Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En motsatt tanka vågar jag hysa, på den grund, att ett förslag af så stor vigt för Sveriges framtid, kommer alltid för tidigt, så länge dess nytta för landet stödjer sig på luftbilder, — och kommer ändå mer för tidigt, om afsigten dermed är att återinföra en namnstämpel-regering i Sverige.
Hvad värt land med sitt politiska läge framförallt behöfver, är en regering, stark icke allenast på papperet, utan äfven i sin ställning till folkombuden; — men jag underställer hvarje tänkande mans bedömande, hvad kraft och hvilket stöd en regering har att påräkna af en folkförsamling, som genom sin sammansättning kan till största delen komma att sakna den nödvändigaste af all sjelfständighet, nemi. den som bildningen gifver omdömet.
Denna brist i förslaget har regeringen sannolikt icke ansett af någon betydenhet, enär den Mimers brunn, hvarur all visdom hemtas, hvarje afton äfven är tillgänglig för represen - 228 Den 18 Mar» f. m. tanterna, och om regeringen hemtar ur samma källa, så kan icke annat än frid, enighet och kraft uppkomma.
Att en annan form för vår representation kan vara nyttig för landet, vill jag icke bestrida, men icke är regeringens förslag det mönster, jag föreställt mig vara det rätta; ty om äfven jag skulle hylla förslagets principer, så skulle jag dock motsätta mig detsamma, dels derför, att regeringen i tillämpningen stannat på halfva vägen, vid tillsättandet af andra kammaren; dels derför, att för litet afseende är fästadt vid den återhållande kraft, man hoppas finna i den lörsta.
— Hvad andra kammaren beträffar, så förstår jag ej rätt, hvarför valbarheten skulle stanna vid en inkomst af 800 rdr, ty hvarken kan denna inkomst anses såsom en sjelfständig ekonomisk ställning, eller kan den l'å gälla såsom ett bevis på högre politisk bildning än hos deni, hvilkas inkomst är lägre.
— Hvad första kammaren åter vidkommer, kan jag ej heller fatta, hvarföre denne kammare göres svagare än den andra, då de begge utgå från samma stam; ty hvarken är det rättsenligt, att de medborgare, som i högre mohn bidraga till statens underhåll, skola kunna öfverröstas af dem, som dertill mindre bidraga; ej heller kan det vara politiskt klokt, ett lägga afgöranderätten i fråga om statens upprätthållande uteslutande i händerna på en korporation, som i denna vigtiga fråga, likasom i de flesta andra, efter all sannolikhet måste blifva beroende af andras ledning.
Att Sveriges politiska oberoende icke kan vara betryggadt med en sådan representation är klart, om man derpå tänker och icke låter hänföra sig af en ombtiverad förtjusning.
Och om Hrr rådgilvares synbara bäfvan för en förmodad annalkande storm, äfven var ganska betydlig, så torde likväl framför deras egen säkerhet de kunnat och bort vara betänkte på att bere da Konung och fädernesland en tryggare hamn, än den regeringens förslag kan erbjuda.
Slutligen, Mina Hrr! — l)å H.
Exc. Hr Justitie-Stats-Ministern uti sin orlofssedel till It.
St:r städse värnat Sveriges sjelfständighet, så tror jag, att R. o. Ad. för dess del ensamt förtjenar detta beröm, om R. o. Ad., då afgörande tiden kommer, icke förr nedlägger sin representations-rätt, än R. o. Ad. blifvit förvissad derom, att våra efterträdare, om så påfordras, kunna förtjena samma vittnesbörd.
Under mera än 50 år ha vi oupphörligt sysselsatt oss med förslager till representationens ombildning på ståndsintressenas grund, utan att något enda af alla dessa motsvarat nationens eller Ständernas anspråk på en ändamålsenlig reform.
I dag hafva vi glädjen helsa ett förslag till representationens ombildning, bygdt på andra grunder, onekligt det bästa utarbetade, det mest genomförda både till grundprinciper och detaljer Den 18 Mars f. m. 229 af alla hitintills framlagda och som lyller nationen med rättvisa förhoppningar.
Justitie-Stats-Ministern har i ett väl motiveradt anförande vederlagt de anmärkningar, som af Preste-St:s reservanter blifvit gjorda mot förslaget.
Dessa anmärkningar förefalla mig ock lätt vederlagda.
Flere talare hafva här anfallit detta hans anförande och förslaget pä ett mindre grannlaga sätt.
De hafva i sak ingenting anfört, de hafva ingenting bevisat.
Löst framkastade, generella åsigter om uppstående faror för landet och Konungamakten äro endast spöken, som icke skymma de verkligt hotande gestalter för vår lugna framtids utvecklingsgång, som framträda på den politiska skådebanan, om representationssättet skulle fortvara i sitt närv:de antiqvariska skick.
Jemte denna min tacksamhet för detta af regeringen framlagda förslag, begagnar jag tillfället uttrycka landets odelade bifall till de promulgerade komunalförfattningarna, hvilka nu äro bryggan för öfvergången till detta representationsförslag; förklarande högtidligt denna väg vara den enda till en önskad representationsreform, och hvarför landets tacksamhet mot Konung och Råd skall lefva i generationer och så länge de ännu hafva känsla af sitt väl och sin frihet.
Man talar om den historiska grunden, om kontinuiteten af landets stora intressen, som förmenar man blifvit sviken.
Man har onekligt rätt att fordra att en representationsreform måste uppsöka och adoptera alla samhällets konservativa intressen, för att vid sidan af de progressiva tillförsäkra landet en lugn och kraftig framtida utveckling.
Och man har på ett förtjenstfullt sätt löst denna svårighet.
Utan tvifvel skulle mången önskat, och jag har räknat mig till deras antal, att ståndsprincipen till viss del varit representerad i öfre kammaren genom t. ex. 25 personer valda af hvarje Stånd, som med ett antal af Konungen valda embetsmän och en del ur landstingen valda personer skulle utgöra Usta kammaren.
Vid närmare betraktande huruvida 25 af hvartdera, Adels,- Preste,- Borgare- och Bonde-St:n, skulle bättre representera samhällets högre intressen, än t. ex. 100 ur landstingen valda, inom den föreskrifna census, så har jag kommit till den öfvertygelsen, att förslagets l:sta kammare eger stort företräde framför en kammare med elementer eller fragmenter af våra Stånd.
När förslaget genom landstings-institutionen lagt i vår egen makt att gifva rätt åt denna conservatism, kan man icke mer begära.
Och det har det äfven gjort, ty enligt Forssells statistik för år 1844 egde adeln uppskattad jord till belopp 75 millioner rdr bko.
Preste-Ståndet en förmögenhet af cirka 1 » » » Borgare-Ståndet 69 » » » Ofrälse ståndspersoner . . . . . 59 » » » eller tillsammans 204 millioner rdr bko.
Bonde-Ståndet 172 millioner rdr rmt.
Så vidt man stödjer konservativa elementet på förmögenheten, bör det alltså vara tryggadt. 230 Den 18 Mars f. m.
Med den 2:dra kammarerUär dock icke lika väl bestäldt.
Här har man frångått denj^häfdeamla grunden för rösträtt på sockenstämma och för val i allmänhet.
Här röstar man per capita till elektorer.
Till landstinget deremot vid elektorsval efter förmögenhet.
Första kammarens ledamöter tillkomma genom landstinget, som äfven dit uppkommit genom elektorer, alltså genom dubbel valförrättning, under det att 2:dra kammarens riksdagsmän genom enkel valförrättning blifvit af elektorer direkte valda per capita.
Detta är en omvändning af hvad det eljest borde vara, och hvarför icke taga ur landstinget, under strecket 80,000 rdrs förmögenhet, en del representanter till 2:dra kammaren och behålla samma röstskala lör elektorer till 2:dra kammaren som till landstinget?
Detta är onekligt ett fel i förslaget af icke ringa vigt och stor framtida betydenhet.
Förr än förslaget undergår förbättring härutinnan, fruktar jag lör dess slutliga öde.
Sedan öfverläggningen ansetts . härmedjslutad,' förklarade Hr Gr. o. Landtm., att som Konst.-Ulsk:t tillstyrkt K.
M:s ifrågav:de förslag, korinne detsamma, jemliktgfcl:sta §:n R. F., att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Upplästes och godkändes nedanämnde från Exped.-Utsk:t inkomna förslag till R.
St:rs underd. skriIvelser till K. M., nemi.:
N:o 61, i ani. af de under åren 1860 och 1861 verkställda revisioner af Statsverkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under åren 1858 och 1859; N:o 62. i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de utbyte af till löjtnantboställe anslagne hemmansdelarne ^ mtl Repperda Annagården N:o 9, m. fl. mot hemanet ^ mtl N:o 3, Hultsjö Bergagården i Jönköpings Län; N:o 63, ang:de anslag till omläggning af allmänna landsvägen emellan staden Borås och Lundholms gästgifvaregård i Marks härad, för beredande al arbetsförtjenst åt arbetslöse och fattige inom nämnde härad; N:o 64, ang:de ett tillägg i nu gällande K.
Förordning om fattigvården i riket af den 13 Juli 1853; N:o 65, ang:de reseersättning till nämndemän vid vissa syner m. fl. förrättningar; och N:o 66, ang:de upphörande af den i Stockholm utgående s. k. rasp- och spinnhus-afgiften för testamenten.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utskm inkomna Utlatm, Mern. och Betänkm, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens fjerde hufvudtitel; Den 18 Mars f. m. 231 f N:o 71, i ani. af väckta motioner angrue rättighet till skatteköp af Visingsö skolegodshemman; N:o 72, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de upplåtande af en del utaf slottsträdgården ä Halmstad till tomt för ny elementar-läroverksbyggnad derstädes; N:o 73, i ani. af K. M:s Nåd. remiss å Dess och Rikets Kammar-Colhii berättelse om Sala silfververks ränteersättningsfond för redogörelsetiden ifrån den 1 November 1859 till samma dag år 1861; N:o 74, i ani. af väckt motion om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter Enkan Anna Maria Lundgren, född Berg ström ; N:o 75, i ani. af väckta motioner ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter aflidna hustru Johanna Catharina Grenqvist, född Isberg; N:o 76, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de föreslagen utvidgning af Uplands regementes mötesplats Polacksbacken; Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- o. Ekonomi-Utsk:t: N:o 21, i ani. af väckta motioner örn skjutningsbesvärets ordnande; Lag-Utskottet: N:o 28, i ani. af väckta motioner om ändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnans omyndighet; N:o 29, i ani. af återremiss utaf Utsk:ts Betänk.
N:o 27, öfver väckta motioner om förändring i föreskrifterna angtde Nattvardens begående; N:o 30, i ani. af återremiss utaf Utslcts Betänk.
N:o 25, öfver väckt motion om ändring i lagens stadganden ang:de morgongåfva; Sammansatta Lag- samt Allm.
Besv-. o. Ékon.-Utsk:t: N:o 5, i ani. af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord; N:o 6, i ani. af väckta motioner om ändring i gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m.
232 Den 18 Mar* e. m.
Onsdagen den 18 Mars 1862.
Justerades 2 prot.-utdrag för f. m:s plenum samt prot:t för den 24 sisth Januari.
Med förmälan attén suppleantplats i Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk:t blifvit ledig efter Gr. Lagerberg, Gustaf, som utsetts till ledamot i samma Utsk., anmodade Hr Gr. o.
IL o. Ad:s Hrr Elektorer att välja en ny suppleant i meranämnde Utsk.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 11 och 16 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 60, i ani. af erhållna återremisser å Betänk:t N:o 21, ang:de R.
Stms åren 1860 och 1861 församlade revisorers berättelser om verkställda granskningar af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1858 och 1859.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utsk:ts den 11 och 16 dennes på bordet lagde Utlåtm: N:o 61, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de gjord underd. ansökning om öfverlåtande till staden Christianstad af en kronan tillhörig tomtplats derstädes; N:o 62, i ani. af K.
Propos. om beviljande af anslag till inköp för statens räkning af en del utaf den Kammarherren m. m. G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; N:o 63, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de anslag för framtida vård och underhåll af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarne; samt N:0 64, i ani. af Iv. M;s Nåd.
Propos. ang:de försäljning till skatte af Ljusne stora kronolaxfiske i Gefleborgs Län.
Den 18 Mar» e. m. 233 Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utsk:ts den 11 och 16 dennes bordlagde Mern. och Utlåt.:
N:o 28, ang:de ifrågasatt eftergift till åtskilliga låntagare hos statslåne-fonden af skillnaden mellan 9 och 8 proc. af erlagd ränta; och N:o 29, i ani. af Verkmästaren vid Tumba bruk J.
Bladins anhållan om ersättning för en resa till expositionen i London och andra utrikes orter.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Ranko-Utsk:ts den 11 och 16 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 30, i anl.i af väckt fråga, att lån mot pant af fastighet hädanefter icke må från R.
St:rs Bank utlemnas.
Jag anhåller, att de af Hr Sandberg och Riksdags-fullmägtigen Gross mot detta Betänk. afgifna reservationer måtte uppläsas, samt att R. o. Ad. måtte åt de deruti anförda skäl lemna en noggrann uppmärksamhet, emedan det är hufvudsakligen på desamma, som jag kommer att grunda det yrkande, jag sedermera skall framställa Sedan de ifrågav:de reservationerne blifvit uppläste, yttrade Hr Ehrenhoff:
Hå de nu upplästa reservationerna så fullständigt innehålla alla de skäl, som kunna anföras emot denna punkt i Utsk:ts Betänk., får jag nu blott fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att alla Utsk:ts ledamöter af Bonde-St. reserverat sig mot förslaget.
Jag bär äfven hört uppgifvas, att Bonde-St. enhälligt förkastat detsamma och beslutat till MedStånden aflåta inbjudning i ämnet.
Het nu af Utsk:fc framställda förslag går dessutom ut på att tvinga 8 å 10 tusen jordegare att kasta sig i händerna på bankirerne i Hamburg, då deras lånerätt i riksbanken komme att upphöra.
J)å jag anser sådant i högsta grad menligt, anhåller jag, att R. o. Ad. ville, på grund af hvad reservanterne yttrat, afslå Utsk:ts förslag, och antaga det af Gross i hans reservation framställda, dock med den förändring, att den af honom till ?000 rdr satta maximisumma måtte bestämmas till 6,000.
Het är visserligen sannt, såsom den siste talaren anmärkt, att alla Bonde-St:s ledamöter i Utsk:t reserverat sig i denna fråga, och att de dessutom fått till sin förstärkning i):r Sandberg, som aldrig vid något tillfälle i afseende å bankfrågor underlåter att sätta sig in i allmogens behof.
Hvad sjelfva saken beträffar, hafva R.
St:r vid flera riksdagar fortgått i den rigtning, att dessa fastighetslån skulle så småningom indragas, hvilket äfven blifvit verksteldt i så måtto,.
234 Den 18 Mara e. m. att på de sista åren denna lånefond förminskats med 300.000 rdr.
Detta oaktadt har dock icke hela den återstående fonden varit upptagen till utlåning, utan allt flere af dem, som förut liaf sådana lån, hafva gått in i Hypotheks-föreningarna.
Meningen med inrättandet af Hypotheksbanken har också varit, att gå till mötes den åsigt att Riksbanken icke bör fästa sina kapitaler för längre tid.
Finanskomitén har också ansett, att derhän ledande åtgärder borde vidtagas, och till och med uppställt vilkor, under hvilka sådant skulle kunna ske.
Vid dessa förhållanden var det ju naturligt, att Banko-Utsk:t skulle föreslå R.
St:r den ifrågasatta åtgärden.
Att jordegarne skulle blifva tvungne att gå in i Hypothekslöreningarne, är icke antagligt, ty hela framställningen visar, att meningen icke är att sammanslå dessa olika brancher, utan att åstadkomma en sådan uppgörelse, att Hypotheksbanken skulle öfvertaga bestyret med dessa lån, utan att gäldenärerna blefve nödsakade att som delegare inträda i Hypotheksföreningarna, hvilket skulle blifva nödigt endast i det fall, att de ville taga nytt lån utöfver det förutvarande beloppet.
Det synes mig böra vara en låntagare temligen likgiltigt, om han gör sina inbetalningar till Hypotheksbanken eller till Riksbanken; och det förra kan t. o. m. för honom blifva en vinst, emedan han derigenom får en långifvare i sin hemort, nemi. provinsens Hvpotheksförening.
Hvad beträffar att man icke skulle kunna inom Hypotheksföreningarna få så små lån som man kunde önska, så har just en reservant påstått, att det belopp, som man får i Riksbanken, icke utgör mera än en ringa del af 1858 års taxeringsvärde och endast omkring | af egendomens verkliga värde.
Hypotheksföreningarne gå deremot ganska nära detta sistnämnda eller ända till | deraf, och detta torde innebära en ganska stor fördel just för de smärre jordegarne.
