Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BancoUtskottets rättighet sträcker sig visserligen till att föreslå de medel och utvägar, Utskottet anser befordra Bankens förkofran och dess sedlars inlösen med reelt mynt, men vid dessa isolerade föremål stannar den.
Således måste frågan om den af mig föreslagna plan väckas ino«r Stånden.
Detta har föranledt min motion.
Jag anhåller vördsammeligen, att den må blifva liggande på bordet, och förbehåller mig rättighet, att vid dess återupptagande få anföra mina individuella åsigter i ämnet, Lades på bordet.
Herr af Ekenftam, Israel, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
(Se Bilagan N:o g.) Lades på bordet; 8 Den I Martu.
Grefve Mörner, Carl, ar förde skriftligen:
(Se Bilagan N;o 10.)!
Friherre Sparre, Sixten, förenad e sig med Grefve Mörner.
Friherre Wrangel, Henning, upplåste, följande:
(Se Bilagan N:o ii.) Lades på bordet.
Friherre Wrangel, Henning, upplåste vidare följande tvenne Memorial:
(Se Bilagorne N:ris 12 och i3.)
Grefve Löwenhjelm, Carl Axel: Friherre "Wrangel har upplåst en motion, deruti han framställt önskan, dels att erhålla upplysning om tiden, når den emellan Sverige och Finland afslutade Handelsfractat år tillåndalupen, och dels att dylika tractater, dem Fiiherren i allmänhet synes ogilla, aldrig hädanefter måtte emellan detta och andra Riken uppgöras.
Frågan om nyttan af tractater af den beskaffenhet, sorn den Friherre Wrangel omnämnt, år högst Den I Martn, 9 vigtig och i många hänseenden svår, att hår afgöra.
Så långe likväl Europas" öfrige Stater icke antaga ett fritt Handelssystem, och ej lossa de tunga fjettrar, sorn nu trycka handeln, torde det ej vara möjligt för Sverige, att göra det.
Sverige har derföre sökt i vissa andra lånder förskaffa' sig vidsträcktare handels-rättigheter emot vilkoret för samma länders
Handlande att hår tillgodonjuta motsvarande förmåner.
Men detta ämne är, jag upprepar det ännu en gång, af för mycken vigt, att nu kunna med tillförlitlighet behandlas.
Likasom det ej heller Lärer kunna utredas med den skyndsamhet, som Friherre Wrangel åsyftat.
Skulle Riksens Ständer finna nödigt, att alla prohibitiva Författningar upphåfvas och att således alla Handels-relationer med främmande länder fingo ett förändradt skick, är jag dock förvissad, att Kongl- Maj:t, vid bestämmandet af dessa nya Handelsförhållanden, så mycket möjligt är, rättar sig efter dem som hos andra Nationer existera , oell tillser, att förmånerne dervid blifva ömsesidiga.
Hvad den ifrågavarande senaste, tractafen, i afseende på handeln med Finnland beträffar, så får jag upplysa, att den afslöts år 1818, under det jag var Minister i St.
Petersburg, och upphörer 1826.
Friherre Wrangel har äfven i en annan motion föreslagit, att fångar, i stället att såsom, hittills skett, skjutsas, måtte hådanelter föra^ till fots, sa ruman bundne med kedjor, hvarvid Friherren ansett dem böra tillryggalägga två mil 10 Den i Mai lii. om dagen.
Oin man täger detta i betraktande, så skall man finna, dels att fångens transport försvårades, och dels att tiden för undersökningars fullbordande vid
Domstolarne skulle fördröjas, då det ofta, med antagande af 2 mils marche hvarje dag, skulle erfordras 2 å 5 månader att föra fången'ifrån den ena Rätten till * den andra; och att åter begära det en mindre vål född fånge skulle gå mer ån 2 mil om dagen, lärer ej vara rimligt, då soldaten ej gör längre marche och då det oftast kunde inträffa, att fångens, genom långvarigtvistande i håckte försvagade hälsa blef ett nytt hinder för hans förskaffande på det nu föreslagna såttet.
