Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De söddes cj i Swenska hjortan De wäckces af dem, som rysta tillfället af Statens olyckor att sprida oenighet och, nedslå National andan.
—Om genom mistkroeude till en wardslös Styrelse den förut blijwit gnäfd, är det wa.r pligt alt den ä nyo wäcka.
Den wiil -'i Swerigcs wäl jon? söder detta misttroeude.
Ou> Landrwärners exempel l ilm-t skrämmer wära Landsman, >'ä fmenotti ost att upinsa dem om orsaken till dest mistodcn.
— Latom ost uprigtigk erkänna, att den förre Kmiuncp n gistvik dets nima en högst felagrig organisation, Sfw rlämuade det ät en orätkwiS, ofta omenfkitg behandling estz aldrig wille höra pä de billiga f^resiädningar, ösin gjordes Honom om denna wans rvmoadc Trouvpes > öd.
Latom Ost förena Ost att Utrota alla mist, ryk i wara krigiffa inrättningar, som kunna undrrhälla sachman för en dylik behandling i fram- .
2L7 framtiden:
Lätom
Ost tära af wära nederlag att segra, lära akt med wistöm anwända Swenfia mänS tapperhet.
— Uprigtighet akt erkänna begagna sel, rent nit art dem för framtiden förekomma, en sann medborgerlig anda och iswer att upmmikra tik! mod, det anstar OA, och cj akt instämma i de modlösas klagan.
— Läront
Ost ställa wara Söner i "ledet att strida bredewid Bondens; dä med den broderliga föreningens lösen, fiola wi wara mägtiga att morsta aila anfall.
Skulle Sw.nfia Folkets frihet,inskränkas da der wäpnar sig?
Wara Förfäder hade med harm och löje beswarat denna fraga — men om fiendens swärd skulle Härja wära boningar, om wär egendom bleswe betz ros, om wära döttrar öfwerlämnades ät desi yrsla, och ingen lag mera gälde, och wi sörgaswes höjde wara röster om njutande af rätkwisa, om fielswa ranka» bleswe brottslig, om omenfiliga straff hämnade wäc feghet att cj hafwa tillgripit wapen för att skydda Län» del, hwar wore dä wär frihet, hwart skulle wi dä sända wära suckar om frälsning?
Mätte ingen Swensk man as otidig nedslagenhet, af de illwilligas bemödan, de förledas att i farans stund öswerge Fäderneslandet!
Genom enighet fiola wära stna krafter wäxa.
Jag har hört hwifiaS omkring Mig, ätt OM nä, Len finlie komma pä sadan den malas, beror war rättning endast af en yttre mägtig hand. — Ingen död, lig är ensam Herre öfwer sitt öde: men det har jag lärt frän barndomen, att den som ej will hjelpa sig sjelf kai, ej wänta hjelp as andra.
— Man mäste förtjena sitt bröd med sin anletes swett.
Försynens näd skall för, wärswas genom egen dygd — När wi sjelfwe gripa otz an, dä, och endast dä kunna wi sörwänta den mägti, ges biträde — ?y eljest wore hans möva bomkastad.
Fjerde Bander Ll:»- 17.
Rör, 2s8 Den 4 December.
Rörde af de förluster wi gjort, med en plägad de hågkomst alt se wära fordne landsmän under en främmande spira, med full öswertygclse atk wära inre oredor, att wara betryck ej kunna ashjelpas, innan wi tryggar Staten, hade jag welat upmana delta Ständ, och önskat alt min upmaning hade framträngt til! hela Swenska Folket, att willigt ga Konungen till mötes i Hans anstalter lil!
Landels försmår.
Jag har troll att den stunden kanske aldrig mer skulle komma, dä beflutel om kraftiga steg dorti!! kan rågås, utan att af wära grannar nyttjas säsom en krigsorsak- och att om wi nn sörsnmme ögonblicket skola wi förr eller senare, magrlösc i snaran, ängra wär oenighet wart mihtrocnde och wär feghet.
Sedan »u Hans Maftstt befalt att hela srägan skall hwila, will jag blott här högtidligen förklara för mig och de mina, att wi häld, re dö med wapnen i händcrne, än willigr böja os; under nägot oks Jag kan ej instämma i Herr Oripsnvalclts alch. je, sa lange jag ännu ser Landets fara möjlig.
Ma tiden en gäng wisa huru wärdig den warit den, hwilkeu säsom Nationens ombud, är skyldig att anse det Allmännas wäl för sin högsta Lag.
Men olikheten i öfwerrygelse i detta fall hindrar mig ej akt instämma i hanö förslag, att wi med en stor Deputation mätte tivwagta Hans Maj.-t- Det är billigt att wi betyga Honom wär tacksamhet för den mildhet hwarmcd
Han behandlat willade men i själ och hjerta redlige Medborgare: och framför alt är dek
Ost wärdig! art genom en sadan Deputation förklara inför Konungen att ingen Swensk Adelsman skall swika när
Han kallar ost till sirid för Landers och frihetens sielfbestäiid.
Fri - Den 4 December.
259 Friherre ^österström, kustols, uplä» ste följande diktamen:
Jag upstiger för akt offtnteligen förklara, att jag till alla delar ogillar det Memorial, angäende ben före» singne National, bcwäringen, som en af detta. SkändS Ledamöter Herr Öswerste LitUtnanken ^cob LtiL Orchen^slstl
Len 1 December upläste.
Herr Ofwerste-Lieutencmken öar obehindrad fatt Ntöswa din rättighet harr, forn Lolk-Reprcsenrant, ansett sig äga att yppa sin farhäga för Nationens bewäp» nando och deremot ådagalägga sig frimodighet medelst obesiyrkte men answarsfria tillwitelser mot Statens första Embetsman.
Såsom Folk Representant yrkar jag, att lika ostörd som han, sä utöfwa icke blott min'rattighek ritan astren min pligt att sörswara Swenffa Folket, emot ett inom detta rum utträdt misitroende till Dest Laglydnad, och aklningsmärde Medrorqares heder emot smädelser, wägade under ffygd af Folk-Represeutanreng personliga helgd.
Jag wördar Kongl. Majtts nädiga hcsiut ari laka
Desi ädla proposition omen allmän National, bewä» ring hwila; jag erkänner kraften as de tillfälliga sikäl, som dertill bewekt en Konung, hwilken sä ofta uposs» rat sin enskilda böjelse är bönfallande
Undersatares mek eller mindre uplystc önskningar.
Men jag döljer icke och skall aldrig kunna förmas att dölja min fasta öfvertygelse, att nutt Fädernesland icke kan bibehålla sill sjelfständighet, mine Medborgare icke sin frihet, kom» mande Slägter icke Smenska namnets ära, utan genom det medel af cn allmän Nationens beMärinq^ hwarcill
Konungen äsjkat ett lagligt bif«ll af R ksts! Ständer.
Denna öswerrygelse är grundad pa kaunedomen af SwerigeS oförmögenhet alt lia sitt försmak .Nyhet - 26c, Dm 4 December underhälla en talrik stående Annee; pä erfarenheten af den förändring som Miliraire systemet j Europas Stater undergätt, sedan den niägtigaste ibland dem nplifwat den forntidens grundsats, akt hwar Medborgare är skyldig all personligen förswara sitt Fädernesland; pä wisthcren att ingen kraftfull National anda kan beredas, och ingen »varaktig frihet stadgas ibland ett Folk, som sorglöst öswerlämnar förswaret af sin ära och af sin sjelfständighet ar legd» armar; — pä förutseendet att det i Srand och Closter söndrade Swensk» Folket icke kan förenas till ett gemensamt Fosterlands nit, förr, än National sörswarct förwandlas, ifrån en efter ägande rättens mängfaldiga förhållanden ofämnt delad beskaltningsbörda, til! en allmän medborger, lig och personlig pligt, gällande lika för den höge som för den läge, för den rike som för den fattige.
Jag hoppades att under lugna öfwcrläggningar, wärdiga ett uplyst och tappert Folks Ombud, desta och mänga ficra skäl, skulle föra dem till ett allmänt bifall af grunderna för Kongl. Maj:ts nådiga proposition om också »verkställigheten deraf »näste någon tid upffjutas, eller werksiällighetSsättet jämkas efter tillfälliga omständigheter.
Jag gjorde mig säker att åtminstone ingen medlem af Swcriges Riddersman»»» Ständ, kunde glömma att skyldigheten till personlig krigstjenst utgjorde del ursprungeliga wilkoret för detta Stånds rillwarelle.
Men mitt hopps fullbordan är fördröjd igenom det Stånds förhållande, som skulle i framtiden winna der» största fördelen as en Allmän National bewäring.
Inom Sweriges Riddersmanria Skönd nödgas jag
261 jag med åberopande af hederns lagar, bemöta härda beffyllningar emot de redelige
Män, som wägal deltaga med deras Konung i den lankan, att SweriqeS sjelfbestånd, frihet och ära borde af hwar SweniV Medborgare förswaras. —- Jag blygcs att säga det —- Det är inom Vesta murar, under vs la Osräisrs, lorLrsnsonsrs, I-Iornars, Lansrsrs, Lrsnboclrarn sköldar, som jag nödgas yrka »vördnad för den Ko» nnng, rättwisa mot de Embeksmän, hwilka annu ur dju» per af SwenM Folkers förnedring , sökt höja det ater till aktning ibland Europas Nationer.
Den Ledamot af Höglsst.
Ridderskapet och Adeln, hwars Memorial jag anser mig skyldig att be» smara, har npräknadt följande betänkligheter emot den as Kongl. MajttS i Räder proponerade National be» wäringen. 1:0 Osäkerheten för ett Ns?ct Brig med R^tz» kand såsom en följd — hwilket i alla tider, sä länge Swerige ej är mägkigare icke kan förekommas. uran politiska öfwerenskommelfer, hwarom Folker e) torde böra för», blifwa i sadarrr fall okunnigr.
— Jag har ej den lyckan att första hwad härmed menas.
— Tror Herr Öfwerste Lieutnanken att med Nationens allmäna na bcwäring till Fäderneslandets försmår. äsystatS ett anfallskrig emot Rystland, sä bör jag endast erindra honom, att ibland alla de Furstar som styrt Swerige, är ivar älskade Konung den ende, hwilken under sin Regeringstid bibehällit fred med Rikets granner, Att Hans Maj:t säkerligen icke, wid sin nuwarande alder, skulle pä ett anfallskrig »väga Nationens yttersta tillgångar, dä han. förut under de mäst bryd - 2^2 Den 4 December.
" samma omständigheter,.wisligen undwikit att salunda förspilla krasterne af e!t dä annu wägrigk Folk; Att Hans Mai s alwen med de imst känbara ui^ff. ringar, stukat der Krig, hwarS ewigber war förre Konung ansäg wöjeijg och för sitt euskilda stmrwtts» lugn nödig ; Alt Hans M j:t lyckligen icke bchöfrver med någon ny Krigsära öka den Han redan E>ig sörwärswar; Ari Hans Majtt utj den isrägawaran, de propositionen högrideljgen förklarar sina fredliga böjelser, och ändteligen att ibland sörmänerne af cn Nationalbewäring, är den en af de wigrigaste, atk Medborgare wäpaade endast tili försmak, icke krin» na med framgång och uran wada förås, såsom legde Sold-ger, till'anfall Menar ater Herr Ofrvnste Lieuknaur n arr RGl.md skulls nu i Swenstka Folkets allmänna berpäring finna en upmuntrag arr arer börja der nyst stmade kriget, sä nödgas jag anmärka, att, eiler min öswenygelse, en Nation, som genom sine 9^'prcsentanter wälbelänkr förkastar sin Konugqg upwamygar att antaga ett kraftigt förswars Werne, är uärnare faran af en mägrig grannes anfall, än ->m hrpars ombud hömjdettgen afgöra, att hwarje Medborgare är pligtig alt bara. wapen för FäderneS, landet.
Jag wagar rro akt Swerige aldrig äler» winner det tillfälle, som Desi Holk
Representanter nu anse wädttgk all uyttm till beredande af der enda sörswarg systöme, som kan skydda en swag i Marion emot magriga grannars öfwerwälde.
N» kunde betta systsyre endast ansts som en naturlig sofid af Arkets, efter ett olyckligt krig, förändtade stDning.
I cn annan tid och under en annan Konungs Regering, skulle det kunna ultydaS, som en kMdklse tili Kcigijka företaga s:S Den 4 .December.
26g 0 Upftsd farhåga. för Nationens bewäpncrn, ds, eincöan Deras tänkesätt ej synas förenade om nyttan af alla händelftr, politiske förhållanden, antagne Styrelse-grunder, och representationen afLolket.
— Jag har swart att döma om andras farhagor, ms-, för min del tror jag mig böra förklara, ali jag.icke kan finna det wara wä, deligt för en rärrwis Regering au anförtro wapen ät ett Frik, sä laglydigt, sä sedigt och sä spridk öfwer ett widfiräekt Land som dck Swensta.
Det är möjcligk att alla sinnen, efter den timade StatShwälfningen icke äro förenade om nyttan af alla händelser.
Det är möjligt alt en eller annan ärelysten person, en eller annan till brädden af sin undergång förd winglare skulle finna att en annan sakernas ordning an ben uuwarands-, wore nyttigare, om icke för Samhället, åtminstone för honom.
Men mängden af Swensta Folket läker sannerligen ej förleda sig as sädane anförare, att nyttja erhällne wapen till störande af det allmänna lugnet. — Hwilka äro de händelser hwarom Nationens sinnen ej synas wara förenade?
Tror man alt deg assalte Konungen äger nägst mägkigt anhang ibland ett Folk, fom han förtryckt, hwars egendom, hwars blod, hwars sjelfständighet, hwars ära, hwars la, gar
Han uppoffrat ät sin egensinniga personlighet?
Tror man att mängden af Swensta Natty, nen skulle önska en Aristocratisk Förmyndare »Regering i ett Barns namn?
Tror man att den skulle wilja emot Aristocratiska Gryrelsegrunder ombyta de liberala och rättwisa, soms nu äro antagne?
Tror man att den skulle önsta andre politiska förhällanden än dem, hwarigenom den uuwarands Regeringen, uröfwer allas hopp , wun - 264 Deri 4 December. nit och winner fred med Rikets stender, Utanmitzsämja med dest fordna mägtiaa Bunds-Förwandt?
Tror man att Folket, äfwen med en listig kansta af sin representations ofullkoMighet, skulle wilja om, störta Samhällsordningen, för att nägra ögonblick förr winna hwad allmänna tänkesättets kraft en dag ofelbart skall i lugn stadga?
Och da man, öppenhjertigt framställer sina farhägor, wägar man intet tillika besinna, de tröstegrundör, som erbjuda sig?
Wägar man icke ihågkomma att lagbrne och ordningen för sm a ras as män, hwilkas mod förwäcswak dem Nationens agtiiing och beundran?
Wägar man icke betänka, att de Medborgare, som ädelmodigt stridt för sitt Fäderneslands ära, icke skola tilläta att Desi inre lugn störes as någre föraktlige Facrwni-' ster?
— Jag förklarar alt jag anser Swenska Folket wara misikändt as hmar och en som yttrar nä» gon far hoga för Desi beväpnande. Z:o Upkom crvifwelsmäl tjeno»! en djup kännedom deraf art N^agazmer och forrädev rvsro toma m. m Jag inser icke hwartill Magaziner skulle behöfwas för en Narionalbcwäring, som icke komme akt sammandragas till stora läger, ulan endast öfwas nägra timmar i hwarje wccka inom Socknarne.
Skulle ärer Riket blifwq anfallit med Krig foch endast i detta fall borde National bcwäringen ester sörswaröbehoswct samlas) sa fordras altid Magaziner, om annars man ärnar förswara sig; Och dä mäste det wara likgiltigt, antingen den i Magazinet förwarade födan förtäres as en legd Soldat, elier af en bewäpnad Medborgare» 4:0
Den 4 December 265 4:0
I anledning af Rikets sfanLcl-ga skuld, äfwerdrifna utgifter sch Emdtsnrarna Lorps, san.-r lucämde tlllgäiigar pa ooecäk i. äöt astynands närittqar.
Det är just i följd af Rckesg ofanrcliga skuld, som der woce angeläget att -vidtaga etl mindre kostsamt och werksammace förswarösysteme, än dcr att underhålla en stående Auuee.
Der är just för de uträinde tillxänganre pä Lsik och sär Lftvnande näringar, som der ware nyttigt, akt i still, t för cnlärandc Armse, bilda en Nuiona!
Diilice, hwilken förenade drisrcn as Landrmauna och borgerliga yrken med w.pnenS ösning.
S-dan jag nu terna emot der af Konung r körest gne Nuionalbewäringssystcmt. ärecstär fyr m g ark nägor närmare granska H rr O^wcrst?'Lieutnanten 6 psuvaiclts killwikelser emot Konuuqi-no Stats-Råd.
Han killffcifwer
Dem allena Lonfriptronei 0 grntnstäUliincf, o-ch emot
Dem allena wänder han sina butra omdömen öfwer denna anstalt.
Han har dä glömt, att Konungen i wenne särskilda vffenkeliga acker, och deribland i Desi nädiga fwar pä Bonde.
StändetS bönfallan, förklarat akt Hans Maj:st sjelf ägde en liflig känsla af den sörcstagne national bewäringens nödwändighet?
Hwad berättigar dä Herr Ofwerste Lieuknanten akt föreställa S-atS-NädctS Ledamöter, salom i denna sak fkiljagtige fran Konungen?
Och när han pä det mäst osörlynta fäkt klandrar ett steg, som Konungen och icke StatS-Rädet tvid, ragit, huru wärdar han -a Majeftärek, huru ä, daga, 266 Dea 4 December. daqalägger hatt dä flir agtimig sor den bäste af Europas Aonungar?
Det är i en fri Skar loflig, det är ofta berömligt, att öpel yttra sina' rankar öfwer allmänna Ite, gerings ärenden.^— Men af cn Folkrepresentant, som nyttjar denna frider, har man skäl att wänt, rättwjsa i omdömen, »värdighet i deras framställning.
Dä cn Riddersman angriper Statens första Embttömän, bör man kunna fordra ait han bcwiser hwad han sagt, och att han genom en bestämd motion gifwer ds angripne tillfälle att sig förswara.
Detta har likwäl Herr öfwerste Lieutnattten Lripsnvslrlr icke ansett nödigt.
Ester a-t med obestämde tillmäle» haima sökt rväcka owilja inoc Konungens StaröRäd, förklarar
Han:
Att icke waru strt äritiie atc e.not deste herrar wäcka magön motion i Ständer.
Jag skulle förolämpa Högloft.
Nidderstaper och Adelns öfrige agrningswärde Ledamöter om jag
Me ari med mitt omdöme öfwer detta handlingssätt förekomma deras, utan rwiswel, lika som milt, ledt af en sang hederökänfla.
Ait Stars ^ Rådets Ledamöter likasonr astftat att trorrsir Loikfaltigdomen efter ert förödande krig, och d n allinäinta rösten om hwad som ar rätt och fant i denna nöd; att De, med en sällftnr men beräknad enighet, liknelsewis alt kala med en magisk trollkraft i frue rädstag, troligen sökc mildra och icke framdraga dcc rätta tillståndet i Lander,- akt mistttoender fäsom en wänlig slutföljd skall troligen blifwa den stänk, de af Nationens största antal skola störda Dm 4 December. 267 skärda 0. s. w.
Sädan.e äro de uttryck som Herr Aftverster Lieurnaiiten'', utan att dervä grunda någon motion, lUiälit sig emot Män, hwilka äg» Konungens nåd, hwilka emotragir flere oflenieliga wedermalen af Nationens och äfwen detta Stånds förtroende.
Da Herr Oswerste Lieutnanten, icke bewP sine beskylllungar, äga de enidast någon kraft igenom det personna» anseende har kunnat sig tillmulna.
Jag kanner icke Herr Ofw,-> ste
Lieucnantens anspråk pä ett sä ividsträckt förtroende, men -äg känner Deras rätt tillagt-- ning tom han augnpik.
De fläste as Deni haswa öfwsrgilwik den enskilda lcsnadens lugn och trygghet/ för akk i Faderneslandcrs wada deltaga uci desi angelägenheter.
Detta förhållande allena, bör förwärfwa DeM en allmän wälwilja, sä länge man intet anser d l förl.enstsulll, att solja de Patrioters efterdöme», som fordom i farans stund, lämnade Rikets faror för att spela Hjcltar inom sina Familier.
Srars-Raden ba'wa icke framdragit der rätta tillständer inom Lander sager Herr Öfwerster Liemnanken.
Men för att härom döma, endast efter de bewis vä Regeringens omtanka - söm ibland Riksens S-änders handlingar sörwaras, torde iniz tiliätas akt fraga, om Riksens Ständer sjelsmante, ellerpämindc as Regeringen ihogkommit Westerbottens nöd, Bergs Allmogens behof as understöd, Finsta Antimens anspråk pä nödtorftigt uppehälle af det Land Den förswarat?
Är det Regeringens sel, om btt och armlösa Soldarer fraiukr^pa utan tak öfwer hufwudep, eller är det deras, som bordt ansta Medel till sadane olyckliges hjelp?
Har Regeringen lagt twäng uppå, eller genom liberala anstalter gifwik lif ät Sweriges handel?
Har Regeringen instränkt eller s6Z Den 4 December. cllcr »Utvidgat för Landtmannen rillsällen til! assättuing af betz rika skörd?
Swarén pä dejsa frågor afgöra säkrast huru Konungens ädla afsigccr warit kodde af Dcsi Rädgifwares uplysn ingar, om Landers behof och tillstånd.
— Stars Radens enighet klandras äswen af Herr Ofverste Ll Uknantcn.
Är det dä ett stl alt i »'.agon samling af Medborgare räder denna enighet, som Fäderneslandets wäda sä kraftigt, men ty »värr oftast fä fruktlöst päkaliar?
— Denria nragrfku c rollkrust som wäcker Herr Öftverfte LieuknantenS förundran, den kallar jag Fosterlands känsla.
Jag stukar med akt afstyrka den adress till Kongl.
Mast, som Herr Oswerste-Licutnanten förestagit.
Riddcrskaper och Adeln behöfwer icke som etl patriotisk anbud kill Konungen frambära hwad
Dest privilegier i io §. som en skyldighet föreskriswer.
För öfrigt wägar jag tro det »vara delta Ständ »värdigt, att icke begagna de första stunderne af wär Konungs äterwundna krafter, för att upliswa hos Honom den utan twifwel smärtsamma känsla, med hwilken Han samtyckte, alt icke yrka en proposition, som härflutit frän Hans warma nit för sitt Fäderneslands sjelfständighet.
Ridderskap»:! och Adeln yrrrade härtill ett gan-^ ffa starkt bifall.
Friherre Rudbeck, ^lexsnäer, conformera-- sig med Friherre >Vreäs och Friherre Leäersrröm.
Gref - Den 4 December» 269 Grefwe k-ovonlijslm, Larl, upläste till.
Protos collet följande: Högwälborne Herr Grefwe och Landt-Marskalk!
Ridderskap och Adel! En wärd Ledamot Herr OfwersterLieutnanten 6rixsnvslär har uti förledil Pleno upläst ctk betänkans de, som jag dä begärde pä bordet.
— Af denna anledning anser jag mig dubbelt pligtig, att i dag beswara detsamma.
Herr öfwerste» Lieutnantcn 6rlpsnvslstr njuter en nästan allmän agtning, ett nästan sammanstämmande loford uti hwad dest carackere som enskild man widkommer.
En sadan lycka, sällan grundad pä annai än werkelig förtjenst, kan likwäl ej hos mig wärka någon ändring uti mitt omdöme öfwer Herr E)swersteLieutnantens inlämnade dictamen och derwid fästade motion.
Här är ej fräga om den enskilde mannens dygder eller fel, utan om dest politiska yttranden och gerningar.
Ingen betalar willigare än jag wördnadenS gärd, är den sörtjente ålderdomen — Ingen skulle heldre med ett wcrkeligen ryst bedömande öswerfe dest irrjnqar, om jag wid detta tillfälle kunde anse det förenligt med nuna pligtcr.
Herr Öferste-Lieutnant Oripenvslök, inlämnade dictamen anscr jag för min del lika stridande emot hwad Regerings Formen, som hwad rättwisa, sanning och anständighet bjuda.
För akl närmare »plysa saken sär jag har lana Författarens egne ord.
Herr 270 Den 4 December.
.Herr Ofwcrste-Lieutnanten Oichsnvaläe yltrak sig sälunöa:
"Den dag dä Kongl.
Mast nadigst täcktes ''meddela Riksens-Ständer proposition om N nonal "armering, mar ock signalen gttweu till sorglig , bg, "traktclscr för de Medborgare som wörbade Majcstälck, ''som högaktade National opinionen, och icke kunde "missledas af ett öfwerstärudt begrep om Folkers belägenhet och tillgångar.
Harwid får jag a niora, att jag lika lifligt med Författaren bade wörd,.r Är.rjesiättt och högaktar National opinionen.
Men jag känner c- med hwad ratt Herr O werster Lieutnanten On^nvalllr giswit
Oss bess enjckilda kauka som Nationens opinion.
— I >g högaktar Swenffa Folker sörmycket, art någonsin tro al! allmänna opinion kunde wara emot Landets uprärthällande.
Men skulle någonsin allmänna opinionen sjunka ända till twedrägk, egoisme och dälighet, da uphörec dess rätt till högagtniug.
— Den Embetsman, som da frimodigt yttrar sina tankar, uran att rädfräga de osörstandigas sorl, sön/enar en dubbel agtning af hwarje rättsint Medborgare.
Herr Öswerste,Lieutnanten Lripenvalär fortfar:
"Jag bekänner mig haswa wclat räknas ibland ^detze i solid af min ö-wcrtygelse, och bland flere betänkligheter upstodo äfwen följande." "ilo Osäkerheten.af ett nytt krig emot Ryssland "läjom följd, hwilket uti alla tider, sä lange Swerige "ej Dm 4 December.
271 ''ej är mägkigare icke kan förekomma uran politiska "öswerenskommclser hwarom Folket ej torde böra blif''wa i sadan! sall okunnige.
Hogwälborne Herr Grefwe och Landt»Marskalk!
HÅLLNA nos vin Urtima tttkötrageii i £ti>diMm o Abes 1844 OCH 1845.
Vi nu al e Wiff et.
Hönbergska Boktryckeriet, 184 5.
Onsdagen den 23 April 1845.
Justerades 2G prot.utdr. för gårdagen.
Föredrogs och bifölls Bevilln.Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 37, angide beräkningen af sjötullsmedlen, saluaccisen, poslmedlen, chartaesigiilataeafgiften, husbehofsbrännerimedlen samt lidiiingsstämpel- och korlstämpel-afgif; terna.
Sedan, vid föredragning af SlatsUtskis utlåt.
N:o 33, R. o. Ad. under d. 23 Oct. sistl. ar beslutat, att med pröfningen af den uti berörde utlåt., i fråga oin extraordinarie inkömsterne uti punkterne Niis 26 till och med 30, samt beträffande restanlierne uti punkten N:o 31, uppgjorde beräkning skulle anstå intilldess det förslag, sorn Sevillu.Ulsk. tillkom alt derom afgifva, till R.
St. inkommit, blefvo nu, sedan R. o. Ad. till pröfning förehaft och bifallit Bevillu.Ulsk:s i ämnet afgifna betänk.
N:o 37, förenämnde punkter af StalsUlskis utlåt.
Nio 33, ånyo föredragna, hvarvid punkterna Niis 26 lill och med 30, såsom icke erfordrande vidare åtgärd, lades lill handlingarue, samt punkten N:o 31 af R. o.
Ad. bifölls.
Banco- och LagUtskins d. 9 och 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 2, i anleda, af gjorda anmärka:!' vid Utskins betänk.
H: Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt uti detta utlåt, visserligen å pag. 6 förekom en särskild punkt, men all II.
Ex., då densamma funnes upptagen i 1 § af den föreslagna lagen, (inge hemställa, att pröfningen af utlåt, måtte få ske på det sätt, att, med förbigående af nämnde punkt, Utskins lagförslag §:vis föredroges till afgörande; hvilket bifölls. §. 1.