Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det befanns sedermera att denna afgift stigit till det önskade beloppet, och tjenstemännen finga då sina löneförhöjningar.
Jag tror att detta exempel är ganska talande, och att ett sådant förhållande ingalunda är af natur att böra bibehållas.
På de skäl, som redan blifvit anförda, anhåller jag om återremiss. Hr von Ehrenheim:
Jag anhåller att få afstå från mitt förra yrkande, och förenar mig med Gr.
Lagerbjelke i begäran om återremiss.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, i afs:de å Utskrts förev:de hemställan, yrkats dels bifall dertill och dels återremiss deraf; och hade, beträffande BondeSt:ts inbjudning, endast yrkats afslag derå.
Exc. först propos på bifall till Utsk:ts hemställan, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ut fö
I lo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Sedan votering blifvit begärd, justerades följande voteringspropos. : »Den som, med afslag å från Hederv.
BondeSt:t adalen inbjudning, bifaller Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm.- Besv.- och Ekon.-Utsk:ts uti Betänk.
N:o II under §24 gjorda sednare hemställan, i anledning af väckta motioner rörande delning af den andel i bränvins-minuterings- och utskänknings-afgiflerna, som nu tillfaller städerna, röster Ja; Den det ej vill, röstar Nej; 2B Den 1 Angnst! e. m.
Vinner nej, varder förenämnde hemställan till Utsk:t återremitterad.
Nej — 15. R. o. Ad., som före voteringens höljan beslutat att åtskiljas efter dess slut, åtskiljdes kl. V4 4 e. m.
In fidem, O. lirakcl.
Onsdagen den i Augusti 1860.
Justerades ett prot.utdrag för förmiddagens plenum samt protokollet för den lä sistl.
Uplästes följande, från Hr Sparre, Sigge, inkomne skrift:
Af enskilda angelägenheter hindrad, får jag härmed vördsamt afsäga mig updraget att deltaga uti nu instundande stats-revision.
Det är verkligen ganska klan dervärdi af de ledamöter, som blifvit hedrade med Ståndets förtroende att deltaga i innevarande års stats-revision, men som blifvit förhindrade att åtaga sig detta förtroende, att de ej insändt sina afsägolse-ansökningar så tidigt, att Ståndet kunnat hafva tillfälle att i god tid anställa nya val.
Då så ej skett, utan då afsägelserna inkommit på sista stund, sé får jag hemställa om det ej vore tjenligt, att R. o. Ad. nu beslutade, att updraga åt Riddarh.
Direkt:n, att gå i författning om anställande af nya val, för så väl de nu ledigvarande platsernas besättande som äfven för dem, sorn, till följd af ytterligare afsägelser, möjligen kunna blifva lediga.
Landtm:ns i anledn. häraf gjorda framställning, beslöt R. o. Ad. att åt Riddarh.Direkt:n updraga att icke allenast utse en revisor uti Hr Sparres ställe, utan äfven, derest några ytterligare ledigheter inom de af Ståndet valde revisorer vid innev:de års granskning af Stats-, Banko- och Riksgäldsverken skulle uppkomma, dessa ledigheter återbesätta; hvarefter upplästes och godkändes ett prot.utdrag rörande R. o.
Ad:ns sålunda fattade beslut.
Den f A n % u 81 f e. m. 2?
Uplästes och godkändes Exped Utsk:ts under N:o I04afgifna förslag lill R.
Sl:rs underd. skrifvelse till K. M:t i anleln. af K.
Propos. angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår.
Vidare föredrogos, men begärdes på bordet, samma Utskrs skrif velse-forslag: N:o 105, rörande föreskrifter till betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af intecknings-säkerhet; och N:o 106, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning.
Fortsattes pröfningen af Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskits Betänk.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan R. o. Ad. genom den vid slutet af förmiddagens plenum förehafde votering beslutat återremittera Utskits under § 24 afgifna sednare hemställan i fråga om ändring af stadgandet rörande fördelningen af bränvins-försäljnings-afgifterna i stad, Ståndet torde finna, att den från BondeStit i ämnet nflåtna inbjudning icke kunde föranleda tili någon annan åtgärd än att läggas till bandlingarne.
Som den nu följande 25:te §:n till en del innehåller en ny g, hvilken i sin helhet förekommer längre ned på sidan, under rubrik g 26, får jag hemställa, om R. o. Ad. ville upskjuta pröfningen af första delen af denna g, och företaga den tillsammans med 26:te §:n, hvilken är helt och hållet ny.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till detta förslag lemnat bifall, föredrogs Ut-k:ls hemställan i anledn. af Prosten Lundholms motion om tillägg till lista moimt i § 25.
Mot Utsk:ts beslut i denna punkt hai jag mig reserverat.
Utsk:t har till grund för afslag å Prosten Lundholms yrkande egentligen anfört blott ett enda skäl, innehållande, att det skulle , vara omöjligt att med noggrannhet kunna bestämma, hvad som med torg-dag å landet egentligen menades, och på den grund, säger Ulsk;t, skulle motionärens förslag, att nemi. redaktionen skulle förändras så, att ordet »torgdag» måtte inflyta efter ordet »marknad», blott föranleda till hvarjehanda trakasserier.
Det torde enligt mitt förmenande vara alldeles gifvet hvad som menas med torg-dag på landet.
I stad kan denna betydelse vara tvifvelaktig, emedan man kan säga, att alla dagar der äro torgdagar; deremot på landet kan dermed ej förstås andra dagar än dem, som i och för försäljning; af hvarjehanda varor blifvit genom offentlig kungörelse behörigen bestämda.
Då således icke ringaste tvifvelsmål bör kunna upstå, om hvad 28 Den 1 Augusti e. m. som metias med ordet torg-dag å landet, och detta är det enda skäl 0tsk:t för sitt afstyrkande å motionen anfört, får jag anhålla, att R. o. Ad., med afslag å Utslcts i denna punkt gjorda framställning, mätte besluta, att g 25 mom.
1 skall erhålla följande förändrade lydelse: »A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på eller invid det ställe der auktion, marknad, torgdag eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är.» Frih.
Instämmande till alla delar i den reservation och det yttrande, Hr Olivecrona afgifvit mot Dtsk:ts i denna punkt gjorda framställning, anhåller äfven jag att det Höglofl.
Ståndet måtte besluta, att i 25:te §:n Osta mom:t ordet »torgdag,» straxt efter ordet marknad, måtte införas.
Jag är förvissad, att ingen tvekan kan komma att upstå hvarken hos domare, åklagare eller parter, om hvad med ordet torgdag å landet egentligen menas, och skulle någon sådan upstå, är den ganska lätt, undanröjd genom hänvisande till den K.
M:ts resolution, hvarigenom tillstånd för torgdags hållande blifvit beviljadt.
Torgdagar få nemi. icke hållas, utan att vederbörande sockenmenigheter hos K. M:ts Befh:de i länet derom först gjort ansökning och K.
M:ts Befh:de derefter resolverat samt derefter genom allmän kungörelse underrättat länets innevånare om de dagar, som i och för upköp och försäljning af hvarjehanda produkter under benämning »torgdagar» blifvit utsatte.
Som jag således anser det enda af Utsk:t förebragta skäl för afstyrkande af Prosten Lundholms motion, härigenom vara vederlagdt. anhåller jag få instämma i Hr Olivecronas nyss framställda förslag.
I alla delar instämmande med de begge före gående värde talarne, anhåller äfven jag att 25:te §:n lista mom:t måtte sålunda förändras, att ordet »torgdag» insättes straxt efter ordet »marknad.»
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., beslöt R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, att efter ordet »marknad» i lista mom:t af 25:te §:n skulle införas ordet »torgdag.»
Utsk:ts hemställan i anledn. af Hr Dahms förslag om införande af ordet Ting uti den i lista mom:t af 25:te §:n förekommande förteckning.
Af alla de ställen der minuthandel och utskänkning af bränvin horde vara förbjudne, måste man väl anse dem, der ting hållas, böra intaga främsta rummet.
Huru många oordningar, så väl utanför som inom tingshusen, huru mången falsk edgång hade icke förebyggts, om menigheten ej haft tillfälle att tillhandla sig denna på sinnesstämningen så mehnligt inverkande spritdryck!
Det har således ej kunnat hos mig upväcka annat, än den största förvåning, att Utsk:t, utan förebärande Den 1 A n gil s ti e. m. 29 af något enda talande skäl, helt enkelt afstyrkt bifall å Hr Dannis, enligt mitt förmenande, så riktiga förslag.
Utslct säger i början af sin motivering, att Otsk.-t anser det förbud, som i 2:dra mom:t af ifrågavide g finnes infördt, att nemi bränvin vid ling ej får säljas annorlunda än vid måltider, åt spisande gäster, i detta hänseende vara alldeles tillfyllestgörande.
