Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt detsamma har Riddcrstapct och Adeln för stna hus ät' gil stg Jngwartcring lill twätredfedclar mot Borgcrffapct, ined en tredjedels afdrag ning - Den 6 September. ror ning för borgerliga rörelsen; dä, enligt Kongl. Brefwen af den izrde November och s
December 1766- Jnqwartcringc» likwäl skall utgöras endast till hälften af Ståndspersoner emot Borgare, hwilka, dä de äro Husägare, skola draga den till dubbelt belopp för deras borgerliga näring.
Ordalydelsen af Kongl Brettvet den December 1766 är följande: — — —.
"kommandes denna Inqvartering pä det sättet att utgöras och erläggas, att allt hwad till JnqwarteringSFondcn tarfwas öfwer Tolags-inkomsten, bör dragas af Borgel skåpet enskildt till hälften, och att, till den andra hälftens insamlande, grund tagcs af husen och gärdarna uti hela Stochholms Stad, och det efter enahanda proportion i beräknandet, som de till BrandwaktS-afgift äro taxerade, dock att alla publique hus, sä wäl som Ridderskapcts och Adelns hus och gärdar samt Prästerskapets Embets - och Publique gärdar, jemte egne af dem sjelswa bebodde hus, komma att blifwa härifrän undantagne."
Brefwet af ben izrde November samma är är af samma innehäll.
Enligt den underrättelse en af Jnqwarterings-Commitzionens Ledamöter härstädes lemnat mig, följes ännu samma princip wid Jnqwarterings fördelande mellan Borgare och Ständspcrsoner, och jag underställer Högloft.
Ridderskapct och Adeln, om meningen warit, att Riddersklpet och Adcln skall ätaga sig högre Inqvartering, än Ständspersoner hittils utgjort: i annat fass bör wäl stidant rättas uti detta Protocolls-Utdrag, som skall underrätta de audra Ständen om Riddcrskapcts och Adelns beslut.
Herr Lilkverltoips, ?rrst ic, hegärde, att Prolocolls^Utbraget mätte förbllfwa of' än - ros Den 6 September. dradt säsom alldeles enligt med -Propositionen, hwarhfwer blifwit votcradt, och förcstälde att det wore mot den nödiga ordning om ett dcsint fattadt genom votcring undergingc nägon rubbning.
Grefwe körner, Allolpk Goron.
Om frägan wore att företaga nägon förändring stridande mot Ribbn skupels och Adelns beslut; sä wore det ej jag som skulle räda Högloft.
Riddcrskapct och Udel» att däruti ingä; men dä, säsom i detta fall, ett misstag förelupit, tydligen stridande mot den gällande fbrfattnings-lydelse, hwars iakttagande Ridderskapcts pch Adelns beslut äsyftat, synes mig en rättelse deruti, längt jfrän att wara stridig mot RiddcrskapetS och Ahclns afsigt, twärtom instämmande dermed.
Undertecknad Lilverstolpe, ^xel Gabriel , utögd sig fä göra den anmärkning, att efter ben nu kemnade uplpsning om författningens stadgan, de och den i följe deraf hittills wanliga praxis, be, funnes följande ord i Protocolls - Utdraget» att all inqvartering, som in natura eller med penningar skall utgå, till ^:del mä beräknas pä borgerliga rörelsen, och Adelar pä husen fördelade dem emellan efter hittills wänlig method innefatta en uppenbar contradsttion, enär den hittilS wanliga fördelnings, methoden , hwilken Riddcrskapct och Adeln nogsamt sjelft kände wara den, fyin ivid Bestut-ts fattande äsyftadcs, icke wore effer proportion af H:del och Adelar, utan efter pro.
Portion af jemt hälften för hus. och hälften för borgerlig rörelse» sä att om den förstnämnde proportionen skulle blifwa rättesnöret, sä stridde den emot den hittils wanliga methoden, och att om den hittils wanliga methoden skulle säsom rättesnöre anföras, sä blef, «k Den 6 September. isz wc äter proportionen helt annan, än ben förstnämde: i anledning af hvilken slutledning en rättelse spntet undertecknad oundwikelig
Härvid ropades med och mot.
Herr Gottilieb.
