Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölichs tanke att den bör främst finnas i lagen, tro detta ändamål vara uppfyldt, då åberopa'ndet står i lagens i § isoleradt.
Frågan synes mig således icke vara af oändeligen slör vigt.
Stöde 86 §:n i ingressen, stöde den främst.
Stående som nu i I § och isolerad, tyckes mig, att den äfven på sitt sätt står främst, 5g H. 11* i64 Den 27 Ja nu ar i i f. ra. emedan den utgör en grundval för det Öfriga.
Jag hemställer således till Herr Grefven, om han anser denna anmärkning af nog vigt alt kräfva en ytterligare deliberation.
Det kan hända att jag ur Juridiska åsigter går strängare till väga, än man i allmänhet gör, i synnerhet då man vill snart från saken.
För min del skall jag ej vara angelägen att göra mångå ändringar i förslaget, och örn Utskottet varit lika litet angelägen om att göra dem, hade vi varit lättast och häst från denna sak.
Då jag likväl ej här vet någon gällande orsak, hvarföre förändringen är gjord, torde Ridderskapet och Adeln finna, att min begäran, att få återgå till det primitiva, ej kan vara underlig.
Jag tror likväl att jag, till svar på den siste talarens anmärkning, kan gifva ett ännu vigtigare skäl.
Ingresser i lagar äro ej blott för den oratoriska prydnadens skull; ingressen bör innehålla principerne för lagen.
Om det är några principer, hvilka för lagen böra vara generella, så böra de stå uti ingressen; de böra ej stå uti §§:ne, efter
Domaren ej bör eller får dömma efter principer, utan efter bestämda lagbud.
Den ifrågavarande sattsen bör stå i ingressen, eller alldeles icke stå här; ty den är generel för hela lagen.
På dessa skäl anhåller jag, att det måtte förblifva vid hvad hittills varit.
Den 29 Januarii f. m. i65 vill ej uppehålla öfverläggningen om denna §:s qvarstående, eller uteslutande, eller införande uti ingressen.
Men vid uppläsningen liar ingressen blifvit förbigången, och som jag har anmärkningar att vid honom göra, så förbehåller jag mig blott att sedan få framställa dem.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg den af Grefve Frölich gjorda anmärkning, att ifrågavarande 1 § i förslaget till ny Tryckfrihetslag måtte derifrån utgå, och dess innehåll förflyttas till ingressen af TryckfrihetsFörordningen, böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Grefve Frölichs berörde anmärkning böra förfalla, och behagade antaga r §:n af Constitutions-Utskottets
Förslag till den behandling 56 §:n RegeringsFormen föreskrifver.
Ropades starka Ja_, blandade med Nej. Grefve Frölich:
Jag kan ej utan vo tering samtycka till denna §.
När intet skäl blifvit anfördt, hvarföre man skall förändra en lag, finnér jag ej, hvarföre man blindvis skall förändra den.
Ett sådant i«J6
Den 2g J a n u a r i i f. ra. sätt att gä tillväga med Grundlagar måste jag protestera emot.
Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke: Då Herr von Hartmansdorff nyss rätteligen anmärkt, att ingressen ej ännu kommit under öfverläggning, och Grefve Frölichs förslag åsyftar att inflytta denna i § i ingressen, så hafva de antagit en coordinerad egenskap, hvarföre jag hemställer om icke Öfverläggningen äfven kunde sammansmältas.
Ty antingen hlir utgången den , att ingressen förblifver sådan den är, och § äfven; eller ock göras förändringar på båda ställena, och båda böra då sättas i öfverensstämmelse med hvarandra, I anledning häraf upplästes den af ConstitutionsUtskottet föreslagna Ingress till ny TryckfrihetsFörordning, så lydande; Kongl.
Maj:ts och Rikets Ständers Förordning om en allmän Tryckfrihet af den Ti , efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar , Friherrar , Biskopar, Ridderskap och Adelj Clerkeri, Borgerskap och Menige Allmoge, sorn nu till allmän Riksdag här församlade äro, gore veter ligt:
Att, sorn ej ter närmare granskning af den, likmätigt 85 § Regerings For men , fastställda Tryckfrihets Förordningen, Ti funnit nödigt och nyttigt, att frågor om tryckta Den 2g J a n u a r i i f. m.
