Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man finner på samma sätt, att genom antagande af en sådan olika rösträtt försvinner vådan deraf, att de råa massorna skulle äga ett öfvervägande inflvtande på valen; ty i den mån egendomen minskas , på grund af hvilken valrätten utöfvas, minskas äfven rösträttigheten; den blifver snart endast skenbar och slutar sorn ett försvinnande sken.
Lika litet tror jag. att våda finnes i den förespegling, att ett och annat intresse möjligen skulle i en genom allmänna val tillsatt kammare sakna sin egen representant; ty man mätte väl förutsätta, att alla elasser. som i ett samhälle finnas, äro för detsamma nyttiga och behöfliga, likasom hvarje särskild del af menniskol roppen behöfves för det helas trefnad och välstånd, Om således representationen är utsedd för att ombesörja det helas bästa, och förstår att vårda detta kall, så kan hon icke underlåta att tillse, att hvarje särskild del af det hela blir skyddad.
Detta fordras dessutom af en annan omständighet, som icke utgör ett behof för någon särskild del, utan som tvertom är det helas och allas gemensamma och första fordran, nemi. allmän rättvisa.
Den som trodde sig befrämja fäderneslandets gemensamma nytta med åsidosättande af rättvisans fordringar, begick ett af de gräfsta misstag; sålunda tror jag ej, alt de allmänna valen medföra några synnerliga vådor, och kan icke heller neka, att de medföra den fördelen, att ingen uteslutes ifian allt deltagande i nationalrepresentationen; ty äfven den ringares löst får gälla för hvad den kan, äfvensom att repre - iSS Den s4 October e. m. sentanten, genom sjelfva det sätt, hvarpå lian utses, uppmanas att i främsta rummet betänka det helas, det allmännas bästa, innan han tänker på de enskildta intressena.
Jag vill icke påstå, att ju ej en temmeligen god representation kan erhållas genom val på andra sätt utförda; men hvad jag gjort mig till hufvudregel vid den öfverläggning, som nu är för handen, det är att söka tillvägabringa, att en representationsreform måtte komma till stånd, emedan jag ej anser med fäderneslandets väl förenligt att längre uppskjuta densamma.
För att uppnå detta mål, fordras att de särskilda åsigterna skola förlikas.
De särskildta ståndsintressena och de orepresenterades anspråk böra härvid ej ensamt ifrågakomma; man mäste äfven bemärka, alt det finnes en betydlig afdelning af Svenska folket, så inom som utom representationen, som anser de allmänna valen sorn de enda lätta.
Här har man visserligen mångfalldiga gånger yttrat, att ståodsfördelningen är djupt rotad i Svenskarnes sinnen: delta må hafva ägt sin riktighet, och jag tror, att för 20 år tillbaka funnos få, som tänkte på något annat än Stånd i afseende på vår representation: men under det sednare tiotalet af år hafva sakerna sig betydligen förändrat, och åsigterna 0111 de fria valen hafva under dessa år vunnit ökad styrka.
De som tillhöra denna opinion, anse ståndsvalen sorn en gubbe, som går ur tiden, och sig, som ungdomen, hvilken har framtiden för sig.
Vill man komma till slut i frågan, så går det icke an alt helt och hållet låtsa som man icke visste af den nya liden och blott söka sammanjemka den gamlas stridiga intressen; tvertom synes hufvudfiågan 111ig vara, att åstadkomma en förlikning emellan den tid som varit och den som inträder, och jag tror att denna sednare handlar rätt, att i någon mån söka göra sina åsigter gällande, och att det rälta förlikningsförslaget vore att antaga på en gång både slåndsval och allmänna val.
Jag tror att detta vid denna riksdag låter sig göra; dröjer man dermed, torde liten eller ingen fråga mera uppstå om bibehållandet ens af skymten utaf Stånd.
I afseende på de särskildta förslag till ståndsval, som inom detta Hus blifvit framställda , så vill jag blott i korthet säga, att min åsigt i den delen, förutsatt nemi. alt stfindsval skola finnas, närmast instämmer med Frih. Hamiltons.
Jag vill försöka alt närmare utveckla detta, då något af de särskildta förslagen framställas till discussion inför Ståndet, lvu vill jag blott yttra, att jag äfven instämmer i åsigten om 2:ne kamrars bildande, likaledes på sätt Frih.
Jag har tillförene, i närvaro af flera ledamöter af detta Hus, utvecklat skälen derför, och skulle ej nu vidare hafva vidrört detta ämne, så framt jag icke hört den motsatta åsigten i f. m. plenum i temmeligen kraftiga ordalag yrkas af den värda talare, hvilken, som orden folio, yttrade, att Frih.
Hamilton hade så capitalt orätt som möj - D c u '4 O c t o b c r e. m. ligt.
Min åsigt ur alldeles motsatsen till den välde talarens, och vågar jag yttra den tanke, att han icke skulle hafva uttryckt sig så, om han rätt gjort sig reda för den andra kammarens egentliga bestämmelse.
Han måtte hafva föreställt sig, att meningen med densamma skulle vara, likasom med den första kammaren , nemi. att uttrycka folkets opinion för ögonblicket; men så är icke fallet.
För uttryckandet af denna opinion, är visserligen en kammare tillräcklig, men den andras föremål är alt hejda denna opinion — att hejda icke blott den första kammaren, utan äfven sjelfva folket.
Om man antager denna åsigt såsom riktig, — och jag tror att det är den enda, som bör läggas till grund för den andra kammarens tillvaro —; så måste man medgifva, att en sådan conserverande senat måste bestå af män, som både genom sina enskilda moraliska och inlellectuella egenskaper, äfvensom genom det sätt, hvarpå de fått inträde i representationen, äga anspråk på att med någon slags auctoritet göra sina åsigter hörde inför representation och folk.
Man torde icke i detta afseende kunna erhålla en mera vördnadsbjudande valmans-församling , än den af folket valda representantkammaren, och om denna ej kan framleta de män, som äro mest utmärkte för patriotism och duglighet, så vet jag i sanning ej hvem som skall kunna göra det.
Hr Lefreåi har trott, att andra kammaren borde väljas af samma valmän som den första, men för längre tid: i det fallet skulle den andra kammaren stå på en vida mindre imponerande ståndpunkt, än den första; tyen ledamot i denna kammare kunde säga till en ledamot af den andra: du är vald af samma personer som jag, men jag har blifvit vald (t. ex.) 5 år sednare än du och bör således anses bättre uttrycka våra committenters nuvar. opinion.
Deraf synes tydligt, enl. min tanke, att ett olika ursprung för de båda kamrarne och ett högre ursprung för den öfre eller andra kammaren, hvad man må kalla den, är nödvändigt.
Deremot anser jag frågan, huruvida personernes antal i de båda kamrarna skall vara lika, icke af någon vigt.
Man skulle vara frestad att tro, att den ledamot, som yttrade att den öfre kammarens anseende hufvudsakligen hvilade på dess ledamöters antal, förmodat, att detta anseende komme att afgöras genom armstyrka.
Uti en brottning är det visst armstyrkan som ger utslaget; i ett fältslag beror detta till stor del af anförarens hufvud, och i de täflingsstrider, som emellan de båda kamrarna kunna uppkomma, är det endast htifvudenas beskaffenhet och ej deras antal som liar inflytande.
Man har i dag särskildt talat om detta Stånds belägenhet i afseende på de föreslående reformerna: högaktade ledamöter hafva tillkännagifvit, att det var med en sorglig känsla, som de på fäderneslandets altare ansågo sig förpligtade att uppoffra innehafvande dyrbara rättigheter, under anmodan till andra att handla likaledes.
Jag önskar alt igo
Den ^4 Oelober e. m. denna uppmaning måtte följas!
Jag Iviflar icke på rikligheten och noggranna sanningen af hvad sorn blifvit anfördi; men som jag icke vill uppbära något beröm, sorn mig icke nied rätta tillkommer, så anser jag mig böra tillkännagifva, att jag för min del anser den ifrågavar. förändringen icke som någon uppoffring, utan snarare som en vinning; ty om den nuvar. s. k. sjelfskrifna representationsrätten utbytes emot rättigheten att välja oell väljas; så skulle en sådan rättighet medföra en bestämd fördel för större delen af R. o.
Adis ledamöter, som för närvar, är helt och hållet orepresenterad.
Representationtsrätt, mine herrar! d. v. s. rättighet att genom ombud få deltaga i fosterlandets angelägenheter — någon sådan rätt äger icke för närvar, detta Stånd.
Det är visserligen Ståndets ledamöter obetaget att mangrannt infinna sig på detta ruin, att lemna sina hus och yrken under månader och åratal, för att öfvervara riksdagsmannaförhandlingarna; men jag skulle vilja hemställa till de öfriga Stånden, till Preste-, till Borgare- och BondeSt:n, om de verkligen ansågo sig representerade, ifall man fråntog dem rättigheten att välja, men tillika sade, att hvarje prest, hvarje borgare, hvarje bonde, som hade lust, kunde komma upp till riksdagen och rösta.
Förhållandet blefve, att dessa Stånd icke komme att representeras, utan att Stockholms prester och borgare ensamme afgjorde sakerna. R. o.
Ad. liknar för det närvar., efter min tanke, åtskilliga republiker i gamla tiden och under medeltiden, der hela folket sammanträdde på torget och afhandlade sina gemensamma angelägenheter; efterhand utvidgades området till provinser och stora landsträckor, men författningen förblef densamma, hvadan de, som bodde utom staden aflägse derifrån, kunde sällan komma dit, och de som bodde inom densamma afgjorde allt, — desse voro herrar, de andre undersåter.
Så är det också med R. o. Ad.
Stockholms adel har en betydande del i lagstiftningen; laudtadeln har ungefär ingen.
Det är likasom den förra delen af Ståndet, eller Slockholms-adeln vore herrar och den andra delen undersåter, men rättvisan fordrar att göra de ledamöter af Ståndet, som bo i landsorten, delaktige af samma förmåner och rättigheter, som de, hvilka bo i hufvudstaden.
Jag känner visserligen, alt det kan vara en personel uppoffring af den del af R. o. Ad:s ledamöter, som här är bosatt, att afsäga sig rättigheten att på lediga stunder kunna gå upp på Riddarhuset och deltaga i en discussion eller votering; men förmodligen komma de af här bosatte ståndsledamöter, hvilka man känner vara intresserade af det allmänna, alt blifva valde; och hvad lie öfrige angar, synas de icke hafva fästat synnerlig vigt vid den nu ägande rättighetens utöfning, dä jag påminner mig ibland annat den svårighet, som vid denna riksdag icke sällan förekommit, att kunna complettera Dtsktu, t. ex. LagUtsk.
, med ledamöter af R. o. Den 24 O c t o Ii e r e. m. Afl., hvartill blott 4 beliöfves, då Slåodet likväl inom sig räknar flera lagfarne män.
Det förslag till R. o. Ad:s gemensamma tanke, hvilket jag helst såg blefve anlaget, är af följande lydelse:
Hr von Troil uppläste derefter följande:
Svenska nationalrepresentationen fördelas i 2:ne kamrar.
Den första kammarens ledamöter väljas för hvarje riksdag, dels ståndsvis, och dels genom allmänna val.
Vid de allmänna valen medför större förmögenhet ökad rösträttighet.
Den första kammaren väljer ledamöterna uti den andra kam maren.
För att kunna inväljas i andra kammaren fordras, utom valbarhet till den första, att hafva fyllt 4° år och varit riksdagsman vid 2:ne föregående riksdagar.
Andra kammarens ledamöter äro valde för flera riksdagar.
Om vid början af en riksdag de ledigheter, som genom döden eller af annan orsak uppkommit, inom andra kammaren ej utgöra fullt en femtedel deraf, afgå så många bland dem, som längst varit ledamöter af kammaren, att detta antal af ledigheter erhålles.
Hafva flere lika länge varit ledamöter, bestämmes företräde i ålder dem emellan genom lottning.
Hr von Troil tilläde derefter muntligen:
Jag tillåter mig nu blott att yttra den vördsamma önskan, att vi så fort som möjligt måtte få öfvergå till discussion om de särskildta förslagen lill gemensam tanke.
Då jag i ett föreg:de plenum hade äran tillkännagifva, att jag ansåg min skyldighet såsom vald ledamot i förstärkt Coust.Utsk. att på förhand yttra den tanke, sorn kominer alt ligga lill grund för mitt handlingssätt i frågor, der 2 Stånd stannat emot 2, och då jag förklarat mig hufvudsakligen emot Coust.Utsk:s förslag; så anser jag mig äfven skyldig att vid detta tillfälle helt kort förklara de förändringar, för hvilka jag kommer att votera, och de utgöras af Hr von Hartmansdorffs förslag, likväl med den förändring, alt jag skulle önska, att i stället för 2Öo ledamöter sattes 3oo ; ty jag tror, alt vid öfverängen från nära goo ä 1000, sorn represenlanternes antal nu utgör, lill os50 är aftagandet för stort, utan torde då 3oo befinnas lämpligare.
I en tid, då man så mycket räknar på massorna, så tror jag, alt desse 2Öo ledamöter, fördelade på 2:ne kamrar, icke hvar för sig lomme att presentera sig så imponerande som vederborde.
För öfrigt voterar jag för Hr von Hartmansdorffs förslag, ty jag anser detsamma på en gång conservativt och mera liberalt än den nuvar. ståndsförfaltningen; mera conservativt derföre, att då ståndsvalen bibehållas och Stånd således välja, så har man anledn. till Den a-j October c. iu. den förmodan, att de skickligaste ledamöter väljas inom hvarje
Ständ, hvilket naturligtvis utgör en betydlig moralisk styrka.
Mera liberalt blir det af samma skäl, ty R. o. Ad. afsäger sig blott den ärftliga rättigheten och väljer likasom de öfriga Stånden.
Detta är hvad jag i korthet har att anföra, och är det för att en gång för alla befria R. o. Ad. ifrån att afhöra mig i denna fråga, som jag gjort denna min framställning.
Jag önskar att egentligen få upplaga till besvarande den punkt, som rörer den föreslagna sammansättningen af den första kammaren, och dervid nämna, att ehuru jag förenar mig i Hr von Hartmansdorff-; förslag i öfrigt, kan jag det dock ej i afseende härå.
Sprengtporten yttrande under f. m. ang:de progressiva förbättringar tills vidare, så tillstår jag, att det ordet skrämde mig till en viss grad ; ty jag kan ej ingå på en förändring med förutsättning atl snart åter göra nva ändringar.
Mig synes det vara nog oförståndigt att skilja sig ifrån en gammal och bepröfvad vän, för att taga sig en obepröfvad ny; man bör ej skilja sig frän den gamla förrän man kan lita på den nya.
Man kan ej heller veta hvart progressionen slutligen kan föra.
Jag bibehåller derför det gamla tills jag ser ett nytt, som jag med full öfvertygelse kan gilla.
Hamilton yttrade äfven på förmiddagen, att om Konungen fick tillsätta någon del af första kammaren, så skulle den icke blifva nog rörlig och ej heller taga impression utifrån.
Del är denna impression utifrån, för hvilken jag är rädd; ty rörelseelementet innehålles i den nedre kammaren och moderationen i den öfre.
Om en femtedel förnyas hvarje riksdag, så blir denna femtedel uttrycket af opinionen för dagen, sorn ofta kan vara skadlig eller oriktig, den afgående femtedelen måste se, huru vinden blåser, för att söka göra sig värdig att åter väljas, och då fordras det ej en stor del af de återstående J för att gifva öfvervigt åt rörelsepartiet, hvadan jag i denna del ej kan förena mig med Hr von Hartmansdorff.
Men om Konungen får rättighet att tillsätta en viss proportion i hvarje kammare, t. ex. halfva antalet obetingadt och på lifstid, så är en sådan person, i samma stund han blifvit utnämnd, oberoende af Konungen, sorn valt honom på lifstid, och af opinionens vindflögel af samma orsak.
Med denna ändring tror jag fosterlandets sanna väl iakttagen och lemnar detta mitt bifall.
Jag går så långt i restriction mot democraterna, att om Const.Utsk. inkommer med ett förslag, sorn möjligtvis kunde antagas, så går jag in derpå, men jag ser icke i detalj ett noga bestämmande att representanterne inom hamrarne blifva absolut oberoende af möjligen påtvungna inslructioner för sina tillgöranden vid riksdagen.
— Iakttnges detta D e n a4 O c t o b c r c. m. detta, måste jag söka att motarbeta hela förslaget.
Sedan jag yttrat detta, vill jag blott upptaga en omständighet i afseende på det 5 Ståndet, hvilket jag väl anser böra få inträde i representationen, men ej som Frih. blamilton föreslagit, eller att detta 5 Stånd skall inrymmas inom Adeln, Preste- och BorgareSt:n.
Förmögenhet och intelligens skola representera, beggedera besitter detta Stånd till den grad, alt det ar jemngodt med EondeSt. och de öfriga 3:ne, hvadan, enligt min öfvertygelse, det bör lemnäs en femtedel i representationen och en femtedel åt de öfriga fyra Stånden, inom hvilka valen böra ske ståndsvis.
Cederström, Jacob; Jag har denna gång begärt ordet i anledn. af Frih. Hamiltons, Hr von Troils och Gr.
Spens’ yttranden.
Hamilton har ansett det vara en uppoffring af R. o. Ad. att afstå den ärftliga representationsrätten.
Tvertom anser jag det vara en fördel, emedan R. o. Ad. då, likasom de öfriga Stånden, erhöll betalning för sitt deltagande uti riksd.- göromålen.
Hr von Troil har utgått frän andra synpunkter, men kommit till samma resultat.
Han har slutat med ett förslag till gemensam tanke, sorn afser lill en del slåndsval och lill en del allmänna val.
Han har trott, att allmänna valen vore en allmän rättvisa, att representanten såsom sådan vore pligtig att hafva för Ögonmärke det allmänna och icke det enskildta intresset.
Från denna förutsättning skulle man komma till del resultat, att valen ur allmänna massan skulle gifva individuel glömska af enskildta förhållanden vid utöfningen af riksdagsmannakallet.
Detta är en from förhoppning på mensklig fullkomlighet, som tvifvelsutan aldrig skall realisera sig.
Så länge t. ex. säterier och kronoskattejord icke öro belagde med enahanda onera, så länge blifva ägarne af dessa olika slags jord alltid af olika tanke i fråga om beskattningsväsendet, och det enskildta intresset skall dervid alltid råka i collision med det allmänna.
Den värde talaren har äfven trott, alt det sätt, hvarpå en vald representant inkommit uti representationen från folket, skulle verka på hans handlingssätt.
Jag tror det icke; ty det är icke sättet, hvarpå representanten inkommit i representationen, det må vara genom val eller födsel eller på hvad annat sätt som helst, som bestämmer huru han kommer att uppfylla sitt kall, utan det är hans personlighet, som afgör huruvida lian är mäktig att, med förgätenhet af sig sjelf, gagna det hela eller tvertom betrakta det enskildta intresset ur annan synpunkt, än såsom ett ändamål, hvilket representanten endast då rätteligen bevakar, när detta enskildta intresse befordras genom befrämjande af det allmänna intresset, hvarpå det enskildta anses bero.
Uti alla stater, der allmänna val existera, har man förnummit, att i5 H. a5 >94 Den i\
Octobere. m. vepresentanlkallet blifvit uppfattadt ur elen oriktiga synpunkten att befrämja det enskildta intresset i annan ordning än såsom ingredierande uti det allmänna eller samfundets intresse.
Samme värde ledamot har ansett R. o. Ad. icke vara representerad!, emedan man skulle vara representerad genom ombud för alt kunna anses vara representerad.
Äfven denna satsen måste jag bestrida; ty så länge lagen bjuder huru Svenska folkets representation skall vara organiserad, så är också en och hvar, från och med den stund han legitimerat sig såsom riksdagsman, Svenska folkets ombud; och från och med den stunden inträder hans förbindelse att i representationen handla och verka, icke för enskild räkning utan för det allmännas.
Spens erinrat vid min anmätkning mot i mom. i i §:n, nemi. att Hr Grefven skulle med mig instämt i fråga om tilläggande af ordet ”välfräjdad,’ derest icke 5 §:n innehöile ett negativt stadgande ang:de dem, som icke kunna få välja eller väljas, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att detta negativa stadgande, som till sin form är hemtadt från Itiksd.Ordn:s 18 §, kan helt och hållet undvaras, om, på sätt jag begärt, ordet ”välfräjdad” insättes, och om ytterligare tillägges ordet "sjelfmyndig;” ty hvad den beträffar, som är under concurs, så har han icke mera den egendom, för hvars ägande han skulle få välja eller väljas, emedan han afstålt densamma till sina creditorer, och hvad man afstått, det äger man icke mera.
De öfriga cathegorierna, såsom att vara dömd för nesligt brott m. m., 3ro icke af behofvet påkallade; emedan det kan finnas vanfräjdade personer, som icke äio dömde för nesligt brott, men hvilka allmänneligen äro kände som vanfräjdade, hvarföre de äfven böra uteslutas från rättigheten att väljas eller deltaga i valet.
Medan jag har ordet, vill jag återgå till Hr von Troils sednare yttrande, i afseende på den form för allmänna val, som han begärt, enligt hvilken större förmögenhet skulle medföra större rösträttighet, och ehuru denna fråga i sjelfva förslaget sednare förekommer, vill jag dock i afseende på den generella grundsatsen förklara, ali i den händelse sådant antages, Liefve BondeSt. helt och hållet uteslutet från allt inflytande på valen, emedan öfrige i valdistrictet befintlige individers förmögenhet skulle gifva dem öfvervigt i röstantalet.
Fullkomligen instämmmande i de åsigter, sorn Hr von Troil i förevar, hänseende yttrat, skulle jag sjelf vara den förste att tilldömma mig en slags förmätenhet, om jag tilltrodde mig att, efter den klara framställning af ämnet, som den värde talaren gifvit oss, kunna öka vigten af de skäl, han anfört för sin mening.
Jag skulle således nu icke hafva uppträdt, om det ej vore för att genmäla ett yttrande af Frih. Cederström, mot hvil - Den O c t o Ii c r e. m. tet en värd talare, Frih. Sprengtporten, redan yttrat sig.
Jag vädjar till R. o. Ad:s rättsbegrepp, om det är möjligt att, på sätt Frih.
Cederström önskat, i i §:n af vallagen bestämma , att valberättigad person skall vara välfräjdad.
Const.Utsk. har i en undantags-^, som jag tror, ganska fullständigt upptagit de qvalificationer, som betaga valrättigheten.
Jag vädjar till de personer, hvilka besitta vida större juridiska insigter, än jag kan tilltro mig, om det skulle kunna gå an att i en lag begagna ordet ”välfräjdad,” som innefattar ett begrepp, hvars betydelse beror på det enskildta omdömets tydning.
Jag hemställer, om del går an att lemna öppet för ett valcollegium att anse den ene eller andre medborgaren för välfräjdad eller vanfräjdad.
I sådana fall, der fråga är om allmänna rättigheters åtnjutande eller frånträdande, kan, efter mitt begrepp om lag, ingen anses vanfräjdad annorlunda än såsom dömd för vanfräjdande brott; ty jag hemställer hvilken ordning eller oordning skulle uppkomma, om genom en lag en sådan latitud lemnades åt ett valcollegii godtfinnande, att personer kunde uteslutas från valrättighet efter begreppet om vanfräjd hos delta valcollegium.
Jag tror icke, att det är med rättsbegrepp förenligt.
Jag har ansett mig böra fästa uppmärksamheten härpå, på det att ej R. o. Ad. måtte såsom dess gemensamma tanke förklara, att det af Frih.
Cederström yrkade tillägget skall äga rum.
För öfrigt instämmer äfven jag uti Hr von Troils yttrande, under vördsam anhållan atl vi snart måtte få öfvergå till öfverläggning om de särskildta förslagen till gemensam tanke, som här blifvit afgifna.
Jag anser mig förbunden att meddela Hr Nordensköld en förklaring, beträffande ett uttryck, som jag på förmiddagen använde, då jag nämnde progressiv reform.
Då man ej kan neka, att samhällsinrättningar tarfva förbättringar i följd af tidernas förändring och den naturliga utveckling, som föregår inom alla samhällen, och då det gifves ett sätt att tillvägagå, som kan verka till förstörelse, nemi. genom hastigt omstörtande, och ett annat sätt, sorn äfven kan leda till förstörelse, bestående uti ett så långsamt framskridande, att man knappast kommer från stället; så finnér man, att det äfven gifves ett tredje sätt, som är det rätta, och som jag kallat den progressiva reformen.
Huruvida det förslag, som kan blifva anlaget, i en framtid uti mer eller mindre mån kan komma att undergå förändringar, kommer naturligtvis att bero derpå, i hvad större eller mindre mån detsamma visar sig praktiskt godt och nyttigt.
För öfrigt vill jag i formelt hänseende, för alt trygga den värda talaren i afseende på de förändringar förslaget, om det antages, kunde komma att undergå i framtiden, upplysa derom, att Frih.
Hamiltons förslag, om jag rätt minnes, innefattar, att grundlagsförän - Den a/j Octobere. m. dring iclte skulle äga rum utan såvida beslutet i kamrnrne blifvit fattadt genom |:dels pluralitet.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag får bedja R. o. Ad. om ursägt att jag ånyo vågar uppträda för alt ytlra mig i detta ämne; men då det icke lyckades mig på förmiddagen att, såsom jag önskat, framställa mina åsigter i saken, har jag ansett mig skyldig att så godt jag förmår närmare redogöra för desamma.
Jag liar för mig uppgjort ett förslag, som, om det icke förtjenar att antagas, åtminstone torde förtjena alt afhöras.