Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cavalleri. 9,354 7,060 8,457 6,1 28 5o,oi6 3,68o 7,024 2 1,520 35,q7Ö 57,496 63,5o8 1,952 6,100 11,484 1,461 44,970 Infanteri. 41,072 55,800 43,376 2 1 ,2o3 197,238 8,285 25,760 78,100 69,600 147,700 23g,400 9527 24,810 92,010 4,538 196,493 Krigsforhål landen.
Cayalleri. g,5o6 Infanteri. 42,l83 {Hela arméens krigsstyrka öf-1 överstiger 100,000 man gcnooi> (tillökning i de olika vapnen.) Ingen känd 6,128 56,766 eli 67,798 f Krigsstyrkan \ af alla (Krigsstyrkan (till 70,000 å 3o,ooO 46.848 76.848 16.848 ■ 83,632 olikhet i krig. 46,273 264,50! er 3o3,88i Urai.ooo man? vapen. j kan hringas ) 76,000 man.j 130.000 I 16,000 246.000 104.000 374,200 (Arméen ökas i krig till ( 70,000 å 76,000. 2,782 55.714 55.714 • 4,5.4 36o,381 398,4 ‘>7 Cavalleriet förhåller sig till infanteriet i fred såsom i krig såsom I : 4,3 9 0 1 :7,905 1 :5,i 29 1 : 3,460 I : 3,943 1 : 3,6 6 7 I : 3,624 1 : 1,934 1 : 2,551 1 : 3,771 I : 4,8 80 I : 4,067 1 :]8,o 12 1 : 3,106 1 : 4,3 6 9 I : 4,4 3 8 1 :7,551 1 :4,839 I : 4,4 8 2 I :4,333 I : 2,476 i : 3,201 1 :6,17a 1 : 5,211 1 : 6,461 1 : 7,151 *) Enligt ”das Hcer-Wcscn der Staaten der Deni schen Bondes.” **) Enligt ”Annuaire militaire, historiqne, topographique, stalistique et auecdeliquc, par Sicard.” ***) Enligt ”Den Danske armées organisation af y. Raeder.” Den 7 Maj f. m, 3ig med en granskning öfver StatsUtsk:s förslag till den blifvande 3:dje hufvudtiteln i sin helhet.
Lika litet medför min i armeen inneliafvande tjenstebefattning en sådan pligt; men jag har ansett det ej vara onyttigt att just genom mitt exempel visa, alt åtminstone försök till vederläggning af Utsk:s skäl för projecterad omorganisation af försvarsverket kan, under temmeligen gynnande auspicier, åstadkommas äfven af dem, hvilkas militära insigter höra till medelmåttans calhegori — ja till och med af icke militärer, hvarpå flera bevis lemnäs i de betänk, åtföljande reservationer.
Ingressen till StatsUtsk:s utlåt, uttrycker den, såsom för afslagen verkande grundsatsen, i följande ord: ”1 betraktande så väl af Rikets tillgångar, som af försvarsverkets ändamål, att med minsta möjliga uppoffring, ”med högsta verkan befordra Rikets säkerhet, har Utsk. antagit den mening: att Rikets försvarsverk, för att motsvara sin bestämmelse, påkallar flera betydliga förändringar, ”och alt dessa icke befordras genom städse beviljade nya ”anslag, för att användas i en riktning, om hvars ändamålsenlighet R.
St. icke varit i tillfälle att förvissa sig, då de, ”oaktadt de ganska nöjaktiga utredningar, som blifvit med”delade, rör:de särskilda delar af krigs-administrationen, ”likväl på det hela saknat den vägledning, som en omfattande ”plan för försvarsverkets organisation hade kunnat lemna.”
