Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet utgöres af 150 ledamöter, vid ett annat möjligen af 20 o. s. v. Men, ehuru jag sålunda icke anser mig af konseqvensen bunden att alltid vidhålla föreg:dc Sländers beslut kan jag dock ej, med mitt begrepp om konseqvens i handlingssätt, förena, att i samma plenum som man fattat ett beslut, genast derpå fatta ett helt annat i en och samma sak. 11. o. Ad. har, genom afslag å Hr Printzenskölds förslag, förklarat alt sjelfskrifvenhet icke skall ligga till grund för representationens ombildning, huru kan det då vara möjligt att genast derefter fatta ett motsatt?
Hr Gyllenskjöld har medgifvil ali det af honom framställda förslaget grundar sig på sjelfskrifvenhelens bibehållande, jag hemställer då, med afseende på beslutet öfver Hr Printzenskölds, huruvida det är konseqvent att då en stor majoritet förkastat hans åsigt, man nu skall kunna ingå på Hr Gyllenskjölds, som livilar på samma grund som den förenämnde ledamotens.
Dessutom tror jag grundlagen lägger hinder mot beslut i denna fråga, ty deri stadgas att ingen ledamot må försöka att uphäfva rikets grundlagar.
Som det af mig upgifna förslag till gemensam tanke är af enahanda syfte som Hr Gyllenskjölds, samt Hr Frih. o. Landtm, förklarat att hans förslag skulle momentvis diskuteras och afgöras, utber jag mig att få afstå frän milt.
Ehuru det är med föga hopp om framgång, som jag vid delta tillfälle uplräder, enär talare, dels i dag och dels i går, så talentfulle och tänkande som Gr:ne Hamilton och Lagerbjelke, Hr Cederschiöld, Frih.
Palmstjerna m. fl. yttrat sig mot den grund hvarpå Hr Gyllenskjölds förslag hvilar, nödgas jag likväl, då delta förslag är grundadt på min öfvertygelse om det rätta, söka försvara detsamma, så godt jag förmår.
I denna gemensamma tanke är icke sjelfskrifvenheten ovillkorligen stadgad.
I vår nuvande Riksd.Ordn. finnes ej eller Adelns personliga sjelfskrifvenhet införd och har följaktligen ej grundlags helgd, och det är derföre som jag har ansett alt det ej varit skäl att låta ett dylidt stadgande i den nya Riksd.Ordn. inflyta.
Jag tror, att om R. o. Ad. är mån om sin sjelfskrifvenhet, så eger Ståndet både nog styrka att värna densamma utan att behöfva hjelp dertill af de andra Stånden.
Det vore en nyhet att införa ordet sjelfskrifvenhet i den föreslagna Riksd.Ordn., derföre anser jag för min del alt det icke heller der bör införas, utan att endast föreskrifves det li. o. Ad. representerar enl.
Jag går nu att uptaga till besvarande det som blifvit förekastadt detta Hr Gyllenskjölds förslag.
I går yttrade Gr.
Lagerbjel - 332 Den 28 Maj e. m. kc alt Consl.Ulsk. hade dlgå.lt från det redan bestående, att blott de brister i representationen, om hvilka tänkesätten voro enstämmiga, borde afhjelpas och att blott förbättringar i dessa brister blifvit af Coost.Utsk. föreslagne.
En brist var alt det fanns i samhället orepresenterade intressen.
Denna brist, allmänt erkänd, har blifvit afhjelpt och nya elementer i representationen inrymda.
En brist var att Stånden föga kände hvarandra och hvarandras önskningar.
Denna brist har äfven af Coust.Utsk. blifvit afhjelpt.
Stånden komma alt i första hand öfverlägga tillsammans.
En brist var den svära och lunga arbetsordningen.
En ny lättare och bättre är föreslagen.
Men är sjelfskrifvenheten hos Adeln allmänt erkäudt som något ondt?
Och då så ej är, hvarföre har då Consl.Ulsk. uphäft densamma?
Lagerbjelke har sagt att Coust.- Utsk. har bibehållit af det beslående, så mycket som möjligt: sä är förhållandet både med Preste-, Borgare- och BondeSuns sammansättning, men icke med B. o. Ad:s.
De trenne förstnämnde hafva alltid blifvit representerade genom val, R. o. Ad. deremot aldrig; del hade varit rätt bandladt af Consl.Ulsk. att nphäfva R. o. Adis sjelfskrifna representalions-rätt, i fall detta uphäfvande varit nödvändigt för npgörandet af förslaget; men att förhållandet icke är sådant skall jag försöka att bevisa.
I Riksnämnden utgör hvardera Ståndet samma ^ bibehålies för BondeSt.: äfvensom för Borgare- och PresteSi. om, som jag föreslagit, Adeln väljer 60 medlemmar till Riksnämnden.
Ora Adeln sedermera, då den skall besluta i andra hand såsom Stånd, infinner sig mangrant såsom nu och ej genom sina 60 delegerade, är det äfven för de andra Stånden likgiltigt, ty hvarje af dem bibehåller sin fjerdedel i besluten och R. o. Ad. får ej mer än en fjerdedel.
Hela skillnaden ligger deri att det är flere medlemmar af Ståndet som besluta.
Hvad hafva Preste-, Borgare eller BondeSt:n för ondt atom flere Adelsmän besluta?
I går anmärktes af Hr Cederschiöld mot mitt förslag till gemensam tanke, att Adeln, som representerar i Riksnämnden, icke skulle, när de besluta i sisla handen, hafva samma inflytande som de öfrige Ståndens representanter då de besluta i sisla hand.
Deruti har anmärkaren rätt; men om Adeln anser det vigtigare att de mangrant i fäderneslandets angelägenheter besluta; om Ståndet anser det vara vigtigare än att dess 60 delegerade ensamma besluta och således ega större makt, må det väl stå R. o. Ad. öppet att föredraga det mera vigtiga för det mindre vigtiga.
Ytterligare har blifvit deremot anfördl, alt de 15 personer, som få sin plats ibland Adeln. närStåndet skall i sista hand besluta, erhålla ett mindre inflytande, derföre, att Adelns antal enl.
Hr Gyllenskjölds förslag vore större än enl. Const.Utsk:s; detta de 15 personernas inflytande blefve verkligen mindre om inflytande i representationen beräknades efter arithmeliska siffror, ty då kan icke nekas att 15 står i större förhållande till 60 som Adeln enl.
Const.Utsk:s förslag är, än till 600; som den annars någon gång möjligtvis kunde blifva; men jag tror, alt om i större politiska t
Den 28 Maj e. m. 333 frågor dessa 60 tillsammans år ett uttryck af Adelns tänkesätt, de 15 blefvo, om de voro i opposition till delta tänkesätt, lika väl öfverröstade af 60 som af 600 och de blefvo det bättre, ty inom detta hus har alltid funnits personer, som slått i opposition till sitt eget stånd och af dessa skulle de få ett säkert understöd.
I andra frågor återigen tror jag att det äfven för dem, om de ega talanger, vore lika lätt att verka i ett talrikt som i ett mindre talrikt hus.
Har Hr Cederschiöld, då han sökt genomdrifva något, haft mindre hopp om framgång på delta rum, då här varit 200 närvarande än då här blott varit några och tjugo?
Svårast är alt besvara den invändning som Gr.
Hamilton gjort mot det förslag
Hr Gyllenskjöld framställt, eller att det torde möta motstånd bos de öfrige Stånden: jag för min del kan dock ej tro något sådant, ty ora Coust.Ulsk:s förslag verkligen innehåller förbättringar, skola desse Stånd icke motsätta sig detsamma, derföre att R. o. Ad. behåller samma representationsrätt i sisla hand, som Ståndet förut haft i flere hundrade år.
Ett sådant motstånd å de andra Ståndens sida, skulle vara grundad! på den öfvertygelsen inom dem, att Adeln i sista hand skulle vara hällre representeradt genom delegerade, än om de mangrant skulle infina sig.
Dertill funnes skäl om håga vore att införa ennybet, alt tillägga Adeln sjelfskrifvenhet, men när representationsrätt alltid varit Adeln förbehållen, så är det ingen nyhet; och jag kan ej förmoda att dessa Stånd, med den uplysning, som inom dem finnes, skulle motsätta sig förslaget, derföre att något som icke är en nyhet deri blifvit bibehållit.
Hamilton framställt att 1840 års
Adel afsade sig sjelfskrifvenhet, att visserligen 1851, Adeln icke vore juridiskt förpligtad att vidhålla denna afsägelse; men alt denna Adelns afsägelse af sjelfskrifvenheten vore ett löfte, ett handslag gifvet åt medständen och att man således vore moraliskt förpligtad till detsaramas lösande; jag tror visserligen, att såsom enman börstå bakom sitt ord så bör äfven en korporation och i synnerhet en Adel stå bakom sitt.
Men i hvad ändamål gjordes denna afsägelse?
Var det ej i det att om fosterlandets väl kräfde upoffrande af sjelfskrifvenhet, Adeln ville derifrån afstå?
Var det ej i det att om ett nytt representationsförslag framlades, bättre, ändamålsenligare och fastare än det närvarande, och detta förslag nödvändigt fordrade sjelfskrifvenhetens uphörande, Adeln då ville upoffra densamma?
Har ett sådant förslag blifvit framlagdt?
Nej; Fordrar Const.Ulsk:s förslag nödvändigt sjelfskrifvenhetens uphörande?
Således är det ej 1851 års
Adel som skall lösa 1840 års Adels löfte.
Det blir en kommande
Adel när ett nytt förslag blir framlagdt och icke blott eli nytt utan och ett förslag, som skapar en representation, som kan bättre verka än den närvarande.
Palmstjerna slutade sitt anförande med en upmaning till den unga Adeln att upoffra sjelfskrifvenheten för fäderneslandets väl: jag vet att denna unga Adel gerna lyssnar Lill Frihtns ord, men ber dock att fä erinra att i min tanke vinner icke fäderneslandet derpå, icke representationen, icke denna unga Adel sjelf, 334 Den 2S Maj e. m. — oell hvad den bestämdt icke vinner — del är tillfället att få bilda sig efter män sådane som Frill.
Om jag rätt fattat IIr Brakels första ord, så afstod lian ifrån sitt förlag oell dä ulgör endast Hr Gyllenskjölds föremål för öfverläggning.
Första punkten deraf innehåller endast alt 11. o. Ad. representeras efter den Ridd Ordn., som af Ståndet antages och af Konungen sanktioneras; härigenom lemnäs
Adeln helt och hållet i ovisshet om sin representationsrätt.
Sedan: att alla, försedde med K. fullmakt, böra få deltaga i representationen.
Huru vill man begära, alt de öfrige Stånden skola mottaga ledamöter, hvarigenom deras nu egande representationsrätt inskränkes, utan att de förut veta huru och på hvad sätt Adelns representationsrätt ordnas, — hvilken grund blir för densamma, huru och på hvilJiet sätt Adeln ämnar utse de ledamöter ibland sig, som med de öfrige Stånden skola deltaga i öfverläggningarne inom Riksnämnden, — Och huru vill man att dessa Stånd skola medgifva, att, under en sådan ovisshet, Adeln derjemte skall till ^ erhålla rätt att i Riksnämnden öfver ärendena besluta?
Jag kan ej föreställa mig möjligheten deraf att de öfrige Stånden derpå skola ingå, icke heller anser jag att Adeln derpå kan ega anspråk.
Af detta skäl, som torde finnas giltigt, och svårt att vederlägga, anser jag mig icke böra uplaga tiden med anförande af flere skål emot denna punkt af berörde förslag.
Hr Cederschiöld har ansett mitt förslag enahanda med Hr Printzenskölds: detta är ej förhållandet. R. o. Ad. har ej förbehållit sig sjelfskrifvenheten; det var detta Hr Printzenskölds förslag åsyftade.
Jag deremot yrkar, att frågan må lemnäs öppen, i det jag säger, att Adeln skall representeras efter den Ridd.Ordn., hvarom Ståndet kan öfverenskomma och till hvilken Konungen i nåder leranar bifall.
För öfrigt vill jag hafva äran förklara, alt, om Hr Brakel afstår från sitt förslag till förändring i 3 och 4 mom. af förevar:de 12:te §; så uptager jag detsamma såsom eget.
Det lärer icke hafva fallit ur R. o. Ad:s minne, huruledes mitt förslag till gemensam lanke rör:de sjelfskrifvenhetens bibehållande, jemväl innefattade den framställningen, att alla nu orepresenterade samhälls-medlemmar, som, på grund af deras ställning inom samhället kunde anses berättigade till delaktighet i representationen, borde genom valde ombud, der vinna inträde.
Derföre, att R. o. Ad. icke antog detta förslag, sådant det i sin helhet framställdes, kan jag omöjligen begripa, huru deruti, kan, såsom Hr Cederschiöld påslår, ligga elt afslag på min framställning, isolerad, att sjelfskrifvenheten skulle bibehållas.
Det beslut, som R.o. Ad. fatlade i anledn. af mitt förslag, kan säle - Don 28 Maj c. ra.
335 des iclie lagligen anses lägga hinder i vägen för Adeln att nn besluta öfver Hr Gyllenskjölds förslag äfven på det sätt, att detsamma skulle vinna bifall, och det så mycket mindre, som hans förslag icke omtalar sjelfskrifvenheten, utan endast förbehåller
Adeln rättighet att representera i öfverensstämmelse med den Ridd.Ordn., hvilken kan af Ståndet varda antagen och af Konungen sanktionerad.
Visserligen tror jag alt Hr Gyllenskjöld med sitt förslag åsyftar sjelfskrifvenhetens bibehållande; men det blir åtminstone derigenom en möjlighet för
Adeln alt än en gång kunna komma till pröfning af denna vigtiga fråga, och närmare betänka sig, innan den grund, som R. o. Ad. nu har för sin representationsrätt, för alltid' upoffras.
Jag tillstyrker således R. o. Ad. vördsammast att bifalla Hr Gyllenskjölds förslag, såsom stående i vida mera harmoni med nu gällande författning än Const.Ulsk:s, ty oaktadt allt ordande alt Utsk. följt nu bestående lagar, skall likväl ingen, som närmare gjort sig reda för förhållandena, kunna förneka, att Utsk. hvad Adeln beträffar, här uphäft dess bestånd i sina djupaste grundvalar.
Så vidt jag minnes har Ståndet utan anmårkn. lemnal den 23 § af Const.Utsk:s nya förslag, och utber mig att ifrån prol. få veta huruvida icke detta vore med förhål landet öfverensstämmande.
I anledn. häraf tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att i fråga om 23 § Ridd.Ordn. flere ledamöter framställt anmärkmr och Hr Erakel aflemnat ett förslag till gemensam tanke.
Jag hade föreställt mig att karakteren af detta förslag i det hela vore, alt Riksförsamlingens ledamöter skulle genom val utses: det förslag
Hr Gyllenskjöld framställt, innehåller, så till sägandes, en inskränkning i de stadganden Const.- Utsk. gjort i afseende på valsättet.
Man har icke blott inom delta hus, utan äfven hos ett annat Stånd anmärkt emot Const.- Utsk:s förslag som en brist, att icke någon vallag funnes detsamma vidfogad: går man nu in på den framställning som Hr Gyllenskjölds förslag innehåller, så tager man ju bort en bestämmelse i val-hänseendet och beröfvar sålunda Ulsk:s förevar:de förslag ännu mer bestämmelser i afseende på vallagen, utsättande detsamma för än mera hinder än man väntat att vid kommande riksdag kunna antagas, äfven om det vid denna blefve hvilande, ty huru vill man väl antaga detta förslag i brist af vallag?
Om det är sanning att en brist förefinnes i Const.Utsk:s förslag, derutinnan alt någon vallag icke finnes detsamma bilagdt, så ökar man ju denna brist genom bifall till Hr Gyllenskjölds.
Jag kan ej verka åt det hållet; jag vill verka för Const.- Utsk:s förslag och till detsammas antagande vid nästkommande Tiksdag och jag tillstyrker derföre R. o. Ad. att icke göra afseende å Hr Gyllenskjölds förslag i hvad detsamma rörer detta mom, hvarå jag alltså yrkar afslag. 336
Den reservation, som Hr Gyllenskjöld synes vilja nedlägga i förbehållet att den blifvande Ridd.Ordn. skulle bestämma huruvida sjelfskrifvenheteu skulle bibehållas eller icke, allt efter omständighelernes föranledande, — det är just emot denna reservation jag vill yttra mig.
Det står icke tillsammans med den reciprocilé som bör råda Stånden emellan, vid regleringen af den ståndsangelågenhet som är i fråga, lemna en lucka öppen genom hvilken Adeln skulle kunna misstänkas att vilja draga sig tillbaka från hvad den offentligen låtit påskina.
Jag tillstyrker afslag på den punkt som är föredragen och refererar mig i öfrigt till de skäl som Ilr Lagerhjelm derför anfört.
Att R. o. Ad. icke vill bibehålla sjelfskrifvenheten i den utsträckning, som nu eger rum, har R. o. Ad. nyss visat genom sitt afslag på Hr Printzenskölds förslag till gemensam tanke.
Det återstår att afgöra huruvida R. o. Ad. vill bibehålla sjelfskrifvenheten i och för öfverläggningar och beslut inom Ståndet, och det är förmodligen en sådan sjelfskrifvenhet som Hr Gyllenskjölds gemensamma tanke skulle afse.
Men äfven så belraktadt, nödgas jag anse förslaget genom dess upställning oantagligt, ty det säger intet annat än att R. o. Ad. skall representeras enl.
Huruvida sjelfskrifvenheten skall bibehållas eller Ståndet endast representeras genom val, derom säges icke ett ord.
Jag har visserligen under förmiddagens plenum försvarat att i grundlagen icke bör intagas annat än hvad som är af djupare vigt, men att stadganden af secundär vigt icke der böra ingå.
Om sjelfskrifvenhet skall finnas eller representationen vara belt och hållet grundad på val, torde likväl obestridligen tillhöra förstnämnde klass, och jag anser derföre att denna fråga bör i grundlagen afgöras.
Förutsatt att R. o. Ad. icj<e vill bibehålla sjelfskrifvenheten så tjenar ju denna lattitud till intet, men vill R. o.
Ad. bibehålla sjelfskrifvenheten i och för öfverläggningarna inom Ståndet, då är det vida bättre och manligare alt R. o. Ad. sådant bestämdt utsäger, än alt Adeln genom obestämda stadganden skulle ät sig bereda möjligheten ali, likasom förtäckt, bibehålla denna institution.
Jag röstar för afslag å denna gemensamma tanke.
Jag har icke förut under loppet af denna dag deltagit i diskussionen och har gjort det derföre, att jag i allmänhet icke älskar att uttala ord som förut blifvit bättre uttalade och rikligare sagda af andra, äfvensom derföre att jag icke vill öfverhopa prot:n vid de tillfällen, då inga resultater deraf kunna vinnas.
Nu deremot har jag ansett mig böra yttra ruin tanke öfver Hr Gyllenskjölds förslag derföre att det möjligen skulle kunna tillvinna sig sympatier inom huset och således leda till ett resultat.
Jag får då förklara att jag i allo afstyrker detsamma, .lag har visserligen deltagit äfven i 1840 års riksdag, men jag erkänner det öppet, jag hade icke den lyckan Den 28 Maj c. ra. 337 alt vara närvarande då R. o.
Ad. fallade del slorsinnade beslutet alt afsäga sig sjelfskrifvenbeten, men det oaktadt, kommer jag att med min röst vid denna och följande riksdag bereda framgång ål det beslut som dä fattades.
På grund deraf kommer jag äfven att motsätta mig alla förslag, sorn blifvit gjorda till ändring i Coust.Utsk:s förslag och sorn åsyfta uphäfvande af detta beslut.
För min del anser jag Hr Gyllenskjölds förslag i högst väsendtlig mån vara af sådan, beskaffenhet.
Jag tror nemi. alt om R. o.
Ad. skulle fortfarande blifva representeradt eril.
Ridd.Ordn., skulle derutaf följden blifva alt Ståndets sjelfskrifvenhet de facto fortfore, ehuru
Ståndet nyss faltat ett deremot stridande beslut.
Jag hemställer hvad anseende de ledamöter af Adeln, hvilka såsom af Ståndet valda komma att deltaga i Riksnämnden, skulle få, då dessa Ståndets utkorade ledamöter, törhända i mer än en vigtig ' fråga komme att blifva öfverröslade af Ståndets öfriga ledamöter i massa.
Jag hemställer hvad anseende de 15 ledamöterna skulle komma att erhålla, hvilka inom
Ståndet skulle betyda ganska ringa, då deras antal är så obetydligt, jemförd! med den öfriga mängden af Adelns ledamöter.
Jag tror på alla dessa skäl att det i alla afscenden vore oklokt alt tillstyrka en sådan förändring som här är föreslagen.
Utan ali behöfva här vidare utveckla mina skäl, vill jag förklara alt jag kommer att hålla mig vid det förslag som Const.Ulsk. afgifvit och tror att R. o. Ad. bör förkasta de mer eller mindre ingripande amendemenler, som blifvit af en eller annan talare föreslagne.
Jag får försl erinra Frih.
Palmstjerna att del blott är Usta mom. i 12:te §, som nu är under öfverläggning och icke del 2:dra.
Sedermera anhåller jag alt med några få ord få svara pä Hr Cederschiölds invändning, att nemi. R. o. Ad. nyss beslutat afsäga sig sjelfskrifvenheten genom att förkasta Hr Prinlzenskölds förslag till gemensam tanke.
Adeln beslutade icke annat än all deras gemensamma tanke skulle vara, att Const.Ulsk. skulle upgöra ett annat förslag, deri sjelfskrifvenheten vore bibehållen, men de beslutade icke att sjelfskrifvenheten kunde införas i det förslag, som nu är under öfverläggning.
Lagerbjelke har sagt, att det varit rättare och bättre att bestämdt säga att sjelfskrifvenheten skall bibehållas, och icke blott alt Adeln skall representeras enl.
Men när det är förhållandet att Adelns sjelfskrifvenhet icke finnes införd i någon grundlag, hvarföre skall man då i den nya grundlagen införa den.
Jag anser det vara tillfyllest, och förmodar att Hr Gyllenskjöld skulle vare ense med mig om ett sådant amendement, som t. ex. skulle lyda så : alt R. o. Ad. representerassåväl inom Riksnämnden som inom Ståndet enl.
Det beror sedan på Adeln att göra upp sin Ridd.Ordn., och lika väl som vi i 200 år bibehållit vår sjelfskrifvenhet, vet jag icke hvarföre den nu icke skulle kunna bibehållas, om också sjelfskrifvenheten endast har skydd af Ridd.Ordn., som beror på Konungen och Adeln alt gemensamt upgöra.
Jag linner således att Gr. 7 H. 22 338 Den 28 Maj e. m.
Lagerbjelkes inkast helt och hållet förfaller.
Slutligen ber jag få nämna, att jag för min del icke anser, alt sjelfskrifvenheteu bör bibehållas, derföre att deruti ligger ett företräde för Adeln.
Adeln bör icke ega några andra företräden inom samhället, än dem som den genom hufvud och hjerta kan förskaffa sig, men jag anser nödvändigt att, då sjelfskrifvenhelsprincipen finnes hos verkställande makten, så bör den äfven linnas hos lagstiftanlande makten.
Jag anser del vara farligt för samhället att sjelfskrifvenhetens princip endast linnes hos Konungamakten och icke hos någon annan makt i samhället.
Uphör sjelfskrifvenheten inom Adeln så blir nästa steget det, att göra Konungen till val-Konung och derefter till President.
Jag tror icke att det gåran att sjelfskrifvenheten slår ensamt qvar för Konungamakten i samhället.
Sjelfskrifvenheten är ej till för Adeln utan tverlom
Adeln för alt utöfva sjelfskrifvenheten.
Del goda sjelfskrifvenheten i och för sig sjelf medför är på detta rum för väl kändt att jag här skulle behöfva uprepa det.
Adeln är den dejfaf representationen, sorn är bäst qvalifierad att utöfva sjelfskrifvenheten.
Hr Printzensköld framställde tydligt och klart det förslag, att R. o. Ad. måtte förklara såsom sin gemensamma tanke att sjelfskrifvenheten skulle bibehållas.
Detta förslag afslogs af R. o. Ad., och jag kan således icke deraf draga annan slutsats än den, alt R. o. Ad. förklarat all sjelfskrifvenheten icke skall ligga till grund för representationen.
Då nu Hr Gyllenskjöld i sitt första anförande, icke en utan flere gånger förklarat sin afsigt vara, att sjelfskrifvenheten skulle bibehållas, så lärer icke heller deraf annan slutsats kunna dragas än den, att hans förslag står i uppenbar strid med det beslut, som R. o. Ad. redan fattat.
Men jag hemställer till Hr Gyllenskjöld sjelf, hvad det är för en princip, som ligger lill grund för hans förslag?
Huru kunna personer blifva representanter?
Det kan icke ske på mer än två sätt, antingen derigenom att de äro sjelfskrifna, eller derigenom att de väljas.
Nu har Hr Gyllenskjöld föreslagit att de icke skola väljas, pä hvad sätt skola de då blifva representanter?
Som redan sagdt är, jag anser Hr Gyllenskjölds förslag ovillkoi ligen stå i uppenbar sirid mot det beslut R. o. Ad. fattat, enär han föreslagit att de ord, som finnas i Consi.Ulsk:s förslag, ”att Adeln skall väljas”, skola utgå, och att således Adeln icke kan representeras på annat sätt än genom sjelfskrifvenheten.
I afseende på det amendement Hr Brakel gjort, nemi. att Adeln skulle i massa få komma tillsammans såsom nu och besluta i Ståndet, så fästade jag, redan förra gången jag hade ordet, npmärksamheten å det förhållande, hvilket nu äfven af en annan talare blifvit uptaget, ali nemi.
Adelns 60 medlemmar skulle i anseende och inflytande sättas un der de ledamöter som de öfriga Stånden hade i Riksnämuden, samt att äfven de 15 ledamöter, som insattes hos Adeln, skulle nedsättas i inflytande i jemförelse med de 15 ledamöter, som inkommo i deöfriga Stånden, eftersom i dessa aldi ig blefve mer än 75, men det hos Adeln kunde blifva 375 ledamöter.
Månne på Den 28 Maj e. m. 339 detta salt Adelns anseende skalle förökas?
Jag kan icke fatta det, och enl. milt förmenande skulle ett sådant förslag leda lill raka motsatsen af hvad dess npfinnare och förespråkare åsyftat.
Jag tviflar icke pä att hvarken Hr Brakel eller Hr Gyllenskjöld önska en förändring, och tror att de mena ärligt, men kan icke underlåta att med Gr.
Gyldenstolpe instämma deruti, alt nemi. hvar och en som önskar att icke få någon förändring i vår representation, handlar principenligt om han går in på det förslag som dessa
Hrr framställt, ty dä kommer ingen förändring att ega rum.
Vill man en förändring, anser jag nödigt att gå in på en afsägelse af sjelfskrifvenheten, gör man icke della, man må lifvas af hvilka ädla afsigler som helst, så vinner man icke ändamålet.
Jag kail icke annat än helt och hållet afstyrka bifall å delta förslag lill gemensam tanke, och anser det redan vara afslaget genom afslaget å Hr Printzenskölds förslag.