Hvad fäster Ctsk:t för afseende vid ordet »spisa»?
Somliga individer lita 4 rätter mat och derutöfver till sin middagsmåltid, andra åter nöja sig med en rätt mat, andra och de flesta af den arbetande klassen förtära till sin sup blott ett stycke bröd, hvilken krögaren af försigtighet under de flesta förhållanden lemnar gratis.
Vi komma sålunda till det resultatet, att alla gerna vilja förtära någon sorts »spis» till sin sup; jag hemställer då, hvartill orden »åt spisande gäster» kunna tjena?
Vidare säger Utskit, att det vore -högst tvifvelaktigt, om man, genom att vid ifrågavide tillfällen helt och hållet förbjuda bränvinsutskänkningen, skulle lyckas förekomma oordningar etc. etc.
Om denna åsigt vore riktig, skulle det också vara ändamålslöst att hafva förbud för bränvinsutskänkning vid många andra tillfällen, såsom vid marknader, auktioner eller der mönstring med beväringsmanskap hålles o. s. v. Denna åsigt står uppenbarligen i strid med den, som ligger till grund för den nya reformen i vår bränvinslagstiftning, en reform, hvilken, åtminstone i det län hvars styrelse ag i nåder fått mig anförtrodd, medfört de lyckligaste resultater.
Innan den nya lagstiftningen tillkom, skedde de största brotten just vid marknaderna, och de trafikerande sjelfva vågade knappast, sedan del blifvit mörkt, bege sig från staden för de öfverlastade böndernas skull.
Jag är förvissad om, att, i händelse Ständerna beslutade att ordet »ting» äfven skulle inflyta i förteckningen på de folksamlingar, vid hvilka bränvinsutskänkning ej får ega rum, skulle en sådan förordning med tacksamhet blifva emottagen af hela landets befolkning och i synnerhet af domarekorpsen inom landet.
På grund af dessa af mig nu anförda skäl, yrkar jag afslag å Utslcts Betänk, och bifall till Hr Dahms af Utslct afstyrkta förslag.
Afven i denna punkt ser jag mig med nöje hafva blifvit förekommen af Frih Skjöldebrand.
Jag skulle således, på grund af de fullständiga skäl, den värde Frilen anfört, gerna med honom helt och hållet hafva instämt, om jag icke ansett mig vara nödsakad att af den värde
Frilen begära någon modifikation af hans nyss afgifna förslag.
Han har begärt att ordet »ting» skulle inflyta i detta moment.
I sådant fall tror jag man skulle kunna gifva den falska uttydningen af j§:n, att bränvinsutskänkningen skulle vara förbjuden under hela den tid, tinget anses fortsättas, nemi. ända till dess den s. k. papperslösen eger rum, hvilket skulle innefatta en tid af flera veckor, och det tror jag ej hafva varit hvarken den värde
Frihrns eller någon annans mening att så lagstifta.
Meningen har väl varit att inskränka bränvinsutskänkningen endast under »rättegångsdagarne», ty det är egent - 30 Pen 1 A u gu sti e. m. ligen under dessa dagar man behöfver befara några oordningar.
Jag får sålunda anhålla att R. o. Ad. täcktes besluta, att ordet »ting» uteslötes ur andra mom:t och i stället infördes ordet »rättegångsdagar.
» Hr Car I h e i m-G y 11en s k jö I d:
På grund af de månsa uprörande händelser, till hvilka jag ofta vid tingsställen varit vittne, anser jag mig äfven böra vitsorda sanningen af Frih. Skjöldebrands yttrande, och får lika med honom yrka att ordet »ting» måtte inflyta i förteckningen på de folksamlingar, vid hvilka bränvinsutskänkning ej må ega rum.
I motsats till Hr Hjärne, anser jag att förbudet måtte gälla under hela den tid tinget anses vara och ej blott under rättegångsdagarne, emedan jag anser att hvarje inskränkning i detta afseende ej kan annat än medföra lyckliga resultater.
Hr Printzensköld: ingen lärer vilja bestrida det nyttiga och gagneliga, som åsyftas med Frih.
Skjöldebrand» nyss afgifna förslag, men så väl i afs:de på detta, som alla andra förslag måste man, innan man skrider till beslut, kasta en blick på huru detsamma i verkligheten skall komma att se ut.
I afseende härå har Hr Hjärne mycket riktigt anmärkt, hvilken orättvisa och obillighet som skulle vederfaras innehafvarne af utskänkningsrätt å ifrågavarande ställen, om man äfven ville beröfva dem denna rättighet under de dagar, som förflyta mellan rättegångsdagarne och den dag, då rätten, i och för papperslösen, åter sammanträder.
Under sådane förhållanden skulle jag derföre anse, att det ej voie lämpligt att här på stället besluta någon förändring i ordalagen af författningen, utan tvertom återremittera denna punkt, på det att Utsk:t måtte blifva i tillfälle att ånyo pröfva förslaget, med särskildt afs:de å de olägenheter, Hr Hjärne mot den nya redaktionen anfört.
I sådant fall kunde å ena sidan både Frih.
Skjöldehrands syftemål vinnas, under det man å andra sidan t i I Isåge, att ej på obilligt sätt utskänknmgsrätten inskränktes på ställen, der den för öfrigt är tillåten.
På grund häraf yrkar jag återremiss af ifrågav-.de punkt.
Då jag yrkat att ordet »ting» skulle i §:n inflyta, afsåg jag visserl. ej blott rättegångsdagarne, utan äfven de dagar, som fö i fly ta mellan dessa och den dag, papperslösen eger rum.
Jag kan ej inse de olägenheter, som af ett sådant stadgande skulle blifva en följd.
Jag medger, att den enda som i detta hänseende blefve lidande, vore krögaren.
Den olägenheten vore väl aftijelpt, om han erhölle en, i proportion af hans t detta hänseende lidna förlust, förminskad taxering.
Som jag för öfrigt anser frågan vara af den vigtiga beskaffenhet, att det för landet är af största betydenhet att vid innevarande riksdag få den afgjord, kan jag ingalunda instämma i åtskilliga föreg:de talares yrkande på återremiss, utan anhåller jag fortfarande att ordet Den 1 Angnst! e. m.
■Il »ting» måtte införas i förteckningen på de fulksamlingar der bränvinsutskänkning ej får ega rum.
Ingen skulle högre än jag önska, att den före slagna redaktionen af ifrågav:de § kunde verkställas i den syftning och i all den utsträckning, Frih.
Skjöldebrand föreslagit.
Men jag tror, att man vid förändringar rörande bränvinslagstiftningen måste mer än vid någon annan lagstiftning inskränka sina yrkanden med hufvudsaklig hänsigt på hvad man hoppas kunna lyckas och vinna framgång.
Jag fruktar, att om förslaget skulle få den utsträckning, Frih.
Skjöldebrand påyrkat, det ej skulle lyckas att vinna de andra Ståndens bifall, men jag tror alt detta läte sig göra, om man inskränkte sina pretentioner till det förslag, jag tagit mig friheten framställa.
Som jag likväl ej fått något understöd i detta afsrde, så vill jag i stället öfvergå på deras sida, som önska återremiss af ifrågav:de punkt, på det att Utslct må blifva i tillfälle att utröna pluralitetens uti de andra Stånden åsigt i detta hänseende.
Skjöldebrand nu när mare utvecklat meningen med sitt förslag, tinner jag mig försatt i den ställning, att jag måste bestrida detsamma.
Jag gör det hufvudsakligen på den grund, att det är mycken tvetydighet underkastadt, huruvida man kan anse »ting» fortsatt, äfven under den tid, då domare och nämnd ej finnas tillstädes och då i följd deraf ej rättegång hålles.
Jag skulle nemi. tro, att, om slagsmål eller annat brott föröfvas der ting hålles, men rättegångsdagarne äro förbi och domare och nämnd från stället afrest, man svårligen skulle kunna rubricera brottet som begånget under tinget, hvaraf jag drager den slutsatsen, att det blir svårt, att, ifall ordet »ting» i författningen skulle insättas, gifva åt detta ord en sådan tolkning, som skulle utskänkningsrätten vara förbuden jemväl under de dagar, veckor, ja kanske månader, som förflyta emellan den tid, då nämnden och domaren utöfvat sitt domarekall, och den dag då domare och nämnd återkommer för att afkunna dom.
I anseende till den tvetydiga tolkning, som således kunde upstå, i händelse ordet »ting» inflöte i förteckningen på de folksamlingar, vid hvilka bränvinsutskänkning ej må ega rum, så synes det mig, att man handlade klokast att öfverlemna ät Utsk:ts närmare bepröfvande att i detta hänseende omredigera g:n, hvarföre jag förtfar i min. vördsamma anhållan om återremiss; hvilken jag äfven hoppas att Frih.
Skjöldebrand måtte biträda.
I den utsträckta betydelse, Frih.
Skjöl debrand velat gifva åt ordet »ting», kan jag ej instämma.
På landet, der ordinarie ting hållas, sammanträda nämnd och domare för att utöfva sitt domarekall.
Sedan rättegångsdagarne äro förbi, hemförlofvas tingsförsamlingen till dess utslag skall afkunnas och: handlingarne aflemnas till parterna.
Att äfven under den mellantid, som förflyter mellan rättegångsdagarne och den dag, pappers - 32 Den 1 Augusti b. m. lösen eger rum, förbjuda bränvinsutskänkning, tror jag skulle kunna gifva anledning till ganska många olagenheter.
Enligt mitt förmenande, skulle således det ändamål, man åsyftar, att nemi. förekomma oordningar under pågående rättegång, lämpligast vinnas derigenom att ordet »rättegångsdagar» 1 författningen infördes, hvarigenom ordalydelsen blefve följande: »A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på eller invid de ställen, der auktion, marknad, torgdag, »rättegångsdagar» eller mönstring med beväringsmanskap hålles — —.» Jag anhåller om propos. å bifall på detta af mig nu afgifna förslag.
Då de ledamöter af K. o. Ad., som yttrat sig i denna punkt, endast i så måtto velat instämma i mitt förslag, att stadgandet blott skulle gälia »rättegångsdagarne», så vill jag för min del ej längre utsträcka min anhållan, utan, med erkännande af att det hufvudsakligaste är vunnet genom ofvannämnda ords införande i författningen, ber jag få förena mig med de Hrr, som påyrkat detta förslag.
Jag skulle gerna hafva instämt i Hr Olivecronas förslag, om jag ansett, att den af honom påyrkade redaktionen stått i öfverensstämmelse med Svenska språkets lagar.
Jag tager mig friheten fästa upmärksamhelen på, att roan icke kan säga: »hålla rättegångsdag», men väl »hålla rättegång».
Då det blir alldeles nödvändigt att begagna en omskrifning, för att utveckla det begrepp, man vill förverkliga, hoppas jag R. o. Ad. af detta skäl ytterligare skall inse nödvändigheten af en återremiss, hvarå jag fortfarande anhåller om propos.
Hr C a r 1 h e i m-G y 11 e n sk jöl d:
För min del skulle jag anhålla, att, i stället för det af Hr Olivecrona föreslagna ordet »rättegångsdagar», helt enkelt ordet »rättegång» i stadgandet infördes, hvarigenom jag tror, att den af Hr Printzensköld begärda återremissen skulle kunna undvikas.
Jag ber att få instämma i det förslag, som nu blifvit af Hr Gyllenskjöld framställdt.
Hr Hjärn e: Sedan Frih.
Skjöldebrand nu afstått från sitt ursprungliga yrkande och instämt med oss öfrige, så afstår jag från min anhållan om återremiss och ber i stället få förena mjg i den af Hr Gyllenskjöld nyss föreslagna redaktionsförändring.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats, dels att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte besluta, att uti l:sta mom:t af 25:te §:n skulle näst efter ordet torgdag, om hvars införande i mom:t beslut redan blifvit fattadt, insättas ordet rättegång, och dels fien 1 Angnsti a. m. dels att Utslcts hemställan skulle återremitteras, hvarefter H.
Exc. framstälde propos. på bifall till förstherörde yrkande och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Jag tager mig friheten yrka, att ordet »ting» måtte utgå ur 2:dra mom:t af 2o:te §:n, enär detta är en gifven följd af det beslut, R. o. Ad, nyss fattat.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att R. o. Ad., såsom en följd af det nyss fattade beslutet, behagade förklara, att det i 2:dra mom:t af 25:te<§:n förekommande ordet »ting» skulle derifrån uteslutas.
Utsk:ts öfverst och nederst å sid.
14 förekommande hemställanden rör:de en ny 26;te § samt förslaget till densammas lydelse.
Den nu föredragne 26:te §:n är i hvad den föreskrifver ganska riktig, men den är enligt mitt förmenande ofullständig, emedan den ej äfven utsträckt till landsbygden de ganska nyttiga stadganden, som för städerna föreskrifvas.
Enligt förslaget kunna vederbörande myndigheter förbjuda ali försäljning af bränvin i stad, men på landet deremot kan icke ett sådant förbud annat ån under särskilta omständigheter utfärdas.