Hvad jag sålunda haft äran anföra, torde få åtfölja remissen af Friherre Wrangels motioner.
I anledning af de anmärkningar, Grefve Löwenhjelm vid tvenne mina motioner framställt, anhåller jag om tillåtelse att få göra några erinringar.
Lika litet som jag gillar ett prohibitivsystem, som fjettrar nåringarne, lika litet gillar jag en ovilkorlig och alltför utvidgad import, och det är just derföre som jag trott Riksens Ständer böra förekomma återupplifvandet af en handelstractat, som jag ock flere med mig anse vara för Sverige ganska menlig.
Grefve Löwenhjelm har sagt, att når tractater afslutas, dervid förnämligast bör afses, att förmonerne blifva ömsesidiga.
Afven jag tror, att sä borde
Den i Martil. 11 vara; men nu åro fördelarne af tractaten med Finland, endast på detta lands sida, sedan Finnarne vål påföra oss deras varor, men nästan alldeles upphört, att hår upphandla några af våra.
Jag vet ej då, hvarföre man icke skulle kunna yttra den begäran, att når en gång tractaten med Finland upphörer, densammas förnyande icke må komma i fråga; och jag vet ej hvarföre, då skadligheten af denna tractat synes vara så allmänt medgifven, national-rösten i detta fall ej skulle varda hörd.
Grefve Löwenhjelms yttrande om mitt förslag i afseende på fångars transporterande; får jag blott anmärka, det Herr Grefven misstagit sig, angående det uppgifna miltalet; ty jag har ej nämnt något visst miltal; men jag har trott en dubbel fördel kunna genom det af mig uppgifne forslingssättet vinnas, nemligen att en person kunde fora flere gående, hvarigenom transporternes antal och kostnader för forslingen minskades.
Grefve Lowenhjelm'.
Jag skulle tro, eller rättare sagt, jag år säker på att Friherre Wrangel misstagit sig om min mening.
Det kunde ^aldrig vara min afsigt att stämpla hans motion såsom olämplig, eller hans rätt att göra den, såsom obehörig.
Jag har blott velat meddela en upplysning i frågan huruvida handelstractater med främmande länder, i allmänhet åro så skadliga.
Hvad den med Finnland särskilt vidkommer, år den grundad på de inre och yttre förhållanden, hvari Sverige stod vid den tidpunkt, då tractaten afslöts, och jag år öfverty - 12 Den i Martii, gad att densamma ingalunda för detta rike varit menlig.
Om Finska innebyggare haft rättig?
- bet att hår införa deras lands producter, så har Sverige å andra sidan ågt deremot svarande förmåner i tillåtelsen, ibland annat, atl i Finnland afyttra Svenska Manufactur- varor, och måhända skulle både Stockholm och Westervik med flere städer, som idkat handel på Finland, lida ganska stor skada, om denna handel upphörde.
I öfrigt vill jag visserligen ej bestrida andra, att så vål i detta sorn andra, ämnen, hafva båttre åsigter ån jag; min afsigt har endast varit att visa mina, utan att göra något intrång på andras rätt; och jag vågar för-, moda, att ehvad önskningar och förslag i detta och andra fall af Rikets Ständer varda framställda, Kongl. Maj:t skall, så vida Kongl. Majit anser dem för Riket nyttiga, alltid med nöje afhöra och söka uppfylla dem.
Reträffande sluteligen det af Friherre.
Wrangel uppgifne sätt till fångars transporterande, så medger jag i sanning, både att besparing derigenom möjligen skulle kunna vinnas , oell att fångarnes lust att resa skulle minskas; men jag önskar, att man å andra sidan yille taga* i betraktande den längre tid, som vid lagskipningens närvarande skick skulle fordras för att föra fången emellan Tings-RäWerne och den rubbning som skulle uppkomma i redan vidtagne anstalter i afseende på fångarnes nattläger, vård och underhåll.
