Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är yttrat att Bevillnings-Utskottet, redan härvid fästadt sin uppmäiksamhet, samt ämnar, till förekommande häraf för framtiden, taga nödiga mått och steg, samt att för det förflutna, det kanske tillkommit Riksens Ständers Revisorer att dervid göra anmärkning.
Jag medgifver att Revisorerne dertill visserligen haft rättighet j men utom det att den korta tiden var ett hinder att ofta ingå i en nogare detaillerad granskning, så var det äfven i denna omständighet icke möjligt.
De Sammandrag öfver Bevillningen, som i Riksgälds-Contoiret finnas, utvisa Summorna för hvarje BevillniDgs-Articel, för hvar*
Dm 24 Felruarli. fe Län, men som ingen Jordebok är att till. gå , så kan icke utredas om den olikhet, som finnes och nödvändigt måste finnas, härleder sig från olika Taxeringar, eller Afkortningar med mera.
Att äfven den kunnat härleda sig från origtiga uppgifter på Hemman och Lägenheter, har alidng kunnat falla Revisorerna in; efter den upplysning nu erhållits härom , torde det blifva ett ämne för Justitis-Ombudsmannens Embets-befattning, att tillse det Kronan för den förflutne tiden må komma till sin rätt.
Kammar-Räiten , som granskar Räkenskaperne, håller sig blott vid ziffian och Mantslsiängderne.
Äro de där uteglömde , tages ingen reda derpåj ännu är Praescriptions-tiden icke förfluten, den bör man likväl icke låta förbigå.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande:
Då Höglofl. Bevilinings-Utskottets Betänkande, rörande grunderna för Allmänna Beviliningen, i sista Plenum, hos Höglofl.
Ridder skapet och Adeln blef föredragit, var jag icke beredd att något yttrande derom afgifva, hellst jag förmodade att detta Betänkande, i anseende till dess större vigt, skulle någon längre tid blifva hvilande; men sedan detsamma nu mera blifvit till Utskottet med anmärkningar återremitteradt, anhåller jag vördsammeligen att äfven dervid få göra åtskilliga anmärkningar, som till Lftskottets pröfning och besva - Den 24 Februarii. rande forde få öfverlemnas.
Dervid förekom, mer först, att, sedan Utskottet förkfarat sig, jemlikt 31 §.
Riksdags ordningen, meddela ett förslag för Bevillnings-grunderne, yttrar sig Utskottet def jemte, i slutet af Betänkandet, om de öfrige Beviliningarne, nemligen Stora SjöTulls-, BränVins-, Post- och Charta Sigillatae-afgifterne; att Utskottet i anseende till dem icke anser sig kunna föreslå andra, än nuvarande grunder, och ehuru jag icke förmodar det halya varit Utskottets mening, att i sammanhang med allmänna Bevillningen inhämta Riksens Ständers ytirande, om grunderne för de sednare, hvilka åter komma att stå i sammanhang med framdeles vidtagande Oeconojniska Stadganden, hvaruppå dessa Bevillningars bestämmande beror, har jag likväl trodt mig böra fästa uppmärksamhet på angelägenheten, att förekomma misstag i detta, afseende, och får derföre af Bevilinings-Utskottet begära, att, m.ed anledning af 31 §.
Riksdagsordningen, i ett förändrat Betänkande, grun. derne för den allmänna Bevillningen allena maga föreslås, men allt yttrande hvad de öfrige partielle Bevijlningame angår, må uteslutas, o?h j anseende till hvilka, jag, i anledning af Utskottets meddelte förklarande, anhåller att serskildt yttrande fä afgifva.
Hvad nu hufvudämnet för Betänkandet, nemligen alipa$una Bevillningsgrunderue, angår, så synes mig det Utskottet gåit till väga med alltför generelle föreskrifter 1 yissa c'e!ar, och med tillstyrkande af rya, men icke utredde Bevjilningsgrunder i andra afseenden, sa, att opi Den 24 Februarii. 553 Betänkandet blifvit bifallit, förmodar jag det många olika meningar sedermera skulle hafva uppstått, om hvad sorn varit afgjordt, och hvad till hufvudgrunderne för Bevillningen kunnat hänföras eller icke.
Sannt är, att hufvud-frågan derigenom väl blifvit deciderad, den nemligen, att efter värdet af synbara förmögenheten skulle en viss proCent i Bevillning utgå, men derigenom hade likväl icke blifvit stadgadt, att dentM Bevillning borde utgå i ett lika förhållande af all slags Egendom, och, i ovisshet om Utskottets mening, yrkar jag nu, liksom vid sista Riksdag, att, i fall nuvarande Bevillnings-grunder komma äfven för framtiden att blifva gällande, en mindre afgift må beräknas af Jordbruket än af annan förmögenhet} skolandes jag skälen till detta tillstyrkande anföra, sedan jag förut, i ett sammanhang, fått vidare framställa det obestämda, som i Utskottets Betänkande mig förekommit.
Utskottets Betänkande innehåller, att, om Riksens Ständer gilla grunderne, skall det reglementariska sedermera af Utskottet föreslås, men Utskottet synes förgäta att ganska mycket förekommer, särdeles i 2:dra Äriiceln, som hvarken hörer till grunder e, eller det reglementamke:
Huru Utskottets mening derom varit, kan ej af Betänkandet inhämtas, och derföre bör upplysas, heilst det icke kan antagas, att beslutet om grunderne derpå bör halva inbytande, då det ligger i öppen dag att afgifrer för Gästgifve-1 rver , K oh 1 nings-f f ihe t, Rotefrihet, afgifrer för Arbetare och Tjenstefolk, Rusttjenst-marker pcb de olampelige lnspectors- och Fogde af - 554 Den S4 Februsni. gifterne, i förhållande till Egendomars Hemmantal med flere, hvarken äro sammanhängande med Bevillnings grunder efter förmögenhet, eller reglementariska föreskrifter.
I anseende hvartill det torde blifva nödigt, i fall ej andra grunder af Utskottet föreslås, att af Utskottet determineras hvilka §. §. och Momenter i nuvarande Bevillningsförordning anses kunna, i sammanhang med Bevillnings-grunderne, afgÖras och hvilka derunder icke böra begripas.
Utskottet saknar väl icke anledning att tillstyrka Bevillning för Öfverflöd, men då ej ett utkast till förslag i detta afseende är framställt för en mera partiel Bevillning , som egentligen träffar vissa Medborgare-Classer, torde man vara så mycket mera att ursäkta, om man undandrager sig godkänna Bevillnings-grur,- derne efter förmögenhet, annorlunda än i sammanhang med förslag för Öfverflods-bevillning , som det eljest kunde hända, isynnerhet den jordbrukande Stånds-personén, att i stället för en förmodad lindring, se sin Bevillning uppstiga till högre belopp än förut, och hvilket icke lärer undfalla Utskottets uppmärksamhet.
Vidare, 'och med anledning deraf att Utskottet förbigår allt yttrande, om den osynliga förmögenhetens Beskattning, torde upplysas om meningen är den, att genom antagande af Betänkandet skulle all fråga derom förfalla, hvilket likväl icke synes vara en ovillkorlig följd af Bevillnings-grundernes godkännande; tvärtom synes det vara billigt, att då Statens bördor äro tunga, böra alla dari deltaga, och att Capitalisten, hvars fördel man så nitfullt söker Den 24 Fehruarii. befordra, bör erlägga Bevillning för sin förmögenhet , och icke som hittills skedt, stadna vid blotta personelle
Bevillningen lika med dagakarlen.
Ändteligen får jag vid Utskottets Betänkande göra den sista anmärkning, att Utskottet ingått i jemnförelse och bedömmande af de tvänne Bevillnings-Systömer, som blifvit begagnade under nu varande Regeringssätt, med förbigående likväl af allt yttrande om lämpligheten af de under förledne Århundrade till och med 180c, utan försporde missnöjen nyttjade Bevillnings-grunder.
Jag hade trodt att dessa Bevillnings-grunder, för Jordbruket mindre betungande än de sedermera följde, skulle nu åtminstone, i afseende på Jordbruket, förtjena något afseende, och dä man i anseende till all annan synbar förmögenhet kan göra säkrare beräkning sf inkomst, och således af förmögenhet än af Landtegendomar, man kunnat, utan att fela emot rättvisans fordringar, bestämma andra grunder för Bevillning af jord, än ett presumtivt Egendomsvärde, utan all beräkningsgrund , vid den allmännare saknaden af geometriska Chartor.
Jag hade trodt att med ledning af nu åsatte presumtive Egendomsvärden , man skulle kunna hänföra Jordbruks förmögenheten till flere Classer och derefter lämpa Bevillningen; att man nu som förr, kunnat bereda rättvis Beskattning lika 6äkert i en, som i tre Bevillnings-Instancer, och derigenom för Nationen bespara den dryga Bevillningen af 30,000 å 40,000 R:dr tili delning emellan Häradsskrifvare och andra vederbörande”, blott i afseende på Taxeringarne; Den 24 Februarii. hvilken utgift till 1809 var alldeles okänd, samt isynnerhet, till undanrödjande af den bekymmersamma belägenhet hvari Taxeringsman sig befiriRa, som måste på sin Ed bedömma uppgifter och bestämma Egendomsvärden , då, i saknad af Chartor och Handlingar, dels ock rådrum, att granska det som företes, de, ofta för deras gissning, än mindre för deras Edeliga pröfning, icke hafva den minsta grund att bygga på, och hvarvid jag ansett Riksens Ständer, vårdare af Nationers moral, böra fästa uppmärksamhet.
Men då dessa nymodige Bevillnings principer äga den förtjenst, att Riksens Ständer torde lättare komma ifrån saken, än att ingå i pröfning och tillämpning af 1800 års Bevillniogs-Systéme, befarar jag, det vara utan ändamål, att begära Utskottets uppmärksamhet af hvad jag till Ridderskapets och Adelns Protocoll den 3 Augusti 1812, samt den 17 April och 11 Julii 18U ' detta afseende anfört och då till Bevillnings-Utskottet remitteradt ibland deSs Handlingar hefinnes, och hade jag icke en gång framstäldt önskningen af pröfning deraf, om icke pröfning af andra föreslagne Bevillnings-grunder blifvit begärd och Remiss deraf, till Utskottet blifvit bifallen.
Jag tviflar icke att ju Bevillnings-Utskottet, efter föregången pröfning af hvad vid Betänkandet blifvit anmärkt, så vidt möjeligt är, derå lemnar afseende; men får isynnerhet framställa den önskan, att Utskottet ville uppgöra dess beräkningar efter en supponerad Bevilirtings-summa och framställa dess förslag i afseende på Allmänna Bevillningen , i( ett sådant; Den 24 Februarii.
SS7 sammanhang, att deraf kan utrönas, huru på hvad sätt och under hvilka rubriquer Utskottet anser den supponerade Bevillningssumman böra utgå.
Denna presumtivt föreslagne Bevillnings-somma anser jag icke böra öfverskjuta 2,000,000, eller hvartill vid de Contribuerandes aftynande förrr.öga och vid nuvarande Myntvärde, densamma högst lärer kunna bestämmas , och då Bevillnings Utskottet sjelf medgifvit Bevillningens inflytande på Statens tilltagande eller aftagande tillstånd , är det att förvänta, att Bevillnings Utskottet vid föreslående af grunder för Bevillningsfördeluingen, lemnar uppmärksamhet åt de förhållanden, som i afseende på Jordbruket nu sig förete, så att detsamma icke genom fortsättningen af de bördor, det nu bär, alldeles må nedtryckas.
Det är icke allenast i tillämpningen af de nya Bevillningsgrunderne, under nuvarande Regeringssätt, som Hemmansbrukaren finner sig hårdare träffad, än andra Medborgare, utan han finnér sina tillgångar bufvudsake* ligen medtagne lör att upplylla föibindeiser, i sednare åren, dels ålagde dels utvidgade, som aila andra Medbnrgare-Classer icke vidkännas.
Man har i förflutne tider följdt den principe, att hvad Hemmansbrukaren kunde skäligen affordras, icke borde erläggas i penningar, som han svårligen kunde tillvägabringa, utan erläggas i sådant, sora af Bondens hus kunde tillverkas och åstadkommas, och således för honom medförde minsta känning; men de sednare 6 åren har ett motsatt förhållande blifvit iagttagit och aila föibindeiser mäste med psn - Den 24 Februarii. ningar godtgöras.
Hemmansbrukaren lemnade förut en Valmar-släpklädning åt sin Soldat, hvilken han då begagnade i sitt Arbete, såsom ersättning derföre, och hvilken klädning tillverkades i Bondens hus, och kortade honom ingen penninge-utgift; nu deremot mäste han med penningar betala en tre gånger dyrare Klädesklädning för Soldatens räkning, hvilkens arbete han likväl numera icke får begagna; fordom underhöll Bonden sin Soldat på Möten af tillgångarne i dess visthus, som icke fordrade penninge-utgift, nu erlägges en deremot svarande utgift för Möfeskost i penningar årligen, äfven de år då inga Möten existera; fordom besöktes Bondens hus af Saltpetersjudare, som ehuru besvärligt, likväl icke föranledde till någon penninge-utgift; nu måste äfven Saltpetter dyrt betalas med penningar af Bonden, som, icke ensam kan tillverka Saltpetter, och icke äger förmå andra, att i kostsammare Tillveiknings-bolag ingå.
Att des^a, med flere i sednare tider tillkomma extra utgifter hafva så medtagit Hemmans brukarens tillgångar, att u i flere Orter en tilltagande fattigdom ibland Hemmansbrukare visat sig, kunna de intyga, som närmare känna förhållandet i Provincerne.
Penningar saknas till dessa fortfarande behof, och det är ganska naturligt, att då penningar till fl-rfalldigt högre belopp än fordom, genom alla dessa utskyHer ifrån Provincerne utgå, men dessa penningar icke i någon väg återgå till Provincerne, utan annorstädes användas, blifver följden den, att pennmge-förlägenhet och obestånd måste uppstå, Den 24 Fe&fuarii. *59 sedan tillgångarne, af antingen förut varande välstånd upphört eller Lån-tillgång icke vidare erhålles.
Det är detta förhållande, det är Landtmannens för vidt utsträckta betungande, så väl efter de föreskrifter Bevillningarne innehålla , som i grund af förenämnde serskildte förbindelser, som bereda den vanmagt, hvarifrån snart Svenska Jordägaren icke kan mera resa sig, och den penninge-förlägenhet, man finner på Landet i alla Stånd behöfver icke allenast sökas 1 yttre Handels-förhållanden, utan är en ganska naturlig följd deraf, att man till ovaniigt belopp tvingar penningarne ifrån Provinceme, utan att öppna sådana utvägar att de med fördel kunna åtminstone till någon del dit återkomma, hvilken tanka jag äfven sista Riksdag till Ridderskapets och Adelns Prorocoll anfört.
Jag har ansett mig föranlåten, att, i sammanhang med Revillnings-årendet, framställa de partiella tyngder Jordbruket mäste vidkännas, sorn i andra Länder räknas till allmänna förbindelser, för att derifrån hämta en ny anledning till det påstående, att med afseende derå, Bevillningsgrunderne för Jordbruket, icke nu mera än förr, nödvändigt måste blifva desamma, som i annan väg för verkelig inkomst hr bestämd, hellst då man, i sednare fallet, betalar en del af den inkomst, man verkligen njutit:
Alltför ofta händer, vid nu inträffande missväxt-år, att Landtmannen, serdeles Skattejords-ågaren, har ringa, stundom ingen behållning, sedan alla förenämnde utgifter, med många flera af olika benämningar, jemte Hemmansbruks kostnader, blifvit behörigen be - Den 24 Februarii. räknade och afdragne, men måste, icke dess mindre, betala full Bevillning efter det Egen* domsvärde godtycket i trenne Taxerings-Instantier funnit godt att bestämma.
Skulle sä hända att Hemmans-beskattningen kommer att lortsättas , efter samma .grunder, som hittills, med så obestämda föreskrifter; så skola följderna visa sig i en ytterligare aftynande förmögenhet hos de fleste Hemmansägare i alla Stånd och i förening dermed i ett aftynande Jordbruk, sora inga Åkerbruks-sällskap kunna upprätta; och anmärkes deremot, att ett annat förhållande bevjses dermed, att Krono-Utskylderne behörigen utgå, får jag erinra att sådant icke bestyrker välstånd, utan blott uppfyllde åligganden af Landshöfdingarne och Krono Betjeningen, att utmäta der något finnes att tillgå, som vid ett Hemmansbruk icke alldeles kan saknas , äfvensom att Husbönder, under saknad af egen inkomst, måste med KronoUtskyldernes erläggande för Underhafvande, bereda utväg för Heminansbrukets fortsatta bedrifvande, som eljest skulle falla Husbonden till last; men hvaremot tilltagande Utsökmngs mål, Utmätnings-auctioner, Allmogens skuldsättning, Diseonter samt Allmänna Magazins Inrättningen, sista åren allena, öfver en half Million Riksdaler, bevisa nogsamt den tilltagande fattigdomen och angelägenheten af Hemmansbrukaren» varsammare behandling i Beskattning, som till Högloflige Bevillnings-Utskottets upplysta bepröfvande, jag ansett mig böra i sammanhang med hvad jag förut anfört, härmed underställa.
1‘ör JDtn 24 Februarii, För den högt beskattade är det en obehaglig erinran, att, då oagtadt upphörande af vår utländska Gäld, de dryga utskyiderne, genom hya Statsanslag icke dess mindre blifvit fortsatte, bar under samma tid, genom lågt beräknar^ Inkomst-tittlär i Riks-Staten, öfverskott ttll flere Millioner i Stats-Cässan influtit, som kunnat, i riktig beräkning, bereda lättnad i Beskattnings-tyngclerne, och till kännedom af hvilkas verkeliga belopp, oagtadt allt användt bemödande, man saknat, och möjeligen framgent kommer att sakna ett förväntade biträde, men dessa Summors ansenligare belopp och deras användande i andra vägar hafva åtminstone vitsordat ej mindre derom, att Nationens bidrag till
Staten äro större än man förmodat kunna sammanbringas; än att inga tillgångar äro så stora, att de icke af beredde behof mötas.
Jag anhåller vördsammeligen att defoa anmärkningar måga tili Bevillningsutskottet remitteras.- Herr Grefven beli Landt Mar skalk en hemställ de, att så väl Grefve Gyllenborgs Memorial; som de nyss förut afgifne Yttranden, hvilka innefattade anmärkningar vid Bevillnings-Utskottefs deh 9 dennes eftermiddagen återremitterade Memorial, angående de allmänna Grunderne för deri blifvande Bevillningens fördelning, nu äfven matté till BevillDings-Utskotfet remitteras 5 hvilket bifölls.
Herr Silfversparre, Åron Isaac.- Embétsgof» Éidd. ock Ad.
Fröt. lil. B. 71, 7*; 56a Den 24 Februarii.
xomål, som för närvarande inträffa och ytterligare snart förestå, hindra mig att emottaga en plats uti ett Utskott, hvarest arbetet, så vida dermed något skulle kunna uträttas, säkerligen kommer att fordra en beständig sysselsättning.
Jag nödgas således afsäga mig det ynnestfulla förtroendet att vzra Ledamot af Serskildta Utskottet.
Herr Grefven nch Landt Marskalken anmodade, i anledning häraf Herrar Electorer, att, innan nästa Plenum utvälja en Ledamot i Serskildta Utskottet efter Herr Silfversparre.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, anförde skrifteligen:
Trenne månader äro förflutne sedan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Allmänna Penninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande blifvit till Stats- och Banco-Utskotten remitterad.
Korrt derefter gjordes Motion innom detta Stånd, att Stats- och Banco-Utskotten måtte uppge medel till Discont-Assignationernes inlösen.
Det var lätt att förutse att genom denna Motion, icke blott Utskotten utan Riksens
Ständer sjelfve möjeligen hade kunnat förlora hufvudfrågan ur sigte; det var lätt att förutse, att jemväl denna Riksdag möjeligen kunde slutas, utan att Riksens Ständer, genom uppställandet af fasta principer för Penninge-rörelsen och Myntvärdet, eller rättare genom uppställandet af fasta principer för Statens Finance och Banquens Finance, hade svarat emot Nationens rättmätiga fordran.
Jag bestridde derföre Remissen; jag begärde sedermera art tiden måtte bestämmas, då Utskottens Betänkande, om Grund principen för beredandet af ett mera stadgadt Myntvärde borde underställas Riksens Ständers granskning; och då icke heller denna min framställning af Rid* derskapet och Adeln gillades, hemställd- jag, om icke Utskotten måtte anmodas, att åtminstone ungefär uppgifva hvilken tid, Riksens Ständer skulle kunna förvänta Utlåtandet öfvec Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Denna af mig enskildt gjorda förfrågan blef genom Ridderskapets och Adelns deråt gifna bifall, en, af Ridderskapet och Adeln till Riksens Ständers Stats-och Banco-Utskott gjord förfrågan.
Jag hade trodt att den efter mera än 6 veckors förlopp hade kunnat besvaras.
Då jag i dag ämnar underställa Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om icke Ridderskapets och Adelns den 27 Sistledne December gjordamen hittills obesvarad lemnå* de förfrågan borde förnyas, anser jag mig bo* ra uppgifva de nya skäl, som dertill kunna föranleda.
Det är bekant att Utskottets sammansätta Beredning låtit frågan, om allmänna Penni» ge-rörelsen och Mynt-varctets upprätthållande tills vidare hvila; att den prelimmaira frågan om inlösen af en del D’Sconternas
Assignatiö* ner, väckt som det sades, för att afhjelpa förlägenheten Innom de ringare
Folk-classeme
I Den 24 Februarti’ Dagra af Rikets Provincer, blifvit utsträckt till en formelig undersökning om sättet att hjelpa Disconternas öfriga Fordrings-ägare ifrån att bli Fordrings-ägare i Disconternas Concours-Massor; det säges äfven, att man innom Utskotten anser frågan om biträdets bestämmande för Götha Canal böra föregå de beslut, som i afseende pä den önskade Mynt-regleringen kunna blifva nödvändige.
Då med Riksdagen redan så långt lidit att efter 6 veckor Kongl. Maj.-t kan densamma upplösa j dä en del af den återstående tiden kommer att af Högtidligheter upptagas j dä Beredningens Betänkande om
Disconterna helt' nyligen först blifvit Utskotten till pröfning förelagd j då Aterremiss till Beredningen, nya Discussioner innom Utskotten ännu torde borttaga ett pär veckor, är det föga sannolikt att den preliminaira frågan om
Disconterna kan vara afgjord innom Stånden, förr än mot slu* tet af Mars månad; det vill säga ej förrän en eller tvä veckor före den tid då Kongl. Majit kan Riksens Ständer åtskilja.
När dertill kommer , att Götha Canal-frå-' gan ännu ingen handläggning erhållit5 att hufvudfrågan om Penninge rörelsen och Mynt värdets stadgande ännu hvilar innom Beredningen, saknas icke anledning att befara det denna fråga, sorn billigt bör synas Riksens Ständer a£ större vigt än Discomerne och Canalen, jern* väl under denna Riksdag skulle kunna blifva oafgjord.
Den 24 Februarii Med ali den aktning, som jag hyser för de Herrars och Mäns upplysning och patriotisme, åt hvilka Riksens Ständer uppdragit behandlingen af denna vigtiga fråga, kan jag dock icke förena med min Riksdagsmanna-pligt, att förtiga det jag anser för ganska vådligt, om Riksens Ständer skulle ingå uti, att ur förlägenheten hjelpa Cspitalisterna, som uti FiltalDisconterna och Götha Canal äro engagerade, utan att vara fullt säkre uppå att frågan om Penninge-rörelsens reglerande skall under loppet af denna Riksdag blifva definitivt afgjord.
Det beror af de Högloflige Utskotten att sätta Riksdagsmannen i tillfälle att kunna förena sin böjelse, att afhjelpa det enskildta lidande, som Disconternas obestånd vållat, med hvad han känner sig vara skyldig Fäderneslandet9 om nemligen Utskotten i stället för att låta Riks-Stånden besluta öfver Disconterna och Götha Canal såsom preliminaira frågor skulle vilja förelägga Riksens Ständer deras tanka, om sättet att reglera Fenninge rörelsen i alternativ, nemligen med påräknadt biträde åt
Disconterna och åt Canalen eller utan ett sådant biträde.
Jag hemställer derföre vördsammeligen till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om icke förnyad förfrågan måtte tili Stats- och BancoUtskotten afgå,, om och när Riksens Ständer kunna förvänta deras Utlåtande öfver Kongl, Maj-.ts Nådiga Proposition af den io Decera» ber sistledit år.
Skulle denna min Proposition vinna Rid» derskapets och Adelns bifall, hemställer jag likaledes, om icke Ridderskapets oeh Adelns Beslut, åtföljdt af detta mitt Anförande, må communiceras de andra Stånden, Friherre Wirsén, Gustaf Fredric; Då jag har den äran att vara Ledamot af Banco-Utskottetj bör jag ej underlåta, att, i anledning af hvad Herr Grefve von Schwerin nu anfört, inför Högloflige Ridderskapet och Adeln med några ord redogöra för ifrågavarande amnes närvarande skick.
Hvar och en bar visserligen insedt ange* lägenheten af en vetksam handläggning af detta vigtiga Mål, och så vidt som den med arbetssättet och öfrige omständigheter stått att förena, vågar jag påstå, att den ej eller uteblifvit; men ämnets invecklade natur och de betänkligheter vid hvarje steg hafva mött, må det vara att tillskrifva, det man allt hittills mera kommit att uppehålla sig vid hvad man intet vill göra än vid det, som kunde anses lämpeligt att föreslå.
Det torde likväl tillåtas mig den erinran, att den sammansatta Beredningen visserligen icke lemnat det generella af Finance-Regleringea nr sigte, för att företaga det, densamma underordnade detaille-ämnet om Disconternas utredning.
Tvertom, Beredningen lade Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Myntväsendets Reglering till grund för Arbets-Ordsringen, och deruti förekommer först hvad som angår de allmännare Financcdrågorne.
Bered - Den 24 Februarii. / ningen fastställde derföre ock vissa yttre linier, hvarigenom ali detaille-reglering borde begränsas, såsom Sedelstockens belopp till sitt maximum för Epoquen till nästa Lagtima Riksdag, och nödvändigheten af något omedelbart användande utaf Banquens Revenuer för Sedlarnes uppehållande i värde, med flere allmänna grander.