Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är icke sjelf egendomsegare i trakten af Stockholm, men jag har någon kännedom om förhållandena, och jag tror, att de, som varit nödsakade att anlita eleverna vid veterinärinrättningen — ofta nog till sin icke obetydliga skada — skola nödgas erkänna, att dessa elever ofta ådagalagt prof, icke på skicklighet, men väl på omogenhet att på egen hand prakticera.
Under sådana omständigheter är det af största vigt, att man vidtager åtgärder till undervisningens för fullständigande, på det eleverna vid sitt utträdande från inrättningen ej må ega allenast theoretisk bildning, och sakna praktisk kännedom, till stort men för de egendomsegare, som anlita dem, och som nödgas lemna sina dyrbara kreatur till ett experimentalfält lör dem.
Det ligger således stor vigt uppå, att jemväl den praktiska kursen är på förhand undangjord under ledning af en fullt kompetent person.
Den, som skall bekläda ifrågavarande befattning, måste vara en sådan, på hvilken man eger rätt att ställa ganska stora anspråk, och i betraktande häraf tror jag ej, att den löreslagna lönen 3,000 rdr är för hög.
Jag får således i allo yrka bifall till den från Bonde-St:t ankomna inbjudning.
Hr Montgornmerie-Cederhjelm: K.
M:t har nedsatt eri komité för ordnande af veterinärväsendet i riket.
Denna komité har nu fullgjort sitt arbete, och dess utlåtande är för närvarande föremål för K.
Under sådane omständigheter synes det mig vara olämpligt alt nu på grund af enskild framställning bevilja ett anslag förr än frågan i sin helhet återkommer till Ständerna.
Uti den följande punkten af Betänk:t upplyses, att nämnda komité äfven föreslagit inrättande af ej mindre än 145 distrikt - Dea 28 April f. m. djurläkare-platser, och Utsk:t, har afstvrkt den af en enskild motionär gjorda framställning om tillsättande af tvenne djurläkare i Vester-Norrlands län, på den grund att komitéens förslag ännu vore på K.
M:ts pröfning beroende.
Af samma anledning anser jag det ej heller vara skäl att bifalla nu ifrågavarande motion, emedan man derigenom skulle förorsaka en rubbning uti den af komitéen föreslagna organisationen.
Af dessa skäl anhåller jag om bifall tili Utsk:ts hemställan.
Här har blifvit vttradt, ait man för konseqvensens skull borde afslå motionärens framställning.
Men låtom oss ihågkomma.
Mine Hrr! att under det man iakttager denna konseqvens, sjukna ock då våra kreatur.
Väl har jag hört nämnas, att det skulle ligga en tröst derut i, alt dödsfall inträffa elter konstens reglor, men jag har aldrig hört lalas om fördelen deraf, att de inträffa för konseqvensens skull.
Hå man är i tillfälle att dagligen se, huru illa de sjuka kreaturen behandlas, måste man högeligen önska, att åtgärder tili förekommande häraf med det snaraste vidtagas.
Man har nyligen med mycken ifver påyrkat skydd för våra ladugårdar.
Enligt min tanke bereder man dem ett vida bättre skydd genom åtgärders vidtagande för ett bättre vårdande af kreaturen, än genom att sätta tull på ladugårdsprodukter.
Jag anhåller om bifall till Bonde-St:ts inbjudning.
Ehuru jag anser, att Stats-Utsk:t icke saknat skäl för sitt afstyrkande af ifrågavarande motion, vill jag dock icke motsätta mig det begärdaanslaget, utan lorenar mig med Hr
Huss uti anhållan om bifall till motionärens framställning, dock med vilkor att ifrågavarande anslag bestämmes icke som lön, utan som arvode, och således på extra stat uppföres.
Hr von Francken, Georg Wolfgang: l)e liesta talare, hvilka yttrat sig för bifall till Utsk:ts förslag, hafva grundat sitt yrkande på olämpligheten att bifalla motionärens framställning, då frågan för närvarande vore beroende på K.
Mits pröfning.
Enligt mili tanka är dock detta skäl ingalunda giltigt, ty nålman genom ett bifall till motionen kan bidraga till att lindra regeringens besvär i och för utredande af frågan, anser jag allt skäl vara för handen att göra det.
Jag anhåller således om bifall till Bonde-St:ts inbjudning.
Jag vill endast lemna den upplysning, att Borgare-Sbt, hvars behandling uti gårdagens plenum af denna punkt jag öfvcrvar, beviljade det begärda anslaget, men uppförde det på extra stat.
Afven om anslaget uppföres på ordinarie stat, tror jag ej, att K.
M:t bör vara dermed missbelåten; det är i alla händelser blott en ringa del af de medel, som erfor - Den 28 April f. m. 633 dras för genomförande af den behöfliga organisationen af veterinärväsendet, men om anslaget bestämmes att utgå endast under ett år, så lemnar jag derhän, huruvida man till den ifrågavarande tjensten kan få en fullt kompetent person.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall tiil Utsk:ts hemställan och afslag å Bonde-St:ts inbjudning, dels afslag å Utsk:ts hemställan samt bifall till inbjudningen, och dels af Hr Huss, att B, o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte på det sätt bifalla inbjudningen, atl det ifrågavarande anslaget beviljades endast för nästa statsregleringsperiod.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och afslag å Bonde-St:ts inbjudning, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, sedermera propos. på afslag å Utsk:ts hemställan oell antagande af inbjudningen, då svaren utföilo med många ja, blandade med nej, och slutligen propos. på bifall till Hr Huss’ yrkande, hvilken propos. besvarades med mångå nej jemte några ja; hvarefter och sedan propos. på afslag å Utslcts hemställan samt antagande af Bonde-St:ts inbjudning förnyats samt med manga ja och åtskilliga nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 87:de punkten.
Den vidare löredragniugen al Utlåtit biel' härefter uppskjuten till e. m-.s plenum.
Frih. von Schwerin, Jules: Jag får anhålla, att I\. o. Ad. måtte utse två suppleanter i Banko-Utskit.
Sedan R. o. Ad., uppå gjord propos., till detta förslag iemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse två suppleanter i Banko-Utskit.
Upplästes elt af Gr. Taube, Henning Eduard, ingifvit meni. af följande lydelse:
Jag får ödmjukast anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara suppleant i Lag-Utsk:t.
Jemväl denna anhållan bifölls och Elektorerne anmodades att välja en ny suppleant i Lag-Utsk:t efter Gr. Taube.
634 Den 28 April f. m. Gr. al Ugglas, Ludvig, hade inlemnat ett mern., sorn nu upplästes och lydde sålunda:
Af läkare föreskrifveu att, efter under sommaren begagnade bad, på sensommaren och hösten iakttaga diet, som icke med stillasittande låter sig förena, nödgas jag afsäga mig det förtroendefulla uppdrag Ii. o. Ad. velat lemna mig att vara medlem af den i höst sammanträdande Statsrevisionen.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta att Lördagen den 12
Maj företaga val af en Statsrevisor i Gr. af Ugglas’ ställe.
Föredrogs ett från Högv. Preste-Ståndet ankommet prot.- utdrag N:o 184, med inbjudning till R. o. Ad. att biträda Preste-Ståndets beslut öfver Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt.
N:o 75, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 39, äng. väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter.
Begärdes på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i 3 e. rn.
Den 28 Apvil e. m. 635 Lördagen den 28 April 1866.
Plenum kl. 6 e. in. Upplästes och godkändes Exped.-UtskTs skrifvelselörslag N:o 49, i anledn. al' K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvägsanläggningen emellan Gellivara malmfält och f.uleå eif.
Vidare föredrogs, men begärdes på bordet, samma Utsk:s skrifvelseförslag N:o 50, angtde åtgärder till skjutsningsbesvärets ordnande.
Slutligen upplästes och godkändes samma Utsk:s lörslag N:o 7 till § i Riksdagsbeslutet, ang:de åtskilliga ändringar i Tryckfrihetsförordningen.
Fortsattes föredragningen af Stat.s-Utsk:ts Utjåt.
N;o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Åttonde Hulvudtitel.
\ 88:de punkten.
Hr Olivecrona, Knut: K. M:t har vid denna riksdag, efter förslag af Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-Akademien, proponerat R.
St:r, att det anslag af 3,500 rdr, som förut varit af R.
St:r beviljadt för aflönande af en antiqvitetsintendent, mätte' å ordinarie stat uppföras, men Stats-Utsk:t har i den nu föredragna punkten hemställt, att beloppet måtte allena såsom tillfälligt arfvode för år 1867 uppföras.
Utsk:t har såsom egentliga motivet för denna sin hemställan anfört, att för fullgörandet af det arbete, som är förenadt med den ifrågavarande intendentsbelättningen, erfordras en rörlighet, som endast kan af en person i yngre år med någon säkerhet påräknas.
Jag skulle likväl tro, att de arbeten, som åligga en antiqvitetsintendent, icke äro af svårare beskaffenhet än att de mycket väl kunna utföras af en person i mera framskriden ålder.
Dessa arbeten bestå nemligen hufvudsakligen deri, att antiqvitetsintendenten sommartiden reser omkring för att afteckna runstenar och andra lörnlemningar, sedermera beskrifver dem, samt meddelar föreskrifter om lörnmlnnens bevarande; och med de lättade kommunikationer, sorn numera sommartiden finnas, synas dessa resor icke kunna vara särdeles ansträngande.
Då under förmiddagens plenum fråga var om anslag till provincialläkare, framställdes icke något yrkande, att dessa skulle ställas på tillfälligt 636 Den 28 April e. tn. förordnande, ehuru de måste företaga resor älven vintertiden och i allmänhet af långt besvärligare beskaffenhet, än antiqvitetsintendenten behöfver.
Jag skulle tro, att, om man inser vigten och betydelsen af de förrättningar, som antiqvitetsiritendenteri har sig uppdragna, och man önskar, alt denna befattning skall beklädas af en person, som med allvar egnar sig deråt, det blir nödvändigt att uppföra hans lön på ordinarie stat, så att han icke riskerar att, sedan han väl inhemtat de för befattningen nödiga kunskaper, få beit tvärt lemna densamma.
Jag vet åtminstone att den person, som hittills tjenstgjort såsom antiqvitetsintendent, lemnat befattningen just till följd, biand annat, af denna osäkerhet i ställningen och heldre återgått till sin gamla skoladjunktsplats.
På dessa skäl och emedan, så vida det vigtiga studiet af fäderneslandets fornminnen verkligen skall kunna befrämjas, antiqvitetsin'endentens arfvode måste uppföras på ordinarie stat, får jag hemställa, att R. o Ad:n ville, med ogillande af Utsktts hemställan, bifalla K.
Mits i frågan aflåtna nåd.
Posse, Arvid: Stats-Ptsk:t har trott, att till ifrågava rande befattning fordras en yngre person, ty de resor, som antiqvitetsintendenten måste företaga, medföra ganska mycken fatig och kunna icke vara behagliga för en person vid mera framskriden ålder.
Likaledes har Utsk:t ansett, att anslaget till en antiqvitetsintendents aflöning borde uppföras på extra stat, till dess ett. fullkomligt system för det antiqvariska studiet, för hvars befrämjande anslag från många olika håll äskats, blifvit af regeringen uppgjordt och för representationen framlagdt.
Den ifrågavarande befattningen har icke existerat länge, men har under denna tid varit temligen ambulatorisk, och Utsk:t har icke ens kunnat få reda på, huruvida för det närvarande någon antiqvitetsintendent finnes.
På det att R. o. Ad:s sista beslut på f. m, må stå i öfverensstämmelse med det första på e. m., får jag yrka, att lön för en antiqvitetsintendent måtte uppföras på ordinarie stat.
Det skäl, som af Utsk:t åberopats för ifrågavarande
Iöns uppförande å extra stat, torde väl i ännu högre grad gälla i afseende å den veterinärlärarelön, som uppfördes på ordinarie stat.
Det är klart, att en person kan antagas med långt större ifver och nit egna sig åt ifrågavarande befattning, om han har fast lön, än om hans existens icke är betryggad för mer än ett år i sender.
Jag vill nu icke ingå i någon utveckling af alla de qvalificationer, sorn en antiqvitets-intendent bör ega, men vill dock framhålla, att man icke bör lägga så mycken vigt på orörlighet» hos individen, utan hufvud - Den 28 April e. ro. 63* sakligen lasta afseende derå. att han eger djupa insigter i sitt ämne.
I enlighet nied hvad Hr Olivecrona och Frih. Alströmer yrkat, får jag anhålla, alt R, o Ad:n ville bifalla K. Mits Propos. i dess helhet.
Jag får erkänna, att jag icke rigtigt fattat, hvarföre
Utskit tillstyrkt att uppföra ifrå gavarande belopp å Riksgäldskontoret.
Jag gillar i hufvudsaken den tankegång, som ledt Utskit, att icke anslå fast lön för en antiqvitetsintendent, och samma tankegång måtte äfven hafva varit gällande hos K.
Mit, ty R.
Mit har icke äskat lön åt bemälde tjensteman, utan endast arfvode.
Skilnaden emellan K. Mits Propos. och Utskits förslag, ligger således endast deruti, att K.
M:t begärt ett arfvode pä ordinarie stat och alt Utskit anvisat detta arfvode på Riksgäldskontoret.
Vid sådant förhållande anser jag det icke vara skäl att frångå Utskits hemställan, utan anhåller jag derföre orri bifall dertill, Gr.
Den ifrågavarande befattningen har under så kort tid varit beklädd, att man icke kan hafva någon erfaren het, huruvida dess innehafvare verkligen kunna göra något gagn.
Utskits tankegång har varit, att man borde se tiden an, om och i hvad mån antiqvitetsintendenten kari gagna fäderneslandet, och att, om det visade sig vara förhållandet, det berodde på kommande riksdag att besluta, huruvida befattningen borde bibehållas.
Jag tror, att försigtigheten bjuder att ännu bibehålla ifrågavarande anslag på extra stat.
Med anledning af den siste aktade talarens yttrande får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det i Stats-Utskits Utlåt, står att »K. M:t, lika med Vitterh.-, Hist,- oeh Antiqvitets-Akademien, ansett det önskvärdt, att den för lornforskningen gagnande verksamhet, som R.
Stir framkallat, genom anslag till en antiqvitetsintendent, måtte kunna fortgå,» samt att »erfarenheten allt mera ådagalagt det fortfarande behofvet af denna befattning»
När således så väl vederbörande auktoritet sorn K.
Mit pröfvat denna befattning medföra ganska mycken nytta, synes det mig icke vara med rättvisa öfverensstämmande, att påstå, att man af tjenston ännu icke haft sådant gagn, att det vore skäl uppföra den på ordinarie stat.
Jag fortfar i min anhållan om bifall till K. M:ts Propos. Gr. Mörner, Carl Göran:
För min del är jag af den åsigl, att ifrågavarande anslag gerna kan qvarstå på extra stat, till dess man får se att embetet anförtros åt en person, som deråt vill egna hela sin omtanka och tid.
Sparre, Frik:
Det är en allmän regel i afseende å så beskaffade nya institutioner, som den ifrågavarande, att de 638 Den 28 April e. m. icke genast npplöras å ordinarie staf, utan först å extra, till dess erfarenheten gifvit vid handen, så väl huru dessa nya embeten skola organiseras, sorn ock deras beskaffenhet och omfång.
Iakttagandet af denna regel är icke allenast allmänt, utan högst nödvändigt, ty det kunde annars hända, att Staten belastade sig med embetsmän, sorn sedermera befinnas öfverflödiga och då måste sättas på indragningsstat eller förses med pension.
På denna grund finnér jag ej skäl att ännu uppföra antiqvitetsintendentsbelättningen, sorn är helt ny, på ordinarie stat, och instämmer således i Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan i förevarande punkt, dels ock alslag derå samt antagande af K.
Mits nåd. framställning i ämnet; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af K.
M:ts i ämnet gjorda framställning, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utskits hemställan förnyats samt med många ja jemte åtskilliga nej besvarats.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 88:de punkten af Utlåt:t N:o 66, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad., med afslag ä Utsk:ts hemställan, K.
Mits nåd. framställning i frågan.»
Ja —29.
Nej — 15. 89:de och 90:de punkterna.
Utskits hemställanden bifölios. 91:sta punkten.
Med tacksamhet erkännande
Utskits välvilja att icke ifrågasätta någon nedsättning i det af Kongl. Majit begärda anslag för Allm.
Institutet för döfstumma och blinda med större belopp än 4,000 rdr, måste jag dock fästa Ståndets uppmärksamhet på just denna nedsättning.
Såsom Den 38 April e, m. 639 motiv lör dessa 4,000 rdrs afprutning har Utsk:t anfört, att en donation af 80,000 rdr under sistlidet år tillfallit institutet och att således institutet deraf kan beräkna en årlig ränta af just 4,000 rdr.
Enligt hvad på enskild väg är bekant, har verkligen en sådan donation blifvit gifven, men beioppet har ännu icke kommit institutet till godo, och obestämdt är åtminstone ännu när så kommer att inträffa.
Och äfven orri så sker, lär det ytterligare vara osäkert, i hvad slags värdepapper dessa 80,000 skola lemnäs.
Det skulle kunna inträffa, att de komma att inflyta i sådana papper, på hvilka inom värt land ty värr finnes god tillgång, och hvilka ingalunda kunna lemna den ränta af 5 proc., Utsk:t antagit.
Det torde således icke vara obilligt hegardt, att mari icke skall beräkna såsom säker inkomst i en utgifts-stat ett belopp, sorn mari ännu icke har i handen och icke ens är fullt säker att någonsin erhålla, åtminstone till den uppgilna siffran.
Dessutom, då en enskild person visar en så dan välvilja mot en undervisningsanstalt, som tillika är välgörenhetsinrättning, får man ej förutsätta, att testator alsett att derigenom förminska statens bidrag eller lätta bördan för Staten att draga försorg om olyckliga medlemmar.
Jag föreställer mig, att det varit testators mening, att räntan å det donerade beloppet skulle användas för att sätta institutets styrelse i tillfälle att intaga ett större antal olyckliga, än det den nu kan genom de af allmänna medel anvisade anslag.
Med stöd af hvad jag nu yttrat, tager jag mig friheten anhålla, att R. o. Ad:n ville, med afslag å Utskits hemställan, bifalla det af Kongl. Majit äskade anslag af 85,000 rdr.
Då denna fråga förekom å Stats Utsk:ts Utgilts-afdelning, ansåg jag mig af samvetspligt manad att icke undanhålla Afdelningen den upplysning, att institutet af enskild person nyligen erhållit den betydliga summan af 80,000 rdr, och i följd af denna upplysuing minskade afdelningen det af Kongl. Majit äskade anslag med 4,000 rdr, motsvarande räntan å 5 proc. å det donerade kapitalet.
I anledn. af hvad Hr Fahnehjelm rörande deri ifrågavarande testamentariska donationen uppgifvit, eller att den möjligen icke vore giltig, och att det vore osäkert, när pengarne komme att utfalla, får jag, då jag eger noggran kännedom om testamentet, upplysa, att donationen är gifven utan några förbehåll, äfvensom att institutet redan och ända från testators dödsdag åtnjuter räntan af densamma oafkortad.
Huru ogerna min känsla vill neka en välgörenhetsinrättning något anslag, kan jag dock i detta fal! ej finna annat, än att Utsk:t haft grundade skäl för den föreslagna nedsältningen, och anhåller derföre om bifall till Utskits hemställan.
Sedan ölverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. l.andtm. yttrat, att derunder hade vrkats dels bifall till Stats - 640 Den ?8 Aprii e. m.
Utskits hemslälian i förevarande punkt och dels al Hr Fahnehjelm, att R. o. Ad:n, med afslag å Utsk:ts hemställan, i hvad den skiljer sig från Kongl. Maj:ts i ämnet gjorda framställning, måtte bifalla samma nåd. framställning; gjordes först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på Hr Fahnehjelms yrkande, då svaren utföllo med många nej blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt med många ja jemte åtskilliga nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu halva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Deri som bifaller Stats Utskds hemställan i 9Usta punkten af Utlåtit N:o 66, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller B. o. Ad:n, med afslag å Utsk:ts hemställan i den från Kongl. Majits förslag skiljaktiga delen, Kongl. Majlis ifrågavarande förslag.»
Voteringen företogs härefter och befunnes vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 36.
Nej — 16. 92:dra punkten.
Den verksamhet, som de s. k. tysta skolorna utöfva, är så vacker och förtjenstfull, att den är väl värd att understödjas.
Detta har också Utsk:t erkänt, då Utsk:t höjt det af Kongl. Maj:t äskade anslag från 15,000 rdr till 20,000 rdr, och jag kan i detta afseende icke annat än uttrycka min tacksamhet mot Utsk:t; men Utsk:t har vid sin hemställan om sistnämnde anslags beviljande fogat ett tillägg, som jag anser vara olämpligt.
Fullkomligt instämmande med Utsk:t deri, att dessa bidrag icke böra utgå annat än såsom understöd till sådana skolor, hvilka antingen genom enskild välgörenhet eller genom kommunernas försorg upprättats, tror jag det dock vara mindre rätt att stadga, att dessa bidrag skola ovilkorligen så fördelas, att icke mera än 100 rdr beräknas för hvarje barn.
Man måste nemligen bemärka, att kostnaderna å olika ställen kunna vara olika, samt att vid en anstalt, der elevernas antal är mindre, en del gemensamma utgifter komma att drabba hvarje elev högre än der deras antal är större.
På grund häraf vågar jag hemställa, att R. o.
Ad:n måtte ställa ifrågavarande anslag till Kongl. Maj:ts nådiga förfogande, utan att dervid fästa något vilkor.
Den 28 April e. m. fi41 villkor, eller med andra ord bifalla Utskds hemställan, med uteslutande af det tilliägg, som börjas meri orden »med vilkor» etc. etc.» Hr Huss:
Het vilkor, Utsk:t tillagt lör ifrågavarande medels användande, är mindre lämpligt, hufvudsakligen derföre att Kongl. Maj:t derigenom skulle förhindras alt använda medlen, der de bäst behöfvas.
Underhållskostnaden kan vara mycket olika på olika ställen och derföre bör understödet af allmänna medel lämpas efter de olika förhållandena på olika orter; så t. ex. bör det naturligtvis icke vara lika stort å Hven, eller vid Hjorthed, der underhållskostnaden tor är endast utgör omkring 150 rör, som i Stockholm, hvarest den bestiger sig till 400 rar.
Jag kunde icke heller inom Utsk:t dela majoritetens åsigt om lämpligheten af berörda vilkor, utan ansåg, att det borde utgå, hvilket jag äfven nu får påyrka.
Såsom det synes af R.
Stms skrifvelse den 11 April 1863 egnade R.
Sl:r vid sista riksdagen en ganska lofvärd uppmärksamhet åt vården af döfstumma och blinda samt omsorg om deras undervisning.
St:r uttalade såsom sin åsigt, att dessa olyckligas intresse bäst skulle kunna befrämjas genom upprättande på Statens bekostnad af ytterligare ett institut, men Direktionen öfver Allmänna Institutet å Manilla, hvars utlåtande öfver R.
Stms skrifvelse af Kongl. Maj:t infordrades, förklarade sig anse lämpligast, att Staten, i stället för att grundlägga ett nytt institut, lemnade understöd åt de mindre vårdanstalter, som under de sednare åren uppstått under namn af »Tysta skolor», hvarjemte
Direktionen beräknade att ett årligt anslag af 30,000 rdr härför skulle erfordras.
Maj:t har likväl icke i detta afseende gått
Direktionens önskningar till mötes, utan har för ändamålet af R.
Stm äskat endast 15,000 rdr.
Genom ett sådant anslag skulle visserligen understöd kunna lemnäs ät de redan befintliga »Tysta skolorna», men derigenom skulle å andra sidan icke några medel kunna erhållas för att vidare uppmuntra inrättandet af nya sådana i landsorten, der behof af dylika vårdanstalter förefinnas; i endast 6 af rikets 24 län skulle med ett så obetydligt anslag, som Kongl. Maj:t föreslagit, undervisningsanstalter för de olyckliga varelserna kunna understödjas.
Utsk:t har visserligen föreslagit det af Kongl. Maj:t äskade anslagets höjande till 20,000 rdr, men, som äfven ett sådant anslag synes vara alldeles otillräckligt, får jag föreslå, att R. o. Ad:n ville för ifrågavarande ändamåls fullständiga ernående bevilja ett anslag af 30,000 rdr.
För öfrigt delar jag Frih. af Ugglas och Hr Huss’ åsigt att det af Utsk:t föreskrifna, i flera afseenden olämpliga vilkor för anslagets användande bör utgå.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt.) H. 1Y. 41 #42
Den 28 April e. ro - Gr.
Jag begärde ordet, då ett yrkande framstäl des om förhöjning af det anslag, Utsk:t föreslagit.
Maj:t har ansett att ifrågavarande behof kunde fyllas derigenom, att till Kongl.