Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu säger man, att detta vilkor icke äger egenskap af lag, utan endast tillhör det 3.'
Den 17 Mars e. m. reglementariska.
Jag kan icke inse, hvaruti skillnaden består, och tror mig derföre hafva haft rätt.
Efter jag fått ordet, torde det tillåtas mig att till svar åt den siste värde talaren lemna den upplysning, att banklagen alldeles icke åberopar dessa stadgandet), rörtde proportionen såsom 5 till 8.
Men då jag begärde ordet, var det egentligen för att framställa min öfvertygelse i anledn. af hvad Gr.
Posse nämnt rörtde de garantier, som numera icke skulle finnas för realisationens verkställande, Jag anser nemligen 72 §:s nya redaction icke vid sista riksdag hafva varit beräknad såsom någon garanti, nödvändig innan vexlingen.
Sista Ständer beslutade, att vexlingen skulle ske år 1833 samt att, då Ständerna sedan eller j835 skulle sammankomma, man skulle afgöra, om 72 §:s nva redaction vore behöflig.
Jag förblifver således vid dea öfvertygelse-, att alla de garantier, som i83o funnos, ännu gifvas i detta ögonblick.
Af sådana skäl och då hinder häremot icke möter i 49 §•
Riksd.Ordn., anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm. 0111 följande propos., som jag uppsatt och anser vara i öfverensstämmelse med hvad andra talare äfven begärt, nemi.: R. o. Ad. återremitterar mentor., med anmodan till BancoUtsk. att, så skyndsamt som möjligt, till R.
St. inkomma med svar, huruvida, med bibehållande af den lånerörelse, som nu bedrifves, och oansedt reella fonden ej ännu till sedelstocken är till fullo såsom 5 till 8, utvexling kan, med full framtida soliditet för Banken, äga rum på den af K, IM. föreslagna dag, eller d. 1 Juli år i834* Hr Cederschjöld:
Sedan realisationens motståndare blifvit drifna ur sina öfriga positioner, hafva de samlat sina få återstående stridskrafter i den svaga skansen af proportionen som 5 till 8.
Emot denna skans vill jag derföre nu rikta hela mitt anfall, och jag hoppas, att den icke länge skall bålla sig, Uti bancoreglementet stadgades år i83o i afseende på berörde proportion, att, vid beräkningen af sedelstocken, summan af depositioner i vexelbanken måtte vid den tidpunkt, då anmälan örn utvexlingens verkställighet skall af BancofuIImägtige ske, antagas till 2,400,000 r:dr på sådant sätt, att hvad som öfverstiger detta belopp, skall tilläggas summan af utelöpande sedlar, och hvad depositionerna äro mindre, afgå på den summa, som i sedlar beräknas fordra l inlösen.
Enligt Stats- och BancoUtskms betänk.
N:o 14, pag. i83, hade sjelfva summan blifvit bestämd såsom det belopp, hvilket kommer närmast medeltalet af hvad depositionerna under en längre tid af ar utgjort.
Men som depositionerna, enligt hvad jag vill minnas från den tid jag tar revisor, betydligt ökats sedan sistlidne riksdag, ända Den 17 Mars e. m. 349 derhän, att de i medeltal för de fem sista åren uppgå till mer än en million utöfver den summa, som R.
St. år i83o utsatte, så behöfver man nu blott, efter förra Ständernas princip, rätta sjelfva summan och upphöja den med en million, för att, utan vidare uppköp af en enda shilling silfver, få det olycksaliga vilkoret af 5 till 8 fullkomligt uppfyldt, öfver och icke under.
Man behöfver sålunda i denna del icke på ringaste sätt jemnka och capitulera med realisationens motståndare, ulan man kan, pä sätt jag nu föreslagit, med det noggrannaste iakttagande af förra Ständernas beslut genast förklara Banken färdig till silfvervexling.
Fi’ih. af Nordin:
På det vi en gång må få slut på frågan, hvad proportionen som 5 till 8 betyder, har jag begärt ordet.
I banklagen finnes intet ord derom; men i reglementet, som sednaste Ständer lemnade sina Bancofullmägtige, föreskrefvo Ständerna, att när silfverfonden erhölle en proportion till sedelstocken såsom 5 till 8, skulle Bancofullmägtige gifva K. M. sådant tillkänna.
Således beror nu frågan endast på en klar föreskrift, att vexlingen skall börja utan afseende på denna proportion; och meddelandet af en sådan föreskrift innebär icke den ringaste ändring hvarken 1 reglementet eller banklagen.
Jag har ansett mig böra yttra min opinion i detta fall, enär jag, utom Frih.
Boye, nästan varit den enda, som ansett raeraor. böra läggas till handlingarna.
Man skulle tro, att jag svalnat för realisationen; men sådant är ingalunda fallet.
Slutligen får jag förklara , alt jag med nöje underkastar mig, hvad R. o. Ad. i denna fråga beslutar.
Det är blott några ord, jag tager mig friheten ätt yttra i anledn. af hvad som blifvit antydt, som skulle proportionen af 5 till 8 icke vara ett af Ständerna vid sista riksdag beslutadt vilkor för myntbestämningslagen. 2 §. uti densamma bevisar, att denna proportion utgör ett sådant vilkor.
Jag anhåller, att denna §. må blifva uppläst, för att visa, huru lagens föreskrift i närvarande ögonblick är beskaffad i afseende på Bancofullmägtiges åligganden, innan utvexling linge äga rum.
Det ankommer på BancoUtsk. att föreslå och på nuvarande
Ständer att besluta om qvarstående eller ändring af vilkoren för utvexlingen, såsom Hr v. Hartmansdorff antydt; men innan sådant beslut fattats, qvarstå dessa vilkor.
Bancofullmägtige skulle ingå med anmälan till K. M., när proportionen emellan silfverfonden och sedelstocken såsom 5 till 8 vore uppnådd.
Jag hade föreställt mig, att BancoUtsk. kunde säga, att denna proportion finnes eller icke finnes.
Jag tror mig hafva försvarat den tanken, att förenämnde proportion är ett vilkor, som i 2 5- af myntbestämningslagen blifvit åberopadt genom de anbefallda förberedande åtgärderna, som borde varit uppfyllda, innan Banco - 35o Don fj Mars c. m. fullmägtiges skyldighet inträdde att till K.
M. göra anmälan om utvexlingens början.
Heijne har förekommit mig i hvad jag ville yttra.
Jag vill blott erinra derom, att den tillrättavisning, jag fått, icke stigit mycket i värde.
Då det medgifves, att vilkoret finnes, ål' det ju detsamma, om det förekommer i det ena papperet eller i det andra.
Den siste talaren tyckes icke mycket bry sig om, huruvida en föreskrift finnes i det ena eller andra papperet.
Är det icke skillnad, om den t. ex. står i grundlagen eller allmänna lagen.
Det är något lösligt att så behandla saken.
Till R. o. Ad:s upplysta bedömande har jag framställt mina tankar.
1 Jag har ej trott, att jag lösligt behandlat något ämne, och skall undanbedja mig ett sådant yttrande.
Må den värde ledamoten akta sig för att lösligt behandla personer.
Sjelf skall jag akta mig derför. IJ.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: K. M. har uttalat sin åsigt om Bankens öppnande till utvexling den i instund.
Statsrådsprotocollet, som åtföljde den nådiga skrifvelsen, vittnar, att Konungens rådgifvare tillstyrkt densamma.
Såsom en af dem får jag för min tanke blott åberopa detta protocoli.
Enskildt vill jag tillägga, att då ingen innerligare än jag önskar, att det tvifvelsmål, i händelse det ännu finnes, måtte upphöra, huruvida en högtidlig lofven skall blifva lag, sä förenar jag mig, på de af Gr.
