Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve, von Schwerin, Fredric BogislausDå jag för min del icke anser låmpeligt, att i en adresse af den art, som den föreslagna, må nämnas ett ord, syftande derhän, att olikheter i våra åsigter i Statsoeconomiska frågor behöft åj sidosåttas, för att förena oss i uttrycket af en gemensam känsla, som af omståndigheterne påkallas, tar jag mig friheten hemställa, om icke följande i adressen förekommande period: ”om någon gång Jkiljagtiga meningar kunnat uppJtä under öfverläggningarne ibland ofs, rörande medlen till befrämjande af allmänt väl, ont tankarne kunnat vara delade i frd-> gor om fäkrajte fättet, att hinna detta mål, fä räder dock hos ofs fullkomlig enighet och öfverens fl ämmelfe, då vi för Eders Kongl.
Majit nedlägga förklaringen af vår under-, fälliga vördnad, kärlek, tillgifvenhet och erkånjla;” måtte utgå, samt i stället en så lydande mening t. ex, införas: ”Det är fäledes vid detta tillfälle hos Rikfens Ständer endaji en ge menfarnt rådande känfla, den, att inför Eders Kongl. Majit nedlägga förklaringen af deras underJätliga vördnad, kärlek, tillgifvenhet och erkänfla.
Jag utber mig härå Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition.
Jag får un derställa Ridderskapet och Adeln, huruvida den 1» 3g* T)en 12 Martti, af Grefve von Schwerin föreslagne ändring uti ExpeditionsUtskottets ifrågavarande förslag karl lagligen nu genast verkställas, utan att återremiss af förslaget, i vanlig ordning, föregår.
Grefve De la Gardie, Jacob'.
Då jag nu finner, att den af Grefve von Schwerin föreslagne mening endast innefattar en obetydlig redactions-föråndring, och Ridderskapet och Addn, efter hvad jag vill minnas, tillförene vid sådane tillfällen som det ifrågavarande, både beslutat, och äfven genast, utan återremiss till ExpeditionsUtskottet, verkställt dylika mindre betydliga ordföråndringar, kan jag icke anse införandet nu genast af den utaf Grefve vOll Schwerin önskade förändring i adressen vara på något vis olagligt, utan får för min del tillstyrka, att Grefve yon Schwerins derom gjorde anhållan må bifallas. Herr Grefven och LandtMarshalken hem. ställde, om icke ExpeditionsUtskottets förslag till Riksens Ständers ifrågavarande underdåniga adresser kunde, med iakttagande af den utaf Grefve von Schwerin deruti föreslagne förändring, godkännas.
Upplåstes och lades på bordet: i) StatsUtskottets den 22 sistledne Februari afgifne utlåtande i anledning af de utaf af - T)m \t Marla, 399 lidhé ComtnerceRådet J.
Sederholins i Finland bosatte arfvingars väokte anspråk att, i likhet med hvad sorn blifvit bemålte CommerceRåds inom Sverige boende arfvingar, vid »815 års Riksdag beviljadt, undfå ersättning af Svenska Staten för den del, sorn af CommerceRådets hos Franska Regeringen ägande erkände fordringar förstbemäite arfvingar kunde efter Lag tillkomma. a) RevillningsUtskottets Memorial, af den 4 dennes, angående ytterligare betjenings antagande.
Justerades Pleni-Protocollet för den 12 sistlidne Februarii eftermiddagen och den i5 i samma månad.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 12 Martii 1825.
S. D. Remitterades till Stats- och Banco Utjkotlen s Kongl.
Maj ts den 5 dennes -eftermiddagen på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående ytterligare anslag för full - 4oo
Den 12 Mårlii. bordandet af Götha Cana], jemte de af åtskilige Ledamöter, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden.
Ut supra* S. D. Upplåstes till justering ExpeditionsUtskottets förslag till Riksens Stånders underdåniga ‘Adresser till Hans Majestät Konungen samt Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen; och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag gilla, likväl med den förändring, att i stället för den period i samma förslag, som börjas med orden; ”Om någon gång
Jkiljtiktiga meningar kunnat upp fia,” och slutas med orden; ”tillgifvenhet och erkånjla” skulle införas en så lydande mening:
Det ar fdledes vid detta tillfälle hos Rikfens Ständer endali en gemenfamt rådande hauf a, den, att inför Eders Kongl.
Majit nedlägga förklaringen af deras under/ätliga vördnad, kårlek, tillgifvenhet och erkänjla.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 10 om aftonen.
In fidem Protoeolli O. J.
Lagerheim. i Thors Ben iS Martu, T horsdagen den i3 Martil.
Plenum klockan § till 6 eftermiddagen.
Företogs till pröfning StatsUtskottets dert 4 S2 sistlidne Februarii afgifne, samt den 12 dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de utaf aflidne CommerceRådets J.
Sederholms i Finland bosatte arfvingar väckte anspråk, attf i likhet med hvad som blifvit bemålte CommerceRåds, inom Sverige boende arfvingar, vid 1815 års Riksdag, beviljadt, undfå ersättning af Svenska Staten för den del, som af CommerceRådets hos Franska Regeringen ägande erkände fordringar, förstbemålte arfvingar kunde efter Lag tillkomma; och fann Ridderskapet och Adeln för godt, alt, uppå derom af Herr Grefven och LancltMarskalken gjord proposition, StatsUtskottets berörde Utlåtande gilla» Föredrogs å nyo Kongl.
Majit den 5 dennes aflåtne och samma dag eftermiddagen^ på bordet lagde nådiga skrifvelse täll Riksens Ständer, angående en förändring i 5 Cap. 1 §.
Grefve von Schiver in, Fredric Bogislaus uppläste följande: Ridd. o. Ad, Prof, 2 Band. 26; Den l5 Martu.
Hans Excellence Herr Grefve M6rnert Adolph Goran:
Den betänklighet, som af en värd Ledamot nu blifvit yttrad, i anledning af Kongl. Majrts förevarande nådiga skrifvelse, har förefallit inig något oväntad.
Det ar visserligen sannt, att Lagutskottet ej fjelfmcmt kan inkomma med ett förslag till ändring al Allmänna Lagen; men då Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse innefattar icke blott en önskan om ändring af i §. 5 Cap.
MissgerningsBalken, utan ock en tillika bestämdt uttryckt begäran, att detta lagrum måtte förmildras, så ligger deri en tillräcklig grund för frågans behandlande.
Det är blott om gradationerne, son» Kongl.
Majit icke velat ingå uti en närmare utveckling ock det år dem, som det tillhörer Lagutskottet att föreslå.
Når detta år verkstålldt, år det ju hvar och en af RiksStåndens Ledamöter obetaget, att, oaktadt motionstiden förflutit, i åmnet göra de anmårkningar och hemställanden om förslagets jemkning eller förändring, som kunna finnas nödi. ga.
Ständer åga således i detta fall alldeles samma rätt, som om den Kongl. Propositionen kommit tidigare, och innehållit, ett, äfven till ordalagen bestämdt, Lagförslag.
På Lagutskottet ankommer det att yttra sig öfver denna proposition, hvilken tydligen uttrycker Kongl. Maj;ts nådiga afsigt, och hvarest endast saknas några vissa nuancer i bestraffningsgraden, som Kongl Maj:ts delicatesse förbjudit honom Den i3 Martti, att sjelf bestämma, oell hvilkas införande i lagrummet Kongl. Maj:t velat åt Riksens Ständers eget bepröfvande öfverlemna.
Jag ser alltså icke något hinder för LagUtskottet, att i detta fall handla efter enahanda grunder, som i hvilket annat, der ändringar af §, §. i Allmänna Lagell äro i fråga.
Herr Cedederfchjöld, Pehr Guftaf:
Jag får börja med att tillkännagifva, att äfven jag anser den ifrågavarande nådiga Propositionen icke vara fullkomligt öfverensstämmande med den form, som Grundlagen föreskrifver.
Enligt RegeringsFormen 87 §> synes nemligen Konungens proposition oni.
Lagförändring böra vara så beskaffad, att frågan afgöres genom Riksens Ständers bifall eller afslag.
Men vid detta tillfälle måste Riksens Ständers bifall komma att sjelf utgöra en proposition) som det åter ankommer på Konungen att antaga eller förkasta.
Hvad sjelfva saken beträffar, anhåller jag att få uppläsa följande, som torde få åtfölja remissen till Lagutskottet.
Herr CederfchjÖld uppläste derefter följande:
(Se Bilagan N:o 2). t Herr Grefven och LandtMarslalken heun*tallde, att så val Kongl Maj:ts Högstberörde Nådiga proposition, sorn de af åtskillige Ledamöter , i anledning deraf nu afgifna yttran - 4o't
Den i3 Martii. den, matte till Lagutskottet remitteras; hvilket bifölls.
Å nyo föredrogs Kongl. Maj:ts den 28 sistledne Februrii aflåtne, och den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående granskningen af Tullverkets räkenskaper, samt räkenskaperne för vissa under Kongl.
KrigsCollegium och SeraphimerOrdensGillet ställde Cassör.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlenmat ett så lydande
Herr af Uhr, Carl David:
Då äfven jag varit bland deras antal, som Arid sistlidet års Revisions-förrättning understödt de af Kongl. Majit uti Dess nu upplästa Nådiga Skrifvelse ogillade åtgärder, anhåller jag vördsamt att till alla delar få förena mig med hvad Grefve Gyllenborg i detta afseende till sitt försvar anfördt.
Under loppet af denna Riksdag, är det nu för andra gången, på detta rum, som anmärkningar blifvit gjorda emot 1822 års Revisionsförrättning, - men också befinnas dessa anmärkningar sins emellan jemförde, af en ganska skiljaktig beskaffenhet.
Då man på ena sidan ansedt Revisorernes » Dea 15 Martii.
4o5 granskning i vissa omständigheter nog mycket efterlåten, hur man deremot på den andra, fund nit densamma för vida utsträckt, äfven utöfver; gvänsen“af lemnade föreskrifter.
£ I frågans närvarande skick, år det således af mycken vigt, att få ett så grannlaga ämne närmare utveckladt, emedan det år lika angeläget, att ett sådant förhållande högtidligen ogillas, om det verkligen ägt rum, som det år råttvist mot Revisorerne, att de befrias ifrån en sådan misstanka, i händelse de dertill icke gjordt sig skyldige.
Revisorernes berättelser åro vål redan <5fverlemnade till StatsUtskottets pröfning, men en annan sak år, att granska de uti samma Berättelser förekommande anmärkningar, och en annan sak, att tillse huruvida dessa anmärkningar, skedt i öfverensstämmelse med lemnade föreskrifter eller icke, samt om .
Revisorerge i sådant full gjort sig förtjenta af någon förebråelse.
Jag vågar derföre anhålla, att StatsUtskot- „ tet som åger tillgång på alla de handlingar, hvarå ett säkert bedömande härom kan grundas, måtte anmodas att så skyndsamt sorn ske kan, afgifva ett bestämdt utlåtande, huruvida Revisorerne öfverskridit deras Instruction af den 10 Junii 1812, hvilken enligt hvad'jag förmodar ganska tydligt bestämmer deras både rått och skyldighet att anmärka hvad som kan finnas änmårkningsvårdt, helst denna instruction ännu dr den enda lill efterlefnad gällande.
Rättskänslan hos Riddcrskopet och Adeln 4q6 /Jen 13 Matil, förvissar mig att denna begäran icke kan vägras, hvarföre j ig också anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagada göra proposition derå.
Härvid får jag blott tillägga, att en af Revisorerne Friherre af Nordin, som, i anseende till dess Faders svåra sjukdom, för någön kort tid måst lemna Hufvudstaden, anmodat mig å dess vägnar gifva HÖgloflige
Ridderskapet och Adeln vid banden, att äfven häri till alla delar förenar sig med hvad Herr Grefve Gyllenborg och jag nu haft den åran anföra.
Grefve af Ugglas, Gujlaf:
Då äfven jag haft den åran deltaga i den Revision, hvars åtgärder nu åro i fråga, anhåller jag vördsammast att få för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln med några ord framlägga de begrepp jag gjort mig om meningen af den för Riksens Ständers Revisorer år 181? utfärdade instruction.
Grefve Gyllenborg har redan i sitt upplästa anförande upplyst, att 2 §. i nämnde instruction bestämdt innehåller, att Revisorerne skola äga tillgång till alla Räkenskaper, Protocoll och Handlingar, icke allenast för de år till hvilka Revisionen sträcker sig, utan ock äga rätt, att af vederbörande undfå de upplysningar och handlingar sorn de i öfrigt finna nödiga.
Detta stadgande står ej eller i motsatts med föreskriften i 68 §.
Riksdagsordningen, der det heter, att hvarje Revision må sammanträda så ofta att den må kunna omfatta tvenne års afslutade Räkenskaper.
I anledning häraf har jag för min del trott, att Re - Den i5 Martil, visorerne icke blott voro berättigade, utan ock bade till skyldighet, att, så vidt deras inskränkta tid det medgaf, äfven sträcka sin granskning till en tid, närmare Revisionen än den som Råkenskaperne omfatta- och 1822 års
Revisorer åro icke de enda som på detta sått tillämpat de åberopade stadganderne.
Tredje i 1812 års instruction innehåller, alt örn Reviforerne finna något af Rikfens Ständer fafijiälldt anslag vara öfverjkridet, eller något i öfrigt vid förvaltningen att erindra, Reviforerne böra fddant uti deras till Rikfens Stander af gifvande berättelfer anmärka och sitt utlåtande deröfver afgifva.
Då nu denna §, innefattar såsom en bejiärnd Jkyldighet för Revisorerne, ej blott att anmär ka, utan ock att utlåta sig öfver hvad som under Revisionen kan ådraga sig deras uppmärksamhet, så har jag trott att ett sådant utlåtande icke skulle inskränka sig blott till en enkel beskrifning om anmärkningens beskaffenhet, utan att, enär Revisorerne funno någon åtgärd vara ledande till ordning för framtiden, utlåtandet äfven derom borde lemna en anvisning; och en så beskaffad framställning har, efter min öfverg tygelse aldrig bordt kunna hänföras till det samma, som att meddela förejhrifter eller besluta förändringar, hvartill Revisorerne, enligt instructionen icke äga rättighet.
Haris Excellence Herr Grefve af TVetterfiedt, Gufiafi Jag år glad, att genom de värde Ledamöter, som nu yttrat sig, tillfälle blifvit mig beredt, att i rätt dag framställa de åsig - Den 13 Martti. ter som ligga till grund för Kongl.
Maj.ts ifrågavarande Nådiga skrifvelse.
Dermed förenar sig den särskildta pligt, sorn tillhörer mig i egenskap utaf Contrasignent af denna Skrifvelse, att nemligen ansvara så val för åsigterne sorn uttrycken i densamma.
Skiljaktigheten emellan det sått att se saken, som der antageg vara det råtta, och det, sorn Riksens Stånders Revisorer följt, bevisar bäst, att de stadganden, efter hvilka Revisorerne handlat, äro så obestämda, att de måste gifva rum åt denna skiljaktighet.
Förnåfnsfa grunden för Kongl. Maj:ts skrifvelse, år alltså angelägenheten, att denna skiljaktighet må för framtiden undanrödjas.
Det år visserligen lika obehagligt för Kongl. Maj:t, sorn för Riksens Ständer, att ett så vigtigt ämne skal! vara underkastadt tydningar, af så väsendtlig olikhet, sorn de nu omförmålda.
Men, säger man, de föreskrifter, som röra detta ämne, åro ej obestämda, kunna ej medgifva någon förklaring.
Jag bör dock i förväg anmärka, att jag tror, det en sådan förklaring kan äga rum, och det år denna tro, som föranledt mitt tillstyrkande till den nådiga skrifvelsen.
Men för att kunna ådagalägga anledningen till detta tillstyrkande, „ anhåller jag att få ingå uti en historisk utveckling af tillkomsten och gradationerne uti de, i « afseende på Revisionen af StatsVerket m. tn., nu gällande förordnanden.
Intill 1812 års Riksdag fanns tör Revisionen icke någon annan ledning, än ds allmänna föreskrifterne i ,80 och 68 §. § Riksdagsordningen.
Yid denna Riksdag inkommo Riksens Ständer med en underdånig skrifvelse, antagen i Ståndens Plena deri 3 Junii 1832, hvilken var så lydande; ”Tili Den 13 Biar t ii. 4o9 Eder Kongl. Majt få Rikfens Ständer harvie delji i underdånighet öfverlemna inftruc t loven för Rikfens Ständers Reviforer öfver StatsBanco- och Riksgälds Kerken.
Denna inftruction blef redan vid 1809 och 1810 arens Riksdag ftadgad, men icke till Eder Kongl. Majt i behörig ordning afgijven.
Rikfens
Stander anmäla den famina nu med underdånig anhållan, det täcktes Eder Kongl.
Majt denfamma till vederböraudes efterlefnad i nåder utfärdaEhuru 68 §. i Riksdagsordningen stadgar, att Riksens Ständers Revisorer skola handla enligt af Riksens Ständer utfärdad instruction, ansågo likväl Riksens Ständer vid 1812 års Riksmöte; att denna af dem bestämda instruction, ehuru ej beroende af Kongl.
Maj:ts sanction, dock borde af Konungen uti'äi> das.
Så tänkte Riksens Ständer, för att begagna mig af en vård talares ord, i det c o njl i t ut io nedin lif veis förjla menlöfa dagar; ett bevis, att denna menlöshet icke ensamt tillhörer Konungens Rådgifvare.
I öfverensstämmelse härmed förfor man ända intill 1818 års Riksdag, då Riksens Ständer funno för godt att upphäfva 5 §. i den för Revisorerne utfärdade instruetionen, utan att detta beslut ens blef Kongl. Majit tillkånnagifvit.
I nämnda står: att, ”sedan Revisionen öfver StatsVerket, efter förejkrifna grunder blifvit fullbordad, böra Reviforerne deröfver låta författa en utförlig berdt telje, hvilken förfeglad hommer att förvaras uti RiddarhusCanzliets
Archiv intill näfta Riksdag, Jör att då till Rihjens Ständer 4to Den 13 Martil, af beslöto Riksens Ständer att berättelsen skulle på StatsVerkets bekostnad genast elter Revisionens slut till trycket befordras och med allmänna Tidningarne utdelas; och detta beslut, sorn i så väsendtlig nion ändrar, eller rättare alldeles upphäfver en §. i den instruction Kongl. Majit, på Ständernes egen begäran, låtit utgå , blef aldrig hos Kongl. Maj:t anmäldt och än mindre till utfärdande ingifvit.
Då frågar jag 0 om, ifrån det ögonblick Riksens Ständer ensamine ansågo sig berättigade att ändra en instruction som till Konungen var öfverlemnad, Konungen icke ägde fullt skål att för sina åsigter om Revisionsförråttningarne, ej i någon mån anse denna instruction bindande; men deremot endast hålla sig till Grundlagens bokstafliga stadganden, hvilka äfven i 11 §. af instructionen åberop as.
Tryck ningen af Revisorernes berättelse år i och för sig sjelf likgiltig, når och huru den sker; men vid förändringen af en enda rad i en fastståld lag, bör samma grundsatser gälla, som vid upphåivandet af hela denna lag.
Det år just den i våra constitutionella lagar uttryckta princip, att dess stadganden icke kunna egenmågtigt af någondera magten upphåfvas, som Kongl. Majit jemfört med Riksens Ständers åtgärd i förevarande fall och lagt till grund för dess till dem nu ailåtne skrifvelse.
Jag medgifver att
Revisorerne icke kunnat eller bordt annat än följa den Instruction, som deras principaler dem meddelt, men Kongl. Maj;t hade ock lika mycket skäl att inskränka
Sitt omdöme om Revisorernes åtgärder endast
Den i5 Mar lii. 4U inom omfånget af den Grundlag
Han besvurit.
Snart yppades afven en skiljagtig tydning af den för hvarje Revision i Grundlagen stadgade granskning af %\ne ars afslutade Räkenjkaper.
Vid Revisionen 1820 framställde Revisorerne till Stats-Contojret följande fråga:
Huruvida Stat s-Contoiret ansäge Ränte-Kammarens hufvud~ hok och de Memorial-böcker, som hos StatsContoiret förås öfver StalsVerke.ls inkomster och utgifter, hinna så tidigt afslutas, att de kunna aflemnas till Riksens Ständers framdeles blifvande Statsutskott eller under Revisions-förrättningar till deras Revisorer, inom den 1 November för det näst föregående året?
StatsContoiret svarade härpå:
Att StatsContoirets inkomster och utgifter, men icke Stats-Verkets på det hela kunde af Memorial-böcker ne för det nästj örflulne året utfinnas. alt StatsContoirets
C assa-förvall ning för ett förflutit år visserligen kunde framläggas till granskning den 1 November det påföljande, men icke SlalsVerkets, att Stat sC ont
Äret trodde det icke skulle leda till ordning, om Riksens Ständers Revisorer samlade deri I November 1821, då granskade StatsContoirets
Cassaförvalining för år 1820, ulan att kunna prof ani Statsverket s på det hela.
Andre deras Revisorer, som nästa gång samlades, skulle du, jemte granskningen af StatsContoirets Cassaförvaltning för ett senare är , pröfva StatsUerkets tillstånd och förvaltning på det hela för år 1820, hvaraf en del förut blifvit undersökt, och sålunda ofelbart återkomma på de förre Revi söre nies arbeten.
Olika åsigter skulle kunna leda, till nya frågor och gränsen emellan hvad som redan undergått den coust ditti o nella behandlingen 1 detta jall, och hvad som för en sådan behandling åter stade, klefve tilläfventyrs svår alt uppgöra; säkerheten ge - 412 Den 13 Mur lii. nom den styckade .åtgärden möjligen mindre än den Liefve mera befästad.
Uti den samma år afgifne Berättelse yttra Revisorerne; med anledning af 2 §.
Revisorer nes Instruction, som stadgar, alt Revisorerne äro berättigade af Stats-Contoiret infordra alla de upplysningar och handlingar, som finnas nödiga, äfven för annan tjdj än de tvenne är, hvartill Revisionen sig sträcker, hafva Revisorerne, sorn frän Stats-Contoiret erhållit underrättelse, att dess Memorial-böcker äfvensom Ränte-Kammar ens Hufvudbok kunna vara afslutade den 1 Jfovember hvarje dr för det näst föregående äret, ehuru siidant nu icke är stadgadt, funnit sig böra föreslå, det Riksens Stähder hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla om det Nådiga förordnande, att berörde räkenskaper i Stats-Contoiret skola vid hädanefter infallande Revisioner vara af slutade den 1 November för det nästförflutna äret och för Revisorerne ttllgängelige. dag öppnar den åberopade Instructionen och läser den 2 §, utan att derifti kunna upptäcka de citerade orden: får annan tid.
§. innehåller att
Revisorerne skola äga tillgång till räkenskaper och Handlingar, icke allenast för de år, till hvilka Revisionen sträcker sig, utan ock äga rätt att af StatsContoiret undfå de upplysningar och handlingar sorn de i öfrigt finna nödiga.
Detta utgör i sammandrag liela §:s lydelse.
Jag medger gerna att orden; icke allenast för ds år till hvilka Revisionen sträcker sig, möjeligen kunna tillåta den tolkning af eftersattsen ulan ock (ffe. att
Revisionen skulle äfven få omfatta en påföljande tid, men jag vädjar till hvar och ens omdöme om detta är klart uttryckt; och om ej.
Den i3 Marlii.
4i3 för den händelsen, att §\s mening vöre sådan sorn man nu tillämpat den, det bort, efter orden : icke allenast &c. hafva stått utan och för en annan tid-, då deremot nu, och om man borttager orden : icke allenast samt utan ock , och på senare stället blott tillsätter ett och, derigenom den fördelen vinnes, att man tydeligare bestämt, det Revisionen skulle, på sätt 58 §. Riksdags-Ordningen Stadgar, inskränkas till 3 år.
Emedlertid och såsom jag förut haft äran anmärka, är det just det obestämda i föreskriften, hvilket äfven Grefve Gyllenborg erkänt, då han vid åberopandet deraf nyttjat de obestämda termerne synas och torde, är det säger jag, just detta som gifvit anledning åt Riksens Ständers Revisorer ätt handla såsom de handlat, och åt Konungen, att yttra hvad han yttrat.
För att för framtiden afböja detta mindre behagliga förhållande, har Kongl Majit af Riksens Ständer begärt en rättelse i den af dem för Revisorerne fastställde Instructionen.
Jag högaktar den granlagenhet hvarmed Revisorerne söka uppfylla de pligter, deras principaler dem pålagt, och bevara den rätt, de anse dem tillhöra, Kongl. Maj:t har deruti funnit ett förnyadt bevis på Révisorernes bepröfvade nit, att drifva dessa pligter till det högsta, och Kongl. Majit gör rätt åt detta nit.
Men Kongl. Majit fordrar med samma skäl, att Riksens Ständer skola göra rättvisa åt den ömtålighet hvarmed Kongl.
Majit söker skydda 4i4 Den i5 Martti. sina rättigheter; och då Han funnit Revisorer* nes åtgärder icke öfverensstämma med den til* lämpning af den för dem utfärdade Instructioii som Kongl. Maj:t ansett vara den enda giltiga, har JCongl.
Maj; t trott det vara
Dess pligt att yrka mera bestämdhet i de stadganden Revisorerne nu följa, öfvertygad, att derigenom de band skola fastare sammanknytas, som böra förena en välviljande Konung med medviljande un ders åter.
Då så val åtskilliga Herrar Revisorer, som en af Ko* nungens Rådgifvare nu gjort reda för deras ömsesidiga åtgärder, anhåller jag, att äfven för min del få göra reda för mitt förhållande såsom Riksdagsman vid sistledne Riksdag, och för min delaktighet i det beslut Riksens Ständer då fat4 tade, om granskningen så val af Tull-Verkets räkenskaper, som af de under Krigs-Collegii disposition ställde fonder Och medel.
Jag hade nemligen alltid trott, att Statsverket i alla dess delar, som Riksens Ständer i Grundlagen förbehållit sig au granjha till inkomfier och utgifter, ej var inskränkt inom blotta Stats-Corin toiret, utan innefattade alla de medel forn Rikfens Stander anflagit till allmänt nyttiga anmäl.
Men van att städse misstro mina egna åsigter, lyssnade jag med begärlighet till andras meningar; och hade den fägnaden att af 2 StatsRåds
Ledamöters sammanstämmande yttranden till Ridderskapets och Adelns Protocoll, styrkas i min öfvertygelse, åtminstone hvad angår re - Sten 13 Martil« visionen af Tull-Verkefs räkenskaper.