Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förundrar mig, att Herr Tham på allvar kan vara okunnig derom, att, genom afsläg till den ifrågavarande punkten, det gamla stadgandet kommer att qvarstå.
Det är också detta jag åsyftat, för att göra den 3:dje punkten så oskadlig som möjligt.
Jag skulle gerna instämma med Herr Tham i antagandet af Utskottets förslag; men tror, att man derigenom skulle frångå sitt första beslut, alt icke ingå i specialiteter, utan endast hålla sig till grunder.
Jag anser derföre, lika med Herr Crusenstolpe, det nu gällande stadgandet kunna qvarstå, så vida icke Friherre Åkerhjelms förslag antages; och jag förenar mig, på grund deraf, med dem, som begärt proposition pä bifall eller afslag.
Jag fruktar, att genom de många tillägg och uteslutningar, som blifvit föreslagne, den ifrågavarande punkten slutligen blir så förändrad, att man råkar just uti den oreda, man sökt undvika.
Den 22 Januari! e. m. 179 För min del
Sr jag derföre benägen att instämma med dem, som yrkat afslag, så vida icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att bifalla punkten; ty jag anser detta bättre, än att antaga tillsatser, om hvilka man har svårt att pröfva, huruvida de passa in med sammanhanget i öfrigt.
Jag anhåller således äfven, att propositionen må framställas på bifall eller afslag, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förnyade ytterligare tvenne särskilta gångor de af honom sist framställde propositioner, hvilka åter blefvo med Ja och Nej besvarade.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, det han af Ridderskapets och Adelns svar icke kunnat tillförlitligen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet.
Jag vill icke bestrida riktigheten af Herr Grefvens och LandtMarskalkens uppfattning utaf de senast afgifne svaren, ehuru det förekom mig, som
Ja varit öfvervägande vid den sista eller afslags-propositionen; jag vill blott förklara, att jag för min del ej har något emot ett sådant afslag, och afstår ifrån milt förslag, emedan jag befarar för många ti lisa t
Iser, om saken skulle komma under ny ventilation, och jag heldre ser att förslaget förfaller, än alt det skulle förvridas.
Det bess H. 12* Den 22 J a n u a r i i e. m. ror likväl på Ridderskapet och Adeln, huruvida den ifrågavarande punkten härigenom må anses förfallen.
Uppå derefter förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt afslå den ifrågastäldte 5:te punkten. 6:0 Att Resande, som endast föra egne kläder och persedlar, ej äro visitation underkastade, utom vid Tullplats. Herr Cederschjöld: Sedan Ridderskapet och Adeln afslagit Morn.
a. i andra punkten, rörande rättighet till visitation, utom Tullplats, å gator och torg i städerne samt allestädes å landet underbar himmel, synes det mig falla af sig sjelf, att den 6:te punkten bör dela samma öde; ty jag vet icke, hvarest en resande skulle kunna vara blottställd för visitation utom Tullplats, om icke på något af de i Litt.
a. omnämnde ställen.
Jag skulle väl biträda propositionen till afslag på den ifrågavarande 6:te punkten, emedan följden deraf blef, att man qvarstod vid det nu gällande stadgandet; men jag har tyckt mig finna, att Herr Cederschjöld med afslaget åsyftat, det resande ej skulle vara underkastade någon visitation.
Åkerhjelms förslag synes mig innefatta en billig medelväg, den nemligen: alt resande väl må vara visitation underkastade, men icke på öppen väg, utan endast vid Tullplats.
Ilvad det Den 22 J a n u a r i i e. m. i 81 afslagne Momentet i 2:dra punkten beträffar, så hindrar det icke, att en resandes saker kunna anhållas, hvar sorn helst, emedan rättighet dertill i i:sta punkten redan blifvit medgifven.
Jag anhåller derföre om förnyad proposition till bifall af den ifrågavarande punkten.
Jag medgifver, alt första Momentet af srdra punkten blifvit afslaget; men det gamla stadgandet qvarstår till följd deraf, och resande skulle således, likasom förut, vara visitation underkastade, äfven utom Tullplats, om icke den af mig föreslagna punkten nu bi fa 11 es.
Den åsyftar endast en beqvämlighet för resande och en liberalitet, som synes ganska oskadlig, då undantaget ej gäller för andra resande, äu dem, sorn endast föra egna kläder och persedlar, hvilket af en van Tulltjensteman lätt skönjes af åkdonet.