Ehrenborgh anförda grunder, med dem, som begärt återremiss af memor., med föreskrift för Utsk. att skyndsamligen inkomma med bestämdt utlåtande i frågan.
Den opinionsyttring, som derigenom uttalar sig, är, enligt min öfvertygelse, icke behöflig för Utsk., och jag hemtar derför tillräckliga skäl från hvad ordföranden i BancoUtsk. yttrat; men jag tror, att den kan vara nyttig och nödig föiallmänheten och för Svenska folket.
Det är derföre, jag med glädje biträder den.
Landtm, hemställde, arn R. o. Ad. ansåg de vid BancoUtsk:s memorial
N:o 4 gjorda anmärkningar hindra dess antagande och detsamma således böra återremitteras.
Upplästes och lades på bordet BeviIIn.Utsk:s d. i5 dennes afgifna memorial N:o 2, ang:de återlemnande af Prosten Doctor Björkmans till Högv.
PresteSt. ingifna memorial om portofrihet för contractsprostarnas skrifvelser i embetsärende!-.
Vid Ur Bruncronas d. 1 dennes väckta motion om ban - Den ij Mats e. ra. 351 colån för Stockholms invånare till uppförande af nybyggnader för handtverkare och arbetare här i staden får jag vördsamt meddela den upplysning, att Stockholms Brandförsäkringscontor allt sedan år 1818 lemnar lån till dylika företag mot 2 procts ränta och 2 procts årlig afbetalning på capilalet.
Under dessa förflutna 16 år hafva endast 10 personer begagnat denna förmån, och deribland blott en enda murmästare, oaktadt sådana hafva egna arbetare att tillgå.
För egen räkning har jag ä en af mina egendomar uppfört en 3:ne våningars stenbyggnad för arbetsclassen, utan att hafva betjenat mig af detta lånebiträde, så förmånligt det än tyckes vara.
Härigenom har jag kommit till den erfarenhet, att orsaken, hvarför allmänheten så sällan tillitar sådana Brandförsäkringseontorets byggnadslån, måtte härröra deraf, att boningsrum för arbetsclassen verkligen aro flera i Stockholm att tillgå, än för denna class af medborgare behöfvas, eller åtminstone vid flyttningstiderna efterfrågas, emedan då vanligen smärre hushåll hyra rum, der de sedan till sig inhyra slägtingar, bekanta och andra sina likar.
Genom sådana sammanflyttningar skadas och illa medfaras de uthyrda rummen, så att husägaren derigenom får vidkännas vida drygare reparations- och renhållningskostnader, än han möjligen kunnat förmoda.
Dessutom torde skälet till missräkning med sådana byggnaders uppförande, äfven med de föreslagna lättare tillgångarna, vara, till och med om egna arbetare användas, alt mången arbetare saknar tillräcklig sysselsättning, icke endast vintertiden, då åtskilliga arbeten inställas, utan äfven om sommaren, då Stockholm de sednare åren öfversvämmats af arbetssökande från Wermland och andra provinser; hvartill äfven mycket måtte bidraga den stora införseln af sådana utländska varor, som äfven bär i landet med mycken skicklighet kunnat tillverkas, hvarigenom Stockholms mantalsskrifna arbetare beta ges en oafbruten och tillräcklig förtjenst, och hvilka omständigheter sätta dem ur stånd att ordentligen betala sin hushyra samt att, såsom i förflutna tider, magta bebo rum, utan att intaga andra till deltagande uti hvi’an.
Jag anhåller vördsammast, att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Hr Bruncronas motion till Oecon.Utsk., dit densamma d. 3 dennes remitterades.
Remitterades till Oecon.Utskottet.