Skrifters laglighet må af Domstol omedelbarligen behandlas 3 straffbestämmelserna för Tryckfrihetens missbruk lämpe ligen jemkaSj samt dej under förflutna Riksdagar j vidtagna controller å Periodiska pressen utbytas mot andra j mera syftesenliga; alltså och då Vi tillika insett angelägenheten deraf j attTryckfrihetsFöroräningenj hvilken j efter dess första utfärdande under den g
Mars 1810 j genom täta partiela ändringar förlorat erforderlig redighet i ämnenas afhandling j må öfverhufvud erhålla en klarare uppställning och en fullständigare form j håfve
Vi j med rättelser i ofvannämnda delar j men med sorgfälligt bevarande af constitutionela grunderj velat stadga och förordna följande: Grefve Frölich:
Jag är Herr von Hartmansdorff oändeligen tack skyldig för anmärkningen att vi kommit att förbigå ingressen, hvilket var en stor uraktlåtenhet af mig att icke anmärka.
Ridderskapet och Adeln torde finna att där står en stroph: att frågor om tryckta Skrifters laglighet må af Domstol omedelbarligen behandlas.
Detta är något som är stridande emot det beslut, som i förra plenum fattades.
Således måste det utgå.
Jag tror att äfven för den omständighetens skull vi göra bäst att återgå till den gamla ingressen, mutatis mutandis i afseende på tid.
Det är ej bra att omskrifva stadganden; det liander då så i68 Den 29 Januarii f. rn. lätt, hvarpå exempel finnas, att man sluter nt ett att eller ett icke} hvarigenom meningen blir olika.
Delta är ett skäl, hvarföre jag ej tycker om jemkningar.
Sådant kunde inträffa äfven här, hvarföre jag anser häst att man insätter 86 § RegeringsFormen i ingressen, Friherre
I följd af hvad Grefve Frölich yttrat, att den nu uppläste ingress ej vore lämpelig efter det beslut Ridd. och Adeln fattat, får jag åter upprepa, hvad jag vid första öfverläggningen yttrade, att hela redactionen var uppställd under den förmodan att Ridderskapet och Adeln skulle gilla Utskottets förslag, och att de §§, som kunna vara i strid emot Ridderskapets och Adelns beslut, ej kunna tillräknas Utskottet, emedan de uppställdes i förhoppning att Utskottets förslag skulle antagas.
Jag får en gång för alla afgifva denna förklaring.
Herr von HartmansdorffDen första anmärkning jag ämnade göra har Grefve Frölich upptagit.
I anledning af hvad Hr Cederschjöld förut och Friherre
Rålamb nu anfört hemställer jag, om icke den proposition kunde en gång för alla göras, att alla de punkter af redactionen, som angå målens behandling vid Domstol, blott måtte anmärkas, såsom börande rättas efter Ridd, och Adelns beslut.
Om denna proposition Deli 2g J a n u a r i i f. m.
.69 hifalles, så kan man utan vidare uppehåll få afliandla den anmärkning, som Grefve Frölich gjort om 1 §:ns flyttning; 0. s. v. Grefve Frölich:
Jag anser riktigt att det förhållande observeras, som af en af de håda sista talarne blifvit omnämndt, men jag anser det icke nödvändigt att della framställes af Herr Grefven och LandlMarskalken i en särskilt proposition, ty ett sådant beslut beböfves icke; men då vi komma till hvar §, säger det sig sjelf att den skall rättas.
Då jag nu hör en ledamot anmäla sig, anhåller jag förskottsvis få besvara, hvad jag förmodar att han ämnar säga.
Jag supponerar att han vill erinra, alt frågan ännu ej är definitift afgjord, emedan den beror af det förstäi’kta ConstitutionsUtskottet.
I sådant fall torde han vilja, att vi ej skulle sätta några hinder för en sådan förmodad, kanske önskad, utgång.
Jag får förklara, att det icke är min mening, och att det icke kommer att ske om man behåller den gamla ingressen.
Den siste tala ren har visserligen till en del förutsett, att jag skulle göra anmärkning i det afseendet, att den yrkade anmärkningen skulle komma alt lägga hinder i vägen för hvad Rikets Ständer komma att besluta genom förstärkt ConstitutionsTJtskott.
Det är således endast villkorligt, som den af Herr von Hartmans - Den ag Januarii f. m. dorff framställde proposition kan göras af LandtMarskalken.
För den händelsen att BondeStåndets lanke blir gällande måste förslaget här afhandlas.
Om för hvar § särskilt proposition framställes, utrönes Ridderskapets och Adelns lanke för hvarje särskildt fall.
