Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti de svaromål, jag tänkt afgifva på några här gjorda anmärkn:r, är jag hufvudsakligen förekommen af de sednare värda talarne, synnerligen af Hr Stråle i dess sakrika anförande.
Del rörde nemi. i första rummet den anmärkn , som Frih.
Cederström gjort, alt här skulle vara 100,000 r:dr b:co anslagna att användas lill häradshäktens uppbyggande, ehuru det ålåge häradsboerna sjelfva att både bygga och underhålla sina fängelsebyggnader, samt således dertill icke behöfdes ett statsanslag, äfvensom att, om också dertill lemnades 100,000 r:dr, det skulle vara otillräckligt och häradernas egna tillskott ej blifva så stora, att något större ändamål kunde vinnas.
Jag får anmärka att Utsk:ns betänk, ingalunda innehåller hvad Frihrn tror sig deruti hafva läst.
Utsk;ns betänk, innehåller just alt det är omöjligt att nu uppföra alla häradshäkten efter cn genomgripande plan, emedan den nya indelning af härads- och lagsagorna, som är å bane, först borde verkställas, innan man kunde med säkerhet bestämma hvar tingsställena skola blifva inom hvarje domsaga, och således kan man ej heller bestämma platserna för de blifvande allmänna häradshäktena.
Men då detta i allmänhet iaktogs, samt det icke kan nekas att häradshäktena behöfva ombyggas, att detta är alldeles oumbärligt, och Utskm med visshet trodde sig kunna förutse, att
Regerm af de troligen blifvande 90 centralhäradshäktena skulle kunna inom nästföljande 4 år bestämma - Dan 15 Januari. ma platserna för 16, samt de föreslagna 100,000 r:drna efter de kostnadsförslag, sorn för Utsk:n voro tillgängliga, skulle i det närmaste räcka till för dessa 16 häkten; så hafva Utsktn föieslagit denna summa just för alt Reger:n må sältas i tillfälle atl fylla ungefärligen -g af det blifvande behofvet.
Skulle Regerm icke kunna med visshet bestämma ett så stort antal, så är det ingen förlust om några tusen r:dr eller möjligen 3o å 4°>00° l:(^r blifva öfver till en kommande riksdag.
— Hvad åter beträffar anrnärkntn, att Utsktn bort uppgöra förslag och ritningar, så bar den redan blifvit besvarad, oell dervid bar jag ingenting att tillägga.
Cederström bar vidare förebrå11 Ulsktn alt de tycktes hafva hemtat sina uppgifter om kostnaden ur luften, emedan de eljest bort afgifva ett detaljeradt kostnadsförslag.
Ridderstolpe bar redan svarat, att Ulsktn hvarken tilltrott sig detta eller trott sig böla göra det; ly sådant blir de administrativa myndigheternas sak; men alt uppgiften varit belt och hållet tagen ur luften, det bestrider jag.
Uppgiften är hemtad, jag säger det rent ut, ehuru man äfven velat på denna grund hygga en förebråelse mot Utsk:n på andra båll, och fastän det bär icke framställes såsom en förebråelse, vill man icke erkänna den ledning, hvaraf Ulsk:n sig begagnat, —jag bekänner, att Utsl:n hemtat sin ledning utur en af en känd författare utgifven bok i detta ämne, oin hvilken bok hvar och en , som läst densamma samt kanner den, vet alt den är byggd på noggranna beräkningar och kostnadsförslag, uppgjorda af fullkomligen sakkunniga personer.
Dessa förslag måste således kunna anses så pass tillförlitliga, som Utsktn beliöft dem, för alt kunna framställa ifrågavar. beräkning, och derpå är calculen grundad.
Fördel andra är det sagdt, alt Utsktn borttaga någon allmän kännedom om fångarnes antal i Riket och antalet af de celler, som till följe deraf kunna blifva behöfliga.
