Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 14 jfngusti f. m. 171 fasta egendomar, gjort visse stadgeräntor, som varit långt ringare än efter Jordboken och Markegången skulle belöpa, och efter eget behag förmedlat hemmanen, genom hvilka missbruk en ansenlig minskning i Hospitalernes hemman och räntor uppkommit; äfvensom Riksens Ständer uti en den i5 October 1766 till Kongl. Majit i underdånighet a flåten skrifvelse, sjelfve intygat, att den tid, som enskildte Directioner för Hospitalerne varit i orterne tillförordnade, hushållningen vid desse verk blifvit mycket vanvårdad.
Dels af denna anledning, dels i anseende till särskilta beskaffenheten af de vid Hospitalsvården förefallande ärender, dels ock på den grund att Riksens Ständer funnit styrelsen öfver Hospitalerne böra] handhafvas efter något vist system, hafva Ständerne vid 1766 års Riksdag förordnat en Deputation, som skulle äga öfverinseende öfver Hospitalerne och deras hushållning , jemte flere andre barmhertighets-inrättningar samt hålla hand deröfver, att hvad rö. rande dem vöre stadgadt, blefve af vederbörande iagttagit, Vid 1766 års Riksdag, då alla Deputationer, Comtnissioner och Directioner utom den för Banken afskaflades; upphörde af sådan anledning äfven HospitalsDirectionen.
Ständer förklarade då uti deras underdåniga skrifvelse den i5 October, det de med fägnad inhemtat nyttan af omförmäldte Deputation, emedan Hospitalerne af dem blifvit styrde efter en princip, flere ägor återvunnits, som olagligen varit derifrån antingen söndrade, eller ock för 172 Den 14 Augusti /, m. ca ganska ringa afgift nyttjade; instructioner för Betjeningen utfärdade, hvarigenom den till förene mycket försporde egennyttan förekommits, samt Författningar vidtagne, som verkat förbättring i inkomsterne och besparing i utgifterne och som det icke tilhörde något RiksCollegium att befatta sig med Hospitalernes hushållning, men Ständerne funno nödvändigheten fordra, att vården om desse Christliga inrättningar vidare blefve åt någon Öfverstyrelse anförtrodd , utnämndes dertill en Direction, för hvilken en af Riksens Ständer föreslagen instruction den u December J766 utfärdades.
De göromål, hvilka åt denna
Direction varit anförtrodde, öfverlemnades sedermera år 1773 till två Herrar Seraphimer^ Riddare och år 1787 stiftades Kongl. OrdensGillet, som derefter fortsatt styrelsen öfver Hospitalerne, enligt de instructioner, hvilka redan voro, och den som derefter för OrdensGillet blef utfärdad.
Således hafva Riksens Ständer sjelfve insett olämpligheten af särskilte Directioner vid Läns Hospitalerne, sjelfve afskaffat dem och i stället inrättat den Öfverstyrelse, hvilken sedermera, ehuru under förändrade namn , mera än ett halft århundrade förvaltat
Hospitalernes angelägenheter till det mästa efter föreskrifter, dem Riksens Ständer uti första instructionerne meddelt , och sjelfve insett och offentligen medgifvit nyttan och nödvändigheten af samina Öfverstyrelse.
Vare långt ifrån mig att påstå} eller ens
Den 14 Augusti f, m, *73 hysa den misstänka, att nu yrkade LazaretsDirectioner skulle förfara på samma sätt som de aldre Directionerne vid Hospitalen gjort, men då Ständerne förut insett nödvändigheten deraf, att enhet i principer vid styrelsen af Hospitalen följes och bland andra anledningar äfven derföre förordnat en ÖfverDireetion samt här ej kunnat uppvisas något enda begånget fel, som krafde rättelse, någon enda giltig orsak, som fordrade ändring; vet jag icke hvarföre man skulle förkasta ett styrelsesätt, som i flere afseenden funnits nyttigt och åter antaga ett annat, som just af motsatt anledning en gång blifvit förkastadt.
Seraphimer-OrdensGillet har redan funnit nyttan deraf att inrätta så kallade Central-anstalter, hvarom Utskotten förmält och OrdensGiliet sysselsättes nu med förberedande åtgärder i detta afseende.
Att rigta Hospitalsvården derhail , att vid Hospitalerne, dårar kunna förbättras , utgör äfven ett bland föremålen för SerapliimerOrdensGillets bemödanden, och skall detta ändamål vinnas, blifver det mycket mera nödvändigt, att Hospitalsvården öfver hela Riket handhafvés afen enda styrelse, som, endast den är i tillfälle att dertill företaga nödige anstalter, dem spridde Directioner , med olika afsigter och mindre vana att behandla så beskaffade ärender omöjligen kunna åstadkomma, Seraphimer.
Ordens - Gillet har äfven haft all möda ospard att öka Hospitalernes inkomster, hvilket också till en del lyckats.
Stiftelserne för Hospitalen äro visserligen ifrån början så till - J74 I 4 Augusti f, m. räckeliga, att de fullt svarat mot ändamålet i Om de varit i behåll; men en mängd hemman och lägenheter äro, i följd at ett Riksens Ständers fattadt beslut, det Öfverstyrelsen för Hospitalerne aldrig tillstyrkt, sålde till skatte, hvarigenom den inkomst som annars deraf varit att påräkna, blifvit till ett högst ringa belopp nedsatt, efter knapt En R:dr emot i Tunna Säd.
Något behof, att vid Hospitalerna anskaffa närmare tillsyn, än som efter nu gällande Författningar bör derstädes finnas, bör för öfrigt i min tanka, alldeles icke föranleda till ändring 1 styrelsen; ty, enligt KyrkoLagen , äro Herran Landshöfdingar och Biskoppar förordnad® att med biträde af Borgmästare och Pastor i Församlingen hafva tillsynen öfver Hospitalerne, och kunna på stället förordna om allt som hörer till ordning och fordrar skyndsamhet; detsamma är afven i nu varande instruction; Att med sålunda tillsatte föreståndare och tillsyningsman, Hospitaler äfven kunna väl organiseras och förvaltas, visar i synnerhet Wexiö Hospital, som utan tvifvel täflar med dylika inrättningar i främmande länder.
Huru man skulle kunna vänta mera nit och verksamhet af en LazaretsDirection, som icke har någon förbindelse dertill, än af Herrar Landshöfdingar och Biskoppar som genom deras Embeten äro dertill förbundne, vet jag icke, och yrkar derföro att Styrelsen öfver Hospitalerne må förblifva sådan den nu är organiserad; i hvilket fall .SeraphimerOrdensGillet, som har öfversigt af det hela , och bäst Sen 14 Augusti f. m.
175 inser bristerna och medlen att bota dem, säkerligen vidtager sådane anstalter, som lämpade efter tillgångarne, svara mot ändamålet.
I afseende på Utskottens yttrande om Wisby Hospital, får jag äran meddela, att förhållandet med detta Hospital, alldeles icke är annorlunda, än med alla öfriga Hospitaler i Riket, och som de Ett Tusende Riksd., hvilka nu lemnäs till understöd för Lazarettet, äro tagne af anslaget Femton Tusende R:d., hvilket efter, hvad OrdensGillet redan visat, ej vidare kan till detta belopp utgå; så är jag af den tankan, att styrelsen öfver Wisbjr Hospital äfven bör blifva oförändrad.
Sluteligen får jag, i afseende på de emot utdelningen af uppfostringshjelpen gjorde anmärkningar, upplysa, att största delen af den tages af Malmö Barnhusmedel och hvilka i SeraphitnerOrdensGillets redogörelse åro uppförde, samt att utdelningen sker, ej efter godtyoko eller SeraphimerOrdensGillets egenmågtiga ompröfvande, utan efter de skrifteliga anmälan, den om behofvet, hvilka från Herrar Landshöfdingar till Kongl. Ordens-Gillet inkomma.
Af de nu af mig anförde skål, får jag i ödmjukhet tillstyrka afslag å Utskottens Betänkande och bibehållande af hvad nu år, med de förbättringar som Gillet redan gått i författning verkställa , men som fordra tid att tillvägabringa, för att undvika olågenheterue af ett hast - 176
Btn 14 Augusti f, m. » \ verk och nödvändigheten att åter ändra hvad sons blifvit beslutadt.
Grefve Lagerbjelke, Axel'.
Då BevillningsUtskottets nu åter till öfverläggning förekosnne Utlåtande sist lades på bordet, yttrade, sorn Herr Grefven och LandtMarskalkens nu omförmält, åtskiiiige varde Ledamöter, att detta Utlåtande icke borde .afgöras, förr än i sammanhang med det betänkande Bevilinings- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotten samfält komma att till Riksens Högloflige
Ständer afgifva öfver ämnen, som med de nu ifrågavarande gemenskap äga.
Orsaken för det sålunda äskade uppskofvet var, 0111 jag den icke oriktigt fattat, att i händelse Högloflige Ridderskapet och Adelil afgjorde särskildt BevillningsUtskottets Utlåtande, skulle sådant icke vara conseqvent, utan för tidigt, hålst de tvenne Utskottens samfåldta Betänkande sedan möjligen kunde gifva anledning till ett annat beslut.
För min del ser jag detta förhållande ur en annan synpunkt, och får vörd; sainmast anföra skålen dertill.
BevillningsUtskottets Utlåtande innefattar hufvudsakligen ett tillstyrkande, att Riksens Högloflige Ständer ville, å deras sida, statuera att friheten år den naturliga principen för all handel, och ingen lärer kunna förmena Riksens Ständer att antaga - Ben i4 Augusti f. m. ga denna princip, om sådan är deras öfvertygelse.
Men applicatiorien häraf, i afseende på ns<*r eller mindre inskränkning, tillhör Konungen.
Hvad hindrar då Ridderskapet och Adeln att nu afgöra BevillningsUtskottets Utlåtande och sedan de sammansatta Utskottens Betänkande förekommit, besluta, för att vara conseyvent, det böra underdåniga önskningar frambäras om prohibitionens upphörande, i den inon sådant nied Fäderneslandets vål år förenligt.
Skulle denna min åsigt icke vara felaktig, hvilket jag med all vördnad underställer, torde deraf vara en följd, att ett ytterligare uppskof ined Bevillningsutskottets nu förevarande
Utlåtande skulle icke befordra ämnets conseqventare. och säkrare, blott sednare afgörande, N:o 4.
Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel:
Redan under 1809 års Riksmöte vågade jag fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på skadligheten af prohibitiva författningar, i den motion om en förändrad grund för exclusiva Privilegiers beviljande, hvilken af Högh Riksens Ständer bifallen, och som underdånig önskan framburen till Konungens Thron, har gifvit anledning till den modification, som dessa privilegier, enligt den derom sednast utfärdade förordningen undergått.
Jäg skulle således nu jäfva mina hår yttrade tänkesätt, jäf - Bil. till fl i rid. o. Ad.
Band. t*.
180 ' lien i4 Augusth f. m, va Riksens Ständers instämmande deri, om jag längre med tystnad afhörde de yttranden till förmån för prohibitivsystemet, som, särdeles af en Ledamot inom detta Stånd, blifvit gjorde, så vål under förra discussionen af nu förevarande ämne, sorn vid dess ytterligare föredragning under senaste Plenum.
Min tystnad skulle vara ett erkännande af grundsatser, hvilka jag högeligen ogillar.
Må det derföre först tillåtas mig hembära min gärd af agtning åt det Högloft.
Bevillningsutskottet, som i den föreslagna TullBevillningen, lagdt grundvalen till ett system, från hvilket den praktiska Statsmannen aldrig bordt afvika, och som jag anser äga den enda för sekler beståndande basis, på hvilken handel och näringar kunna frodas.
Det år detta system som fördt välmågan åt Nationerna, och afstegen derifrån hafva först ägt rum, sedan denna välmåga var stadgad och Regenterna, för att öka sin magt eller sina inkomster, trodde sig vinna detta ändamål, med att fjettra fliten och omtankan.
Stater, liksom menniskor äga sin myndighetsålder; att icke få använda densamma till full utöfning af de physiska och intellectuella krafterne, så framt dessa icke åro i strid mot moralens eller allmänna lagens föreskrifter, år oförenligt med samhållsråtten.
Det liberala systemet erkänner denna rått; det ar upplyst af sanningens ljus, som det vidare kringsprider.
Prohibitiva syfte me t deremot erkänner den icke; hvarje förmågans eller viljans utöfning, är en beviljad frihet från den allmänna förbudslagen, en ynnest gifven åt den ena, på den andras Den 14 Augusti fj m. *81 bekostnad; det omhöljer sig af mörker, på det upptäckten må fördröjas att, detsamma saknar all grundval, och ej af sig sjelf kan bestå.
Man har tadlat theorierne' om handelsfriheten, framställde af fordna och denna tidens djupa tänkare, och ansett dem vara tomma phraser otjenljga af tillämpning, förglömmande att theorien år resultatet af erfarenheten och betragtelsen, samt att sjelfva åsigten af prohitivsystemets nytta, äfven år en theori.
Men om man icke vill förstå eller erkänna dessa systemers klarhet, kan man vål jäfva erfarenhetens och historiens vittnesbörd?
Prohitivsystemet har i våra dagar skiljdt Norra America ifrån England, SÖ-5 dra America ifrån Spanien, Brasilien ifrån Portugal, tåndt tvedrågts och mordfaklnn i Irland; och skiljer nu Grekland från sina förtryckare.
Jag vet att andra orsaker ån handelsfÖrtryck verkat på dessa cathastropher; men prohibitivsystemet, kan, då det i allmänhet försvaras, icke ensamt betraktas i sitt inskränktare förhållande till handeln.
Erkåndt i ett fall, finns ingen begränsning för dess välde, och probitiva TullLagar, Productplacater och Skråinråttningar kunna urarta till medborgerligt förtryck, till qväfvande af all högre samfundsanda.
England och Norra America hafva blifvit tagne till exempel bland Länder, hvilka af dessa lagar befinna sig vål; men detta exempel år orätt anfördt och förhållandet ftiåste vara afen motsatt beskaffenhet, emedan hvad England be. träffar, inodificationer redan sistledne år gjordes ^
Ben 14 Augustii ff m. vid Navigations Akten, hvarigenom grunden till det system lades, som nu i år blifvit af Parlamentet utveckladt, och hvilket under erkännande af reciprocitet i den utrikes handeln och sjöfarten, vunnit en fullkomlig seger öfver förbudslagarne.
Oell hvad angår Norra America, torde följande förtjena anmärkas:
Under Congressens sammanvaro i början af innevarande år, förkastades med stor pluralitet en Bill, som till befrämjande af inhemska Manufacturerne hade för ändamål, att med ökade procent höja importtaxan. ”O t) vi begynna, sade en dervarande Representant, Herr Hamilton, att inrymma fördelar åt vissa industriens grenar och ldnna andra ur sigte, skola vi uppväcka afundsjuka af alla slag och satta sjelfva Unionens bestånd i fara.
En hvar artikel som vi utströko af vår importtaxa, blef fråntagen vår Handelsmarins rykte och välmagt.
Den frie Statsborgaren, som nu kännande sitt eget värde, uppstiger med morgonsolen och uppsöker villebrådet på det daggiga fältet, skulle förbytas i eu utmärglad, försagd Fabriksarbetare, som af 24 timmar, aibetar ib.”
Den vårda talaren, som inom detta rum , så mycket i frat emot det fria import-systemet, och trott följderne deraf blifva, nya behof, nya beskattningar, nya laster, cosrnopolitiska åsigter m. in.
Ilar likväl förklarat sig vara vån af den allmånnn Nåringslriheten.
Denna delning, denna olika tillämpning af förtnoner , är hvad den anföide Americanske talaren klandrat, och jag i det föregående anrnåi kt, soin varande Den 14 Augusti f, mt grundfelet i prohibitif-systemet.
En inhemsk Näringsflit kan dessutom icke äga rum, utan en stor utrikes handel; ty hvilket laud är vål nog rikt , åger nog mångfalldighet af producter, för att kunna försaka communicationen med andra länder och endast finna sig belåten med den inre cireulationen, som i öfrigt utan en yttre impuls snart skulle afstadna.
Ingen Nation kan ensamt sålja, utan att icke af en annan tvingas återköpa j och om i det fria varubytet, som år gfunden för all handel, vore en Stats förlust, skulle icke då hvarje Lands Administration kunna inse det, och skynda att vidtaga sådane författningar, som hämmade importen och endast befordrade exporten; men i stället att befordra sitt
Lands handel, befordrade man upplösningen af ali handel, och återförde allt på en overksamhetspunkt.
Det år på denna, som Europa möjligen kunnat komma, om det prohibitiva systemet längre fått erkännas, hvarifrån nian nu, förd af den dyrköpta erfarenheten , funnit i de fleste Stater för godt att visligen återgå.
Ehuru detta ämne har ett öppet fält, der bevisen örn skadligheten af prohibitif-systemet och vådan för den medborgerliga friheten af dess erkännande, kunde hopas, tror jag mig icke böra förlänga discussionen med att ingå i detailler af åmnet.
Herr Tham har under första debatten öfver Betänkandet, med den sakkännedom utfÖrdt åmnet, att icke någon önskan år leornad öfrig.
JYlå jag dessutom få conformera mig med hvad så vål Herr Tham som Herr Hjerta derom i sista Plenum yttrat.
Jag har i Ven 14 Augusti f, m. hvad jag haft åran anföra, blott med allmänna grundsattser, hvilka jag hyllar, velat möta andra grundsatser, sorn, jag hört bekännas, och hvilka jag icke trodt tillhöra närvarande tidehvarf.
Då jag vördsamt anhåller om Herr Grefvens och Landtmarskalkens proposition, till bifall å Betänkandet, med de modificalioneri detaillern& af Tull-bevillningen på vissa Artiklar, hvartill anmårkningarne kunna föranleda, år jag öfvertygad att Högloll.
Ridderskapet och Adeln med de ljusa åsigter omfattar detsamma, som alltid segra på detta rum, då Fäderneslandets stora angelägenheter åro i fråga.
N;0 5.
Herr Uggla, Goran Gustaf: De af Friherre Cederström oell Herr Lefrén förleden Plenidag gjorde anmärkningar emot BevillningsUtskottets behörighet, att till pröfning upptaga förevarande fråga, äro så v/il i Utskottets Utlåtande, som af Herrar Hjerta och Tham på sa goda grunder besvarade och vederlagde , att Höglofl Ridderskapet och Adeln lärer anse samma anmärkningar höra helt oell hållet förfalla.
Man liar väl bland annat yrkat, att
Utskottet bordt åtlyda remisserne första gången och ej tillåta sig att företaga i ärynet enskildt, då detsamma icke ensamt till Utskottets åtgärd skall varit remitteradt, samt att när sådant af anmärkningarne vid Utskottets första Betänkande Den 14 Augusti f. m. skall än vidare blifvit upplyst, Utskottet bordt återföras från dess så kallade ensidighet, att. ensamt ärendet behandla, o. s. v. Men man har härvid måhända glömt, att hufvudämnet, hvarom fråga var, är en bevillning, den Rikets Ständer, enligt 07 och 60 §, § RegeringsFormen, äga att aliena bestämma: att det Utskott, hvars åtgärder äro föremål för de värde Ledamöternes klander, är ett Bevillning!» UtJliott, hvilket har sig i 70 $. RegeringsFormen och 5i §.
Riksdagsordningen ålagdt, att opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderne för den blifvande Bevillningens fördelning och att derefter, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till Bevillningens utgörande: att, i följd af denna BevillningsUtskottet ensamt tillhörande handläggning, Utskottet bland de remitterade motionerne ansett sig noga böra afskilja dem som rördé boskattningen från dem, hvilka angingo handeln, samt de dervid fästade olika åsigter och olika afsigter.
Denna pligt har ock Utskottet fullgjordt.
Utskottet har dervid ställdt sig RegeringsFormens föreskrift till efterrättelse, en Lag, den Utskottet ansett för en heligare pligt att åtlyda, än enskilde anmärkare* vanskeliga önskningar och en någon gång deraf tillkommen lika vanskelig Remiss.
Utskottet har jemväl erinrat sig den i RegeringsFormens 59 §. tydeligen uppdragne skillnad emellan Statens ordinarie inkomster, som alla utgå efter vissa och fastställda grunder samt Bevillningsmedlen, vid hvilkas bestämmande, så till grund sorn till belopp, Svenska folket utöfvar sin urgamla och efter manga skiften genom 67 §.
Re - Ben 14 Augusti f. m. garingsFormen annu bevarade rätt, att sig sjelf beskatta.
Utskottet liar icke kunnat förgäta, att det är denna sjelfbejkuttningsma^t, som upprätthåller och befäster National-Representationen.
Det har sökt att ömt vårda och bevara denrja constitutionella klenod, lika vigtig för Nationens välstånd, som för dess frihet och sjelfständighet; och BevillningsUtskottet har ändteligen uppå alla dessa grunder ansett sig icke tillständigt, att, emot Grimdlagarnes bokstaf och anda, i ett beskattningsmål rådföra sig med ett Utskott , som endast har fromma önskningar till föremål samt således lör kommande tider bortskänka för Rikets Ständer en af de • dyrbaraste rättigheter, vår fria StatsFörfattning Svenska Folket tillägger.
Och förgäfves skulle man sedan häfd mellankommit söka att återvinna en rätt, som man lättsinnigt och för considerationer en gång eftergifvit.
Det torde dessutom härvid böra tilläggas, att vid j8i8 års Riksdag uppgjordes grunderne för de blifvande Tullafgifterne ensamt af BevillningsUtskottet och att i det af samma Utskott då afgifne Betänkande, innefattades ej alJenast ett bestämdt stadgande om alla inhemska varors fria utförsel, utan ock sådane reglementariska föreskrifter, sorn med mera anledning, om någon sådan kunnat äga rum , än nu kunde hänföras till Oeconouiiska detailler, utan att era enda röst hördes, som satte BevilhiingsUtskottets behörighet att handlägga ärendet i fråga, eller Rikets Ständers rätt, att derom besluta.
Detta Betänkande, kraftfullt underslödt på detta Den \\
Augusti /. m. 187 lius af samme ädle Friherre, sorn nu synes hafva valt en motsatt väg i ett mål af likartad beskaffenhet, var nog lyckligt att vinna Rikets Ständers bifall och det beslut, som i likstämmighet dermed fattades, utgör grunderne för den af Kongl. Majit sedermera utfärdade och ännu gällande Taxa för Tullen å utgående varor.
Sådant har Bevillningsutskottets åsigt om ämnets behandlingssätt varit.
Har Allmänna Be. svärs- och OekonomieUtskottet ågt en annan, så synes sistnämnde Utskott från motions-tidens slut hafva ägt rymlig tid, att åt önskningen för - vara hvad inan tvekat att som rättighet erkänna.
Men någon rådplägning i detta ämne med BevillningsUtskottet har icke af OeconomieUtskottet blifvit äskad.
Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet har således de facto erkänt lagligheten och behörigheten af Bevillnings-Utskottets åtgärd och derigenom lemnat ett ojäfagtigt vedermäle af dess agtning för de i Grundlagen stadgade former.
Beträffande nu sjelfva hufvudfrågan, eller de af BevillningsUtskottet föreslagne grunder för Tull--Beviliningens utgörande, så bekänner jag upprigtigt, att efter den förändrade gestalt första punkten angående Utländska varors införsel i Riket emot Tull i Utskottets sednare förslag nu erhållit, för mitt begrepp icke är fattlig den farhåga för förslaget man säger sig äga och till allmänt åskådande framställer.
Då Utskottets förra Betänkande i ämnet här förevar, ifrade 88 Den 14 Augusti /, m. man emot Utskottets förslag, det inga Utländska varor skulle anses fårbudna, såsom ett ingrepp i Konungens höga rätt.
Utskottet har i dess Utlåtande tillräckligen visat obefogenheten af denna anmärkning; men Utskottet har nu i en förändrad redaction häraf uttryckligen förbehållit Kongl.
Maj;ts höga rätt att göra så många undantag från den allmänna införselfriheten, Kongl.
Maj:t i nåder finner för godt.
Är icke härigenom tydeligen ådagalagdt, det
Styrelsen äger att utfärda så många förbud den behagar, ja, att förbjuda allt?
Hvad fruktar man då, och hvad har man att frukta, om det hittills hos Styrelsen rådande prohibitiva system än vidare skulle vinna burskap?
Till äfventyrs principen.
Det är sannt, Bevillningsutskottet har valt den liberala; det har som en allmän grundsats uppställt tillåtelsen, att emot en bestämd tull införa alla utländska varor, och antydt de möjliga förbuden, såsom undantag, i stället för att det hittills varit förbuden,, som utgjordt den allmänna principen och tillåtelserne undantagen; men hvad hindrar i allt fall Regeringen att fortsätta förbuds-systemet, om den vili, äfvensom den hittills icke varit beta. gen, att hylla det liberala.
För min del fruktar jag visserligen icke denna utgång.
Jag är deremot öfvertygad, att Fäderneslandets älskade Fäder, upplyst om landets sanna fördelar, skall fästa afseende på National - Representationens framställningar, och såmedelst än närmare sammanknyta det band, som i en constitulionel
Stat framför allt ufgör den rätta förenings-kedjan
Den 14 Augusti f. m. 189 emellan Konung och Folk: del inbördes fårtroendet.
Jag har för min del icke kunnat till alla delar instämma i ofvanförmälte af Utskottets pluralitet föreslagne nya redaction.
Jag har deremot, uppå de skäl min i Utskottets Utlåtande bilagde särskilta mening innehåller, ansett Utskottet hvarken tillkomma, att uti en sak, som af Grundlagarne är bestämd, utstaka rähmen emellan Konungs och Ständers särskilda jurisdictioner, eller genom förutsättande af möjligen inträdande förbud,- böra antyda en aning om fortfarandet af de prohibitiv-system, som till vinning för enskilde personer och corporationer, på öfrige Stats-borgares bekostnad, så länge varit och är härrskande.
Jag har derföre ock, för att på ena sidan vidhålla andan af Uskottets första förslag i all dess ursprungliga renhet, och på den andra söka förekomma möjliga misstydningar, i Utskottet tillstyrkt följande redaction af första punkten: