Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid är det mig okärt, om dessa framställningar skulle kunna åstadkom* ma en för allmänna ärenders behandling skadligovilja emellan tvänne Riksstånd; men hvar och en finnér, att detta icke är mnt fel, och att den, som utan partiskhet behagar läsa hvad jag sagt, lätteligen inser, att min afsigt hvarken kunnat vara den, att kasta skugga på Svenska Handlande och Näringsidkare i allmänhet, eller på det Vällofl. BorgareStåndet. jag känner personligen flera Ledamöter af nämnde Riksstånd, både Magistratspersoner, Handlande och öfrige Näringsidkare, hvilka skäligen icke kunna finna sig förolämpade af hvad jag yttrat.
I hvad dass eller yrke som helst, der jag träffar en hederlig man, har han min utmärkta högaktning, och Otn något yttre förhållande skulle kunna densamma föröka, är det just i sådana fall, der sann Fosterlandskänsla, oegennytta och öfriga medborgerliga dygder, i anseende till förledande frestelser, äro sorn mest sällsynta.
\ Hos HÖgvalborne Herr Grefven och LandtMarskalken får jag vördsamt anhålla, det täcktes Eders Excellence inhämta Högloft Ridder, skåpets och Adelns tankar, om icke det vöre lämpligt, att hvad jag nu haft äran anföra, äfven genom trycket befordras till BorgareStåit* dets och Allmänhetens kännedom.
N;o $$. 694 Den 2 7 April.
Palmens anmälan utt låta trycka sitt nu upplästa Dictamen blef af Höglofl- Ridderskåpet och Adeln samtyckt, och anmodades Herr Palman att låta denna tryckning ske i samma Dagblad, uti hvilket hans föregående yttrande varit intaget.
Upplästes ett Dictamen af Herr Rothoff, Birger Fredrik, så lydande:
Jag skulle icke uppstiga på detta rum, om min enda afsigt vore att besvara åtskilliga af Herr CommerceR.ådet Santesson, uti Memorial af den 13 i denna månad till Vällofl.
BorgareStåndet, framställda anmärkningar vid mitt den 31 sistIidne Mars till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifna Memorial, eller att söka ådagalägga de af Herr Santesson begångna misstag och uraktlåtna pligter såsom granskare3 detta kunde på annat sätt, och utan att upptaga en för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln dyrbar tid, verkställas; men då mitt ändamål är, att, i sammanhang med Ht Santessons anmärkningar, få mina nu blifvande framställningar pröfvade af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, vederbörligt Utskott och Rikets Höglofl.
Ständer, måste jag dertill nyttja den utväg Grundlagarne föreskrifva.
Tåg äger på detta rum den oskattbara fördel, att närmast underställa mina tankar ett Samfund, som i sitt sköte äger flera af Fäder* Den 27 April. 675 neslandets förr varande och alla nu varande högsta Embetsmän, åt hvilka Fäderneslandets vigtigaste- och allmännaste angelägenheter varit eller äro anförtrodde, jemte åtskilliga af de Embetsmän, seni i lägre kretsar bereda och utveckla sådana ämnen; och om slutligen, så väl af deras, som flera andras vidsträcktare kunskaper och mera mognade erfarenhet, mina tankar blifva vederiagde, skall jag säkert inom detta Samfund först njuta för mina misståg en rättvis ursägt, dels för dea oför ställda fosterlandskärlek, hvarifrån de härflutit, dels för den anledning de gifvit till sanniagens seger öfver villorna.
Jag anser mig böra ödmjukast i förhand tillkännagifva, huru jag aldrig kunnat föreställa mig, att en Författare i särskildta delar af allmänna Statshushålluings-läran , som i våra tider, i likhet med andra af menniskoförnuftet fattliga föremål, blifvit närmast satt i en full vetenskaplig, form, skulle vara underkastad det olyckliga bemödande, att i denna vetenskap, mer än i andra, alltid gå tillbaka till lärans alla och första elementer, att han mindre skulle få förutsätta dessa såsom kända, än t. ex- Astronomen, hos sina läsare, geometriens grunder, eller himla-lärans tolk, hos sina åhörare, catechesen; men då jag i anledning af Herr Santessons anmärkningar finner mig för denna gång dertill nödsakad, vågar jag hoppas att för den vidlyftighet sådant medför vinna ursägt: och det är af föregående skäl jag nu anser mig tvungen att, innan jag Ben 27 April. fäster mig egentligen vid Herr Santmans Me: morial, göra några allmänna framställningar.
