Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det måste vara gifvet, att hvad som icke räckt till ensamt för de södra Cavalleriernas exercissqvadroner, ännu mindre kan förslå äfven till de norra Cavalleri-corpsernas, är det svårt alt finna, hvarföre Utsk., som fullkomligen insett och medgifvit dessa öfningars nytta och nödvändighet och således icke derifrån lärer vilja utesluta de sistnämnda corpserna, afstyrkt den begärda tillökningen i anslaget derför.
Äfvenledes, och då vid uppgörandet af calculerna öfver exerciscompagnierna för Infanteriet säkerligen all möjlig hushållning blifvit beräknad, synes det af Utsk. uppgifna skäl för det härtill äskade anslagets nedsättning böra förfalla.
Bäst vore således, om K. propos. i dessa delar helt och hållet bifölles.
Gr. Lewenhaupt, Patrik, anförde skriftligen:
Då jag finnér, att StatsUtsk. ej ansett sig böra tillstyrka det till ökande af befäl för 2:ne compagnier vid K.
Hallands bataillon begärda anslag af 25o6 r:dr 32 sk. b:co, ej 2460 r:dr, hvartill Utsk., förmodligen af misstag, uppfört den begärda summan, och då Utsk. såsom skäl dertill anfört: att K.
M. ej upptagit denna begäran uti Dess nåd. propos.; att statsverkets tillgångar äro otillräckliga, och slutligen, att denna ökning af befäl ej skulle åstadkomma någon fullständig organisation, anser jag mig skyldig att å detta ämne ännu något fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet.
I en tid, då man allt mer och mer tyckes inse det nyttiga ändamålet med vår beväring, då nationens ungdom, långt ifrån att frukta den dag, då deras ålder ålägger dem att låta införa sina namn i beväriugens rullor, tvärtom i allmänhet med längtan motser densamma, med glädje infinner sig å exercisplatsen och ofta med saknad skiljer sig derifrån ; i denna tid och under dessa förhållanden hoppades jag, att R.
St. ej skulle tveka att söka afhjelpa åtminstone de brister i beväringens organisation, som med ringa uppoffring kunna undanrödjas, och var det denna tanka, som föranledde min motion.
Än en gång får jag erinra, till upplysning för dem, som ej äro medlemmar af StatsUtsk. och som måhända ej tagit noga kännedom af motionen: det är icke någon löneförhöjning för befälet som är begärd; det är en af nödvändigheten påkallad tillökning af dess personal.
Utsk. har anfört, att K.
M. ej upptagit detta anslag uti Dess nåd. propos.; men då K.
M. redan vid sisth riksdag begärt det'; då Gen.Adjutanten för Armeen nu äfven vitsordat
Den 27 Maj. nödvändigheten deraf, och då dessutom behofvet af detta anslag så tydligt framställer sig för en hvar, som vill pröfva det, har jag ej anledning tro, att Utsk. särdeles lärer fästa sig vid detta skäl, så mycket mindre, som Utsk. ju afstyrkt flera af K. M:s nåd. propos:r, men tillstyrkt andra anslag, ehuru ej af K.
M. proponerade.
Utsk. anser ingen fullständig organisation äfven med detta anslag kunna ernås.
Jag har uti en särskild till Utsk. lemnad promemoria haft äran framställa, huru medelst detta anslag en för bataillonen nyttig och ändamålsenlig organisa-; tion kan vinnas; att den blir så fullständig, som vid de stående regiterna kan icke fordras och lärer ej heller vara nöd^ vändigt, blott den är sådan, att ändamålet med beväringen, nemi., att den i behofvets stund kan användas, blir upp-> fyldt.
Det hufvudsakligaste af Utskrs skäl till afstyrkan är utan tvifvel det, att statsverkets tllgångar skola vara otillräckliga; må det dock tillåtas mig anmärka, att de i mina anföranden noggrannt upptagna och, i jemnförelse med det begärda anslaget, betydliga minskningar i hittills årliga utgifter för bataillonen, som ernås, om anslaget beviljas, göra denna utgift så ringa, att den, såsom sådan, torde blifva lika litet märkbar, sorn den blir gagnelig för det afsedda ändamålet.
Jemnförelsevis utbeder jag mig få upplysa, att äfven om det begärda anslaget beviljas, kommer likväl staten för Hallands bataillon ej att
Öfverstiga staten för endast ett cornpagni af det reg:te, som kostar minst af alla i Svenska arme'™ och troligen i någon arme, nemi. K. Wermlands Fältjägareregtte.
Armeen erhölle likväl på detta sätt uti HaU lands bataillon 4 beväringscompagnier med öfvadt befäl att påräkna.
Besluta R.
St. vid slutligt afgörande, oaktadt hvad i detta ämne blifvit anfördt, att godkänna Utsk:s betänk., då må Hallands bataillon förblifva uti samma tillstånd af ofullkomlighet, hvari den hittills varit, och derutur ingen befälhafvare, äfven med bästa vilja, af de skäl jag i min motion utvecklat, utan R.
Sl:s bevågenhet förmår att upplyfta densamma; och må Hallands beväring förblifva den enda inom fäderneslandet, som, i saknad af gammal stam, tillika blir utan tillräckligt befäl och således tvifvelsutan underkastad det svåraste af allt, nemi. samma olyckliga öde som landtvärnet, att i behofvets stund erhålla okunniga och ovana handledare.
Jag har ej klagat öfver, att jag såsom bataillonschef med 1000 r:drs lön är underkastad samma slags ansvar som hvarje regttschef, nemi. för förrådet och uppbörden, med den skillnad, att de sednare kunna ställa till ansvar reg:tsqvartermästaren och reg:tsskrifvaren eller deras cautionister, i händelse af balance, hvilken utväg jag saknar, emedan dessa tjenstemän ej finnas på stat vid bataillonen; ej heller deröfver, att jag på egen bekostnad måste underhålla den 360 Den 27 Maj. officer, som velat ataga sig förrätta dessa tjenster; jag har gjort det hittills och erhåller ingen minskning i mina utgifter eller ökning i mina inkomster, om det begärda anslaget beviljas; men det är i högsta grad nedslående att, blott i brist af några 100 r:drs ärligt anslag, finna 111ig, såsom nu förhållandet är, alldeles urståndsatt att kunna uträtta någon ting nvttigt eller ändamålsenligt i egenskap af chef för Hallands bataillon.
Åberopande dessa mina skäl, grundade på hvad jag redan i min motion haft äran anföra, och Öfvertygad, att R. o. Ad. gillar mina motiver, anhåller jag om återremiss af StatsTJtsk:s betänk, och hoppas, att Utsk., inseende, att mitt syftemål endast är att i min mån gagna fäderneslandet, ej ånyo lemnar min begäran utan afseende.
Jag anhåller, att detta anförande måtte bifogas återrejnissen af StatsUtsk:s betänkande.
Hr af Sille'n, Georg Axel, uppläste följande:
Då den tjenstebefattning, mig åligger, sätter mig i tillfälle att någorlunda känna förhållandet med indelta armeens aflöning, hoppas jag, att H. R. o.
Ad. icke obenäget anser, att jag uppträder för att derutinnan meddela några upplysningar i anledning af StatsUtsk:s utlåt.
K:o 81, i hvad det rörer K.
M:s nåd. propos. om ett fyllnadsanslag af 19,300 »:dr för löneregleringen vid nämnde arme'.
Sjelfva den nåd. proposl i denna del innehåller endast denna stroph; ”Fyllnadsanslag för löneregleringen vid indelta infanteriet 19,800 r:dr;” men går man till det den nåd; propos. bilagde Statsrådsprot., finner man pag. 3 specification på behofvet.
"Ehuru indelta ”armeens lönereglering med det af R.
St. vid sista riksdag ”beviljade tillökade anslag kunnat i allmänhet på ett til 1— ”fredsstörande sätt uppgöras, hafva tillgångarna likväl icke ”medgifvit att uppföra det lönebelopp för reg:tsqvartermä”stare, andre capitainer och fändrikar vid samtliga infanterj”reg:terna och subalternerna vid de Skånska, som med afseende å tjensternas beskaffenhet och vederbörandes utkomst "skäligen bort äga rum.
Den lönetillökning, som K.
M. på ”sådan grund, enligt förut fattadt nådigt beslut, funnit böra ”ifrågakomma, uppgår för 23 reg:tsqvartermästare å 100 ,,,,,, , 2,3oo. 72 andre capitainer ä 100 7,200. 8 d:o vid Skånska infant.reg;terna ä 25 . , . 200, l6o fänrikar ä 5o , 8,000, ifi d:o vid Skånska infant.reg:terna a 25 , , 400< jö förste lieutenanter vid dito ä 5o , , , . , 800. 8 andra dito å 5q , 4°°- tillsammans ig.joo. Som här icke omnämnes, huru stort det lönebelopp för dessa beställningar är, på hvilket nu uppräknade tillöknin - Den 27
Maj. gar skulle ske, får jag vördsamt upplysa, att enligt K.
M:s nåd. circulärbref af d. 1 Febr. i8i3 är tilldelt på stat åt vid alla indelta infanterireg:ter; men vid de Skånska är anslaget för en reg:tsqvartermästare 600 r:dr och för en andre capitaine 45o r:di-.
Samma K. circulärbref innehåller ganska tydligen det beslut, som omförmäles i nyssnämnde Statsrådsprot.; ty pag. 4o heter det: ”Och då Wi sålunda ansett, att de föreslagna "lönerna för ofvanberörde beställningar höra ökas med 100 ”r:dr för regrtsqvartermästare, 100 r:dr för andre capitai”nerna och 5o r:dr för fänrikarna vid samtliga öfriga infan”terireglter och corpser, men vid Skånska infanterireglter så, ”att 2:dre capitainerna erhålla ^5 r:dr, reg:tsqvartermästare ''700 r:dr, förste lieutenanterna 35o r:dr, 2.‘dre lieutenanterna ”3oo r:dr och fänrikarna 225 r:dr; men tillgångarna härtill ”för det närvar, saknas, vilje Wi framdeles i nåder vara be”tänkta att i detta afseende nödiga medel bereda och anvisa.”
Det är detta åt ofvan omförmälde löntagare gifna hopp, K. M. 1111 önskat blefve uppfyldt.
Hvar och en inser lätteligen, huru vanlottad isynnerhet lägsta graden af dessa officerare är med en lön, till sin numerär lika stor med en kammardrängs vid Collegierna, men, efter de betydliga afdragen derå, till sitt verkliga belopp mycket ringare.
Utsk., hvilket, som jag förmodar, gjort för sig kändt nyssnämnde belopp, har likväl icke vidare yttrat sig öfver delta behof, än med dessa få, behofvet ingenting vederläggande ord: ”men utöfver de betydliga summor, sorn till berörde ändarna! vid sisth riksdag anvisades och hvilka då uppgåfvos ”blifva dertill tillräckliga, kan Utsk. icke något ytterligare ”anslag tillstyrka.”
Jag får nu visa, att åtminstone fänrikarnas lönebelopp på intet sätt svarar emot det förhållande till de öfriga lönerna, hvari det borde stå.
Carl XI:s stat och indelning utgjorde en chefs eller öfversles lön 5oo r:dr och en Ijeuteiiants eller fänriks 33 r:dr 16 sk.
Fänrikslönen motsvarade således
Ttj af chefens lön.
Nu är chefens lön efter nya staten 35o<> r:dr och fänrikens 200 r:dr; denna är altså endast T’¥ mot chefslönen.
Jag har icke gjort denna bevisning för att gifva anledning dertill, atf fänrikarna skulle göra inkräktning på chefslönerna.
Jag anser så mycket mindre någon fråga derom böra uppstå, som jag verkligen anser dessa löner, åtminstone såsom de visa sig i siffran, vara nog ringa, emedan de vida understiga öfverstclönerna elter indelningsverket.
Följande uppsats ådagalägger detta, Efter 1833 års allöningslislor för efiernämnde
Io regrter, Utan urval tagna för mitt calculerande, utgjorde gamla öfverste-indelningaruas afkastning för sammil år: 1 reg:tsqvartermästai'e 1 andre capitaine . 1 fänrik . . . . 700 r:dr 5oo „ 200 ,, a6a
För Usta Lifgrenadicr-reg:tet 4^73: 4- -"* „ 3:dra D:o 4,897: 7. 7. „
Uplands 5,137: x. 6.
„ Calmare 11. 2.
,, Södermanlands 5,018: 33. ir. „ Skaraborgs 4)832: 1. 5.
„ Westmanlands 4>47o: 6. 8.
Dal 6,735:43. 5.
„ Elfsborgs 3,966:21. 11.
„ Westgötha Dals 4>ll9:21, 8- Detta utgör per medium för hvarje chef4,858 r:dr och det under ett år, då markegången på spannmålen var ganska låg.
Skulle nu en fänrik få i lön -j-Vdel af detta belopp, Liefve lönen ungefär 325 r:dr, och i allmänhet hafva fänriksindelningarna gifvit vida högre afkastning, allt efter boställenas godhet, och detta förklaras lätteligen, då man vet, att merendels största löninkomsten legat uti bostället och att ett fänriksboställe i allmänhet utgör mantal, då ett chefsboställe på intet ställe utgjort i5 mantal, något enda högst 8 till 10 mantal.
Efter den stat, som i allmänhet blifvit ordnad för de administrativa verken, och hvartill typen tagits af den för Statscont. af frami.
Presidenten Gr. Wirse'n projecterade och i nåder antagna, utgör lägsta gradens lön 400 r:dr eller •J:del af högsta ledamotslön.
Nu kan nian anse öfverstelieutenanten med 1,800 r:drs lön efter nya staten, i anseende till tjenstegraden, närmast jemnförlig med ledamot i ett civilt verk.
Fänriken skulle efter den beräkningsgrunden böra hafva 45o r:dr i lön.
Man lärer således finna, att det minsta en fänrik bör åtnjuta i lön är i5o r:dr.
Detta utgör också jemnt y-jldel emot chefslönen och således i siffran visserligen svarande mot förra proportionen af fänriks- till öfverste-lönen, men ingalunda i verkligheten, i anseende till den saknad af boställe, fänriken nu har.
Att så lågt nedsätta esta gradens lön, att icke den tjenande med verklig sparsamhet kan hafva någorlunda utkomst, är efter min tanka oriktigt.
Det är vid sitt inträde i tjenst, han mest behöfver för sin equipering, och som han skall lägga grunden för sin framtid.
Mäste han begynna med stor skuldsättning, blifva utsigterna allt mer och mer mörka, hågen för tjensten aftager och han måste ofta lemna den i förtid, till ingen båtnad för staten, hvars onyttiga medlemmars antal kan merendels blott tillökar.
Också gjorde K.
Carl XI:s stat ingen skillnad emellan fänriks- och lieut— nantslön.
De voro lika stora.
På alla dessa skäl föreslår jag vördsamt, att först och främst måtte anslås, i likhet med hvad Statsrådsprot. utvisar, för 160 fänrikar å 5o r:dr 8,000.
16 dito vid Skånska infant, h r:dr 4°°- S:a 8, joo.
Den 97 Maj.
Men som jag ansett mig böra betrakta utgiftsbetänk. med en generel blick, för att uti det relativa förhållandet, hvaruti utgiftsposterna stå till hvarandra, utröna deras mer eller mindre nödvändighet, så öfvergår jag nu till Lifbevärtsreg:tels stat.
Jag kanner icke densamma vidare, än hvad som kan inhemta? af Hr Eckermans reservation emot Utsk:s ofstyrkande af bifall till K.
M:s nåd. propos., ang:de tillökning för detta regtte; men är förhållandet sådant, som berörde reservation utmärker, att en capitaine ej har mer än 35or:drs lön, en lieutenant 2Öo r:dr samt en fänrik 225 r:dr och beklädnadspenningar 43 r:dr, så tvekar jag icke att tillstyrka lönetillökning för denna corps, isynnerhet för capitainerna.
I rummet derefter synes mig tillökning af lönerna för de yngre capitainerna vid Artilleriet till 600 r:dr böra komma i fråga.
Då detta vapen fordrar högre kunskaper hos dess officerare, än infanteri-reg:ternas, och då de äro nödsakade att vara i garnisonstjenstgöring, anser jag dem snarare böra komma i åtnjutande af 600 r:drs lön, än Infanteriets andre capitainer.
Dessa böra först sedermera komma i fråga; hvarvid jag likväl får anmärka, att efter indelningsverket en capitaine hade dubbelt så stor lön som en fänrik, och att, om också fänrikarna få i5o r:dr lön, andre capitainerna likväl uti dem redan anslagna 5oo r:dr stå till fänrikarna uti samma lönförhållande som capitainerna efter indelningsverket.
Sist anser jag fråga böra uppstå om tillökning af reg:tsqvartermästarnes löner.
Men då, som mig synes, det är en pligt af representanten att vid statsbehofvens pröfvande följa samma ide', som han, efter min åsigt, bör låta tjena sig till ledning vid pröfningen af sina enskilda tillgångar och behof, har jag, för att fullfölja denna ide', måst avancera fram till en annan af hufvudtitlarna.
Jag är öfvertygad, att hvarken jordbruket eller de andra näringarna, sig sjelfva lemnade utan onödiga tvångsband, fordra något understöd af staten.
K. M. har icke heller äskat någon tillökning på denna hufvudtitel; men då Utsk. likväl föreslagit en tillökning af 33,000 r:dr utöfver anslaget vid förra riksdagen, önskar jag desto hellre, att Utsk. täcktes återkalla sitt tillstyrkande i denna del, som jag anser denna tillökning högst onödig.
Hvad deraf särskildt beträffar anslaget för jordbruksinstitutet på Degeberg, hörde jag visserligen liera ädla talare på detta rum understödja motionären i hans förslag till anslående af medel för denna inrättning; men jag föreställde mig då, att en sådan luxartikel icke skulle blifva af StatsUtsk. nu understödd.
Vi hafva redan kanske för mycket af statslux i detta fall uti den existerande Landtbruksacademien.
Må den, så länge den fortfar, utbreda sina välgörande verkningar.
Stora hafva dessa ännu icke visat sig.
Man plöjer, man dikar, man göder, man sår sin åker nu som förr, åtminstone a64 Den 27 Maj. här i trakten omkring Stockholm, som Ur närmast experimentalfältet.
Må Hr Nonnen fritt af egen kraft framgå med sitt institut!
Må de, som vilja lära sig den stora konsten: jordbruket, hvars högsta konst den slore Ehrensvärd förklarade med 2:ne ord, gerna vända sig till Hr Nonnens institut och betala sin inhemtade kunskap, bäst de gitta; men må icke staten derpå offra en enda fyrk!
De possessionater, som behöfva rättare och icke sjelfva kunna instruera dem, må betala undervisningen; men vi alla, som antingen icke behöfva dessa rättare, eller också förstå att sjelfva vägleda dem, vi böra icke betala en sådan undervisning.
Hvad det egentligen vetenskapliga uti jordbruket beträffar, hvarmed lärer menas chemi oc.li botanik, så, utom det att vi hafva en vetenskapsacademi, läres detta vid universiteten, och en förståndig bonde sköter sin jord rätt väl utan detta vetenskapliga.
Genom den indragning, jag här föreslagit af en utaf StatsUtsk. tillstyrkt tillökning af 33,000 r:dr, vinnes tillgång, som jag förmodar, icke allenast till de högst billiga lönetillökningarna på 3:dje hufvudtiteln, jag föreslagit, utan äfven för behofvet till fyllnad i den nödiga staten för KammarColkm, ett vigtigt verk, hvarpå hela Rikets kamerala ärender hufvudsakligen bero, och hvars embets- och tjenstemän, med tjensteskyldigheter, som aldrig lemna dem ledighet, hvilket är förhållandet med de collegiala befattningarna i allmänhet, visserligen hafva rätt att komma i åtnjutande af lika belöning, som de andra publika verken redan fått uppbära.
Jag anhåller, att Utsk. täcktes taga dessa erinringar och upplysningar i öfvervägande, hvarföre jag utbeder mig, att detta måtte få åtfölja den äterremiss, jag hoppas H. R. o. Ad. lärer finna nödig af Utskts utlåt, öfver 2:dra, 3:dje och g:de hufvudtitlarna.
Hr af Dalström, Gust. Jac., anförde skriftligen till prot. följande:
StatsUtskts åliggande är, enligt 3o §. 2 mom.
Riksd.- Ordn., att utröna, pröfva och föreslå, hvad till statsverkets behof erfordras.
Det synes mig likväl, som denna pröfning af verkliga behof, och deras skiljande från mindre nödvändiga, icke alltid blifvit iakttagen med den noggrannhet, sorn vederbör; åtminstone har man ej någon anledning att sluta dertill af de i allmänhet nog knapphändigt angifna skäl till förslag att vägra fyllandet af de behof, K.
M. ansett nödvändiga till statsinrättningens jemna och säkra fortgång.
Möjligen kunna dessa skäl utförligt anträffas i Utskrs protocoll, men det hade likväl ej varit utan nytta, att de äfven kommit till RiksStts kännedom; och skulle de, i händelse de verkligen finnas, till icke obetydlig del hafva förkortat
Öf - Deu 27 Maj. 265 öfverläggningarna öfver det förevar, utgiftsbetänk., hvilka, i saknad deraf, troligen komma att uttänjas lill icke obetydlig längd.
Hvad som särdeles fästat min uppmärksamhet, är förhållandet med 3:dje hufvudtiteln, der jag tror mig oftast sakna grundad och noggrann pröfning af behofven, men fastmera ett fortsatt, någon gång till ytterlighet drifvet och, som mig synes, redan på förhand fattadt system att ihärdigt neka till hvad hegardt och oundgängligt nödvändigt är.
Utsk. tyckes deri hafva funnit sitt dixi et salvavi.
Likväl högaktar jag de mäns djupsinnighet, urskilning och sakkännedom, hvilka äga R.
St:s förtroende af det magtpåliggande värfvet att vara medlemmar i detta Utsk.
Jag vill således hellre tro, att skyndsamheten, eggad af de mindre lämpliga ropen derom fran vissa häll, egentligen varit orsak till hetänk:s knapphändighet och kanske äfven till vägrandet af väl förmärkta, men mindre pröfvade behof.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. och äfven Utsk., dit jag hoppas att få detta anförande remitteradt, täcktes lemna uppmärksamhet åt några detailler, dem jag nu går att vördsamt framställa, och hvilka röra io:de punkten af betänk. K. M. har nådigst tillkännagifvit, att vid den verkställda löneregleringen för indelta armeen tillgångarna icke medgifvit att uppföra det lönebelopp för reg: t s-q var ter mästa re, andre capitainer och fänrikar vid samtliga infanteri-regtterna, som med afseende å tjensternas beskaffenhet och vederbörandes utkomst skäligen bort äga rum, och derföre lill detta ändamål begärt ett anslag af ig,3oo r:dr, att fördelas emellan icke mindre än 253 personer.
Detta anslag har Utsk. vägrat att tillstyrka, och det af skäl, att de vid förra riksdagen anvisade summor i och för nämnde lönereglering då ansågos tillräckliga.
Detta skäl att komma från saken kan jag ej anse för annat, än att vara ganska knapphändigt, och jag utber mig vördsamt att i detail få bevisa det.
Det bör anmärkas, att då anslag för indelta armeens lönereglering vid förra riksdagen begärdes och beviljades, var ännu ingen lönereglering verkställd, och att, ehuru de personella staterna voro bestämda, kunde kostnaderna derför endast i öfverslag beräknas, emedan förhållandet vid tillgångarnas fördelning ej bestämdt kunde förutsättas, förr än verkställigheten af löneregleringen inträdt.