Hr af Ekenstam, Israel, hade ingifvit ett anförande, som upplästes, så lydande:
Jag har dröjt tills efter motionstidens slut, för att på ett ställe kunna sammanföra de anmärkningar, som jag anser nödiga vid gjorda motioner och yttranden i brännvinsbränningsfrågan; och jag uppställer dem här nedan i nummerföljd, för mera redighet skull och för lättheten att sedermera vid behof kunna dem särskildt åberopa: 352 Den 17 Mars e. nu 1:0
Man har yrkat, att, då brännvinsförbud kommer i fråga, föranledt af missväxtår, samma förbud då ej må utsträckas tili hela Riket, utan göras partiel! för de localer, sora vederbörande kunna anse vara i verklig beröring med de vanlottade provinserna.
Med Sveriges vidsträckta kuster, och sedan Götha-, Trollhätte-, Hjelmare- och Strömsholmscanaler samt de genom dem förenade större och mindre insjöar lemnat ett ansenligen utvidgadt tillfälle för sjötransport från och till de inre delarna af landet, torde knappast finnas något län i Riket, sorn ej directe eller indirecte tager en känbar inflytelse af varuomsättningen vid dessa kuster och stränder.
Skälen för en motsatt åsigt äro så klena, att jag ej anser dem värda tidsutdrägten af citerande och vederläggning; ingalunda derifrån undantagen en värd talares declamatoriska försäkran i detta afseende, att han ej kan fatta, huru en enda kappe säd kan komma från Jönköpings län till Westerbotten.
Om en bristande industri någon gång hos köpmännen ännu icke så hastigt, som man skulle önska, sätter prisen i jemnvigt, så blir en sådan egentlig okunnighet småningom afhjelpt just derigenom, att inga isolerade bestämmelser förvexla industriens allmänna stråt.
Värre än de mercantila olägenheterna af partiella brännvinsbränningsförbud framställer sig den o r eda, som oundgängligen skulle derigenom uppstå på de vidsträckta gränsorna emellan sådana gynnade och missgynnade provinser.
Jag anser, att de motiver till oro, sorn derigenom kunde uppkomma, skulle gö‘ra mera ond blod (som man säger), än de otroliga anledningar till uppror, dem man här såsom troliga förespeglat oss. 2:0
I afseende på tiden för den årliga brännvinsbränningen är min fasta öfvertygelse, att 2:ne månader om året äro mer än tillräckliga för att fylla de angifna beli ofven, hvilka, ehuru inbillade och af missledning tillkomna, dock äro genom vana och fördom så rotfästade, att de endast ^småningom kunna ytterligare inskränkas af en närmare upplysning om eget verkligt interesse.
Jag anser mig hvarken behöfva besvära Ståndet eller Utsk. med bevis 0111 2tne månaders tillräcklighet såsom productionstid för struparnas billiga behof.
Den calculen blir alltid evident, så snart den företages, synnerligen för Utsk., som i alla fall kommer i nödvändighet, genom de i ämnet gjorda motioner, att sjelf uppgöra en sådan beräkning på grund af de facta, som i deni blifvit framställda.
Såsom bidrag till den frågans besvarande: huru mycket brännvin kan produceras inom Riket under a:ne månader med den bränneriredskap, som finnes? får jag endast summariskt erinra, att med den rymd af 3,543,000 k:r brännvinspannor (per medium 2o|k:a hvardera), hvilka till taxering äro anmälda, otvifvelaktigt kan produceras Öfver 3o millioner k:r brännvin i hvarje Den 17 Mars c. m. 353 månad.
De, som af ett eller annat egoistiskt eller missförstod t interesse vilja bibehålla latituden för brännvinsbränningen så stor som möjligt, våga derföre ej heller vidare argumentera med struparnas behof, utan begifva sig genast till 3:ne andra omständigheter, nemi.: a) laudtboens behof af penningetillgång för kronoulskyl dernas afbördande; b) ladugårdens behof af ökad stillning; c) åkerns behof af ökad spillning.
Sedan det icke numera lärer kunna nekas, att allmogen kan, på 2:ne månader, tillverka allt det brännvin, som den ämnar och förmår åstadkomma, och då dermed början får göras vid slutet af Nov. månad, torde det första af dessa inkast ej fordra vidare vederläggning.
Hvad beträffar ladugardens behof af ökad stillning vid foderbrist om våren, så har omtankan nog spelrum i detta afseende för att utdryga en ringa fodertillgång genom besparing under dranktilloppet, eller under Dec. och Jan. månader, så att densamma blir tillräcklig under den med farhåga emotsedda s. k. vårskarfven.
Hvad deremot beträffar åkerns behof af ökad spillning, så är genom ojäfviga physiska och mathematiska bevis fullständigt ådagalagdt, ej allenast att drankgödselns qvalitet är utomordentligt svag, ända till den grad, att god-, Seltillgången derigenom icke får någon positiv tillökning, utan än värre, att den relativa tillökning, som vill synas uti en ökad qvantitet, ingalunda ens till massa motsvarar behofvet för återställelse i bördigt skick af den vidgade åkermark, som producerat materialierna till dranken.
För den uppmärksamma beräknaren blir detta bedröfliga factum ovedersägligt och står i full öfverensstämmelse med stor production af säd och potates, så länge den för brännvinsbehofvet upprifna åkerjorden, genom det missförstådda interesset, ännu ej hunnit fullkomligt utmagras, hvilket ofelbart skall följa af brännvinsbränningens fortsättande i dess nuvarande skick.
Deremot kan inskränkning af brännvinsbränning verka den förmån, att en god del af den, på konst, för brännvinsbränning uppdrifna productionen af näringsämnen kommer ladugårdarna iinmediate till godo genom utfodring, och sålunda directe och ofelbart gifva landtbruket en verklig, i stället för en illusorisk eller fe'brile, styrka.
En gång, när den ökade productionen icke blir, hvad man kallar, konstgjord, utan åstadkommen på en mindre, men bördig åker, då först inträder ett annat förhållande med brännvinsnäringen.
Såväl egen som andras practiska erfarenhet öfverensstämmer påtagligen med de vetenskapliga upplysningar, som i detta ämne äro att tillgå genom undersökning af Svenska män med Europeisk ryktbarhet. 4 H. “ 45 354 Den 17 Mars e. m. 3:o Angående tiden för brännvinsbränningens afbrytande i 2lne terminer, så måtte väl den ideen af sig sjelf förfalla vid betraktande af den kostnad och de oredor, som skulle uppstå genom pannornas dubbla försegling inom ett och samina är.
Man vill till och med uppgifva kostnaden för detta ändamål öfver hela Riket till 40,000 r:dr för hvarje gång, på satt sorn den nu sker.
Då bränning får ske om hösten, eller vid slutet af Nov. månad, samt då foderbesparingen, såsom i föregående punkt är visadt, likaväl kan ske om vintern som om våren, så finnas ej, mig veterligen, några skäl, sorn tala för de dubbla terminerna, men många emot desamma. 4:o En värd talare, Hr Charpentier, har med skäl ifrat emot främmande tillsatser i brännvinet, hvilka ganska synbart skola hafva medfört skadlig verkan på garnisonen i hufvudstaden.
Detta är en allmän samting, icke allenast för hufvudstaden, utan allestädes, i den mån som brännvinet mer eller mindre begagnas.
Motionären har dervid endast vidrört de skadliga tillsatser, som med afsigt bibringas brännvinet.
Jag tror deremot, att den er g, som sjelfmant åtföljer fabrikationen uti redskapens nuvarande skick, spelar skadligaste rolen bland de främmande tillsatserna, äfvensom i dranken (jemte ättikesyran).
Denna giftblandning skulle blifva ännu ymnigare, om redskapen skoftals hvilar, såsom i /öregående punkt omtalas.
Jag rangerar mig för ett ögonblick i fiendens leder och yrkar med de supande, att vid redskapens bestämmande hufvudsakligen göres afseende derpå, att den, åtminstone möjligen, må kunna rengöras invändigt från erg, hvilket icke nu är fallet.
Flenser i kopparrörens bugter, förtenning, eller ock bruket af jernrör, der sådana kunna gagnas, är en billig de supandes fordran. 5:o
Sättet att motverka de främmande ämnenas tillsättning i brännvinet, hvilka med afsigt ditkommit för att gifva det en apparent styrka, tror jag böra, med största hopp örn framgång, sökas på alldeles motsatt väg emot den föreslagna, just derföre, att missbruket har tillkommit för att efterapa den påbudna styrkan.
Att ytterligare skärpa ansvaret för försäljning af undergradigt brännvin, utan alt tillika kunna åstadkomma någon verksam controll emot tillsatserna, hvilka endast genom chemisk åtgärd kunna upptäckas, synnerligen som de lätteligen kunna så göras, att till och med proberaren eller det laggiltiga instrumentet ger ett falskt resultat, och utan att det blir möjligt vid upptäckten att skilja tillverkarens operationer i denna väg från försäljarens i andra eller tredje hand; ett sådant ansvar anser jag derföre mera motverka än befrämja ändamålet.
Deremöt tror jag, att en icke ringa anledning till detta skälmstycke skulle undanrödjas och dessutom liera fördelar vinnas, om försäljningen i minut af undergradigt bränn - Den i j Mars e. m. 355 vin Liefve Lär tillåten lill ungefärligt lika styrka som det portvin, de mera bemedlade folkclasserna förtära, och hvarmed jag anser, att massan af de supande saklöst kan vara belåten.
När den lagliga pretentionen på starkt brännvin blir undanskaffad, tror jag, att en god del af anledningarna till denna slags förfalskning skall derigenom blifva mindre verksam.
Mig synes dessutom, att ett betydligt, ett önskvärdt steg till återgång från dryekenskapsvanan vore vunnet, om den supande, i sitt stora antal supar, småningom kunde vänja sig att intaga och Alnöjas med ett ringare qvantum spiritus, synnerligen som erfarenheten gifver vid handen, att ju mindre qvantum spiritus menniskan förtär och ju mindre concentrerad den är, ju mindre skada medför den. 6:0
I afseende ej mindre å sättet än beloppet af brännvinsbränningsbeskattningen tillhör jag den åsigt, som yrkar all den stränghet, allmänna opinionen möjligen kan medgifva.
Skälen dertill äro, uti aktningsvärda representanters framställningar med samma tendens, redan komna Utsk. tillhanda, hvadan det vore öfverflödigt att sådana nu ånyo upprepa.
Jag åtnöjer mig derföre att såsom ändamål an gifva beskattningens verkan på brännvinspriset intill 1 r:dr 24 sk- h:co såsom minimum.
Detta ändamål kan vinnas på flera vägar; men lika viss är den möjligheten, att representanternas skarpsynthet i detta fall kan misstaga sig om de rätta medlen för den längd af tid, som de icke äro samlade.
Med en sådan möjlig förutsättning och med ett varmt behjertande af landets lidande genom bibehållande af en misslyckad, ehuru välmenande mesure, torde det blifva oundgängligt för ändamålets vinnande att hos K. M. i underd. anhålla om vidtagande af nödigt tillägg i sådana åtgärder, som under Ständernas frånvaro intill nästa riksdag kunna finnas nödiga emot allmänna brännvinsprisets nedsjunkande under 1 rtdr 24 sk. b:co k:n, i den händelse alt Ständernas nu afgifvande stadganden skulle, vid användandet, icke befinnas nog kraftiga och således under tiden förfela detta ändamål.
I afseende på den intrad, som möjligen kan uppkomma af brännvinsbränningsbevillningen, hvilken ej heller med någon särdeles visshet torde kunna bestämmas, enär den ytterst beror på individernas större eller mindre begagnande af rättigheten till brännvinsbränning, får jag vördsamt föreslå, att sedan det för Statsverket deraf påräknade belopp blifvit afsatt, öfverskottet må tjenligen fördelas emellan anslag till folkskolor och premier för brännvinsexport.
I afseende på bränningsmethodernas emancipation utur okunnighetens förmynderskap är jag af en mening, mycket skiljaktig från den, Frih.
Löwen yttrat, men delar fullkomligen Hr v.
Troils klara åsigt, med blott inskränkning till 336 Den 17 Mars e. m. ett maximibelopp af pannerymd, beräknadt efter 90 k:rs (enkel redskaps) capacitet i afverkning.
Vidhållande den opinion att önska, det K.
M:s tillgörande åtgärder inå få påräknas såsom en regulator under Ständernas frånvaro till ernående af det mål, som de under sin sammanvaro härutinnan komma att besluta, exempelvis antaget brännvinsprisets upprätthållande vid minst 1 r:dr 24 sk. b:co k:n, anser jag mig emedlertid böra angifva det beskattningssätt, som jag för min del önskar må läggas till grund för Ständernas primitiva beslut i frågan.
Vid ett sådant förhållande kan jag ej ett ögonblick tveka att gifva företrädet åt Frih.
Sprengtporten ingeniösa beskattningside', hvilken, på det enda i min tanka tjenliga sätt, medlar emellan husbehofsbränningen och den fabriksmessiga brännvinsnäringen.
Dervid beder jag att endast få göra en utvidgning, som, ehuru liten, jag dock tror skall äga stor inflytelse, nemi. att ali skatt för brä n n v inspr od uct i o ne n bör erläggas vid samma tillfälle, då anmälan göres till brännvinsbränning.
Jag tror, att ett sådant vilkor innebär enda sättet att hos den lättsinnige brännvinsbrännaren vederbörligen sammanbinda verkan med orsaken; hvaremot jag är förvissad, att oin afgiften, hädanefter såsom hittills, utgår, sedan brännvinet är antingen förtärdt eller försåldt, så skall den höjda skatten icke immediate verka hos den stora massan något annat, än ett ökadt skrik öfver ökade utlagor, utan ali vidare egentlig tillämpning eller derivation. 7:0 Hr Stedts mening att uppdraga de närmaste bestyren. med reglering af detaillerna i detta ärende åt municipalauctoriteter inom socknarna hyllar äfven jag, såsom en vigtig förbättring i administrationen; dock skulle jag vilja utsträcka omfånget af en sådan directions verksamhet till häradet, i stallet för socknen, med afseende på dess stundom inträdande beröring med häradets tjenstemän.
Men för resten, och i det bela, kan jag ej anse Hr Stedts motion i brännvinsfrågan annorlunda, än såsom en stor, mycket erfaren, och skicklig fabrikants yttersta vilja, innebärande förslag till uppoffring af alla de förmåner, hvilka, med näringens, bibehållande i ett florerande skick, möjligen kunna umbäras. 8:0 Vid Frih. v. Strokirchs förtjenstfulla förslag, ej mindre till stadgar för brännvinsbränningens idkande, än i ett
Sammanhang till eriminallag emot de näringen åtföljande missbruk både i production och consumtion, anser jag för tidigt att fästa mig, enär sådana bestämmelser nödvändigt mäste i hufvudsaken basera sig på det beslut, hvari B.
St. i denna fråga stadna.
Jag anhåller vördsamt om remiss af dessa anmärkningar till Bevifin.Ulsk.
Itemitterades till Bevil(n.Utskoltet.
Den Ij Mars c. m. 35?
Hr Charpentier, Jean Toussaint, hade inlemnat följande: