Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det gifves nemi. cabinettsärender och beredningsärender.
De förra höra icke hit; men för föredragning af alla öfriga ärenden i Beredn. tror jag, att tiden ganska väl skulle kunna räcka till, helst man hör Beredn:s ledamöter klaga, att statssecret. ej behagar sammankalla dem så ofta, som det kunde låta sig göra.
Jag undrar då icke på, att en embetsman , som fortjenade den största aktning såsom statssecret. och ännu fortjenar den såsom president (hvad aktning han förtjena!’ såsom utsk:s-iedamot lemnar jag derhän), sagt, att grundlagens bud i detta afseende icke kunnat verkställas, och att han derföre sjelf öfverträdt detsamma.
Detta visar, att felaktigheter uti inrättningen finnas; men hvarföre då icke hellre borttaga dem, än sjelfva inrätt - Den 9 Oelober f. m. ao3 ningen?
Jag ber för öfrigt, att 11. o. Ad. nu mätte följa mig uti ett raisonnement, sorn jag tror lian kallas starkt.
Med Finlands förlust boj-tföllo en mängd reg.ärender, och på samma gång fördelades de emellan tre statssecret. i stället för en, hvilken förut utöfvat embetet på ett sätt, att folket derför var honom tacksamt, och lian föredrog likväl alla mål i Beredn.
Vill man nu säga, att ärendernas mängd sedan den tiden fördubblats ända’till nio gånger, så bar likväl en statssecret. ej mer än två tredjedelar af de göromål, som den förre hade, och detta kan man väl icke säga vara för mycket.
Ehrenborgh bar slutligen begärt, att jag mätte framställa en contra-propos., och jag skulle i så dant afseende endast behöfva säga, att Utslits förslag icke duger; men måhända skulle äfven detta anses grundlagsvidrigt, och jag begär derföre likasom förut endast att få säga nej.
Hr Crusenstolpe, Magn. Jac.; Till en början anser jag det stridande mot formen, att Hr Gr. o. Landtm., så som sjelf ledamot i Allm.
Beredn., icke ansett sig jäfvig i denna discussion.
Dernäst får jag, då Frih. Ehrenborgh talat om Begeringens kraftlöshet till följd af för mycken långsamhet i ärendernas gång, fasta uppmärksamheten derå, alt man stundom baft att förebrå Regeringen öfverdrift i motsatt riktning, d. v. s. brådska och förhastande i åtgärderna.
Jag torde i detta afseende få påminna om åtgärden, hvarigenom den s. k.
Schwerinska talklubben förbjöds, och hvilken åtgärd sedermera blef föremål för Constit.Utskts uppmärksamhet vid 1823 års riksdag.
Vidare får jag vid den uppgiften, att intet Beredn:sprot. blifvit till trycket befordradt, göra den erinran, att åtminstone ett Beredntsprot. med Hr Skogmans yttrande öfver Finaneecommitte'ens förslag varit tryckt i tidningen Argus.
Jag instämmer för min del i det yttrandet af en värd talare, att det är af vigt för statssecret. att få sin mening framlagd inför Nationen, då han ej kunnat göra den gällande i Conseillen.
Åkerhjelm har för sin sats åberopat i5 års erfarenhet.
Med samma skäl skulle man då kunna åberopa den i flera andra afseenden; men om man säger, att Sverige under dessa 7.5 åren icke varit särdeles lyckligt i valet af Konungens rådgifvare, lärer man väl derföre ej böra borttaga hela Conseillen.
Vi hafva nu på bordet liggande en förnyad K. propos. om modification i straffet för högmålsbrott, hvars antagande vore ett verkligt förräderi emot Nationen; och jag hemställer, om sådana propostr tala särdeles för Conseillens nuvar. ledamöter.
— Jag instämmer med dem, som yrka Allm.
Beredn:s bibehållande.
Frih. Ehrenborgh: R. o.
Ad. torde utsägta, att jag ser inig nödsakad att ännu något längre uttänja denna discussion.
Boye har uppgjort en skillnad emellan cabi - Den 9 October f m. nettsiirender neli andra nial; men jag hemställer, livar denna skillnad finnes lagd i grundlagen.
Jag liar åtminstone icke kunnat finna någon sådan, och jag hemställer, om ej den värde talaren hemtat denna skillnad från tidpunkten före 1809, då den verkligen fanns och gjorde det möjligt för dåvar. statssecret., åt hvars förmåga jag för öfrigt ger ali skyldig gärd, att kunna föredraga alla de mål, som nu äro fördelade emellan tre Statsexpeditioner.
Men utan att på något satt förringa denna förmåga och kraft, tror jag, alt sådant numera icke är möjligt.
Det ligger i sakens natur och samhällsskicket, att ärenöerna skulle mångfaldigas; men detta insågs förmodligen icke 1809.
— Hvad beträffar de yttranden, sorn Hr Crusenstolpe tillåtit sig om särskilda af mig vidtagna åtgärder, vore det ej svårt att på dem tillämpa 90 §, och måhända hade det hort ske af Hr Gr. o.
Jag behöfver ej besvara deni, ty de äro redan tillräckligt besvarade af i8a3 års Constit.Utsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkanna Constit.Utsk:s förslag till förändrad redaction af 1 o § Reg F.
Ehrenborgh frågade, hvilken anmärkning blifvit gjord vid Utsk:s förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att en anmärkning blifvit gjord af Hr Stuart.
H Ex afbröts här af Frih.
Boye, hvilken begärde ordet och yttrade:
Då jag begärt votering, måtte det vara min rätt alt uppgifva con trap ropos: 11, och jag begär, att den må blifva: icke antagande af Constit.Utsk:s ifrågavar. förslag till grundlagsenlig behandling.
Jag vill ej bestrida Frih.
Boye rättigheten att uppgöra contiaproposm, blott den blir i enlighet med grundlagen; men jag hemställer till Frih. Boye sjelf, om ett enkelt nej eller icke antagande här kan utgöra conlrapropos:n, då grundlagen uttryckligen säger, att den skall innefatta en anmärkning emot Utsk:s förslag, som Ståndet förklarar såsom sin gemensamma tanka.
Det förundrar mig i sanning, om jag äger rätt att säga ja till en propostn, men icke får säga nej.
Jag skall emedlertid böja mig för formen och begär, att contrapropos. må blifva, att R. o. Ad. sorn sin gemensamma tanka förklarar den anmärkning, att Allm.
Reredn. bör qvarstå för alla mål, utom cabinettsmålen.
Det Ur ganska riktigt, att frågan Den 9 Octo b er f. ra. 20 5 nu endast bör vara om anmärkningar mot redactionen af Utsk:s förslag; men sedan R. o.
Ad redan förut upptagit nya frågor och förklarat dem såsom Ståndets gemensamma tankar, gälla samma skäl för upptagande af Frih.
Boyes förslag att som gemensam tanka antaga bibehållandet af det gamla grundlagsstadgandet.
För min del gillar jag icke detta satt att förfara; men consequensen fordrar, att Ståndet nu icke vagrar, hvad man förut tillåtit.
Jag är förekommen af den siste talaren i den erinran, att Ståndet redan med Hr Gr. o. Landtnäs begifvande etablerat den princip, att man får såsom gemensam tanka antaga ett förkastande af Constit.Utsk:s förslag.
Kan detta ske med vissa delar af förslaget, så kan det äfven ske med det hela; och jag ser således för min del intet hinder för, att contraproposin ställes på alsing eller ogillande af Utsk:s förslag.
Jag är ledsen att ännu en gång behöfva uppträda i denna formfråga.
Här kan icke blifva fråga om att endast förkasta Utsk:s förslag, då grundlagen säger, att anmärkning skall göras, som kan sättas i stället för det af Utsk. föreslagna.
Men Frill.
Cederström har ganska rätt deruti, att Frih.
Boye äger öppen rättighet att såsom Ståndets gemensamma tanka få förklarad den anmärkningen, att det gamla grundlagsstadgandet bör qvarstå.
Detta är dock något annat än blott afslag; och hvad Frih.
Boyes sednaste förslag till contrapropos:n beträffar, vill jag emot innehållet deraf blott erinra, att Utsk. skulle få ganska svårt att skilja cabinettsärender från andra mål.
Måhända skulle det fordras, att talaren ville sjelf inställa sig i Utsk. för att utreda denna skillnad.
Jag ämnar ej begifva mig dit, Frih.
Ehrenborgh synes vilja hafva mig; men deremot vill jag begifva mig derhän, att contrapropos:n må ställas på bibehållande af den gamla grundlags-§:n alldeles oförändrad.
Den, som till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkänner Constit.
Utsk:s förslag till förändrad redaction af 10 § Reg.F., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Ad- som sin gemensamma tanka, att io § Reg F. bör bibehållas, sådan den uti nu gällande Beg.form finnes intagen.
På de skäl, som jag förut anfört, anhåller jag att fä i prot. antecknad min reservation mot ' H ' 206 Den g October f. m. upptagande af så beskaffade anmärkningar mot Utsk:s förslag, som innefattas i den nu justerade contraproposm.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer: Ja — 9.5.
Jag anhåller att få i prot. antecknadt, att jag icke deltagit i denna votering, emedan jag ej kunnat godkänna voter:spropos:n. Nej-propos:n, som nu vunnit, innehöll, att R. o. Ad. som sin gemensamma tanka anser, att den gamla grundlags-§ bör bibehållas, och orade öfriga Stånden stadnade i samma beslut, skulle följden blifva, antingen att ett af Constit.Utsk. uppgjordt förslag till grundlagsändring, emot grundlagens föreskrift, afslogs vid samma riksdag, som förslaget blifvit väckt, eller ock att man vid nästa riksdag skulle komma alt votera med ja och nej öfver en §, som redan finnes i grundlagen.
Utan att yttra mig öfver voter:s-propos:ns grundlagsenlighet, anhåller jag att till prot. få förklara, det jag röstat ja, emedan jag anser Allm.
Beredn. böra borttagas, såsom stående i strid med den nu föreslagna
Departementalstyrelsen och hindrande ärendernas gång med den skyndsamhet, som erfordras, äfvensom emedan jag anser Beredn. hittills blott hafva utgjort en pensjonsanstalt.
Ilr De Besche, Sigge Wathier:
Af den anledn., att jag undertecknat votei-:s-prot., anser jag mig böra tillkännagifva, att jag icke deltagit i omröstningen af samma skäl som Gr. v.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda memor. och utluttn från Constitution sUtskottet:
N:o4(* med åtskilliga grundlagsändringsförslag, åsyftande riksdagsförhandlingarnas ordentligare och skyndsammare gång; N:o 4?. med föreslaget tillägg i 99 § Reg.F. för Just.- ombudsmts berättigande att bevista RiksSttns plena; N:o 43- med föreslaget tillägg i 38 § Riksd.Ordn.; N:o 44- i frågan, rör:de behörigt Utsk. för upptagandet ef motionerna om riksdagens prorogation; BancoUtskottet:
N:o 55. i anledn. af de beslut, RiksSttn fattat i afseende på Utsk:s under Nto 29 framställda förslag till jernnkliing af de skiljaktiga meningar, uti hvilka R.iksSt:n stadnat vid ufgöraudet af Utsk:s under Nto 14 afgifna utlåt; Den 9 Octobcr f. m. 207 Lagutskottet: N:o 127. i anledn. af Gr. O. A.
Cronlijelms motion om afskaffande af stockstraff; N-'o 128. öfver Riksd.fullm.
Janssons motion om ändring af 8 cap. 3 § Missg.b:n.; A:o 129. i anledn. af väckt motion om deportation af personer, dömda till straff för tredje resan stöld; A:o i3o. öfver väckta motioner örn upphörande af spöoch ris-straff för vissa brott m. ni.; N:o 131. öfver väckta motioner om uppliäfvande af lagens stadganden, angille qualificerade dödsstraff och afskaffande af andra sätt för verkställande af dödsstraff än halshuggning; N:o i32. öfver Hr S. J.
Wijkmans motion, om afskaffande af offentlig afbön; N:o i33. öfver Riksd.fullm.
Johan Erikssons motion om inskränkning i allm. åklagares rätt att anställa åtal å vissa brott; ExpeditionsUtskottet:
N:o 17. i anledn. af återrem. från R. o. Ad. och BondeSt. af Utskls förslag N:o 141 till förordnande för R.
St:s Just.- ombudsmis suppleant. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m.
Thorsdagen den 9 October i834.
Fortsattes pröfningen af Constit.Utskls memor.
N:o 34 tned förslag till grundlagsändringar, åsyftande en ändamålsenligare organisation af Statsrådet. ii, i3, i5 och 24 §§ Reg.F.
De framställda förslagen till förändringar i dessa §§ godkändes till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. 26 § Reg.F.
Det lärer blifva en angelägenhet för Constit.Utsk. alt jemnka sådana redactioner, som omöjligen kunna stå tillsammans med föregående beslut; men lika angeläget lärer det vara, att R. o. Ad. före återremissen skall förklara för sin gemensamma tanka, att sådant skall iakttagas.
Vid denna § är det nödigt, tilt följd af vid föregående §§ fattade beslut, att icke Justit.Statsministern \
Den g October e. m. omniiranes.
Jag skulle derföre anhålla, att såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke mätte förklaras, att Constit.Utsk. vid denna § såväl som vid alla tillfällen i detta memor., der redacti o nsföränd ringar ifrågakomma, iakttager, att de utaf beslutet vid en föregående § beroende redactionsförändringar ställas i öfverensstämmelse med slika föregående beslut.
Om ett sådant generelt yttrande meddelas af R. o. Ad., lärer GonstitUtsk. icke kunna underlåta att iakttaga de nödiga rättelserna.
H. Ex. Hr Gr. o Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara den af Gr.
Horn nu framställda anmärkning, samt att detsamma måtte gälla för alla de påföljande §§, vid hvilka enahanda förhållande som vid denna inträffar.
Då Utsk:s memor. punktvis föredrages, och anmärkningar grundlagsenlig! få göras vid hvarje särskildt fall och förklaras för Ståndets gemensamma tanke, kan jag icke instämma med Hr Gr.
Horn deruti, att något sådant generelt beslut bör fattas, som Hr Gr. föreslagit, utan anser jag vid hvarje särskild § Särskildt beslut böra fattas; hvaremot jag, hvad den nu föredragna 26 § beträffar, instämmer med Hr Gr. i den åsigt, att, i conformite' med redan fattade beslut, Just.Statsministern ur denna § bör försvinna.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att Constit.- Utsk. i afseende på redactionen af förslaget till förändring i 26 § Reg.F. måtte iakttaga, att den sättes i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s förut fattade beslut.
Mot R. o. Ad:s beslut rörande redactionen af i5 § Reg F. får jag anmäla min reservation.
Uti ett föregående plenum tog jag mig friheten anmärka, att denna §, till följd af R. o. Ad:s beslut vid 6§, borde till redactionen förändras.
Jag får således till prot. reservera den tankan, att jag anser i5 § Reg.F. hafva bort erhålla följande lydelse: ”Commandomål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af högste befälhafvare ”öfver krigsmagten tili lands och sjös, omedelbarligen besör”jer, må Konungen, då han sjelf förer riksstyrelsen, ”afgöra honom godt synes.
Uppehåller sig Ko nungen å annan ort, än der Regeringen har sitt ”säte, vare den Konungens rådgifvare, som
Konungen genom vederbörande departementschef ”befattningen med commandomål uppdrager, li”ka med annan Konungens rådgifvare för sina åt”gärder ansvarig.” Frih. Den g October c. m. 20g Frih. Kantzou, Joli. Al b.: uppläste följande! 13 R. o. Ad. remitterade i förmiddagens plenum en motion till StalsUtsk., tillstyrkande ett bidrag af allm. medel lill ersättning för enkor och barn efter sådana idkare och ledamöter af sundhetsnämnder, som fallit offer för den härjande farsoten cholera morbus.
Jag bekänner, att denna motion icke beledsagades af något mitt hvarken öppna eller tysta behjertande, då jag fruktade prejudicatets vådlighet och trodde, ait åt communen och den enskilda välviljan borde öfverjernnas att ombesörja den ersättning, hvartill dessa medborgares efterlemnade anhöriga kunde vara berättigade.
Att gå i sitt kall som läkare, eller att såsom medborgare uppfylla en pligt, anser jag, ehuru föranledande till likars aktning, erkänsla och deltagande, likväl icke berättiga tili anspråk på statens cassa.
Som representant tilltror jag mig icke att förvexla ett missöde med en verklig olycka, örn än ömmande omständigheter skulle dervid verka på den enskilda känslan.
Enligt min tanke erfordrades, med de tillgångar staten har att disponera, ett mera omfattande allmänt interesse, innan Representationen kunde träda emellan att med statens medel skänka sitt bistånd åt en mera allmän och uti samhället i det hela ingripande olycka.
Ett sådant anspråk af ett allmännare interesse på statens mellankomst till undsättning synes mig deremot nu för handen genom den ingångna underrättelsen af det fordna Wenersborgs närvar, belägenhet, då, snart sagdt, de s bela population beröfvats både utkomst och ända intill tak öfver hufvudet.
Jag behöfver visst icke inlåta mig i något vidlyftigt utvecklande af de skäl, som således nu föranlåta mig att inför H. R. o. Ad., till R.
St:s ompröfvande, göra en vördsam motion om undsättning till detta beklagansvärda samhälle, med anhållan 0111 remiss deraf lill StatsUlsk. till skyndsam handläggning; öfverlemnande åt H. Utsk:s ompröfvande att, med fästadt afseende på olyckans vidd, bevilja den undsättning, som med statens tillgångar må kunna linnas förenlig.
II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Då den siste värde talaren uppsteg, trodde jag, att det var för att göra anmärkningar i afseende på det ämne, som är under föredragning.
Jag har sedermera funnit, att det valett annat ämne, som hans yttrande afsåg, hvilket således kommit korsande in i denna öfverläggning.
I afseende på bans mening med framställningen får jag blott tillkännagifva, att samina mening redan under gårdagen varit delad af K. M., samt att jag hoppas och förmodar, att K.
M:s nåd. propos. , angtde understöd till Wenersborgs stad, redan i Gisla plenum skall komma R.
Till svar å II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts erinran, att min för det föredragna ämnet främmande »4 H* 210 Deri g O c t o 1) c r e. ni. framställning, korsande inkommit i öfverläggning»), får jag blott nämna, att jag, under anhållan örn ordet, utbad mig att få tala uti ett särskildt ämne. 28 § Reg.F. Constit.Utsk:s förslag godkändes till den behandling, 56 § Reg.F. föreskrifver. 34 § Reg.F. Gr. Horn:
Till följd af R. o. Ad:s förut fattade beslut, att ur grundlagen borttaga benämningen Statsminister, hemställer jag, om icke R. o. Ad. bör förklara för sin gemensamma tanke, att denna § bör lyda sålunda: ”Statsrådets ledamöter innehafva Rikets högsta väldighet.
Ledamot af Statsrådet eller af Just.rådet må icke tillika annat civilt embete bekläda.” Hr Dalman:
Jag hemställer, huruvida icke äfven en annan förändring bör äga rum uti ifrågavar. §, i hvilket afseende jag tager mig friheten uppläsa den redaction, som af BorgareSt. blifvit antagen, med hemställan, om icke R. o. Ad. skulle vilja antaga densamma.
Den lyder sålunda: ”Ledamöter af Statsrådet innehafva Räkets högsta värdighet, och Just.råd lika med Gen.lieutenanter.
Ledamot af Statsrådet, eller af Just.rådet, må icke tillika annat civilt embete bekläda. ” Frih. Boye, Ludv.:
Må det ursägtas mig, om jag anser för rent af en barnslighet, att uti ett contract emellan Nationen och Konungen, omfattande de vilkor, på hvilka man vill, att Konungen skall regera folket, inflicka en så usel och ringa omständighet som den, hvilken rang embetstnännen skola hafva.
Mig" synes vara bäst att utesluta frågan om rang och låta det bero af K. M., så mycket hellre, som måhända just ett sådant stadgande, som nu föreslås, skulle aflägsna mången man af duglighet, men som icke ägde förmögenhet, alt inträda uti excellence-värdigheten.
Det måtte väl icke gälla folkets hvarken väl eller frihet, hvad rang embetsman hafva; men skall stadgandet örn rang stå qvar, så anhåller jag, att det endast må sträcka sig till Statsrådets nuvarande ledamöter.
Boye anser jag det visserligen vara en barnslighet, att sådana stadganden, som det ifrågavar., finnas i grundlagen; men när de der finnas, är min mening, att man åtminstone så mycket som möjligt bör söka sammanjemnka Ståndets beslut öfver en dylik fråga, så att den ej må blifva föremål torde hända för votering i förstärkt Constit.Utsk Det var endast af sådan anledning, jag framställde mitt förslag.
Ehrenborgh, C asp. Wilh.:
Jag är skyldig att Den g Octoher e. m. si i redogöra för anledningen, hvarföre TJtsk. föreslagit den redaction, som nu är under öfverläggning.
TJtsk. har nemi. trott, att, då TJtsk hade under granskning
Statsrådets organisation, och följaktligen äfven 34 § Reg F. borde komma under någon slags ventilation, det vore olämpligt att, 25 år efter det de i § omnämnda embeten blifvit inrättade, hörja §:n såsom förut och säga: de uti denna Reg.form bestämda nya embeten, Statsministrarnas, Statsrådens och Just.rådens, skola uppföras i Rikets stat.
Dessa embeten komma nemi. icke att uppföras på stat, emedan de redan 25 år varit på stat uppförda, och TJtsk. ansåg derföre olämpligt att säga, att de skola på stat uppföras.
Vidare hade man vid granskning af denna § trott, att något stadgande, ang:de såväl Statsministrarnas som Statsrådens och Just.rådens rang, icke behöfdes i grundlagen, så mycket mindre, som i grundlagen icke finnes något stadgande om rang i afseende på andra embeten.
Mati trodde sig finna, att i8og års Ständer hade tillagt Just.råden den högre rangen för att förekomma, att icke dessa låder skulle återgå från dessa embeten till lägre befattningar, såsom landshöfdinge-embeten; och dä det visat sig, alt denna R.
St:s mening, om den varit sådan, icke blifvit uppfylld, fann äfven TJtsk. onödigt, att stadgandet om rangen i grundlagen qvarstod.■
Men deremot ansåg TJtsk. den meningen böra högt uttalas, att Konungens rådgifvare skola vara de högsta embetsmän i Riket.
Detta har TJtsk. trott sig så mycket hellre böra tillkännagifva, som man funnit, att inom vårt land, måhända företrädesvis framför andra länder med undantag af Ryssland, rangen utöfvar så stort välde äfven inom den civila s. k. hierarcliien.
Man hade trott, att, då man ville gifva åt Statsrådets ledamöter, såsom chefer för sina departementer, en öfveruppsigt öfver hvad som stod under departementerna, det vore i sin ordning att gifva åt dem den högsta rangen i Riket, för att icke ställa dem under presidenter.
Detta har varit skälet för TJtskrs åsigt
Skulle det ogillas, så hindrar ingenting att ogilla hela förslaget; men om uti dessa upplysningar ligger någon vigt, tror jag, att det icke är så alldeles oriktigt att bibehålla §, sådan den tili redactionen af Constit.TJtsk. är framställd.
Jag utber i :g att få fästa de sista talarnes uppmärksamhet på orda
Uen i denna punkt af Reg.F , hvilken börjas sålunda:
"Sr tsministrärna innehafva
Rikets högsta värdighet, och Statsråden den närmaste derintill.”
Här är påtagligen sagdt, att Statsråden icke skola hafva högsta värdigheten, utan nästa värdighet derintill.
Genom ett föregående beslut, sorn jag tror kommer att stadna på papperet, är det sagdt, att Sverige icke skall hafva några Statsministrar; men här står uttryckligen, att Statsrådets ledamöter skola hafva rangen derintill.
Hvarföre skall man göra mera, än här står?
Horns anmärkning är riktig, alt när 5(2 D e n p ö 11 ® 1j » r e. m. B. o. Ad. genom ett föregående beslut bär uteslutit Statsministrarna , desamma äfven bär böra försvinna; men livartö're stall man deraf taga sig anledning att göra iner, än Utsk gjort?
Öm man deremot säger: ”Statsrådets ledamöter kafva rang näst intill högsta väldigheten,” sä har man i af? seende på Statsrådens rang beslutat detsamma, sorn Utsk. föreslagit.
Måhända har jag oriktigt fattat Frih.
Ehrenborgh; inen såsom jag förstått Hr Frih., vill han hafva något mera, än det förslag lian försvarar, och jag skulle vara af den öfvertvgelsen, att det vöre en barnslighet att bestrida det, om det icke vore riksskadligt derigenom, att den högre rangen kari göra, att personer af duglighet ej våga inträda i ett ems bete, som åtföljes af en rang, för hvilken deras förmögen-? het kan vara otillräcklig.
Sannerligen bekänner jag, att jag qvarstår vid min mening, när jag erinrar mig, hvad i sista plenum yrkades om deras ansvarighet.
Då jag föreställer mig den panorama, som kommer att äga rum, att i morgon icke finnas samma Statsråd sorn i dag, med det nya tillståndet att man icke får vara stationär, och således icke heller våra embetsman få vara stationära, kan jag icke tro annat, än att jag tjenar staten lika mycket som Piegeringen, då jag till-; styrker, att Statsråden skola hafva värdighet näst intill den högsta; Konungen alltid förbehållet att tilldela dem den högt sta, i den mån han finner det lämpligt.
Jag anhåller säle-, des oni propos. derpå Frih.
Det är verkligen angenämt att finna, att i så vigtiga ämnen som dessa man finner det lika angenämt att roa Huset som att meddela upplysningar.
Detta är Frih.
Boyes lycka, och jag afundas honom icke.
Jag hål-?, ler mig till sjelfva saken, och finner den icke så fullkomligen likgiltig, som Frih. Boye velat anse densamma.
Jag ut-, talar den bestämda princip, att jag anser Konungens rådgifvare böra vara öfver alla andra i rang.