Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
}. förbjuder, att utan särskildt meddelt tillstånd trycka ett RiksStånds Protocoller, synes mig icke medgifva det förfaringssätt som under denna Riksdag vidtagits, att i Tidningarue trycka vara öfverläggningar ofta innan de blifvit justerade, än mindre offentligt utgifne. titan att vara bland deras antal, som påstå skadligheten af cn sådan åtgärd, eller som anse vårt sätt af fullständig
Protocollsföring på allt hvad i Plena talas för nyttig; anser jag, då vår Grundlag, efter tidens kraf lagenligt kan förändras, dess helgd af hvarje medborgare böra med varm tillgifvenhet omfattas.
Jag kan således icke samtycka till ett beslut, som skulle innebära ett tyst begifvande på en frihet, som synes mig stridande mot esprien af nämnde Grundlag, Den 3:dje punkten öfver hvilken jag hy. ser olika mening med Betänkandet, rörer utfärdandet af en serskildt laglig stadga i afseende på mindre förbrytelser, sorn möjligen kunde begås af åhörare som erhållit tillstånd bevista ett RiksStånds församling.
Utskottets pluralitét har ansett en sådan stadga öfverflödig; mig synes det icke så; ehuru jag icke instämmer med Herr v.
Hedenberg i den mening, att denna stadga för begifvandet af ifrågavarande tillåtelse är ett nödvändigt behof; hvilket jag,instämmande med Betänkandet,tror man tydligt ser det icke varit i Frankrike sedan i§i5-
Man har till stöd för yttrad farhåga i detta afseende anfort motsattsen under revolution; men ehuru en revolutionerande Riksför - Ben Ii Martil. 7°7 samling, som sjelf bryter alla lagar, haf svårt att fordra deras iakttagande af andra; formad* de, det oagtadt, Mirabeau med några ord* qväfva allt störande i Lagstiftande församlingen.
”När nationens representanter haft den godheten tillåta medborgare åhöra deras öfverläggningar?! är å deras sida, tysthet och ordning en ovilkorlig pligt’*.
Sjelfva det hideusa conventet blef aldrig våldfördt af sina åhörare, utan af beväpnade folkmassor, hvari-, bland troligen alltför få någonsin afhört dem. jag kan icke tillåta mig dert orättvisan mot vår nation, att vilja påbörda den en mindre kärlek för ordning och laglighet än den Franska; likafullt tror jag ett skyldigt förutseende på alla icke omöjliga fall bör ligga till grund för lagstiftningen, och får derföre fästa uppmärksamheten på föreskrift om lagligt ansvar för åhörarne, om de gora buller eller oljud om de tillåta sig uttryck af bifall elter Ogillande, eller blifva qvar sittande oaktadt Ordförandens tillsägelse att utgå; hvilka förbry telsér ej synas mig vara af den natur att 77 §.
Riksdagsordningen derpå vore lämpelig, äfven derföre, att sjelfva tillämpningen i afseende på enadelen deraf eller 1x0 §.
Regeringsformen, kunde i afseende på olika mening i olika Riksstånd ej blifva utför bär.
Men då nationens värdighet förnärmas vid ett strafflöst missfirmande åf dess Representanter, eller ett sa lindrigt beifrande, hvartill allmänna Police»fadgarrte förmå, då freden störes på ett of - 7°S Ben 11 Martti. fentligt rum; får jag Vördsamt föreslå att detina fråga mått# blifva till Lagutskottet remitterad* - Herr Rosenblad'.
”Då jag icke kunnat mad Höglofl.
Utskottets pluralitet instämma i det beslut, att främmande åhörares tillträde vid Ridderskapets och Adelns sammankomster fordra ett tillägg i Riddarhusordningen, Och sorn således borde i enlighet med dennas .52 §. behandlas, har jag, jemte min reservation mot detta beslut, ansett mig böra skriftligen anföra de skäl, som grundat denna min öfvertygelse. %5 Regeringsformen stadgar, att såsom Grundlagar endast skola anses RegeringsFormen, Riksdagsordningen, Successionsordningen och Trycki frihets Förordningen, således borde
Riksdagsordningen omfatta allt det till ordningen vid samfeliga RiksStåndens sammankomster hörande, som borde äga Grundlagshelgd.
Men Riksdags*- Ordningen upptager likväl icke den vigtiga del nationalrepresentationen, sorn utgör dess ärftliga bibehållande princip, eller Ridderskapets och Adelns sammansättning, utan öfverlem6» nar den genom sin 12 §. helt och hållet åt Riddarhusordningen att bestämma.
Således har Ridderskapet och Adeln, för att ej för ögonblickets ombytlighet blottställa en väsentlig del af vår Grundlags anda och form, nödgats Den lj Martii - omgifva samma sin enskifta StåndsOrdning med nära lika säkerhet mot förändringar som den, hvilken skyddar sjelfva dö egentlig» Grundlagarne.
På detta sätt har 52 §.
i RiddarhusOrdningen blifvit nödvändig och uppkommit.
Men såsom i RiddarhusOrdningen intagits Reglementarisk» detaljer, hafva äfven dessa kommit att omgärdas af lika helgd och avårrubblighet som sjelfva representationen.
Detta, tror jag, ej vara rätt och böra så vidt möjligt är undvikas för de reglementarisk» föreskrifter, hvilka ännu ej vunnit sådan helgd.
I den form publicitetsfrågan blifvit vackt, ej såsom någon förändring eller tillökning i Svenska folkets i Grundlagarne stadgade rättigheter, utan såsom en enskild Ridderskapet och Adeln tillkommande fråga, rörand sättet för dess sammankomsters hållande, tror jag den. na fråga obestridligt vara af en Reglementarisk egenskap och såsom sådan böra behandias. 48 §.
Riddarhus-Ordningen innehåller: ”Till befrämjande af nödig ordning vid Ridderskapets och Adelns sammankomster är serskildt stagdande utfärdadt, 60m i stora RiddarhusSalen kommer att till efterrättelse an. slag.
RiddarhusOrdningen säger ju således uttryckeligen, att serskildt stadgande, rörande ordningens befrämjande vid Ridderskapets och Adelns sammankomster är utfärdadt, hvilket stadgande äger gällande kraft, utan att vara i RiddarhusOrdningen infördt eller i likhet med dennas §. tillkommit.
Att detta stadgande en - Den ii Martil, däst omfattar, hvad som rörer Ridderskapets och Adelns egna Ledamöter, är af den enkla orsak, att så länge inga främmande fingo inträde, också intet Reglemente för Otdnings vidmagthållande ibland dem var af nöden.
Det stöd för den tankan, att rättighet för främmande personers tillträde vid våra sammankomster medförde ändring i Riddarhusordningen, man velat hämta af dennas 2o §, tror jag, försvinner, då man förmodligen ej nekar den vara behörig till inträde, som ett Ridderskapets och Adelns beslut gifvit tillstånd dertill, och som kan constatera detta tillstånd genom uppvisandet af en pollett.
Alltså kan efter min öfvertygelse, äfven det strängaste iagttagande af Riddarhusordningens bokstafliga föreskrifter förenas med införandet i ett ser-r skildt Reglemente af de stadganden, Ridderskapet och Adeln kunde vidtaga i afseende pi främmande personers tillträde vid dessa sammankomster.
Men för att erhålla förbindande kraft i hänseende till de främmande åhörarne, torde detta Reglemente fordra Kongl, stadfästelse, Med stöd af hvad jag nu anfördt, tilli ptyrker jag för min del, att Högloft.
Riddersk»pet och Adeln i händelse af bifall å den egentliga hufvudfrågan i Friherre Åkerhjelms motion, äfven matte stadgat 1:0
Att ett serskildt stadgande (Reglemente) i afseende på främmande personers till - Den 11 Martil, 711 träde vid Ridderskapets och Adelns sammankomster och. ordnings [befrämjande dervid utfördes, samt i underdånighet till Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse öfverlemnas. 2:0 Att Riddarhusutskott, i händelse af erhållande af den Kongl. Sanctionen, uppdrages, ! att ombesörja allt hvad till verkställigheten hörer, och när den anser offentligheten kunna taga sin början, derom till Ridderskapet och Adeln inkommer med berättelse, äfvensom på lämpligt sätt då gifver det allmänheten tillkänna. 3:0 Att RiddarhusFiscalen, i händelse af Läktarens öfverlåtande åt åhörare, upprättar ett förslag till en ny bänkindelning, som torde kunna sålunda uppgöras, att hvarje Bänkmansafdelning erhåller en bänk, och att de återstående bibehållas ledige för de Ledamöter, som framdeles sig anmäla.
Förslag till Reglemente för ej till Ståndet hörande, personers tillträde vid Högloft.
Ridder [haget och Adelns sammankomster och till befrämjande aj den vid detta tillträde nödiga ordning: 1:0.
Under Ridderskapets och Adelns Plena, upplåtes den i Stora t RiddarhusSalen
Dea 11 Martti. befintliga läktare It ej till Ståndet hörande personer, så vida ej Ridderskapet och Adeln sjelf skulle för eget utrymme behöfva begagna denna läktare och med de serskildta undantag och åligganden, detta Reglemente 6tadgar. 2:0.
Slutet Plenum kallas det, då det i 1 §. nämnde tillträde icke beviljas: öppet Plenum, då det tillätes. 3:0.
Ett Plenum måste ovi 1 koriigt vara slutet, när sådane mål förekomma, sorn 4 och 7 §. §, RiddarhusOrdningen omförmäla, eller sådana sorn röra Ståndets enskilda angelägenheter; eller vid inträffande af den i 2 Morn.
39 § RiddarhusOrdningen omnämnde händelse.
Utom i sistnämde fall, gifves detta tillslutande allmänheten tillkänna genom utsättande å anslagen af orden: Slutet Plenum. 4:0.
Ett öppet Plenum måste förvandlas till slutet, och de ej till Ståndet eller dess Be( tjening hörande personer afträda ; så ofta Landt Marskalken, eller en ledamot fran sin bänk. äskar Plenum slutet, och LandtMarskalken, jemte en annan ledamot, eller 2:ne andra ledamöter på samma sätt med honom deri instämma, utan att de på tillfrågan af LandtMarskalken vilja från denna begäran afstå. 5:0.
Platserne å Läktaren numereras och ^Den 11 Martii, Ilka många Poletter utfärdas som platser finnas* Desse Poletter numereras. 6:0.
Angående Polett-utdelningen i akttages: 1:0. att en för loppet af hvarje Riks dag gällande utlemnas åt Redactionen af hvarje utkommande Tidning, i hvars föremål sådana ämnen ingå, som kunna komma under Ståndets öfverläggning, då denna Redactioa derom sig anmäler- a:o.
De öfriga blifva gällande för 14 dagar, då nya utfärdas.
Sättet för dessa senare Poletters utdelning bestämmer Ridderskapet och Adela vid början af hvarje Riksdag.
7;o- Bakpå dessa Poletter sättes utom N:rn, följande ord: ”erinras om åtlydnad af Reglementet af den 1823.**
De uppvisas vid uppgången åt vakten eller vaktmästaren.
S o. De till TidningsRedactionerne lemnade, äfvensom de blott för 14 dagar gällande Poletter göras olike, så väl sins emella» sorn med dem, Ridderskapet och Adelns egra Ledamöter begagna 9;o.
De närvarande, ej till Ståndet hörande, personer iakttaga den strängaste tystnad; gifve på intet sätt hvarken bifall elier klander tillkänna, eller tilläte sig några oordningar eller något oljud.
Vare äfven skyldige skyndsam åtlydnad af hvad Ridderskapet sch Adeln genom sin Fiscal dem befaller.
Del i i,i .1'lur lil. io:o.
Hvarje förbrytelse mot detta Reglemente straffas, i enlighet med Ilo ochm §. §.
Regeringsformen samt 77 §.
Lag, rörande förbrytelser begångne, under Riksens Ständers eller Ett RiksStånds sammankomster af personer, ej hörande till Riksens Ständer eller detta Riksstånd. 11:0, Detta Reglemente anslås så väl på Läktaren som vid uppgången till denna och vid stora Riddarhusporten. 12:0.
Alla Förslag till ändringar i detta Reglemente beredas och anmäles af RiddarhusUtskottet.
Friherre Palmjljerna: ”Emot det Beslut, Ivaruti Pluraliteten af Utskottets Ledamöter Kadnat att Billetter företrädesvis böra utlemJUS till TidningsRedactionernej får jag anmäla min reservation:
Jag anser nemligen likhet uti rättigheter vara ett vilkor för hvarje offentlig Inrättning, som inrättas till begagnande af allmänheten j Jag tror ej att något undantag bör göras till förmån för någon särskilt Glass, fastän det yäl kan önskas af våra Den il Marlit.
Tidningsredactcurer, hvilka derigenom skulle erhålla en tyst uppmaning att ofördröjeligen meddela Rikets läsande allmänhet hvad de så* lunda efter inbjudning kommit i tillfälle att höra.
Grefve Horn', förenade sig med hvad Herr von Hohenhausen yttrat i frågan om ett särskildt stadgandes införande i Riddarhusordningen, rörande offentelighet vid Ridderskapet och Adelns öfverläggningar.
Och skulle desse särskildta meningar enligt bemäldte
Ledamöters begäran genom utdrag af Protocollet åtfölja Utskottets Betan, kande.
Ex Protocollo. N.
Uti 12 §. af RiddarhusDirectionens till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vid denne Riksdag afgifne Berättelse, har Directionen an-1 malt det flere gånger hafva inträffat, att större penningesuinraor; hvilka, antingen tillhört.
Deh 11 Martti. ge de under RiddarhusDirectionens Förvaltning ställde Fonder, blifvit inbetalte, eller ock, vid tillfälle af nya Stiftelser, till RiddarhusDirectionen öfverlemnade, icke kunnat emot första inteckningen i fast egendom, enligt de i LåneReglementet antagne grunder, så snart utlånas, som afkomsten deraf varit till bestämde pensioner eller andra lika beskaffade nödvändige behof påräknad; hvarföre
Med anledning häraf, samt då tillika hos Utskottet anmäldt blifvit att en större summa för det närvarande finnes ligga ofruktbar, hvarigenom så mycket större förlust för Cassan hotar att uppkomma, som de å Fonderne anviste pensioner och stipendier ovilkorligen måste utgå; får Utskottet, nu provisoriskt föreslå att, intill dess granskning af LåneRegletet i hela dess vidd af Utskottet hinner verk.:
•tällås och Höglofl.
Directionen må, på sätt i ofvannämnda måtto är föreslaget, mot godkänd säkerhet af hypotheque eller borgen, på högst •tt års tid söka förränta de nu innestående me? del, hvarvid äfven derest någon person anmäler sig till erhållande af lån emot sådan sä* Deri II Martii, 717 kerhet som LåneReglementet i allmänhet föreskrifver, och anhåller att under tiden få lyft* penningar emot annan säkerhet afofvannämnde beskaffenhet-
Directionen må äga att så-’ dant bevilja emot Låntagarens afgifvande forförbindelse att, inom viss föreskrifven tid aflemna complette Lånehandlingar, enligt LåneReglementet, vid äfventyr att om sådant icke fullgöres, eller om de inlemnade Lånehandlingarne af
Directionen icke godkännas, skulden genast är till betalning förfallen} hvilket allt vördsamt Höglofl.
Ridderskipets och Adelns ompröfvande underställes.
Stockholm den il Mars 1823, Å Riddarhusutskott® vägnar C F.
F. O. Silfverstolpe. 7)8 Den 12 Marity, Bilagor till PleniProtocolIel för den 12 Martil.
N:0 1« Grefve Posse, Gar/ Hindric:
Bland förémål, som, ovilkorligen påkalla Lagstiftarens uppmärksamhet och reformerande åtgärder, kan med skäl räknas Svenska Tullverkets närvarande organisation.
Redan länge har den upplystare allmänheten 1 detta hänseende låtit höra blott en enda röst, förtrytelsens och harmens öfver de tusende exempel af Lagbrott och moraliskt förderf, af chicaner och variationer, som endast kunna hafva sin grund i Tullinrättningens närvarande beskaffenhet, och de mångfaldiga frestelser till försnillning, som denna beskaffenhet medförer.
Också har Hans Maj:t Konungen, erkännande, att Styrelsen hemtar sin förnämsta styrka i Nationalviljan, långt för detta insett behofvet af Tullverkets förändrade organisation, och Riksens Ständer hafva under sine förflutne Riksdagar yttrat sin öfvertygelse, att denna reform vöre af allmänna rösten länge påkallad.
Den torde således icke eller hafva uteblifvit, om Rikets Ständer bejlämdt föreslagit hufvudgrunderne för den önskade reformen, Ben 12 Martti, 719 Redan år 1S14, författade Assessoren Bodell, som då biträdde Comitéen för granskning af Tull-Lagarne, ett utkast till Reglemente för Tullverkets Embets- och Tjenstemän, i stället för det odugligt befundna af år 1724.
Och då under de sedan förflutne 8 år, något Reglemente, mig vetterligen, icke blifvit kungjordt; hemställer jag, om man ej hos Kongl, Maj:t borde i underdånighet anhålla, att Hans Maj:t täcktes nådigst uppdraga åt en eller flera dertill skicklige personer författande af ett sådant Reglemente, iämpadt efter tidens upplysning och kraf.
Öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln delar det allmänna tänkesättet i detta afseende; skall jag med ledning af hvad CantzlieRådet v. Hartmansdorff, ÖfversteLieutenaot Blomstedt och Assessoren Bodell i ämnet, officielt yttrat, försöka att göra Tullverkets närvarande brister åskådliga , för att derigenom bana vägen till framställandet af hufvudgrunden hvarpå jag anser Reformen böra fotas.
Då man jemför Tullverkets organisation Och personal i vårt land och i andra länder, finner man, att t. ex. i Danmark, Kongl. General-Tullkammare och Commerce-Coliegiets > Indiska Contoiret, Schlesvigska och Hollsteinska Tull-Contoirens samt Canal- hamne- och Ben 12 Martii.
FyrbåksContoirens, sammanlagda personal utgöres endast af 73 personer.
Den oinskränkta handels- och nederlagsfriheten, de lindriga Tullafgifterns och det särskildta Inrikes Consumtionsafgifts verket derstädes hvilket ej finnes hos oss skulle göra detta Centralverks göromål oändligt betydligare, än de äro i Sverige, » om ej detta verk varit satt på en enkel concentrerad fot.
Ungefär |:del af detta verks personal, (24 å 25 personer,) reviderar fich controllerar i5i underlydande HufvudTullkamrars räkenskaper m. m.
I Sverige består General TullDirectioneo (oberäknad TullRatten) af 51 personer: och CommerceCoiiegium med Controllverket, af 48, Summa 99 personer.
CanalDirectionerna utgöras dessutom af 53 personer, och bakverket controlleras af Sjöförvaltningen.
Här controllera och revidera således 51 personer endast 37 så kallade Sjö— Tullkamrars Räkenskaper m. m-, hvilka för de fleste Städer, äro ganska obetydliga, i anseende till den ringa handel , som är en följd af de många ut- och införsels- samt nederlags» förbuden och omåttliga Tullafgifter på de flesta inkommande varor
I Danmark uträtta således 24 å 25 TullkammarEmbetsmän 0- ändligt mera, är 51 sådane Embetsmän i Sverige, ty der controllerar en sådan Embets man 5^, till en stor del betydliga Tullkamrar: hos oss en sådan tjensteman icke mycket mer än j Tullkammare- Köpenhamn med sin vidsträckta rörelse och betydliga Tullinkomst, har endast 40 högre och lägre Öfver Tull* Offician - Den 12 Mart ii.
OfTicisnter:
Stockholm, med sin vida in skränktare handel, 62 sådane.
Vid Öresunds Tullkammare, en af de största i verlden, finnas 18 TuliEtnbetsmän, af hvilka 6 höra till translationen, sorn i Sverige sällan hehöfves; Vid Götheborg finnas 2y; den talrika underbetjeningen oberäknad.
I Norrige finnas 25 hufvudTullksmrar, sorn communicera directe med Regeringens
Departement för financehandels- tull och öfrige Revisions-ärenden.*
Ungefär $del af dess personal, eller 5 å 6 personer, uträtta således detsamma, som 51 i Sverige.
I England, der handeln är så ansenlig, jemförd med vår, finnas i de största städer, utom London och Dublin, ej me-i ra än 2 Styresmän vid hvarje Hufvudtullkam^ mare, samt vid en och annan af de betydligaste, tillika iå2 Öfverofficianter vid bevakningsärenderna, och på högst få ställen äfven en Clerk Secreterare eller Notarie.
Vår GeneralTullstyrelses vigtigaste, nästan enda närvarande göromål, är att 52 gånger om året, ett par timmar hvarje gång, af göra svaren på några ytterst få, enkla em* betsbref från Tullkamrarne, 6amt att stundom tillsätta några lägre Tulltjensteman.
Dessa Embetsbref skulle blifva vida färre, om Tullverkets organisation och räkenskaper bragtea till den enkelhet, de hafva i andra länder.
Bil. till Ridd. ». Ad, Pr. II Band. 46 Dell 12 Martil, Svaren eller orderne kunde lätteligen uppsättas af en BureauChef i FinansDepartementet, samt af honom afsändas sedan de blifvit underskrifne af DepartementetsChef.
De få nya Författningarne bofde ock afsändas genom BureauChefens försorg, såsom det sker i Norrige.
Alla anbefalde årliga Embetsutlåtanden från HufvudTullkamrarne , om Tullverkets förbät* liing, borde insändas till detta Departement, samt alla Täkenskaper till det HufvudContoir, det de skola revideras.
Då jag framställer onyttan af hela nu varande GeneralTullstyfelse5 såsom ingalunda uppfyllande sitt ändamål, är det icke min afsigt att kasta skugga på dess nuvarande personal.
Det är det förderfliga organisations- och Styrelsesystemet som man mäste ogilla.'
Några Ledamöters år, någrks tjeftstebefättningar på andra ställen, andras nätingsyrken hindra dem att uppfylla den väsenteligaste af deras piigter i afseende på Tullverket, den nemligen att ofta inspectera Stockholms, och förnämligast Landsorternes högre BevakningsEmbetsmän9 uppförande i tjensten.
De årliga Decharger-- ne bevisa ingalunda, att tullbevakningen och förvaltningen i Riket är ändamålsenlig, driftig och redlig.
De bevisa blott, att hufvudräkenskaperne och protocollerne äro! ordentlige, hvilket de kanske voro i ännu högre grad nast för det sista skräckfulla TuIIarende, sorn blef en följd af de tygellössste underslef.
Med ännu större skäl borde det under GeneralSty - Ven 12 Muriiit rtelsen lydande så kallade ÖfverDirectörsEn*-’ betet med dess C3ncellie upphäfvas, De skamlösa lilrendrägerier och försnillningar, som före tullarrendets tid, med Tullkammare- Och InspectirinsChefemes samtycke blifvit bragta i systeme, det sätt hvarpå den i sednare tider bekanta, stora tullbalance, i sjelfva Stockholm gjordes, doldes och ersattes, bevisa mer än tillräckligt onyttan deraf, fett sådant Embetfe finnes för öfrigt ej i någon af de länder, det handelsrörelsen är vida större, än i Sverige.'
De directci öch indirekta underhållen för dylika Sine-Cures, eller Pensionsfembeten böra icke länere betunga ett Folk, som redan är tryckt under bördan af dess skatter och hvars nettoinkomster äro så inskränkta, som det Svenska Folkets.
De olyckliga följder som härflutit deraf, ätt Tullverket ej här, såsom i andra civilicerade länder varit uppfördt på Rikets Stat undviker jag att här nämna.
Med kännedom af de tusende olägenheter,' sorn äro en följd af Tullverkets närvarande organisation, tager jag mig friheten föreslå. i;o.
Att hela GeneralTull^tyrelsen genast må upphäfvas och att ordföranden jemte Ledamöterne må få behålla deras Löner såsom Pensioner. 2:0.
Att i GeneralDirectiohehs och det 724 Den 12 /(iattii. fä kallade OfverDirectörsEmbetets ställe af Kongl. Maj.t förordnas och på Siat uppforas, s:né under Sjöfartstidén resande* GeneralInspectörer, hvilka hade att oupphörligt inspecterå DistrictsTullkämrarne, jemte de, under dessa lydande inlopps elier bevskningsTullkamrar samt öfriga bevaknings- eller uppbördsStationer.
Dessa personer borde vara män af utmärkt drift och moralitet med kännedom af Tullverkets detaljer, och sältet huru försnillningar och intriger töröfvades, Samt ägande insigter i Statshushållningen.
De borde anständigt lönas, till någon del genom vissa procent af uppbörden Då Sjölarten upphört) borde de vistas i Stockholm, lör att med deå blifvande Chefen för tullverket, ft. exChefen för, handels- och linancedepartementei), rådgöra otn alU nödiga förbättringar.
Deras localerfarenbet, sorn lemnar dem tillfälle till öfversigt af det hela, skulle göra dem skickliga, att efter hand i tullbeVakningen och Styrelsen införa all möjligt drift, ordning och redlighet. §:0.
I Stället för kustbevakningen genom flottan, hvars Befälhafvare sällan kanna ränkorne vid Tullverket, och således lätt kunna föras bakom ljus t, och hvilkas fartyg, ehuru otjenlige till Tullbevakning, likväl kosta Staten årligen omkring 70,000 R:dr Banco; i stället för de nu i alla afseenden oduglige uppsyningstnän och strandridare, hvilka knappast kunna lifnära sig, borde JagtLieutenanter med bevarade, och efter localen lämpade
Den i3 Martil, 725 Jagter, samt uthamns- och kustController förordnas.
Desse tjenstemän borde tagas af de vid verket uppammade och tilldelas boställen, belägne pi de mäst tjenlige ställenj emedan det torde blifva svårast för dem att få hyra rum der bevakningen är af nöden.
De borde ätven hafva hästar på stat.
Sådant är förhala Jandet i Danmark.
Dessa boställen och hästar skulle kosta oändligt mindre än den närvarande kustbevakningen, som dock fj kan göra tjenst tidigt om våren och sent om hösten, då de flesta underslefven äro att befara.
Nämnde Jagt’.
Lieutenanter och Controllörer borde tillika vara förmän för de tullbevakande lotsar, hvilka i allmänhet hvarken kunna eller vilja hämma de lagbrott, som öfvas i uthamnar ocb pä kusterne. 4 0.
Hela inrikes bevakningsStaten, som är aldeles onyttig, och framlefver sin tid i en lättja och overksamhet, som är källan till alla laster, borde indragas och Sjötullsverket bevaka och förpassa de i Saltsjön inrikes gående fartyg. 5:0.
AU» högre tjenstemän vid Tullverket såsom District-Tullkammare och Inspections-Chefer, Beyaknings-Controllörer, JagtLieutenanter och Öfveruppsyningsman, borde, på sätt i Norrige, Danmark och flera andra Länder sker, förordnas af Konungen.
Alia lägre Tulltjensteman på hvilka Districts-' 726
Den 12 Martil, Tullkammare- och inspectioner uppgjorde Förslag, kunde förordnas af FinaaceDepartementsChef. 6,0.