Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oaktat denna ifrån ConstitutionsUtskottets vishet utgångna sats, torde det likväl få medgifvas, att CabinettsPolitiken för vissa fall, och vid någon viss tidpunkt, ej sällan visar så bestämda vissheter, att det skulle gränsa till oförstånd hos någon af de svagare makterne, att tilltro sig handla i Strid mot dessa 33 ii. *4* Den 18 Ju lii f. m. vissheter; och det hade vid detta tillfälle varit ConstitutionsUtskottets åliggande alt utreda, om de större Europeiske Makternes offentligt förkunnade åsigter af deras förhållanden lill de SydAmerikanske Repuhlikerne, vid den tid då Skeppshandeln beslutades, voro sådane, att den af ConstitulionstJtskottet åberopade Probalitets-lära ingaf någon grundad anledning till förmodan, att *ien så beskaffad handel om krigsförnödenhet ter för de SydAmerikanske
Republikerne, utan att stöta mäktigare kända politiska intressen, kunde oafbrutit fortgå, när det nu mera synes afgjordt, att denna de försålda Skeppens bestämmelse var Styrelsen ganska väl bekandt, och handelsföretaget på Ostindien blott en föregifven uppgift, Örn ConstitutionsUtSKOttet till någon del vid denna Riksdag varit inne uti andan af dess vigtiga kall, så hade det helt naturligt insett, huru grundlagen ifrån ConstitulionsUtskoltet fordrar stränghet i undersökning, i anseende till rådgifvares mera eller mindre klanderfritt uppfyllda kall; och Utskottet hade då lemnat mildheten och öfverseendet åt Rikets Ständer, hvilka efter Grundlagens bud allena äga pröfningsrätten af hvad Rikets rätt och hästa krafvel-* vid fråga om att åt grundade anmärkningar gifva någon påföljd.
Utskottet yttrar äfven, alt det ej vore tänkbart, att någon Rege~ ring i verlden skulle underkasta sig en klart
Den 18 J u 1 i i f. m. ai3 förutsedd, eller sannolikt anad, våda af osämja med främmande makter, om den samma borde för Statens bästa undvikas.
Med anledning af denna premiss, hade jag väntat mig, att Utskottet hade bestämt utredt, hvad som vid Contractets upprättande lemnade anledning, till det förutseende, att handeln möjligen, i anseende till politiska förhållanden, kunde komma alt återgå, ty några andra orsaker kunde icke komma uti fråga.
Jag hade väntat mig, att Utskottet hade ådagalagt grunden eller anledningen till den i Contractet alltför synbart anade våda, att handeln, till undvikande af osämja med främmande makter, möjligen kunde komma att återgå.
Jag hade föreställt mig, att Utskottet, i anledning häraf, bordt utreda, huruvida en vid Contractets afslutande föresedd möjlighet af en betydlig ersättnings-reclamation, och dermed förknippad Statsförlust, bevittna riktigheten af Utskottets tankeyttring, att ingen Regering i verlden skulle underkasta sig en sannolikt anad våda af en osämja med främmande makter, som dess krafter ej tilläto alt äfventyra; och för ett föremål af i sig sjelf så ringa värde, att äfventyret aldrig kunnat godtgöras medelst vinsten.
Jag hade trott, att det ålegat ConstilutionsUtskottet att antingen vederlägga, el - Den iS Jnlij f, m. ler öppet besanna den misstänka, sorn icke utan grund blifvit framkastad,, att Rikets anseende och värdighet, ifrån Skeppshandeln s politiska sida, varit nära alt äfven, tyras, och är det, i brist af frågans fullständiga utredning i denna del, jag äfven skulle anhållit om åter remiss af Utskottets Memorial.
I anledning af Utskottets alltför sammandragna försvar, för tillstyrkt förhemligande af de handlingar och bref, som rörde Skeppshandeln och dess återgång, oansedt Grundlagen uti Regeringsformens 86 §. stadgar deras tillgänglighet för offentligheten, såsom en hvarje Svensk mans rättighet, utbeder jag mig, att något utförligt få yttra mina tankar, Under en conslitutionel statsförfattning, sorn redan räknar en ålder af 20 Al’, vöre det snart sagt en löjlighet, att företaga någon afhandling om skillnaden emellan dea oinskränkta och den lagbundna monarkiska styrelseformen.
Man måste i detta hänseende antaga för afgjordt, att begreppen härutinnan äro så stadgade, att hvar man känner, att ehuru Magten att styra hos oss odelad tillkommer Konungen, dess beslut icke kunna förhastadt fattas, icke bestämmas efter ensidiga underrättelser och råd af dolda personer utan ansvarighet, Konungen måste i alla mål låta sig upplysas af ett offentligt StatsRäd, hvars Ledamöter, ställde under ansvarighet icke blott för deras yttrade
Den 18 J u I i i f. ra. rådslag, utan äfven för deras tystnad, då de bordt råda, måste sjelfve sorgfälligt söka upplysningar för att bevara sitt lif, sin välfärd och sin heder; en Konung skall sålunda bos oss icke lätteligen genom Constitulionsvidriga beslut blottställa sin magt för en föredragande Embetsmans vägran af den contrasignation, hvarförutan bans befallningar icke blifva gällande.
Regeringsformens 106 §. öppnar vägen till undersökning, huruvida den rådgifvande personalen mera eller mindre samvetsgrant uppfyllt dess ansvarsfulla kall, och det är, genom tillträdet till StatsRåds-prototokollen, ConstitutionsUtskottet är i tillfälle att utröna, huruvida någon StatsMinister, StatsRåd, HofCanzler, SlatsSecreterare eller annan Ledamot af StatsRådet, eller den Embetsman, som i Commandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen bandlat emot RegeringsFormens tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, och af andra Rikets gällande lagar, eller underlåtit att göra föreställning emot sådane öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, för hvilka fall ConstitutionsUtskottet äger att ställa en sådan under tilltal inför Riksrätt.
Jag kan vid ordet åge uti ofvananförde grundlagsstadgande icke fästa något annat begrepp, än ett bestämdt åliggande, en för - 2l6
Den 18 Julii f. ra. pligtelse för ConstitutionsUtskottet att för de i grundlags §:n antydde händelser ovilkorligen ställa den felaglige under tilltal, Jag hämtar så mycket mera styrka för denna mening, som 107 §. deremot för tillämpa ningen af deruti innefattade stadgande bestämmer Rikets Ständers öfvertygelse om ett mera eller mindre kraf af Rikets väl, då den 106 § helt enkelt bjuder, att uppenbar handling emot Regeringsformens tydliga föskrift, eller tillstyrkt öfverträdelse deraf, eller af andra Rikets gällande lagar, eller underlåten föreställning deremot, skall under tilltal inför Riksrätt ställas, Jag tror således icke, att ConstitutionsUtskottet äger att godtyckligt eftergifva de Rådgifvandes ställande under tilltal, då några sådane omständigheter, hvarom 106 §. nämner, emot de rådgifvande förekomma; och då påtageliga öfverträdelser af Regeringsformens tydliga föreskrift, och af andra Rikets gällande lagar genom de rådgifvandes tillstyrkanden ägt runi, under den tid, som nu varit föremål för Rikets Ständers granskningsrätt, så anser jag
ConstitutionsUtskottet hafva alldeles åsidosatt sin pligt, då Utskottet, i anseende till dessa händelsers inställande inför rätta, rådfrågat en känsla af undseende för magtens handlingssätt, i stället för att följa lagens bud örn lagens tillämpning efter ordalydelsen vid hvarje fall.
ConstitutionsUtskot - Den 18 Ju lii f. m. 217 tet genom sin pligtförgätenhet i denna del, hafva verksammare, än någon af dess föregångare, sökt undergräfva sjelfva stöden för ali Constitutionel Monarki, som ensamt och allenast innefattas uti den ministeriella ansvarigheten; och är det snart sagt ofattligt,, huru ConstitutionsUlskottet kunnat tilltro sig rättigheten, att efter godtfinnande till-- bakahålla den rättegång, som i 106 §. omnämde Lagöfverträdelser ovilkorligt kräfva.
ConstitutionsUtskottet är hos oss heklädt med en redan alltför tillräcklig magt, då det i sådane fall handlar med Rikets Ständers rätt* men denna rätt är ingalunda gifven i mening, att ConstitutionsUtskottets godtycke skulle blifva tillfredsställande först för Rikets Ständer och sedan för Sveriges samtelige inbyggare; och det är tillförebyggande af ali sådan godtycklighet, som Utskottet i Grundlagen icke fått sig öfversten någon annan pröfningsrätt, än huruvida Regeringsformens tydliga föreskrift, eller annan i Riket gällande lag, medelst de rådgifvande åtgärdcrne blifvit öfverträdde.
Utskottet är ingalunda uppdraget att pröfva omständigheter och serskildta förhållanden, under hvilka lagöfverträdelserna af Rådgifvare blifvit tillstyrkte, eller genom tystnaden befrämjade; Utskottet har endast att undersöka, 0111 Regeringsform, eller andra gällande lagar, under den tid, som utgör föremål för granskning, varit öfverträdde, och att i sådan händelse låta ställa den eller de felaktiga under tilltal.
Den 18 Julii f. m.
Omständigheternes, förhållandernes pröfning, såsom anledning till mera eller mindre stränghet uti domslut, tillhör domstolen ensamt, och det var för att betaga ConstitutionsUtskottet ända till det minsta sken af domsrätt, lagstiftaren för dess yerkningsomfång endast bestämt, att antyda, det lagöfverträdelse egt rum, öfverlämnande åt domstolen ensamt, att pröfva och bedöma omständigheterue.
— Då Regeringsformens 86 §. innehåller, att alla handlingar och protocoll i hyad mål som hälst, de protocoll undantagne, som uti StatsRådet och hos Konungen i Ministeriella Ärender och Commaudomål föras, må ovilkorligen genom trycket kunna utgifvas; så var den af då varande StatsSecreteraren Friherre Carl Johan af Nordin contrasignerade Kongl, befallningen af den ag Oct. i8a5, att alla i KrigsÉxpeditionen befintliga handlingar, rörande de försålda Örlogsfartygen, skulle hållas hem-? liga, och, förseglade, jemte StatsRåds protocollet, förvaras, samt att enahanda förhållande borde iakttagas med de ofyannämnde ämne beträffande Kongl, Bref och andra handlingar, som kunde finnas hos Hans Excellence GeneralAmiralen Herr Grefve Cederström, Förvaltningen af SjöÄrenderne, StatsContoiret, GenerplAdjutanten för Flottan och Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, en så påtaglig öfverträdelse af Regeringsformens föreskrift, att sådant aldrig bordt kunna undfalla Constitutions-Ulskottets uppmärksamhet.
Den 18 Julii f. ra. a.g
Om jemförelsen emellan detta KungaBref och ordalydelsen af RegeringsFormens 86 §. öfverlemnades åt någon af absolutismens mest ifriga förfäktare, så är jag öfvertygad, att om caracteren i öfrigt vöre oförderfvad, och förståndet icke ruhbadt, omdömet utan tvifvel skulle blifva, att RegeringsFormens 86 genom det åberopade Kongl. Brefvet af den 29 October 1825, blifvit så positift som möjligt öfver trädd; och jag hemställer till hvarje slutförmåga inom Svea land, om ett sådant påstående kan motsägas!
Och när förhållandet är sådant, frågar jag, huru ConstitutionsUtskottet kunnat underlåta att hörsamma hvad RegeringsFormens 106 §. för sådant fall bjuder, i anseende till Utskottets verkliingspligt.
Utskottet bar först och främst, i följd af StatsRådsProtocollens granskning, och yttermera med anledning af enskild Riksdagsmans motion, ägt, att bestämt yttra sig öfver, huruvida det ofta nämnde Kongl.
Brefvet af den 29 October i8a5 företedt öfverträdelse af stadgandet uti RegeringsFormens 86 §, eller icke.
Utskottet har noga aktat sig, att öppet och ärligt behandla frågan.
I stället alt med uppriktighet besvara den, i stället att i hyllningen af rätt och sanning uppfylla det höga ändamål vår StatsFörfattning aao Den i8 Jul ii f. iij. för Utskottet bestämt, har en motsatt väg blifvit beträdd, och Grundlagens i sjelfva lagen bestämde väktare hafva alltför synbart öfvergifvit vården om Grundlagsbudens helgd, för att företrädesvis göra sig till förespråkare för det oskyldiga och oskadliga uti, ehler rättare sagt för nyttan utaf, de magtägandes förbiseende af hvad Grundlagen stadgar, såsom det mägtigaste stöd för friheten, nemligen tillgänglighet för offentliggörandet af Styrelsens allmänna förhandlingar, och förutan hvilken tillgänglighet all controll å styrelseåtgärder upphör.
Det lagbundna samhällsskickets bestånd, kan i min tanka aldrig verksammare undergräfvas, än genom den olagliga magt, att godtyckligt förklara Grundlagen, som ConstitutionsUtskottet synes vid detta tillfälle velat tillvälla sig.
Sjelfva tankeställningen uti Utskottets Memorial, rörande denna fråga, förråder en mera än synbar villrådighet i anseende till de uttryck man förgäfves sökt såsom tillfyllestgörande medel, att bortblanda sanningen och hufvudfrågans egenteliga innehåll och föremål.
Hvilken tänkares uppmärksamhet stadnar ej, då Utskottet yttrar: ”1 hvarje lag”bundet samhälle måste likväl gifvas nägo?i ”gräns för nygirighetens inträngande i det ”innersta af Statslifvet, framförallt vid politisk beröring med främmande magter.” t
Den 18 Juli i f. m. 321 Jag stadnar härvid uti den storsta förundran, i anseende till de slutsatser, sorn ifrån detta yttrande nödvändigt måste framkallas.
Då Utskottet jdtrar, att någon gräns för nygirighetens inträngande i det innersta af Statslifvet likväl inom hvarje laghundet samhälle måste gifvas, skulle man tro detta vara tillrättavisning af någon fordrad eller påstådd gränslöshet i sådant hänseende, och om Utskottet härvid åsyftat den af mig framförde anledning till anmärkning emot vissa af Konungens Rådgifvare för uppenbar öfverträdelse af RegeringsFormens 86 §, så torde hvarje fördomsfritt omdöme komma att inse, det jag aldrig sträckt mina fordringar utöfver den gräns, som RegeringsFormens 86 §. bestämmer; och förbiseendet af eller okunnigheten om den gräns Grundlagen för nygirighetens inträngande i Statslifvet stadgat, lärer såsom slutföljd ensamt komma att ligga ConstitutionsUtskottet till last.
Då en sådan gräns uti Grundlagen så tydligt finnes beskrifven, har man eljest svårt att begripa, i hvad mening Utskottet yttrar, att en sådan gräns likväl måste gifvas; man kommer härifrån lill ingen annan rimlig slutsats, än att Utskottet tilltrott sig kunna lemna Grundlagens tydliga, omisskänneliga stadgande utan allt afseende, för att efter egna godtfinnandet, genom en vilseförande tillämpning, bryta vägen lill den gräns Den 18 J111 i i f. m.
Utskottet funnit för nygirighetens inträngande i Statslifvet böra gifvas, och som, efter allt utseende äfUtskottets mening, icke torde såsom fullkomligt tillfredsställande komma att igenfinnas förr, än, genom GonstitutionsUtskottets biträde, Grundlagen upphör att mera äga någon bindande kraft, och de magtutöfvandes godtycke kommer att allena utgöra gränsen för de menskliga anspråken, att få tillgodonjuta rätt, och att under lagen finna skydd för sina i lag stadgade rättigheter.
Utskottet bar trott sig för underkännande af anmärkningsanledningeti i anseende till öfverträdelse af RegeringsFormens 86 §. kunna, såsom tillfyllest giltiga, antaga de enda skäl att, i den critiska tidpunkten af skeppshandeln återgång, en hel offentlighet skulle berédt eftertäiikliga följder, och en half upplysning
Snarare förvillat och oroat, an Vägledt oell lugnat allmänheten.
Förgäfves genomletar inan hela Grundlagen, för att finna någon GonslitutionsUtskottets rättighet, att för ett sådant tillfälle, som detta, ingå uti dylika betraktelser till vägledning för sitt omdöme, huruvida Grundlagsstadganden blifvit eller icke blifvit öfverträdde.
Anmärknings värd t skall det titan tvifvel finnas, att Utskottet icke ens ttti sitt Memorial nämner RegeringsFormens
Den 18 Ju lii f. m. 86 §.
Bevisar delta, att Utskottet ingen gång i anseende till ifrågavarande anmärkning tagit nämnde Grundlags §. i skärskådande, eller liar Utskottet icke vågat omnämna den derföre j att den just innefattar den gräns, lagstiftaren liestämt för nygiriglietens inträngande i det hillersta af Statslifvet, och hvilken gräns verkställande magten icke äger ätt emot lagens klara Stadgande godtyckligt inskränka eller efter tillfälliga omständigheter tillämpa eller förtyda, vid det äfventyr lo6 §. för Sådant tilltag stadga!-» Utskottets Memorial bevittnar, på möta än ett ställe, svårigheten att komma sanningen förbi, när bon alltid varnande botar, att, för eller sednare, för hvarje fall göra sin ällmägt gällande.
Utskottet har uti sitt Memorial på intet ställe tilltrott sig förklara, att det oftanämnde Kongl. Brefvet af den 2Q October 1825 icke innefattar en öfverträdelse af föreskriften uti RegeringsFormens 86 §; tilltaget hade kanhända också på en gång varit för mycket vågadt, då bevisningen troligen blifvit iiågot svår att underhålla, och det. är troligen derföre
Utskottet valt den egna mellanvägen, att yttra, det publiciteten för öfrigt, genom den i anmärkningsväg anmälde Kongl. Befallningen, icke blifvit egenteligen vägrad, utan endast uppskjuten.
Jag tager mig härvid åter friheten, att föra uppmärksamheten å Den 18 Jul ii f. m.
Reger ingsFormens 86 §, som innehåller, att alla de vid ifrågavarande tillfälle publiciteten undanhåUne handlingar ”må ovilkorligen genom trycket kunna utgifvas.” Jag igenfinner således icke något Grundlagsstadgande, sorn uppställer någon skilnad emellan egenteligen, och icke egenteligen, vägrad publicitet; jag känner intet annat rättesnöre i denna del, än lagens klart och tydligt uttryckta mening; och jag finner icke uti Grundlagen någon anledning till uppskof ifrån magtens sida med en publicitet, som lagen förklarar ovillkorligt kunna äga rum; hvadan jag också icke kan undertrycka den tankeyttring, att ConstitutionsTJtskottet uti detta yttrande nedstigit till den slags advocatur, vid försvaret utaf verkställande magtens lagöfverträdelser, hvaraf jag förmodar, att den om sitt anseende minst bekymrade sakförare skulle tvekat att vilja sig begagna, Då ConstitutionslJtskottet i detta fall handlat med Rikets Ständers rätt, inser jag alltför väl, att ingen utväg mera gifves till vinnande af rättelse i denna del af Utskottets beslut; men jag Ilar känt mig utaf pligten fordrad, att efter min förmåga söka ådagalägga, att Utskottet vid detta tillfälle aldeles förbisett lagens stadgande i anseende till dess verkningspligt, och att Utskottet handlat oriktigt och illa, Rikets Ständer - Den 18 Jillii f. ni. 2^5 der liro Svenska folket moraliskt ansvarige för sina åtgärder och för sitt handlingssätt, och Utskotten äro på samma sätt Rikets Ständer och .Svenska folket ansvarige för deras; och då detta Utskottets Memorial säkerligen en gång kommer att ingå i samlingen bland bidragen till tidens historiska stämpel, har jag trött mig öppet och oförtäckt häröfver böra uttala min mening, som ett vittnesbörd, att slafsinnet i Sverige ännu icke var till den grad allmänt, att man enhälligt hyllade den lära, att lagens tillämpning endast påkallades emot den svagare, emot den understundom genom mindre blida öden brottslige, under det den högt uppsatte, med magten beklädde, lagöfverträdaren , uti samhällsordningens, i sjelfva Grundlagen bestämde, väktare funnit mägtiga advocater och beskyddare för sitt handlingssätt.
Grefve Hornj Claes Fredrikj uppläste följande:
För bedömandet af det sätt, hvarpå ConstitutionsUtskottet behandlat denna fråga, blir det nödigt, alt till ett helt sammanföra Utskottets arne serskildte Utlåtanden öfver ämnet.
Jag fäster mig således vid den märkliga motsägelse, som i de 2:ne Memorialerna tydeligen uppenbarat ConstitutionsUtskot 33 II. 15 22Ö
Den 18 Jul ii f. m. tets sökta anledning, att från hela det öfriga StatsRådet och ensamt på Grefve Gederström hvälfva ansvaret, för den senare skeppshandelns afslutande, hvilken handel Utskottet erkänner vara mera anmärkning underkastad, än den första.
Uti Memorialet N:o 2g antyder Utskottet, att, med frånträdandet af principen, (nemligen gamla fartygs försäljande) ett förbyggt eller nytt Linieskepp och en fullkomligt god Fregatt blifvit Flottan afhände, hvarföre en anmälan mot StatsRådet Grefve Cederström, såsom den der tillstyrkt handeln, göres enligt 107 §.
RegeringsFormen, men att denna anmärkning icke kan utsträckas till öfrige StatsRådsLedamöterna och Föredraganden, på den grund att desamma i villrådigheten mellan de af Befälhafvande Amiralen mot försäljningen anförda betänkligheter och Herr GeneralAmiralens till vederläggning deraf framlagde skaij utan tvifvel nödgats, vid bristande egen sakkännedom, tilldöma öfvervigten åt hvad Flottans Chef yttrat.
Uti Memorialet N:o 36 yttrar sig deremot Utskottet sålunda: ”Enär nu trovär”dighet måste lemnäs åt vederbörande Lo”ca lyla torit elers och Tjenstemäns, af Herr ”Gener al
Amiral en antingen obestridde eller ”svagt vederlagde omdömen och vitsord, angser för sin del ConstitutionsUtskottet Herr Den 18 Julii f. m. 227 "StatsRådet Grefve Cederström icke hafva, ”i rådslagen öfver ifrågavarande allmänna ”mått och steg, nog vårdat sig om Rikets "sannskyldiga nytta."
Att ConstitutionsUtskottet äfven här uteslutit det öfriga StatsRådet från ansvarighet i rådslagen, oaktadt medgifvandet att Grefve Cederström litet eller intet vederlagt LocalAutoriteternas trovärdiga omdömen och vitsord, Bevisar åtminstone, att ConstitutionsUtskoltet icke tillerkänner Konungens StatsRåd, med undantag af Grefve Cederström, samma omdömesförmåga, som Utskottet tilltror sig sjelf äga; men i denna ursägt för StatsRådets och Föredragandens utehlifne afstyrkande, i följd af illa uppfattade, LocalAutoriteternas, af Grefve Cederström obestridde eller svagt vederlagde Betänkligheter mot skeppshandeln, ligger ett medgifvande af StatsRådets
Bristande skicklighet att vårda sig om Rikets sannskyldiga nytta; en sanning, som framställer sig ännu enklare, då den mot Grefve Cederström, ensamt Bland hela StatsRådet, af Utskottet riktade anmärkning
Består deri, att han med frånträdande af den för skeppsförsäljningen antagne princip tillstyrkt, alt ett förbyggt eller nytt Linieskepp och den enda fullkomligen goda Fregatt matte Flottan afhändas.
Huru lätt det Varit för det öfriga StatsRådet, att ilise principens öfverträdande, kan nu mera icke UlidandöljaS allmänna omdömet, och ConstitutionsUtskot23 H. i5* 2 7.8 ■ Den 18 Jii 1 ii f. m. tet liar illa uppfyllt sin pligt, då tiel velat från ansvarighet befria det collectiva StatsRådet, sorn, genom sina tillstyrkanden eller uteblifne afstyrkanden, är i det närmaste lika delaktigtiden styrelseåtgärd, hvaraf allt det förhatliga så oädelt hvälfves på en enda person.
Om ConstitutionsUtskottet, uti sina håda Memorial, tror sig i ett och annat fall tillfridsställände hafva besvarat åtskilligt till Utskottets pröfning hemställda anledningar till anmärkningar, delar jag likväl icke delina tro.
Utskottets sätt att uppfatta desamma företer i allmänhet en alltför synbar riktning, att från ämnets egentliga vigt leda Rikets Ständers uppmärksamhet.
Så har Utskottet dels i stympad, dels med utesluten, mening framstält och besvarat de anmärkningar, som innefattas i mitt till Utskottet ingifne Memorial.
För att sätta Ridderskapet och Adeln i tillfälle att derom döma, begär jag att få uppläsa ett utdrag derur, som föijer: ”Bland Styrelsens åtgärder ”vid detta handelsföretag synes mig den omständighet förtjena Ilögloflige Utskottets syn”nerliga uppmärksamhet, att, såsom man ”offentligen omtalat, de på Skeppet Tapper”lieten och Fregatten af Chapman förhyrde Besättningar väsendtligast utgjordes af ”Svenska Sjömän, hvilka vid antagningen ”icke blifvit underrättade om det öde som ”tillämnades och så hårdt träffade dem långt De i) 18 J u 111 i', m. ”från Fäderneslandet, der det för dessa olycklige
Lief tydligt, att deras engagement i 'Cölnminska Regeringens tjenst varit ett vill”kor för sjelfva skeppshandeln,” ”Då det icke kan vara likgiltigt för ett ”Folk, om dess Regering eller Embetsman ”göra sig till hemliga agenter åt utländnin”gen, för att locka landets Barn till aflägsna sjöresor, kanske vida utsträckte utöfver ”deras på autoriteters tillkännagifvande grun”dade förmodan, och måhända förenade med "uppfyllandet af vilkor, hvartill aldrig fria ”viljan, utan blott nöden kunnat tvinga dem ”att samtycka, synes mig detta vara ett betänkligt tecken af tiden, en åtgärd, som ”Representanten är skyldig att öfverlemna ”icke blott åt barmen inom hvarje fosterländskt bröst, utan äfven till ett lagligt be”ifrande genom ConstitutionsUtskottets handläggning.
Till upplysning i detta ämne an”håller jag att