Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hvad jag således tagit mig friheten anföra, och med åberopande af den närmare utveckling af saken Bankens Commissariats* och FiscalsEmbetes tryckta Utlåtanden innehålla, yrkar jag på det högsta, att Banken måtte bibehållas vid dess hittills åtnjutne forum, på sätt och med villkor BancöFullmägtige tillstyrkt.
Jag påminner mig en värd Ledamots af BancoUtskottet yttrande härstädes icke längesedan, då fråga var om säkerhetsmått för Banken i afseende å dess lån mot pant af brandförsäkrade Stadsegendomar, hvarvid han, under yttrad förundran öfver en Fullmägtigs efter hans tanka alltför långt sträckta ömhet för den enskildes förmån framför Bankens säkerhet, förklarade, att han och hans medbroder inom Utskottet alltid skulle sätta Bankens interesse i första rummet.
Af detta yttrande borde jag sluta, att en återremiss till ett Utskott med så gynnande tänkesätt för Banken skulle medföra ett efter min åsigt önskvärdt resultat.
Men då det nu föredragne Betänkandet, grundadt på ett med stor pluralitet fattadt beslut, 33 H. i4 210 Den 17 Augusti f. ro; synes rakt stridande mot anförde vackrai grundsats, och jag trott mig vid närvarande Riksdag hafva funnit, att Utskotten i allmänhet strängt vidhänga en gång antagne ideer, hvarom öfvertygelsen på förhand så orubbligt blifvit fattad, att, efter hvad påstådt blifvit, icke alltid hvarken de af vederbörande infordrade Utlåtanden, eller de anmärkningar, hvilka till återremiss föranledt, ansetts mödan värde att genomläsa, så befarar jag det snart sagdt vara utan ändamål och endast ledande till tidsspillan och omsägelser, att frågan återremitteras.
På de skäl jag andragit vore jag derföre frestad, att anhålla om Betänkandets förkastande genast; men af aktning för form, och på det icke förhastande och omognad i beslut må Högloflige Ridderskapet och Adeln förvitas, vill jag dock medgifva återremiss till Banco- och LagUtskotten, i anledning af de anmärkningar jag gjort, och hvarom jag således i ödmjukhet hemställer, att proposition måtte göras.
Ianledning af Herr Rosenblads yttrande, får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att så länge Banken är en Statsinstitution, fordras ock en särskild ordning för densamma, och då ingen enskild ingått i transactioner med Banken, utan kännedom af Bankens forum, kan han ej eller sägas derigenom vara underkastad någon nyhet.
Men följden af bifall till Utskot - l
Den 17 Augusti f. m. 211 fens förslag skall blifva stora förluster för Banken, genom försummade Rältegångsformer i Landsorterna, hvilket ej kan hända här i Stockholm, under BancoStyrelsens egna ögon.
Jag finnér ingen annan grund till Förslaget, än Juristernas önskan nu för tiden, att draga alla mål till
Domstolar af första instancen.
Men detta står ej tillsammans med allmänna intresset, och jag kan derföre icke instämma i Utskottens Betänkande.
Jag anser likväl återremiss öfverflödig, ty frågan är här endast, om Banken skall behandlas, såsom enskild man, eller såsom Landets centrala Penningeverk; och om det sednare, såsom jag tror, måste medgifvas, erfordras ock bibehållandet af den hittills gällande ordningen för Banken.
Jag anhåller derföre om proposition till afslag å Betänkandet.
Ridderskapet och Adeln täcktes fästa uppmärksamhet dervid, att alla andra privilegierade
Domstolar för corporationer eller personer äro medgifne, endast då äro svarande, men att Banken ensam har privilegierad Domstol, äfven då han är kärande.
Utskotten hafva icke föreslagit, att i detta hänseende borttaga Bankens privilegium helt och hållet, utan endast då Banken är kärande.
Förslaget åsyftar således, att sätta Banken i lika tillstånd, med alla andra, 38 H. 212 Den 17 Augusti f. m. som äga privilegieradt forum.
Om Bankenf äger intecknad fordran i Skåne, Westergöthland, eller hvilken aflägsen Landsort som häldst, synes det vara obilligt, att, vid uppkommande concours, målet ej får behandlas af Domstolen i Orten, utan att frågan om Bankens fordran skall särskildt behandlas vid IIofRätt och icke ens vid den, dit målet eljest möjligen hörer, eller fullföljes, utan nödvändigt vid Svea IlofRätl.
Hvad ersättning gifver Banken för de kostnader och den tidsförlust, som genom dessa afvägar tillskyndas hans vederparter?
Man borde dock tillse, att en hvar finge någorlunda njuta lika rätt.
"Ville man blott anföra billighetsgrunder, så borde något afseende göras på den olika förmågan bos den fattige och rike.
Hvilken har väl då lättare att på afstånd hålla ett Ombud, antingen en ringa Jordbrukare med några xooo R:dr capital, eller Banken med flera millioners behållning?
Man bar talat om den osäkerhet, som genom ombud i Landsorterna skulle uppkomma för Banken.
Men denna är ej större, än osäkerheten för enskild man att förtro sig till Ombud i Stockholm.
Banken äger dessutom, att, genom Konungens Befallningshafvande i Länen, begära Ombud, och får dem äfven lika goda med dem, som Kronan begagnar i sina rättegångar, och dermed bör Banken vara belåten.
En värd Ledamot har sagt, att Utskottens Förslag endast vore föranledt af Den ly Augusti f. m. ai3 Juristernas önskan, att se alla mål behandlade vid Allmänna Domstolarne.
Denna förebråelse kan jag åtminstone icke taga åt mig, hvars enda önskan varit, att bereda en billig jemnlikhet i rättegångs-förmoner åt dem, som hafva tvister med Banken.
Samme värde Ledamot har äfven sagt, att frågan här vore, om Banken skulle behandlas såsom enskild man, eller såsom en Statens tillhörighet och dess väsendtligaste Penningeverk.
Men Utskotten hafva ej satt i fråga, att betrakta Banken såsom enskild man, ty då borde dess privilegierade forum hafva helt och hållet upphört.
Här har endast varit fråga, att Banken borde behandlas såsom alla andra privilegierade corporationer.
Jag tillstyrker således bifall till Betänkandet.
Att upphäfva Bankens forum i de fall, då den är svarande, skulle jag anse mindre vådligt, än då den är kärande; ty de mål, i hvilka Banken är svarande, äro få, och faran för förlust vida mindre, än om Bankens Ombud försummar sig uti concurser.
Förlusten blir icke eller blott Bankens, utan Svenska Folkets, och hvarje Innehafvares af BancoSedeln.
Banken derföre fortfar att vara ett Statens Penningeverk, så länge måste starka garantier finnas för dess säkerhet och hastigheten i Rättegångsformerna.
Dessa få icke åsidosättas för alt bereda en 2i4 *7 Augusti f. ra. förmon, eller, såsom man sedermera sagt, en rättvisa åt dem, hvilka hafva förhållanden med Banken; ty man har härvid glömt, att, då dessa förhållanden uppstodo, gällde Lagen om Bankens privilegierade forum, och de enskildte hafva således, vid transactionernas ingående, förbundit sig att svara i Svea HofRätt.
Det går icke an, att, för beredandet af en fördel åt enskilde, underlåta, att stadga nödige garantier mot Bankens förlust; ty BancoStyrelsen skall eljest vid låns meddelande se sig nödsakad, att göra sådana förord, hvilka bryta hvilken Lag som häldst, sedan man snart nog måste komma i erfarenhet deraf, att
Ständerna lättsinnigt bortskänkt den säkerhet för Banken, sorn i Lagen funnits.
Jag förnyar min anhållan om proposition till af» slag å Betänkandet.
Man har, såsom skäl till afslag å Betänkandet, åberopat den våda, som skulle uppkomma för Banken genom försummelse af dess Ombud.
Jag hemställer, om ej afseende äfven bör göras på vådan af förlust för enskilde, genom tvånget att här hålla Ombud.
Banken har dessutom lättare tillfälle att välja sina Ombud, och controllera dem; men man har ofta hört omtalas de svåra följder, hvilka uppkommit för enskilde, genom deras Ombuds försummelse af Fatalier och Rättegångsformer.
Lagens fordringar hafva då i all sin Den 17 Augusti f. m. 2l5 stränghet blifvit utkräfde, och jag vet icke hvarföre Banken mindre, än enskilde,skulle vidkännas skyldigheten att rätteligen bevaka sina mål.
— Jag har för öfrigt ej annat att tillägga, än att förnya min begäran om proposition till bifall af Betänkandet.
Till hvad Herr Rosenblad yttrat, får jag, i afseende på Bankens säkerhet, blott tillägga att, om Bankens Ombud i Landsorterna icke blifva goda nog; så är det Landshöfdingarnes fel, lios hvilka dessa Ombud af Banken begäras.
Men med den skicklighet Herrar
Landsliöfdingar nu för tiden äga, och med det urval, som göres vid deras tillsättande, lärer i detta afseende intet vara att befara.
För öfrigt får jag erindra, att i Bankens Discontrörelse, som så betydligt öfverstiger FastighetsLånerörelsen, sker bevakningen utan forum privilegiatum, och man har icke funnit, att Rättegångsformerna blifvit mindre noggrannt iagttagne der, än i fråga om FastighetsLån.
Cederström har ock invänt, att hvar och en, som inlåter sig med Banken, känner förut hvad som skulle hända honom.
Denna ursäkt skulle likaväl kunna begagnas för att vägra upphäfvandet af hvarje obillig författning.
Den skulle kunna berättiga Banken att, för erhållandet af dess penningelån, utpressa huru hårda vilkor som häldst, jemväl att taga 12 procents ränta m. m.
Jag yrkar ytterligare bifall å Betänkandet.
Den 17 Augusti f. m. Hans Excellence Herr Grefven och LdndtMarskalken hemställde, om Ridderskapet oell Adeln biföll Banco- och LagUtskoltens ifrågavarande Betänkande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till afslag å berörde Betänkande.
I händelse Herr Grefven och LandtMarskalken icke kunnat utröna pluraliteten vid det svar, som Ridderskapet och Adeln afgifvit, anhåller jag om Votering.
Herr af Billbergh , Johan Petter:
I hufvudsaken instämmer jag med Herrarne von Hartmansdorff och Rosenblad, samt yrkar med dem bifall lill Betänkandet; men lill Friherre Cederström önskar jag framställa den fråga, huruvida han, med sin utmärkta kännedom om och nitälskan för Grundlagarna, skulle finna det Ständerne värdigt, att bibehålla ett privilegium för Banken, hvarigenom dess vederparter dragas från sina rätta Domstolar, då 16 §.
Konungen läte en hvar blifva dömd af den Domstol, hvarunder han rätteligen hörer och lyder.
Hvad Grundlagen förbjuder Konungen, förmodar jag den ädle Friherren ej vill, att Ständerne å deras sida skola göra.
Den 17 Augusti f. m. 217 Herr Rosenblad:
Då Friherre Cederström blott villkorligt begärt votering, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken ännu en gång täcktes inhemta Ridderskapets och Adelns svar å den först framställde propositionen.
I anledning af den slutsatts Herr af Billbergh dragit från 16 §.
RegeringsFormen, vill jag endast till Protocollet hafva anmärkt, att det just är på grund af ordalydelsen i denna § som jag icke anser lämpligt att vidtaga en förändring, som ej ens tillkomme Konungen, eller att ålägga Banken kära vid annan Domstol, än den, hvarunder Banken rätteligen, enligt dess stiftelse, lyder.
I öfrigt får jag anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes uppgifva, huru han funnit, att pluraliteten besvarat den sist framställde propositionen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Hans Excellence af de afgifne svaren icke kunnat tillförliteligen uppfatta det sätt, på hvilket Ridderskapet och Adeln behagat afgöra ifrågavarande ärende.
Herr Bråkenhjelm j Pehr Reinhold:
I fall ProtocollsUtdrag från de andra RiksStånden ankommit rörande det sätt, hvarpå Betänkandet af dem blifvit afgjordt, anhåller jag vördsamt, att Herr Grefven och 2l8 Den 17 Augusti f. m.
LandtMarskalken täcktes låta meddela oss upplysning derom.
Ännu har icke något ProtocollsUtdrag rörande detta ämne från de andra RiksStånden ankommit.
Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum, komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande Voteringsproposition:
Den som bifaller Banco- och LagUtskottens Betänkande angående upphörande af Bankens rättighet, att med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga Domstolar, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Banco- och LagUtskottens berörde Betänkande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Sedan 41» 42> 4^ oc^ 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan § till 1 eftermiddagen; Den 17 Augusti f. m. 219 och befunnos, efter voteringens slut, klockan | till 2 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer:
Ja — Nej — 3o.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Banko- och LagUtskottens ofvanberörde Betänkande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
I anledning af Kongl. Majrts till Rikets Högloflige Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse i fråga om Hans Majrts Höga Gemåls Kröning som Sveriges Drottning, har mitt samvete ålagt mig yttra, att om å ena sidan denna händelse är glädjande för Svenska Folket, skulle deremot å andra sidan en icke mindre vigtig och magtpåliggande händelse öka denna glädje och högtidlighet, den nemligen om Hennes Majrt Drottningen täcktes antaga den Lära och Religion, som Hennes Majrts Höga Gemål Pierre och Konung bekänner, och som är Sven - 110 Den 17 Augusti f. m. ska Folkets så ömt älskade och så högt värderade Religion, jag menar den Evangeliskt Lutherska.
En enda gång sedan den af Konung Gustaf den Irste, Glorvördigst i åminnelse, införda Reformationen, har en Catholsk Prinsessa blifvit krönt till Sveriges Drottning, nemligen Konung Johan den III:djes Gemål Catharina Jagellonica som år iööp i Upsala Domkyrka kröntes.
Att upprepa alla de händelser, hvilka Svenska Historien förvarat som följder af denna Drottnings främmande Religion, det hörer icke till saken.
Nog af att det för Svenska Folket i allmänhet, och förmodeligen för dess Prästerskap i synnerhet, skulle blifva en innerlig och hjertans glädje, om Svenska Folket finge emottaga den hugneliga tidning, att äfven deras Drottning bekände sig till samma Religion, som Konungen och Dess Undersåtare, och sådant skulle äfven i religiöst afseende visserligen ännu mera styrka och fastare tillknyta de trohetsband, hvarmed Svenska Folket är fästadt vid Konungahuset.
Jag hemställer derföre till Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke för att göra glädjen och högtiden ännu större, en stor deputation af alla fyra RiksStånden kunde afgå, för att hos Hans Maj:t Konungen och Hennes Maj:t
Drottningen i underdånighet anmäla denna i så mångå afseenden magtpåliggande angelägenhet, och Den 17 Augusti f. m. 221 underdåniga önskan: det Hennes Maj:t
Drottningen täcktes antaga vår tillbedda Evangelisk Lutherska Lära.
Om denna min välmenta framställning vinner Ridderskapets och Adelns bifall, torde 3:ne respective MedStånden härom genom ProtocollsUtdrag underrättas, med vänlig inbjudning att uti deputationen deltaga.
Justerades tvenne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 14 dennes förmiddagen fattade beslut.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan tre qvart till 2 eftermiddagen.
222 Den 17 Augusti e. m.
Måndagen den 1 7 Augusti 182g.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den i o
Augusti 182g.
S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 6 sistlidne Junii aflåtne, och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande förnyadt förslag till Riddarhusordning; stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: §§. 1 och 2 biföllos. §. 3 skulle erhålla följande lydelse:
Ej må någon upptaga annan Ätts namn nummer eller vapen. §§. 4» 5 och 6 biföllos. §. 7. 1 och 2 Momenterne godkändes.
3 Momentet skulle lyda sålunda:
Adelsman, som utur Riket afvikit, intill dess han, efter återkomsten, trenne år här i Riket skattskrifven varit.
Den 17 Augusti e. m. 223 4 Momentet skulle erhålla följande lydelse:
Adelsman, som, utan Konungens serskilta Nådiga tillstånd, sig emot främmande Öfverhet med Tro- och HuldhetsEd förpligtat, eller som icke, i fall han ett dylikt tillstånd erhållit, de tre sista åren före Riksdagen, varit skattskrifves samt innehaft fast egendom eller embete inom Riket.
5 Momentet skulle lyda sålunda:
Adelsman, som flyttat sitt bo och hemvist utrikes, på sätt §. 32 af 1723 års Adelida privilegier omförmäler, samt sådanAdelsmans son, intill dess han åter till fäderneslandet inflyttat, och lagligen styrkt, att hans förbindelse med främmande magt upphört; att han sig mot Konungen med ny Tro- och HuldhetsEd förpligtat, samt att han, de 3:ne sista åren, förr än han sig till säte och stämma anmäler, här i Riket skattskrifven varit. 6, 7 och 8 Momenterne biföllos. §. 8 skulle lyda sålunda:
Hufvudman, som fyllt 21 år, och som, utom hvad åldern beträffar, sjelf vore berättigad att Representationsrätten utöfva , må kunna befullmägtiga annan introducerad Adelsman, att intaga säte och vämma för Ätten.
Får Hufvudman, enligt denna Riddarhusordning, ej utgifva fullmagt, då 224 Den *7 Augusti e. m. inträde för tillfället närmaste Ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter, uti full Hufvudmannarätt.
Fullmagt, som af annan person är utgifven, kan i intet fall såsom gällande anses.
För öfrigt bör fullmagten, som antingen skall vara med utgifvarens stil öfverallt skrifven och underskrifven, eller ock lagligen bestyrkt, ovilkorligen vara författad efter följande formulair:
Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i N. skall hållas (hålles), och tager (tagit) sin början den (dag och år), befullmägtigas härmed (titel och namn) att för Grefliga Friherrlig Ätten N. N. N:o oo. Commenueurs Adeliga intaga säte och stämma på Riddarhuset, hvarvid han ovilkorligen förpligtas, att ställa sig till efterrättelse Rikets gällande Grundlagar.
Titel. §. g bifölls. §. io bifölls med den förändring, att i stället för orden: ”Derefter sammanträderföljande da”genj ä utsatt timmaJ’ borde införas följande - Den 17 Augusti e. m. 225 jancle mening:
Derefter sammanträderföljande söcknedagj å utsatt timma. §. 11. 1 Momentet skulle lyda sålunda:
Sådane anteckningar böra vara tvenne, och förrättas hvardera med tvenne upprop; hörandes första anteckningens båda upprop ske på serskilta näst efter hvarandra följande dagar, så framt ej Helgedag inträffar, då det senare uppropet blifver nästa söckdag.
Andra anteckningens båda upprop ske på en dag, hvilken bör vara den närmast Helgfria före den, sorn Konungen i Nåder bestämt till Ständernas sammanträde på RiksSalen.
2 Momentet bifölls. §.12. 1 Momentet bifölls. 2 Momentet skulle lyda sålunda:
Dör den , som fullmagt utgifvit, eller blifver han sin representationsrätt förlustig, lemne fuilmägtig det säte, han på grund af samma fullmagt innehaft.
3 Momentet skulle erhålla följande lydelse:
Blifver under påstående Riksdag, Ful!- mäglig Hufvudman för egen Ätt, och inlager säte för densamma, vare han likväl bibehållen vid innehafvande befattning, såsom Elector, Utskotts eller Nämnds Le38 H. i5 Den 17 Augusti e. m. tlamot.
Lag samma vare med den, som under påstående Riksdag blifver Hufvudman, och intager säte för en Ätt af högre värdighet. §§. i3, 14, i5, 16 och 17 bifölloSé §.
18 skulle lyda sålunda: Sedan Riksdagen af Konungen blifvit å RiksSalen öppnad, böra nästa söcknedag derefter, såvida Plenum Plenorum icke å samma dag är anbefalldt, Bänkmans- och Electors-valen verkställas.
Med dessa val förhålles sålunda, att, enligt anteckningslistan, samtlige Ridderskapets och Adelns närvarande hela antal delas uti 5oserskilta, men till beloppet lika, delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma på sista afdelningen med en person på hvardera fördelas bör.
Sedan detta blifvit verkstäldt, uppropas hvarje afdelning för sig, som begifver sig inom skranket att förrätta Bänkmansval, hvarvid hvar och en irtlemnar en sluten sedel, tecknad med en af de personers namn, som i afdelningen finnes, då den, som de fleste rösterne erhållit, är behörigen vald Bänkman.
Är någon borta, då hans afdelning uppropas, håfve han sin rätt till deltagande i valet för den gången förverkat.
Den 17 Augusti e. m. 227 De sålunda valde Bänltmän sammanträde samma dag, och välje, innan de åtskiljas, med slutna sedlar, tjugufem till säte och slämma antecknade, att vara Ridderskapets och Adelns Electorer.
Afgår Bänkman under Riksdagen, välje den afdelning, till hvilken han hört, en annan i hans ställe, på sätt stadgadt ar, hvilket nya val, efter derom dagen förut gjordt serskildt anslag, alltid in Pleno ske bör; blifver rum bland Electorerne ledigt» återbesättes det genom val af Bänkmännen, af hvilka, vid sådant tillfälle, minst 26 böra vara tillstädes och i valet deltaga.
Alla andra Electorer och Nämnder, som till serskilte befattningar, enligt RegeringsFormen och Riksdagsordningen, erfordras, väljas efter derom dagen förut skedt anslag, aF Ståndet samfält in Pleno, §.
19 bifölls med den Förändring, att de tvenne sista perioderne deraf borde lyda sålunda; Electorerne må ej sammanträda till val, utan föregången anmodan derom af LandtMarskalken in Pleno, samt derefter gjordt anslag; och böra minst tretton närvarande i valet deltaga.
Val-protocollet bör genast» af minst samma antal Electorer undertecknadt, till RiddarhusSecreteraren försegladt aflemnas* 38 II. »5* Den 17 Augusti e. m. §. 20 skulle erhålla följande lydelse:
Blifver Bänkman till Elector vald, upphör hans förra befattning, och utväljes en ny Bänkman, på sätt här ofvanföre stadgadt är.
Befattnirigarne af Bänkman och UtskottsLedamot må likväl hos en person kunna förenas.
Varder Elector till UtskottsLedamot vald, upphöre han att vara Elector, så framt han ej, på sätt 23 §. omförmäler, befattningen i Utskott sig afsäger.
Elector, som kallas till Ledamot i Förstärkt Utskott eller Nämnd, bibehålle sitt uppdrag såsom Elector. §.21 skulle lyda sålunda:
Tillstånd att på högst trenne veckors tid från Riksdagen afresa, må LandtMarskalken bevilja fyra eller fem af Bänkmännen, eller af Electorerne i den ordning de sig dertill anmäla. §. 22 bifölls. §. 23. 1 Momentet bifölls. 2 Momentet skulle erhålla följande lydelse:
Ledighet ända till tre veckor må LandtMarskalken kunna bevilja högst en tredjedel i sender af Ridderskapels och Adelns Ledamöter i samma Utskott, i den ordning de sig derom anmäla.
3 Momentet bifölls.
Den 17 Augusti e. m. §.
34 skulle lyda sålunda:
Bänkinan, Elector eller Utskotts-Lednmot må, utan laga förfall eller erhållen ledighet, icke uteblifva från Bänkmännens, Electorernes eller Utskotts sammanträde, vid den påföljd, som i OrdningsStadgan serskilt finnes föreskrifven.
Sker det ändock tre på hvarandra följande sammankomster, vare han sin Riksdagsmanna-rätt för den Riksdagen förlustig.
Lag samma vare, om Bänkman, Elector eller Utskotts-Ledamot, utan styrkt laga förfall, tvenne veckor utöfver erhållen ledighetuteblifver.
Börandes sådant af Bänkmännens, Electorernes, eller Utskotts-Ordförande genast hos Ridderskapet och Adeln tillkännagifvas. §. 25 bifölls. §.
26 bifölls med den förändring, att i stället för orden:
"Anslag till Electors sammanträden skola skeJ’ borde införas följande:
Under N:o 27 skulle en ny § införas af följande innehåll:
Dör LandtMarskalk, företrädes hans ställe af den främste närvarande Ledamoten , intill dess Kongl. Majit en annan LandtMarskalk förordnat.
§. 27 i Utskottets förslag skulle erhålla N:o 28, och lyda sålunda:
Under hvar - a3o Den 17 Augusti e. m. je Riksdag skall ett fullständigt
Diarium öfver alla i Ståndet förekommande ärender föras, och i RiddarhusCanzliet vara att tillgå.
För hvarje Plenum bör, sedan Talmans-öfverläggningen för sig gått, genast uppgöras en serskild Föredragnings-lista, hvaraf en afskrift under påstående Plenum bör vara uppsatt i RiddarhusSalen, derå alla förändringar i föredragnings-ordningen, hvarom Ståndet i enlighet med 47 §< Riksdagsordningen kan öfverenskomma, skola genast anmärkas. §. 28 i Utskottets Förslag, som borde erhålla N:o 29, bifölls, och skulle elter slutet af denna § tilläggas följande:
Alla skrifteliga anföranden skola genast efter deras uppläsande afgifvas till Protocollet.