Det är icke allenast af vetenskaplige, godkände och grundlige Författares skrifter, det är äfven genom betraktandet af erkändt stora Statsmäns åtgärder, jag tyckt mig finna tydligt ådagalagdt, att Stater af olika lägen på jordklotet, af olika natursförmåner eiler brister, af oiika områden och vidd, af olika lynnen hos deras bebyggare, fordra en för hvar Stats särskildta förhållanden i dessa hänseenden passande tillämpning af de grunder, hvarpå Stats oeconomien i allmänhet hvilar.
Jag har således funnit, att ingen grundligt systematisk Författare yrkat, ingen klok, skarpsynt och oväldig Statsman försökt, att använda allt, eller ett och detsamma, allestädes: jag har således klart tyckt mig finna, att ingen yrkat eller försökt Jordbrukets utvidgande i Stater, som dertill ej äga tjenlig eller erforderlig jord, hvaremot jag sett detsamma framför annat befordradt,der det kunnat grundlägga Statens sjelfständighet och välmåga samt försäkra dessas bestånd i jag har tyckt mig äfven finna, att i de Stater, som lemna många och stora tillfällen lör sådana Näringar, hvartill rudimaterier och tillverkningsmedel ymnigt finnas eller kunna framskaffas, desse Näringar af kloka Statsmän blifvit befordrade} jag har tyckt mig finna, att der dessa föremål kunnat realiseras, hafva de merändels föregått och grundlagt en derå hvilande redbar, mer och mer tillväxande handel, så inom Sta - Ben 27 April. 677 ten, som ifrån och emellan Sfatej? och andra Stater; hvaremot jag tyckt mig finna, huru man i sådana Stater, som utan förenämnde 11a turs-fördelar, men gynnade genom sitt särskildt för transporter passande läge, sökt erhålla den mindre både redbara och varaktiga förmån, som genom tjenstbarheter åt andrakan vinnas , och de gerna lemna.
Jag har på sådant sätt tyckt mig finna, att en upplyst Statsman lika litet sökt tillämpa Statshushåliningslärans alla grundsatser i alla Stater, som en skicklig Mechanicus använder vidalia slags byggnader mecbanikens alia samfälldta krafter: och jag må härtill lägga, huru jag-än i dag tror mig finna en och arman Stat, af stort inflytande på vår, hafva sökt gå och ännu gå förenämnde säkraste väg till förkofran.
Jag har ännu vidare tyckt mig finna, huru alla upplyste, kloke och för sitt Fäderneslands väl nitiske Statsmän gillat och följt den grundsats, att en Stats välmåga och sjelfbestånd hufvudsakligast hvila på en talrik folkmängd och en stor varuproduetion, der de kunna vinnas, samt att der dessa i sådant fall icke framför allt sökas, der skola alla andra bemödanden blifva förgäfves.
Efter detta hemställer jag till hvar och en upplyst och oväldig domares pröfning, huru vida dessa sanningar böra och kunna lämpas till vårt Fädernesland, hvilket, enligt hvad jag förmenar, äger en alldeles gifven törmånsrätt att framför manga vara och förblifva en jordbrukande, näringsfull och deraf sjelfständig Stat.
678 Den 27 April
På jag härifrån återgår till Herr Santer. söht anmärkningar, tror jag mig först böra nämna, att om hederns lagar, redligheten och det sunda förnuftet rättmätigt och gemensamt bjuda, att en granskares citationer skola vara ärliga, att s-ken bör upplysas, icke förvillas, | att ämnet bör utreda'-', icke bortblandas} men det skulle befinnas, att dessa fordringar icke blifvit uppiylld», vågar jag göra mig försäkrad om det rättvisa b lommande af hvarje ädel man, att det icke är jag, sorn för min en- j skiidta räkning blottställer anmärkaren, utan j att det är han, som tvingat mig dertill, endast för sanningens och sakens upplysnings skull.
