Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St hos K. M. "i und. anhålla, att - - - jemväl måtte bestämdt förklaras, "att fr. o. m. den dag, då silfverutvexlingen åter tager sin "början, alla utgående skatter och onera komma att beräk"nas efter enahanda grund, som i myntbestämningslagen d. "i Mars i83o blifvit fastställd.”
Om man då efter ordet "beräknas” ville införa: i samma myntsort som hittills, så blefve bestämdt uttryckt, att beräkningen ej skulle undergå någon annan förvandling, då betalningen sker i silfver, än den, som instämmer med myntbestämningslagen.
Jag får derföre hemställa, om icke alla meningar bäst skulle kunna sammanjemnkas genom följande redaction: ”jemväl måtte bestämdt förklaras, att fr. o. m. den dag, då silfverutvexlingen åter tager sin början, alla utgående skatter och onera komma alt beräknas i samma myntsort som hittills efter enahanda grund, som i myntbestämningslagen d. i Mars i83o finnes fastställd” etc.
Hr Nordenanckar:
I anledning af den redactionsförändring, som Gr.
Frölich föreslagit, får jag vördsamt hemställa, om man icke kunde antaga BancoUtsk:s förslag med den förändring, att efter orden: ”jemväl måtte bestämdt förklaras, att,” tillägges: "enligt R.
St:s derom fattade beslut. ” Jag skulle tro, att genom en sådan redaction de olika åsigterna bäst kunde förenas.
Palmstjerna, Garl
Otto: Efter H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts yttrande torde föga återstå att i hufvudsaken anföra; jag skall åtminstone icke annat än deri instämma.
Men jag anhåller vördsamt att få fasta R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett par omständigheter i redactionen af det tillstyrkande, Gr.
Afsigten med detta förslag är att göra saken fullkomligen tydlig, och för att vinna denna afsigt anser jag några ord i förslaget böra utbytas, äfvensom ett ord der torde böra uteslutas.
I början af förslaget står: "att R.
St. förklara och stadga härmedelst.”
Jag tror ordet: "härmedelst" ej här vara lämpligt, emedan detta stadgande redan finnes i myntbestämningslagen af d. i Mars i83o.
Enligt min tanke är det nog att bär införa, det "R. St. förklara och stadga;” och bör man, för att nyttja egentliga termer, borttaga ordet: ”härmedelst.”
Sedan innehåller förslaget orden: ”förra silfvervärde,” hvarmed Gr.
Frölich säkert velat uttrycka det fordna silfverbeloppet af skatterna.
Jag tror ej heller detta uttryck vara egentligt, ty samma silfvervärde som hittills torde komma att framdeles erläggas; hvaremot det är det fordna silfverbeloppet, i o H. 5 34 Den 23 Juli f. m. sora icke mera kommer i fråga.
Jag hemställer derföre, att orden: ”förra silfvervärde” måtte utbytas mot orden: ”fordna silfverbelopp,” efter hvilken förändring Gr.
Frölichs förslag, åtminstone efter min åsigt, blefve fullkomligen tydligt och riktigt.
Hr Cederschjölds förslag, att till hvad Utsk. föreslagit tillägga, att beräkningen kommer att ske i samma myntsort som hittills, torde icke vara riktigt, emedan, ifall BancoUtsk:s förslag att antaga riksg:s-r:drn till enhet vinner R.
St:s bifall, alla skatter komma att beräknas i den myntsorten och icke i den, som hittills blifvit begagnad, och således skulle Hr Cederschjölds uttryck innebära något, som kunde förfalla eller stå i strid med de sednare beslut, som af R.
St. kunna komma att fattas.
Jag tror , att man bör nyttja sådana termer, som öfverensstämma med den mening, man vill uttrycka.
För mig skall det vara likgiltigt, antingen Utsk:s förslag antages eller det förslag, som Gr.
Frölich tillstyrkt; ty jag har ej heller något emot det sednare.
Jag liar blott begärt ordet för att yttra, det jag ej tror, att något uppskof bör kunna komma i fråga, sedan R. o. Ad. i början af detta plenum beslutat, att betänk.
N:o 17 nu skall afgöras.
Långt ifrån att afbida de andra Ståndens beslut i dessa frågor, tror jag det vara af vigt, att R. o. Ad. föregår de öfiigi Stånden med exemplet af sina beslut såväl i afseende på denna som öfriga punkter, rör:de våra myntförhållanden.
Jag anmälde mig egentligen i anledn. af Hr Rosenblads yttrande, men har i detta fall blifvit förekommen af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, med hvilken jag anhåller att få förena mig, och jag ber att blott få tillägga några ord.
Om Hr Rosenblad anser, att icke R.
St. ensamma äga beslutande-rätt i afseende på de ordinarie skatterna, mäste han dock medgifva, att Ständerna äga hälften af denna beslutande-rätt, hvarföre det, då Ständerna i detta fall vilja uttala någon mening, ej torde vara oriktigt eller förnärmande för den andra Statsmagten att säga, det Ständerna besluta; men skulle nu Ständerna, då de anse sig äga åtminstone halfva beslutande-rätten, i und. anhålla, att K.
M. täcktes utfärda ett stadgande i ämnet, synes mig, att frågan blefve behandlad såsom ett önskningsmål.
Frölichs förslag står kyrkan midt i bvn, och i fall K.
M. finner sig kunna bifalla Ständernas beslut, blifver detta en sednare fråga.
Jag tror således, att den vigtiga principfråga, sorn Hr Rosenblad bragt å bane och som jag anser vara ett nog kinkigt ämne för att nu här vidare discuteras, ej bör föranleda R. o. Ad. att frångå Gr.
Frölichs förslag, enär det äfven i delta fall iakttager fullkomlig grannlagenhet emot d 'n andra Statsmagten, då orden lyda: ”1 öfrigt böra R.
St. hos K. M. 1 und. anhålla, dels att till förtydligande af 4 §.
Den a3 Juli f. m. 35 "myntbestämningslagen d. i Mars i83o förenämnde stadgande blifver till allmänhetens kännedom meddeladt” etc.
Jag tillstyrker bifall till Gr.
Frölichs förslag och begär icke något uppskof med frågans afgörande.
I den händelse, att de Hrr, som behagat förena sig med mig om redaclionen af ifrågavar. morn., skulle tillåta, att de ordalag må rättas, som Frill.
Palmstjerna anmärkt, nemi. på det sätt, att ordet ”härmedelst” borttages och att i stället för: ”förra silfvervärde!” namnes: ”fordna silfverbeloppct,” får jag anhålla, att Hr Puddsecret. behagade uti mitt till bordet aflemnade förslag göra dessa ändringar, hvarefter det får gälla såsom mitt förslag.
För öfrigt vill jag icke inlåta mig i den principfråga, som Hr Rosenblad här väckt och Gr.
Cronhjelm sedermera upptagit, icke derföre, att jag anser frågan kinkig, utan derföre, att jag anser dess upptagande alldeles obehörigt.
För den, sorn afhört ingressen af Gr.
Frölichs anförande, då lian gjorde sitt förslag, och som äfven hört ett yttrande af en annan värd ledamot, hvilket innehöll, att Ständernas beskattningsrätt vore orsaken, hvarföre redactionsförändringen vore nödig, var den anmärkning, jag gjort, alldeles icke öfverflödig, och jag förblifver vid denna tanke.
För min del anser jag det vara obestridligt, att i kraft af redan antagen lag är ett sådant stadgande redan existerande, och det är blott en kungörelse, som kan vara behöflig för att lemna folket kännedom derom.
Men skulle man anse lagen ofullständig i detta fall, borde en helt annan form för vinnandet af förklaringen väljas.
Vidare vill jag endast, hvad egentliga föremålet för Gr.
Frölichs förslag beträffar, till Hr Gr. sjelf framställa den fråga, huruvida han genom antagande af den af honom föreslagna redaction icke anser något prejudicat vara gifvet i afseende på R.
St:s ensamt afgörånde-rätt i fråga om ordinarie skatterna, och i fall Ilr Gr. öppet förklarar, att han icke så anser saken, skall jag gerna afstå från mitt yrkande.
Att nu ingå i någon undersökning om lämpligheten af de ordalag, som i öfrigt uti denna vidlyftiga redaction blifvit föreslagna, dertill äger jag ej förmåga, och jag kan derföre i dessa delar hvarken af- eller tillstyrka densamma.
Roye, Fredr.:
Ehuru jag icke direct har något emot den af Gr.
Frölich föreslagna redactionen, har jag indirect emot densamma, att den är för vidlyftig och just genom sin vidlyftighet icke bestämdt säger, hvad jag tror, att Ilr Gr. dermed velat säga.
Jag tror, att man skulle komma till samma punkt, om efter orden: ”alla skatter och onera” i Utsk:s förslag tillädes: ”af hvad natur och under hvilket namn som helst.”
Med detta tillägg har man uttryckt, hvad som åsyftas, och med nästan samma korthet sorn Utsk.
Jag hemställer dock till R. o. Ad., huruvida jag misstagit mig. 36
Den 23 Juli f. m. Gr. Frölich:
Efter den directa framställning till mig, som Ilr Rosenblad gjort, lärer det icke vara möjligt att undgå en discussion i principfrågan.
Jag får då förklara, att jag vidblifver det dubbla motiv, som jag i början af min fram' ställning anförde för min önskan om redactionsförändring, nemi. alt jag dels ville bidraga lill lugnande af flera ledamöter i Hederv. BondeSt., och dels fann oformligt att i önskningsväg framställa, hvad R. o. Ad., enligt min tanke, är berättigad att såsom
Stånd besluta och ej bör öfverlemna till K.
M:s godtfinnande såsom önskningsmå.1.
Det är ovigtigt att för det närvar, utreda, huruvida jag till stöd för R. o. Ad:s beslutande-rätt i denna sak åberopar Reg.formens 57 §., eller den §., som bestämmer R.
St:s rätt att tillika med Konungen besluta i lagstiftningsväg; men så mycket är visst, att såvida ali beslutande-rätt uti förevar, fråga ej kan frånkännas R.
St., böra de termer nyttjas, som jag vågat föreslå till begagnande, och H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts yttrande derom är en borgen, att jag icke helt och hållit misstagit mig.
Hr Rosenblad har invändt, att nu icke vore fråga om att fatta något nytt beslut, utan att man endast behöfde promulgera, hvad som förut blifvit beslutadt; men jag får hemställa till honom, örn icke uti sjelfva det förtydligande, man anser nödvändigt, ligger ett verkligt beslut.
Skola vi då begära, att K.
M. måtte förtydliga en lag, som R.
Jag vågar fråga den värde talaren, örn han anser detta formligt.
Jag tror, att då man anser ett förtydligande böra göras, är man inne på beslutande-rätten, och då bör man tillse, huruvida man bör besluta eller endast anhålla.
Jag sade, att det var ovigtigt att yttra, om det var på grund af 57 §.
Reg.F. eller på grund r af den §., som handlar om
Ständernas rätt att deltaga i civil-lagstiftningen, som beslutande-rätt i detta fall tillägges R.
St.; men efter denna fråga har blifvit väckt och icke lärer afstadna utan vidare explication , då jag hört Gr.
Cronhjelm säga, att han anser den vara kinkig, får jag förklara, att i detta mål ingredierar mer, än man i början föreställer sig, nemi. R.
St:s urgamla rätt att sig sjelfva beskatta; ty om ifrågavar. farhåga hade någon grund, eller om den medgifna ofullständigheten eller otydligheten i i83o års myntbestämningslag kunde leda derhän, att Regeringsmagten på grund af en sådan otydlighet kunde påbjuda, att skatter skola utgå efter deras numerär i silfver, utan att den i myntbestämningslagen afsedda jemnkningen blefve medgifven, hade verkligen Konungen beskattat Svenska folket, och folket icke beskattat sig sjelf.
Men äfven om jag icke betraktar saken ur denna synpunkt, ulan såsom en civil lagstiftningsfråga, hvilket jag dock icke kan medgifva, blefve det i alla fall nödvändigt, att R.
St. nyttja orden besluta eller stadga.
Vidare har jag ej att tillägga i denna sak, utan anhåller, att sedan nu H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt Deu aS Juli f. ra. 3; och flera andra ledamöter förenat sig med mig, den af mig föreslagna redaction måtte blifva bifallen med de små förändringar, som jag i anledn. af Frih.
Palmstjernas observationer medgifvit oell hvilka jag hoppas redan i originalet blifvit införda.
Jag måste medgifva, att Hr Rosenblad är en varm försvarare af Kronans prerogativer, ty han går längre än sjelfva Konungens Förste Minister.
Jag vill icke här vidröra den ofta omtvistade frågan, huruvida Konungen ager veto i afseende på grundskatternas förändrande; men då dessa skatter hittills utgått i b:cosed!ar och ett sådant betalningssätt af båda Statsmagterna blifvit godkändt, lärer det vara obestridligt, att de för närvarande äro bestämda i b:cosedlar och att, om de skulle utgå i annat mynt, vore det en förändring. R.
St. må behöfva eller icke behöfva Konungens sanction i fråga om förändring af grundskatterna, så ar det deras rätt att ensamma besluta, det de ej vilja hafva någon förändring i dessa skatter; och då icke någon förändring har kommit i fråga, tror jag, att ingen med fog kan här sätta Ständernas rätt i fråga.
För min del tror jag ej, att exemplet från realisationen under K. Gustaf Hirs tid betyder mycket; ty då ingick från början i planen, att uppbringa grundskatterna till deras primitiva silfverbelopp.
Nu är förhållandet olika, och här är icke fråga om något annat, än att förvissa allmänheten, att ingen förändring genom realisationen skall ske i grundskatternas belojip, utan att de skola utgå såsom hittills.
Jag vill visserligen tro, att Gr.
Frölichs redaction är riktig och bra; men några värda ledamöter hafva yttrat, att de linna svårighet vid att uppfatta en lång redaction, då den icke varit bordlagd, och jag får derföre hemställa, huruvida icke Ståndet ville förena sig om en kortare, i hvilket afseende jag får äran föreslå, att de fem första raderna af Utsk:s förslag må bibehållas, och att dertill må göras följande tillägg: ”jemväl i nåder måtte ”kungöras R.
St:s beslut,v att fr. o. m. den dag, då silfver”utvexlingen åter tager sin början, alla utgående skatter och ”onera, af hvad namn de vara må, komma, såvida ej annorlunda särskildt beslutas, att utgå i samma belopp b:co”sedlar som hittills, eller ock i annat lagligt Svenskt mynt, ”efter för detsamma fastställd valvationsgrund mot b:cosedlar.”
Till en så utmärkt jurist, som Gr.
Frölich, behöfver jag visserligen icke ställa den erinran, att om Hr Gr. anser någon punkt i en gällande lag behöfva förklaring, bör derom särskild framställning göras, ämnet behandlas af LagUtsk. och sedermera deröfver beslutas af Konung och Ständer.
I annan väg kan ej en lagförklaring tillkomma.
För mig är det klart, att det säger sig sjelf, att ingen förändring kan ske i grundräntorna utan R.
St:s bifall; men det är ockrG klart, att intet särskildt beslut der - 38 D c 11 23 Juli f. m. om behöfver fattas, sedan den af Konung och Ständer antagna myntbestämningslagen stadgat, att alla liqvider och betalningar, der ej särskildt förbehåll gjordt är, skola utgå såsom hittills.
Meningen med detta af TJtsk. föreslagna stadgande är endast alt gifva allmänheten kunskap om, att ifrågavar. skatter och oncra ej kunna affordras efter annat myntvärde än hittills, d. v. s. i b:cosedlar.
Att döma efter öfverläggningen synas mig de skiljaktiga meningarna härleda sig från olika opinioner om R.
St:s rätt att besluta otn grundskatterna, eller huruvida de dertill behöfva K.
M:s bifall eller icke.
För min del anser jag, att denna fråga ej vid detta tillfälle borde komma i betraktande; ty då jag å ena sidan medger, att, enligt min öfvertygelse, grundskatterna hvarken kunna höjas eller minskas af Ständerna eller Konungen allena, utan blott genom begge Statsmagternas beslut, måste jag dock å andra sidan medgifva, att här icke är fråga om någon förhöjning eller minskning af dessa skatter, utan om deras bibehållande sådana de nu äro.
Jag tror således, att vi utan fara kunna bifalla, hvad Gr.
Frölich föreslagit, men tror jemväl, att man deri kunde göra det tillägg, "att R.
St. för sin del "förklara och stadga;” och med detta tillägg anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos. å Gr.
Den siste värde talarens sednaste förslag måste jag helt och hållet bestrida; ty att R.
St. skulle säga, att de för sin del besluta, att de vilja hafva grundskatten sådan som hittills, skulle innefatta ett medgifvande, att Ständerna ej ensamma äga rätt att fatta ett sådant beslut med fullt gällande kraft.
Posse: Gr.
Frölichs förslag innehåller icke endast, att R.
St. vilja hafva grundskatterna sådana som hittills, utan äfven att de skatter, som hittills utgått med b:cosedlar, skola kunna efter en viss beräkningsgrund erläggas med silfver, och det är i detta fall, som jag tror, att R.
St. ej kunna ensamma besluta, och att de således alltför väl kunna säga, det de för sin del förklara och stadga.
Hvad angår det ämne, som Gr.
Posse sednast omnämnt, så, i fall R.
St. ej kunna ensamma derom besluta, behöfva de icke heller derom fatta beslut; ty det finnes redan stadgadt i myntbestämningslagen af d. i Mars i83o, att 2 r:dr 32 sk. i b:cosedlar kunna liqvideras med i r:dr silfverspecie.
Jag är alldeles ense med den siste värde talaren, att hela detta tillägg kunde vara öfverflödigt, och så hafva äfven de flesta talare härstädes ansett detsamma.
Men behofvet af detta tillägg har uppkommit genom en del af BondeStls ledamöters farhåga för en annan tydning af myntbestämningslagen, och det beslut, Hr v.
Troil nyss förkla - Den a3 Ju 1 i f. m, ra t vara obehöfligt, torde således anses nödigt för 13ondeSt:s lugnande och beredandet af realisationens framgång.
Jag tror, att frågan bäst och snarast kommer till slut derigenom, att jag bestämdt förklarar, att jag yrkar propos. på momentet, såsom jag föreslagit det, utan att medgifva de amendementer, som Hr v.
Troil och Gr. Posse föreslagit.
Om meningen är att lugna ett eller annat PiiksSt., synes mig, att afsigten ej kan vinnas, om saken framställes så, som om den ej vöre afgjord, då It.
St. fattat deras beslut, och om lt.
St. sade, att de för sin del beslutat, visste man ju icke, huruvida beslutet komme att gå i verkställighet eller icke. II.
Ex. Ilr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å BancoUtsk:s förslag i sista punkten al' utlåt.
Jag anhåller om propos. på mitt förslag, för att utröna, huruvida det kan vinna Ståndets bifall. lii- Lefren:
Jag anhåller om propos. på det förslag Fril).
Boye uppgifvit, innefattande några ords tillägg i Utsk:s förslag.
Jag anhåller om propos. på det förslag till redaction, som jag haft äran uppgifva.
För att med litet mera tydlighet förklara mig, får jag nämna, det jag önskade hafva redactionen så lydande: ”att lt.
St. bestämdt måtte förklara, att ”fr. o. in. elen dag, då silfverutvexlingen åter tager sin bör”jan, alla utgående skatter och onera, af hvad natur och ”under hvilket namn som helst, komma att beräknas efter ”enahanda grund, som i myntbestämningslagen d. 1 Mars i83o ”finnes fastställd, så att, vid deras utgörande med penningar, den betalande äger efter eget godtfinnande att dem erlägga antingen i b:cosedlar eller uti silfvermynt, beräknadt ”efter 2 r:dr 32 sk. b:co eller 4 r:dr riksgls för hvarje r:dr ”silfverspecie, enligt den med afseende å slagskattens beräkning i myntet af K. M. och R.
St. förändrade 1664 års ”myntfot, och att R.
M. matte anhålla om detta ”besluts införande i kungörelsen om silfverutvexlingen.”
Jag skulle tro, att genom ett sådant beslut, som bestämdt nämner alla skatter och onera, af hvad natur och under hvilket namn som helst, alla farhågor komma att upphöra, och anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. å denna redaction.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Gr.
Fröiichs ofvan upptagna förslag med de af Frih. Palmstjerna föreslagna 1 och af Gr.
Frölich médgifna förändringar, att nemi. ordet härmedelst skulle utgå, samt or - 4°
Den 23 Juli f. m. den: förra silfvervärde utbytas mot orden: fordna silfver belopp.
Gr. Posse: Sedan R. o. Ad. nu fattat ett beslut öfver BancoUtsk:s betänk.
N:o 17, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes till R. o. Ad. framställa den propos., huruvida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att inbjuda de öfriga Stånden att i R. o. Ad:s beslut instämma.
Uppå derefter framställd propos. blef den af Gr.
Posse föreslagna inbjudning af R. o.
Ad. beslutad. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 till 3 e. m.
Onsdagen den 23 Juli 1834- Plenum kl. 6 e. rn.
Jag får till prot. anmäla min protest emot det beslut, R. o. Ad. i förmiddags fattat rör:de BancoUtsk:s betänk.
N:o 17, ahg:de tiden för silfverutvexlingen från Banken, och begär, att min reservation får åtfölja den inbjudning till de öfriga Medslånden, att instämma uti R. o. Ad:s beslut, som jemväl blifvit beslutad.
Jag anser vådligt att tillåta silfverutvexling från Banken, förrän R.
St. kommit i tillfälle att besluta öfver det förslag till lag för Banken, som med anledning af K. M:s nåd. propos. af vederbörande Utsk. skall upprättas.
I händelse Frih.
Cederströms särskilda mening, på sätt han yrkat, skall åtfölja inbjudningen till de öfriga RiksSt., hvilket enligt grundlagen icke lärer kunna vägras, anhåller jag att äfven få bifoga prot.utdr. den anmärkningen, att vid voteringen om beslutet endast fyra ledamöter af Ståndet delade Frih. Cederströms mening.
Utdrag af prot., hållet hos IL R. o. Ad. vid urtima riksdagen i Stockholm d. 23 Juli 1834, f. m.
S D. Då nu ånyo föredrogs BancoUtsk:s d.
14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 17, i anledn. af de inom RiksSt. gjorda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under JN:o Den 23 Juli e. ra. 4* N:o 8 afgifna betänk., ang:de Bankens öppnande till utvexling af silfver, stadnade R. o.
Ad. i följande beslut: 1:0
Att till slutligt besvarande af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de Bankens öppnande till silfverutvexling d. i Juli innevar. år, i und. förklara, att, sedan de binder, hvilka mött för silfverutvexliugens begynnande å den af K. M. i nåder uppgifna dag, blifvit undanröjda, R.
St. pumera finna sig i tillfälle på det sätt efterkomma K.
M:s nåd. uppmaning, att Banken senast d. i nästinstund.
Sept. öppnas till utvexling af silfver, enligt den uti myntbestämningslagen af d. i Mars i83o fastställda grund för inlösen af Bankens sedlar. 2:0 Att R.
St. måtte förklara och stadga, det allmänna skatter och onera, deri inbegripna de räntor, hvilka i jordeböcker till visst belopp i penningar äro utförda, icke kunna i deras fordna Silfverbelopp beräknas, och en skatteförhöjning sålunda åstadkommas, utan skola fr. o. m. den dag, silfverutvexlingen tagit sin början, utgå efter enahanda grunder, sorn i myntbestämningslagen af d.
1 Mars i83o finnas fastställda, så alt vid deras utgörande med penningar den betalande äger^ efter eget godtfinnande, att dem erlägga antingen uti b:cosedlar eller uti silfvermynt, beräknadt efter 2 r:dr 32 sk. b:co eller 4 r:dr riksg. för hvarje silfverspecie, enligt den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, äf K. M. och R.
St. förändrade 1664 års myntfot. 3:o Att R.
St. i öfrigt måtte hos K. M. i und. anhålla , dels alt, till förtydligande af 4 §• myntbestämningslagen d. 1 Mars i83ö, förenämnde stadgande blifver till allmänhetens kännedom rneddeladt 1 den kungörelse, som i nåder torde utfärdas, ang:de upphäfvande äf det, medelst K. kungör, d. 18 Mars 1818, allmänheten tillkännagifna beslut om inskränkning i utvexlingen af silfver emot Bankens transportsedlar, dels ock att i sammanhang härmed nödiga föreskrifter för såväl enskilda liqvider, som för debitering och uppbörd af alla slags skatter och onera, må i nåder utfärdas. 4:o
Att vänligen inbjuda de öfiäga resp.
MedSt. att uti ofvannämnda 3:ne beslut sig med R. ö. Ad. förena.
Med anledn. af 4:de punkten i det nu upplästa prot.utdr. och med afseende å den vigt, som R. o. Ad. torde vilja gifva åt sitt i dag fattade beslut genom skyndsam communicatiön deraf^ hemställer jag och begär Hr Gi'i b.
Lartdtm:s piopös;, ätt inbjudningen till de öfriga RiksSt. måtte ske genom en deputation i morgon vid pleni början.
Horn, och torde altså, om bans fram10 11. 6 42 Den a3 Juli c. m. ställning af R. o. Ad. gillas, höra i 4;d« punkten af prot.- utdr. införas, att inbjudningen skall ske genom en deputation. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade genom en deputation meddela sina Medständer sitt i det nyss upplästa prot.utdr. omförmälda beslut och, i sådant fall, om Ståndet ansåg, att detta borde i prot.utdrrs 4:de punkt intagas.
I anledn. såväl häraf, som af Frih.
Cederströms och Gr. v. Fersens ofvanföre gjorda framställningar, upplästes till justering följande förändrade redaction af 4;de punkten samt slutmeningen: ”4:o att genom en deputation vänligen inbjuda de öfriga resp.
MedSt. att uti ofvannämnde 3:ne beslut sig med ”R. o. Ad. förena. ”Hvarjemte 2:ne yttranden af Frih.
Cederström, Jac., ”och Gr. v. Fersen, Hans, i stöd af 5y §.
Riksd.Ordn. skul”le till de öfriga RiksSt. åtfölja.” Frih.
Jag tror icke det vara enligt med grundlagen, att Gr. v. Fersens nySs afgifna yttrande åtföljer inbjudningen; ty jag kan ej finna annat, än att 57 §.
Riksd.Ordn. blott tillåter dem, som icke i beslutet instämt att bifoga sin reservation, och jag tror ock, att Gr. v. Fersen icke är bland de fyra ledamöter, som voterat med Frih. Cederström.
Jag tror således, att hans mening icke kan såsom reservation medfölja.
Hå voteringen är sluten, ser jag intet hinder för Gr. v.
Fersen att till Frih.