Om således vid sjelfva löneregleringen vid samtliga reg:terna och fördelningen af nära 1 million r:dr, utgjord af boställen, indelta räntor, kronotionde, hemkall, jord-ersättningar, vacanceafgifter och bestämdt statsanslag, en brist af ig,3oo r:dr kunnat uppstå, är det då billigt, att ehuru lönerna i allmänhet icke kunde uppgå till det beräknade beloppet, armeen likväl skall gå i mistning af sin billiga och påräknade löneinkomst?
Men då jag utsäger orden:
Armcens billiga och 7 H, 34 Den 27
Maj. påräknade löneinkomst, får jag vördsamt anföra orsaken, hvarföre indelta ammen länge tåligt fördragit en mindre än tarflig bergning, och att en förbättring derutinnan högt af behofvet påkallades.
Jag får derföre föra 11. o. Ad. till minhes, att K. M., i förening nied R.
St., under riksdagen år 1812 fann Sveriges säkerhet och framtida sjelfbestånd fordra, att landets försvarare ökades till ett öfver fyrdubbelt antal.
Allmänna beväringen decreterades, befälets antal måste äfven i följd deraf ökas, och kort derefter förordnades, att hvarje reg:te skulle organiseras på 3 batailloner och befälet således ökas med^:del, ehuru högst ringa anslogs till detsammas aflönande.
Följden deraf samt att Fördelningsoch Brigad-generaler infördes på stat blef också, att reg:tsehefs-indelningarna anslogos till generalslöner, reg:tscheferna lingö öfverstelieuten:ts-löner; blott trenne eapitainer fingo capitaineslöner, 8 fingo lieutentslöner och en fick nöja sig med fänrikslön; lieutenanterna och fänrikarna fingo dels fänriks- dels underofficerslöner o. s. v. Detta var ett liårdt slag för indelta armeen; men fäderneslandets väl fordrade det.
Det indelta befälet gick med undergifvenhet och utan minsta tecken till knot sitt hårda öde till mötes; ty, mina Hrr, den, som tagit på hand att offra sin välfärd och sitt lif för fädernesland och medborgares lugn, skyr ej försakelser, och offret på fäderneslandets altare är känbart; men det dit lag— ges af honom utan tvekan.
Denna armeens betryckta belägenhet fortfor likväl i 20 år, eller lill år 1833, då på vår nuvar. upplysta och hägnande krigsstyrelses förslag en allmän lönereglering och i flera fall löneförbättring ägde rum.
Men redan då gjorde StatsUtskts antagna refrain , statsverkets inskränkta tillgångar, sig gällande, oell lönerna kunde icke uppgå till det belopp, K.
M. fann med billighet öfverensstämmande.
De faststallda lönerna kunde ej till fullo utgå; synnerligast ägde detta förhållande rum vid reg:tsqvartermästare-, andre capitainesoch fänriks-beställningarna, hvarföre också K.
M. nu begärt det ifrågavar. anslaget af ig,3oo r:dr för hela arméen.
Jag hade önskat, att någon i Utsk. hade framställt detailförhållandet med dessa löner för att visa, huru liten den Verkliga löneinkomsten är för hvar och en inom dessa grader af arméens befäl, och jag tror, att Utsk., ledt af billighetskänsla och behjertande af ett verkligt behof, då ej afStyrkt detta anslag.
Men då jag af Utsk:s yttrande i io:de punkten af betänk, till en sådan förmodan ej kan hemta någon anledning, anser jag det ej vara från sitt ställe, att jag nu går att derför redogöra.
Reg:tsqvartermästare-lönen är för det närvar, (se K. M:s nåd. bref af d. 2 Febr. 1833, bil. lit. P.) beräknad till 6i3 r:dr.
Derifrån skäll likväl afdragäs interesset af medelaccordet 3oöo r.‘dr, eller 180 r:dr; likaledes 24 r:dr till Arme'ens Pensionscassa, och då äfven tillkommer afdrag till Enke-och Den 27 Maj.
Pupillcassan, centonal och bevillning samt utgifter till regttet, återstår sjelfva behållningen, ej öfver 38o r:dr. K.