Jag tror derföre för min del, att punkten utan betänklighet kan bifallas.
Jag skulle till min egen upplysning gerna önska att få veta, huru det är möjligt för en Tulltjensteman att känna, det en resande ej är lurendrägare och endast förer egna kläder, så vida han ej får öppna den resandes koffertar.
Redactionen synes mig i detta afseende nog godtrogen, och det torde derföre vara bäst att alslå den. i8a Den 22 Januarii e. m.
Vid denna öfverläggning förete sig åtskillige märkvärdigheter.
Talare uppstå emot förslaget, först på den grund alt det synes dem för strängt, och straxt derefter, på den grund att det är för lindrigt.
Då man förut yrkat mildring i Författningen, skulle jag tro, att man borde vara nöjd med den liberalitet, som utmärker den nu ifrågavarande punkten.
Hvad svårigheten beträffar att skilja emellan en resande, som förer egna kläder, och en handlande, som förer varor, så är den ingen, för hvar och en, som äger någon erfarenhet af, huru handlandes varutransporter verkställas.
Dessutom hafva resande pass, som utvisa, hvarifrån de komma och ändamålet med resan.
Enligt nu gällande
Författning löpa ej resande fara alt underkastas visitation, sedan de undergått densamma vid den Tullplats, der de stigit i land, förr än vid stadsbom marne i Stockholm, Götheborg eller Norrköping, och således i alla fall endast vid Tullplats, der det är nödvändigt att hvar och en underkastas, visitation.
Punkten åsyftar alltså endast en Instruction för Tulltjenstemännen, att efter egen urskillning låta personer, hvilkas lätta equipage och medhafda pass borttaga all anledning lill misstanka, passera utan onödigt uppehåll, och att hufvudsakligen anhålla dem, som färdas med Den 22 Januarii e. m. lass eller foror, der full anledning är att tillse den lagliga åtkomsten.
Jag tror i anledning häraf, att punkten ganska väl kan hifallas.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef 6:te punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen. y:o Attj om obehörig
Person gör undersökning efter olof igen infördt godSj och anträffar sådantj detsamma må vara Jörbr utet j sä vidt dess egenskap j af förbuden eller tullförsnillad varakan bevisas _, och dess värde uppgår till minst 100 R:dr B:co, men utan vidare påföljd för Innehafvarén; samt att, om intetdera af dessa förhållanden inträffars
Undersökaren bör pligta för olaglig visitation.
Det i denna ^:de punkt förekommande uttryck: obehörig person j synes mig tillräckligt, för alt constatera, att en sådan person ej hör äga att göra beslag; och jag tror på grund häraf, alt punkten bör afslås.
För min del skall jag ej motsätta mig hvarken bifall eller afslag till den ifrågavarande 7:de punkten; men, om Riddersknpet och Adeln skulle bifalla densamma, anhåller jag blott, alt det tillägg jag föreslagit äfven måtte inflyta, det i84 Den 22 Januari i e. m. vill säga, alt godset, för att anses förbrutet, bevisligen skall i buset hafva inkommit inom de beslagsförrättningen nästföregående 48 timmar.
Jag är öfvertygad, att genom tillägg af detta stadgande, ingen obehörig person skall våga företaga visitation i enskildas hus, då han, i händelse något af den erforderliga bevisningen brister, sjelf är underkastad ansvar för olaglig visitation.
Af alla punkterne i förslaget synes mig den nu ifrågavarande mest förtjena att afslås.
Här stadgas väl, att om obehörig person anställer visitation efter olofligen infördt gods, men icke anträffar sådant, uppgående till minst joo R:drs värde, skall han plikta för ojaglig visitation, men plikten är här icke bestämd, och jag hemställer, om det icke är nödvändigt att fastställa ett högre ansvar för obehörig person, som misslyckas vid anställd visitation, än pluraliteten af Ridderskapet och Adeln ansett behöfligt för misslyckad visitation af behörig man.
För min del kan jag ej tinna, huru en obehörig person någonsin utan ansvar bör kunna berättigas att anställa visitation äfven om han lyckas; men enligt förslaget skall ban, endast då han misslyckas, plikta för olaglig visitation, utan att ens blifvtt bestämdt, huru mycket.
Följden är, hvad dock förmodligen icke varit meningen, alt det blef fullkomligen likgiltigt om visitatiouen anställes af Den 22 Januarii e. m. i85 Behörig eller obehörig nian, och att ansvaret för den senare till och med blifver lindrigare, då suspension eller tjenstens förlust, sorn enligt Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut fortfarande kommer alt ingå i straffet för den förre, icke i afseiende på den senare kan komma i fråga.
Om jag förut trott mig böra medgifva vederbörande Tulltjensteman rättighet att till visitation få intränga i mitt hus, kan jag likväl ej samtycka, att den utsträckes till alla nienniskor.
Jag hemställer, hvad skilnad det är emellan hemfridsbrott, och en sådan visitation.
Om denna punkt skulle antagas, kunde jag ej annat än föreslå det tillägg, att det må slå hvar och en fritt att söka kasta den obehörige besökaren utför trapporne.
Marskalken gjorde proposition till antagande af ":de punkten tillika med Grefve von Fersens dervid föreslagne tillägg, alt nemligen efter orden: ”100 R:dr B:co”, skulle införas: ”samt i huset inkommit de beslaget nästföregående 48 timmar.”
Hvarefter Hans Excellence framställde proposition till afslag å denna punkt, tillika med Grefve von Fersens berörde tillägg.
Ropades Ja.' i86
Den 22 Januarii e. ni. 8:0
Att i beslag tagit gods skall vid Domstolen värderas efter, det pris j som å varan i TullTaxan är utsatt, och att j om varans värde der ej finnes bestämdt j tillkallade behörige värderingsmän dä mä den värdera „ efter allmänt gångbara pris. g:o Att alla i beslag tagna och förbrutna dömda varor ^ af utländsk eller inhemsk tillverkning, genom offentligt utrop må till den mestbjudandes fria disposition försäljas; och att deremotj ä Kronans behållning af Försäljningssumman för gods * som är till införsel förbjudit , eller vid införseln med Skyddstull belagdt j FabriksFattigCassan må äga att åtnjuta 10 procent.
Friherre Åkerhjelm: Sedan Ridderskapet och Adeln nu, efter sitt på förmiddagen fattade beslut, valt den utväg, alt till Kongl.
Maj:t ingå med en skrifvelse, hvari endast grunderne framläggas till de förändringar i Författningen om oloflig in- och utförsel af varor, hvilka anses af behofvet påkallade, och med underdånig begäran att dessa grunder måtte vid Författningens ändring tagas i betraktande; samt Ridderskapet och Adeln, med afslag å trenne, bifallit sex punkter af det förslag, jag i sådant hänseende framställt, hemställer jag, om icke en så betydlig förändring af Utskottens Utlåtande bör meddelas de öfrige Stånden, med inbjudning att förena sig uti Ridder - Den 22 Januari i e. m. 187 skåpets och Adelns beslut, på det skrifvelsen i ämnet må, genom ett Rikets Ständers beslut, komma att lill Kongl. Maj:t afgå.
Jag instämmer med Friherre Åkerhjelm, utom hvad 3:dje punkten angår; ty jag vill icke taga på mitt samvete att proponera någon menniska antagandet af ett så förderfligt förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af den utaf Friherre Åkerhjelm föreslagne inbjudning; hvilken proposition med Ja besvarades.
Jag anhåller alt, såsom reservation till Protocollet emot det fattade beslutet, få åberopa hvad jag nyss anförde.
Jag reserverar mig mot andra och tredje punkterne af förslaget, vid hvilkas granskning och antagande jag icke var närvarande, och anhåller, att denna min reservation må åtfölja den beslutade inbjudningen till de öfriga Stånden.
Jag har blott samma anhållan alt göra, som den siste Talaren, nemligen att min reservation äfven må åtfölja inbjudningen till de öfriga Stånden.
Friherre Rantzou, Johan Albert, förenade sig uti de i afseende å 3:dje punkten gjorde reservationer.
Den 22 Januarii e. m.
Justerades tre ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Pleliiini den 20 dennes f. m. fattade beslut.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden: Frän Stats-, Banco- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten:
Af den g dennes: N:o ii3.
I anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om anvisandet af erforderliga medel lill anskaffning af Spannmål vid inträffande missväxtår.
Frän Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten:
Af den 12 dennes: N:o 114* Med anledning af åtskilliga väckta motioner om Spannmålshandel för så väl Kronans som Enskildes räkning, District- och SockneMagazins anläggning m. m.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans Spannmålsräntor.
I anledning af erhållne åter* rcmisser å Utskottens Betänkanden N:is 73 och 74. angående lindring eller understöd för Rust- och Rotehållare inom Jemtland.
Af den 16 dennes: N:o 117.
Till följd af erliållen återremiss å Belänkandet N:o p5, i anledning af gjord hemställan om de Skånska InfariteriRegementernas befrielse från Garnizonstjenstgöring under fredstid.
Af den 5 dennes: N:o i55.
Öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o q5 i anledning af åtskilliga motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 om fylleri och dryckenskap.
N:o i56.
Öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o ii3, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående rättighet för patrouille, post, vaktkarl eller fångförare, att genom bruk af skjutgevär förekomma fånges flykt.
Öfver väckt motion om stadgande af skyldighet för Domare, att, uti alla till HäradsRätter instämda mål, söka förmå parterne till förlikning.
Af den 16 dennes: N:o 175.
I anledning nf en ny motion om Konstbränneri-redskaps llerfaldiga sammansättning.
Den 11 Januarii e. m. N:o 176.
Rörande väckt fråga om undersökning, huruvida Bränvin, tillverkadt af Potatoes och med Konstbränneri-redskap, vore, mer än annat Bränvin, af skadlig egenskap.
Måndagen den 2 5 Januarii 18 3o.
Öppnades Högloflige Ridderskapets och Adelns Herrar Electorers Lista lill Val af en Ledamot i StatsUtskoltet efter N:o 687.
Herr von Post, Adolph Ludvig; en Ledamot i BevillningsUtskottet efter N:o 1867.
Herr Stenfelt; Fullmägtig Grefve von Rosen, Axel; samt tre Ledamöter i Allmänna Besvärs- och EknnomiXJtskottet efter N:o 2i34* Herr Printzsköld; Fullmägtig Ilr Lagerheim, Gustaf; Den a5 J a n 11 a r i i f. m. N:o 2236.
Herr af Forsell, Carl; Och hefunnos dertill hafva blifvit ut' sedde: i StatsUtskottet: N:o 814.
Herr Gyllenhaal, Lars Herman; i BevillningsUtskottet:
N:o 22i4- Herr Haak; Fullmägtig Grefve von Rosen, Axel; i Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet : N:o 1949* Herr Kjörning; Fullmägtig Herr Bruncrona, JNils; N:o 2220.
Herr af Ekenstam, Israel; och N:o 2255.
Herr af Pontin, Magnus Marlin.
S nyo och bifölls StatsUtskottets den 14 sistlidne December under N:o 35p afgifne, och den 20 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående tiden för nästa Revision af Stats- Banco- och RiksgäldsVerkens Räkenskaper och Förvaltning.
ConstitutionsUtskottets den 3o sistlidne September under ]NT;o 5i afgifne, samt den 5 derpåföljde October e. va. på bordet lagde, Memorial, med förslag till ändringar i Tryckfrihets - Den 7.5 Januarii f. m.
Förordningen och till ny redaction af samma Grundlag.
Herr Hjertay Gustaf: Detta Memorial * innehåller en fullständig förändring af vår ' nuvarande TryckfrihetsLag, och är grundadt på vissa hufvudsakliga principer, hvilka så till vida äro uttalade, alt de igenfinnas under vissa punkter af praemisserna.
Jag vågar derföre anhålla, att hvar och en af dessa principer, eller grunder för sjelfva Memorialet, måtte särskilt blifva föredragen, emedan, om en af desse afslås, en mängd detaillefrågor, i och med detsamma, utan behof af någon vidare discussion, äro afslagna.
Dessa hufvudgrunder äro egentligen trenne: nemligen frågan om
Borgens ställande för periodiska skrifters utgifvande; frågan om Indragningsmaktens upphörande, och frågan om Tryckfrihetsmåls afdömanda af Jury eller af vanliga Domstolar.
Dessa tre äro de väsentligaste förändringarne i Grundlagen; sedermera komma de mera partiella frågorna, hvilka egentligen äro tvänne: den ena, om TryckfrihetsCommitteen skall i tryckfrihetsmål af IlofRätten höras; den andra om publicitet i dylike mål äfven skall vid HofRätten äga rum.
Jag anhåller, att detta föredragningssätt måtte blifva följdt, dels emedan det leiler till reda i våra öfverläggningar, dels emedan vi derigenom undvika att kasta oss in
Den i5 Ja n nar i i f. n>, in i en mängd detaille-bestämmelser.
Jag vågar underställa Herr Grefven och LanötMarskalken, om ej frågan angående Borgen kunde först förekomma; dernäst frågan om Indragningsmaglen; och sist
Domstolsfrågan; hvarefter vi kunna öfvergå till de partiella frågornas afgörande.
Jag anhåller om proposition å antagande af denna form för ärendets pröfning.
Friherre Rålamb Claés:
Till det mesta är jag förekommen af Herr Hjerta, och vill blott nämna, att ConstitutionsUtskoltels mening varit, att de 5 punkter, hvilka Herr Hjerta ganska rigtigt uppgifvit, böra först komma under pröfning.
I fall Herr Hjertås förslag, i afseende å sättet för Öfverläggning gen, ej antnges, kommer Ridderskapet och Adeln att öfverlägga om paragrafer, hvilka sedermera tilläfventyrs af sig sjelfve förfalla.
Jag tillstyrker alltså bifall å Herr Hjertås framställning.
Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke} Gustaf:
Äfven jag instämmer så lill vida med Herr Hjerta, att jag anser de tre af honom nämnde hufvudpunkter först böra i ett sammanhang afgöras.
Jag skulle tro-, att delta allmänna öfverskådande af det hela är så mycket vigligare, som vissa opinioner då äga tillfälle, alt i ett helt uttrycka sig, blifva vederlagde eller segra, allt efter som 58 H. i3 Den 25 Januari i f. m. detsamma, å ena eller andra sidan, utgör grundvalen.
Dessutom anser jag det vara en rättighet för dem, hvilka ej gilla det hela af detta tryckfrihetsförslag, att, äfven efter sitt sätt att se, få i ett helt behandla detsamma.
Jag är ock öfvertygad, att detta allmänneligare öfverskådande, långt ifrån att leda till någon tidsutdrägt, tvertom skall förkorta våra öfverläggningar.
Således anhåller jag vördsammast om proposition å den ordning i deliberationerna, att det allmänna, d. v. s. de tre hufvudprinciperna, må blifva det första; det speciella, hvilket, såsom Herr Hjerta ganska riktigt anfört, egentligen utgöres af två punkter, det andra, och slutligen redactionsförslaget det tredje, som föredrages.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att förevarande mål finge, på det sätt Herr Hjerta föreslagit, för Ridderskapet och Adeln föredragas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att i dess tanka ett godkännande af hvarje särskild punkt icke torde böra beslutas, enär sådant kunde komma att lägga hinder i vägen för återremiss af andra dermed gemenskap ägande punkter.
Hans Excellence ansåg sig derföre Den 0.5 Januari i f. rn. icke kunna meddela proposition till godkännande af en isolerad punkt.
Härigenom skulle dock intet hinder uppslå emot discussionens företagande särskildt öfver hvarje af de punkter Utskottet behandlat såsom ett helt för sig.
Angående Utskottets förslag, ali Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrif-' ter böra till visst belopp antingen stället borgen j eller deponera reda penningar.
Hans Excellence Herr Friherre Lager-* bjelke:
Det dictamen jag nu anhåller få underställa Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, afviker ej från den deliberations-ordning Ridderskapet och Adefn behagat stadga; men då jag nyss anhöll örn ordet, skedde det för att hös Ridderskapet och Adeln framställa mitt behof att såsom' motionair något allmänneligare öfverskåda ämnet.
Jag skall, om delta ti 1 låtes mig, sedan hafva äran yttra mig särskildt öfver hvarje punkt; men i egenskap af motionair är jag i den särskildta belägenhet, att jag måste betrakta ämnet, sådant det befann sig, innan det öfverlemnades till Ridtferskapets och Adelns bord genom behandlingen i ConstitutionsUtskottet, och sådant det o m kunde blifva, om de Memorialet åtföljande reservationer skulle gillas.
Jag skall ej gå utom, men väl så till sågandes framom, frågan, emedan jag rör vid hvad hittills 58 II. i3* Den 9.5 Januarii f. m. tillgjordt blifvit.
Då jag alltså går att redovisa för mitta åsigter af ämnet, uppfyller jag blott en vördnadspligt mot det vidtfrejdade Stånd, hvaraf jag har den äran att vara en ledamot.
