Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till den anmärkning, som af Rikets Ständers Revisorer blifvit gjord, att utbetalning af MinisterStatens aflöning, oansedt Rikets Ständers vid sista Riksdag Den 5 Mars f. rn. i85 framförde underdåniga hemställan, likväl fortfar att af StatsMinistern för Utrikes ärenderne besörjas, föreslår StatsUtskottet blott en förnyad underdånig begäran, att speciella utbetalningen i och för MinisterStaten måtte hädanefter af StatsContoiret omedelbarligen verkställas, på sätt som före år 1816 tillgeck.
Jag nödgas ända till trötthet uprepa, huru jag finnér StatsUtskottet söka täfla om verkningskrets med Ekonomi- och BesvärsUtskottet, i stället för att med ConstitutionsUtskottets tillhjelp befrämja utredandet af orsakerne, hvarföre så ringa eller intet afseende fästats vid Rikets Ständers önskningar i de fall, der de äga fullkomlig egenskap utaf beslut.
, Jag förbigår de under §.
12 införde punkter, emedan StatsUtskottet lofvar särskilt utlåtande för hvart och ett af dessa ämnen.
Sidan 268 finnér StatsUtskottet några särskilda åtgärder ej föranledas af hvad Revisionsberättelserne innehålla, angående reglering af de i räkenskaperne förekommande ordinarie afkortningar:
Angående AfräkningsContoirets indragning: Angående Krutförsäljningsmedols sena leverering; och jag nödgas härvid anmär - ♦ 186 Den 5 Mars f. m.
Isa, alt
Utskottet vid dessa ej särdeles kinkiga frågors behandling, äfven med nog mycken lättfärdighet behandlat dem, då Rikets Ständers billiga fordran synes vara, att af dess Statsutskott blifva uplyste om det, som, i följd af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, blifvit verkstäldt, och i hvad nion sådane anmärkningar blifvit nöjaktigt förklarade.
Angående beviljad gratificationssumma till Slatsexpeditionernes tjenstemän, hafva Rikets Ständers Revisorer anmärkt, huru Rikets Ständer vid sista Riksdag anvisat extra löneanslag för en Cancellist, och en Copist, inom hvardera af Statsexpeditionerne.
StatsUtskottet finner, i följd häraf, ingen ting att anmärka, i anledning af Revisorernes anmälan, att summor till gratificationers utdelande, i stället för dc bestämda extra lönerne, blifvit uttagne, och att för dessa summor någon annan redovisning ej är afgifven, än StalsSecreterarnes enskilde qviltencer.
Jag hade trodt det vara med de bos oss rådande redovisningsformer oförenligt, att StatsSecreterare ensamt qvilterade summor, hvilka voro bestämde att fördelas på flere individer, hvilkas qvittencer här synas mig utgöra den erforderliga controllen för medlens ändamålsenliga och rättvisa användande.
Den 5 Mars f. m. 187 Angående en viss tid för Kronans Persedeltionde, så har StatsUtskottet visat sin allmänna föresats att icke i någon mon fästa något afseende vid Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag fattade beslut, att begära det försäljning af Kronans tionde af koppar, järn och alun, samt andre tillverkningar, jämte Hammarskattsjärnet, som i natura utgöres, måtte inom ett år efter lefvereringen verkställas, och icke ifrån ett år till ett annat lemnäs osålde.
Herr CommerceRådet Santessons reservation emot StatsUtskottets förbiseende af detta ämne, har icke förmått verka uppå Utskottets omdöme, och jag äger således föga hopp att verka någon förändring, i anseende till grundsatser, som synas hos Utskottet nästan orubbligt antagne; men jag har dock icke kunnat undgå att begära någon upmärksamhet till mina anmärkningar, hvilka jag utbeder mig, att till tidens vinnande få sträcka till alla under i3 §. af Utskottets Utlåtande innefattade punkter.
Uti 14 §. (pag. 203) hänvisar StatsUtskottet till i punkten 1 §. af sitt utlåtande, i anseende till principen utaf den af 1827 års Revisorer väckta fråga om inventering i Kongl. Räntekammaren, Utskottet har härutinnan handlat ganska conseqvent, men i samma mån äfven olycksbudande för helgden af våra grund - i88 Den 5 Mars f. ra. lagar, då äfven med den särdeles slutförmåga, som synes utmärka Stats-Utskottets pluralitet, det svårligen lärer utom för Utskottet kunna göras fattligt, huru Kongl.
StatsContoret, efter den hänvisning, som Revisionslnstructionens 2 §. lämnar till 42 §.
Riksdagsordningen, kunnat ansvarslöst förvägra Rikets Ständers Revisorer den af dem äskade inventering utaf Räntekammaren.
Huru de inom det Constitutionella samhällsskicket så oumbärliga redogörelseformer skola kunna utbildas; huru granskningsrätten till sitt åsyftade föremål skall kunna utvecklas, då en sådan auctoritet, som ett Rikets Ständers Statsutskott, fäster så litet afseende å det förflutna af StatsVerkets styrelse och förvaltning, som i min tanka i dess Utlåtande öfver StatsRevisionerne visar sig vara fallet, kan jag ingalunda förstå; men inser lätt, att anledningar till fördubblad upmärksamhet upkomma ifrån ett sådant inom vår representation sällsamt förhållande. i5 §. lofvar en framdeles åtgärd i anseende till Revisorernes anmärkningar rörande Magazins-Fondens förvaltning, och härvid synes mig endast kunna anmärkas alt tiden börjar blifva nog långt liden, för att
Utskottets yttranden skola komma att äga någon inflytelse, då Riksdagen snart närmar sig till sitt lagbestämda slut.
Den 5 Mars f. m. Sid. 264 förklarar Stats-Utskottet sig icke hunnit taga den närmare kännedom af så väl år 1825, som 1827 årens Revisorer gjorde anmärkningar vid en del af uppgifne Verks räkenskaper, methoden för deras afslutande, tiden för deras aflämnande, äfvensom af de deruti förekomne balancer, och desses afskrifvande m. m., hvadan Utskottet ansett sig böra upskjuta sitt yttrande öfver hvad i berörde ämne anmäldt blifvit, intilldess granskningen utaf 182G års förvaltning och räkenskaper försiggått.
Härvid tager jag mig den friheten förnya den anmärkning jag redan gjort, att tiden för tillvägabringandet af Utskottets ännu återstående arbeten, icke synes lämna hopp om någon särdeles fullständighet i åtgärd, i fall man för det tillkommande får hämta några slutsatser ifrån den lilla erfarenhet Utskottet lämnat oss, medelst de få vigtiga Betänkanden vi ännu fått emottaga.
Samma anmärkning, som här ofvan, gäller äfven för 1 §. af Utskottets Utlåtande rörande Kongl.
KrigsCollegium och dess af Revisorerne anmärkte förvaltningsåtgärder.
I anledning af 1827 års Revisorers berättelse, att influtne medel för försåldt krut blifvit directe anordnade att användas till inköp af ett partie Tschacots, har StatsUtskottet, med godkännande af Revisorerncs härutinnan gjorde framställning, före - Den 5 Mars f. m. slagit Rikets Ständer att besluta, det all försäljning, vare sig in-eller utrikes, af någon Kronans effect, som ibland inkomsttittlarne är påräknad, skall under dem uptagas och redovisas.
Man skulle häraf kunna sluta att något sådant beslut icke förr varit stadgadt, men om StatsUtskottet behagar taga under skärskådande Rikets Ständers underdåniga skrifvelse rörande Riksstaten under sista Riksdag, så skall Utskottet utan tvifvel erfara, att stadgandet långt för detta varit gifvet, och att det är uraktlåtenheten af dess iakttagande, som bordt i första rummet påkalla Utskottets upmärksamhet, till befrämjande af den framtida rättelse, som åtminstone borde genom ConslitutionsUtskottet säkrast kunna vinnas.
Under tittel af Förvaltning utaf Sjöärenderne, yttrar Utskottet i afseende å Revisorernes anmälan, att Kongl. Maj:t icke täckts fästa afseende vid Rikets Ständers önskningar i anseende till upphandlingsauctioner för Kronans räkning, att Utskottet utan sammanhang med besvarandet af Rikets Ständers Revisorers bei’ättelse ansett lämpligast, att låta detta blifva ämne för ett särskilt Betänkande, och man får således hoppas att Revisorernes anmälan härutinnan fästat Utskottets uppmärksamhet, i fall tiden äfven icke skulle medgifva den utlofvade handläggningen utaf ämnet, inom den uti Grundlagen för Riksdagen bestämda tid.
Den 5 Mars f. m. >9i Under pag. 278 anser Stats-Utskottet Rikets Ständers Revisorers anmärkningar och förslag, rörande så väl ett i Revisorernes tanka oriktigt användande af räntemedel ifrån den så kallade Brudgåfvefondcn, som ock sjelfva fondens öfverlämnande tili RiksgäldsContoret, icke föranleda någon åtgärd.
Jag tager mig i anledning häraf friheten fästa uppmärksamheten deruppå, att Rikets Ständers Revisorer föreslagit, att Brudgåfvefondens räntemedel, i stället för alt lill för dess ändamål främmande gratificationer användas, måtte begagnas till förhöjning i de årlige Brudgåfvorne, eller till utdelning af sådane Brudgåfvor bland ett större antal af fattiga flickor utaf allmogens barn; och jag vågar tro att detta förslag bordt fästa StatsUtskottets uppmärksamhet, ej mindre än Revisorernes påminnelse att Rikets Ständer ansett särskilde fonders samlande af Statsmedel böra förekommas, hvadan de till Brudgåfvors utdelande afsatte medel hädanefter till RiksgäldsContoret kunde öfverlämnäs, hvarigenom all fråga om behofvet af desse medels förräntande, och serskilde kostnader för deras administrerande, komme att upphöra.
Jag anhåller att StatsUtskottet täcktes taga detta ämne under ett nogare skärskådande, och att discretioner och gratifica - Den 5 Mars f. m. tioner icke måtte utaf StatsUtskottet altför mycket understödjas, på bekostnad af den så kallade Brudgåfvefondens egentliga och verkliga föremål.
I anledning af Revisorernes anmärkningar vid Curlmsräkenskaperne finner StatsUtskottet, med afseende å hvad Kongl. Seraphimei OrdensGillet i dessa ämnen upplyst, dem icke föranleda någon åtgärd.
Då Rikets
Ständer härutinnan äro lemnade uti den fullkomligaste okunnighet om hvad Kongl.
SeraphimerOrdensGillet i dessa ämnen upplyst, vill det synas som om StatsUtskottet redan i dessa delar vore beklädt med Rikets Ständers afgöranderätt.
För mig vill det ännu synas anmärkningsvärdt, att 181g års uppbörd ifrån ett helt fögderi icke förr än år i8a5 upptages uti räkenskaper.
Jag hade för min del trott, att en af Revisorer angifven oordning i anseende till en förvaltning, som upptager ett penningebelopp af circa i3o,ooo R:dr, åtminstone förtjent den uppmärksamhet, att Rikets Ständer blifvit underrättade om de åtgärder, som StatsUtskottet ansett för framtiden förebygga den angifna oriktigheten. 1827 års
Revisorer hafva varit särdeles olycklige uti sine slutsatser, då desse in - Den 5 Mai s f. m. inför StatsUtskoltet sällan i något fall förmått göra sig gällande, och det torde tillåtas mig, att, i anledning af StatsUtskottets yttrande rörande Revisorernes åsigt af Strömrensningsmedlens användande, få erinra, alt 1827 års Revisorer ansågo hvarken Weddö eller Åkers Canaler kunna innebegripas under den mening Rikets Ständer åsett med Strömrensningar uti de Norra Provincerne; och att skiljaktigheten i åsigt emellan StatsUtskottet och Revisorerne uppkommer af det olika sätt, hvarefter man i detta hänseende finner för godt att i anseende till Strömrensnings-föremålet draga CJ o gränsen emellan de Södra och Norra Provincerne.
Slutligen tillkännagifver StatsUtskottet i anledning af hvad Revisorerne 1827 anmält och erinrat, angående 3:ne uppgifne fall, att dessa ämnen blifvit till behörig handläggning befordrade.
För mig synes StatsUtskottet i detta hänseende tämmeligen godtyckligt hafva behandlat Rikets Ständer, då jag föreställer mig, att Utskottet bordt till Rikets Ständer uppgifva, hvilken den behöriga handläggning är, hvartill StatsUtskottet befordrat nämde ämnen, emedan det för Rikets Ständer alltid måste vara magtpåliggande att veta, hvilka åtgärder, som för Rikets Ständer kunna vara att vidtaga, i den händelse StatsUtskottet skulle förbisett det rätta. i5 H. i3 ig4 * Den 5 Majs f. m.
StatsUtskottet liar aldeles förbigått den af Revisorerne anmärkte besynnerliga omständighet, att Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderne, såsom administrerande Verk, blifvit stäld i ansvarighet för ett lån, upptaget för f. d.
Arméens Flottas Officerares räkning, att Statsmedlen blifvit graverade med betalningen, af den för samma lån utgående, och af Rikets Ständer icke påräknade, ränte-utgift; samt att lånets återgäldande varit anvist på ett anslag å Åttonde Hufvudlitteln, som synts fördetta ändamål otillräckligt.
StatsUtskottet synes aldeles hafva förbisett, att ett lån af mera än 28,000 R:dr, till ett för Statsverket främmande föremål, blifvit beviljadt af medel, som enligt den med Ryska Regeringen afslutade liqvid om Svenska Statens fordringsanspråk utfallit.
Stats-TJtskottet har icke heller funnit anmärknings värdi, att af räkenskaperne i öfrigt icke synts, hos hvilken person, eller af hvad medel nämde lån, hvarföre Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderne, såsom Borgesman ansvarar, blifvit upptagit.
Jag anhåller att StatsUtskottet täckes förklara detta sällsamma förhållande.
Rikets Ständers Revisorer hafva 1827 (sid. 47) anmält, huru 1823 års Ständers Underdåniga begäran om nådigt förordnande, det Kongl.
StatsContoret^ Memorialböc - Den 5 Mars f. ra. ker, äfvensom Kongl. Räntekammarens hufvudbok skulle, vid derefter infallande revisioner, vara afslutade den i Nov. för det nästföregående året* och för Revisorerne tillgängelige» Saknat all påföljd»
I fall en representation eljest hör anses, såsom en i fortsättning verkande kraft, så skulle det synas» som om efterkommande
Ständer ej så handlöst borde lämna sine företrädares beslut, önskningar och åsigter. jag frugtar, att sjelfförtroendet, attefter det närvarande Ögonblickets ingifvelser kunna ordna allt, sällan lyckats» och attén af de mest verkande orsakerne till en långsam utbildning» är åsidosättandet af de åtgärder förutgångne lagstiftningar vidtagit; det ar med sådan anledning, jag af StatsUtskottet begär mera afseende å förra Ständers stadganden i alla de hänseenden, der det ar ett åliggande för nuvarande Statsutskott, att lämna vägledning för oss» att fortsätta
Våra föregångares bemödanden» att skaffa anseende och stadga åt Våra CörtStitutionela förmer* Sid. ta3 hafva 1827 års Revisorer anmärkt, att Norrska Fostcassans skuld till Svenska Postverket» ännu i i8a5 års räkenskaper balaneeräS till i6»485
R:dr 34 sk* BlCO» och det har synts mig» som skulle Rikets Ständer egt af StatsUtskottet fordra» ålmin - Den 5 Mars f. na. stone en uppgift om, och till hvad del, någon liqvid tillvägakommit, i anledning hvaraf jag anmärker saknaden af en sådan uppgift.
Jag har nu, så långt jag förmått, sokt ådagalägga det i min tanka anmärkningsvärdaste uti StatsUtskottets Utlåtande rörande 1825 och 1827 års Revisions-förrättningar, och jag har dervid förbigått många af de fall, hvarvid StatsUtskottet i anledning af Revisorernes anmälanden underlåtit, att fästa någon uppmärksamhet; men det kan såsom allmän anmärkning anföras, att StatsUtskottet visat alltför liten böjelse att åt
Revisions-förrättningarne gifva något anseende af allmän nytta; jag vågar härtill lägga den öfvertygelse, att
Revisionsförrättningarne aldrig kunna mera planmässigt förlamas, än genomen så beskaffad behandling, som nuvarande Statsutskott låtit deras anmärkningar, omdömen, och anmälanden vederfaras.
En Revisionsberättelse måste i min tanka af ett Statsutskott så behandlas, att
Revisorernes åsigter antingen öppet vederläggas och förkastas, eller i motsatt fall befordras till den påföljd de förtjena.
Utaf den form Utskottet i öfrigt gifvit sitt Utlåtande, finner jag ej, huru Rikets
Ständer skola kunna tillvägabringa något resultat.
StatsUtskottets Utlåtande hade i min tanka bordt innebära en allmän åsigt öf - Den 5 Mars f, m. J97 ver StatsVerkets Styrelse och förvaltning under den förflutna tiden, hvartill ej mindre Revisionsberättelserne, än Utskottets egna granskningsåtgärder bordt ligga till grund.
Under den form Utskottets Utlåtande nu framträdt, anser jag det icke kunna behandlas, då meningen icke lärer kunna vara, att Rikets Ständer ifrån sina plena directe skola frambringa en klar och åskådlig framställning af StatsVerkets förvaltning; och det är likväl en sådan, nationen, ej mindre än Styrelsen, eger rätt att af nationens ombud fordra.
Jag anser sjelfva planen, af detta Utlåtande så felagtigt, att jag äfven i sådant afseende, anser mig böra begära dess återremitterande.
Jag vili nu fästa mig blott vid första punkten af StatsUtskottets Utlåtande, nemligen den angående vidsträcktheten af Revisorernes granskningsrätt.
Utskottet tyckes antaga, och vilja bevisa, att denna granskningsrätt ej får sträckas öfver två års afslutade räkenskaper.
Jag vill till bestridande af denna mening ej åberopa 1812 års Instruction; utan blott söka ledning af Urundlagen.
I 68 §.
Riksdagsordningen stadgas, att Revisorerne skola öfverse och granska StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, Den 5 Mars f. m. samt emellan Riksdag arne sammanträda så ofta_, att hvarje Revision m ä k uti na omfatta tvänne års afslutade räkenskaper.
Märken väl, Mina Herrar! betydelsen af det bär nyttjade uttrycket: ”må kunna.”
Man finner tydligt, såväl af liela sammanhanget, sorn förnämligast af nj'ssnämnde uttryck, att 2 års afslutade räkenskaper äro det minsta Revisionen bör omfatta; men med lemnad rättighet alt sträcka sig längre.
Och det synes så mycket mera varit afsigten, att låta den sträcka sig ända till Revisionstiden, som Revjsorerne skola utreda Stats-!
Verkets tillstånd; hvilket ord, utan bifogad särskild tidsbestämmelse, icke lärer kunna tillämpas på annat än den närvarande tiden, Dessutom finnér man af ordställning gen klart, att ordet minst är här utelem-' nadt, lika sorn på många andra ställen och nästan öfver allt i våra Grundlagar, der meningen i alla fall är tydlig.
Sålunda är det till exempel i 14 §, Riksdagsordningen stadgadt, \ första momentet:
För att blif-, va Elector af Borgerskaj>et eller Riksdags-. man för Stockholnij fordras^ att hafva va-, rit tvenne år Borgare derstädes: minst tvenne år naturligtvis, I 38 §.
Riksdagsordningen, likaledes: Inom BancoUtskot-. tet skola
Qvid omröstningar j i de mål der IJtskottetj med Riksens Ständers rätt besia-- ter-, två tredjedelar af hvarje Stånds Le-, damöter vara närvarande.
Det måtte väl ej vara förbndit för den tredje tredjedelen Den 5 Mars f, m, m alt äfven vara tillstädes?
Således är det klart, alt här menas minst två tredjedelar. I 8 §.
Regeringsformen stadgas:
Ej må Konungen fatta något beslut i de maij hvaröfver StatsRådet höras börj derest icke tre af Stats Rådén, jemte vederbörande StatsSecreterarej eller den hans tjenst förrättar j tillstädes äro.
Äfven här bör sålunda ordet minst ovedersägligen förstås inunder, och man kan ej undgå att vid begreppets uppfattning ifylla det.
På alla dessa ställen äro talesätten alldeles enahanda: och med samma skäl som man kunde inskränka feevisionerna till endast två år, skulle man äfven kunna förmena flere än två tredjedelar af BankoUtskottets
Ledamöter att i vissa voteringar deltaga; samt flere än tre Statsråd att vara närvarande i StatsRådet, — Den andra thesen, som Utskottet i denna §. söker försvara, är den, att den af Riksens Ständer gifne Instruction för Revisor erne nödvändigt fordrar Konungens sanctian.
Jag vill bär något närmare skärskåda Grundlagens ordalydelse i detta afseende, I RiksdagsOrdningens 68:de §. stadgas, att Revisorerna skola efter af Riksens Ständer utfärdad Instruction öfverse &c. Rikets
Ständer äga sig sålunda förhehållet att utfärda den.
Men att utfärda cn Instruction, är något helt annat än att föreslå den: det innefattar sjelfva promulgeramiet.
Detta kan man finna af 74 §.
RiksdagsOrd - 200 Den 5 Mars f, m, ningen, hvarest det heter:
De allmänna Stadgar och Förordningar , hvarom Konung och Ständer under Riksdag gemensamt be slutit, skola dock endast i Konungens namn, och med Dess underskrift utfärdas.
Men när nu denna rätt, sora på detta sednare ställe endast är gifven åt Konungen, är på det förra lemnad åt Ständerne, ser jag ej hvarföre Konungens sanction skulle i detta fall behöfvas; och tror att den år 1812 var ganska Öfverflödig.
Deruti styrkes jag så mycket mer, som ingen ännu ens bjudit till att bestrida Ständernas rätt att enligt Grundlagarnes enahanda ordalydelse sjelfve verkligen utfärda vissa andra föreskrifter samt till och med allmänna författningar.
Sålunda ålägges det i RiksdagsOrdningens 66:te §.
Riksens Ständers BankoFullmägtige att, jemlikt vid hvarje Riksdag af BancoUtskottet utfärdadt Reglemente, förvalta Bankens medel &c. Likaså är det i 67 §. om Fullmägtige i RiksgäldsContoiret sagdt:
Desse Fullmägtige skola likaledes vara tre af hvarje RiksStånd, med åliggande, att uti allt ovilkorligen sig rätta efter de Instructioner Riksens Ständer för dem utfärda.
Och denna rättighet för Ständerna att utfärda en författning, förekommer ännu ytterligare i rojyde §. af Regeringsformen, hvarest det mot slutet heter:
Är åter Bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, dä skola, efter den faststälda Den 5 Mars f. m. 201 Bevillnin gs-summans förhållande till den som vid föregående Riksdag blifvit fördeladj de i den sista BevillningsFörordningen stadgade artiklar jemlikt okas eller minskas ; och uppdra ge Riksens Ständer deras Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret att en ny BevillningsFörordning på sådan grund uppgöra och utfärda.
Mig synes således klart, att, då på alla dessa ställen ett och samma ord nyttjas, nemligen ordet utfärda; så måste det väl på alla ställen hafva samma betjulelse.
Och då Reglementet för BankoFullmägtige, och Instructionen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret samt sjelfva Bevillningsförordningen kunna af Ständerna allena utfärdas; kan jag ej inse, hvarföre Instructionen för Revisorerna, hvilken Ständerna äfven äro Berättigade att utfärda, skulle mer än de förra behöfva Kongl, sanction.
Jag kan härvid så mycket mindre se någon betänklighet, som jag är öfvertygad att, om Rikets Ständer tilläto sig någon föreskrift för StatsContoiret, som ej vore enlig med Grundlagen, bemälte Embetsverk nog skulle veta att ej lyda den.
Jag vill sluta med en allmän betraktelse, den nemligen, att vissa tider varit utmärkte af någon allmän opinion, som blifvit nästan epidemisk.
Jag vill sålunda minnas, att Historieskrifvare!!
Livius förmäler, huru man i det gamla
Rom ett holt år sys - 202 Den 5 Mars f. m. selsatte sig nästan blott med Religionsaffairer; och jag fruktår mycket, att kommande Historieskrifvare skola anmärka, att 1828 och 1829 årens Riksdag varit utmärkt för Rikets Ständers misstroende till sine egna i Grnndlagarne förvarade rättigheter.
Hå jag i öf, verläggningarne inom StatsUtskottet varit närvarande vid alla de beslut, som i Utlåtandet förekomma, utbeder jag mig att, ehuru jag säkerligen tror och hoppas, att en återremiss sker, det må tillåtas mig gif« ya tillkänna åtskillige förhållanden i afse-, ende å detta Utlåtande, Först får jag an-, mäla, att jag reserverat mig i flere af de hufvudsakligaste punkterne, hvaremot an"» märkningar nu blifvit gjorde, nemligen emot första punkten, om vidsträcktheten af Revisorernes granskningsrätt, och i en annan om Strömrensningsfondens användande, samt i allmänhet instämt i den reservation en Ledamot gjort i afseende på Utskottets åt
Revisionsberättelserna lemnade behandling på det hela, ehuru mitt namn, jag vet ej af hvad orsak, ej finnes i Utlåtandet upptagit, och hvaraf jag hämtar en ytterligare anledning till det anförande jag nu afgifver.
Rörande flere af de anmärkningar, sorn härstädes af Grefve Gyllenborg, Friherre Anckarswärd och Herr Cederschjöld blifvit gjorde, bör jag öppet erkänna mig hafva behöft den ledning de gifvit min uppmärk - Den 5 Mars f. m. ao3 samhet; och må detta erkännande hembära dem en gärd af tacksamhet å min sida, anseende min pligt vara, att med större uppmärksamhet följa ämnet, när det kommer tillhaka, Slutligen får jag anföra, att, ehuru olika tankar i flere fall ägt rum inom Utskottet, jag likväl ej alltid ansett mig med särskild reservation höra hetunga Utlåtandet; och ehuru jag varit, hvad den första punkten angår, af olika tankar med pluraliteten, hvilket af reservationerne synes, samt uppmanat de Talare* hvilka varit af annan tanka, att åtminstone ådagalägga de skadliga följder, sorn uppkommit af 1822 och föregående Revisorers vidsträckta granskqingsrätts utöfning, har hvarken jag fått svar derå eller Utlåtandet upptagit någon utredning af ämnet.
Jag har påmint desse talare att gifva mig tillkänna, i hvilken ställning förflutne Ständer, hvilka så klart och enhälligt gillat de dem föregående Revisorernes förfarande, skulle komma genom det Sätt, hvarpå Utskottet bedömt frågorne.
Jag har ej eller å detta fått svar, hvarken i Utskottet eller Utlåtandet.
I öfrigt får jag instämma med de värde talarne, att Utlåtandet hör återremitteras och omarbetas, Herr von Hartmansdorff', August: