Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom anledningar för vederbörande Utskott att med allvar och i hela dess vidd bearbeta detta vigtiga ärende, utbeder jag mig få föreslå följande grunder, hvarpå ett friare handelssystem tilläfvenstyrs kunde byggas. ij) Allt hvad som till införande i Riketförbjudes, bör också utan undantag förbjudas till bruk och nyttjande. 2) Vid dessa förbud böra inga artiklar komj Bil, till Ridd, 0. Ad.
Pr. 3 Band. a3. 554 Den 3 Martil, rna 1 fråga, i afseende på hvilka missbruk: vid deras nyttjande kan ske, utan författningarna böra noga afse möjlighet och säkerhet vid "verkställigheten, ty om man förbjuder hvad som icke till förbrukning kan hindras, eller må hända till och med till nyttjande är befallt, så råkar författningen genast i förakt. 5)
Som våra egentliga egna eller Svenska produeter merendels äro tunga och vclumineusa, samt således icke lätt eller med stor förmon kunna olofligen inpractiseras, bör derå läggas så hög tull, att deras införande icke skadar eller undergräfver vår egen produetion. 4)
För att skydda och upprätthålla alla sådane inhemska Manufacturer, som bero af våra egna alster, eller kunna upprätthållas utan konstlade biträden, bör vid Införsel tullens stadgande noga öfvervägas, hvad tillverkningen hos oss nödvändigt skall kosta mer, än hos den Nation från hvilken införseln af samma artiklar är tillåten, och tullen på varorna derefter bestämmas så att våra egna fabrikanter kunna genom förnuftiga anstalter vid sina företag, täfla med .ntländningen, 5) Hvad åter angår införsel af sådane till bruk och nyttjande lofgifne, utländska varor, som hos oss, antingen alldeles icke, eller också Icke utan förlust eller allmänna uppoffringar, och konstlade hjelpmedel, kunna alstra och tillverkas, bör tullen derå göras-så lindrig, att Lu_ rendreijaren icke kan täfla med den redeliga Köpmannen, eller Tullförsnillare!! finna sin ut - Den 3 Martil, 555 rakning förenad med den fara oloflig införsel niedförcr. 6) Nationens vinst består deruti, att alla varor,som införas, erhållas till bästa pris, och med andra dermed förknippade vilkor, som befrämja dess allmänna fördel,- derföre oell då det icke ar nödvändigt, att utländska varor skola få införas från alla Nationer utan undantag, torde Rikets Ständer hos Hans Maj:t Konungen un* derdanigst böra anhålla, det Honom täcktes, i enlighet med de af Ständerne föreslagne grunder, erbjuda fri införsel af tillåtne varor till den elier dc Nationer, som deremot ville lemna Sverige reciproka fördelar.
Då en del oss närmast belägna Länder ännu bibehålla prohibitiva författningar, kunde man förmoda, att en eller flera eif de Nationer, som äga utvidgad handel, med nöje skulle emottaga ett sådant anbud, hvarigenom en transitohandel skulle kunna beredas igenom Scandinavien, till förmon både för oss oell de Nationer, som uti sådane handels-reia tioner med Sverige ville ingå. 7) Då en del af Svenska St apelstäd erne hafva så obetydlig utrikes handel, att
Tullumgälderne icke förslå till aflöning för der stationerade Tuilbetjenter, torde införseln af hittills förbudna varor böra inskränkas inom de större dertill bäst belägna städer, samt de städer hvartill erfarenheten visat, att det mesta lurendrägeri införes, och hvarifrån det sedan landvågen transporteras omkring Rikets öfriga Provinser; •356 Dea 3 Martil, härigenom torde bevakningen kunna blifva både mera säker och mindre kostsam. 8) Som de ännu gällande Norrska Tullförfattningar torde göra den lika kostsamma som obehagliga Tullbevakningen nödvändig emellan båda Brödrafolken , så borde Rikets Ständer hos Konungen underdånigst anhålla om rless medverkan till förändring uti samma Tullförfattningar, hvilket, då Svenska Handeln enligt dessa förslag blefvo någorlunda eller alldeles lika fri sorn den Norska icke torde mota några oöfvervinneliga hinder. g) Bland orsakerne till nu varande Finska handelns ofördelaktiga verkan för värt Land, torde böra undersökas, om bland de i afseende på denna handel utkomna författningar, det icke finnes någon, som förbjuder öppna Finska fartyg eller skutor, att härstädes taga hvad återlast de åstunda, ty om så är, hvilket jag fruktar, torde orsaken vara lätt funnen, livarfÖre de härifrån afsegla tomma till Pommerska och Preussiska städerne och derifrån hemföra sina behofver, 10)Att noga måtte undersökas om den nu anbefallte tullen på utgående Svenska varor, befrämjar eller förhindrar exporten, samt huruvida några författningar för öfrigt försvåra utförseln af Svenska producter och således böra undergå nödig rättelse; och 11) Noga undersökas om det så kallade Pro.
Den 5 Martti. 357 ductPlacatet verkar lill skada eller förmon för Svenska Handeln, och i sammanhang dermed alla författningar om utländska och inhemska fartyg, deras beskaffenhet, storlek och rättighet, att med eller utan laddningar, inhemska eller utländska, in- och utlöpa vid Svenska hamnar, för alt i alla dessa fall föreslå rättelser uti hvad som linnes felaktigt och stadgander uti hvad af Riksens Ständer beror, samt dc ansökningar, sorn hos Konungen i underdånighet böra göras i alla sådane händelser, deruti Han äger ensamt beslutande rätten.
Om våra grannar i Danmark och Norrige, genom författningar, som till Landets väl aro bättre afpassade än våra, uppmuntrat och underhållit en nyttig handel, hvarigenom Danmark hemtat medel, att återhjelpa sig till välstånd efter de svåra olyckor det samma undergått, och Norrige kunnat upprätthålla och förbättra sina financer, så må väl ingenting kunna afhålla oss att af samma författningar använda hvad deraf med vår ställning kan öfverensstämma, och hvad sorn kan bidraga till ökad inkomst utan landets betungande eller ock till besparing af sådane utgifter, som genom felaktiga författningar äro utsträckta olver rätta behofvet; ibland sådane författningar, torde isynnerhet böra under; sökas dem, som stadga om beräknandet och uppå börden af till Danmark införande främmande varor.
Jag hade önskat att detta amne blifvit behandlat af någon, med mer kunskap än jag äger kan hända, hvilket jag högeligen önskar, att proposition om en lämplig handelsfrihet från Den 3 Marlit.
Hans Maj.‘t Konungen under Riksdagen till Ständerne aflernrias, men i okunnighet härom, må det ursägtas mig, att åter hafva gilvit anledning til! undersökning uti frågor, hvilka så directe verka på Fäderneslandets väl.
Den öfverklagade förlägenheten är icke tillkommen på en gång; tidens händelser sedan a 812, och jag tror det åtminstone våra egna misstag hafva grundat den, och i5 års förlopp utan verksam hjelp deremot, har lemnat rådrum för dess tilltagande; fåfängt bör man hoppas på en hastig radicalcour, den sker hvarken genom realisation, genom penningestockens förminskande, eller genom pappersmyntets förökande; hvilken financeplan som än antages måste den verka långsamt till förbättring, om den dertill skall verka med säkerhet, denna säkerhet vinnes ej, om ej Landets hjelpkällor öppnas och dessas öppnande tror jag åtminstone till hufvudsaklig del deraf beror, att våra oeconomiska handels- och närings-förfa t tn ingar lämpas efter tidens kraf och Nationens behof, Åkerbruket har hastigt blifvit uppbragt till en ovanlig höjd, skall det dervid kunna uppehållas, än mer, skall det ytterligare förkofras, så fordras lif i handel och rörelse, och frihet i näringar; utan handtag af dessa skall Åkerbruket åter förfalla, ty hvem kan odla eller försöka producera, då afsätlnings-tillfälle saknas.
Att detta mitt Memorial enligt min vördsamma anhållan, remitteras till Oeconomie- samt BevillningsUtskotten, önskar jag, äfvensom att mig Den 3 Marlit. måtte lemnäs tillåtelse, att directe till dessa Utskott aflemna de ytterligare upplysningar i dessa angelägna frågor det tilläfventyrs torde lyckas mig att anskaffa.
N;0 i5.
Mycket har blifvit sagt om allmänna förhållandernes art, bekynnersam nu mot förr, må det tillåtas mig att dertill uppsöka en orsak:
Det Utskott hvartill jag önskar se detta mitt Memorial remitteradt, linnes i hvarje ädlings själ.
Jag ser omkring mig en mängd hoppgifvande unga män, hvilka ej lära misstyda uppmaningen ifrån en Landsman, som ej för ang att äga erfarenhet, och ej för gammal ätt ju känna med hela ungdomsvärman vågar 56a Den 5 Marth'. erinra dem om vigten af den national-caractere som deras handlingssätt går att för den ingående epoken bestämma.
Vi vörda Gustaf Wasas tarflighet, förvarad igenom uttrycken i dess bref till sina söner — då Studerande i Upsala Vi yfvas öfver den tid af storhet som Balttågets Skald beskrifver med denna rad: ”Den tid att heta Svensk var mer än heta Prins.”
Ännu förvarad, kan ses den simpla trädstol som bar Axel Oxenstjerna då han sammanskref grunderne till Westphaliska freden.
Carl XII:s oförgyllda värjfäste, __ hvem mins ej det!
Återblifvom hvad vi varit före 1718; Måtte fördomsfrihet, duglighet och kraft blifva igenkänningsord för den generation, genom hvars verkande anda vårt tidehvarf skall caracteris eras!
Om vi, åtskiljde efter detta Riksmötes lyckliga slut, i alla Svea Landsändar sprida tarflighet, omtänksamhet och brödrakärlek, skall denna Den 5 Marlit, lijelfejorrl åter skryta med att bära söner, som, fria från prål, veklighet oell orosinne, än en gång igenkännas på den erikla blå rocken, svärdet och sjelf-försakelsen.
Det är salunda vi skola belöna den XiV;de Carl för att åt oss hafva återvunnit hvad den Xlhs olyckor beröfvat vårt national-lynne.
Jag osskar oss att nasta Riksmöte, återförenade under dessa minnesdigra hvalf hafva bevisat att: några hundrade själar som förstå nordens kraf af kraft hos sina söner, och sorn förstå hvarandra _ förmå mera an flera förflutna Riksdagars beslut.
Herr Gripenfvärd, Fredric Adolph'.
Jag anhåller ödmjukeligen få upptaga Riddersknpets och Adelns tid, med en anhållan sorn jag nu går att lios Riksens Ständer göra.
Wermdön inom Stockholms Län, hvilken ensamt utgör ett helt Härad eller Skeppslag, och som består af 211 Mantal, till största delen innehafde af Ståndspersoner, är circa 6 och en half mil lång och nästan lika bred.
Detta Härad eller Skeppslag är med tvänne så kallade däradsvägar fördelt, men i mistning af GästgifV f pegårdar, hvilket vid flerfaldiga tillfällen meddt för Skeppslagsboerne en utomordentlig depence i synnerhet, sorn vår Tingsbyggning 56s Den 5 Martiin ligger frenne mil inpå On, dit sorn oftast vittnen och Rättegångsombud få kallas från Stockholm.
Anhålles derföre ödmjukligen det Skeppslagets nuvarande Hållskjuts vid Fittja, måtte derifrån förflyttas till Vermdön der tvenne Gåstgifvaregårdar kunde och borde anläggas.
Att detta vördsamma Memorial måtte till Besvärs- och OeconomieUtskottet remitteras, anhålies ödmjukligen, m N:o 17.
Ständers anslagssummor till Flottorne äro delade i särskildta ordinarie Stater, samt dessa sednare år under rubrik Nybyggnads- och UnderhållsStat af 5oo,ooo R:dr årligen på tredje hufvudiiteln.
Genom erfarenheten öfvertygad om, att materiella ansksnnmgar för Flottorna böra grundas på en j på en säker och bestämd årlig fond som ■ undergår förändringar kan jag ej annat c rå det högsta önska och hemställa, det I Ständers Statsutskott anmodas att uppgö o< förelägga Riksens Ständer en så kallad 3 ir-r Den o Mar lii. 565 eller Utgiftsförslag för Flottorna som fortfor årligen till nästa Riksdag Ledning i denna •väg linnes redan i de documenter som Utskottet åger rörande Flottorne.
En vål uppstkld
Budget, år en redig och utförlig framställning af behofven och medlen för den tjenst den innebår och behofvet af en sådan år desto tydligare, dä Flottornas kostnad i fredstid består synnerligast i uppköp af materiulier för närvarande och tillkommande behofver och då uti ingen gren af allmän hushållning *å mycket som i denna, en illa förstådd temporair administration slutligen framtvingar en större betydlig kostnad.
Till en Flottas material, fordras förberedelser af år; men då dess styrelse är inskränkt inom gränsen af årliga men osäkra anslag, hvaruppå föijer kostsamma anskaffningsoch auctionspriser, jemte mistning af tillfällen till erhållande af effecler för godt pris så synes hushållningens kraf fordra, att detta blir hulpit och jag tror att det ej på annat vis kan hjelpa^, ån genom det förslag jag vågat framlägga.
N:0 18.
Grefve Cronftedl, Claes; All utveckling till slutlig skicklighet och fullkomlighet fordrar en lärotid och deruppå följd bestämd och fortsatt öfning detta fordras i alla grenar, men säkerligen uti ingen till dea grad som i sjörnetien.
Af all publik tjenst år Marinen den, som förenar högsta behofvet och 564 Den 5 Martil. bruket af de flesta vetenskaper; utsatte priser i England af dess Longitudsbyreau till 20,000 Pund Sterling åt den gern med säkerhet kan beståmina säl tet att finna Longifuden inom en half grad på sjön, jemte manga andra mindre pris, vittna tillräckligt om det råtta af denna slutkonst.
Då det i följd häraf år nödvän digt för betydligt utvidgade theoretiska kunskaper, år det af ån mera vigt att dessa, blifva väl fortsatta i pra ctiskt hänseende.
Grunden till ail practisk roed delning och tjenstutöfning ligger deruti, att mart alltid framgår uti regelmässighet, liksom det vöre ingen tid, ingen kraft att förlora, för att inom kortåste tiden utföra det båsta möjliga.
Då detta aldrig kan åstadkommas utan genom öfning, må Ridder skåpet och Adeln benäget ursäkta att jag framlägger följande proposition.
Arméen årligen öfvad, sä till troupp som befäl, genom Compagniemöten, Befälsmöten, Regementsmöten och som oftast sammandragne Läget, kan skatta sig lycklig att härtill /iga en fond i Passevolance-niedlen närs 200,000 R:dr årligen, och genom hvilken den sättes således i ett högst tjenstbar! tillstånd.
Flottorne äga in gen ting till detta ändamål och jag frågar vål _ i farans stund, i krigets, utbrott åt hvem anförtros dyra försvarsvapens framförande i striden talrika besättningars bevarande till hälsa och lif djerfva företags utförande till hvem säger jag jo till ett befäl som kanske ej på 10 år, ja ån flera år, aldrig plöjt vågorna hvad kan vål då af dem fordras annat ån försigtighet och svaga företag; om detta Dan 3 Martti, befäl det oaktadt skulle bibehålla nog kunskap al förra liders erfarenhet, för att ej bortsätta den honom dyra anförtrodda egendom.
Om det år visst att Sverige skall och måtte försvaras genom sitt sjövspen, år det lika visst att d^tta vapnets befål fordrar öfning Aldrig har någon summa blifvit härtill anslagen, men man har aldrig tånkt med allvare på denna sak, och det kunde varit förlåtligt innan Sverige blef en Ö, men efter detta förhållande vore det oförlåtligt, Efter sednare vidtagne åtgärder, har en årlig kustbevaknings-expedition af små men seglande fartyg varit i jånni a ct i vite t, dessa expeditioner hafva kostndt omkring 45 ä 5o,ooo R:dr B:co årligen, och dessa medel har för det måsta utgå dt från Tullinkomsterna, för hvars förökande egentligen expedition varit.
Ganska liten militairisk och sjömansenlig öfning hafva dessa expeditioner frambringat och om sorn det år att förmoda, det sådana ändringar i Tullsystemet komma att vidtagas, att dylika kuslbevaknings-expeditioner hädanefter ej mera komma att utföras och således Flot tornes befål blifva återsotta till sin förra passiva tjertsteuiöfning, får jag såsom högst maktpåliggande hemställa till Ridderskapet och Adeln att en summa af minst 30,000 R dr B:co må af Tullmedlen årligen anslås till exercice på sjön för Flottornes befål och manskap, med uttryckligt förbehåll om dess användande endast dertill och mot fullkomlig redovisning derföre denna summa må ej anses stor, då Passe volancemedlen för 3 och en åttondedels Rege-* mente allena det åstadkommer. 564 Den 3 Martil, N;o xg.
Då summan af inqvarteringspenningarne, som af Riksens Ständer åro anslagne till Officerare vid OrlogsFlottan som Arméens Flotta år grundad på det antal Officerare eft^r Stat, som nämnde Corpser bestå utaf, och dessa inqvarteringspenningar enligt gällande
Författningar allt efter den lön hvar och en har på Stat, bekorames till fullt belopp af den gifta Officern, men för den ogifta blott för den tid han gjort tjenst; synes det liksom dessa penningetillskott tillhörde den lön och tjenstebefattning hvarje Officer inom Edottorne njuter eller utförer; men då nu, de Officerare som tjenstgöra inom Båts. mansCompagnierne i Landsorferne (Vfter en sednare vidtagen åtgärd till både Rothållares och Trouppens båsta) har förlorat sina inqvarteringspenningar genom besparing deraf till Staten och de ej njuta inqvartering in natura, så hemställer jag till Ridrlerskapet och Adeln att dessa Officerare må i likhet med sina kamrater under sin tjenstebefattning utbekomma sin inqvartering i contant. __ För att ej vara vidlyftig, vill jag ej framföra de många skål som hårför tala, då sjelfva saken tyckes vara så billig och rättvis, N;o 20.
Grefve Cronstedt, Claes: Då Kronan åger kopparränta, tionde och Den 5 Marlii, 3 6? hammarskattsjern liksom tiondespannmål och då Kronan uttager in natura denna sin spannmål, erne dan Kronan till sina behofver fordrar densamma tyckes vara en följd att då Kronan afven år i behof af koppar och jern, Kronan in natura bör uttaga sina behofver deraf.
Dessa behofver fordras till Flottorne om ej till det betydliga qvantum som skatten utgör, dock åndå så stort, att en betydlig förlust nu uppkommer derigenom, att Kronan å Auction i Landsorten försåljersin koppar och sitt jern till ett lägre pris (emedan ingen bjuder högre) ån hvad Kronan måste på vågen eller Auctioner betala.
Jag får derföre vördsamt hemställa till Ridderskapet och Adeln att Flottornes öfverstyrelse måtte årligen få requirera sitt behöfliga qvantum koppar och jern in natura då dessutom en Virist både för Kronan och Bruksägare åstadkommes om dermed förenades, att de
Bruken som årligen in natura lefvererade, fingo uppgifter å de jernsorter sorn behöfdes, hvarvid Bruksägaren finge arbetsvinsten, som utgjorde skillnaden å pris å vanligt stångjern och det af olika smide reqvirerade.
Grefve Cronstedt, Claes: Riksens Ständer som sednaste
Riksdag funno nödvändigheten utaf en anslägssummatill
Bevåringens beklädnad och exercice och dertill anordnade fio/joo R:dr
B*co hafva derigenom visat sin fulleli. ga nationalkänsla för egen kraft.
Då denna summa troligen hädanefter äfven kommer att fortfara, får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksam - 368 Den 3 Martti* het dervid: att ingen skillnad är gjord på Landtoch SjöBevåringen; att ingen Sjö-Bevåringsexercice har derföre ägt rum, ty kostnaderna dertill hafva icke kunnat erhållas af denna fond, utan skulle tagits af andra, Kongl. Maj:t har förledif år anbefallt, att dessa bägge classer Beväring hädanefter skola exercera tillsammans men då en gång vid behofvets stund och Bevåringens begagnande, SjöBevåringen ej lärer blifva uppklådd af KrigsCoilegium eller af den nu omnåmde summa; utan måste då af Flottans medel dermed förses, utan att några anslag dertill blifvit hittills gifna, synes min framställning ej kunna rnissbilligas.
Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln alt såsom Beklädnadsbidrag till ett förråd af SjöBevåringen (dertill ovilkorligen anvåndt och redovisadt) af dessa 80,000 R:dr eller särskildt må anslås 8000 R;dr B,co årligen.
Maj.ts Nådiga Proposition till Riksens Ständers Statsutskott, angående Lots- och Båkinråttningens afsigtsenliga inrättande, har gif - vit mig anledning till denna min framställning.
— Lots- och Båkafgifterna åro en pålaga å sjöfarande, att förlikna vid vägpenningar man betalar för att å vissa ställen på kusterna få råt; telser för sin segling, antingen genom mårken om dagen synliga, eller fyrar om nätterna, och dy - Den 5 Martii, 36g dymedelst med trygghet fortsåtta sin våg för att i hamnar lia ringar att förtöja vid för att få goda Chartor til! köps och för att erhålla Lots når man så åskar; lika så betalas vågpenningar för att åka på god väg, att genom vågvisare och milpålar få anvisning för resans fortskyndande.
Dessa till ett visst ändamål utgående afgifter, kan jag ej linna, kunna disponeras till annat ån hvartill de åro gifna, och ej sorn nu upptagas såsom en Statsinkomst.
Då dessa afgifter hafva uppgått till 60 å 70,000 R:dr B:co de sednaste åren, utom de 35oo R:dr Hamburger Banco som Danmark inbetalar i och för underhållandet af de i Cattegatt och på Norrska kusten varande fyrar, men hvarföre de i utbyte också taga tull af våra Handelsfartyg; och aflöningen å Lofsstaten eller personalen vid Lotsverket uppgår till något öfver 21,000 samt FyringsStaten eller underhållandet af fyrar, håkar och mårken m. m. uppgår till nara 18,000 R:dr eller tillsammans nära 4o,ooo Rldr, har en ren behållning af 20 å 3o,ooo
Då till seglations fullkomliga trygghet långs Svenska kusterna å följande ställen ytterligare fordras nya Fyrbåkars anläggande, nemligen på Ölands Norra udde, på utklippan utanför Biekinge-vallen, på Våderöarne i Bohuslånsskåren; då Korsö och Landsorts fyrbåkars inköp från privat man till Kronans ägo är nödvändigt; _ Bil. till Ridd, 0. Ad.
Pr. 2 Band. si.
Den 5 Martil, då de flesta äldre fyrars ombyggande enligt tidens kraf af förbättring och en framtida hushållning af lysningsomkostnader fordras, då underhållandet af mårken årligen behöfves ; då framdeles försåkringsanstalter för sjöfarande vid inånga ställen kunna yppas blifva nödvåndige; då pligtningsexpeditioner och mätningar till förbättringar af nu och framdeles varande sjöchartor, hittills dels sparsamt inträffat, dels af andra titlar och medel blifvit anordnade, åro högst nödiga hemställer jag till Ridderskapet och Adeln om ej denna å Stat nu upptagne summa under titel Lots- och Båkafgifter må endast och allenast begagnas till dessa ofvan anmälte behofver och af Flottornes öfverstyrelse disponeras och redovisas intilldess framtida Ständer finna att till dessa behofver ej hela summan fordras och då först en indragning till StatsCassan kan äga rum.
Uti intet land ingår dessa medel i Statsa Cassan, de användas till sjöfarandes trygghet och och säkerhet, å hvilket man aldrig nog kan visa omvårdnad.
Sjömannen betalar nog dyrt sitt måttliga bröd genom en för tidigt utsliten kropp, utan att man äfven skall frånkänna honom den rätt han fordrar (då han betalar) för sitt lifs säkerhet.
Alla städer i Riket hafva sig tilldelt större och mindre men på alla ställen betydlig areal af jord och besynnerligt nog alldeles icke i något förhållande till deras storlek, utan snarare Den 5 Martii, äga de mindre en vidlyftigare areal än de större, hvarigenom man kan verkligen misstaga sig på Byar, och dessa mindre Städer.
Detta missförhållande har haft den menliga följd med sig, att dessa mindre
Ståder genom deras sig ansiagne stora, ägande jordrymd, öfverlåtit sin arbetskraft och omtanka till Landtmannaprodukters frambringande för lifvets första uppehälle, och ej till Stadsmannaidogheten jag säger de menliga följder, ty hvar och en som bor nära dylika Ståder, kånrjer förhållandet att derstädes ingen afsättning finnes för Landtman na varor.
Ändamålet med dessa donationer af jord har varit, dels löningsvilkor, dels någon ersättning för det å handeln åtagne Båtsmanshåll af Städerna, men synnerligen för att i Sverige införa och producera alla de slags växter som till förädling vid Fabriker hår i landet kunde framdragas och hvilka på Landsbyggden i brist af nog arbetskraft, af nog gödningsämnen och borttagning af den bästa jorden, ämnad till säd och andra till jordbruket hörande produkter ej gerna derstädes kunde frambringas.
På Stadsjorden borde således endast planteras Lin, Hampa, Tobak, Färggräs, Kardborrar m. fl. dylika alster — men hvar sker detta? ingenstädes endast Tobak plan teras något allmänt å vissa ställen och å de öfrige endast Landtmannaalster.
Då Sverige åger en så betydlig Handelsflotta, då Seandia naviens enda och rätta försvar ligger i dess sjö^ vapen, tyckes att Sverige inom sina egna områj den bör skaffa sig materialier till dessas unders
Den 3 Martil, hållande.
Ett af de betydligaste' dertill är Hampa, och säkert skulle Sverige genom ökad odling deraf få sitt eget behof fyldt jemte ett öfverskott till förädling och afyttring.
Dylika planteringars tillgodonjutning af Manufacturfondens förmåner och bidrag.
3nbefallningar att flottans styrelse skall köpa dylik i Sverige växt Hampa betydliga premiers utsättande för dylika odlingar så synes att styrelsen gifvit nogsamma anledningar och befallningar fast de i sednare tider blifvit förgätne.