Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man ansett såsom rigtigt, alt andra Hemman få obegränsadt klyfvas eller jord derifrån afsöndras, så måste samma 248 Den 2g Augusti f. m.
Stadgande i afseende pä Säteri- och Frälsejorden numera gälla.
Frälsehemman äro dessutom skattskyldig jord och hafva betydliga onera, såsom rotering m. m.; Rå och Rör också; i Skåne äro Säterier och InsockneHemman ordinarie roterade.
En obehindrad rätt till afsöndring af jord från Säterier, utan afgäld till Hemmanen, har hittills ansetts äga rum; men jag hemställer, om det kan vara öfverensstämmande med en rigtig hushållning, att nu, sedan BondeStåndet äfven får besitta desse Hemman , och afsöndringar således komma att mycket begagnas, tillåta sådana afsöndringar, utan att pålägga de afsöndrade delarne några af Hemmanets onera; möjligen skulle Hemmanet sluteligen kunna komma alt bestå af blotta hustomten och trädgården.
I min tanka måste ett correctif sättas häremot.
För jordafsöndringar å andra Hemman är tiondedelen af Hemmanets ägorymd medgifven; i den Nådiga Propositionen har Kongl. Majrt gått längre i afseende på Säteri- och Frälsejorden, då för densamma är föreslagit en femtedel; och äro icke alla för närvarande nödige tillfällen till Hemmanets odling deraf öppnade.
Om vi i en framtid böra utsträcka detta ännu längre, är intet hinder deremot.
Det torde böra medgifvas, att då vi cederade våra Ståndsprivilegier, agde jorden likvisst de fördelar, som ännu existera; och då man nu vill borttaga Den 29 Augusti f. m. 249 dessa, begår man ett våld mot ägande-rätten.
Jag medgifver visst, att man misshusliåliar, om man begagnar en ytterlig klyfning, men rättigheten dertill bör dock bibehållas; industrien motarbetas annars.
Dessutom bar Herr Danckwardt sagt, att det vore större säkerhet för skatternes utgående, om en gräns sattes för Hemmansklyfningen.
Men Frälsejorden har ej ökade onera och ej rotering, annorlunda än under krig; dessa oneras tyngd ökas derigenom, att man skall afstå de rättigheter, som åtfölja denna jord.
Det är ej billigt, att sålunda behandla Skåne, sorn man aldrig glömt, då fråga varit om skatters ökning.
Jag anser ett bifall å Utskottens Utlåtande innefatta ett ingrepp i ägande-rätten, och anhåller derföre å nyo om afslag å detsamma.
Friherre Wrangel bar orätt, då lian säger, att frälsejorden ej åligger Ordinarie Rotering.
Ålla vanliga frälsehemman äro ordinarie roterade, utom i Halland och i Skåne, äfven Säterier och insockne-frälsehemman; hvad Säteri- samt Råoch Rörsjorden beträffar i den öfra delen af landet så har den endastextrarotering.
Man säger, att jordens odling hindras genom föreskrifter mot hemmans klyfning; jag hemställer, om den möjligen kan hindras genom de liberala grunder för rättigheten att klyfva hemman, som iHemmansklyfuingsFörfattnin - Den 2g Augusti f. m. gen äro lagde.
I afseende på rättigheten till jordafsöndringar från säteri- och frälsejord, så tycker jag, att man varit ganska liberal, då man föreslagit att en femtedel af jorden får afsöndras.
Friherren tyckes egentligen åsyfta tillåtelse till jordafsöndring, utan att skatt åsättes de afsöndrade delarne.
Jag hemställer, om det kan vara riktigt och klokt, att från hemman afsöndra en mängd jord, som skulle blifva alldeles skattefri, och lägga alla Hemmansskatterna på de återstående ofta obetydliga delarne af hemmanet, som derigenom skulle sakna förmåga, att kunna bära desamma.
Om frälsejorden är roterad i de öfriga provinsérna, så är den det dock icke i Halland och Blekinge, utan blott extra roterad.
Hvad den andra frågan angår, eller att odlingar utan skattläggning i ekonomiskt afseende ej äro gagneliga, kan man anse denna skattefrihet såsom frihetsår, gifna lill odlingars uppmuntrande, och jag hemställer, om den då ej är nyttig.
Då hemmansklyfningen för Kronoskatte blifvit begränsad, i hvilket beslut jag icke deltagit, vill jag åtminstone försvara Säteri- Rå- och Rörs- samt Frälsejorden från en sådan skyldighet.
Jag anser det vara bäst, att hvar och en sköter hvad han äger, och ganska farligt, att vidare inskränka rättigheten till hemmansklyfning.
Jag fortfar i anhållan om afslag å Utlåtandet.
Den 29 Augusti f. m. a5i Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob:
Jag är så mån om våra rättigheters bibehållande, sorn någon annan, men kan dock icke dela den siste värde Talarens farhågor för bifall af detta Utlåtande.
Då hemmansklyfningen i allmänhet är inskränkt inom vissa gränsor, bör äfven Säterijorden underkastas -samma lag, emedan denna jord spridt sig till alla klasser af samhället.
Allmogen innehar en stor del deraf, och om icke då vissa onera voro fästade vid hvarje afsöndrad del, skulle följden blifva, att
Säterierna alldeles förföllo; af dessa skäl anhåller jag om bifall å Utlåtandet.
När man besinnar, att ägare af Säteri- Rå- och Rörs- samt annan Frälsejord nu äga att klyfva sin jord efter godtycko; är det betänkligt, att erkänna en sådan gräns derför, som Utskotten föreslagit; men ett vilkor skulle jag dock anse nödvändigt att i propositionen intaga, och hvilket jag anser vara väsendtligt: nemligen att i samma mohn, sorn jordell kljfves, de åtföljande onera äfven fördelas.
Då jorden var fri från onera, var ett sådant stadgande öfverflödigt; men sedan efter år 1809 ali slags jord blifvit onererad, anser jag ett sådant stadgande nödvändigt.
Jorden skulle annars kunna klyfvas och försäljas i så små stycken, att ägaren sluteligen, sedan lian försållt allt, utom husen, och den jordbit, hvarpå de slodo, fann sin uträkning vid att a52 Den 29 Augusti f. m. fara sina färde, då Kronan gick miste om sin Rotering och andra Skatter.
Jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln skalle finna lämpligt att antaga den nådiga propositionen i hvad som rörer fördelningen af skatterna; men fortfara att lemna hemmansklyfningen såsom hitintills utan begränsning.
Den farhåga, att Staten skulle mista af sina skatter kan jag icke dela, då fråga här icke är om Kronoskatte.
Ju större förmoner vid ett köp åtfölja jorden, ju högre ränta har jag för det använda capitalet, och ju högre värde egendomen.
Man har sagt, att hemmansklyfningen kunde utsträckas så, att man funné en fördel vid att öfvergifva egendomen; men jag frågar, hvarföre detta skall antagas hända i vårt land, då det icke händt i sjelfva England, der likvist hemmansklyfningen utan all skada blifvit i så hög grad utsträckt, och der också odlingen hunnit den höjd, att ställen finnas, der spaden nyttjas i stället för plogen.
Jag vill för öfrigt icke motverka hemmansklyfningen, och derföre icke frångå den mening jag yttrat, och som jag ännu anser riktig.
Jag anhåller om afslag å Utlåtandet, och får, i händelse min anhållan icke skulle bifallas, begära Votering.
Jag skall blott göra en anmärkning, sorn jag anhåller icke måtte Den ag Augusti f. in. a53 blifva ansedd såsom egoism af mig.
Den framställes endast för att vederlägga Friherre Wrangel, som mera fästat sig vid deri föresatsen att man icke bör efterge något, som är ens rättighet, än vid sjelfva rättvisan af saken; om vi beträda den väg Friherre Wrangel anvisat, så kunna vi mista icke allenast rättigheten att klyfva Säteri jorden, utan äfven äganderätten till jorden.
Lägger Friherre Wrangel märke härvid, och påminner sig proportionen af värdet å de fastigheter, som Ridderskapet och Adeln nu äger, och å dem, som de ägde före Rikets Ständers beslut år 180g om rättighet för hvar och en att äga priviligerad jord, så förmodar jag, att Herr Friherrens ifver mot Utskottens tillstyrkande skall något minskas.
Jag har blifvit lill en del missförstådd af Friherre Wrangel, och jag har begärt ordet för att få rälta det.
Jag delar den värde Talarens mening orri nyttan af en obegränsad hemmansklyfning, och tror alt det är af vigt, att icke afstå denna rättighet i afseende på Frälsejorden, men jag skiljer mig ifrån honom deruti, att han äfven vill bibehålla rättigheten att afsöndra jord med frihet ifrån onera.
Man skulle då kunna till högt pris sälja jorden i små delar med fullkomlig skattefrihet, och sedan öfvergifva den nominela återstoden.
Kronan skulle då ofta få göra, hvad som till och med nu någon gång händer, Den 29 Augusti f. m. nemligen afskrifva hemman utur jordeböckerna, emedan de icke finnas i naturen.
Jag anser derföre det rättaste vara, att antaga den del af den nådiga propositionen, som handlar om fördelning af onera; men bibehålla hemmansklyfningen för Frälsejorden utan begränsning.
Anledningen tillden nådiga propositionen lärer vara, att, sedan Säterijorden kommit i allmogens händer, allmogen utsträckt klyfningen deraf för långt, men det är derföre icke en följd, att Ridderskapet och Adeln alla äro misshushållare, och att de än ytterligare höra straffas för en patriotisk eftergift.
Jag vet icke ett enda exempel, att Ridderskapet och Adeln för långt begagnat denna rättighet.
I anledning af hvad Herr Cederschjöld j^ttrat om fördelning af onera, får jag endast anmärka, att när egendomsägaren ansvarar Staten för dem, måtte han väl också äga rättighet att afsöndra sin jord, med skattefrihet för dem, sorn vilja odla densamma.
Herr Cederschjöld har föreslagit det alternatif i förevarande ämne, att hemmansklyfningen skulle vara obegränsad, men ränta åsättas de klyfne delarne, i jemförelse lill det hela.
Detta förslag står ock i consequence med hans förr yttrade tankar om lämpligheten af en obegränsad hemmansklyfning i allmänhet.
Men då Ridder - Den 29 Augusti f. m. a55 skåpet och Adeln nyligen beslutat, att hemmansklyfningen för Skatte- och Kronojorden skall vara begränsad inom besuttenhet; hem’ ställer jag, om icke consequencen fordrar, alt man i afseende på Säteri- och Frälsejorden ej afviker från samma grund, utan bifaller Utskottens förevarande Utlåtande.
I anledning af hvad Friherre Wrangel yttrat, får jag äran tillägga, att anledningen till den Kongl, propositionen är, att en stor del afsöndringar från Säterier i sednare tider, och sedan desse Hemman fått af andre än Adeln besittas, skett, utan att någon skatt blifvit desse afsöndringar åsatt, och att i synnerhet i Skåne klyfning af Frälsehemman till den utsträckning skett, att HushållsSällskapet i Malmöhus
Län ansett sig böra hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om inskränkning deruti.
Jag har icke förutsatt misshushållning hos Ridderskapet och Adeln.
Tvertom torde mitt yttrande böra tydas såsom bevis på min öfvertygelse om detta Stånds hushållnings omtanka, ty naturligtvis skall Säteriegendomarnes sönderklyfning i mindre delar tillskynda ägaren en större vinst, än om egendomen såldes ostyckad, och det är just derföre jag trodde, att djrlika jordklyfningar borde genom lag förekommas.
En upplysning, som icke torde vara utan vigt vid detta tillfälle, anser jag mig böra meddela.
Den Engelsmannen, M:r 256 Den 29 Augusti f. ni.
Baki, sora var hitförslifven för att undersöka och yttra sig om Höganäs Stenkolsverk, tillskref vid sin återkomst till England en af mina anhöriga, att han genomrest Irland, samt att han ansåg orsaken till detta lands usla belägenhet härröra af den der tillåtna och allmänt begagnade obegränsade hemmansklyfningen.
Han yttrade tillika, att då han under sitt vistande i Sverige hört, det fråga blifvit väckt, att der införa samma klyfnings-system, ansåg lian sig af vänskap för Sverige böra i tid varna deremot.
Uppriktigt önskar jag, att denna varning icke må lemnäs utan uppmärksamhet.
I anledning af hvad Herr Danckwardt yttrat om concequencen för Bidderskapet och Adelil att bifalla detta Utlåtande, enär Ståndet redan antagit en begränsad hemmansklyfning i allmänhet, får jag endast upplysa, att fråga då varom införande af en ny rättighet; och att nu deremot frågan är om försvarandet af en gammal.
Skillnaden är således ganska betydlig; och jag tror, att just consequencen fordrar, att vi äfven bibehålla denna sak, sådan den förut varit, blott med det tillägg, att hemmansklyfningen må åtföljas af motsvarande onera, och att vi befria Säteriägare från skyldigheten att underhålla Säteribyggnader.
Jag anhåller om tillgift för min ihärdighet att till det yttersta för - Den 29 Augusti f. ni. försvara min mening.
Don 29 Angnst! f. m. 301 N:o 169, i anledn. af väckt fråga om beviljande af anslag till Magister M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom up-^ funnen räknemachin; N:o 170, i ani. af vackt fråga om sammanfattning och skiljande från VesterNorrlands
Läns arkif af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands Län.
Sammansatta Stats- och BankoUtskottet: N:o 24, i anledn. af K.
Skrifvelse med förslag ang:de förändrad organisation af Hypotheks-inrättningarne i riket.
N:o 47, i anledn. af väckta motioner om förändring i Domkapitlens organisation.
Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts under N:o 121 afgifne förslag till R.
Stms underd. skrifvelse till K. M:t ang:de tullbevillningen.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 18 och 28 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 15 2, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens 9:de Hufvudtitel. l:sta—4:de punkterna.
I egenskap af reservant emot förev:de punkt, har jag trott mig böra anföra skälen dertill.
Frågan är visserligen icke af någon stor betydenhet; men då beslutet innebär en viss orättvisa och behandlingen för öfrigt innefattar en af dessa snabba vexlingar, som så ofta inom Utsk:n inträffa, har jag funnit mig böra något redogöra för huru härmed tillgått.
Utgiftsafdelningen hade nemligen tillstyrkt 20,000 rdr att utdelas till premier åt officerare och underofficerare vid arméen och flottan.
När detta förslag förekom i Utsk:t, yrkade en minoritet att beloppet skulle nedsättas till hälften, men då den föreslagna summan försvarades, anmärktes att man åtminstone borde göra en rättelse så tillvida, att pensioner borde tilldelas icke blott dem, som tagit afsked, utan äfven dem, som qvarstode, vare sig vid arméen eller flottan.
Emellertid segrade det högre beloppet, och minoriteten, i förargelse öfver detta nederlag, vände alldeles om och beslöt, i sin ifver att sila mygg och svälja kameler, alldeles motsatsen af hvad den förut yrkat, nemligen att anslaget allenast borde tillgodokomma afskedade militärer.
Nu finnes dock ett stort antal officerare, som stå qvar i arméen och flottan, och dessa skulle således gå i mistning af den ifrågaställda förmånen, derest Utsk:ts uttryck bibehållas.
Det kan vara af mindre betydenhet, ty dessa personer böra hafva upnått 60 år, men en orättvisa lig - 302 Den 29 Augusti f. m. ger väl uppenbarligen deruti, att derföre att de ännu kunna vara användbara till fäderneslandets försvar, derföre att de ännu med heder bära arméens uniform, de skola sakna kompetens till undfående af pension, eller också nödgas taga afsked, för att komma i åtnjutande deraf.
Jag anhåller fördenskull, att punkten måtte till Utskrt återremitteras för vidtagande af den förändring, att, i stället för orden »från arméen och flottan afskedade», införas orden »i arméen och flottan qvarstående eller derifrån afskedade.»
Mycket kan väl vara att an märka emot denna punkt, om man, på sätt den siste värde talaren gjort, vill strängt fästa sig vid ordalydelsen.
Men jag tror dock, att Utskrt träffat hvad som med afs:de på nuv;de förhållanden är det bästa, emedan, om man å ena sidan kan säga, att arméen genom förslagets antagande möjligen kommer att förlora åtskilliga gamla officerare från de fordna krigen, och hvilka äro att betrakta mera såsom en prydnad, än till nytta för arméen, det dock å andra sidan bör tagas i betraktande, att personer, som dröja att taga afsked tilldess de först erhållit understöd af den ifrågasatta fonden, och sedermera komma att upbära pension, efter sednare års förhöjning, derigenom komma att blifva gynnade på deras bekostnad, som redan tagit afsked och innehafva pensioner till det lägre beloppet.
Då härtill kommer, att ett annat Stånd, nemi. PresteSt:t, redan antagit StatsUtsk:ts förslag, synes det vara ett ytterligare skäl för R. o. Ad. att antaga detsamma.
En annan orättvisa torde deremot ligga deruti, att ifrågav:de officerare och underofficerare skola befinna sig i en nödställd belägenhet, emedan, om staten gifver en pension, så bör det icke vara en allmosa, utan en belöning för gjorda tjenste:-, och de, som klädt blodig skjorta för fäderneslandet, böra väl i främsta rummet dervid komma i åtanka.
Man vet, att det finnes två slags fattiga, de ena, som skrika, och de andra, som tiga och lida.
Troligen blir det de förra, som af denna fond komma att taga brorslotten.
Hr Wrangels yttrande, att man ännu skulle kunna hafva någon nytta af de gamla qvarstående officerarne, synes mig icke vara af någon vigt, emedan det redan är 4 6 år sedan sista krigen, och af dem, som deltogo deruti, om de äfven ingingo i tjenst vid 14 års ålder, lärer man väl icke numera kunna påräkna någon särdeles nytta.
Det är alldeles omöjligt, att förhållandet kan vara sådant, som den siste värde talaren anmärkt.
Eör det första får jag fästa upmärksaraheten dervid, att med i arméen qvarstående officerare väl icke kan menas dem, som kommit i åtnjutande af förhöjda pensioner, utan dem, sora verkligen qvarstå i arméen och flottan, som hafva tillstånd att bära uniform, och som, i händelse af krig, kunna användas sora reservbefäl.
Det är dessa personer, som raan nu vill beröfva förmånen att komma i delaktighet af ifrågav:de anslag.
Att PresteStit redan bifallit Utsk:ts förslag, bör väl icke utgöra något hinder för R. o.
Ad. att till - Den 29 A ugn st i f. m. 303 lägga de af mig föreslagna orden.
Ehuru jag medgifver, att någon praktisk olägenhet icke bör kunna upstå deraf, att ordet »afskedade» står i Utsk:ts förslag, kan jag dock icke finna något _ skäl, hvarföre ej den af mig föreslagna förändringen bör bifallas, synnerligen som Hr Bildt var af samma mening som jag i Utskit.
Jag an håller att uplysning måtte meddelas, huru^ BondeSt:t beslutat i förev:de punkt.
I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att, enligt ankommet prot.-utdrag, Hederv.
BoudeSt:t bifallit StatsUtslcts hemställan uti den förev:de punkten.
Då genom den nu lemnade uplysnin gen blifvit bestyrkt, att så väl Preste- som BondeSt:n oförändradt antagit Utsk:ts förslag, anser jag det lämpligt, att R. o. Ad. äfven gör det, på det att icke någon olikhet vid frågans slutliga afgörande måtte upkomma.
Man har ansett Utsk:t hafva varit särdeles frikostigt, då det beviljat den föreslagna summan.
Motionären hade ifrågasatt 10,000 rdr; Utsk:t har höjt beloppet till 20,000.
Jag tror derföre, att då dessutom enhvar troligen anser syftet med dessa penningar vara ganska vackert, bör man också bifalla förslaget, utan några förändringar i ordalagen, synnerligen som Pir Wrangel medgifvit att någon stor praktisk olägenhet derigenom icke kan upkomma.
Den förste värde talaren har mot denna punkt anmärkt, att den skulle vara skadlig för ar méen och orättvis mot enskilde, derföre att den icke medgifver pensioner åt ännu i arméen qvarstående officerare.
Men ser man närmare på saken, måste man finna, att sådana i arméen qvarstående officerare, som med utmärkelse tjenat i de sednaste krigen, måsfe vara vid så hög ålder, att de icke kunna vara af någon särdeles nytta för densamma.
Tvertom vill det synas, som om det vore af stor nytta för arméen, om dessa personer icke qvarstode.
Ty om krig utbryter, skulle de väl vara föga lämpliga, så framt eljest afs:de bör fästas vid ålder och krafter.
Saken är således icke behäftad med de olägenheter, som Hr Wrangel antydt, och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts förslag.
Jag har begärt ordet endast för att förklara Hr Wrangel, att han alldeles misstagit sig om mina tänkesätt inom Utsk:t.
Jag har ansett, att det vore alldeles likgiltigt om ordet »afskedade» stöde i förslaget, eller icke; men jag fann slutligen, att det skulle kunna komma i fråga, att personer, som redan kommit i åtnjutande af högre pensioner, skulle kunna få del af förev:de understöd.
Voteringen inom Utsk:t gällde beloppet, och icke något annat.
Jag delar för öfrigt Hr Wrangels åsigt, att det icke medför någon praktisk olägenhet, om ordet «af - 301 D en 29 Angnst! f. m. skedad» qvarstår, eller icke; men då det kan vara af nytta, att det står der, tror jag att derom icke är mycket att tala.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan oförändrad och dels bifall dertill, med den förändring, ' att orden »från Arméen och Flottan afskedade» skulle utbytas emot orden »i Arméen och Flottan qvarstående eller derifrån afskedade»; framställde H. Exc. propos. på bifall till Utsk:ts förslag utan förändring, och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
6:te och 7:de punkterna.
Hr Cederschiöld, F’redrik August:
Då jag väekte förev:de motion, rörande pensions-rätt lör arméens läkare, utgjorde hufvudskälet dertill, att sednare tider ådagalagt det stora behofvet af en väl ordnad läkarekorps inom arméen.
Det har nemligen visat sig, att den största dödligheten i krigstid icke är en följd af kulor osli krut, utan af sjukdomar.
Under sådana förhållanden föreställde jag mig, att det skulle vara nödvändigt att inom Svenska arméen så ordna militär-läkare-vården, att, i händelse af krig, arméen skulle i detta hänseende vara fullkomligt betryggad.
Frågan är således, huruvida genom det af mig framställda förslaget det åsyftade ändamålet må kunna vinnas.
Jag hade trott, att då militären vid 5 5 års ålder är pensionsmessig, så är orsaken dertill, att man ansett deras krafter då vara så medtagna, att de icke skulle kunna i allmänhet uthärda de stora ansträngningarne under en kampagne.
Enahanda förhållande eger rum med läkare; ty ehuru dessa väl icke deltaga i sjelfva slagtningen, så göra de det dock i alla de strapatser, som tillhöra krigstillståndet.
Det är således omöjligt, att man af en läkare kan fordra att han bättre skall uthärda sådana ansträngningar, än någon annan.
Afven under sjelfva slagtningen föreställer jag mig, och har äfven fått den uplysningen, att det är läkarnes skyldighet att vistas på slagfältet för alt förbinda de sårade och fortskaffa dem till nödiga depoter.
Han är således utsatt för krigets faror, lika mycket som militären; men han har icke lika mycken ära; ty den läkare, som stupar för en kula, försyinner spårlöst, då deremot krigaren höljes af ära.
Det synes mig fördenskull billigt, att läkaren har samma förmåner som militären i omförmälde hänseende.
Deremot föreställer jag mig, att hans lott under kriget är så till vida svårare, än krigarens, att han får skåda all jemmer och allt elände på närmaste håll, hvadan hans ansträngningar äro lika mycket kroppens som själens.
Man hör t. ex. frän den nyare krigshistorien, huru en Engelsk läkare i 48 timmar ouphörligen var sysselsatt - Den 29 Augusti f m.
305 satt med de sjukas vård och förbindande, hvaraf han också blef så medtagen, att han snart blef ett offer för sitt nit.
Det år äfven visadt, att mortaliteten bland läkarne är större, än bland oflfi cerarne och soldaterne.
Det är mindre derföre att jag icke är öfvertygad om, att militärläkarne lika villigt sora den civile läkaren skall underkasta sig alla de mödor, hvilka äro förenade med hans kall, som jag framställt mitt förslag; utan det är för arméens egen skuld.
Svenska arméen fordrar så många läkare, att knappt hela Sveriges läkarekorps är tillräcklig att fylla behofvet.
Derföre synes det mig vara nödigt, att man kan förmå så många som möjligt att ingå på denna bana, och det sker, såsom jag tror, bäst derigenom att man tillförsäkrar dem om en pension, som betryggar deras ålderdom mot brist.
På grund häraf, vågar jag vördsamt anhålla att ifrågav:de punkt måtte varda till Utsk:t återremitterad.
Såsom af Betänk:t synes, hafva flere motionärer gjort framställningar om åtskilliga staters uptagande till bestämd pensionering.
Hr Cederschiölds motion gäller arméens läkare, andras åter landtmätare, skogs- och jägeri-staterna, lärarne vid elementarläroverken, m. m.
StatsUtsk:t har äfven fästat afs:de vid dessa framställningar, och jag är också ganska villig att instämma med Hr Cederschiöld i hvad han yttrat ang:de beredande af en betryggad framtid för ifrågavrde läkare.
Men då det är bekant, att en komité är tillsatt för att ordna pensionsväsendet i allmänhet, torde det icke allenast vara svårt, utan äfven olämpligt, att nu intaga åtskilliga korpser och stater på pensions-staten, innan man eger någon kännedom om hvad komiterade ämna föreslå.
Det är på denna grund, som Utsk:t framställt sitt förslag, till hvilket jag anhåller om bifall.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, yttrade 1:1.