Öfver den framställning
Herr von Hartmansdorff nu sednast gjort, tror jag icke för ögonblicket tiden vara inne att yttra mina tankar, emedan den särskilta deliberation, som nu äger rum om ingressen och irsta §, ännu ej är afgjord; och om afseende göres på hvad Herr von Hartmansdorff föreslagit och Friherre Cederström bestridt, så folie vi uti en Episod emellan tvänne andra förevarande men ännu ej afgjorde öfverläggningar.
Hvad angår frågan om ingressen, så måste jag till Grefve Frölich hemställa, om det är möjligt att oförändradt behålla den gamla redactionen, då, fastän Ridderskapet och Adeln afslagit förslaget om Juryns afskaffande och tryckfrihetsmålens lemnande till Domstol, samt således afslagit de §§ vid den föreslagne redactionen, som dermed slå i gemenskap, likväl åtskilliga andra förändringar finnas, som Ridderskapet och Adeln antagit, och ConstitutionsUtskottet dertill anmärkt, att lagen äfven tillförene undergått flera partiella förändringar.
Hafva förändringar skett, och göras De ii 2(j Ja 11 ti arii f. m. 171 sådana 1111, så mäste viii motiverna återfinnas i ingressen.
Detta är orsaken, hvarföre ingressen fått denna form, och jag ser ej hvarföre afslaget af en del, ehuru kanske den vigtigaste, kan vara af den beskaffenhet att man bör utesluta de öfriga, eller bifallna.
Hvad åter frågan om 1 §:n beträder, så skulle jag hemställa, om icke möjligen den lilla skillnad, som finnes i opinionerna derom, skulle kunna concilieras på det sättet, att §:n komme att lyda som följer: - Med Tryckfrihet förstås hvad 86 § Regerings Formen stadgar.
Då bar på ena sidan 86 §:n blifvit åberopad, och på den andra sidan icke en difinition blifvit inlagd, efter hvilken Grefve Frölich rätteligen säger att man ej kan dömma.
I ingressen, som jag för öfrigt gillar, förekomma endast några ord, der meningen skulle synas mig lättare uttrjmkt genom dessas borttagande.
Der står: att Tryckfrihets-Förordningen, hvilken j efter dess första utfärdande under den g
Mars 1810 s genom täta partiella ändringar förlorat erforderlig redighet i ämnenas afhandling3 må öfverhufvud erhålla en klarare uppställning.
Om ordet öfverhufvud bortginge, tror jag att meningen skulle vinna.
Den klarare uppställningen och formen tillhöra lika så väl specialiteterne, som detaillerne, och jag tror ej att det skulle vara emot Utskottets förslag.
För öfrigt hemställer jag, om icke, i72 Den 29
J a n u a r i i f. m. i afseende på de öfrige ändringar, som blifvit föreslagne, och som ej hafva gemenskap med den föreslagne och af Ridderskapet och Adeln icke antagne ändring, det må förblifva vid hvad föreslagit är, äfven i afseende på 1 §:n, så framt Ridderskapet och Adeln ej vill antaga den kortare redactionen, hvarigenom åtminstone någon af de olägenheter Grefve Frölich trott sig finna, skulle försvinna.
Herr Cederschjöldj Pehr
Så vidt jag kunnat fatta af discussionen, tyckes Grefve Frölich, som yrkar att 1 § i nuvarande förslag skall ingå i ingressen, hafva så mycket mera skäl för sig, som hela anledningen till den nya ingressen stöder sig just derpå, att Juryn skulle afskaffas och Domstolarne besväras med tryckfrihets-mål.
Sedan Ridderskapet och Adeln förkastat denna grund, ser jag ej någon möjlighet huru den föreslagne ingressen skall kunna antagas: celi då den måste förkastas, ser jag ej hvarföre man ej skulle behålla den gamla, som är i logiskt afseende riktigare.
Dessutom har man fästat uppmärksamheten på de anmärkningar, som gjordes i sista plenum och äfven i detta, nemligen att man ej skulle laga för afgjordt alt 3 Stånds mening skulle blifva gällande, och alt man således skulle vara beredd på iakttagande af de modificationer, som kunde blifva möjliga.
Men ville vi pröfva alla sådana möj - Den ag Januari! f. m. i73 ligheter, så komme vi in uti en labyrint, hvarutur vi icke kunde utkomma på flere månader; ty vi skola komma ihåg, att de öfriga Stånden <’iro i andra omständigheter skiljaktige sinsemellan.
PresteStåndet har bibehållit Indragningsmagten, och BorgareStåndet har sagt att Juryn borde utlåta sig om en skrift är brottslig efter Tryckfrihetslagen, ej efter den åberopade §:n.
Man skulle således uppgöra särskilt redaction efter hvarje af dessa meningar.
Jag hemställer och anhåller, att Ridd. och Adeln måtte uppgöra sin redaction i full consequens med det beslut, som blifvit fattadt.
Jag ser ej annars huru denna sak skall hinna afgöras.
Den siste talaren bar fullkomligen vederlagt hvad Friherrarne Cederström och Lagerbjelke sagt.
Vi måste utgå från en gemensam anda och ej en undantagsanda, vi måste följa den princip vi antagit.
Jag ber nu blolt att få nämna några ord om Friherre Lagerbjelkes föreslagne amendement.
Det har ej det felet, som den nya §:n, men är complett öfverflödigt, då det ej kunde komma att tillämpas, och såsom sådant vet jag ej hvarföre vi skulle hafva in det, då all principfråga bör uteslutas i sjelfva lagen.
Deremot kan jag till en del finna oriktighelen af hvad jag yrkat angående bibehållande af den gamla redactionen.
Jag föreslog det dock endast mutatis mulandis.
Dermed mente jag, att 174 D e b 2g Jannarii f. m. den slutmening skulle införas vid slutet, som skulle tillkännagifva, att detta är en sednare redaction än den gamla, och i sådant afseende anhåller jag, att propositionen måtte blifva sålunda, att den gamla ingressen oförändrad bibehålles, men att vid dess slut göres följande tillägg:
Alltså och då vi tillika insett angelägenheten deraf, att Tryck frihets Förordningen, hvilken, efter dess första utfärdande under den g
Mars 181 o, genom täta partiela ändringar förlorat erforderlig redighet i ämnenas afhandling, må erhålla (öfverhufvud utgår) en klarare uppställning och en fullständigare form, håfve vi, med rättelser i ofvannämnda delar, men med sorgfälligt bevarande af constitutionella grunder, velat stadga och förordna följande:
Detta är ett tillägg, som är nödvändigt för att gifva tillkänna, att vi gjort ändringar, och det är så generelt och passande, som det bör vara för en ingress.
Jag tror således, att i denna del, utan att förnärma någons mening, det blir en opinion som är framställd i en lag, der det ej bör stå några öiVerflödigheter.
Det ar detta, hvarom jag hoppas att Ridderskapet och Adeln förenar sig.
Det är en gammal sägen att det värrsta föret alltid är uti portlidret.
Vi äro ännu der; för att söka komma derutur hemställer jag, om icke, på sätt Grefve Den 29 Januari i f. m. .75 Frölich föreslagit, vi komma bäst derifrån, om den gamla redactionen ej undergår någon förändring.
I båda fallen, antingen Juryn bibehålies, eller Tryckfrihetsmålen lemnäs till Domstol, står i den gamla redactionen en phrase, som är tillämplig till båda fallen, nemligen:
Till följd häraf, och jemte det vi härmed förpligta alla dera, pä hvilka en laglig pröfning af förbrytelser i allmänt tryck ankomma kan etc.
Det kan således vara Jury eller Domare.
Man har således icke betagit sig något, på hvad sätt än det Förstärkta ConstitutionsUtskottet afgör denna fråga.
Jag hemställer, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken, utan någon tillsatts, ville göra den proposition, att såsom anmärkning emot Utskottets förslag yrkades, att ingressen och 1 § skulle försvinna, och den gamla ingressen bibehållas.
Ehuru jag visserligen icke vill sätta mig emot det beslut, som Ridderskapet och Adeln troligen häröfver kommer att fatta, anhåller jag likväl att få lemna en upplysning i afseende på den 1 §, hvaruti Utskottet intagit 86 §:n.
Om den i den gamla Förordningen befintlige ingress skall bibehållas, är der likväl en redaclion, som kanske af misstag influtit, då i dess början står: förmedelst det stadgande i berörde Grundlags 86 ,§V att med Tryckfrihet bör förstås hvarje Svensk Den 29 J a 11 u a r i i f. m.
Mans rättighet, att, utan några af den offentliga Magten i förväg lagde, men der är ett tillägg som ej finnes i 86 §: af Tryckfrihets-Lagen ej föreskrifne, hinder etc.
Skulle nu Ridderskapet och Adeln besluta, att den gamla ingressen skall bibehållas, så mäste de orden tagas bort, emedan de äro i strid mot 86 §.
Så vidt jag kan erinra mig, gjordes en framställning i detta afseende af ConstitutionsUtskottet vid sistledne Riksdagen, och, om jag ej minnes orätt, så beslöts vid denna att dessa tillägg skulle clauderas.
Jag tror således att ingen anmärkning i det afseendet behöfves.
Jag hade ämnat göra samma anmärkning som Friherre Rålamb; men om Ridderskapet och Adeln vill göra den framställning Grefve af Wetterstedt föreslagit, men med den modification, Friherre Rålamb yrkat, tror jag att allas meningar förenas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln behagade, såsom Ståndets gemensamma tanka, till Const.itutionsUtskottet öfverlemna såväl den af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt yttrade mening, att ingressen och 1 § i Utskottets förslag till Den 29 Ja du är ii f. tu. »77 lill ny Tryckfrihetslag måtte försvinna och ingressen uti nuvarande Tryckfrihetsförordning bibehållas, som Friherre Rålambs dervid gjorda tillägg, att ur sistnämnde ingress måtte uteslutas orden: "af Tryckfrihetslagen ej föreskrifne."
Bifölls. § 2. 1 :o Skrifters utgif vande från trycket må ej någonsin kunna förbjudas eller åtalas, annorlunda än i den ordning denna Tryckfrihets Lag bestämmer.
I första momentet af denna § har en liten jemkning blifvit gjord, sorn är högst obetydlig och kanske anses onödig att apmärka, men den är ett väsendtligt språkfel.
Der står: må kunna.
Det bör vara skall eller må, utan ordet kunna.
Må. kunna förbjudas är en pleonasme, som ej hör finnas i en lag.
Jag tillstyrker att ordet kunna utgår.
TJppå af Ilans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställd proposition, blef Grefve Frölichs berörde anmärkning, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet öfverlemnad. § 2. 2:0
Någon iryckningen föregående granskning af skrift skall ej äga rum.
Ej 59 H. 12 Den K) Ja n u a i i i f. m. md någon skrift, jure dess lifgifvande, kunna Boktryckare, Författare eller Utgifvare affbrdras, ej heller någon, för tryckningen eller utgifningen hinderlig uppsigt deröfver vara tilläten; Läroverken likväl förbehållet att till gillande öfverse af handlingar, ämnade att på deras Lärosalar offentligen försvaras.
Här har Ulskottet gjort på samma sätt; ändrat det rätta, och insatt det oriktiga.
Samma anmärkning, att ordet kunna hör utgå gäller här.
Derjemte står här i stället iför inseende, ordet uppsigt.
Jag vet ej hvarföre uppsigt är bättre än inseende.
Det skulle kunna leda derhän, att man posterade en person för att hålla uppsigt på ett tryckeri; och det måtte ej vara meningen.
En Boktryckare måtte äga rätt att utköra personer, som komma dit och vilja blanda sig i hans göromål.
Inseende är det rätta, som hör äga rum.
Min anmärkning är således, att ordet kunna må utgå, och ordet inseende införas i stället för ordet uppsigt.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Grefve Frölichs berörde anmärkning böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet remitteras.
Ropades Ja. D (! 11 29 J a 11 u a r i i f. rn.
1-g § a’ 3:o Inga Privilegier på skrifters lifgifvande skola behof vas, utan lemnäs Författare eller Förläggare utgifningsrätten fri, så vidt andras redan erhållna uteslutande-rätt dymedelst ej förnärmas.
Sådan ute slutänder ätt må hädanefter ej förunnas på längre tid än tjugu år.
Förut på obestämd tid meddelad, gälle endast för innehafvar ens lifstid.
Privilegier på skrifters utgif vande, färlänta till allmänna Inrättningars understöd, äge ej kraft för längre tid än tjugu år; Konungen obetaget att dem, hvarje gång, på högst tjugu år förnya.
Häremot gjordes ej någon anmärkning. s *• 4:o Med Periodisk skrift betecknas, i denna Lag, Dagblad eller annan skrift, som i Numerföljd eller på bestämda tider utgifves. Grefve Frölich:
I detta moments redaction anhåller jag få föreslå den ändring, att efter ordet annan måtte införas ordet sådan, och att i stället för ordet eller, måtte införas och.
Det är i likhet med Herr Cederschjölds reservation.
Orsaken hvarföre sådan skulle införas, är för att närmare bestämma, hvad man vill bestämma, nemli59 H. n* iRc
Ren 29 J a n n a r i i f. fn. «c 11 alt skriften är en sådan skrift.
Det kunde utgå; men i annat fall måste det hafva något predicat, sorn närmare forenar det med det föregående.
För att visa nöd-» Väildigheten att utbyta eller mot och , torde jag få uppläsa min reservation pag. 5i.
Herr Cederschjöld uppläste härefter i fråga v a ra nd e reser v ä ti o 11*1 Herr Cederschjöld fortfor mundteligen:
Men i afseende på den siste talarens anmärkning att annan skulle utbytas emot «?- dan, fruktar jag att det icke går an.
Det lomme då att låta så:
Med periodisk skrift betecknas, i denna Lag, Dagblad eller sådan skrift, som i nummerföljd och på bestämda tider utgifves.
Det skulle då synas som vore
Dagblad icke ansedt för periodisk skrift, emedan ordet eller på detta ställe antydde en motsättning emellan dst föregående och efterföljande.
Men jag hemställer, örn icke periodisk skrift är af det slags begrepp, som förlora i tydlighet genom bemödande alt definieras.
Om man vill definiera hvad som i sig sjelf är tydligt, ger man ofta anledningar till misstydning.
Den olikhet i behandling, som TryckfrihetsFörordningen redan i vissa fall stadgar för periodiska och icke periodiska skrifter, en Den 2g Jan u a r ii f. ru. olikhet^ som har sin naturliga grund uti deras ganska olika inverkan på den läsande Allmänheten, gjorde visserligen önskeligt att äga en mera bestämd definition, än den närvarande, på hvad som bör förstus med periodisk Skrift, ehuru erfarenheten likväl icke hittills visat någon större olägenhet af den gamla redactionen.
Lika med Herr Cederschjöld, anser jag att den i förslaget framställda definition omfattar för mycket, men jag tillägger, att den äfvenväl omfattar för litet} hvaraf följer , att den hattar på båda sidor, och att således någon ytterligare bestämmande ingrediens vöre erforderlig, Definitionen omfattar för mycket, der-s före att vanliga bocker, som utgöra flere Torner, kunna sägas utkomma i nummerföljd; de äro dock icke därföre periodiska skrif-, ter.
De kunna äfvenväl utkomma på bestämda tiderj och böra ingalunda derföre hänföras lill nyssnämnde egenskap.
Denna olägenhet afhjelpes icke genom förslaget att sätta och i stället för eller } hvilket förslag jag i alla fall af andra orsaker afstyrker, ty hvar arn dra i nummerordning påföljande Tomér af en vanlig bok, t. ex. Rqbertsqns eller Gibbons arbeten, kunna derjemte, till följe af en utgifven prospectus, utkomma på bestämda tider, och definitionen, äfven sådan Hr Cederschjöld önskat den, vara på dem tillämpelig, utan att likväl derföre någon med skäl lärer kunna påstå att Robertson och Den 29 J n n u a r i i f. m.
Gibbon äro periodiska Skriftställare.
Häraf visar sig, att de bestämda alternativa villkoren för den periodiska egenskapen, konna antingen hvar för sig, eller båda tillsammans uppfyllas, och Skriften dock icke vara periodisk.
Definitionen är åter, å den andra sidan, för litet omfattande, derföre alt en i sjelfva verket periodisk skrift kan utkomma utan nummerföljd, äfvensom på obestämda tider.
Ett verkeligt
Dagblad kunde ju t. ex. vara onumereradt, eller utkomma på obestämda dagar, och dock hafva hela egenskapen af ett Dagblad.
Skulle nu Herr Cederschjölds förslag få antagas, det vill säga, det sammanbindande och sättas i stället för det åtskiljande eller, blefve definitionen än ofullständigare, ty då skulle oriuniererade, men på bestämda tider utkommande, eller numererade , men på obestämda tider utkommande Dagblad, icke mera få anses såsom af periodisk natur.
För att rätt bestämma begreppet om periodisk skrift, borde sålunda uti definitionen inläggas någon ytterligare bestämmelse, utöfver det, genom ordningsnummer eller bestämd tid för utgifvandet utmärkta, fortsatta tidsförhållandet.
För min del vöre jag böjd, att med Herr Bruncrona, söka detta något, uti innehållets formella uppställning; och jag vill derföre föreslå ungefär följande definition; ”Med periodisk skrift
Den 2g Januarii f. m.