Jag pästär viflt icke akt nägon förändring uti Ridderskapets och Adelns be» flut skall ividtagas.
Jag anhäller blott, att min anmärkning, fotad pä Författningar och praxis vid in, Hvartcringars fördelning» mä komma för min räkning till Protokollet.
För egen del har jag ingen ting e'niot huru hög inqvartering Riddcrskapet och Adeln sig ätager.
Efter nägon kort öfverläggning fann Riddrrskapet och Adeln tjcnligast och med sin mening wid Beslutets fattande bestämdt öfwercnsstämmande, att i Protocolls - Utdraget blott den hittills wanliga method skulle säsom fördelningsgrund för inqvartcringm nämnas.
Under det denna rättelse werkstäldeS, upläste Herr bloräenstoipe, AmZars, följande kill Protokollet:
Ehuru det är en berömwärd Regel, att hwar och en bör pä hederligt och lofligt sätt förnämligast iakttaga alt hwad som befordrar ens närvarande eller tillkommande wälfärd eller, som man säger, icke försumma egne angelägenheter, anser jag dock i tvifla fal Vefla bgnamärken brlligtwis böra uraktlätas:
Ibland befle spncs mig med skäl kunna räknas, dä nägon af egen fri wilja eller genom ett wunnlt förtroende ätagit sig ett eller annat Fullmägtigskap.
OcnneS ovillkorliga pligt är säkerligen dä, att till dm xttersta point 104 Den 6 September. point redeligen fullgöra det samma, samt ätminstone icke uraktläta, än mindre uphöra med hwad ett
Ombud manligen tillhörer, utan att gifwa sin principal tillkänna hindren eller omöjelighetcn, akt med Fullmägtigstapct fortfara.
Att samma principe äfwcn bör följas, samt äfwcn genom Lagarna är tilläten, kan ej bestridas.
Men att som stedt ivid denna Riksdag, flere personer, i mänga wcckor, ja mänader hafira abscnterat sig, som förut blifwit walde till Ledamöter uti de mäst angelägna Utstött; detta har bäde förundrat mig och troligen wäcker flere af Riddcrstapets och AdelnS missnöje, halst som genom deras fränwaro säkerligen Riksdagsärcnderna blifwa uppehällna.
Jag fär derföre hos Högloft.
Ridderstapet och Adeln ödmjukt hemställa, om icke hwarje Utstötts Ordförande bör tillkännagifwa huru mänga bristande Ledamöter det är af Riddcrstapets och Adelns medlemmar; dä i min tanka npa Ledamöter böra genast mäkjas uti deras ställe, som redan en längre tid warit borrta, i sy n^hct dä desse icke wederbörligen tillkännagifwit sin borv-.si eller söretcdt lagliga hinder för sin fränne ' e; Anhällande jag att häruppä fä Herr Grcfwcns och Landt-Marstalkcns proposition.
Grefwe O e 1» 6 ar 6 re , ijscob.
Som saken är begärd pä bordet, lärer jag wäl ej nu derom böra yttra mig; men t annat fall anser jag min pligt säsom äldste Ledamoten i Hemliga Utstottct, i anledning af Herr H>iorci^n8toIp68 yttrande , och för att undwika de förcbräclscr uraktlätandct skulle mig ädraga, nämna, att en af Lcdamöterne i Hemliga Utskottet nu nägra wcckor warit borrta, och det utan att fin afresa hos Kongl. Maj:t anmäla, hwilket jag sä mycke; Den 6 September.
10Z mycket widare wet, som Hans Maj:t frägat mig efter honom.
, Herr Landt-Marskalken frägade, om Herr Grcfwen menade Herr Lcbönström.
Grefwe Oe^aOarstis swarade härtill:
Ja , Herr Grefwe och Landt-Marskalk, det är Herr ^)fwersten och Commcndeuren Lckönström, som, utom wid frägan om Successionen, de§ Mcdbrödcr i Utskottet derstädes ej sedt, och jag trodde skyldigheten fordra , att fdrst e) försumma sä angelägna gbromäl, som Herr Grefwcn och Landt-Marskalken sjelf wet i Hemliga Utskottet flera gänger fdrewarit, och för dek andra, dä helt och hällit enskilta skäl nödga en att borrtresa, anmälan hos Ordförande borde föregä.
Häruti instämde Herr Gyllenkrook, Goran, och ännu en och annan Ledamot af Ridderskapet och Adeln.
Herr Grefwen och Landt, Marsk al ken upgaf, att Herr 8csiönström hos honom anmält sin bortresa, och Herr Landt-Marskalken hos Konungen; samt att wid Hemliga Utskottets sista sammanträde hade
Herr skönström warit sjuk, men wore nu äter tilfrisknad, och äfwen redan till Staden äterkommcn.
Derefter uplästcs och godkändes ofwanberörde Prokocolls-Utdrag sädant som följer; rv6 Den 6 September.
Ridderssapets och Adelns klenum ben 5 September 1809. S. D. Föredrogs dek Wällofl. Borgare-Skändets den i8:de Julli uplästa och pä bordet lagda Protocolls-Utdrag af den i4:de i samina mänad, äspftande en förklarings erhäklande af Ridderskapcts och Adelns hus i Städerna under Fredstider.
Efter noga öfwcrwägande af detta ämne samtxcktc Ridderskapet och Adeln att ätaga sig inqwartcring för sine hus i Städerna under frcds-tidcr med följande wilkor nemligen: att all inqwartering, som in natura eller med penningar skall utgä, fördelas pä Ridderffapet och Adeln efter hittils för StändSperso-, ner wänlig methode, att i händelse nägon CascrneBpggnad eller andra inrättningar till inqwarteringcnS lättande finnas upfbrde, de af Frälse»Husägare, utan deltagande i de kostnader, som till sädana inrättningar redan kunna wara gjorda, mä gemensamt med de öfriga till samma ändamäl begagnas; att alla till Inqwartcring berättigade Tjenstemän som äro husägare, sedan de betala inqwartering för sina hus, äfwcn efter sin grad mä fä upbära inqwartering; att alla förut undantagna Husägare äfwcn mä i denna lnqwartcring deltaga; att alla publika hus frän inqwartering undantagas; samt att idkande af all Borgerlig näring emot ätagande af deremot swarande borgerlig tunga mätte blifwa en rättighet för alla Medborgarc-Ckatzer; om hwilket beslut de öfrige respcctive Ständen genom Utdrag af Protocollet wänligcn skulle underrätta-.
Grefwe De la 6 arfi re, ^acob. Dä Ridderskapet och Adeln fattat ett beslut, kan det ej än - Den 6 September. rc>7 ändras; men för min enstilta drl stall jag anhällq att i Protocullek mätte infdraS, att jag aldrig kan deltaga i eller bifalla, att i cn flera gänger upläst, godkänd och i behörig ordning framstäld proposition, ö^wer htvilkcn votering blifwit anstäld, ordalydelsen följande dagen st-ll kunna förändras.
Herr Lilkverstoips, kreänc, yttrade sig wara af enahanda tanka, ätminstone att hwad nu händt aldrig mätte kunna tjena till präjudicat att framdeles ästadkomma förändring i ett genom votering fattat beslut.
Friherre Legerström, ^acob, utlät sig i likhet med Grefwe ve la Larstie.
Herr blorsienltolpe ^nster8, biföll samma yttrande i allmänhet, men trodde, att en förändring more tillätlig dä, när densamma äsyftadcs att ätcrföra beslutet till full öfwerensstämmclse med Ridderstapcts och Adelns werkcliga mening, och till en rättelse enlig med cn författnings bokstaflig» fbrrstnft.
Herr ko t k lie-b, Larl breejric, upläste till Protvcollet ett anförande sä lydande:
Herr Grefwe vela Larstis wäckte i gärdagcnS klenum uppä dä anförda stäk den fräga, om icke Höglofl.
Ridderstapet och Adeln skulle wilja anmoda Riddarhus-Utstottet att Lfwersr och gransta hwad som ännu äterstär' af Ridderstapcts och Adelns sä kallade Privilegier.
Nägot bcsiut häröfwer klef icke tagit, och dä jag wägar äter wäcka denna fräga, ster -et i dm bfwertpgelse, att sädant wore förenadt med MYL-- 108 Den 6 September. mycken nytta, hälft enskilt i afseende pä Ridderffapet och Adeln och under förmodan, akt man icke bör helt och hällit uraktläta egna fördelar för akt endast och al» lenast tänka pä andras.
Ehuru berömwärdk säbant kan wara, anhällcr jag för nägra ögnablick om RidderskapckS och Adelns upmärksamhet pä betta ämne.
Af Ridderffapcts och Adelns privilegier, en benämning, som jag önskar detta Ständs fri - och rättigheter aldrig erhällit, lärer nu e) mycket äterstä att bortgifwa, ätminstone icke nägot af betydenhet; cn^omständighct som ej lärer kunna räknas Ridderffapet och Adeln till last: men som, ehuru med möda, ännu torde kunna upsökas en och annan förmän Ridderffapet och Adeln fbrbchällcn, som kunde anses böra erhälla rn mera allmän utsträckning eller helt och hällit afstäs; sä bör hwarje Ledamot, ulan att behöfwa anställa en mödosam granskning af wära stora privilegier och jemföra de gjorda cessioncrna med privilegiernas hittils gällande innehäll, äga tilfälle att i ett sammandrag med lätthet och bcqwämlighet inhämta hwilka uteslutande firmäner ännu tilhöra Ridderffapet och Adeln och derefter inrätta stna beslut.
Man torde-derigenom blifwa fullkomligt underrättad i fall något twifwelsmal ftulle upstä, att detta Ständ, som sä wäl i Swerige alltid ägt, som i andra lika uplysta Stater ännu, äger wista uteslutande rättigheter, säsom en wälförtjent belöning för stora förtjenster emot Fäderneslandet, nu mera ej innehafwer nägra sädana, utom dest Ledamöters medfödda Riksdagsmanna.rätt; och om detta warit ändamälct, sä är det ju ljuft och tillfredsställande att nu se detsamma sä wäl och lyckligt wara upfyldt.
Ehu - Den 6 September. 109 Ehuru det är nog för Ridderskapet och Adeln att äga medwetandet af upfylda pligter emot Fäderneslandet , dä det war nära sin undergäng; ehuru det ^ är nog för detta Ständ, altid lifwadt af den sanna äran, att sjelf weta sig hafwa gjort de största, de känbarastc uppoffringar till enighetens bibehällande med sina Med-Ständcr, dä den ej pä andra wilker stod att winna och Fäderneslandets sjelfständighet bibehällas; sä wägar jag likwäl tro, att om Ridderskapcts och Adelns Eessioncr till de andra Ständcns förmän , till deras ordalydelse skiljas ifrän, och synbarligen uteslutas utur Ridderskapets och Adelns sä förhatliga Privilegier, allmänheten kanske bättre skulle inse och med mera rättwisa bcdömma wärdct af hwad Ridderskapet och Adeln uppoffrat » billigheten af hwad de förswarat; och dä uti ett sammanhang i öppen dag lägges, att detta Ständ ej mera äger nägon förmän , som synes förnärma andre Medborgare, eller är stridande mot de nu här rädande »plösta grundsatser, all afund, hwarmcd wära Privilegier hittilS blifwit bctragtade, skall förswinna.
I anledning häraf och dä i alla fall en Författning eller Lag, som stympas och förändras, äter bör sättas i ordning, sär jag ödmjukast hemställa, om icke Riddarhus - Utskottet mä anmodas att författa ett Sammandrag af Ridderskapets och Adelns Privilegier, med uteslutande af alla de punckcr deruti, svin Ridderskapet och Adeln under denna Riksdag an, lingen afsagt sig eller förändrat, och dermed till Ständet inkomma; hwarefter dermed kan tagas den författning , som Riddcrskape! och Adeln sinner lämpclig.
Härom anhällcr jag om Herr Grefwens och LandtMarskalkens proposition. (Z r e st ilo Dcn 6 September.
Grefwe O e ! g (Z s r 6 i e , ^Zcob.
Dä jag l gär först wäcktc dcn motion den wälda Ledamoten nu omnämnt, war cj min tanke, att hwarken sjelf winna uplysning, än mindre alt meddela den ö? de wärda Män, som utgöra detta Slärd.
Jag är bfwertygad, att de äga dcn fullkomligen förut.
Min tanke war,.att för en Allmänhet, som i kjelfwe; -Verket, ofta okunnig om hwad wi af Privilegier äga öfrigt, lika ofta som obilligt förcbrär oh dem wi cj ä--- gc. Min tanke war, att Riddarhus - Utskottet skulle anmodas, att utlemnande alla de delar af 172Z örs Privilegier, som antingen fordna Regeringar ost fräntagit eller wi fjelfwe ivid förra Riksdagar eller denna lemnäs, som i allmänna Lagen och Författningar äro ch gemensamt med andra Medborgare tillerkände, eller som tillhörande jorden nu äro lika för hwar Swensk man, j hwars hand ben mä wara, särskildt till Rid^erska-- pct och Adeln upgifwa. hwad ak wära Privilegier werkeligrn är i behäll.
As Z2 §§, !'o,n utgöra "?2Z örs Adeliga Privilegier, äro k nske 2 eller g §§. bitchällnc, och beha af sä föga betydenhet, att för min enstildta del ätminstone jag ej skulle inte nägon wäda att dem lemna, i synnerhet om wi derigenom nödde det länge wäntadc mäl, att sä wisa , det wi ät det allmänna offrat akt hwad af wära sä kallade rättigheter war as ett wcrkcligt eller wäscndtcligt wärde.
Herr kotbiieb, Larl ^recina, yi« träde seg att lika med Herr Ercfwens mening, rörån, de remitzen till Riddarhus-Utskottet, hade ock hans warit, säsom hans yttrande kunde utwisa.
Herr Grefwen och Landk-Mar, skalken gjorde i enlighet med Herr Grefwe Oe 1» 6LrUies och Herr!<otk1ieb5 yttrande, proposition, att Skid, Den 6 September. rri Kiddarchus-Utskottet mätte uodragas att inkomma med ett sädant sammandrag af 172^ ärS Adcliga privilegier hwaraf kunde utrönas hwilka af de Riddcrskapet och Adeln förut tillhörige uteslutande rättigheter ännu öfrige äro.
Herr Zengerlein, sacob, och hwilka Ridderffap'ct och Adeln förut ägt.
Grefwe O e la 6 nr 6 ie, det »isar sig sjelf, när wi fä se hwilka älcrstä.
Grefwe körner, t^ciolpk 6öran, ansäg Utskottet' äfwcn böra uptaga hwilka säsom med Säteri-jordens besittning stedt, blifwit kill alla Mcdborgare-Clatzer utwidgade.
Grefwe 1)6 !n 6ar6ie8 och Herr l^otbliebs yttranden remitterades till Riddarhus-U^ stottcl.
Föredrogs ä nyo Acwillnlngs-Ulstottets den 29 Augusti pä bordet lagda Memorial, af den 25 i samma Mänad, innchällande tillstyrkande ä Grefwe llumi1tvN8 och GroHandlaren Lanteslons Memorialcr, hwaruti ästundas, att dä 60 Z.
Regcrings-formcn uttvisar, att till Bewillningcn räknas Sjö - och LandTullS samt Accis-afgtfterna, Post-Chartä Sigillarä och Husbehof--Bränneri-medlcn, BcwillningS-Utstottct altsä mätte fä sig updragit att granska dche Bewillningar sch till -iikseu- Ständer upgifwa dr förändringar Ut ffot - 112 Den 6 September. skottet deruti kunde anses nödige och nytkige, i synnerhet hwad utgörandet och fördelningen deraf angiugc.
Derjemte uplästcs de Memorialet ätlöljande Bilagor samt Herr von lornes den L^tdc Augusti pä bordet lagda Dictamen, rörande berta ämne.
Herr Grefwen och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall pä Bcwillnings - Utstotteis bclänkande, hwilken med Ja beswakades.
Grefwe körner, ^stoipb Loran, ups ropad, yttrade sig, att bet more ej hans egen, utan Friherre l/rlbssiysils tankar, som han nu finge den öran för Riddcrskapet och Adeln framföra; att Memorialet wore nägot längt; att han derföre funné sä mycket mera skäl att anhälla om Ridderskapets och Adelns tälamod, och att dä man talar i ett ämne, h-oaraf man warit lidande i flera är, det torde böra ursägkaS den olycklige alt wara nägot mängordig.
Härefter upläste Grefwe thörner Friherre 1 b o 6 ^ KIs, Lustaf, Memorial, sä lydande:
Ehuru motbjudande det är för en oskrymtad grannlagenhet att tala för saker som jämwäl omfatta talarens egna intcrctzc; sä tror jag likwäl, att denna tänsta c) bör Stenhälla jfrän upfyllandet af den answariga pligt, som åligger hwarje redlig man, den, att beifra allt hwad rätt och godt är; Och jag skall sä mycket mindre undandraga mig dcrifrän, som, om jag är o Witz, Den 6 September. iiZ v>§, att, oaktadt all ruin välmening, gagna den goda sak, hvars försvar jag ämnar göra, sä är jag deremot nästan öfvertyga!», pä grund af 20 ärS tung erfarenhet, att ätminstone för mig sjelf, ingen personlig förmon derigenom bcredes.
Jag torde säledcs fS smickra mig med bet hopp, att betta mitt Memorial benäget uptagcs, säsom en gärd af mitt nit för upfylkandet af Mcdborgcrlighckcns plikter t allmänhet, och af min billiga tilgifwcnhet för en Corps af Rikets Embetsman, som förenar en förmanande contrast af lysande pta för dagen, hvilken ofta blifvit mWnnad, Med ett verklighet af ovanlig uselhet för hela ätcrstäende lifstiden, hvilken aldrig blifvit behjertad; en Corps, hvars medlem jag warit, och den jag ännu tilhör, icke mera genom den verksamhet, hvarmed jag fordom, uti kika sä wigtiga, som brpdsamma konjunkturer sikt gagna, och jag vägar säga: gagnat Fäderneslandet, Utan säsom deltagande uti den tvitzerligcn graduerade, dock öfwer hufvud, förtjenst och behof lika mMännande vedergällning, Staten tillagt ät deh medlemmar.
Om Sveriges Embetsmän i allmänhet, hälst de med pcnninge lön, kunna anses illa lottade, om de säledkS alla förtjena Riksens StänderS behjertande till möjcligaste uprättclsk, sä är det i synnerhet pä den sä kallade Minister-Staten, som jag vägar fästa deras upmärksamhet, och för densamma anropa deras rättvisa.
Den delen deraf, som rbrcr de i actiditet stadde medlemmar af denna Stat, stall jag sä mycket mitt. dre vidröra, som bestämmandet deraf, underkastadt lidens och omständigheternas ombptlighet, pä-ett Uteslutande sätt, synes tillhöra Konungen, hvilken, enligt g2 §. af Regerings-formen, äger att Mätta Ministrar och alla öfrige till Utrikes Bestickningarne hö.
N:o 15/ 16. rån - 114 Den 6 September. rande Tjenstemän.
Blott denna allmänna anmärkning torde tillätas mig, att, likasom Rikets nytta af inhemska Embetsman»»-Stater ej beror af Embe'smänncnS större talrikhet, eller högre titlar, utan af dugelige och efter behof med behöflig lön sörseddc Subjeeker; sä gagnaS icke heller Riket, hwarkcn af B>skickningar pä flere, än sädane ställen, där de äro oumgängclige, eller af högt caractcriscradc och med sä kallad representation förscdde, men ej i mon derefter lönade Ministrar.
Är Personen wäl wald, och derefter behandlad, answarar han för gagnet.
En »skickelig
Ambahadcurs mitztag falla blott mera i ögat, än en annan utskickadL med mindre caractcrc, och kosta mera.
Atllafhjclpa sädant, medelst doubrcring af personer, torde wara att nägot förmpckct behandla hela fåken, som ett Thcatcrspcl.
Äffar nägon Utländsk Magt, den wi bchöfwa menagera, att fä Ambatzadcur; dä, men ock endast dä, lärer man nödgas foga stg derefter, sä länge som pästäcndct ä ena, och tvärt beroende deraf ä andra sidan fortfar; men eljest tordr Ambafladcurs-caractcren kunna bandlysaS utur wärk StatS-förslag; undantagandes för sädane owanlige tilfällen af GiftermälS-andrag och Förlösningar, med nrcra, ä Konungens och det Kongl, husets wägnar, dä, för en kortare tid, Ambatzadcurers sändande hrtkils warit brukcligt.
Jag har hört prkas det Förstag, att härefter, tvid de fleste Hof, hwilkas antal efter en allmän fred synes blifwa ansenligen ökadt, endast skulle hällas sä kallade Lk>LrAe-8 cle8 ^Kairas; och dcrwid har jag blott uplysningS-wis detta att anföra, att säsom en Lkmrtzö U'sffaire8 är ansedd att företräda en fränwarandr Ministers ställe, lärer man icke gerna kunna börja Den 6 September. iig bö>-ja med att kill de nya Höfwen skicka LsiarAL8 6cs ^ff:u>-68; utan om desse framdeles skola blifwa permancnte, lärer man dock, ivid den diplomatiska relationens första öpnande, nödgas sända en Minister af den rang Höfwen emellan blifwit öfwercnskommen; hwarcftcr se? dermera, kanske efter en likaledes tilträffande wänlig öfwercnskommclsc, som fastställer reciprocitcten, Olasr^ös ch'-^stairt:8 kunde förestä Beskickningen.
Jag wändcr mig till mitt. egcntcliga förcmält rappellcrade Minister-Staten; och denna företer wisserligen, ifrän dess Lfwcrsta till dess nedersta delar, ben ömkcligastc tafla som kan ställas under Riksens Släns ders ögon.
Sjelfwa det ny ste Reglemente, som. stadgar härom, är af är 17^6 en tidpunct, nog nära tvär egen, för att wäcka wär förundran öfwer det dä ännu sä illa beräknade bchoswcn; men hwarifrän den till denne dag framst idna mellantiden warit åtminstone läng nog, för att nu stuta den orättwisa och ben stada, jag will ej säga, del Moraliska och Physista elände, som derigenom i detta Nike upkommit.
Intet torde till äfwentyrs starkare tala för nddwändighcten af en reform till förbättring uti denna del, än att sjelfwa Konung (llumw/rk'
IV:dc bensaw, ma bädc inlrdt och ämnat samt i anledning deraf an.- b-f.-ll» ^ä warandc Presidenter uti Kongl. Canjlict och Slats-Contoiret, att uppgöra en ny Stat soni dock ej haft »ägon päföljd, sä litet-, som nägon af samma Konungs andra nyttiga Författningar; dä det warit lika som ett egit öde, som utmärkt denne KonuNgS stp, relsc, att det äro endast hans vwisa och apairivtistg bcstut, som gätt i wcrkstAlighct, och ästadkommit hela deras f-rdcrfiiga werka».
Emel - Li6 Den 6 September.
Emellertid fär jag nu draga mina upgifter utur den, i enlighet med samma 1766 ärS Reglemente, för detta är iZoy af Kongl. Stats-Contoiret upgjorda, och af betz Styresman mig benäget meddelade
Stat för rapclleradc Ministrar, med mera.
Der finnes upförd en Ambassadeur, med ZOOO R:drS pension.
I jemförelse med bet öfriga, är detta wiherligen en betydlig summa; men dä ben är personel, och lämpad efter serskildt förekommande considcrationcr af bäde förtjenst och behof, lärer derwid sä mycket mindre behöfwas nägon anmärkning, som man för framtiden hoppas att ingen Ämbatzadeur mera skall finnas pä Rikets Stat.
Sedan komma Ministrar af andra rangen; alla med en pension, stor 250 R:dr. blott en enda man finnes uti denna Latkegoris, för hwilken ben skäligt ampla exception finnes gjord, att honom sedan är 1807 blifwit tillagd 1620 R:brS örlig pension, med ben föreskrift, att han derivid skall bibehällas, till dest han antingen fär en ny beskickning eller nägot ordentligt Embete, med en lön, som ej fär wara ringare, än pension.
Är detta undantag grundadt pä ben undantagneS förtjenst, sä böre alle wi öfrige, som befinnas pä samma Stat, antingen häpna för hans bfwerlägsenhet och rodna för wär 0- duglighet, eller ock bör hos honom förutsättas en öfwerwägande brist i yttre tilgängar, ben jag, ätminstone jämförde med mina egna, ej kan »vidkännas.