörande ätskiliige Oeconomi ska ämnen. 2:0 Memorial af Herr Borgmästaren I. VI!- berx och 3:0
Den 28 Abruarri.' t62t z:o Protocolls-Utdrag fran Hederwärda BondeStändet, inneftittande! ett af Riksdagsmanen Daniel ^nclersloa frätt Upsala Latt derstädes lngifwit Memorial.
Utstotket, soitt wid öfwerläggningen i detta amne, sökt förskaffa sig de Upplysningar, hwilka för dest urredaNde, och bestämmandet af Utskottets beslut anses ts nödwändige, har deribland haft tillfälle attnär Mare granska ett af wiste ursedde Eommikkerade d. 12 Maji 1789 till Kongl.
Maj:t ingifwit Betänkande angäende särskike i Riket bruklige Mål och Migter.
Detta Betänkande, hwarä någon widare' åtgärd, sä mycket bekant är, sedermera icke följt, innefattar, ester Utskottets tanke, en sä fullständig pä sanna och rigtiga grunder byggd afhandling om detta ämne med alla dertill hörande delar, att Utffottet, som derutaf icke funnit Något wara att förändra, trott sig bäst utfylla ändamälet med de till dest handläggning remitterade Memorialer, dä Utskottet , jemte öswerlemnande af detta med dest fullkomliga bifall beledsagade Betänkande lill Riksens Högloft.
Ständers
Eget godtfinnande hemställer, om icke hos Kongl. Maj:t ben underdåniga anhällan kunde göras att en författning i öfwerensstämMelse vermed matte blifwa utfärdad, hwarwid likwäl torde iakttagas, arr hwad detta äberopade Förslag angäende någon wist tiv för föränbringarnes införande innehåller, bör beräknas frän början af ttäftkom, mande är >8» t.
Utskottet fär likwäl, i anledning af det uti Herr ivor Den 28 Zebruarii.
Herr äfwerste-Lieutenanten Ueuterlköläs Memoria! gjorde yrkande, att Spannemal hädanefter wid försäljning i stället akt mätas borde wägas, derwid göra der tillägg art Utsko tet icke anser mätning af Spannemäi medföra sadane olägenheter och förluster som wägning, dä lika wigtig Spannemäl, oaktadt bästa omtanka och arbetssätt, icke kan uti ali stags jordman och alla orter frambringas; hwarföre Utskottet i detta afseende tror det böra förblifwa tvid förra manligheten.
Uppå derom hos Utskottet wäckt fräga, kan Utskottet härjemte icke underlåta att tillägga den wördsamma hemställan, om icke äfwen hos Kongl. Maj:t underdånig framställning kunde göras, att de i flere Europeiska Länder antagne sä kallade Pyndare mätte jemväl har i Riket blifwa tillätne.
Detta Wägnings-Jnstrument, som i 1759 ars Förordning ogillas, mar den tiden ganska ofullkomligt , men sädant det nu efter Wetenskapens föreskrift construcras, närmar dek sig till balancens fullkomlighet, utan att medföra desi owigher och kostnad.
Efter Utskottets tanka skulle således hwem som hälst det ästundade, fa i handel och wandel begagna sig af della Instrument, Iikwäl med alagd skyldighet, art löta detsamma behörigen justera, sä att dermed äsystade ändamål: allmän beq vämlighet och säkerhet fullkomligen kunde winnås.
Och borde i händelse nägon underwigt, ä sädane waror, hwilka med Pyndare upwägas blifwer angifwen och bewisad, ej min - Den 28 Zebruarii- 1623 mindre ägaren än justeraren för deras bedrägliga eller »vårdslösa förhällande till answar ställas.
Hwilket dock Riksens Högloft Ständers egen pröfning »vördsammeligen skulle underställas. lät lluxra. kx krolocollo ?. ^ Nerrel."
Stormägtigste Alleruädkgste Konung!
Eder Kongl. Maj:t har under Nådigt öfwerwägande af de mängfalldiga olägenheter
Handel och rörelse tillskyndas af de serffilda stags mål och »vigter, som arv i bruk i Riket, Nädigst räckts anbefalla undertecknade, att »ned iagrtagande af den försigtighet, tom sordras »vid förändring af gamla inrättningar, angående detta angelägna ämne öswerlägga och lill Eder Kongl. Mastr med underdånigt Betänkande inkomma huru mäl och wigter mä kunna sä inskränkas, att inter annat mäl än en cubisk Tunna af 6g Kannors innehall och ingen annan wigt än Victualie wigren mä komma i allmänt bruk: till underdånigaste fullgörande hwaraf Cornmirterde nu fä
Näden att deras tankar härutinnan till Kongl. Maj:ks egen Höga granskning underdänigst nedlägga.
Rörande således först Tunnemälet, sa har Swensta Tunnan ifrän äldsta tider bestätr af 56 Kannors innchäll, men derjemte »ned sä stor räga som derä kunnar rymmas, hwilken äter berört dels af sädens »ner och mindre rorrher, dels af Mälkärilens tunnare eller tjockare breddar, sä art ingen wiffhet pä
Tunnans rätta innehäll eller säkerhet i Köp och Salu dä ägt rum.
1604 Den r8 Zebruaru»
Att afhjelpa besia olagenheter har man genom anställde pros sökt utröna huru mycket rägan kunde Utgöra, hwarefter den för Hwete, Räg, Korn och flere Sade stag saststäldes till 4 Kappar eller 7 Kannor, för Malt 6 Kappar eller io^ Kannor, och för Salt och Kalk 2 Kappar eller gx Kannor.
Ingen ting hade likwäl warit rimligare och till redlighet härutinnan mera bidragande än att Tunnan dä genast fatt en sadan tillökning i rymden att hon tillika innefattat rägan, och attalia torra waror blifwit et och samma mål underkastade, men för art winna en inbillad, ehuru för ingen del »verkelig noggranhet, har man serskildt bibehållit bäde Tunne och Kappemälen, fast än de höra ostfljqktigt tillsammans och hwar för sig icke rugöra nägot rigtigt mäl.
Härigenom hafwa flere beiydelige olägenheter Uppkommit såsom: i:o
Att mätningen, särdeles i mindre partier nu mäste ste genom »wenne serskildta operationer, i det stället att, om Tunnan innefattat hela rymden den pä en gäng kunnat werkstallas 2:0
Att dä olika antal
Kappar bestäs pä den ena flags waran emot den andra, de enfaldigare, som härom icke sä noga äro underrättade, lätteligen kunna försättas uti lidande och z:o att genom det Kapparne manligen uttagas isrän Tunnan, sedan densamma förut till det mästa bliswit fylld, säden dä tillpackas och Tunnan mer» endels sa stakas, att en godtrogen säljare derigenom ofta förlorar i L 2 Kappar pä Tunnan, hwilka förluster förnämligast drabba Riketö Allmoge och de en - Den 28 Februari!» 1625 enfaldigare af Eder Kongl.
Mairts undersåtare, som hwarken första eller aga nog tilltagsenhet att förflvara deras ratt emot egennyttige Köpare och Upbördsmän.
Till förekommande af desie olägenheter, mera känbare och tryckande för Handel och rörelse an man kan fig föreställa, fa till Eder Kongl. Maj:ts Nädigste godtfinnande Committerade underdänigst hemställa, om icke Eder Kongl.
Maj:t skulle täckas sä» lunda härom i Näder förordna: i.o
Att mäliunnans cub sä utwidgas och förökas akt de i ställer för räga tillagdt 4 Kappar deruti äfwen innefattas och i lika proportion cuberne för halfwa samt de öfrige delar af Tunnan, altsammans i struket mäl och 2:0
Att alla flags torra waror, som icke komma art magns, utan arv mätning underkastade såsom malt.
Salt, Kalk, Potatoes, Kolrötter och Frugt med flera, äfwen böra med samma mältunna mätas; men hwaremot packtunnor deruti Salt Fisk, Kött, Tjära och andra waror inläggas, fbrblifwa wid dek för dem förut stadgade innehåll af 48 Kannor emedan de under en större rymd ej kunna handteras.
De swä, righeter, som harwid kunna möta, bestå förnämligast deruti, att arne Kappar komma att afgä pa maltet och att deremot Salt och lös Kalk fä a:ne Kappar tillökning pä Tunnan, samt att da Utrikes Tullen pä Sältet ar faststald, efter det innehall Tunnan nu ager, någon jemkning derwid kunde behöfmas; men som Säljare och Köpare, sedan de om förändringen i Tunnemälet blifwit underrättade, nogsamt första att derefter stg emellan jemka priserne, sä att ingen derigenom lider, och Salt-Tullen, genom en ganska latt uträkning kan förhöjas i samma nion i6o6
Den 28 Zebruarii Tunnan bliswik större, sä lärer Eder Kongl Majit Nädigst käckas pröfwa, akt dksia svårigheter aro obetydlige och aldeles icke af den be kaffenhet, att de synas böra hindra en sä nyttig sak.
Om Eder Kongl. Majtt harti!!
Nädigst täckes bifalla, sä förekommer den frägan, nar och pä hivad sätt ombytet och förändringen för mälbäcken böra werkställas. Eommitterade anse för sin del billigt att Allmogen och Hemmansbrukare pä Landet, till undgående as den kostnad, som 'ill nya malkärils anskaffande erfordras, kunde i Nader tillätas, att sä begagna sig deras gamla, intill desi de blifwa i behof as nya, hwilka da böra inrättas efter te nya dimensionerne, sä art Tunna och Kappar uti ett och samma mål innefattas; och bör till urfliljande af de gamla och nya mil-karlen pä de sednare wid justeringen inbrännas de orden:
Nytt mäl, med z Tums höga bokstäftver.
För alla dem äler, som i Skader och pä Lander drifma handel med Spannemäl och Salt, synes de gunla mälbäcken till förekommande af understes, ej längre böra tillätas, än kill detta ärs stut, inom hwliken tid de, sä wäl som Kronans Magaziner och Förrådshus, med nya mälkaril böra wara försedde.
Sedan Eommitterade således i underdänighet yttrat sig om dek som syneS böra iagttagas ivid Tunne-mälels förändring efter desi nu ägande innehäll, sa aine Eommitterade sig tillika underdänigst böra anrr.nka, att e>,uru nyttig denna förbättring i flere af - Den 28 Februarii. 16-37 afseende» werkeligen ar, sa kommer derwid ända beständigt att hasta en ofullkomlighet, härrörande der» af, art Tunnan är
Determinerad till ett ojämt tal kannor, som icke kan delas utan stora Brak, sa att Halfkunnan innehaller ZI2 kannor, fjerdededels tunnan 15 ^ ättondels tunnan 7^ och en kappe kanna.
Deremot om Eder Kongl. Maj:t. skulle i Nadcr för godt sinna, att läka öka maltunnan med en kanna, sä att den finge bestå af 64 kannor, sä wänns en fullkomlig öfverensstämmelse med kannemälket, emedan en kappe blefwe jemt 2 kannor, och en half kappe en kanna hwarigenom Swensta Tunnemälet werkeligen bragtes till mycken fullkomlighet, bade allman och enskild hushållning till nytta och till lottning.
Wid afrads- och Krono Tionde Spannemalens utgörande, kunde den skattstyldige med kannemättet mära de min, sta bräk, i det stället han nu för liden, när delar af kappar i desi ustagor förekomma, mäste till Upbördsmannen eller Jndelningshafwaren merendels utgöra hela kappar såsom det minsta brukliga mälet: och som wid KronoMagazinerne
Spannemälen uphandlas ef er wigt, sä behöfde Bonden endast pä Betsmannet wäga en eller annan kanna för att derefter uträkna hela tunnans tyngd, och således blifwa i tillständ ej allenast att controllera om han njutit sin tillständige rätt till godo, utan ock ester hand wänja sig att i köp och salu hafva afseende bäde pä mäl och wigt tillika.
Committerade kunna ej finna, akt någre betydande swärighe häremot förekomma, ty emellan Säl. jare och Kjöpare blefwe priferne oselbart härefter jemkade, och hwad Afravs- och Krono-Tionde Span ne - ifioZ Dcn 23 Zebruarii. nemälen beträffar, sä följer, att den, efter tunnans förändrade innehall borde i räkenstaperne omsattas, hwarkill en gansta lätt uträkning fordras, börandes dä, bade till redighels och yttersta noggranhets minnande ej annat än hela och ätlondeis runnor, samr kannor i Räkenstaperne nyttjas.
Delta alt inäga till Eder Kongl. Majk.s Nädiga ompröfwande Com. mittcrade underdänigst hemställa och fä härhos i underdänigbet bifoga uträkningar pä Cuberna för mäl, Tunnor chch deras delar, sä af som 64 kannors innehäll.
Skulle den sednare i Räder antagas, sä kunde Allmogen likasulc nyttja de gamla mattärilen med tilläggande allenast af en kanna pä hela Tunnan och för Handlande, samt Kronv-Magazinerne borde samma skyldighet äga rum soln Commitierade har förut i undcrdänighct förestaget.
Widare förekommer det andra Committerade till utredande i Räder förelagde ämne: Swensta wigternes inskränkning till wickualie-wigten allena.
De utgöra nu för riden 6 serstilta stag nemligen Wiclualie- Bergs- Upstads- Stapelstads- Tackjärns- och Räkoppar-wigkerne, som till hvarandra hafwa ett sä inmeckladt förhällandc, art det nästan Utgör ett särstildt studium, att derom förstaffa sig fullkomlig kännedom, hwaraf följer att handel och rörelse mäste tillskyndas osäkerhet och mängfaldiga Beswär z men fastän veste olägenheter, snart 200 är tryckt Rikets Jnnewänare, och klagomål deröfmer allt som ofrast bttswit anförda, sä har till rättelse ej något hufwudsakeligt ännu blistvit tillgjordt.
Det Den 28 Zebruarii. >6-9 De" tyckes säledes wara Eder Kongl. Maj:k förbehållit alt äflven i denna del af Rikets Hushall, ning införa redlighet och stadga, hn-ickek lämnar samtida och efterkommande en glad anledning, att wörda Eder Kongl. Manls Nådiga ömhet och omwärdnad.
Under Konung Lvsi-xx 1.8 lid, utgjorde Victualie wigken Rikets enda och rätta wigt, hivilket denne Store Konungs Författning af är rZ?z utwifar, men som man förut, dä Handel och Bruks, rörelse lag i Ukländningars händer hade want sig wid flere slags af dem införde wigter, sä wille man intet garna ätnöjas med Bietualie-wiglen allena.
Hos Konung den IX:de utwerkades derföre, att Bergs- Upstads- ych Stapelstads-wigterne tillika blefwo inrättade, hwartill förmodligen wista personers enstilia afsigter borde hafwa warit förnämsta drifljadern, hwilket synes troligt af det swaga stal, som till grund för denna inrättning åberopades.
Del föregafs att wigterna borde wara lättare i Upstaden än wid Bruket och ännu lättare i Stapelstaden, pä del Jernet, genom skilnaden, skulle frakta sig sielft; men dä hade en särskild wigt behöfls för hwart Bruk, hwar Upp- och Stapelstad, afpassäd efter hwarderas asständ och dä hade det tillika bordt wara ett axiom, att forlöner och Järn-priser i alla tider, uti ett lika förhållande skulle stiga.
Utom denna onödiga widlbftighet, hwaruti Swensta wigterne pä detta sättet insweptes, tillädes ännu en annan, genom en är 1668 utfärdad Författning alt l6 i O Den 28 Februari!- åke Upstads wiglen stulle fä en och Bergswiglen 2 marér, Ctapcistads wigts tillökning pä ffeppUndet under namn af finninge marker.
Efter bet enkla och naturliga begrep man formerar sig om en allmän Rikswigt sä mäste densamma utgöra en wist determinerad tyngd som bör wara oföränvesig och aldrig slitning underkastad, i följe hwaraf desse marker, såsom en tillökning i wigkens absoluta tyngd ej kunna anses, hwilket jcmwäl sjelfwa namnet tydligen innebär.
Den stden dä denna tilläggning ffedde, war justeringen af mätt, mäl och wigt öfwer hela Riket anförtrodd i en enda persons händer, som således omöjeligen kunde hinna akt dermed betjena öfwer alt utan hände ofta alt justering pä en del orter i mänga är saknades och af det stäk allena lära siitningsmarkerna blifwit tillagdt, pä det likare wigterna genom nötning i dagligt bruk ej mätte förminskas under deras rätta och egentliga tyngd.
Om nu denna tilläggning dä kunde anses för nödvändig, sä är den det icke nu förtiden, dä hwart Landshöfdinge
Döme blifwit förfcdt med 2 a g
Jussterare sami ärligen eller sä ofta det nägon sin behöswes, kunna öfwerse och rätta mätt, mäl och wigter, sä att de beständigt hällas wid den storlek och tyngd författningarna utstaka.
I anseende härtill äro Commitkerade af den underdäniga tanka, att slitnings markerne ej böra uptagaö wid Bergs- och Upstaoswigterne, hwilket ej eller Den 28 Lebruarii- 16 m eller later wekkställa sig Utan att stora och owanliga Brak stola uppkomma.