Det hafva Utsktn äfven gjort, ty Utsktn hafva derom blifvit underrättade af fångstyrelsen, sorn ganska beredvilligt meddelat uppgift på fångarnes antal, äfvensom på det approximativa antalet af de celler, hvilka kunna blifva behöfliga.
Det är också delta, som legat till grund för Utsktns arbeten, ehuru det icke beliöft anföras i Utsktns betänk , då det icke varit hvarken Utsktns afsigt eller möjligt för ögonblicket att kunna uppgöra en fullständig plan öfver hela det blifvande systemet, utan endast att framställa hvad Utsktn nu ansett sig böra tillstyrka.
Det synes af betänk., huru mycket det vaiit, nemi. länshäktenas förbättrande, ingalunda beroende af några blifvande planer eller systemer, ty de måste ombyggas och äro oumbärliga, emedan behofvet är erkändt att hafva större utrymme i dessa fängelser, på det att (ängarne icke der må ytterligare förderfvas, ehvad man kommer att antaga penitenttär-systemet eller icke.
Således var detta behof 19 H. aa Den i5 Januari. åtminstone för Ulsk.-n klart och alldeles oafhängig! af det blifvande systemet, och dess afhjelpande kunde således af Utsk:n tillstyrkas.
Det andra behofvet, sorn hur är mvcket förordad t, afser härads- och ransakningshäkten.
Orsaken, hvarföre de nu icke kunnat upptagas, är af fJtsk:n anförd.
Jag tog mig friheten att göra det förra gängen jag linde ordet, och har deruti nu blifvit understödd af Hr Stråle, som yttrade sig i samina anda, att nemi det icke lät sig göra nu på en gång, och derföre har den mindre summan nu blifvit föreslagen.
— Hvad åter beträffar de 25o,ooo r:dr, sorn blifvit föreslagna till uppbyggande af ett straff-fängelse, så afse de att vinna just det syftemål, sorn Hr Stråle önskat, nemi. alt man genom ett försök i denna väg ina få vela, om detta straff-systeme är lämpligt i vårt land.
Man kan säga, att försöket är dyrbart, men så är också ändamålet dyrbart, och alt detta försök icke är görligt i liten senia lärer hvar och en inse.
På dessa samtliga skäl oell de flera, som af andra talare blifvit anförda, vägar äfven jag nti förena mig med dem, hvilka hos Hr Frih. o. Landtm, hegart propos. till bifall å detta betänk.
Jag gjorde det icke lörsta gången jag yttrade mig, emedan jag då var en af de första, som liar uppträdde, samt då hörde anmärkntr mot betänk, göras, hvarföre jag icke trodde, alt del skulle få så mycket understöd som det sedermera vunnit; men då nu niånga érfarne talare och upplyste embetsman af dem, hvilka hafva nära kännedom af denna fråga , hafva yttrat sig till förmån för betänk-, och det äfven kommit till min kännedom, alt PresteSt., som lill följe af sitt kall har noga kännedom om hvad som hörer till detta ämne, beslutat all bifalla betänk.; så tager äfven jag mig friheten att anhålla osn bifall dertill, troende att det är så godt att göra det nu som sedan.
Flere talare före mig hafva yttrat, att de ämnade börja vid början.
Jag skall söka följa deras exempel med blott ett villköl-, nemi. det, alt jag får bestämma hvar jag tror början vara.
Om man halen fronllinie, så måste man till den punkt , sorn är värst attackerad, skicka de trupper, sorn man har till sin disposition.
Det är angeläget att först hjelpa det, sorn är mest i behof af hjelp, och, mine herrar! en stof del af erler lian icke föreställa sig till hvad grad länshäktena äro i behof af den hjelp, som Utsk:n nu behjertat och sökt åstadkomma.
Den största orsaken lill nationens demoralisation skola herrarne finna i dessa länshäkten, der man, i brist på utrymme, nödgas, såsom flere talare sagt, insätta den oskyldiga tillsammans med deri största bof.
