Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad RiksSt:n i denna del kan tillkomma, är på sin höjd att bevaka, det ordalagen utgöra riktiga meningar; men det måste tillkomma Utsk. ensamt att ansvara för, att expeditionen är enlig med de fattade besluten.
Med afseende härå, och af aktning för den andra Statsmagten, är det nödigt och tjenligt, att R. o. Ad. låter vid återremissen åtfölja den tanka från Ståndet, att Exped.Utsk. med mera uppmärksamhet må följa de göromål, sorn åligga detsamma.
Cederströms anmärkn. ganska riktig, att felet är ej mindre Ståndens än Utskrs.
Således, i fall R. o. Ad. skulle finna för godt att gifva Utsk. en tillrättavisning, anhåller jag, att Ståndet i sammanhang dermed måtte tillhålla sina anmärkare att en annan gång noggrannare följa med vid justeringarna.
Om de då icke äro närvar., är det deras eget fel.
Hvar och en, sorn med noggrannhet följer ärenderna, kan veta hvilka expeditioner som till justering böra förekomma.
Är han interesserad af något mål, kan han särskildt gifva akt derpå.
Att till Konungen framställa något yttrande af condoleance i denna sak, anser jag för R.
St. icke vara lämpligt, utan torde man få antaga, att sorgens beklagande undanbedes äfven vi detta tillfälle.
Emot den siste talarens anspråk på R. o. Ad:s uppmärksamhet vid justeringarna af Exped.Utskis förslag till skrifvelser måste jag reservera mig.
Det blefve, på sätt Gr.
Horn redan anmärkt, ett alltför vidsträckt besvär.
Förslagen till underd. skrifvelser stå icke uppförda på föredragningslistan.
Man vet således icke, när de förekomma till justering; och det skulle leda till obehörigt uppehåll i ärendernas gång att, hvarje gång man hörde ett förslag till skrifvelse i något vigtigare ämne, begära det på bordet för att collationera, huruvida expeditionen är enlig med de fattade besluten.
Då man har ett särskildt Exped.Utsk., synes förtroendet till dess förmåga och skarpsinnighet icke böra finnas för långt utsträckt, om man i mål som det ifrågavar., der endast en ordagrann afskrift af ett bifallet betänk, varit allt, som erfordrats, ansett någon närmare controll deröfver obehöflig.
Jag finner altså, sedan frågan om tillrättavisning blifvit väckt, att den ock bör af R. o. Ad. bifallas.
Då expeditionen justerades i Stånden, var tillfället för anmärkningarna och, om man så velat, äfven för tillrättavisningen; men nu gäller förseelsen Stånden lika mycket som Utsk.
Det är oriktigt, i fall expeditionerna icke ligga på bordet, innan de föredragas.
Sådant är i grundlagen befaldt i afseende å alla mål.
Den 3i Januari.
283 lemnar derhän, huruvida någon personlighet kunnat ligga till grund för den påyrkade tillrättavisningen, och i sådan händelse jemväl, huruvida R. o. Ad. vill deri deltaga; men för min del förklarar jag, att om jag, det jag icke vet, varit närvar., då expeditionen justerades, tillräknar jag mig samma vårdslöshet, som den Utsk. begått.
Jag förnyar mitt instämmande i begäran om återremiss, på grunder jag redan angifvit.
Jag skall icke förlänga discussionen med någon absolut fortsättning af mitt yrkande om Utsk:s tillrättavisande, såvida Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. finna det vara med deras värdighet förenligt att åtaga sig ett ansvar, som icke åligger oss, samt dela förebråelsen af en uppenbar vårdslöshet.
Jag hoppas, att denna discussion, om också icke motsvarande det, hvaraf jag, och andra med mig, ansett Utsk. hafva gjort sig förtjent, likväl skall vara tillfyllestgörande för att för framtiden förmå Utsk. att sorgfälligare iakttaga sina åligganden; men jag vill svara den ledamot, som hänvisade anmärkarne att passa på, det här ej finnas några särskildt förpligtade anmärkare, utan att dessa utgöras af hela Ståndet, den värde ledamoten sjelf inberäknad.
Deremot vill jag förklara, att om Hr v. Hartmansdorff vill på det sättet argumentera, som vore det hvars och ens skyldighet att icke hysa förtroende för de auetoriteter, som, i ett eller annat afseende, hafva allm. ärender under handläggning, så ingifver sådant icke någon så beskaffad aktning för våra existerande institutioner, som han eljest så ifrigt vill låta påskina, att han sjelf hyser; och kan han anse sådana misstag obetydliga, att en expedierande institution, uti en skrifvelse från Representationen till Konungen, utesluter ett helt mom. och således förvrider hela meningen med ett af R.
St. fattadt beslut, hvars återgifvande i expeditionsform inskränkte sig till åtgärden af en afskrifning, då förstår jag icke, från hvilka föreställningar Hr v.
Hartmansdorff slutar sig till känslan af aktning, och hvilka fordringar han derunder inbegriper.
Om man påstår, att något personligt funnits i anmärkningarna och påståendet, torde det, med afseende å saken, vara mera skäl att förutsätta, att något personligt legat till grund för försvaret.
Derom vill jag dock icke inlåta mig. R. o.
Ad. återremitterade det nya förslaget till underd. skrifvelse, under förklarande, att den uti Exped.Utskrs raeirior.
N:o ig omförmälda rättelse måste genom särskild underd. skrifvelse till K.
M. anmälas, samt med anmodan till Exped.Utsk. att med förslag till en sådan underd. skrifvelse till R.
En af de delar af Bauc.orcglementet, i afseende på hvil - Den 31 Januari. la förändringar minst kunna undgås, är 4 art. aldra afdeln., som innehåller stadganden i gemenskap med Bankens sedel utgifning.
Dessa kunna delas i 3:ne classer: 1:0 i dem, som äro helt och hållet beroende af K. M:s bifall till R.
St:s beslut oin införande af s. k. courant-mynt; 2:0 dem, på hvars afgörande definitiva beslutet i denna fråga kan anses äga mycket inflytande, och 3:o dem, som äro helt och hållet oberoende af detta beslut. i:sta classen kan icke komma i fråga att vidröras, förrän sjelfva hufvudfrågan är afgjord; till den andra hörer frågan om de blifvande sedelvalörerna, i afseende på hvilka ännu endast blifvit beslutadt skillingssedlarnas bibehållande under samma förbehåll som vid sista riksdag.
Det är visserligen obestridligt, att samma siffra å en sedel, ställd i courant, endast uttrycker •§ af det värde, den uttrycker på en sedel, ställd i b:co, och att sålunda en förändring af myntet äfven skulle tyckas påkalla en förändring af de bestämda sedelvalörerna; men då de i alla fall äro så varierade, att alla vanligen i allm. rörelsen förekommande remisser med lätthet med dem kunna ombesörjas, ehvad de lyda å b:co eller riksg., får jag tillstyrka deras bibehållande endast med tillägg af en ny valör, nemi. å 5 r:dr, som borde göras å grönt papper och samma format som 1 och 3 r:dr.
För bibehållandet af 1 r:drs-valören samt införandet af en ny valör å 5 r:dr, får jag åberopa, hvad jag yttrat i ett BancoXJtsk. meddeladt utlåt, till Bancofullmägtiges i prot. i sisth Augusti eller Septemb. månad, i anledn. af en remiss från H. Utsk., rörtde vissa med nya sedeltillverkningen gemenskap ägande frågor, jemte de åtföljande anföranden af chefen för stereotyperingsanstalten och dåvar. chefen för papperstillverkningen.
Jag vill endast ytterligare tillägga, att den, efter inskränkningen i Riksg.cont:s sedelutvexling, starkt ökade åtgången af Bankens smärre sedlar lemnar ett practiskt intyg, att om ingen sedel skulle utgifvas å lägre rtdrsvalör än 2 r:dr courant, komme åtgång af de så dyra sk:ssedlarna att ersätta afgången af de nu i rörelsen utelöpande i3 å 14,000,000 r:dr i 1 rrdrssedlar riksg.
I afseende på 3:dje classens frågor, så, under åberopande af ofvannärande yttrande, tror jag, att man bör godkänna de redan tillverkade sedelpapperssorter, med den förändring, att alla sedlar böra göras å lamelleradt papper, och Bancofullmägtige befullmägtigas att gifva papperet de ytterligare förbättringar, hvars lämplighet en ökad erfarenhet kan vitsorda.
Vidare anser jag, att till besparing af både tid, kostnad och rum, det
Ur nödigt att, på sätt Bancofullmägtige redan i förliden vår föreslagit, afskaffa den i mom. lit. d af 3:dje punkten gifna föreskrift om skrifven valör på sedlar fr. o. m. 10 r:dr, att, utan hinder af 5 art. ista afd. §. 2, i nu gällande reglemente Bancofullm:e må berättigas vidtaga åtgärder till besparing såväl i kostnaden för Den 3i Januari. 28S allt skrifningsarbete å de nya sedlarna, som till verkställande af en del af detta arbete medelst machineri; äfvensom att Bancofullmte må lemnäs rätt att, när förfärdigandet af de nya sedlarna å r:drs-valörer är fullbordadt, kunna förbättra skillingssedlarna.
(Jag får härvid åberopa bilagorna N:ris 5 och 6 m. fl. till detta utlåt., jag i dessa dagar omedelbart till Utsk. aflemnat rör:de Tumba bruk, hvari visas, huru sk:ssedlar på lamelleradt papper skulle komma att kosta Banken mindre än de nuvar.)
Jag får sålunda föreslå, att BancoUtsk. (under förbehåll att, sedan den hos K.
M. hvilande frågan om courantmynts införande blifvit definitivt afgjord, få inkomma nied förslag till de stadganden, som i anledn. deraf kunna erfordras) måtte föreslå B..
St. att, med upphäfvande af de i i § af ofvannämnda 4 art.
2:dra afd. innehållna föreskrifter, stadga följande: i:o Alla slags
Bankens sedlar hållas pä förhand färdiga, för att kunna genast och utan omgång utvexlas till allmänheten, på lika sätt som nu sker med sedlar å 3 r:dr och derunder, så att de följaktligen icke annulleras vid skeende insättning, derest de icke äro förslitna.
I sammanhang härmed iakttages: *) a) att
Bankens sedlar å högre valör än 24 (16) sk:r ställas endast på följande summor, nemi. i, 3, 5, io, 25, ioo och 5oo r:dr ; b) att de s. k. sktssedlarna a (af) de hittills brukliga valörerna motsvarande belopp i courant, samt salunda a 24, 18 och 12 skir (å 16, 12 och 8 sk:r), väl må hädanefter, såsom hittills, allmänheten tillhandahållas, att till den, som det åstundar, utvexla, intill dess R.
St. annorlunda förordna, dock att Bancostyrelsen äger tillse, att de gamla tillgångarna, bland hvilka Banken ännu äger ett betydligt förråd sedlar å 14 och 10 sk:r k:mt, gällande lika gaed b:comynt, blifva i görligaste måtto använda. 2:0
De större sedlarna — — — afföras. 3:o I afseende på de nya sedlarnas materiel, beskaffenhet, med hvad mera med tillverkningen äger gemenskap, iakttages: a) att till alla sedlar å r:drs-valörer användes s. k. lamelleradt papper, efter de för Utsk. uppvisade prof; Fuilmägtige dock obetaget att gifva papperet ali den ökade förbättring, ytterligare vunna insigter kunna påkalla; b) alt formaterna blifva likaledes i öfverensstämmelse med de för Utsk. uppvisade prof, sålunda att 5oo och 100 rrdrssedlar komma att förfärdigas af det största formatet, *), De understrukna orden i den föreslagna texten äro, under förutsättning, att förslaget 0111 courantmyntcts införande antages; de i parenthes deremot under motsatta förhållandet.
Der endast första och sista orden blifvit utförda, är redactioncn ordagrannt lika med den motsvarande gamla.
Den 31 Januari. de å i5 och io r:dr af det dernäst, samt 5, 3 och i r:dr af det minsta; c) att alla dessa sedlar tillverkas af färgadt papper, nemi. 5oo, i5 och 3 r:dr af blått, ioo, io och i r:dr af gult, samt 5 r:dr af grönt; d) att texten tryck es, på sätt de för Utsk. uppvisade prof utvisa, i s. k. stereotyperingsform, hvarvid ovilkorligen bör iakttagas, att typen till hvarje valör är så olika de öfriga , att omöjligen förfalskning från den ena till den andra kan verkställas; e) att i afseende på sk:ssedlarna det öfverlemnas åt
Bancofullmre att införa all den förbättring till papper, tryck och deras öfriga) beskaffenhet, som kan finnas ändamålsenlig, vare sig genom att tillverka dem på lamelleradt, färgadt eller ofärgadt papper, eller på hvad annat sätt, som bäst kan uppfylla Bankens interessen; f) att alla sedlar böra vara underskrifna af minst 2tne Bankens tjenstemän; ägande Fullmägtige för öfrigt att i afseende på deras numerering m. m. vidtaga alla de åtgärder, som kunna förena säkerhet i controllen med besparing i kostnaden. 4:o
De nya sedelformulären böra färdiggöras i den mån görligt är, så att de måtte kunna sättas i omlopp, de större valörerna senast vid början af år i836, och de smärre, så fort tillräckligt antal blifvit färdigt. 5:o Utgifvandet — — — emot gamla. 6:o Bancofullmägtige äga att hos K. M. i und. anhålla om utfärdande af allm. kungör., innehållande noggrann beskrifning på såväl de nya sedelmynten som de fortfarande gångbara gamla, (af vigt, då t. ex. en stor del af allmänheten ännu föga känner k:mts-sk.‘ssedlarna och är osäker om betydelsen af ordet b:co på de efter d. i Oct. 1834 utgifna sedlar o. s. v), Remitterades till Bancotltsk, Hr Rosenblad uppläste ytterligare följande! R.
St. hafva, med bifall till hvad BancoUtsk. föreslagit, beslutat, att en reservfond af 100,000 r:dr b:co skall bibehållas vid Bancodisconten, hvilken årligen tillökes med ränta derå; men något beslut är ännu icke fattadt, hvarken om räntefoten eller öfriga närmare reglementariska stadganden, ej heller att tillämpa samma grundsats på lånecontoren.
Då det är obestridligt, att lika behöfligt det är för Bancodisconten att hafva en af dess creditiv oafhängig reservfond, för att betäcka uppkommande förluster, lika behöfligt är det för lånecontoren, grundade på alldeles enahanda rörelse, då bildandet af en sådan reservfond lätteligen nu låter verkställa sig genom den år 1835 ingående discontvinsten för år x834j hvilken, lika med öfriga bancovinsten Den 3i Januari. för i835 bildande källor, är ännu alldeles odisponerad, och då det icke torde vara lämpligt att å denna reservfond beräkna bögre ränta, än hvad creditivfonden med full visshet i ren behållning minst kan afkasta, eller att beräkna den å mindre summor än jemna 100 r:dr; så får jag vördsamt föreslå, till införande i bancoreglementet, dels i följd af redan åberopade R.
St:s beslut, dels såsom nytt i sammanhang dermed fattadt beslut: 1:0
Såsom reservfond för discontlånerörelsen intill nästa riksdag afsättas för Bancodiscontverket 100,000 r:dr b:co, för Götheborgs lånecontor 40,000 r:dr b:co och för Malmö lånecontor 20,000 r:dr b:co.
Denna fond bildas för Bancodisconten genom återstoden af 1816 års innehållna vinst, sedan r:dr 39,169: 28. 8. b:co vid innevar. riksdag blifvit af R.
St. anordnade till betäckande af dels afskrifna, dels inom linien förda fordringar.
2:0 Å denna reservfond beräknas ränta, efter 4 för 100 om året, från i835 års början, hvilken ränta vid hvarje års slut tillägges reservfondens behållning och på lika sätt göres räntebärande, dock så, att endast ränta beräknas å fullt 100 r:dr-tal.
Boye, Ludv.: I anledn. af R. o. Ad:s nyligen fattade beslut, rör:de brännvinsbränningens utöfvande, samt under åberopande af den rätt 56 § af Riksd.Ordn. förunnar, får jag vördsamt göra den motion: att ägare eller brukare af jord, som, innan han jorden tillträdt, anmält sig till begagnande af den samma jord tillkommande bränningsrätt, och altså derför debiteras fr. d. t Jan. till ultimo Mars, må vara tillåtet att för tiden fr. d. 1 Jan. till d. i4 Mars, då han först jorden tillträder, utöfva rättigheten å det hemman, der han är bosatt); med vilkor likväl att icke begagna panna af större rymd, än som å det tillträdande hemmanet får nyttjas, samt att hans bostad är belägen inom samma fögderi som det hemman, för hvilket han bränner.
Såsom skäl till denna motion får jag här bilägga ett af K. Götha Hofrätt meddeladt utslag af d. 21 Jan. 1834, utvisande, huruledes en tilltalad bonde blifvit af den ena domstolen befriad, men af den andra dömd såsom lagbrytare, för det han utöfvat en rättighet, för hvilken han betalade skatt, och hvartill han altså bona fide ansett sig ovilkorligen berättigad.
För denna motion begär jag remiss till Bevilln.
Bilaga, K. M:s och Rikets Götha Hofrätts utslag på de besvär, kronolänsmannen C. O. Söderberg anfört deröfver, att Norra Wedbo häradsrätt, hvarest klaganden, efter stämning, yrkat ansvar å Jöns Svensson i Målsånd, för det a88 Den ii Januari. denne under nästl. år innehaft oförseglad brännvinsbränningsredskap å annat ställe, än der han till brännvinsbränning varit skattskrifves samt jemväl å förberörde ställe tillverkat brännvin, genom utslag den 3:dje nästl.
Juli sig utlåtit: att, ehuru Jöns Svensson, som, enligt obestridd uppgift, var för nämnde år skattskrifven för brännvinstillverkning å hemmanet Målsånd, medgifvit, att han intill d. i4 sistl.
Mars, då han flyttat till nyssbemälda hemman, tillverkat brännvin å hemmanet Germundstorp, der han till sagde tid varit boende och hvarest han förut skattat för dylik tillverkning; likväl och som klaganden icke styrkt, att Jöns Svensson begagnat större brännvinsbränningsredskap å Germundstorp, än hvarför han till begagnande i Målsånd varit berättigad, och brännvinsbränning å begge dessa ställen ej på samma gång utöfvats, fördenskull, och då Jöns Svensson på en tid hvarken ägde eller brukade begge omförmälda hemman, samt /|3 § af K. förordn. d. iS Juni i83o således ej var lämplig till nu förevar, fall, fann häradsrätten, att Jöns Svensson, som genom åtalade brännvinstillverkningen ej begått underslef, ej heller kunde till ansvar derför fällas, utan blef han från klagandens påståenden frikänd; öfver hvilka besvär Jöns Svensson, hörd, sig förklarat; Gifvet i Jönköping d. 21 Jan. 1834. K.
Hofrätten har öfvervägat hvad anfördt blifvit och handlingarna i öfrigt innehålla; och som forklaranden, enär han för nästl. år låtit skattskrifva sig för brännvinstillverkning endast å hemmanet Målsånd, varit, enligt 8 och 4-3 i K. förordn. d. 25 Juni i83o, oberättigad att, på sätt som skett, vid hemmanet
Germundstorp en del af året tillverka brännvin, så, och i förmågo af nyss åberopade samt 4[ §§ i samma K. förordn., pröfvar K.
Hofrätten rättvist, med ändring af öfverklagade utslaget, döma forklaranden Jöns Svensson att böta 33 r:dr 16 sk., en tredjedel till Kronan och två tredjedelar till åklagaren; hvarförutan forklaranden förverkat brännvinsbränningsi edskapen, som genom klagandens försorg bör å offentlig auction försäljas och hvars försäljningsbelopp, hvilket lika med böterna fördelas, skall till anteckning i saköreslängden redovisas å Norra Wedbo härads nästa derefter infallande ling.
Ett exemplar af detta K.
Hofrättens utslag öfversändes till Konungens Bef:h:de i Jönköpings län, för att verkställas.
Den af parterna, som med utslaget är missnöjd, må deremot, inom eller sist å 45 dagen härefter före kl. 12 på dagen, hos K. M. uti Dess Just.revision anföra und. besvär, dervid Jöns Svensson bör foga antingen bevis, att de honom å - Den 3i Januari. ådömda böter blifvit nedsatta hos Konungens Bef:h:de, magistrat eller kronofogde i orten, eller ock, om han det ej förmår, intygande om sin fattigdom, meddeladt af domstolen eller domaren eller, om det ej kan ske, af vederbörande kronobetjent eller pastor i den församling, der Jöns Svensson bor, hvarförutan iakttages, att, om den klagande ej egenhändigt undertecknar besvärsskriften, författaren derå bör utsätta sitt namn och yrke, samt fullmagt till besvärens inlemnande dem vidfogas, allt vid äfventyr, att rätt till talan emot utslaget eljest förloras.
Actum ut supra.
Hofrättens vägnar.
A. Leyonhufvud.
J. M. Crusenstolpe.
Vidimeras Carl Fr. Wåhlin. J. Wick bom.
Vid förnyad föredragning af Constit.Utskts d. i5 dennes på bordet lagda memor.
N:o 71, ang:de R. o. Adrssamt BondeSt:s återremisser på memor.
N:o 48, godkände R. o. Ad. samtliga uti nämnde memor.
N:o 71 föreslagna, såväl nya som förändrade voter:spropos:r.
Till pröfning företogs Constit.Utskrs d. i5 dennes på bordet lagda memor.
N:o 72 med föreslagna tillägg till i3 och 17 §§ Riksd.Ordn. i afseende på universitetens representation.
Utsk. har här föreslagit en förändring, hvarigenom valrätten för academierna, vid utseende af riksdagsmän, skulle komma att inskränkas endast till aeademiska consistoriernas ledamöter samt de ordinarie adjuncterna.
Jag kan icke finna något skäl till en sådan inskränkning, desto mindre som derigenom inträffade, att lärare och tjenstemän vid universiteten, hvilka äga högre värdighet än ordinarie adjuncter, likväl uteslötes från valrätt.
Jag känner t. ex. bestämdt, att det finnes 2:ne ordinarie professorer i Lund, som icke hafva säte i consistorium.
Dessutom blefve e. o. professorer, enligt förslaget, jemväl uteslutne.
Academiesecreteraren och räntmästaren hafva jemväl högre värdighet än adjuncterna och finge likväl icke deltaga i valen.
Jag anhåller, på grund af dessa aninärkn:r, om återremiss af betänk., med antagande såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka, att alla med fullmagt försedda lärare och tjenstemän vid universiteten må deltaga i riksdagsmanna valen.
Jag instämmer till en del med Hr Dalman; men icke kan jag medgifva, alt samtlige 18 H. 37 Sen 3i Januari. eftibets- oell tjenstemän -vid academierna må deltaga i de ifrågavar. valen, ty då lomme exercitiemästare jemväl att höra till dem, som utsåge representanter för universiteten; och det kan jag icke anse lämpligt.
Med iakttagande af en sådan subtraction från den af Ilr Dalman yrkade utsträckning skall jag icke sätta mig emot hans förslag.
Jag kan väl egentligen icke bestrida riktigheten af den anmärkt).,. att exercitiemästarne icke ovilkorligen böra vara valberättigade; och jag hemställer derföre, om icke stadgandet kunde sålunda bestämmas, att alla de lärare vid academierna, som undergått facultetsexamen, må få deltaga i valen.
Sedan ett sådant specimen vore af~ lagdt, vet jag icke, hvarföre uteslutande borde äga rum, äfven om, på sätt den siste värde talaren befarat, personen skulle vara dansmästare eller något dylikt.
För min del anser jag det vara säkrast att antaga Utsk:s redaction, på det man icke, genom användande af dylika obestämda ordalag, som dem Hr Dalman uppgifvit, må komma i bryderi vid tillämpningen.
För närvar, är t. fex. gymnastikläraren i Skara uti en sådan kategori, som Hr Dalman uppställt; men jag kan icke finna, att det i allmänhet vore lämpligt att inrymma hans likar bland dem, som få utse representanter för ett universitet.
Hvad academiesecreteraren och ränt mästaren angår, så äro de academiens tjenstemän och behöfva ingalunda att vara vetenskapsmän.
Jag finner det således vara utan skäl att låta dem deltaga i val af representanter för universiteten, såsom lärdomssäten.
I annat fall, borde afven kamereraren i Yetenskapsacademien, om han icke vore dess medlem, få deltaga i val af riksdagsmän för academiera.
It. o. Ad. torde altså finna, att om man icke inskränker sig till hvad Utsk. föreslagit, kommer man in i obestämdheter, som alstra strider vid tillämpningen.
Jag anhåller altså om propos. till godkännande af Utsk:s förslag.
Om man äfven medgifver, att det icke Vore principenligt, att de s. k. artium magistri deltaga i representantvalen för universiteten, kan man deraf likväl icke draga den slutsats, att docenter i vetenskaper och språk derföre böra förlora sin valrätt.
Att man kan uppställa § så, att de förra blifva uteslutna, men icke de sednare, visar tillämpningen af §, sådan den hittills lydt, och enligt hvilken äfven docenterna deltagit i valen.
En sådan tillämpning lärer ock blifvit fastställd af Högsta Domstolen.
Bättre, än att antaga det nya förslaget, vore altså att bibehålla den gamla redactionen.
Men jag ber att få fästa uppmärksamheten derå, att det just är de yngre lärarne, hvilka äro kallade att arbeta i framtidens vingård, som måste hafva det största interesset vid Representationens förhandlingar.
De aldre lärarnes vilkor och förhållanden äro redan bestämda; de hafva sällan något hvarken att vinna eller förlora vid samhällets fortgång eller tillbakaskridande.
Orsaken till ändringen är den, att ehuru det kan synas fördelaktigt för universiteten att få välja a:ne ledamöter hvardera, har den dryga kostnaden dock föranledt dertill, att endast en riksdagsman blifvit vald.
På det stadgandet i denna del måtte blifva sålunda bestämdt, att tvekan icke kan uppstå derom, huruvida det kan vara ett åliggande för univei’siteten att sända arne representanter hvar, har frågan om ändringen uppstått; och derefter gällde det den, att få stadgandet om ändringen klart uttryckt.
Utsk. har då ansett nödigt att tydligt uttrycka gränsorna för valrätten, och detta har Utsk. trott sig ernå genom den föreslagna redactionen.
Vill man jemväl innesluta docenterna bland de valberättigade, så har jag icke något deremot, blott föreskriften blir klar.
Den talare, som gjort anmärkn., har sjelf medgifvit, att utsträckningen icke bär omfatta alla lärarne; men gränsen är icke så lätt att utfästa.