Om jag rätt uppfattat Utsk:s mening med nu citerade Utdrag af betänk., så innebär den ett slags indirect klander deröfver, att Regeringen ej till StatsUtsk., jemte den K. propos:n, aflemnat en omfattande plan till försvarsverkets organisation, emedan Utsk. derigenom blifvit beröfvadt ett önskadt tillfälle att pröfva och bedömma planens ändamålsenlighet, samt anslagens behöflighet, och derefter bestämma de flera betydliga förändringar, som Utsk. förmenar vara påkallade i försvarsverkets nuvar. skick, för alt motsvara sin bestämmelse.
Hufvudbeståndsdelarna af Sveriges försvarsverk utgöras af dess fästningar, flotta och annee; blott om den sednare är här egentligen fråga, nemi. om huru armeen är organiserad till styrelse, personal och materiel; ty jag kan icke tro, att Utsk- härunder äfven förstått en fullständig defensionsplan — eller aromens användande mot supponerad fiende, på supponerad krigstheater.
Tvifvelsutan finnes en sådan defensionsplan, af den det vederbör, under alla hypotheser, skärskådad och till sina allmänna grunder stadfästad; men hvarken hör eller kan denna plan någonsin underställas R.
St:s granskning, derföre : 1:0 att Sländerne till en sådan granskning ej äga laglig rättighet; 2:0 att om granskningsrätten funnes, så skulle dock förmågan att densamma, till Rikets båtnad, utöfva, hos R.
St:s majoritet saknas; 320
Den 7 Maj f. m. 3:o att om äfven Ständerne tillerkändes både gransknings-rätten och förmågan, så skulle dess offentliga utöfning, på förband, lemna Rakets blifvande fiender den bästa ledning för uppgörandet af deras framtida anfallsplaner; och 4:o att om, jemte granskningsrält och granskningsförmåga hos omkring
Soo representanter, äfven linge antagas den djupaste tystlåtenhet; så skulle i alla fall granskningen, verkställd af sä många individer, knappast kunna åstadkomma något resultat, eller också endast ett högst vidunderligt — vore äfven alla dessa 800 representanter Europas kunnigaste och skickligaste militärer, hvilket här ej lärer vara fallet.
.lag påbördar ej Utsk. en så förvänd åsigt, ehuru den på sednare år varit framkastad, både i tal och skrift; men jag förundrar mig deremot högeligen öfver att Utsk. , med den K. proposm framför sig, och efter erhållna ganska nöjaktiga utredningar ronde de särskilda delarna af krigsadministrationen, ej fallit'på den tanken att betrakta alla dessa särskilda delar i ett sammanhang, hvarigenom genast funnits det sökta, eller en omfattande plan för organisationen af Sveriges försvarsverk: d. v. s stridskrafternas ordnande i qvantitativ t och qvalitativt förhållande efter Rikets behof och tillgångar — börjadt. ända ifrån 1810 och successivt utveckladt ända till denna dag.
Med hänseende till behofvet af stridskrafternas mängd och deras förslitning' genom tätare anväudningstillfällen, så har Pomerns afträdande och föreningen med Norrige verkat en inskränkning, som i förra fallet, eller mängden, kan, till siffertalet, uttryckas med 25,000 man, nemi. 10,000 man på Norrska gränsen, ett minimum af 5ooo man i Pomern, samt en vunnen tillökning af 10,000 man auxiliär trupper.
Hvad förslitningen beträffar, så synes det mig, som skulle den Skandinaviska halfön, från landsidan åtkomlig endast genom en enda, till inkräktning föga lockande väg, men till läget, för öfiägt, genom håfven skilja från continenten och med densamma ägande få gemensamma, lill stridigheter ledande intressen, kunna lemna de begge förbundsstaterna godt hopp, att emellan fredsbrotten komma att äga rum intervaller, nog långa för att gifva folkökningen tid alt återställa det genom krigen störda förhållandet.
I följe häraf anser jag den qvantitativa delen af försvarsverket hafva genom bevärts-systemets införande erhållit den största utveckling af disponibel stridskraft, som till personal möjligen kan komma i fråga att användas.
Jag upplager den här approximativt till 3o,ooo man slående armee, såsom stam, och 3o,ooo man beväring, att med stammen genast införlifvas, samt 45,000 man eller de tre öfriga bevär:s-classerna, alt successivt ersätta afgången.
I afseende på de särskildta vapnens inbördes qvantitetsförhållanden till hvarandra, Den 7 Maj f. m. andra, sa torde 3ooo man artilleri ocli 5ooo man cavallen till 52,ooo man infanteri vara en proportion, sorn, i betraktande af krigstheatern — 0111 Sverige — samt under förutsättning af ändamålsenlig utrustning och krigsbildning, efter militäriska grundsatser, kan anses försvarlig, ehuru cavalleriets styrka, fördelad på 3, kanske 4 särskildt agerande armeecorpser oell använd på Skånes, Öster- och Westergöthland*, ja pä Uplands, Westmanlands och Södermanlands slätter, är ganska knapp och vore alldeles otillräcklig, om ej svårigheterna vid detta vapens sjötransport gjorde troligt, att fiendens stridskraft, i denna del, ej kan komma att betydligt öfverstiga vår egen.
Hvad angår proportionen emellan befäl och trupp, så äga vi ej nu af det förra en tillräcklig mängd, sedan behöflig stabs-personal först blifvit afräknad, ens om blott en enda dass beväring skall med gamla stammen samtidigt sättas i activitet, äfven under förutsättning af till rörelser oviga, och lill eftersyn tröttande compagni- och bataljons-storbeter, ännu mindre för 2:ne classers incorporalion.
Hvad krigsadministrationen i denna del tänkt, synes dels af 3:dje bataljons-befälets formering, dels af Stockholms, Hallands och Gottlands bevärts-manskaps organisation under eget befäl.
Sist får jag anmärka, i anleda, af de tre till uppsättning olika trupparter, som hos oss finnas,— nemi. värfvad, indelt och utskrifven, — att då alla utgöra barn af samma land; så bör öfverhufvud bos alla förutsättas samma kärlek till fosterbygden, samma intresse för dess försvar och summa nationallynne samt fallenhet för soldal yrket, endast med undantag af de nuancer, som uppkomma genom stads- och landtlefnad, provinsernas olika folkstammar, samt disciplinens, under längre eller kortare årlig tjenstetid, kraftigare eller svagare inverkan.
Emellan de tvänne första och den sista arten företer sig likväl en betydlig åtskilnad, med afseende på åldern och med afseende på det frivilliga valet eller den tvungna förbindelsen att vara soldat; hvartill kan läggas en tredje skilnad emellan den långa och korta tjenstetiden.
Efter min åsigt tala alla tre olikheterna till de stående truppernas fördel.
2i:sta och 22tdra ålders-åren äro ej i vårt klimat de, då kroppen bäst står emot krigets mödor, oell de, då sinnet erhållit nog manlig fasthet att länge fortsatta försakelser och besvär of alla slag, utan knot fördraga, ehuru för en hastig, enthusiastisk kraftyttring kanske de rätta; men denna kraft kommer i fråga endast någon gång — ulbärdighetskraften deremot alla daga r.
Man borde få förutsätta, att den som frivilligt tager lega eller värfning, dertill manas af sin lust för soldatyrket; men också bör antagas, att anelia lika verksamma drilfjädrar kunna dertill föranleda, såsom nödställda förmögenhetsomständighetcr, fåfänga och orolighelsanda; det slår dock Gil. 4 * k Saa1 Den 5 Maj f. m. alltid fast, att saknaden efter hemmet, under olla dessa förhållanden, bör vara, individuella fall undantagna, mindre bitter och göra soldatlifvet mera drägligt, att ej säga mera trefligt för värfvad och indelt trupp, än för den conscriberade, hvilken redan i sjelfva tvånget kan finna ett skäl till afsmak.
En längre tjenstetid bortnöter småningom hemvanorna, gör tryckningen af disciplinär-oket nästan till ett behof, casern-vakt och lägerlefnadens för hvarje dag och timma punktligt bestämda göromål till en angenäm omvexling af mödosam ansträngning och hvila — af frihet och tvång, och danar, örn icke bättre moraliska varelser, åtminstone dugligare soldater.
Af alla dessa skäl anser jag en minskning uti den stående armeens nuvar. numerär, såsom en uppoffring, hvilken ingalunda kan ersättas genom en utvidgning af bevär:s-manskapets öfningstid.
Förhållandet mellan indelt trupp och värfvad, är till numerären såsom 1 till 4> oc'' då af hela den värfvade styrkan fdelar äro anslagna till de vapen, hvilka, för att vara nyttiga i krig, oundgängligast fordra full utbildning under fred, och sista tredjedelen, dels såsom Konungens lifvakt och garnison i Slockholm, dels för det nyttiga jägarvapnet i en provins, hvars innebyggares allmänna för trolighet med skjutgevärets handterande endast kan göra begripligt, huru detta reg:te med så liten krigsöfning karr vara så dugligt, som det vid alla tillfällen, till sin och befälets heder, visat; så lärer ej skäligen någon förändrad proportion mellan nämnda trupparter böra komma i fråga.
Hvad materielens qvantitativa del beträffar, så hänvisar jag blott till den K. proposms 8:de punkt., endast med tillägg, att en illa beklädd och utredd arme'e är beröfvad halfva sin kraft.
I fråga om armeens qvalitativa del, torde krigs-styrelsen först böra komma under betraktande.
Bestående af de förvaltande, expeditionsförande och ordergifvande myndigheterna, hafva dess till beskaffenhet bestämdt åtskiljda, men med hvarandra till verkan på armeens tjenstbarhet, nära beslagtade administrations-grenar, i brist af en gemensam öfver-styrelse, hittills saknat ett behöfligt samband.
Men om, detta oaktadt, det torde blifva svårt för hvilken som helst att i någon krigsadministrationen tillhörande detalj uppsöka brister, till hvilkas afhjelpnnde ej redan preliminära steg äro tagna, eller nyttiga förbättringar, hvars behof ej på förhand äro insedda och i mån af tillgångar successivt införda; så mäste man medgifva att, näst den styrande kraft, hvars välgörande verkningar upptäckas i vårt land, öfverallt, der man ej med flit blundar, eller betraktar sakerna ur partisinnets synglas, armeen står i verkligt stor förbindelse hos de män, hvilka, under en sådan organisation, endast genom samhällighet, nit och verksamhet, kunnat uträtta så mycket för armeens bästa, som nu ligger för allas Den 7 Muj f. m. rigon — såsom t. ex. styrelseverkens förbättrade organisation, general-befälens, lill lättare öfversigt, likformigare, kraftigare oell hastigare verkningar ledande inrättning.
För k r ig sbild ningen: resestipendier, Mariebergs läroverk, Krigs-academiens andamålsenligare organisation, examens-commiteer i alla och militärskolor i de flesta districter, corporalskolorna samt instrnctions-bataljoncrna på Drottningholm.
För armeeus Underhåll, beklädnad, bevärings och vapenöfning: beklädnads- lönings- och boställs-directioner; mötespassevolance-inrättmn; gevärsfactoriernas förbättring; de större lägren på en gång; generalernes och soldaternes skolor; indelta arme'ens lönereglering; accordernas successiva amortissement; pensions-inrältntr m. rn.
Lägg härtill, att de af ålder med nationens ekonomi, vanor och begrepp sammanväxta förhållanden blifvit respecterade, så vidt tidens kraf det medgifvit, och att de nya inrättmna blifvit med de gamla så förenade, att de nu utgöra ett sammangjutet helt; och man torde få erkänna, att en hela försvarsverket omfattande plan redan länge varit med framgång följd, saint att den, likasom alla det verkliga snillets skapelser, ehuru djuptänkt, dock varit så naturligt enkel, att den af det vanligaste menniskoförstånd kunnat uppfattas.
Visserligen har den kostat penningar, och kommer att kosta mera, om den ej skall stanna på halfva vägen, hvilket är nästan detsamma, som att gå tillbaka; men hvad uträttar man i våra dagar utan detta nervus rerum.
Och så länge hvarken grundskatter eller bevillning individuel behof! ökas, tror jag att en nation med regleradt myntvärde, betalad statsskuld och betydliga öfverskott på statsinlraderna, ej till sitt financiella bestånd löper någon särdeles fara, om äfven partiel och periodisk nöd ej mer kunnat utestängas från henne, än frän alia andra jordklotets skiljda folkslag.
Jag tror, att denna nation bör i tid besinna, huru mycket svårare det är att organisera än att desorganisera ett försvarsverk, och alt den mest fria, den mest välmående stat, utan dugligt försvar, är att betrakta såsom en väl skött och’ rikt bärande åker utan Inhägnad.
Man har haft besväret alt plöja och så, man njuter fägnaden af att se den herrliga grödan frodas — och en vacker dag ligger den fÖrtrampad under objudna gästers fotter.
Hvilka äro då de betydliga förändringar, sorn StatsUtsk. föreslår i den nuvar. organisationen?
För att endast fästa mig vid den hufvudsakligaste, utgår Utsk. från den synpunkten, att det åsyftade ändamålet endast kan vinnas genom en utsträckning af beväringens vapenöfning, och denna utsträckning endast genom besparingar i åtskilliga delar af krigsförvaltningen och genom indragnin gar i den stående hären.
Förbigående besparingarna i krigsförvaltningen, inskrän - 34 De 11 -j Maj f. m. ter jag mig till granskning af de föreslagna indragningarna.
Dessa liro in summa: på stående armeens numerär 1:0 till befäl, i general, 32 reg:ts-officerare, 4[ ''y11* mästare och capitaine!', 63 subalt.officerare och 8i underofficerare ; 2:0 till trupp, 34oo man; 3:o dels genom afsittning, dels genom indragning, 733 cavalleri-hästar.
Mina skäl emot dessa indragningars nytta uro redan i det föregående anförda, och vinna i vigt, om man besinnar, att gen 0111 bevartns förlängda öfningstid.
Jag vill endast hålla mig vid befälsindragningen.
Den skulle tillskynda armeen ett större afbräck, än en förlorad hufvudbatalj, men vara till sin moraliska verkan vida menligare, än om hela denna personal stupat på slagtfältet och lemnat sina öfverlefvande kamrater exempel till efterföljd och utsigter till befordran.
Utsk:s indragning synes deremot visa armeens befäl, att åtminstone denna del af National-representalionen föga värderar den sjelfförsakelse, som erfordras för att i graden tåligt, och 1111 utan förhoppning om lönetillökning, tillbringa nära 20 år.
Alt denna expectancetid ej kommer att förkortas genom så många capitaines- och regitsofficersplatsers indragning, är lika klart, som att den ännu mera kommer alt förlängas genom de på indraga.stat satte tjenstbarc officerares återplacering på ordin.-stat.
Som capi taine grånar man ytterligare 11 ä 12 år, innan regtts-officerareplatsen blifver tillgänglig, eller också, om man ej till den anser sig eller anses competent, så tager man, efter tillryggalägga 3o tjensteår, afsked, för att, kanske med familj, frossa på den 4°° r:di’s pension, som man, till stor del, af egna medel sammansvultit.
Sådant är det perspectiv, som Utsk. haft hjerta att vilja ännu mer förmörka!
”Gån till edra hem, medborgare!
J arén ej mer soldater!” sade fordom den Romerske Imperatorn åt sina uppstudsiga legioner; men Svenska armeens befäl har, långt ifrån att vara uppstudsigt, deremot, år från år, med ökade tjenstepligter ökat sitt nit och sin skicklighet att dem uppfylla; och den tror, att i Sverige finnes blott en enda man, personligen qvalificerad att föra Caesars språk och lagligen berättigad att göra det i handling gällande.
Stjerncrona, David, uppläste följande:
Emot StatsUtskls nu förevar, betänk, öro af tviinne dess ledamöter, Hr Biskop Hedre'11 och Hr Prosten Åstrand, reservationer gjorda; som, efter min förmening, nödvändigt böra föranleda till återremiss och ändring.
Hvem inser ei, i likhet med Hr Biskop Hedren, all StatsTJlsk, öfverskrida siri af grundlagarna föreskrifna verk - Den 7 M ;i j i . ita. ningskrets, då det ensamt, eller utan Ekon.Utskts medverkan, föreslagit så genomgripande för-ändringar i aromens organisation?
Hvilken militär med aldrig så liten erfarenhet delar icke reservantens öfvertygelse, att Rikets försvarsverk skulle förlora, om StatsUtskts nu afgifna förslag skulle vinna framgång.
I samma mån, som armeen genom indragningar förminskas, bör viii samtidigt, eller snarare på förhand, ersättning beredas, genom ett mera utarbetadt bevärts-systeme, an det vi äga, hvilket nu hos oss torde kunna sägas existera endast i princip.
Oro man bär i landet gjorde sig ett riktigt begieppom det svårt tryckande af ett ordentligt bevärts-systerne, så skulle man — jag vågar tro det — allmänt dela Biskop IIedre'ns tanke, att landets bördor genom antagande af Utsk:s betänk., komma att betydligt ökas, i stället för att minskas.
Hr Prosten Åstrands reservation är så hell och hållet grundad på oemotsägliga fada, och conclusionen så strängt logisk, att intet annat för mig återstår, än alt för min del deruti helt och hållet instämma.
Som mig synes, ådagalägges endast genom denna korta reservation ovillkorliga nödvändigheten af återremiss af StalsUtsk.s betänkande.
Då en militär uppträder att motverka StatsUtskts vidt omfattande plan, torde det för honom medföra skyldigheten att motivera sina stridiga åsigter!
Lyckligtvis ser jag mig i många delar häruti förekommen.
Förbigående så mycket som möjligt hvad i saken blifvit till vederläggning af Utsk:s betänk, anfördt, återstår endast för mig, att fasta mig vid följande delar af betänkandet.
Om StatsUtsk:s betänk, skulle i sin helhet af R.
St antagas, men K.
M. icke finna för godt att lemna sitt samtycke tili de af StatsUtsk. alternativt föreslagna genomgripande indragningar i armeen m. m., blifver deraf en följd, att icke allenast en del af de vid denna riksdag af K.
M. fordrade nya eller ökade anslag på 3:dje hufvudtiteln blifva afslagna, utan ock att de till nämnda titel vid 18 >5 års riksdag lemnade anslag skulle förminskas med en summa, stor 43,Gog r:dr b:eo.
Lemnande åt den det vederbör att punktvis och i detalj försvara, så väl de vid denna riksdag fordrade ökade anslag, som alt motverka den af StatsUtsk. å nuvar. anslag föreslagna nedsättning af 4 J,6og r:dr b:co, tillåter jag mig endast, vid delta tillfälle, på min underordnade ståndpunkt, en eller annan fråga, vid hvars besvarande jag högligen skulle önska, att .StatsUtsk. icke ville behandla Svea Rikets försvarsverk helt och hållet som bisak.
Men innan jag börjar mina förfrågningar, anser jag mig, till förekommande af föl tydning, öppet böra förklara, att jag, i likhet med hvarje rättskaffens representant , fullkomligen erkänner, alt den kraft eli nation under fredstid använder 336 Den 7
Maj f. m. på sitt försvarsverk bör, å ena sidon, bestämmas af nödvändigheten att alltid vara rustad till krig, på så sätt, att man rimligtvis kan äga hopp att försvara sig, men å den andra, ingen större ansträngning härvid göras, än att nationen dervid, utan ringaste öfverspänning och deraf följande förslappning, ledigt och säkert kan förkofra sig i välstånd.
Min första fråga skulle med anledn. häraf blifva: om
Regeringen uti framställningen om försvarsverkets behof, vid innevar. riksdag ölverskridit någondera af dessa vigtiga gränser.
När de indirecta skatterna utgå till ett så förhöjdt belopp, att de lemna betydliga öfverskott, hvarigenom en nedsättning i skattebördorna kan ske; när
Riket ej är behäftadt med skuld, har man hitintills i intet land ansett sig böra företaga indragningar, hvarigenom Rikets bestånd på något vis kunde äfyenlyras, helst när, som i Sverige, en så stor del af kostnaden för armeen beslrides med Statens domäner eller räntan deraf.
Ingen sakkunnig lärer väl å andra sidan kunna påstå, att Sveriges annee på fredsfot — 29,536 man af alla vapen — är större an behofvet påkallar, helst då man beräknar, att mer än 25,000 man, vid ett infallande krig, icke kunna bryta upp ifrån roten och garnisonerna.
Norrige, meden million menniskor, har på fredsfot 12,000 man; och af tillförlitlig hand tror jag mig känna, att just nu fråga lärer vara att öka Norrska armeen på fredsfot, och att man icke emotser allvarsamt motstånd för denna ökning.
Hvad skall man häraf sluta annat, än att Norrmännerne icke tro på evig fred, och anse för rätt och nödigt, att under freden vara rustade för hvad som hända kan.
Jag ville för det andra fråga, om icke armeen verkligen behöfver en längre öfningstid.
Hvad först angår infanteriets rekryt-exercis, så är detta vapen nödsakadl att till 3 år utsträcka rekryt-daningen,hvilket sker, dels vid reg:ts-mötet, dels under bevärts-exercisen.
Det ligger ju således för öppen dager, att infanteriet förlorar i tjenstbarhet, derigenom att det alltid i sina leder måste äga 2:ne års rekrytering, halfdanad eller oexercerad.
När härtill kommer, att detta vapen, oftast endast i brist på tillgångar, har reg:ts-möte livart annat år; så inser man latt huru otillräcklig den nu lemnade öfningstiden är.
Altarliden emedlertid är så pass tjenstbar som den ändå är, har sin enda orsak uti den frivilliga enrotleringen och i dess förträffliga officerscorpser.
Det finnes ännu lyckligtvis qvar i Sverige, att hvad man, i ordets hela bemärkelse, frivilligt åtager sig, del anstränger man ock sin yttersta kraft att uppfylla.
Cavalleriet åter är i detta afseende bättre lottadt, men ej nog, då man tager i beräkning de mångfal idigt större svålig heter det har att öfvervinna.
Tvenne månaders tid be - Ben 7 Maj f, m. stås vid exercis-sqvadronerna till rekrytens tinning, och 6 veckor för hästens dressering; och likväl är den nn anslagna tiden i hegge fällen ej längre, än alt man får afbryta både karl- och hästdaning, just när på en dag skulle göras större framsteg, än på 10 dagar, under de båda första månaderna.
För cavalleriets rykrytdaning finnes icke mer än 22,000 r:dr anslagna.
Detta anslag deriverar sig från 1806.
Den skarpsinnige och verksamme mannen, som uppfattade ideon om rekryt-sqvadron , kunde likväl ej i sin helhet genomföra densamma; ty då, som nu, mötte hvad genialiskt och godt var motstånd.
Det lyckades honom ej för flera än 3 regtten, nemi. de 2:ne Skånska, samt Smålands husarer.
De 2:ne öfl iga ansågos i annan väg kunna erhålla tillräcklig öfning, f öfverensstämmelse med denna idde uppgjordes calculen, och 22,000 r:dr ansågos, efter den tidens pris, tillräckliga för detta behof; men hvad hände?
Efteråt insågo de andra reg:tena sitt misstag, och anhöllo alt blifva delaktiga af den förmån, som de förra beviljats.