Om än Svenska ma.
Den i Mårtii, i5 hiifacturister skulle hafva någon fördel genom handels-tractaten med Finland, liade jag dock trott att mera afseende borde fästas å Svenska landtbrukets bästa.
Utan att nämna någon viss person, kan jag likväl försäkra, att flere jordbrukare fått behålla sine produeter, blott för den öfverflödiga tillförseln från Finland.
Denna skada är för Riket väsendteligare, än den Grefve Lövenhjelm omtalt; och jag hemställer om ej denna min öfvertygelse, som jag vågar säga delas af större delen utaf Nationen, förtjenar uppmärksamhet.
Friherré Anckarsvärd, Carl Hendric:
Ehuru öfvertygad, att det nu ej är rätta ögonblicket att ingå i någon undersökning om handeln emellan Sverige och Finland, tager jag mig dock Råheten, att, då discussion derom blifvit öppnad, äfven framställa mina åsigter af ämnet.
Jag kan ingalunda inse, att det förslag J som Friherre Wrangels motion innefattar, bör utgöra ett föremål för pröfning, förrän i sammanhang med frågan om Sveriges handelsförhållande i allmänhet, och sedan denna fråga blifvit utvecklad och afgjord.
Intill dess anser jag framställningen af detta förslag icke fullkomligen läinpelig.
Hvad beträffar de olägenheter för landet, som Friherre Wrangel anmärkt skola af den betydliga tillförseln från Finland härflyta, så är det visserligen möjeligt, att dessa olägenheter existera; men huruvida det kater sig göra att, med bibehållande af liberalare gruudsattser, dem förekomma, det kan jag ef *4 Den i Martti inse.
För min tiel tror jag, att hvad vi i detta fall mest håfve att beklaga oss öfver, är våra öfverdrifvit stora Tull-afgifter, hvilka verkat derhän, att Finnarne, icke numera, såsom tillförene, här tillhandla sig colonial-varor, och att sålunda den fordna bytes-handeln i det mesta upphört.
I detta förhållande ligger, efter min öfvertygelse, en större orsak till Finska handelns mindre fördelagtighet, än deruti, att vårt land öfversvämmas af Finska landtmanna-producter; ibland hvilka åtminstone under de senare åren ett ganska ringa qvantum säd hitkommit, helst Spannemåls-prisen i Finland desse år varit högre än hos oss.
„ Grefve Löwenhjelm:
Det var ej eller min afsigt att öppna en discussion i afseende på en motion , som för första gången förekom, men , då ventilation, sådant oagtadt, derom är börjad, så begagnar jag tillfället för att fullkomligen instämma uti hvad Friherre Anckarsvärd så ganska sakkunnigt, till besvarande af Friherre Wrangels anförande, yttrat, ' ' v ' 1 Friherre Wrangel:
För att grundeligen vederlägga hvad Friherre Anckarsvärd nyss yttrat, skulle fordras att afhandla Statshushållningens principer, hvilket åter skulle upptaga för mycken tid; och inskränker jag mig derföre endast till den erindran, att det är egenteligen icke Finsk spannemål, utan fastmera Finska yictualier af alla slag, som i vårt rike öfver - T)m I Alart ii. lil flöda och hvilka, belagde med en lägre tnllafgift, förordsaka, att våra egne likartade producter ej finna afsättning utan förlust för producenten.
Jag skall i öfrigt framdeles söka tillfälle att mera utförligt oell bättre bevisa rigtigheten af hvad jag nu anfördt, hvartill jag för närvarande anser mig icke böra något vidare tillägga.
Jag skall ej lange profva Ridderskapets och Adelns tålamod.
Det ar blott en enda anmärkning, som jag utbeder mig få framställa.
Friherre Anckarsvärd har nemligen yttrat den förmodan, att det vöre våra höga Tull-afgifter, som verkat dertill, att Finnarne nu icke såsom tillförene, i utbyte mot sina produeter, här emottaga våra mannfactur-varor m. m.
Jag tror deremot, att det egenteligen är den för deni öppnade vägen att i Ryssland och annorstädes få dylika varor, som orsakar, att de nu mera ej i vårt land upphandla sina förnödenheter; utan blott påföra oss sådane deras egna vahror, för hvilka de i Ryssland ej finna afsättning.
Friherre Wrangel, Henning, uppläste följande a.ne Memorial:
(Se Bilagorne N:ris i4 och 15.) Dessa arne Memorial lades på bordet.
i 6 Den r Martti.
Grefve Hård, Carl Gustaf, hade inlemnat ett så lydande Memorial:] (Se Bilagan N:o 16).
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat 2:ne Memorial, hvilka upplästes, så lydande; (Se Bilagorne N.ris 17 och 18.^ Desse 2:ne Memorial lades på bordet.
Herr König, Johan, hade inlemnat 5 Memorial , hvilka upplästes så lydande:
(Se Bilagorne Nåås 19, 20, 21, 22 och 23.)
Förenämnde 5 Memorial lades på bordet Herr Ehrenborg, Casper, uppläste aine så lydande Memorial; (Se Bilagorne N:ris 24 och 25.)
Dessa a;ne Memorial lades på bordet.
Heric Den i Martii.
Herr Montgommerie Cederhjelm, anförde skriftligen:
(Se Bilagan N:o 26 ) Lades på bordet.
Herr Sabelfelt, Zacharias Johan, hade Inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
(Se Bilagan N:o 27).
Lades på bordet* Herr Anckar sparre', Ingemar Allgust^ hade inlemnat ett så lydande Memorial:
(Se Bilagan N:o 28.) Lades på bordet.
Herr Montgommerie, Gustaf, anförd* skriftligen; (Se Bilagan N:o 29).
Lades på bordet. 17 Josias , Ridd, o* Ad.
Prat. II. B. 2 *8 Den i Martti, Herr Ribbing, Andel, uppläste följande5 (Se Bilagan N:o 5o.) Lades på bordet.
Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum koinme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas, Herr von Hartmansdorff% August, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 3i.)
Friherre Anckarsvärd, Carl Hendric, hade inleninat ett Memorial, som upplästes, så lydande:
(Se Bilagan N:o 52), Lades på bordet.
Upplästes Stats-Utskottets den 22 sistledne Februarii afgifne Utlåtande i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga remiss på Landshöfdingen* i Skaraborgs
Län underdåniga hemställan om yakt
Den i Marth. vid Lands-Cancelliet oell Lands-Contoiret, till säkerhet för eontante medel oell handlingar.
Det torde visserligen icke vara beliöfligt, att här försvara hvad jag i underdånighet anmält om behofvet af vakt vid Skaraborgs LandsCanzli.
Jag är dertill föranledd af de flere inbrottsstölder som både inom detta och andre
Län blifvit i sednare tider begångne, samt hvartill försök afven vid LandsCanzliet blifvit gjorde; och om mia framställning lemnäs af Ständerna utan det afseende Kongl. Majit för
Sin del täckts derå i Nåder fästa, skola åtminstone icke följderne stanna på min rakning.
Jag vågar dock fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å Herr Sante*sons, vid Siats-Utskottets Betänkande, bilagde serskildte votum, och hvarvid jag tror mig äfven kunna , i afseende på belägenheten af Skaraborgs LandsCanzli, åberopa mine öfrige här varande landsmän, sorn säkerligen skola med Herr Santesson instämma.
De fleste Embets-Verk och Landshöfdinge-residencer, utom Skaraborgs, äro förlagde antingen i Städer, der ständig garnizon hålles, eller der nattvakter äro till finnandes, eller ock, såsom i Örebro, inom Borg och Slott, der handlingar och penningar kunna med säkerhet förvaras.
Skaraborgs LandsCanzli åter ligger isoleradt vid öppen landsväg utom Stadens jurisdiction.
I Ränterihuset är väl en Vaktmästare boende, så att för Ränteriet någon serskild vakt ej behöfves, men Vaktmästarens vaksamhet kan ej sträcka sig utom Ränteriets omkrets och icke heller torde 2* lien 1 Martil, man af en person som hela dagen passar upp, fordra vakthållning, afven örn nätterne.
Jag ser således ej annan utväg, om ifrågavarande anslag icke varder beviljadt, ån att man nödgas förse fönstren i Embetsrummen med jerngaller, hvilket dock år ganska obehagligt för dem, som om degen skola vistas och arbeta i dessa rum.
Herr von Becker, Carl Joham Då ej blott Herr Ehrenborg, utan äfven Herr Santesson i dess •votum så utförligt och öfvertygande bevisat nyttan af der» för Skaraborgs Låris LandsCanzlie föreslagne nattvakten, så har jag, i detta fall, ej annat att tillägga, ån vitsordet om belägenheten af nämnde LandsCanzli, hvilken år sadan, att den onekligen påkallar en sårskild vård, enär densamma ej kan bestridas genom Mariestads Brandvakt, som ej går utom staden.
I öfrigt torde jag, äfven såsom en af innevånarne i Länet, få erinra, att jemväl för deras egen trygghet i afseende på de i LandsCanzliet förvarade oell dem rörande handlingar, det synes högst vigtigt, att förevarande fråga inå vinna uppmärksamhet 5 och jag anhåller på dessa skål om återremiss af StatsUtskottets Betänkande.
Till hvad förut blifvit i detta ämne yttradt, anhåller jag blott få lägga den anmärkning, att ej endast den enskilda säkerheten, utan synnerligast vårdnaden om de Publika Cassör och Fonder, för hvilka medel i LandsCanzli et inlemnas, fordra en åtgärd till Den l Martil, 2) deras säkrare bevarande.
Möjligen kan dessa medels plundring vara eller blifva åsyftad; ty det 5r allmänt kändt, att betydliga summor för FilialDisconternes räkning i LandsCanzliet inflyta och förvaras i rum, som hvarken bebos eller åro försedde med galler lör fönstren, och jag tror således, att den publika, lika så vål som den privata, säkerheten kråfver en rättelse i detta förhållande.
Friherre Rådbeck, Alexander'.
Såsom äfven innevånare uti Skaraborgs Län, anhåller jag att jemväl få i Herr Ehrenborgs förslag instämma.
Det år af högsta vigt, att de i LandsCanzliet liggande publika och privata medel samt angelägna papper må noga förvaras för inbrott, och jag önskar derföre, det Högloflige Ridderskåpet och Adeln täcktes a Herr Ehrenborgs hemställan i detta ämne göra afseende, Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sorn StatsUtskottets ifrågavarande Betänkande nu första gången blifvit upplåst, komme detsamma tillika medi hvad i anledning deraf, blifvit anfördt, att till nästa Plenum hvila på bordet.
v Upplästes och lades på bordet följande, från nedannåmnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Fran Stats-Utskottet: -i Af den i4 sistlidne Februari; i anledning Den i Marlii, af våckt motion att, för Statens räkning, ett Hus måtte inköpas och inredas så vål med tjenlige Sessionsrum för Riksens Stånders Utskott, som Samlingsrum för Hedervärda BondeStåndet, jemte Canzlierum och Archiver m. m.
Af den 525 sistlidneFebruari; angåendeföråndring i tiden och sättet för indrifningen af Götha CanalBoIags- Götheborgs- samt Malmö f. d.
DiscontVerks ännu utestående fordringar.
Fran ExpeditionsUtskottet:
Af den 27 sistlidne Februari; 1) Angående en förändrad redaction af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. 2) Med hemställan, att vederbörande Utskott måtte anmodas, att af deras Betånkanden m. m. låta utskrifva och ExpeditionsUtskottet tillställa tvenne exemplar.
Ridderskapet och Adeln åtskilldes kl. tre qvart till 2 eftermiddagen.
Den i Martil. 23 Lördagen den I Martii.
Herr Montgommerie , 'Fabian, hade in_ lemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
Herr Hallenborg, Carl Johan, hade inlemnat följande, sorn upplästes ; (Se Bilagan N:o 2.)
Herr von Hartmansdorff, Auguftt anförde skrifteligen:
('Se Bilagan N;o 5J Friherre Lagerbjelke, Johan:
Herr von Hartmansdorff har föreslagit, att creditivet för ConvoijCoimnissariatct ej måtte beviljas med annat vilkor, ån att Riksens Ständers Revisorer Den i Martii. må äga att granska Commissariafets råkenskaper, Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln huruvida det kan vara värdigt, att för Hans Majit Konungen framställa ett sådant vilkor.
För min enskilta del har jag ej något emot revision af passan, men jag tror, att så som inkomsterne hittills utgjorts, hafva Riksens Ständer ingen rätt. ett den revidera.
Inkomsterne gå till en dpi från GrosshandelsSocieteten och SkeppsRederierne.
De hafva sine Coinmitterade, sorn utur Societeten nämnas af Konungen.
Den andra delen går ifrån Norrige, och jag tror äfven detta vara ett skäl, hvarföre vilkoret vore mindre låmpeligt.
I Öfrigt får jag anmäla, att det creditif Kongl, Majit begärt, blott år eventuelt.
Det har ej på 5 år inträffat att det behöft anlitas, och jag hoppas att det ej heller skall behöfvas.
Det är blott för att stärka crediten som det år behöfligt.
Jag anhåller att detta yttrande må til] vederbörande Utskott få åtfölja Herr von Hartmansdoiffs anförande.
C Herr von Hartmansdorff:
Då det uti 3a $.
Riksdags-Ordningen uttryckligen år föreskrifva att Riksens Ständers Stats-Utskott åger granska Stats Verkets tillstånd i alla dess delar, så synes det vara Riksens Ständer, värdigt, äfvensom det år der.i.s pligt, att genom sina Revisorer fordra redovisning för alla de medel, som af landets innebyggare till allmänna behof erläggas.
Att afgiftérne till ConvoijCommissariatet betalas af en viss medborgareclass, förändrar icke saken.
Hvad dessa skola utgöra för skyddet mot Barbareskerne, måste naturligtvis Den I Martil, 25 tagas igen af andra på de varor, som till dem försäljas.
Man har anmärkt, att Borgerskapets i anseende till deras särskilte bidrag, till Convoij-medlen, ägde tvånne Deputerade i ConvoijCommissarialet.
Dervid lår jag erinra, att der fordom äfven fanns en Adelig Ledamot, emedan, under de så kallade frihetstiderne, Deputerade af RiksStånden gemenligen insattes uti de inrättningar, som då stiftades..
Detta förhållande är nu så vida åndradt i ConvbijCommissariatet, att i stället för den Adeliga Ledamoten, sitter der en af Konungens Canzli.
Då den så kallade Extra Licenten fordom blef beviljad till Convoij-medel, behandlades de i granskningsvåg på samma sått, som tulllågten, för att begagna de då brukliga ordalagen.
Jag har ej nu vid handen de papper, som röra detta ämne, men jag skall framdeles närmare upplysa att räkenskaperna då insändes för dessa, liksom för andra Statsmedel till KammarCollegium; det år således icke någon nyhet, då jag yrkar granskning af dessa likasom af andra Statens tillgångar.
Lagerbjelke har anmärkt, att fråga nu endast voro om ett creditif, sorn troligen ej behöfver begagnas.
,Så mycket bättre* men då Riksens Ständer likväl anmodas om ett sådant, hvarigenom de möjligen åtaga sig utgifter, så synes ögonblicket just vara igne att göra det förbehåll jag föreslagit, Grefve Cronfedt, Claes; Af samma an4 ledning som Herr von Hartmansdorff yrkat, att Riksens Ständer böra revidera Convoij-Commiss 6ariatets räkenskaper, borde han äfven med sam* 26 Den I Murlii. ina nit yrka en dylik revision af allt slags Tolag, som går till hamnbyggnad, Magistraters aflöning m. m.; men då blir en resande revision af nöden.
Nyss glömde * jag besvara hvad Friherre Lagerbjelke yttrat rörande de medel som från Norrige influtit till ConvoijCommissariatets disposition.
Jag har väl icke talat om andra medel ån dem, som utgå från Sverige- men jag år fullt öfvertygad om, att Norriges Storting skulle med nöje se, att Sveriges Stånder åtogo sig det besväret, att efterse, huru dessa medel blifvit använde jemte de öfrige.
Hvad som blifvit yttradt rörande Tolagen, torde icke behöfva besvaras; emedan hvar och en vet huru olika förhållandet år med de afgifter som gå till särskilta Städers behof, och med dem sorn. beträffa hela Riket.
Herr Grefven och Lan dt Ma r skalk en till— kånnagaf, att både Herr von Hartmansdorffs ofvannåmnde Memorial och hvad, i anledning deraf, nu blifvit yttradt, komme att till nästa Plenum hvila på bordet.
Herr Klingjtedl, Giiftaf hade inletnnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
Don x Marlin (Se Bilagan N;o 4.)
Lades på bordet. 27 Herr Anclcarfvärd, Michael Gu fia}, upplåste följande; ("Se Bilagan N;o 5.)
Herr JVulff rath, Carl Gufiafi hade in* lemnat ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N:o 6) Lades på bordet.
Herr Anclcarfvärd, Auguji, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N;o j.) Lades på bordet.
Herr Konig, Johan Adolph, uppläste följande :
Den i Martil, (Se Bilagan N:o 8.)
Med anled.. ning utaf den af Herr von Hartmansdorff i för.
Eniddags väckte motion, om Postfrihet för Tid-, ningar, hvilken motion jag för min del gerna biträder, får jag till beredande för Statscassan af en motsvarande inkomst, i stället för hvad den, i händelse af bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget, kommer att förlora, ödmjukast hemställa, att BevillningsUtskottet måtte höras, och till Riksens Ständer inkomma med utlåtande öfver lämpligheten och sättet att förse Tidningar samt periodiska skrifter med stämpel, hvarföre ståmpel-afgift komine att erläggas, i likhet med hvad som nu sker i de fleste Europeiska Stater, hvarest Tidningarne hvar i sin nion, på detta sått contribuera till Statsbördornes lättande.
Jag anhåller vördsammast, att denna min motion måtte få åtfölja Herr von Hartinansdorffs ofvannämnde motion till Bevillnings» Utskottet.
Föredrogs å nyo och remitterades till iStats-ljtskottet', Herr von Arbins, Axela den 31 sistlidne Den i Martil, 29 februarii på bordet lagde Memorial, om förändring i inqvarteringen för Wendes ArtilleriRegemente.
Stats- famt Allmänna Besvärs- och Oeconomie- Utskotten: friherre Rehbinders, Johan fredric, den ai sistlidne februarii på bordet lagde Memorial, angående sättet att afhjelpa allmänna förlägenheten. c Bevillnings Utskottet'. friherre Wrangels, Henning, den 24 sistlidne februari förmiddagen på bordet lagde Memorial, om grunderne för beskattning- af fastigheter. föredrogs å nyo Herr Hammarskjölds, Lo: renzo, den 24 sistlidne Februari förmiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande anmärkningar emot nu gällande Skolordning.
Friherre Adlerbeths Jacob, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 9) Herr Hammarskjöld, Lorenzo: