Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
§ 3 Besiktningen bör ske i närvaro av närmaste kronobetjänt på landet eller stadsfiskal i städerna eller annan trovärdig man, som kallas av den som begärt besiktningen eller av läkaren.
Läkaren bestämmer tid och ort.
Kan den som skall förrätta besiktningen få annan läkare till biträde skall denna uppteckna vad som anses anmärkningsvärt.
I annat fall görs detta av kronobetjänten eller om han inte anser sig kunna föra ett sådant protokoll av läkaren själv.
Han skall anteckna och inte lita till sitt minne.
Anteckningarna skall uppläsas, erkännas och underskrivas av den som övervarit besiktningen.
Detta protokoll ligger till grund för det betyg (attest) som läkaren avger.
Not I betyget används i möjligaste mån svenska benämningar, då konstorden (termini technici) på andra språk sätt inom parentes.
§ 4 Så snart läkaren kommit bör han underrätta sig om följande: 1: o Om den döde, som skall besiktigas, verkligen är död eller blott skendöd.
I senare fallet skall alla medel användas för att bringa den skendöde till liv igen.
Om detta inte låter sig göra skall man avvakta tiden så att tydliga dödstecken visar sig innan obduktionen företages.
Not Sådana säkra dödstecken, som liklukt, röta m m brukar visa sig inom 24 timmar, vilken är den kortaste tiden innan obduktionen får ske.
Skäl att uppskjuta tiden längre, är om man misstänker skendöd vid drunkning, förfrysning eller kvävning.
Har något hårt fastnat i strupen skall det avlägsnas.
Vid drunkning eller när kroppen blivit stel av köld, skall värmen återställas och alla räddningsmedel prövas.
2: o Hur har den döde omkommit?
Är han tillfogad yttre våld?
Har han omkommit genom olyckshändelse?
Har han själv tagit sitt liv?
Är han mördad?
3: o Den dödes namn, titel, ålder, kön, yrke, levnadssätt, lynne m m.
4: o Vilket tillstånd han var dagen, när han saknades.
Var han frisk, sjuk, redig, sinnessvag, yrade han i feber, nykter, rusig, mycket uppretad, matt och svag.
5: o Vilken dag han blev återfunnen, platsen och i vilket tillstånd.
Kroppens läge, klädsel.
Var han funnen på marken, i vatten, nedgrävd i jord eller undangömd.
Låg han framstupa eller baklänges.
Var han blodig eller fanns blod runt honom på längre eller kortare avstånd.
6: o Årstiden och luftens beskaffenhet när han saknades till dess han återfanns.
7: o Om några räddningsmedel blivit försökta, om förbindning eller annan läkarvård är använd samt av vem.
§ 5 Innan den närmaste besiktningen företages, anmärkes och antecknas: 1: o På vems befallning besiktningen anställs.
2: o Vilken tjänsteman som varit närvarande och om andra personer varit tillstädes.
3: o Dag, årtal och ort.
Kap II Om den döda kroppens yttre och inre besiktning (Inspectio et Obductio cadaveris).
§ 1 Besiktning av den döda kroppens yttre beskaffenhet (Inspeetio Cadaveris) Not I händelse liket har kläder på sig, avklädes de varsamt och besiktningen anställs i ett rymligt, luftigt och ljust rum.
Där stark röta, stank eller smitta befaras, såsom i fängelser eller under gängse farsoter, bör mineralsura rökningar omgiva liket, till de kringståendes säkerhet.
Nu anmärks och upptecknas: 1: o Om liket är kallt eller har någon värme som närmar sig till den i levande tillståndet.
2: o Om det är fett eller magert, pussigt, uppsvällt, missbildat eller tycks ha fallenhet för någon sjukdom till följd av sin kroppsbyggnad.
3: o Hudens färg och beskaffenhet.
Finns blånader, sanna eller falska, syns de i ytan eller är de djupare (contusioner).
Finns svulster, sår, nyss skedda eller rötsår, hudlöshet, brännskador eller skavsår.
Är skadorna tillfogade i livstiden eller efter döden.
Är fläckar en följd av sjukdom som skörbjugg, ros eller fläckfeber.
4: o Finns lyten, modersmärken, fläckar, vårtor eller missbildningar beskrivs de till skapnad, vidd och beskaffenhet.
Not Detta är särskilt viktigt när det gäller okända lik.
Då beskrivs om möjligt även anletsdragen, hårfärg, ögonfärg, kroppslängd och om det gäller barn även deras vikt.
5: o Om yttre huden lätt lossnar (Epidermis) eller om det finns brandiga blåsor.
6: o Om kroppen antagit stark röta, är den allmän eller mer på vissa ställen.
Är den mycket stinkande och har förruttnelsen genast börjat och hastigt fortsatt.
7: o Om lederna är böjliga eller styva.
8: o Med yttersta noggrannhet uppmärksammas om någon dold åverkan är tillfogad t ex genom fina styng av instrument eller andra införda skadliga ämnen.
Särskilt tittar man i munnen, näsan, ögonen, öronen, på halsen, ryggraden, och om anledning förekommer i stolgången och födslovägarna.
Om ämnen av ovanlig beskaffenhet nu påträffas och utflyter, anmärks mängden och en del samlas och förvaras under sigill för att senare analyseras.
§ 2 Yttre besiktningar av varje särskild kroppsdel.
1: o Huvudet Här beskrivs formen och bildningar, sår eller andra åkommor, som svullnad, inflammatorisk eller oedematös, lossning av yttre beklädningar genom slag eller hårtets slitning.
Är pannmuskeln (Musculus frontalis), nackmuskeln (M occipitalis), tinningsmuskeln (M Temporalis), senbeklädningen (Galea aponeurotica) skadade.
Sitter benhinnan (Pericranium) fast vid huvudskålen eller är den bortsliten.
Är tinningspulsådern (Arteria temporalis) eller något annat blodkärl utanpå huvudskålen skadade och givit mycket blod.
Är blodet arteriellt (rött) eller venöst (svart).
Ansiktets färg, om det är vanställt, hopfallet, uppsvällt, finns ärr, sår, nyligen skedda skador.
Är näsans ben och brosk intryckta.
Är ögonen insjukna, utstående, svullna, röda, blodsprängda, med utvidgad eller hopdragen pupill.
Har något dolt våld kunnat ske uppåt hjärnan under ögonlocken.
Är munnen och tänderna hopknipna eller öppna, läpparna bleka eller röda, upprivna, anfrätta eller mycket uppsvällda.
Finns lösa eller utslagna tänder.
Finns främmande saker instoppade i munnen.
Är tungan fastbiten mellan tänderna, sårig, svullen, blodig, anfrätt, uthängande, tillbakadragen, omvänd eller svald och på så sätt stoppar luften till strupen.
2: o Halsen Yttre skador, som spår av rand eller streck eller annat våld.
Har det uppkommit före eller efter döden.
Är ådrorna ovanligt uppsvällda.
Har en stilett genomträngt ådrorna med eller utan blödning.
Skadans storlek, djuphet och riktning om något genomträngt ådrorna, luftstrupen eller matstrupen.
Finns någon främmande kropp i strupen.
3: o Bröstet Är bröstet behörigen bildat eller vanskapt, högt, vitt, trångt, snett bakåt eller framåt utstående till vänster eller höger (knölformigt) eller intryckt (concavt).
Känns några blånade, krossningar eller sår under huden.
Är yttre bröstpulsådern (arteriae thoracicae externae) skadad och givit blod.
Syns något sår eller fin punktur under brösten eller i armhålorna.
Är revbenen (costae), bröstbenet (sternum), nyckelbenen (claviculae) eller skulderbladen (scapulae) krossade eller brutna.
Brösten hos kvinnor undersöks efter särskilda anledningar, om de har mjölk, är hårda, runda, slappa, hängande, med knölar samt färg omkrets och beskaffenhet hos vårtan.
4: o Underlivet Utseende och färg, röd, blå eller med fläckar.
Om buken är spänd, uppdriven överallt eller på vissa ställen, hopfallen.
Finns sår på ytan eller som genomträngt, blånader, ärr, skrynklor och tecken efter havandeskap.
Förekommer bråckskador, deras läge, ålder och beskaffenhet.
Är bråcket insnärjt, inflammerat eller i kallbrand.
Är yttre pulsådern (arteriae epigastricae) skadad.
5: o Yttre födslodelarna När upplysningar därom behövs anmärkes om något onaturligt i bildning eller genom våld förekommit, delarnas storlek, vidd, utbildning med eller utan hår.
Om hos mankön stenarna finns, deras storlek, friska eller sjukliga.
Om huvudet (glans) och förhuden (praeputium) är öppna och på rätt ställe.
Hos kvinnan undersöks de yttre födslodelarna och om våld förekommit mot uringången, öppningen till moderslidan, möhinnan (hymen), slidan (vagina), modermunnen, tecken på nyligen skedd barnsbörd och om kvinnan i dödsstunden var menstruerande.
6: o Ryggraden Är ryggraden missbildad med puckel, böjd åt sidorna, våldförd genom hugg och slag, krossad eller genomstungen.
7: o Lämmarna (extremiteterna) Finns blånader, ristningar, brännskador, sår, missbildningar eller lyten.
Sår på händerna som tyder på att personen försökt försvara och rädda sig.
§ 3 Närmare besiktning av sår, blodviten ooch andra skador 1: o Sårnader (Vulnera) Anmärkes var skadan finns, antal sår, är det öppet och blödande, med eller utan förlust av substans.
Är såret skuret, stucket, skjutet, krossat, rivet (slampsår).
Beskrives storlek, djup, bredd, längd, riktning och form.
Är såret färskt, har det hunnit förbindas, blivit inflammerat, bulnat (suppuration) eller gått till kallbrand (gangraen).
I var ställning har den sårade varit i förhållande till den sårande.
Vilka instrument och vapen har använts.
Är skadan tillfogad av giftig, arga, rasande djur (då det infångas och dess sjukdom iakttages innan det dödas.
) Finns främmande ämnen i såret som kulor, klädstycken eller liknande.
Om blodförlusten kan utrönas och skadans läge i anseende till ädlare delars grannskap.
Not Vid undersökning erinras, att det sårande instrumentet inte får passa in i såret, då dess form och beskaffenhet kan bli otydlig, inga kirurgiska instrument får användas förrän vid skadans slutliga öppnande.
Man underrättar sig först om tillståndet genom granskning och fingrets varsamma införande.
Likväl bör det instrument varmed såret skett, begagnas till jämförelse.
2: o Benbrott (Fracturae) Här undersöks om fler ben är brutna och i så fall vilka.
Om brottet är på flera ställen, avstånd från leden, med eller utan ledvridning, om fracturen är tvär eller sned, med sår, spitter, krossning, blödning.
inflammation, bulnad eller brand infunnit sig.
Har någon försökt inrätta benbrottet med eller utan framgång och förbandets beskaffenhet.
3: o Ledvridningar (Luxationes) Är leden vrickad eller helt ur led.
Är benbrott eller annat större eller mindre våld på kringliggande delar, deras beskaffenhet med eller utan svulst, om delen av svaghet eller slapphet gått i olag, om man försökt reposition (att stöta tillbaka) och med vilken framgång.
4: o Brännskador Har skadan orsakats av flytande, glödande eller torra ämnen och vilka.
Har endast rodnad och inflammation uppstått, eller blåsor, sår eller förbränning.
Hur stor är den brända delen.
Hit hör även skador som orsakats av åsknedslag.
Nu undersöks noga var åskan träffar.
Det kan synas som en liten svedning.
Har några tjänliga eller otjänliga medel använts som botemedel.
5: o Kylskador Undersöks om hela kroppen eller endast delar varit ytligt eller genomfrusen.
Är kroppen upptinad och vilka medel har använts.
Har de varit otjänliga och påskyndat döden.
Not Personer som träffats av åskan och även förfrusna kan en längre tid vara skendöda.
§ 4 Liköppning och besiktning av inre delar (Obductio et Sectio cadaveris) Obduktionen förrättas som vid anatomisk obduktion.
Läget och beskaffenheten av skadan får inte genom sönderdelning göras otydlig.
Även om dödsorsaken finns inom ett organ, skall man undersöka de ställen, som blivit mer eller mindre våldförda.
Ordningen för delarnas undersökning må efter särskilda anledningar bestämmas.
I allmänhet iakttages följande:
1: o Huvudet a) Huvudskålen (cranium) öppnas varsamt, så att inget invändigt rubbas ur sitt läge.
Allmän
beskaffenhet av huvudskålens ben, om det är ovanligt tunt eller tjockt, om sömmarna (surturerna) är sprängda, benen spröda, hårda, anfrätta.
På foster och barn benens vekhet, fontanellerna.
Man ser efter sprickor, inhugg, klyvningar, nedtryckningar, krossningar.
Var de finns och storlek, riktning djup.
Är huvudskålens inre yta frisk eller anfrätt, finns någon spricka, som inte syntes utanpå, är båda benlagren (Laminae) lika skadade.
b) Hjärnans hinnor, isynnerhet den yttre (dura mater) undersöks, om den är lös från kraniet, om där finns
var, vatten eller blod mellan den och benen.
Utgjutningens storlek, om den är inflammerad, har intryckta benbitar i sig.
Om förstörningar som bulnad, anfrätning, scirrhositeter i körtlarna eller benväxter finns på något ställe, som är äldre än den tid då döden inträtt.
Om fasta hinnans insänkningar är öppnade eller fyllda med blod, coagulerad, flytande eller varblandad.
Mellersta hjärnhinnans (membrana arachnoida) och mjuka hinnans (pia mater) utseende och beskaffenhet.
c) Hjärnan och lilla hjärnan undersöks om de uppfyller huvudskålens rymd eller är hopfallen eller
uppsvällda.
Är blodkärlen fyllda av stockat blod rött eller svart och på vilka ställen.
Känns hjärnmassan hårdare eller mjukare än vanligt.
Har något instrument eller benskärvor trängt in och orsakat förlust av substans.
Finns bulnad eller annan förstöring.
Är hinnorna hopväxta eller andra organiska fel.
Om i hjärnmassan eller håligheterna något inträngt eller oriktigt bildats.
Finns blod eller vatten, mäts det noga.
Beskaffenheten av massans blodrör undersöks och slutligen även hjärnans slemkörtel (glanula pituitaria) och pinealkörteln (gl pinealis).
Sedan hjärnan blivit uttagen undersöks noga:
d) Huvudskålens botten (basis eranii) om där finns någon spricka, rämna eller utådring.
Sedan följer
undersökning av hjärnstammarna, ådrornas och ryggmärgens gångar genom benet samt första och andra halskotans förening med huvudet.
Finns ledvridning med benbrott, eller avslitning av ligament eller har ryggmärgen eller ådrorna på minsta sätt blivit skadade.
2: o Halsen Inre besiktning skall utröna alla yttre skadors gång, djuplek och åverkan samt vilka delar som blivit träffade.
Om skadan går på tvären, snett eller längs efter, om musklerna blivit avskurna och om sköldkörteln är skadad.
Om pulsådror eller blodådror blivit öppnade och pulsåderbråck uppstått och sedan
brustit.
Om den strax blivit öppnad och blodet sprutat eller småningom förrunnit och om något blivit gjort för att hämma blodflödet.
Är luftstrupen avskuren eller våldsamt klämd och om vatten och blod finns till vilken mängd.
Är svalget, tungans bakre del, tungbandet och matstrupen skadade eller påträffas främmande fasta kroppar, vatten, slem, blod eller skarpa frätande ämnen.
3: o Bröstet Efter att musklerna avskiljts efterses om revbenen och bröstbenet är naturliga eller krossade, brutna och om brosken mellan dem är skadade eller omvandlade till ben och i hur hög grad.
Är bröstbenets spets ovanligt lång, vass, kluven ut- eller inåtböjd.
Innan caviteterna öppnas ser man efter om något med våld inträngt, som skott, sticksår och på vilken sida skadan finns, mellan vilka revben.
Man känner efter om insidan av brösthålan är jämn eller om benskärvor eller utväxter kunnat skada inre delar och om benen är anfrätta.
Sedan undersöks brösthinnan och dess mellanhinna om några sammanväxningar mellan dem finns eller inflammation synes.
Är Fosters bröstkörtel (glandula thymos) skadad.
Finns vatten, blod, var, luft stinkande eller naturlig eller annat främmande ämne i brösthålan.
Är bröstets ådror som arteriae och venae intercostales skadade.
Eller aorta och dess grenar sårade eller utvidgade, benförvandlade med tumörer i hinnorna eller bristningar.
Har matstrupen eller nervus interecostalis vagus eller phrenicus hår blivit skadade och på vad sätt.
Är lungorna hela.
Hur är dess läge, färg, eventuell sammanväxning med bröstbenet, inflammerade, uppblåsta av stinkande luft eller fulla av vatten och slem.
Är de hopfallna, finns vargölar och bulnader.
Finns någon nyligen gjord sårnad, styng, skott som inträngt i lungorna.
Sedan genomskärs lungorna och undersöks, om där finns blodigt skum, vatten eller var.
Man tittar även på körtlarna (glandulae bronchiales) om där finns svullnader eller kalkgyttringar.
Är hjärtsäcken sjukligt förändrad, sårad, inflammerad varig eller fastväxt vid hjärtat.
Hjärtats rätta eller oriktiga läge, färg och utseende, storlek, håligheternas vidd, väggarnas tjocklek, fasthet eller skörhet.
Är blodkärlen naturliga eller har ovanligt mycket fett lagt sig på ytan.
Finns sår av skott, styng eller dylikt.
Vid öppnandet ser man efter om blod stannat i högra eller vänstra hjärtkammaren, om den är löpnad eller flytande, om polyper, äldre eller i dödsstunden bildade, finns där.
Om valven är brosk eller benförvandlade och om de större ådrorna är hopdragna.
Slutligen undersöks diafragman om den är sårad, inflammerad eller dess naturliga öppningar utvidgade.
4: o Bukkaviteten och underlivets inälvor Om vid den yttre undersökningen fanns sårnad eller tecken på våld undersöks nu, hur det trängt in i bukhålan, har tarmar eller andra inälvor fallit ut, fastnat eller snärjt in sig i såret.
Har försök gjort att återföra utfallna delar.
Vid öppnande anmärks om ovanligt elak stank möter eller om blod, galla, vatten, var, urin eller exkrementer runnit ut.
Om nätet (omentum) har behörigt läge och beskaffenhet eller om det är fastväxt, nedfallet med bråck, inflammerat, brandigt eller förtärt.
Om magens över och nedre öppning och väggar är naturliga eller om sår inträngt.
Finns inflammation, contusion, bulnad, kallbrand, förhårdning, eller kräfta.
Är hinnan avlossnad och finns där svartaktigt slem och om det kan avtvättas eller ej.
Om magen innehåller mat, är den skarp eller rutten.
Vid misstänkt förgiftning upphämtas och förvaras innehållet tillsammans med hela magsäcken.
Tarmarna undersöks på samma sätt, om de är sårade, spända, utvidgade, samt om de innehåller mat, väder, exkrementer, galla, blod, slem, vatten, maskar, stenar, gyttringar eller främmande ämnen.
Förekommer inflammation, kallbrandsfläckar, bulningar, sammandragningar, tarminskjutningar.
Är levern och mjälten naturliga eller för stora eller för små, möra, hårda, sårade, contunderade, brustna, inflammerade eller förtärda.
Är gallblåsan uttänjd eller sammandragen tom eller full, finns gallstenar deras vikt, mängd och beskaffenhet.
Är blåsan sårad, brusten, inflammerad, hopväxt, förstoppad av stenar eller hårda växter.
Är blodkärlen i underlivet öppna, förstoppade, brustna, hopdragna, benvandlade.
Innehåller njurarna, uringångarna och urinblåsan sten, grus förhårdningar.
Är sädesblåsorna, och rören, sädessträngen och testiklarna i rätt läge och antal.
Är de inflammerade, krossade, uppsvällda, förhårdnade.
Finns vid dessa delar falskt bråck av vatten, blod, köttväxt eller dylikt, är ändtarmen ut- eller invändigt skadad, utfallen, hopväxt eller öppnande sig åt andra vägar som i uringången eller genom fistlar.
5: o Ryggraden Om den under livstiden varit krokig eller vid döden blivit bruten.
Finns något inträngt mellan kotorna eller är de krossade, brutna, anfrätta eller annars skadade.
Finns blod, vatten, var i ryggmärgskanalen.
6: o Kvinnans inre födslodelar Om de fordrar särskild undersökning ser man efter om bäckenbenens form och vidd är riktig eller sned, vanskapt, för trång eller för stor.
Man ser efter om sår finns i livmodern (uturus), äggstockarna eller trumpetgångarna eller blod, vatten, polyp, var eller dylikt.
Om modermunnen är frisk, utan kräftknölar eller växter.
Är blodkärlen öppna eller utvidgade.
Om kvinnan nyligen blivit förlöst, hur tillståndet är för vaginae och livmodern, finns foster i uterus, ett eller flera, storlek ålder, läge, hinnor, placenta eller om fostret bildat sig utom livmodern.
§ 5 Besiktning av nyfödda barn och foster 1: o Yttre delar Samma besiktning som tidigare beskrivits med tillägg för fostrets storlek, längd och vikt, den ålder den synes ha från avelsen.
Är det omoget, förtidigt, fullgånget.
Åldern från födelsestunden, är moderkakan och navelsträngen frånskilda.
Är naveln ombunden eller har den lämnat mycket blod, är den avriven, krossad eller avklippt.
Om flera barn blivit födda, efterfrågas vilket som kommit först.
Vilken barnmorska eller annan person som hjälp till, moderns tillstånd under och efter barnsbörden.
Är modern förstföderska.
Har förlossningen gått fort, långsamt, varit naturlig, lätt eller svår, skett med vändning eller instrument och i så fall vilka.
Har blodstörtning eller andra ovanliga tillfälligheter inträffat.
Har barnet framkommit levande eller dött och har någon försökt uppliva det döda barnet och på vad sätt.
Genom att blåsa in luft i munnen, ta bort slem ur näsa och mun.
Har barnet skrikit, rört sina händer, fötter, sett upp, haft ryckningar.
Är huden avskrubbad, lätt lossnande, slemmig, blodig.
Not Om ett barn som angives dött nyss framkommit, bör läkaren undersöka om det möjligen är skendött och i så fall använda medel att få liv i det enligt Pontins Bok om Allmänna Hälsovården.
Fostrets bildning undersöks och vanskapligheter anmärks noga.
Huvudets storlek, dimensioner, förhållande till kroppen, om det har hår, hur långt och tätt, fontanellernas storlek, form och om de är naturliga eller våldförda.
Är pupillen stor eller sammandragen, finns hinnan (membrana pupillaris) kvar.
Finns någon skada på öronen eller är näsans brosk hopklämt och finns blå fläckar efter klämning.
Är munnen öppen, läpparna plattade, tungan framstående eller munnen fylld med något främmande ämne eller tungan och svalget skadat.
Har yttre halsen märken efter snöre eller dylikt, syns luftstrupen klämd eller skadad.
Är bröstet upphöjt eller nedtryckt.
Finns röda eller blå fläckar i underlivet eller bråck.
Är naveln läkt.
Är testiklarna nere i scrotum, urin och stolgången öppen eller sluten.
Är ryggraden bruten, delad av vattensamling, spjälkad (spina bifida).
Ser det ut som om barnet träffats av våldsamheter, märken efter instrument, våldsam handläggning vid förlossningen.
Hur ser dessa skador ut.
2: o Inre besiktning Upptar allt vad som sagts tidigare, men med avseende på åldern ser man efter följande Om vatten finns i hjärnans kamrar, finns det slem i luftstrupen, mjölk i magen, betäcker lungorna hjärtat eller är de hopfallna så att de inte uppfyller brösthålan, är färgen blåröd och dunkel eller ljusröd och vitaktig.
Särskilt granskas högra lungan, som vägs tillsammans med hjärtat och bröstkörteln.
Är diafragman vänd upp eller ned, flyter lungorna i ett djupt kärl med vatten, Vid sönderdelningen av lungorna uppstiger blåsor vid nedsänkning i vatten.
Om fostret antagit röta jämför man den skämda luften som förruttnelsen spritt till lungorna med den luft som möjligen inandats.
Se läran om Lungprovet.
I underlivet efterses om endast beck finns i tarmarna eller om barnet fått mjölk, som bortgått genom stolgången.
Hur mycket urin finns i blåsan.
Är några inälvor inflammerade.
Uppmärksammas om något giftigt ämnen kan genom munnen eller stolgången blivit tillfört kroppen.
Kap III Undersökning av förgiftningar.
§ 1 Då omständigheter förekommer att läkarintyg skall visa att en person dött genom förgiftning, fordras att läkaren upptäcker gift i magen eller tarmarna, eller i uppkastningarna eller i mat, dryck, läkemedel
som den avlidne bevisligen förtärt kort före sin död.
Man skall dock vara uppmärksam på att då man funnit gift, detta kan i elaka avsikter tillförts efter döden, antingen för att väcka misstankar eller flytta dem från den skyldige till en oskyldig.
§ 2 Först granskas kroppens yttre.
Sedan undersöks särskilt matstrupen, magen, tarmarna och hjärnans tillstånd.
Man får inte försumma andra delar av kroppen i vilken möjligen annan orsak till döden än gift kan finnas.
Innehållet i magen och småtarmarna samlas och förvaras i passande kärl, som bör förseglas.
Undersökning förrättas av läkare, som gärna tillkallar som biträde en skicklig apotekare eller kemist.
Den kemiska undersökningen har ändamålet att påvisa vilket gift som blivit använt.
Genom pålitliga personers berättelse kan man veta att ett visst gift funnits i den dödas egna gömmor eller hos någon misstänkt.
Dessutom kan yttre egenskaper av det förtärda ge vägledning främst plågorna och symtomen som föregått döden.
§ 3 De gifter man söker är antingen vegetabiliska eller animaliska Not Animaliska gifter som av ormar, rasande djur även smittsamma kan troligen inte orsaka förgiftningar.
Växtgifter kan svårligen utfinnas genom kemisk undersökning, men kan påträffas oförstörda i magen eller bevisligen uppkräkta.
I annat fall fordras flera sammanlagda omständigheter som bevis.
T ex om det finns någon tillredning i den avlidnes kvarlåtenskap och om symtomen under vilken den förgiftade avlidit är kända som verkningar av växtgifter.
Dessa tecken är vanligen: 1: o Hjärnans lidande som sömn av opium.
2: o Yrsel och raseri av hyoseyamus niger, digitalis purpurea, belladonna och datura stramonium.