Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r måtte för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja-sjön anvisa», eller Frih.
Raabs förslag, »att R. o. Ad. för den till
Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning till norra ändan af Finja-sjön måtte anvisa en summa af 4,365,000 Rdr Rmt»; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. i detta afseende bifölle Utsk:s förslag, samt efter denna propos:s besvarande med Den 12 Juni f. m. 181 starka
Ja, blandade med Nej, förklarade, det han ansåg
Troil, Emil: Jag anhåller, att orden Lagaå dalen måtte uteslutas.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han icke nämnt de i Utsk:s förslag förekommande olden »till Lagaå-dalen», derföre att de stodo i sammanhang med det anslagsbelopp af 6,815,000 Rdr, som Utsk. tillstyrkt; hvaremot det anslag af 4,365,000 Rdr, som R. o. Ad. bifallit, icke afsåg banans fortsättning längre än till Finja-sjön.
I följd deraf hade endast den del af Utsk:s förslag, som motsvarade det af R. o. Ad. beviljade anslaget, blifvit omnämnd, och således vore det beslut, hvartill R. o. Ad. nu, eill.
Hr Gr. o. Landtm:s upfattning, lemnat sitt bifall, så lydande: »att R.
St:r måtte, för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja sjön, anvisa en summa af 4,365,000 Rdr.» Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att, i fråga om bangårdarne och verkstäderna, någon skiljaktighet icke egde rum, och således R. o. Ad. bifallit att i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag anvisa »för fullbordande af bangården jemte verkstäderna i Malmö samt återstående bangårds-arbeten vid Lund, 260,000 Rdr; men att R. o. Ad. dessutom, och utöfver hvad Utsk. föreslagit för södra banans nordligare del, bifallit ett anslag af 1,300,000 Rdr, och då i afseende på detta anslag förekommit endast ett af Hr v.
Troil afgifvet redaktionsförslag, innehållande »till påbörjande och grundläggning af sådana arbeten å norra delen af samma bana från Falköping till Jönköping, som fordra en längre tid för deras fulländning, 1,300,000 Rdr», finge Hr Gr. o. Landtm, hemställa om R. o. Ad. bifölle Hr v. Troils förslag till redaktion i denna del af 9:de punkten.
Jemte erinran, att sammanlagda beloppet af de anslag, som af R. o. Ad. blifvit för södra stambanan beviljade, utgjorde 5,925,000 Rdr, i stället för af StatsUtsk. tillstyrkta 7,075,000 Rdr Ernt, framställde nu Hr Gr. o. Landtm., at slutorden i 9:de punkten erfordrade den förändring, att de kommo att innehålla: »eller tillsammans för södra stambanan fem millioner niohundratjugofem tusen Rdr Rmt,» hvaruti R. o. Ad. hördes instämma.
Sedan härpå Frih. Raabs förslag, »att R. o. Ad. ville besluta en underd. skrifvelse till K. M., med anhållan att en undersökning måtte verkställas för att utröna om ej södra banans riktning genom en folkrikare och bördigare trakt skulle, mer än den nu föreslagna, kunna underlätta allmänna rörelsen och erbjuda lämpligare sammanbindnings-punkter med såväl den bana, som kan komma att gå genom Östergöthland, som med bibanor till kusten», blifvit såsom föremål för R. o. Ad:s beslut upläst, yttrade sig:
Då jag i sista plenum förklarade, att jag, under förutsättning att det högre anslaget skulle beviljas, förenade mig med Frih- Raab, hemställde jag, om icke Frilän ville 182 Den 12 Juni f. m. låta sitt förslag hvila intilldess den 19:de punkten förekommer, som afser undersökningar i allmänhet, och jag anser mig hafva haft desto större skäl dertill, som det vore olämpligt, om i denna fråga B..
St:r bevilja anslag till en bansträckning, om hvilken man icke kan hafva någon idé förr än undersökningar derom blifvit gjorda.
Baabs förslag bör således komma i fråga först vid pröfningen af 19:de punkten, emedan det måste vara högst olämpligt, att
Ståndet förordar ett förslag, som afser en annan punkt, än den föredragna.
Emot siste talarens förslag skulle jag hafva intet att anmärka, såvida jag kunde inse behofvet påkalla en sådan åtgärd, ty icke föreställer jag mig att serskilda skrifvelser böra aflåtas till K.
M. öfver hvarje punkt.
Under sådan förutsättning har jag ansett lämpligt, att beslut öfver mitt förslag nu fattas.
Jag får dock höra hvad Hr Troil, E., har att säga, hvilken i detta fall har ett intresse att bevaka.
Jag instämmer med den förste talaren så till vida, att jag anser lämpligt det denna fråga upskjutes intilldess 19:de punkten blifvit föredragen, och detta desto heldre, som B. o. Ad. är derigenom oförhindradt att fatta sitt beslut sedan discussionen om punkten blifvit fulländad.
Jag anhåller således, att frågan måtte hållas öppen tills ifrågav:de punkt förekommer.
Jag har intet att anmärka emot aflåtandet af en sådan skrifvelse som Frih.
Baab föreslagit, men jag kan icke instämma i hans motiver, emedan man genom deras antagande fäster sig vid omständigheter, som icke äro bevisande för saken, nemi. den större eller mindre folkrikheten i de orter, hvarigenom banan skall dragas, och denna folkrikhet dessutom kan förändras just genom jernvägs-anläggningen.
Skall således en skrifvelse aflåtas, så måste den innehålla endast: »på grund af sig företeende omständigheter.
Hr Gr. o. Landtm, anhöll nu, att de ledamöter, som ville yttra sig, mätte inskränka sig till frågan om med beslutet f. n. må anstå eller icke, men ej ingå i pröfning af sjelfva förslaget.
Hr Gr. o. Landtnus upmaning skall jag ställa mig till beredvillig efterrättelse, och får alltså förklara, att jag såsom ledamot i Exp.Utsk, anser mig böra instämma i Hr v. Troils, S., mening, att Frih.
Baabs förslag må sättas i sammanhang med 19:de punkten, emedan Exp.Utsk. svårligen eger att på eget bevåg i den underd. skrifvelsen göra den omkastning i upställningen, som måste blifva en följd utaf antagandet af Frih:s förslag.
Jag anhåller således, att Frih:s förslag måtte få anstå tills 19:de punkten blifver föredragen och pröfvad.
Jag har ingen förkärlek för frågans afgörande nu, hvarföre, och då jag erfarit att Ordföranden i Exp.Utsk. ansett lämpligare att frågan upskjutes, jag afstår från mitt förslag.
Den 12 Juni f. m. 18 t Sedan sålunda Frih.
Eaab tills vidare afstått från sitt förslag, föredrogs 10:de punkten af Utsk;s förev:de Utlåt., och yttrade sig derom n ' Frih. Åkerhjelm, Joli.
Jag tillstyrker bifall till 10:de punkten.
Den i denna punkt omnämnda bana åstadkommer en både nyttig och nödig förening emellan sjöarne Mälaren, Hjelmaren, Wenern och Wettern samt Götha kanal, och samma bana verkar nyttigt på industrien, ty den går i den rigtning rörelsen inom Nerike redan tagit.
Handeln från Götheborg öfver Orebro skulle af denna bana hafva stor fördel, ty varorna fragtas nu sjövägen till Askersund och sedan landvägen till Orebro, hvilken väg är vida kortare än från Hult till Orebro.
Af denna jernväg skulle ytterligare bergshandteringen hafva stor nytta, särdeles inom Nora, Lindes och Eamsbergs bergslager, som äga rik tillgång på malm, men hafva brist på skog, så att för en tunna kol betalts 1 Edr 12 sk., men genom jernvägen skulle skogsrika trakter omkring Wettern och Wenern kunna afhjelpa denna brist på kol, som hotar att inskränka om icke helt och hållet omöjliggöra tackjernstillverkningen.
Vid ett föreg:de tillfälle har man sagt, att det vore lämpligare att sammanbinda Hjelmaren och Wettern genom en kanal.
Eedan för 30 år sedan har man varit betänkt på ett sådant företag, hvartill Majoren Edström upgjort förslag, men vid anställd undersökning befanns vattentillgången i sjön Tisaren otillräcklig, såvida man icke skulle inköpa de verk, som drifvas med vatten från denna sjö.
Kostnaden för denna kanal anläggning beräknades till 2,228,000 Edr.
Tager man nu i beräkning det högre inlösningspris, som till följd af egendomsvärdets stigande måste erläggas för dessa vattenverk, så skall anläggningen af en kanal i den riktning jag nämnt kosta långt mera än en jernväg emellan Orebro och Askersund.
På grund af alla dessa skäl yrkar jag bifall till den nu föredragna punkten.
Vid behandlingen af 9:de punkten omtalades den rika skogstillgången inom provinsen Småland, och äfven jag erkänner, att de småländska skogarne kunna bättre än som rå vara användas.
Om nu jernväg anlägges mellan Örebro och Askersund, kunna Nerikes malmer lätt transporteras från Askersund öfver Wettern till Småland för att der förädlas.
Dessutom är det kändt, att jerntillverkare i Öster-och Westergöthland hämta malm och tackjern från Nerike, hvilka effekter nu föras på axel från Örebro till Askersund, och sedan sjöledes öfver Wettern och genom Götha kanal.
Plvilken fördel skulle det icke vara om dessa effekter kunde på jernväg föras från Örebro till Askersund.
Ifrån Öster- och Westergöthland hämtar vidare Nerike sitt spanmålsbehof, som från Askersund nu måste forslas landvågen till Örebro.
Vid höstmarknaden sisth år i Lidköping upköptes flere tusen tunnor spanmål för de norra orterne, som måste sjöledes fragtas till Askersund.
Vintern inträffar stundom tidigt och försvårar då spanmålstransporten.
Blir nu en jernväg emellan Örebro och Askersund, så kan ett fartyg, som nu endast gör en resa på hösten, göra flera 184 Den 12 Jlini f. m. sådana just i följd af den lättade transporten från Askersund.
Troligen svarar man mig, att jern väger! skär Götha kanal, hvarigenom man vinner samma ändamål som med banan ÖrebroAskersund, men häremot invänder jag, att vägen blir derigenom dubbelt så lång.
I fråga om Svea kanals anläggande har en talare redan uplyst, att Hr Edströms anställda undersökningar utvisa, att sjön Tisarens vatten, hvarmed omkringliggande verk drifvas, vore för ändamålet otillräckligt, hvarföre tanken på denna kanal måst öfvergifvas.
En kanal kostar dessutom mera än en jernväg.
Utsk. har på det mest ampla sätt förordat anläggningen af ÖrebroAskersunds-banan, men Utsk har för denna väg icke tillstyrkt något anslag, dä Etsk. likväl velat lemna 1,400,000 Kdr för en bana emellan Orebro och Hallsberg.
Då nu likväl banan Orebro och Askersund har långt större fördelar än banan Örebro-Hallsberg, tillstyrker jag att R, o. Ad. måtte besluta, att i Utsk:s tillstyrkande ordet:
Hallsberg, utbytes emot: Askersund.
Allas öfvertygelse om den stats ekonomiska sidan af denna fråga är redan stadgad.
Alla äro vi ense om, att en jernväg emellan Örebro och Askersund kommer att bära sig ganska bra.
Utsk:s förslag i nu föredragna punkt står dessutom i fullkomlig öfverensstämmelse med majoritetens beslut, att intill nästa statsreglering skall beviljas ett så stort anslag att Götheborg derförinnan skulle kunna sammanbindas med Örebro.
Men innan jag ingår i frågan om det nu ifrågav.de anslaget, må det tillåtas mig att yttra några ord med afseende på det inkast som blifvit gjordt, att förbindelsen emellan Örebro och Askersund borde heldre tillvägabringas genom en kanal än genom en jernväg.
En högt aktad ledamot af detta Stånd, som i militäriska frågor är en af de högsta auktoriteter, har redan i sista plenum bestämdt uttalat den åsigt, att sammanbindningen emellan Örebro och Wettern borde åstadkommas genom en kanal i st. f. en jernväg.
Det är också för mig klart, att om en kanal kunde förena Örebro med Wettern vore det i militäriskt hänseende af största vigt, emedan, i händelse af ett anfall från östra sidan, man kunde, utan att taga vägen öfver Östersjön, som då troligen vore för oss stängd, föra såväl Norrska Skärgårdsflottan som Götheborgs eskader till Stockholms skärgård.
Men är en sådan kanal möjlig eller icke?
Det är denna fråga jag vill söka besvara.
För närmare 30 år sedan då Hr ÖfversteLöjtnant
Edström först framkastade tanken på möjligheten af att sammanbinda Wettern med Hjelmare!) genom en kanal, hade jag i flera år varit anställd som nivellör vid Götha kanal likasom numera Öfverste Ericson, och jag var således lifligt intresserad af alla dylika frågor.
Personligen bekant med Hr Edström var jag flere gånger i tillfälle att samtala med honom härom.
På grund af dessa meddelanden gjorde jag anteckningar om den s. k.
Svea kanal, hvilka jag nu, sedan frågan om denna kanal åter blifvit bragt å bane, genomsett.
Såväl af dessa anteckningar som ock af de uplysningar jag erhållit i Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader. har jag kommit till det resultat, att Hr Edström efter Den 12 Juni f. m. 185 anställda undersökningar funnit vattentillgången otillräcklig.
Tisaren är likväl icke högsta punkten på denna linea, såsom Frih.
Åkerhjelm upgifvit, utan det är 3:ne andra mindre sjöar som ligga tvenne slusshöjder öfver Tisaren.
Dessa sjöar äro små med otillräckligt vatten och endast under gynnsam väderlek kan vattentillgången blifva så ymnig att slussning dermed kan bestridas; och såsom resultat af de noggrannaste undersökningar, kom ÖfversteLöjtnant
Edström slutligen till den öfvertygelsen, att, äfven med upoffring af större kostnader, den ifrågavarande kanalen icke kunde hållas öppen för trafik mera än en kort tid af sommaren i anseende till bristande vattentillgång.
För militäriska ändamål kunde den sålunda möjligen blifva användbar, såsom en reträttväg för Skärgårdsflottan i händelse af en fiendes inträngande i landet; men att endast för detta sällsynta ändamål offra många millioner ansågs vara så litet talande för saken, att OfversteLöjtnant
Edström helt och hållet öfvergaf all tanka på anläggningen af denna kanal.
Kostnadsförslaget upgick till omkring 4 millioner (hvari dock ej ingick ofvannämnde stora kostnader för vatten-anskaffning), hvilken summa nu skulle motsvara cirka 11 millioner, vid jemförelse med nuv;de priser på arbete och materialier.
Då OfversteLöjtnant
Edström likväl ej ville öfvergifva sin idé att sammanbinda Mälaren och Hjelmaren med Wenern och Wettern, började han nya undersökningar till ledande af en kanal från Hjelmaren till Wenern Då frågan om denna kanal icke har någotsammanhang med frågan om jernväg emellan Orebro och Askersund, vill jag nu, för att komplettera historiken om kanalanläggningen, endast i korthet nämna, att denna sistnämnde kanal — emellan Hjelmaren och Wenern (icke Wettern) — befanns utförbar, ehuru äfven der erfordrades högst betydliga extra arbeten och dyra expropriationer för att kunna åstadkomma den vattentillgång som behöfdes för att hålla kanalen tillgänglig föe ständig trafik.
Fullständiga ritningar och kostnadsförslag finnas att tillgå i Väg- och VattenbyggnadsStyrelsen, och dessa utvisa att kostnaden efter nuv:de, med cirka 150 proc. förhöjda priser, skulle upgå ända till cirka 14 millioner, utom expropriationskostnader för vattenanskaffning.
Namnet:
Svea kanal, öfverflyttades då på denna kanal, och all tanke på kanalen emellan Hjelmaren och Wettern har sedan dess varit öfvergifven.
Efter dessa uplysningar, om hvilkas riktighet hvar och en kan öfvertyga sig i Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader, torde man finna, att ingen fråga numera borde kunna här upstå om en kanalanläggning emellan Hjelmaren och Wettern, för att användas såsom ett skäl emot den föreslagna jernvägen emellan Orebro och Askersund.
Jag öfvergår nu till frågan om det af StatsUtsk. förordade anslaget till jernväg emellan Orebro och Hallsberg.
Till fullbordande af jernbanan emellan Götheborg och Örebro har R. o. Ad. redan anslagit 13,000,000 Rdr.
Jag betviflade redan då, att denna summa skulle blifva tillräcklig för det åsyftade ändamålet om jernvägen leddes öfver Hallsberg till Örebro, och skall nu visa befogenheten af detta tvifvelsmål genom utdrag ur det 186 Den 12 Juni f. m. kostnadsförslag som JernvägsKomitén uprättat, och som finnes intaget i StatsUtsk:s Betänk.
Komitén har beräknat kostnaden för banan emellan Svartå och Örebro å 635,000 Rdr pr mil, efter 4 mils längd, till något mer än 2| million Rdr. Från Svartå till Götheborg är 22 mil, och kostnaden för denna väglängd upgår enl.
Komiténs förslag till 15,685,000 Rdr eller tillsammans cirka 18,200,000 Rdr.
Lägges nu härtill kostnaden för en bangård i Götheborg, hvartill anslagits 465,000 Rdr utöfver den dertill redan använda summan, så skulle hela kostnaden för banan emellan Götheborg och Örebro öfver Svartå upgå till circa 19 millioner
Rdr, allt efter JernvägsKomiténs’ beräkning.
Men om man tager i öfvervägande, dels att Öfverste Ericsons förslag, troligen med afseende på ökade priser på materialier och dagsverken, uptager en kostnad af 65,000
Rdr pr mil mera än Komitén beräknat, hvilket för 26 mil gör en tillökning af mera än 1| million, dels att de redan verkställda arbetena emellan Götheborg och Alingsås mött sådana oförutsedda svårigheter, att de endast genom en betydlig tillökning i arbetskostnaden kunnat öfvervinnas, och slutligen, att vägen öfver Hallsberg är nära 1 mil längre än den öfver Svartå; så torde det icke vara någon brist på skäl för mitt tvifvelsmål, att de till sammanbindningen af Götheborg och Örebro anslagna cirka 1millioner blifva otillräckliga äfven i den händelse vägen skulle komma att emot det af K.
M. framställda och af StatsUtsk. förordade förslag ledas öfver Svartå.
Det beviljade anslaget bör dock blifva tillräckligt för vägen från Götheborg till Hallsberg; och det synes mig derföre vara i fullkomlig öfverensstämmelse med R. o. Ad;ns afsigt då de 13 millionerna beviljades, att nu anslå det begärda anslaget till jernväg från Örebro till Hallsberg såsom ett nödvändigt vilkor för vinnande af det ändamål man åsyftat.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag sluta med att tillstyrka R. o. Ad. att, lika med BorgareSt., bifalla StatsUtsk:s förslag i denna punkt.
Till de af Utsk. anförda och af Frih, Åkerhjelm nu ytterligare utvecklade skäl för anläggningen af ifrågavide bana har jag föga eller intet att lägga.
Redan vid förra Riksdagen fästade jag upmärksamheten på nödvändigheten af att denna bana borde först anläggas, och denna åsigt har jag äfven utom detta rum vidhållit.
Man har här talat om anläggning af en kanal emellan Hjelmaren och Wenern, men fördelen af banan Örebro-Askersund är så öfvervägande, att. om man än icke kan vinna ändamålet, att inom landet framskaffa krigsfartyg, detta ändamål synes mig fullkomligt underordnadt, då annan utväg finnes att framföra stridskrafter helt nära hufvudstaden.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag oförändradt, emedan jag anser jernvägen böra dragas öfver Hallsberg och icke öfver Svartå.
Men oaktadt detta mitt tillstyrkande anhåller jag, att R. o. Ad. till en bana emellan Örebro och Askersund måtte anvisa ett anslag af 140,000 Rdr att användas till utförande af den del utaf nämnde bana K. M. Den 12 Juli f. m. 187 kan finna skäligt att låta påbörja.
Detta mitt förslag är icke i strid med B. o. Ad:ns förut fattade beslut, och jag anhåller om propos. derå.
Emot hvad flere talare yttrat ifråga om den stora vigten af en ginare föreuingsväg emellan Hjelmaren och Wettern har jag intet att anmärka.
Tvärtom önskar jag att en sådan kommunikation emellan dessa sjöar måtte ganska snart komma till stånd; men jag får likväl fästa upmärksamheten på att hvad Utsk. för' en dylik jernväg föreslagit, endast åsyftar att sammanbinda Hjelmaren med vestra statsbanan, för hvilket ändamål B. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle redan beviljat medel.
Hr Hjärne har visserligen framställt en kalkyl för att bevisa otillräckligheten af dessa medel.
Då jag icke är i tillfälle att kontrollera hans upgifter, lemnar jag dem i sitt värde, Jag skulle likväl tro, att de beräkningar hvafpå majoriteten stödt sig äro tillförlitliga, och om B. o. Ad:ns beslut kommer att blifva B.
St:rs, kan man hoppas att R.
St:r vid nästa Riksdag bevilja medel till fyllande af den upkomna bristen.
Orsaken, hvarföre jag f. n. icke vill bevilja anslag i större omfång än som fordras för att sammanbinda Hjelmaren med vestra banan, är ieke att härleda från statsekonomiska åsigter, utan från åsigter hämtade från det yrke åt hvilket jag egnat största delen af min verksamhet.
Man har under discussionen mycket talat om strategiska skäl.
Enl. min åsigt, har ingen fråga i militäriskt afseende haft större betydelse än den om en jernvägsförbindelse emellan Hjelmaren och Wettern, ehuru jag helst önskade denna förbindelse verkställd medelst en kanal.
Visserligen har man sagt, att en kanal är onödig, och Frih.
Åkerhjelm samt Hr Hjärne hafva sökt deducera detsamma Jag kan icke vederlägga dem, men jag vill dock omnämna, att för några år sedan, då jag hade någon beröring med Götha kanal, omtalades, att anställda undersökningar ledt till annat resultat än det Hr Hjärne upgifvit.
Jag skulle likväl tro, att det vore något lättsinnigt, om B. o. Ad. nu skulle grunda sitt beslut i en så vigtig fråga endast på de nu lemnade upgifterne om företagets outförbarhet, utan att en noggrannare undersökning föregår Ståndets beslut
Skälen för anläggning af eli sådan kanal torde icke vara okände af de många ledamöter, som riktat sina tankar specielt på fäderneslandets försvar; men då andra ledamöter finnas inom Ståndet, anhåller jag att med några ord få söka för dem göra frågan tydlig.
Med skärgårdsvapnet, som tillkom för Finlands försvar, afsågs möjligheten att i Finland betäcka vår armés högra flank mot vår östra granne, och det har erkänts såsom ett förträffligt hjelpvapen.
Sedan hafva förhållandena förändrats, och man har funnit att detta vapen är mindre lämpligt såsom försvar för en vidsträckt gräns, der man bjuder fienden fronten.
Skärgårdsvapnets vigt i framtiden kommer möjligen att blifva på våra större insjöar, i händelse af ett invationskrig i medlersta delen af Sverige, t. ex. i närheten af Carlsborg, men om det vore omöjligt att försvara oss på denna punkt och vi måste draga oss tillbaka till denna centralfästning 188 Den 12 Jnni f. m. för att derifrån återtaga de öfriga delarne af hufvudstaden, hvad skall man då göra med denna Skärgårdsflotta.
Sprengtporten har sagt, att jernvägar äga företräde framför kanaler.
Detta må vara en sanning i fråga om trupper och deras materiel, men dessa jernvägar äro föga lämpliga för transport af skärgårdsfartyg, och skall fästningen Carlsborg upfylla sitt ändamål måste vi beherrska Wettern, hvartill åter fordras att på denna sjö hafva en Skärgårdsflotta.
Ett gammalt ordspråk säger: »En liten fästning är en dålig fästning, men en stor är en god fästning.»
Carlsborg är en stor fästning, men Wettern är en mycket större sjö, och skall Carlsborg göra allt det gagn denna fästning kan åstadkomma, måste en Skärgårdsflotta beherrska Wettern, men då fästningen kan af fienden kringgås och denne kan draga sig ned mot Wenern, fordras äfven' på denna sjö en lika stark Skärgårdsflotta, hvaraf följden blir, att vi på dessa sjöar måste hafva lika starka Skärgårdsflottor som på Mälaren.
Den häraf upkommande dryga kostnad öfverstiger den som erfordras för en kanal emellan Hjälmaren och Wettern i st. f. en jernväg.
Det är möjligt att en kanal i denna rigtning icke kan anläggas, ehuru jag länge varit af motsatt tanke, och jag tror att, innan den frågan är fullt utredd och E.
St:r deraf erhållit del, det vore föga klokt att besluta sig tören jernväg i den rigtningen.
Att anlägga både jernväg och kanal på den linien är väl mindre lämpligt, särdeles som personal-trafiken på denna väg icke lärer blifva af stor betydenhet, men väl tyngre varor från bergslagen komma att derpå transporteras.
— På grund af dessa skäl anhåller jag, att Ståndet måtte afslå den föredragna punkten, under förhoppning att K. M. innan nästa Eiksdag låter anställa erforderliga undersökningar om möjligheten af en kanal emellan Hjelmaren och Wettern, och att K.
St:r undfå del af dessa undersökningar.
Sedan E. o. Ad. vid 6:te punkten fattat det beslut, att för fullbordandet af banan emellan Götheborg' och Orebro skall beviljas anslag och att åt K.
M. skall öfverletnnas att bestämma de orter denna bana bör genomlöpa, och det således är ganska möjligt att banan kommer att dragas öfver Hallsberg, så torde E. o. Ad. inse, att det är föga lämpligt att bifalla det af Utsk. tillstyrkta anslaget 1,400,000 Edr.
Om banan till Örebro drages öfver Hallsberg, så, för att få samband emellan Askersund och Wettern, behöfde endast byggas en bana emellan Hallsberg och Askersund, hvaremot, om banan drages öfver Svartå, den troligen icke kommer att gå öfver Hallsberg utan till någon punkt på Vestra banan, som torde blifva Qvistbro.
Derifrån till Askersund är 3 mil och från Hallsberg till Askersund är mil, så att skillnaden är obetydlig.
Under sådana förhållanden är det väl icke skäl att draga en ny väg från Orebro till Askersund, emellan hvilka städer afståndet är 5 mil, särdeles som anläggandet af en jernväg emellan Hallsberg och Askersund blir dyrare än emellan Qvistbro och Askersund.