I denna redovisning har jag äfven följt den grund, som för öfverläggningen blifvit af Ridderskapet och Adeln stadgad.
Hans Excellence uppläste derefter följande i Det ärende, som efter så många genomgångna stadier, ej mindre i beredande Utskott, än i beslutande RiksStånd, nu ändtligen kommit under Ridderskapefs och Adelns pröfning, är visserligen af hög vigt, både till sin natur, sina grunder, sina verkningar; men, om möjligt, af en ännu mer ingripande betydlighet genom föremålets optiska förstoring i opinionen, sjelf kärnfullt utbildad under sammandrabbningen af ömtåliga intressen.
Begäret efter allt mera vidgad rörelsekrets, äfven der begränsningen knappast vore märkbar, misstroendet för all inskränkning, äfven för den hvars blott skenbara tillvarelse afspeglar sig i dunklet af framtida farhågor,— detta begär, detta misstroende kunna i en sådan fråga icke annat än mer eller mindre lifligen framstå; båda torde möjligtvis vinna näring och kraft af den nästan skygga varsamhet, hvarmed de, som anse Samhällets nuvarande garantier, i hänsigt lili tryckfriheten, icke uti Den 25
Ja n u a r i i f. m. *97 verkligheten fullt betryggade, dock funnit nödigt att tillvägagå.
Äfven jag är ibland dessas antal; äfven jag är långt ifrån alt hafva sagt, att ens hafva tilltrodt mig kunna säga allt.
Det är en förebråelse jag skulle göra mig, om afgjordt vore, alt oagtadt denna blyga förtegenhet, ej mången ansåge det jag yttrat, såsom redan alltför mycket, derföre att det måhända kommit för tidigt, och innan den opinionernas fullmognad, då äfven de mest välklingande theorier icke mera tros vara öfver behofvet att af deras verkningar bekräftas; och då vissa principer, om än i öfvertygelserna aldrig så rotfästade, likväl ej kunna undandragas en slutlig pröfning af den så ofta jäfvade, och dock aldrig missvisande, ledaren, Erfarenheten.
Erkännande, i egenskap af motionair, pligten att redovisa för alla mina åsigter, förmodar jag mig äfven under loppet af discussionen komma i tillfälle dertill.
Men för mig enskildt finnes ett äldre betydligt
Debet att först clarera.
Jag kan ej undandraga mig åliggandet, att betrakta öfverläggningens föremål under icke mindre än treune synpunkter: först i det skick, som ämnet af mig blifvit uppfatladt och motioneradt; dernäst i den form ärendet under ConstitutionsUtskottets handläggning antagit; och slutligen, med afseende pä de till KiksStånden inkomna reservationer, hvaraf några åsyfta hela förslagets ominlelgörelse.
Den i5 Januarii f. m.
Öfver det första af dessa åligganden kan jag korrt orda, emedan jag förut skrifvit långt, dertill föranledd af ämnets både vigt och mångsidiga beskaffenhet.
Med mindre äfventyr tröttar man läsarens tålamod än åhörarens.
Här vågar jag endast tillåta mig att hastigt återkalla hufvudkarakteren, syftningen, andan af min motion.—
Jag har försökt återställa en jemvigt emellan tvänne lika vigtiga kraf, den enskildta frihetens och den allmänna ordningens, emellan yltranderrätten å ena sidan, och rättigheten å den andra, att njuta skydd emot den förras möjliga missbruk.
Jag har trott, att, i detta som i andra fall, allas frihet utan tydlig begränsning, blefve säker frihet för ingen, eller åtminstone frihet endast för den djerfvaste.
Jag har ansett
Samhällets garantier böra sökas, icke uti godtycklig myndighet, utan i lagen; samt, hvad denna senare beträffar, icke ensamt uti dess bud, utan äfven i dessas kraft alt göra sig gällande.
Sådan är grunden till Förslaget om Indragningsmagtens upphäfvande, om lagverkställighetens säkrare befordrande, om periodiska pressens pligt att lemna Samhället någon slags materiell garanti för utöfningen af en ganska vidsträckt moralisk inflytelse.
Jag har visat denna, allt ifrån sin svaga begynnelse, genom gradationerna af sin hastiga utveckling, ända lill dess vundna egenskap af ett slags offentlig magistratur, ett sjelftagit men ej lagstridigt