Jag har i den mån, sorn utrymmet inom Westerås häkte det tillåtit, sökt ätt åtskilja arrestanierne ungefär i dessa 4 classer, nemi. försvarslöse för sig, sedan ransakningsskyIdige, eller sådane som skola föras lill Den i5 Januari. domstolarna för att undergå ransakning, i särskildta runi, derefter tjufvar för sig oell slutligen mördare för sig.
Af dessa 4 classer ar det ofta nödvändigt att skilja mördarena i särskildta rum, men annu nödvändigare är det att åtskilja ijufvarna, emedan, om de få sitta tillsammans, sådant har det aldra menligaste inflytande på criminnl-processens gång.
Hvad de ransakningssky Idige beträffar, så hemställer jag, 0111 icke mången* sorn varit färdig alt bekänna hvad lian vet sannt vara, under ransakningen i de flera brottmål, Iivari lian varit inblandad, blifvit förmådd att afhålla sig från bekännelsen, just derigenom att lian suttit häktad tillsammans med andra försvarslösa, så är del naturligt, alt de böra vara afskiljde från andra arreslanter, men kunna vara förvarade i en stor sal, hvarest nödigt utrymme för deni finnes.
Men bland de öfriga 3 classerna, som jag baft äran nämna, behagade herrarne finna, att det är högst nödvändigt att åtskilja fångarna; och huru skall nian kunna göra det, då man sällan bär mindre än dubbla antalet af den mängd fångar, för hvilka fängelset år beräknad! att lenina runi, äfven då de sitta tillsammans?
Det är således lill Iänsfängelserna, som man isynnerhet bör vända sin uppmärksamhet, när det är fråga om den hjelp, som R.
St. nu frikostigt räcka åt Regerni.
Näst den brist på utrymme, sorn jag nu framställt, så äio brislerne vid nuvarande tillståndet inom länshäktena isynnerhet kännbara i afseende på bevakningen.
När jag säger, att jag ofta har öfver 80 fångar, och dertill icke mera än 6 slottsknektslöner, hvaraf 2 äro anslagna till en fångvaktmästare, sotn oundvikligen behöfves, så finnes alt iike mera än 4 slottskneklar återstå.
Hvar oell en af dem har icke mera 011 -y af en dränglön.
Huru skall jag af denna karl kunna begära en tjenstgöring, vida strängare än den värfvade knektens, sorn åtminstone äger rättighet att hafva 2 eller 3 nätter fria?
Det är icke rimligt.
Vi få slutligen ingen bevakning, och deraf komma många af de rymningar, sorn man lindrar på oell soin alla äro rödde för i anseende dertill att säkerheten på landet beror hufvudsakligen derpå att bevakningen kan göra sin tjenst.
När man nu ser till hvilken grad orimliga fordringar man har på dessa 4 slottskneklar, då 2:ne skola vara på vakt hvarje dag, huru skall man då kunna förklara för sig, alt, i anseende till bristande utrymme vid fästningarna, fandsliöfdingarne nödgas i länshäktena behålla personer, som för brott blifvit dömde till arbete?
Delta arbete kan aldrig äga rum.
Lan icke släppa ut deni utan bevakning oell äger ingen bevakning.
Jag har användt dem till arbete vid varfvet emot åtagande af en bevakning, sorn jag ingalunda kunnat pocka mig till, och har sålunda någorlunda kunnat anskaffa deni aibete, mende hafva blifvit återsände, emedan bevakningen blifvit för dyr.
Det är under ett sådant förhållande vid länshäktena, sorn >7’ Den i5 Januari. raan nödvändigt måste vara tacksam för hvad som blifvit proponeradt och bifalla det nu förevar, betänkandet.
— Å pagina i4 af detta betänk, förekommer ett förslag eller en und. anhållan, att ”arbetet må företagas först å de orter, der behofvet är stöl st,” och längre ned att, ”till vinnande af nödig ledning och erfarenhet, början må göras med ombyggnad af ett bland länshäktena.”
Deraf synes det, att LJlsk:n icke varit i saknad af kännedom om verkliga förhållandet; men hvad aflöningen för bevakningen angår, hvilken jag anhåller att Utsktn i högsta grad måtte behjerta i anledn. af de sannfärdiga uppgifter jag nu haft äran lemna, så skulle jag önska, att en period, som finnes å pagina 7, måtte mildras.
Der slår: ”dock att den lil lök ta aflöningen vid hvarje häkte icke vidtager, förr än sedan häktet blifvit onibygdt och i sammanhang dermed en ny ordning derstädes införd.”
Jag anser, att man ingalunda kan dröja dermed till dess, ty, såsom ordspråket lyder, medan gräset växer, dör kon, och behofvet är så befallande, att dess afhjelpanej bör fördröjas.
Men som det tillhör Regertn att afhjelpa sådana brister, så anser jag delta dock icke vara något skäl för att begära återremiss, utan önskar jag bifall å betänkandet.
Sedan jag begärde ordet, hafva flere ledamöter af de sammansatta Utsktn yttrat sig, och för mig återstår egentligen icke annat än att förena mig med dem, som yrkat bifall lill betänk, på skäl dem jag i allo gillar.
Jag förmodar, att dessa skäl varit nog talande för ali öfvertyga R. o.
Ad. derom, att den värde ledamot, som ansett de förenade Ulsk:n hafva handlat orimligt i sina tillstyrkanden, blifvit fullkomligen vederlagd i sinn satser i detta afseende.
Jag vill blott till de ledamöter, som anse detta betänk. förtjena allt afseende, men egentligen fästat sitt klander dervid, att Ulsk:n i första rummet begärt ombyggnad af länshäktena, hemställa, att desse värde ledamöter mätte dermed förklara sig nöjde och icke yrka på ett uteslutande förklarande att ransakningshäklena må hufvudsakligen afses.
Jag förutsätter nemi., att om länshäktena blifva ändamålsenligt organiserade och utbildade efter ett cell-systeme, så är det troligt att flera grader af brottslingar der kunna inrymmas, helst jag icke en gång anser möjligt i framtiden att alltid förbrytarne af minsta graden skola nödvändigt blifva öfverförda lill de centralfängelset', som förmodligen skola finnas, då det nya lagförslaget sättes i verkställighet, ulan anser att det vore ganska obetänkt, om man skulle afvakta den nya ciiminal-lagens antagande och det nya straff-systemets införande, innan man i pecuniärt och materiell afseende gjorde sig beredd på delta systernes tillämpning; då jag lör min del tror, alt icke 2, icke 3 millioner skola komma att förslå för ali fullkomligt utveckla ett annat fängelse - Den 15 Jenuiri. systeme i öfverenstämmelse med denna nya lag.
Skulle man då på en gång nödgas fordra dessa millioner, så är det troligt, att förslagets antagande, i brist på medel, blir fördröjdt.
Det är således efter min öfvertygelse ganska klokt att man, då medel för detta vigliga ändamål linnas, icke gör afseende på att de möjligen till någon del icke binna lämpligen användas inom den utsatta liden.
Jag kan således icke annat än på alla de skäl, som bär blifvit anförda, högligen tillstyrka R. o.
Ad. att bifalla betänkandet.
Olvifvelakligt är ifrågavar. ämne ett af de vigt igaste, som utgjort föremål för R.
Viglen deraf inses troligen af hvarje representant, ty för ingen lärer det vara okändt, att Rikets fängelser för det närvar, äro i ett högst bristfälligt skick.
I fråga likväl om företrädet emellan det ena eller andra slaget af fängelser, i afseende på tiden då de böra vinna förbättring, tror jag att, enligt livad IJtskm framställt, företrädet bör lemnäs åt länshäktena utan all fråga.
Hvar och en, sorn känner, att ganska många länshäkten äro af den usla beskaffenhet, att 10 till 20 personer måste i ett och samma rum sammanpackas, att den person, som första gången begått en förbrytelse, der sammanföres med den förhärdade förbrytaren, att på samma sätt tillgår med den, som blott äi för brott misstänkt oell sedermera kan befinnas hafva varit oskyldig, och att likaså den, som endast gjort sig skyldig lill ensaksböter, får aftjena dem i samma rum med dem, hvilka sitta dömde för 3:dje resan stöld ; hvar och en, sorn känner detta, kan icke undgå att finna det våra länshäktens felaktiga beskaffenhet är en af de hufvudsak ligaste orsakerna till brottslighetens ökande i Riket; neli är man öfvertygad derom, mäste man också anse ingen uppoffring för stor för alt förekomma detta onda.
Man liar anmärkt emot det stora anslag, som Utsk:n föreslagit, att det vida öfversliger hvad K. M. begärt.
Delta är visserligen sanni; men för min del är jag fullkomligen öfvertygad, att K.
M. skulle hafva begärt vida mera än sorn nu skett, derest K.
M. ej kunnat befara att med en så beskaffad propos. skulle gått på samina sätt, som med många andra, deri höga summor kommit i fråga, nemi. att den skulle blifvit afdagen.
Man har äfven anfort, att flera andra vigtiga anslag, som K. M. begärt, blifvit afslagna.
Äfven om jag icke kan bestrida detta, så kan jag likväl icke anse sådant såsom ett skäl att afslå ett annat anslag, som måste erkännas vara lika vigligt samt af största nytta för samhället.
För min del tillstyrker jag derföre bifall å Utsktns förslag, såvidt det afser länshäktena.
Äfvenledes gillar jag Utsk:ns åsigter i afseende på häradkhäkleua.
Jag anser det nemi. vara af stor vigt, att 1 ansakningsfångar kunna slippa att transporteras fram och tillbaka, samt deremot få qvarsitta i Den i5 Januari. liäradshäklena, tills de äro dömde, för att sedermera försända* till länshäktena.
Man har äfven anmärkt, alt det vore orätt att antaga ett s. k. cell-systeme för fängelserna, innan den nya lagen vore antagen ; men inan har här förbisett, att den nya lagens antagande icke i ringaste män inverkar hvarken på länsfängelsernas eller de s. k. ransakningsfängel— sernas organisation i allmänhet.
Något hinder att inrätta ransakningsfängelset- efter cell-systemet finnes icke i nuvar. lag; och huru än den blifvande lagen må kontina alt sent, så måste livar och en finna det vara af beholvet påkalladt och nödvändigt, att personer, sorn undergå ransakning, kunna förvaras i särskildta rum.
Uti ransakningshäktet^ är icke fiåga om att åstadkomma förbättring hos de personer, som der qvarhållas, utan hufvud utsigten med cellerna der är alt afhålla fångarna från gemenskap med andra brottslingar, då de antingen sjelfve blifva förhärdade eller inplanta sin brottslighet på dem, med hvilka de komma i beröring.
Hvad åter beträffar den sista frågan eller inrättandet af ett straff-fängelse elter Pensylvanska metoden, så anser jag verkligen, att en anmärka, i detta afseende kan komma i fråga och bör göras.
Jag tror lör min del, att då det endast är fråga om ett försök med straff-fängelse, bör detta icke vara tilltaget i så stor scala, som här är föreslaget, nemi. för 3 ä 4°° personer.
Jag skulle tro, att ett försök i denna väg kunde göras med ett fängelse för 100 personer, och således med besparande af |:d<lar af kostnaden.
Men jag kan icke neka till att för min enskilda del hyser jag tvifvel om, all några försök alls kunna göras med ett strafffängelse efler Pensylvanska systemet, förr än en förändring i vår nuvar. lag ägt rum.
Jag kan icke för mig göra redigt hvilka slags fingar för närvar, skola kunna dömmas till stralfs undergående i ett fängelse efter nämnda systéme; ty jag kan icke tro, attén person, som dömmes till lifstidslängelse , skall kunna, i stallet för att undergå sitt stralf å fästning, insättas i ett fängelse efter Pensylvanska systemet.
Likaså litet kan jag föreställa mig, alt en person, som är dömd till fästningsfängelse på t. ex. 10 år, skulle kunna der insättas, då icke lagen dertill ger ringaste anledning.
Det skulle vara den största orättvisa, om den ene, som dömdes lill to års eller lifstidsfängelse, insattes i ett fängelse efter Pensylvanska systemet, och den andre, som dömdes till samma stralf, fick undergå deli ett vanligt fängelse; ty den som gjort sig reda för skilnaden emellan dessa olika fängelser finner, alt bestraffningen är af hell och hållet olika beskaffenhet och vida strängare efter del Pensylvanska systemet än efter nuvar. metod.
Jag kan således icke finna, att andra fångar skulle kunna insättas i det ilrågavar. fängelset, än sådana, sorn af K.
M. benådas, du det naturligtvis beror af K.
M. att gifva nåd med det villkor, alt förbrytaren komme att under viss bestämd tid sitta i ett sådant fängelse, D * n i5 Januari. ij5 hvaremot det antoninie pä den benådade att sjelf bestämma, huruvida iian ville begagna sig af en sådan nåd, eller ej.
Men om, på sätt jag tror, efter nu gällande lagar endast benådade långar kunna inspärras uti iliågavar, fängelse, så synes ett påräknadt utrymme derstädes för roo personer varn för anställande af försök tillfyllestgörande.
I händelse betänk, skulle blifva återremitterad!, anhåller jag vördsamt att de sammansatta Utsktn mätte taga denna mili anmärka, i öfvervägande.
Nödvändigheten för Sverige alt vinna erfarenhet rör:de i n fl v leiser) af ett annat straff* sysleme på brottslingarnes egen öfvertygelse, och således af dess verkan att befordra eller förekomma brott, är så klart ådagalagd, att jag derutinnan ej har något att tillägga, titan endast åberopar hvad härom redan blifvit yttradl.
Jag finner således, att eli anslag i detta hänseende, hvilket är det sista, som Utsk:n föreslagit, är nödvändigt alt genast ställas till K. M:s nåd. disposition.
Huruvida det belopp, sorn här är uppgifvet, är nödigt eller om summan kunde minskas, är en sak, som jag ej tillåter mig ali bedömma, utan öfverlemna!* åt mera sakkunniga ledamöter att pröfva; men orsaken, hvarföre jag begärt ordet, är egentligen den, att då man vill anställa ett försök med ett nytt straff-syslenie, så har man med detsamma lillkännagifvit, att man icke känner verkningarna deraf.
När man åter icke har en sådan kännedom, så hemställer jag, huruvida mankan tillämpa de principer, som ingå i det nya straff-systemet, hvilket skall försökas på de fängelser, som redan finnas.
Jag ser icke klart af Ulskms betänk., huruvida Utsktn hafva beräknat behofvet för de nu existerande fängelserna, och om då behofvet skulle uppgå lill det belopp, sorn återstår sedan jag från sammanlagda summan r,55o,ooo r;dr afdragit den speciella summa, sorn är föreslagen till uppbyggande af ett fängelse efter Pensylvanska metoden, nemi. i50,000 r:dr, d. v. s. att ett belopp af i,3oo,ooo r:dr skulle erfordras för att sälla de nuvar. fängelserna i ett någorlunda försvarligt skick; om man då, genom användande af dessa medel, vill föröka och förbättra dessa fängelser; så frågar jag; manne det ej kunde hända, att, sedan man vunnit ensaker erfarenhet om deras menliga inflytande på brottslingarne lill brottens tilltagande, man ångrade sig att hafva nedlagt en så betydlig summa sorn i,3oo,ooo r;dr blott för alt sätta de nu existerande fängelserna i ett försvarligt skick, innan man hunnit vinna en sådan slutlig erfarenhet?
Detta är en fråga, sorn jag hemställer lill afgörande af de värda ledamöter, sorn dels i Utsk:< 1 och dels här yttrat sig flir ett ögonblickligt bifall till Utsk:ns förslag, hvilket bifall jag ej kan lemna, emedan jag tvekar att bifalla ett anslag af så stort belopp, innan man sett verkningar na af ett försök, gjordt i Den i5 Januari. annan riktning, och således kan bestämma sig för ett nytt stralf-systeme eller det gamlas bibehållande.
En mängd af talare har yttrat sig i ämnet, sedan jag begärde ordet.
Bland dem Friherrarne Sprengtporten och Hamilton, hvilka i denna fråga i det närmaste uttalat den opinion, som äfven är min.
Jag bör, synnerligen då discussionen redan varat så länge, vara så kort sorn möjligt, och derföre förenar jag mig i allo med dem.
Sprengtporten Itai- i delta ämne, efter mitt förmenande, hvarken sagt för litet eller för mycket, ulan lagom för att uttrycka sakens verkliga beskaffenhet och nuvar. förhållande.
Men jag vill tillägga några ord i anledn. af en talares yttrande 0111 detta ärendes samband med bestraffningarna inom armeen.
Jag är af den öfvertygelse att regementena böra hafva sina särskildta strafffängelser.
De behöfva icke blifva hvarken talrika eller kostsamma; ty lyckligtvis är inom armeen sedligheten icke så beskaffad, att vi behöfva stora fängelseinrättningar.
Disciplinen är i allmänhet god och manskapet i allmänhet välfiäjdadt och känsligt för hedern.
Men detta är elt skäl lill att icke förstöra denna anda af ömtålighet för hederns fordringar inom armeen, utan man borde snarare söka lifva den, vore den äfven grundad på en fiction; ty, mine herrar! när armeen strider emot fienden, så måste äran lagas i betraktande, och det må vara en fiction eller icke, så är en sådan fiction för fäderneslandet gagnelig.
Således bör man icke sammanblanda armeens correclionella fängelseinrättningar med de fängelser, som äro ämnade alt hysa brottslingar i allmänhet.
Det vore att nedsätta ambitionen hos soldatesken, och denna ambition mäste upprätthållas , vore den äfven grundad på en fördom.
Hvad pryglandet angår, som skall vara så gängse, så har jag, Gud vare lof! öfverlefva! den lid, då man frångått prygel-systemet, sådan! det utfördes då jag först kom i tjenst.
Man var då tvehågsen, huruvida det var nödigt för armeVn, och har nu vunnit den erfarenhet, alt det går an att afskaffa detsamma; men del mäste likväl ske med förstånd och icke med kleinighet.
Prygelstraffen skola ådömmas efter nuvar. författningar och lå icke verkställas efter eget beröfvande af hvar och en inom armeens befäl.
Sanni är alt reg;tena sakna byggnader för att låta verkställa de bestraffningar medelst arrester, som äro anbefallda.
Detta är en stor olägenhet, och jag hoppas alt kommande Ständer skola afhjelpa detta behof.
Kostnaden dertill lärer vara beräknad till 120 å t3o,ooo r:dr.
Åtskilliga reg:ten hafva redan sjelfva föranstaltat om uppförande af sådana byggnader, hvaribland mig må tillåtas att särskildt nämna Uplands regemente. jag tillstyrker bifall till betänk, sådant det nu befinner - Den i5 Januari. 177 ner sig, ofverlvgad örn alt med de bestämmelser, som i detsamma finnas, skall det blifva möjligt för K.