Härmed synes också Eder Kongl. Majus Nådiga Skrifwelfe lill desi Kammar- och Bergs-Collegier af den 2
December 1782 aldeles instämma, hmarutinnan förordnas, att de till jemkning i afseende pä ivigternes nötning tillätne slitningsmarker, wäl maga bibehätlas men utan att sammanläggas med den egentliga wiglen, deraf i Committerades öswertygelse siutsatsen bliswer akt da fraga nu ar om wigkens förwandling till vidtualie wigt, sädant ofel» bart bör ffe utan siirningsmarkcr- efter Eder Kongl. Maj:t i Räder ansett dem af den egenstap akt de med den egenteliga wigten ej böra sammanläggas.
Uppå dessa grunder hafwa Committeradc katik inrätta Tabeller till lottning för reduckionen endast efter de proportioner, wigterna till hiva xandra haft, tvid deras första inrättning, utan afseende pä flitningsmarkerne, hwilket Eder Kongl. Maj.t
Nadigst lärer täckas anse bade med sakens Natur och Förfallningarna instämma.
Hwad nu sjelfum wigt förändringen beträffar och sätlec huru den bör werkställas, sä ar det i synnerhet wid Bergs- och Upstads wigterne, som smärigheter möta emedan de öfrige dels åtfölja dessa twänne, dels och aro med victaulie wigten sä öfwerensstammande, akt föga mera derwid fordras, an att Eder Kongl. Maj:t i Räder förordnar, att wäguingen med victualie-wigks likare bör förrättas.
P» Bergs-wigken ar.
Brukshandteringen i Riket - i6i2
Den 28 Zebruarii ket ställd och inrättad, sä att Hammar-statt, Smedslönen, Kohl-äkgäirg, forlöner samt afgiftrr till Kronan och Jern-Crmoret med mera, derefter determinera';, äfvensom Näkenstaperna, sä hos Bruks-ägar. ne som Bergs-Berjeningen ester denna wigk hällas, utom ivid wista Bruk i Finland hwarest Vickualiewigken nu redan nyttjas.
I Upstaderne äter brukas Uppstads wigken, hwarester afgifterne derstädes utgöras.
Det kan dä icke undwikas, att wid förändringen af besia wigter sona utgöra grunderna för alia berakningarue äkstilljga swärighcrer r början stola möta, men de arv ej sä belydeliga, som de wid för sta påseendet lyckas wara.
Förhällningen emellan Victualie och Bergswigren ar nu, sedan slitnings markerne urestutas, icke särdeles inwecklad, uran som 2Z kill 22 eller som 100 till 88 sä att Bergs-wigren är jemt 12 procent läktare än Victualie-wigten och förwandlas alltsä ett gifwit qwantum Bergswigt till Victualie wigk om 12 procent asdrages: en operation sä läck, att den ej kan undfalla hwar och en som förstär att göra Böcker och Räkenskaper; men pä det den enfaldiga jämwäl ma kunna utreda sig, fä Commilterade härhos i underdänighet bifoga en Tabell, N:o r deruti Bergswigt ända ifrån Marker till rov Skeppund och sä widare till flere Tusende är förwandlad till motsvarande V.ckualiewigt hwilkcN Tabell genom Trycket kan göras allmän derest wigtförändringen skulle komma kill »verkställighet.
Att widare kunna finna huru mycket alla jernek älagde sethilda afgister böra wara högre för Victualie - Den 28 Zebruarii. l6>z alic an Bergswigten, i proportion af den förres tyngd, ster pä det sältet, alt man ökar Beras nigren med-Adelar pz netto upkommer hwad pä Vclualiewigten sig belöper, sä art om ett Skeppund Bergsvigt, bör widkannas en utgift af 5 si. 6 rst. sä belöper prportionaliter pä Ett Skeppund V.clualiewigt desin 5 si. 6 rst. med tillägg af Adelar deraf eller 9 rst. och således tillsammans 6 si. z rst., hwilket ar uti Tabellen genom exempel sä uplysi, att iniel misitag derwiv bör äga rum.
Hwad äter Itpstads-wigren beträffar, sä ar dea allenast i Upstäderne och allisa pä längt när, ej sä allmänt bruklig som den förra, och i följd deraf är swärigheterne mid desi reduclion ej sä betydande.