Hvad åter angår D:r Sandbergs så godt sorn hån deröfver, att Riksbanken skulle göra sig af med dessa små lån, men deremot bibehålla statslånefonden, så skulle Utsk:t visserligen hafva gjort förslag i den syftning, som D:r Sandberg här påpekat; men det finnes icke någon Hypotheksförening. som lånar ut på stadsegendom, och derför har man icke kunnat göra det.
Jag anser mig icke behöfva tillägga något vidare, utan anhåller endast om bifall till Utsk:ts Betänk, i denna punkt.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts i förev:de punkt gjorda hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle besluta, »att fastighetslånefonden skall i Riksbanken bibehållas till dess nuv:de belopp, och att lån utlemnas till halfva beloppet af 1862 års taxeringsvärde å hemmanen; dock icke till högre belopp än 6,000 rdr, samt mot de vilkor, som för erhållande af dylika lån i öfrigt äro bestämda.» Sedermera framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och, då dertill svarades
Den 18 Mar* e. m. 235 starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Upplästes och justerades följule voter:s-propos.: »Den som bifaller Banko-Utsk:ts i första punkten af Utlåt:t
N:o 30 gjorda hemställan om upphörande af fastighetsbelåningen i R.
Stms Bank, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej. afslår R. o. Ad. denna hemställan och beslutar, att fastighets-lånefonden skall i Riksbanken bibehållas till dess nuv:de belopp, och att lån utlemnas till halfva beloppet af 1862 års taxeringsvärde å hemmanen; dock icke till högre belopp än 6,000 rdr, samt mot de vilkor, som för erhållande af dylika lån i öfrigt äro bestämda.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, rösterna hafva utfallit som föijer:
Nej — 37. 2:dra punkten.
Då vid sistlidne riksdag den allmänna Hypotheksbanken inrättades, och derigenom en sammanblandning bereddes mellan enskildes och statens affärer, skulle allmänheten lugnas dermed, att förändringar i reglementet för denna bank icke skulle kunna göras utan R.
M:s ömsesidiga samtycke.
På sanningen af hvad jag då förutsade, eller att denna garanti ej var särdeles mycket att räkna på. utgör det nu förev:de Betänk, ett bevis, ty hvad betyder förbehållet om R.
St:rs samtycke, då det på förhand gilves till något som man icke känner?
St:r skulle enligt Utsk:ts förslag förklara, att huru än K.
M. behagade förändra reglementet för Hypotheksbanken, så äro R.
St:r dermed belåtna.
Detta är, såvidt jag kan finna, ett afgörande steg i den rigtningen att göra det omnämnda stadgandet h. o. h. illusoriskt, och jag kan vid sådant förhållande icke undgå att för min del deremot protestera.
Det hade icke varit för mycket begärdt, om man hade fordrat att Banko-Utsk:t skulle framställa förslag till de förändringar i reglementet, som kunde vara af behofvet påkallade.
B. St:r hade då kommit i tillfälle att pröfva desamma och sedan öfverlemna dem till K, M:s fastställelse, om de funnits lämpliga.
D c u 18 M a r s e. in. i Jag Får således anhålla, det II. o. Ad. behagade återremittera denna punkt till Banko-Utslct, på det att Utslct må för R.
St:r framlägga förslag till de förändringar i det för Hvpotheksbanken gällande reglemente, som kunna firmas nödvändiga.
Under erkännande att Gr.
Mörners anmärkning icke var alldeles oväntad, vill jag dock nämna att Banko-Utsk:t icke underlåtit att taga reglementet för Hypoteksbanken i närmare öfvervägande; men deri finnes icke någon §, som innehåller bemyndigande för densamma att sjelf hafva hypothekslån, utan endast att skaffa penningar för att försträcka till de särskilda Hypotheksföreningarne.
Banko-Utslct ansåg sig icke tillkomma att direkt föreslå den eller den förändringen i reglementet, och höll dessutom före, att om R.
St:r bifölle den nu ifrågav:de framställningen, någon våda deraf icke kunde uppkomma.
Det är egentl. § 15 i reglementet, som gifver Hvpotheksbanken rättighet, att utöfva någon lånerörelse.
Den säger nemi., att, derest banken får penningar öfver, som icke skola genast utlemnas till Hypotheksföreningarne, så eger banken rätt att dem utlåna.
Jag tror det då icke vara någon oformlighet uti att K.
M. tilllåter banken att hafva hos sig liggande de säkerhetshandlingar, mot hvilka de ifrågav.de fastighetslånen erhållits i Riksbanken, och i sådant ändamål torde man kunna ganska väl bifalla Utskrts förslag.
En återremiss kan icke tjena något till, då man ännu ej vet, hvilken öfverenskommelse som kan komma att träffas mellan Hypotheksföreningarne och Banken.
Mörner begärda återremissen synes vara ganska oskyldig, och jag anser mig böra för min del icke motarbeta densamma, då derigenom den värde talaren och äfven andra, som möjligen frukta ett prejudikat, kunna blifva lugnade, och då äfven BankoUtsk:t kan sätta sig i förbindelse med Hypotheksbanken, för att erhålla upplysning om hvilka förändringar i reglementet som kunna vara nödvändiga, för att en sådan transaktion, som den ifrågasatta, skall kunna ega rum.
Då denna fråga förekom inom Banko-Utslct, föreställde man sig till en början, att som densamma var väckt inom Finanskomitén, der ledamöter af Hypotheksbanken äfven suto, inga hinder för transaktionens bringande tili verkställighet skulle från Hypotheksbankens sida möta.
Derom voro vi temligen ense,, till dess man kom att tänka derpå, att dessa gäldenärer icke komme att stå i samma förhå lande till Hypotheksbanken, som de, hvilka sedan inlrädt i densamma.
Då nemi. dessa lån icke komme att verkställas på ett sådant sätt, som är enligt med det vanliga, kunde möiligen Hypotheksbanken anse sig af sitt reglemente förhindrad att i transaktionen ingå, och förpligtad att i frågan höra sina Den 18 Mars c. m. principaler.
Sedermera skulle K.
M. meddela tillåtelse, och dertill fordras bemyndigande af R.
St:r; men som då riksdag kanske redan vore slutad, eller nära sitt slut, så kunde lätt hända, att ärendet icke klefve slutligen handlagdt under denna riksdag.
För att undvika sådant, ansåg sig Banko-Utsk:t kunna föreslå R.
St:r att godkänna de förändringar, som K.
M. möjligen kunde finna nödigt att för detta särskilda fall vidtaga, och jag kan deraf icke inse någon våda, då inga andra förändringar kunna göras, än som äro af detta förhållande omedelbart föranledda.
Anser man en återremiss ovilkorligen nödvändig, så ina det så vara; men det blir då nödigt att förvisa ärendet till Sammansatt Stats-, Banko- o. Lag-Utsk.; och för min del anser jag en sådan åtgärd icke vara af behofvet påkallad, hvadan jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag.
För min del tror jag, att en återremiss vore lämplig.
Jag erkänner att, då andra punkten föredrogs, jag ansåg att der något borde föreslagits ang:de vilkoren för en sådan transaktions ingående, som här är i fråga. 8:de §:n i Hypotheksbankens reglemente synes mig lägga hinder i vägen för ett dylikt öfvertagande al bankens fordringar, och hvilken § derföre skulle ändras, eller erhålla något tillägg, som innefattade vilkoren för öfvertagningen.
Att här på förhand bifalla de ändringar, som framdeles kunna komma att göras, är mindre lämpligt, och derföre anser jag återremiss böra ske, då förslag till nödige ändringar eller tillägg kan af ett Sammansatt lltsk. framställas.
Jag tror att RankoUtsk:t handlat mest lörmenligt, örn detsamma efter de 2 lörsta punkterna förklarat att, i händelse dessa blelve af R.
St:r an tagna, Utsk:t skulle framdeles inkomma med förslag till de för den ifrågasatta ötverllyttningen behöfliga föreskrifter.
Det är något hittills Ivckiigtsvis oerhördt, att, på sätt nu blifvit ifråsatt, R.
Sl:r skulle medelst afstående för detta fall al sin. pröf nings- och beslutanderätt, så att säga, lemna K.
M. fullmakt in blanco att utfärda en författning, hvartill dock grundlagsenlig! fordras båda Statsmagternas samverkan; och fastän jag visserligen icke deruti, så vidt denna fråga angår, ser någon våda, måste jag dock motsätta mig förslaget, såsom ett i allmänhet betänkligt prejudikat; hvarför jag äfven anser nödvändigt att denna punkt till Utsk:t återremitteras.