Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då R. o. Ad. nu, såsom jag förmodar, ämnar remittera den sednast föredragna K. propos. till StatsUtsk., torde det tillåtas mig att få fästa Utsk:s uppmärksamhet på de uttryck af R.
St., som igenfinnas uti en vid i8i5 års riksdag aflåten skrifvelse och hvilka vittna om , huru 1815 års Ständer uppskattade de män, som Utarbetat nya lagförslaget.
Då Konungen vid den riksdagen afgaf nåd. propos. om förhöjdt arfvode åt Lagcommitteens arbetande ledamöter, svarade R.
St. sålunda: att ehuru R St. då, som vid den sistförflutna riksdagen, voro af den öfvertygelse, att ledamöterna i Lagcommitteen snarare borde förvänta efter fullbordadt arbete en emot deras möda svarande vedergällning, än ett större arfvode underarbetets fortgång, hafva de likväl, med afseende å de anförda vigtiga skäl, beslutat &c. Den ai April. 22 l
I denna skrifvelse finner jag uttryckt ett erkännande af livad man är Lagcommittéens arbetande ledamöter skyldig, sedan de nu fullbordat sitt arbete, som jag under näst föregående discussionen hos flera talare icke förnummit.
För min del hyser jag nu samma tankar som förr om denna deras förtjenst, och anhåller att få fästa Utsk:s synnerliga uppmärksamhet vid de anspråk, som dessa män, ehvad nya lagförslaget antages eller förkastas , med skäl äga på Svenska folkets erkänsla för ett arbete, som ar af den beskaffenhet, att jag skulle räkna mig till den största ära, om jag förmått vara medarbetare deraf.
Äfven jag tillstyrker, att StatsUtsk. må föreslå någon lämplig och ej för njugg vedergällning åt Lagconimitte'ens arbetande ledamöter, desto hellre som jag anser det vara mera lämpligt att förarbeten af ifrågavar. beskaffenhet bestämma en passande belöning vid arbetets slut, än att tillsätta committe'er med dryga arfvoden under arbetets fortgång.
Såsom en början på denna bana och tillika såsom en billig ersättning för Lagcommitte'ens arbetande ledamöters på nya lagförslaget nedlagda möda, anser jag det ifrågavar. nya anslaget vara ett bland de få, som jag vid denna riksdag kommer att tillstyrka.
Jemte det jag förenar mig med de 2:ne sista värda talarne, utbeder jag mig att få tillägga en omständighet, hvarå jag hoppas, att uppmärksamheten icke förgäfves skall hafva blifvit fästad, den nemi., attLagcommitte'ens arbetande ledamöter icke allenast varit sysselsatta med detta arbete, som onekligt vittnar om ett utmärkt nit, utan äfven med mångfaldiga andra arbeten, såsom ny concurslag, ny inteckningslag, urskiljandet af de administrativa verkens myndighet från domaremagten m. m.
Jag kan ej tro annat, än att det är öfverensstämmande med Nationens vilja, att dessa män komma i åtnjutande af den enda tacksamhet, som de måhända för sitt mödosamma arbete få uppbära.
N:o 18, i anledn. af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på skeppsägares åliggande att förse sig med helfrihetsbref och Turkiska pass.
I anledning af den uppmaning, jag för en stund sedan emotlog att läsa och taga kännedom om de frågor, öfver hvilka jag yttrar mig, hoppas jag nu genast kunna ådagalägga, att jag icke allenast läst Utsk:s ifrågavar. hetänk. om CommerceCollegii helfrihetsbref, ulan äfven åtskilliga andra handlingar, sorn varit af nöden att genomgå för en fullständig kännedom af ämnet.
222 Den 21 April.
Jag skall likväl, för att för mycket upptaga tiden, sammanfatta mig så kort som möjligt, och böljar derföre med den förklaring, att jag instämmer med motionärerna och anhåller om återremiss af betänk.
Skyldigheten för skeppsredare att vara försedda med helfrihetsbref igenfinnes icke i någon allmänt utfärdad författning, förrän i K. förordn. af d. 22 April 182g.
Uppkomsten af dessa fribref är emedlertid sådan, att dä på 16’00-talet Svenska Kronan icke mägtade att bygga och underhålla så mångå skepp, som erfordrades, sökte man genom särskilda förmåner uppmuntra byggandet af sådana handelsfartyg, sorn äfven kunde begagnas i krig, och till den ändan stadgades i ett K. placat af år 1661, att helfrihet i tullens erläggande skulle åtnjutas af Svenska fartyg, som voro så byggda, att de till det minsta kunde föra 24 stycken samt höllö i längden 120, i bredden 20 och i höjden 6 fot; hvaremot mindre inhemska farkoster skulle allenast åtnjuta halffri het.
Under de tider, då produetplacatet sedermera gjordes gällande, uppkommo flera nuancer i afseende på fartygens håde bestyckning och lästetal, till dess det slutligen 1722 stadgades , att alla Svenska på cravel byggda fartyg lingö åtnjuta helfrihet; men sedan CommerceColkm derefter börjat, utan känd anledning af dess instruetion, utfärda årliga fribref, begärde Borgerskapet 1 y3 t att slippa denna afgift, hvilket likväl, enär man redan då funnit afgiften utgöra en hufvudsaklig sportel för CommerceColhm, afslogs, och man tog dervid till skäl productplacatet samt nödvändigheten att vid tullclareringen hafva skillnad på hel- och halffria fartyg.
Efter den tiden hafva såväl år 1762 som vid flera andra tillfallen förnyade hemställningar af både Tullstyrelsen och särskilda städers borgerskap blifvit gjorda för att undslippa de olägenheter, som med årliga fribrefs anskaffande äro förenade och bland hvilka jag endast vill nämna, att då samma fribref icke ens får gälla för en enda resa, om den räcker öfver året, har det handt, att
Svenska fartyg vid hemkomsten från dylika resor, i brist af nytt under tiden anskalfadt fribref, fått betala tullumgälder lika med främmande nationers fartyg; men CommerceColhm har afstyrkt all förändring.
Detta har föranledt åtskilliga motioner i ämnet, ej mindre vid sista riksdagen än vid denna; och då nuvar.
Oecon.Utsk. för sitt afslag å motionerna ej anfört andra grunder, än att Utsk. förmodat, det K.
M. måtte haft högst vigtiga skäl att lemna R.
St:s vid sista riksdagen gjorda framställning i denna fråga utan afseende, kan jag ej inse annat, än att dessa skäl bestå deruti, att CommerceCoIlrm skulle förlora en inkomst af 3 r:dr 12 sk. b:co för hvarje fribref; ty sedan K.
M. redan genom en allmän författning förklarat, att aila Svenska fartyg, af hvad beskaffenhet som helst, skola åtnjuta helfrihet, samt vi derjemte hafva reciproeitetstractater med de flesta handlande nationer, hvarigenom nästan all tillämpning af productpla* Deu 21 April. 223 catet upphört, förstår jag icke, hvartill de årliga fribrefven skola tjena.
Jag anhåller åtminstone, att Utsk. måtte uppgifva, hvartill de tjena.
Jag bör vid detta tillfälle ytterligare nämna, huruledes det stundom handt, att då utländska och Svenska fartyg legat i samma hamn, de handlande måst för en skyndsam expedition befrakta det utländska fartyget framför det Svenska, hvilket icke haft fribrefvet till hands och således icke kunnat lika fort utclareras.
Konungen har väl numera tillåtit, att fribrefsblanketter skola på stället finnas i de stapelstäder, sorn derom göra ansökan och kunna visa, att bristen derpå verkat menligt uppehåll i deras sjöfart; men då det kan tagas för afgjordt, att fribrefvens anskaffande här i Stockholm alltid skall för aflägsnare orter medföra tidsutdrägt, vet jag icke, hvarföre omgången af särskild ansökning från hvarje stad skall vara behöflig.
Svenska fartyg måste för närvar., till bestyrkande af sin nationalitet, vara försedda med magistratens certificat, mätarebref, bilbref, skepparens burbref, helfri hetsbref och folkpasset, d. v. s. inalles sex doeumenter (går fartyget åt Medelhafvet, erfordras dessutom Turkiskt pass, som då blir 7:ae documentet); då deremot Danska fartygs nationalitetshandlingar blott bestå af ett mäte- eller köpebref, som gäller för beständigt, ett borgarebref, sorn likväl sällan finnes i anseende till mätbrefvets fullständighet, och ett folkpass eller uppgift på de personer, som finnas å fartyget, hvilken uppgift skepparen sjelf dessutom får göra.
Häraf kan man göra sig ett begrepp om den mängd afgifter och besvär, hvarmed Svenska sjöfarten är betungad emot andra nationers; hvadan jag förmodar, att Utsk. skall finna allt skäl, att Svenska skeppsredare må blifva befriade från den besvärliga omgången att i CommerceColkm hvarje år anskaffa nya fribref, särdeles som de synas mig- alldeles onödiga, sedan det numera i allt fall för tullbetjeningen i hvarje hamn är ganska lätt att utröna, om fartyget är Svenskt eller icke, och om således helfrihet vid tullumgälderna får åtnjutas, samt det förhållande med främmande nationer äger rum, att, såsom jag vill minnas, endast Corsikanare och några Italienska staters fartyg erlägga ofri tull eller -|:dels förhöjning, om de någonsin besöka våra hamnar.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar få åtfölja den återremiss, jag förut begärt, och förnyar min uppmaning till Utsk. att åtminstone upplysa, hvartill de ifrågavar. fribrefven numera gagna; ty nationaliteten af fartyget kan alltför väl styrkas genom något af de öfriga 5 skeppsdocumenterna och det 6:te, eller fribrefvet, afskalfas.
Frih. Rantzou, Joh. Alb., förklarade, att han understödjer de åsigter, Gr.
N:o 18 återremitterades. ii!\
Den at April.
Upplästes och lades på bordet nedannämnde inkomna betänkm och utlåt:n från:
N:o 4. med uppgift å de af samtliga RiksSt. godkända grundlagsändringsförslag; StatsUtskottet:
N:o 54- ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster; jemte följande dertill hörande bilagor:
A. ang:de sökt lindring eller nedsättning uti tiondeafgiften för tackjernstillverkningarna inom åtskilliga bergslager; Lit.
B. i anledn. af väckt fråga om ny hammarskattstaxering af jernbruken inom Småland; Lit.
G. i fråga om fortfarande nedsättning i aluntionden för Lofvers bruk; Lit.
D. i anledn. af väckt motion om nedsättning uti afgifterna å Svenska aluntillverkningen i allmänhet; Lit.
E. ang:de femtonåriga personers befriande från mantalspenningars erläggande; Lit.
F. i anledn. af väckt fråga om upphörande af mantalspenningarna samt lagmans- oeh häradshöfdinge-räntan; Lit.
G. i frågan om städerna Stockholms och Götheborgs befrielse från erläggandet af sterbhusafgift; Lit.
H. öfver väckt fråga om nedsättning af controllstämpelafgiften å guld-, silfver- och tennarbeten.
I. i anledn. af väckta frågor örn indragning af K.
Nummerlotteriet eller detsammas förvandlande till Classlotteri, jemte dermed sammanhang ägande frågor; N:o 55. öfver den af Hr Stjerncreutz, Peter Niclas, hos R. o. Ad. väckta motion, ang:de utbekommande från RiksgäldsCont. af en dess, enligt afgifven räkning å ved och brännkol till Landtnäs s. k. soireer vid sisth riksdag, ägande fordran; N:o 56. ang:de en gratification åt Commissarien D.
Ek för dess hafda befattning med reparationen och inredningen af Riksg.Cont:s förra hus, som nu begagnas af de ofrälse RiksSt. samt R.
St:s Utsk.; N:o 57. i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse om ytterligare statsanslag för Armeens Pensionscassa, om dispositionen af accordsreglerings-anslaget och örn belåningsrätt å accordsfondens obligationer; N:o 58. i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om upphörande af liggemånaders och begrafningshjelps beräkning vid tillträde af vissa högre civila embeten; N:o 5g. i anledn. af de åren i83o och 1832 församlade R.
St. afgifna berättelser om verkställd granskning af Riksg.Cont., det derunder lydande Gen.AssistanceCont. och Götha Canalbolags, samt Malmö f. d. Discontverk; Lag - Den 24 April.
N:o 3o. öfver Riksd.-fultmrge Pehr Jönssons och Pehr Henrikssons motioner om inskränkning af det i nu gällande lag föreskrifna antal af nämndemän; Is':o 3i. öfver Riksd.-fullm.
Nordmarks motion om inskränkning af den nuvarande tillåtelsen för ynglingar bland allmogen att vid 18 års ålder ingå äktenskap; N:o 32. öfver Riksd.-fullm.
Erikssons motion om förändrade föreskrifter ronde den undersökning, som bör föregå, innan sjelfspillingar må begrafvas; N:o 33. öfver Riksd.-fullm.
Botvid Jonssons förslag till vissa föreskrifter i afseende på tiden, inom hvilken ransakning öfver häktad person borde företagas, m. m.; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: N:o 34. i anledn. af väckt motion derom, att de 124 tunnor spannmål, som under benämning af domkyrkotunnor nu årligen gå ifrån Hernösands stift till Upsala domkyrka, hädanefter må tillfalla Hernösands kyrka.
Upplästes och lades på bordet följande frenne från Ridd.- Utsk. inkomna memorial: 1:0 ang:de Riddarhusärendernas förvaltning sedan början af sista riksdag, m. m.; 2:0 ang:de förvaltningen af Wadstena Adliga Jungfrustifts ärender sedan sista riksdag, 111. m.; 3:o i anledn. af Gr. Cronhjelms, OttoAug., anförande i frågan om maximisumman för utlåningen på namn, II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Thorsdagen den 24 April 1834- Plenum kl. io f. m.
Hrr Electorers lista till val af Utskottsledamöter i deras ställe, hvilka afsagt sig sina platser i ncdantiämnde Utsk.; och befunnos hafva blifvit utsedda till ledajnofi Constit ut io nsU tska ttet: efter Hr Hedenstjerna, Otto, N:o 1662 Hr Nordenfeldt, Olof; StatsUtskottet: efter Hr Lagerheim, Gust., N:o 2270 Hr Hagelstam, Otto Julius; 5 II. 2g Sen *4 April.
BcvillningsUtskottet: efter Gr. Posse, Fredrik, N:o 97 Frih. Fägersköld, fullm.
Hamilton, Jacobf Allm.
Besvärs- och OeconomiUtskottet: efter Hr Ramsay, Otto, N:o i Frih.
Oxenstjerna, Carl.
Hr Nordenfeldt, Olof, anmälde sig vara hindrad att emottaga den plats i Constit.Utsk., hvartill ban blifvit kallad.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade i anledn. deraf Hrr Electorer att skyndsamligen sammanträda för att utse en ledamot uti Constit.Utsk. efter Hr Nordenfeldt.
Justerades 3 prot.utdrag för d. 21 dennes.
St:s und. skrifvelser till K. M. nemi.:
N:o 16. ang:de ett tillägg uti 17 Cap. 18 §.
Rätteg.B:n; N:o 17. ang:de ändring i bestraffningen för missgerningsmans lössläppande; N:o 18. rör:de ett tillägg till 9 Cap. 1 r §.
Hand.B:n om ansvar för den, som förnekar veterlig skuld; N:o 19. angrde landsfiscalstjensternas upphörande; N:o 20. ang:de väckt fråga om uppförande af en bro öfver Dalelfven i trakten af Gysinge bruk; N:o 21. rör:de behofvet af ett sammandrag af gällande författningar, ang:de knecktehållet; N:o 22. ang:de tillägg i föreskrifterna rör:de permittering af värfvadl manskap; N:o 23. ang:de indragning af vexelcontrollörsbefattningarna.
Ånyo föredrogs och remitterades till StatsLTtsk.
K. M:s d. 21 dennes på bordet lagda nåd. propos., 'ang:de f. d. allmänna magasinsfonden samt betalningsvilkoren för erhållna spannmålsunderstöd.
Företogs till pröfning Bevilln.Utsk:s d. 10 dennes e. ra. på bordet lagda betänk.
N:o 4 i anledn. af Frih. J. W. Sprengtporten och Hr C. R. af Robsahms motioner om fastställande af en viss accisafgift å brännvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes.
För den mening, jag går att framställa, hemtar jag bevisningen från några allmänna begrepp, om hvilka jag således först bör erinra.
Mig synes det vara en axiomatisk sanning, att då hufvudstaden ej äger någon brännvinsfabrication, måste hufvudstadens consumtion af den - Dch 34 April - a»7 na vara köpas från landsorterna, ehvad dess pris står a sk. högre eiler lägre.
Nära nog lika ostridig är den sanning, att i fråga odi prisen gäller den gamla regeln, att prisen alltid rätta sig efter varumängdens förhållande till behofvet, så att en större tillgång bereder lindrigare pris och en inskränktare tillgång ökar dem.
Till dessa sanningar vill jag lägga ännu en, i det jag erinrar derom, att i fråga om den författning, som vid denna riksdag bör vidtagas om husbehofsbränningen, hafva icke mindre Konungens nåd. propos. än alla enskilda motioner framställt såsom ändamål varans fördyrande till förekommande af varans missbrukande och, såsom medel dertill, en ansenlig inskränkning i varutillverkningen, dels genom en kortare tid för bränningen och dels genom högre beskattning.
Af allt detta synes mig följa, att priset, enligt vår allmänna önskan, skall stiga, d. v. s. att det blir producenten, som bestämmer priset, och icke consumenten, och i rak följd deraf, att den afgift, som lägges på brännvinet, träffar consumenten, men ej producenten.
Den obetydliga olägenhet, som producenten har deraf, att han vid tullen nödgas gå i förskott för hvad han några timmar derefter får lyfta på torget, denna obetydliga olägenhet synes mig icke förtjena något afseende.
Då jag således tager för gifvet, att beskattningen trätfar consumenten, anser jag mig genom ifrågavarande afgift komma några steg närmare det ändamål, jag åsyftar, det nemi. att få varan dyrare.
Af alla dessa skäl vill jag till hvad motionären föreslagit i afseende på beskattningen lemna min röst, och behöfver derföre, såsom förberedande åtgärd, återremiss å detta betänk., hvarom jag altså anhåller; men jag skall öppet medgifva, att i frågan om användandet af denna accisafgift har en scrupel hos mig uppstått, som jag önskar lemna till Utsk:s bepröfvande.
I en tid, då statens tillgångar synas vara så små, så otillräckliga, att StatsUtsk. för bristande tillgång måste afslå anslag äfven till angelägna,behof, att i en sådan tid begagna min representationsrätt för att bevilja beskattning, icke till staten, utan till förmån för en enskild Corporation, har synts mig betänkligt, och vid denna betänklighet mötes jag af en annan scrupel, den nemi., att jag icke vet eller förstår, om det är tillåtet att åt en gjord motion gifva en annan riktning, än den motionären åsyftat; men om den ifrågavarande afgiften icke emot motionens riktning kan tilläggas statscassan, röstar ja?
för, att den må utgå till det ändamål, motionären uppgifvit.
Jag anhåller om återremiss å betänk, och att dessa anmärkningar dervid må få åtfölja.
Den motion, som jag väckt, har haft det missöde att bittert klandras, icke så mycket inom Reprerentationen, hvilket måhända torde återstå, som mera utom densamma.
D«t var också gan - Dt* il\
April. ska lätt fattligt, att delta skulle blifva följden.
Stockholms stads interessen, sorn man velat finna uteslutande befordrade oell afsedda i min framställning, ehuru det var ett statsbehof, som jag uppgifvit, och en statsinkomst, jag sökt bereda; Stockholms stads interessen hafva aldrig ägt den lyckan att vara särdeles populära, då deremot brännvinstillverkningen i öfvermått njutit denna förmån.
Då jag likväl vågar hoppas, att R. o. Ad. betraktar frågan ur en mera omfattande synpunkt, och sålunda beviljar en återremiss af detta betänk., om icke af någon annan anledning, åtminstone af den, att Utsk. öfverlemnat åt minoriteten omsorgen att utreda frågan, anhåller jag alt nu få göra de anmärkningar, hvartill TJtskrs icke särdeles motiverade afslag dock gifver anledning, liilligheten af det förslag, jag väckt, hvilar på den förutsättning, att den accis, jag föreslagit, är en consumtionsafgift på hufvudstadens invånare.
Jag erkänner, att jag för denna sats icke kan åberopa annat skäl, än hvad af mig förut blifvit anfördt, att. enligt all erfarenhet och all theori i beskattningsväg, sådant blifvit antaget och nu gifvet.
Jag hade äfven åberopat ett annat skäl, som Utsk. icke velat upptaga till någon pröfning, än mindre till någon vederläggning, förmodligen af den goda anledning, att det varit svårt att vederlägga; jag hade nemi. anfört, att såvida tullumgälderna icke annorlunda kunna betraktas, än som en consumtionsafgift på hela Rikets inbyggare, i den mån de förbruka den införda varan, måste äfven accisen betraktas såsom en consumtionsafgift på invånarne i den stad, vid hvars tullar den erlägges.
Den ringa olägenheten landtinannen får vidkännas genom ett förskott, som ganska hastigt blir honom ersatt vid föryttrandet af en så begärlig vara som brännvinet; denna ringa olägenhet tror jag honom vara godtgjord genom den beqvämlighet och nytta, han ofta sjelf är i tillfälle att röna af förbättringarna i hufvudstaden, och genom den materiella vinsten för hans rörelse och industri, som uppkommer i följd af hufvudstadens stigande i välstånd och befolkning samt i följd deraf ökade consumtion.
Jag tror, att man icke utan ensidighet kan betrakta städernas och landets inbördes förhållande annorlunda.
Men om denna skatt är en consumtionsafgift för hufvudstadens invånare; om del är för consumenlerna i staden likgiltigt, om brännvinspriset stiger några sk:r; om det snarare är att önska, att detta pris må stiga; om de föremål, jag afsett, äro nyttiga för det allmänna och öfverenstäminande med tidehvarfvets kraf och upplysningens fordringar, så tror jag, att det varit skäl att bifalla den framställning jag gjort.
Utsk. har användt ett skäl, om jag får kalla det skäl, då det yttrat den farhåga, att denna accis skulle kunna föranleda till återinförande af landttullssystemet.
Jag kail icke besvara Utsk. annorlunda än genom åberopandet af cn gammal, ehuru ganska trivial regil f att nemi. det finnes ingenting så skad - D c n 24 April. ligt, sorn icke har någon nyttig sida, och att det bör vara lagstiftarens omsorg att tillegna sig det nyttiga och afskilja det skadliga.
Jag är icke någon vän af det fordna landttullssystemet; ty den fördel, staten derigenom bereddes, öfvervägdes af det hinder, det lade för allmännna rörelsen.
Men accisen utgår ur en helt annan grundsats; man lemnar den till en stad för dess allmänna företag, och nyttan deraf faller tillhaka på landet.
Jag tror likväl, att det icke kan blifva skäl att införa accisafgifler i våra små jordbrukande städer; men i hufvudstaden, som har ett helt annat interesse för hela Riket genom det stora inflytande, den utöfvar på hela landets rörelse, och som har helt andra behof att fylla, hvilka icke alltid kunna fyllas genom directe afgifter, kan en sådan afgift, åtminstone på denna vara, lämpligen såsom ett undantag äga rum.
Det är en vigtig sak i en tidpunkt, då man från alla håll hör reformer påkallas, men då man är lika tveksam, lika villrådig att vidtaga de åtgärder, som naturligen skulle leda derhän, att den grundsats må göra sig gällande inom Representationen att betrakta hvar fråga för sig, så att man icke afslår det i och för sig sjelf nyttiga derföre, att man upptäcker en aflägsen möjlighet att från ett nvttigt beslut i framtiden leda sig till öfverläggningar och beslut i frågor, som man icke skulle vilja bifalla.
Jag kan för min del icke hysa detta misstroende lill egen förmåga att sjelfständigt pröfva de ämnen, som framdeles kunna komma under handläggning.
Jag kan icke dela Utsk:s tanka, alt det vore en lämplig ersättning för accisen att beskatta krogar och näringsställen.
En reservant har redan anfört, hvarföre sådant ej vore tjenligt.
Krogarna kunna i allmänhet ej beskattas högre, än redan sker, och hvar och en, som har kännedom om denna beskattning i Stockholm, vet, alt den redan är så hög, som den kan vara.
Dessutom finnas i Stockholm flera olika arter af näringsställen.
En del hållas såsom borgerlig rörelse och kunna icke underkastas arrendeafgift, och den krognäring, som drifves till följd af Öfverståth.embelets tillstånd, är upplåten för längre tid eller för alltid, så länge vilkoren icke blifva öfverträdda.
Näringsrättigheten kan således icke fråntagas deras innehafvare.
Under sådana förhållanden förefaller det mig icke sannolikt, att någon särdeles hög arrendeafgift skulle erläggas för de krognummer, hvilka tillfälligtvis blifva lediga.
Den utväg, Utsk. föreslagit, är således, efter min tanke, icke verkställbar.
Men det gifves en annan, som kanske kunde bereda statscassan någon större inkomst, nemi. att utarrendera stadens brännvinsbränningsrättighet, som är beräknad att utöfvas med 63 nittiok:spannor.
Jag befarar likväl, att vidtagandet af denna anstalt skulle för producentens interesse blifva menligare, än den jag föreslagit, hvilken landtmannen endast genom missförstådt begrepp om afgiftens beskaffenhet kan anse skadlig lör sig.
Jag an - Den 34 April. håller slutligen att få fästa Utskrs uppmärksamhet derpå, att min motion innefattar tvenne delar.
I den ena har jag begärt ett statsanslag för de byggnadsföretag, jag uppgifvit, och i den andra föreslog jag sättet att ersätta staten för detta statsanslag.
Utsk. har erkänt, att det icke tagit i betraktande den förra delen; den återstår således obesvarad, och frågan har återkommit i ofullständigt skick och stympad.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte bevilja återremiss, och att Utsk. måtte anse sig compelent att behandla frågan i hela sin vidd eller, i annat fall, för frågans fullständiga handläggning sammanträda med StatsUlsk.
Utom dessa skäl får jag för min anhållan om återremiss åberopa de bättre utvecklade skäl, som inom Utsk. af reservanterna blifvit framställda.