Så förbjudes t. ex. bränvinsutskänkning å landet vid tillfällen, då mönstring eger rum roed beväringsmanskap, men ej vid andra mönstringar, ehuruväl det lika ofta händer att oordnmgar uppstå vid de sednare som vid de förra.
Som jag för min del ingalunda kan gilla, att lagstadganden i detta hänseende stiftas oliks för stad och för land, så tager jag mig friheten föreslå följande förändring af den af [Jtsk:t framställda ordalydelsen af26:to§:n: »Vederbörande myndighet ege att bestämma hvilka tider å dygnet minuthandel med och utskänkning af bränvin må vara tillåten.
Skulle anledning förekomma dertill, att minuthandel med eller utskänkning af bränvin bör förbjudas, i stad vid något af de tillfällen, som i förestående $ 25 nämnes, eller å landet vid de tillfällen, som i samma §:s 2:dra mom. omförmälas, ege vederbörande myndighet att jemväl derom meddela föreskrift» Hr Hjärne:
I 8fs:de på Gr.
Lagerbjelke* nu framställda förslag ber jag få yttra några ord.
Hr Gr:n har uteslutande fäst sig vid den omständigheten, att utskänkningsställena å landet, i likhet med de i staden, borde vara underkastade det stadgandet, att vederbörande myndigheter skulle ega bestämma hvilka tider å dygnet minuthandel med och utskänkning af bränvin må vara tillåten.
Jemföra vi näringsstälH.
IX. 3 JJen 1 Ån gris ti e. m. lena i staden och på landet, så finna vi, att förhållandet deni emellan är högst olilia.
En gästgifvaregård på landet måste för den trafikerande allmänheten hållas öppen hela dygnet om.
Hvilka tider på dygnet vöre .således de lämpligaste att förbjuda utskänkningen af bränvin eller andra spirituösa drycker?
Vore det billigt kanske alt föreskrifva förbud mot denna varas utskänkande under natten, som förhållandet är med näringsställena i staden?
För min del tror jag, att en resande, som t. ex. vintertid ti11- ryggalagt några timmars väg under nattens kyla, ganska väl är i behof af att, vid framkomsten till en gästgifvaregård, uppvärma sig mod något, och då vöre det ganska hardt att förvägra honom en sup bränvin eller någon annan spirituös dryck, som vanligtvis har den egenskapen att göra kroppen mindre känslig för kyla.
Detta har hufvudsakligen varit
Utskits skäl för ifrågavarande förslag, och som jag i allo gillar detsamma, kan jag ej annat än yrka bifall till denna af Utsk:t föreslagne §.
Hvad beträffar det af Hr Hjärne, mot Gr.
Lagerbjelkes föreslagne redaktionsförändring af ifrågavtde g, åberopade skäl, att det nemi. skulle vara förknippadt med stora svårigheter att förvägra de resande bönderna att intaga förfriskning nattetid, så ber jag blott som genmäle deremot få anmärka, att samma olägenheter äro de, trots detta stadgande, redan utsatte för, då de nemligen komma till gästgifvaregårdar, der ulskänkningsrätt icke förefinnes; så att hittills har jag icke funnit något argument anfördt, som hos mig kunnat uppväcka betänkligheter i att antaga Gr.
Lagerbjelkes förslag, hvarföre jag förenar mig med honom om yrkande på bifall å detsamma.
Sedan öfverläagningen förklarats fulländad, yttrade H.
Landtm., att derunder yrkats, af Hi Hjärne bifall till Utsk:ts hemställanden och redaktionsförslag, samt af Gr.
Lagerbjelke bifall dertill på det sätt, att den ifrågavide 26:te <§:n skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Vederbörande myndighet ege att bestämma, hvilka tider å dygnet minuthandel med eller utskänkning af bränvin må vara tillåten.
Skulle anledning förekomma dertill, att minuthandel med eller utskänkning af bränvin bör förbjudas, i stad vid något af de tillfällen, som i förestående g 25 nämnas, eller å landet vid de tillfällen, som i samma §:s 2:dra mom. omförmälas, ege vederbörande myndighet jemväl att derom meddela föreskrift.» Härefter framställde H.
Exc. först propos. på bifall till Utskits förslag, dervid svarades nej, och sedermera propos. på godkännande af Gr.
Lagerbjelkes förslag till redaktion af den ifrågav:de §:n, hvilken sednare propos. med ja besvarades.