Herr Santesson börjar (sid. 3 rad.
10 i det tryckta exemplar jag nu äger för ögonen), att bada dessa Memorial 1 Herr af Uhrs och ! mitt) ifra emot den dt vissa Strider förunnade Nederlagsfrihet, såsom menlig får de in- I rikes Na ringar ne-, från hvilka den skall dra- j ga behöflige fårlagsmedel: hvilket så till vi-
I da i anseende till mig är rigtigt, att jag ifrat och ännu ifrar (om jag skall hämta detta ord | ifrån Herr Santesson) emot Nederlagsfriheten i allmänhet, ehuru icke emot den åt vissa Städer särskildt förunnade} ty om jag kunnat eller framdeles kan finna Nederlagsfriheten, på sådan fot den nu är inom Fäderneslandet, af en redbarare nytta än mängfalldiga andra yrken, skall jag tvärtom med glädje se densamma utsträckt till alla sjöstäder, samt först, enär sådant icke skett, misstycka, att några, Den $7 April; 679 med andras uteslutande, finge begagna fördelarna på dessas bekostnad.
Jag har vidare väl icke egentligen sagt, att Nederlagsfrihet-n skall draga från inrikes Näringarne behöflig» förlagsmedel . men jag har tydligt förklarat, att så vidt den och Transitohandel gynnas framför inhemsk industri och handel, så vidt de bedrifvas med inrikes förlag, de alltid ästadkomma verkningar, som äro i motsats med de förmånliga, sorn länder af vissa uppgifna beskaflenheter deraf kunna hämta; och jag vägar ännu tro, att sådant skall förhållandet blifva, så länge man icke bevist, att inhemsk industri, det vill säga inhemsk varuproduetion och förädling, samt handel med dessa i ett land sådant sam åt dem erbjuder otaliga fördelar, bör ställas efter befordiandet al utländska varors afsättning, vare sig inom eller utom Fäderneslandet} hvarigenom, enligt min tanka, den enahanda varutillverkning vi äga, skall lida förlust, i stället att vinna förkofran.
Jag har äfven yttrat: att de draga penningeqrnloppet från Landets mest välgörande näringar till de mindst nyttiga.
Men om man än skulle skilja detta från sitt sammanhang med det föregående och efterföljande i mitt Memorial (sid. 5 och 6 , äger det ändock grund.
Hvad Köpmanna-vinsien beträffar, bär jag yttrat mig i mitt granskade Memorial (sid. 6), och dit hänvisar jag nu; hvad biförtjensterna angår, locka de ofta arbetare från produetivt till icke ptoduetivt arbete, de stegra ofta arbetslönerna för verkligt produetiva inhemska yrken; bevaknings-anstalterna för - dra ufom kostnad en mängd personer, som bättre kunnat användas i productiv väg, för inhemska näringar, hvilka aldrig eller sällan borde erfordra sådan; hyror af hus äro-väl en inkomst för ägaren, men af de capital, sorn ingått i byggnaden, är en del förvandlad till ett stående och i vissi hänseenden .consumejadt capital, i stället för ett löpande, med den skillnad från t. ex. jords odling, att reparationer fordra nya capital: om fragter, och i synnerhet forlöner, kan sägas detsamma, och iner än om arbetslöner, samt om alla dessa och flera bepiisade fördelar, att, oaktadt de 3einna en inkomst åt några, den dock icke alltid blir en vinst, d. ä. behållen inkomst för Staten, hvilket hvar och en näring bör lemna, innan den räknas bland landets mest välgörande, och hvarutaf, jemte annat, den förlust allmänna välmågan lider genom mimisk adt förlag och af tynade tillverkningar besty ries (sid. 6 mitt Memorial , helst ofia blot. ta penningen icke utgör mer än en del af förlaget, utan arbetare, verktyg, machiner m. m* ibland det mesta, hvaraf de sednare komma i hvila, utan renta, som de likväl kosta.
Men då mina tankar till störsia delen stödja sig på den förutsättning, att förenämnde handelsgrenar gynnas framför inhemsk industri och handel, torde här vara stället att betrakta, huruvida förhållandet verkligen varit sådant.
Jag vädjar häruti till den närmare kännedom af saken, som flere af Höglofl, Ridder; Den 27 April. 681 skåpets ochAdelns värde Herrar Ledamöter äga; men då afgiften en längre tid, ända till den 1 juli 1813, varit endast ^ procent vid ingåendet och lika vid utgåendet af varornas värden; då dessa värden i Hera fall blifvit långt under de verkliga upptagna; då afgifterne icke varit tillräcklige, att ersätta de för tillsynen erforderliga kostnader, då enskildta Upplagsstäilen varit tillåtna att nyttjas, en omständighet af den vigt och skillnad, att många af de redbaraste Svenska tillverkningar tvärt häremot måste, för erläggande af tungt belastande umgälder, nyttja allmänna Upplagsställen under den mest fiscaliserande tillsyn, då ännu all afgift till Statscassan stadnar vid 5 procent af varuvärdet vid in - och lika vid utgåendet, för till införsel lofgifvet och för otillåtet gods vid t procent i samma fall, då deremot Svenska tillverkningar af flera slag äro högt belastade, dels under tillverkningen Och consuintionen i landet, dels vid exporter derifrån; då allt detta och kanske mera inträffar att jemföras emot hvartannat; så hemställer jag, i anledning af dessa uppgifter, om icke nederlags och transito-handeln möjligen kunna anses gynnade och befordrade framför inhemsk industri och handel, hvarvid endast må tilläggas, att om öfvervigten skulle befinnas på den förra sidan, kan man icke gerna vara utan anledning att tro, det
Svenska capital ingått uti förenämnde handelsgrenar, hvilket ock är sannolikt, enär man hört talas om, att skeppsladdningar, eller ock större och mindre delar af sådana, blifvit slutade af Sven - 682 Den 27 April. ska Handlande, hvilka, så framt de icke fått betalningsanstånd till dess varorna å utrikes ort blifvit sålda, måst för en tid upptaga Svenska capital, och för de i landet föryttrade troligen ic* ke erhållit annat än Svenskt mynt.
Vare dock detta huru sorn helst3 sakens natur och hvarje mans eget interesse dictera, att då vägar stå öppna, nyttjas de, som rikta personen mest, ehuru sådant oftast sker på det Allmän, nas bekostnad, hvilket jag yttrat.
Jag bekänner upprigtigt, att jag förundrar mig öfver Herr Scintessons tvifvel derpå, att nederlags- och transitohandel drager penningar från andra näringar, enär han befinnes vara en af de 19 Handlande i Götheborg, tora j underdånighet sökt stiftelsen af ÖstersjöCompagniet , hvarom en tryckt prospectus, hvilken Herr Santesson troligen har sig bekant, meddelar den uträkning, att de som insä ta Silfver i Compagniets fond, böra hoppas på 6 procents årlig utdelning, jemte capitalet 4 å gånger åter om 20 år, som iär göra några och 30 procent öfver hufvud årligen, hvilket ganska få eller ingen af inhemska näringar torde lemna: och likväl är samma Compagnies rörelse en nederlags och transitohandel.
Herr Santesson fortfar (samma mening, rad. 12, 13, 14) att båda de i fråga varande Memorialen innehålla, att den åt vissa Städer förunnade Nederlagsfrihet skall välla och öfverdrifvet öka importen af utländska varor, Den 27 April.
6S3 samt verka luxe, växelbrist och underhalance på handelsvägen, och jag deremot kan, oaktadt allt mitt bemödande att gå Herr Santesson till mötes, och ehuru jag icke vill åtaga mig att advocera för motsatsen, likväl icke upptäcka, hvar detta allt finnes i mitt Memorial, der uttrycket öfverdrifvet
Öka importen, der orden växelbrist och underbalance på handelsvägen alldeles saknas.
Jag har yttrat (sid. 7), huru det är uppenbart funnet, att under nederlagstiden landet blifvit öfversvämmadt af luxevaror, men att af dessas samtidighet man likväl ej bör sluta, att det ena varit en följd af det andra.
Jag har lemnat derhän, huruvida neder lagshandeln bidragit till inpractiserande af främmande öfverflödsvaror eller icke, och i allmänhet om allt detta yttrat, att så vida de nederlagda varorna kunnat förmånligare afsättas inom landet än utskep. pas, har sådant blifvit försökt och, sä vidt möjligt varit, ägt rum.
Och jag tror mig, utan att förorätta någon, kunna föra samma tal, intill dess fullkomligen blifvit bevist, att så väl alla nederlagshandlande och commissionärer, som alla bevaknings* och uppsyningsmän, alla i gemen och hvar och en isynnerhet, utgöra ett undantag ifrån menskligheten, som icke alltid uppoffrar den enskildta nyttan för den allmänna, med tillägg, att om man vore försäkrad om ett så ovanligt förhållande hos alla förenämnde personer, vore ock all tillsyn och bevakning ett rent öfverflöd, endast Staten till last. 684 Den 27 April, Sedan jag läst Herr Santessons Memorial, förefaller icke mig besynnerligt , att han (sid. 3, rad. 20 o. f.) funnit, huru hufvudgrunden till detta omdöme och åsigt af salen ligger uti ett alldeles origtigt begrepp om Nederlags- och Transitohandel; men fastän jag inser granskarens vocabulariska kunskap i or, dets (transito) erilla öfversättning, kan jag dock icke annat än ogilla hans definition, lämpad till den Nederlags- eller Transitohandel, som i Sverige äger rum, intill dess visadt är, att allt nederlagdt gods nödvändigt och utan undantag måst åter utföras, emedan allt det, som verkligen blifvit infördt till qvarblifvande i landet, måste hafva öfvergå» ifrån en verklig transitohandel till en verklig importliandel, med den förmån framför annan, att tull' ej behöft erläggas, förr än varorna till qvarblif* vande i landet bestämts, och ej för mera i sender, än som dertill hvarje gång ämnats, hvilket utgör en betydande förmån framför vanliga importhandeln.
Häraf torde hvart redigt begrepp finna, attSvenska nederlags-och transitohandeln samt Svenska importhandeln icke åro sä vidt dtskillcle som tvånne contraria möjligen kunna vara det, hvilket Herr Santesson yttrat (sid-3 rad. 20 o. f.)
Jag torde deremot kunna jemföra en inom Fäderneslandet länge och ännu gängse inhemsk handel med den hos oss varande transitohandel, så framt man ej yrkar, att det är varornas egenskaper, icke handelns natur, som bestämmer dess namn.
Så t. ex. utgör den handel, sorn ifrån många Svenska hamnar går öfver Stockholm, der varorna ned-.
Dm 27 April. 6g5 läggas, och hvarifrån de dels säljas att qvarblifva inom landet, dels ock för att utskeppas, en till sättet, fastän icke till V3rorna och orterna enahanda transitohandel, som den i Götheborg och flerestädes särskildt förunnade med utländska varor; den förra dock kanske icke alltid på lika förmånliga vilkor, ehuru ämnad till varornas beqvämare afsättning.
Herr Santessons uppgift (sid- 8, rad. 27, 2S), att man föregifver att Nederlagshandel drager penningar ifrån andra Näringar, utan att besinna, det utländsk vara ej köpes för Svenskt mynt, kan lika väl tillämpas all handel, hvarigenom utländska varor införas från sådan ort, der icke vara Bancosedlar, eller annat hos oss gångbart mynt emottages i betalning derför; men på de utrikes orter, hvarest verkligen våra Bancosedlar emottagas i betalning, kunna troligen utländska varor kö pas för Svenskt mynt.
Om importhandel i allmänhet skulle kunna bedrifvas med Svenskt mynt , hvarföre icke äfven Nederlagshandeln, åtmindstone för allt det, som af nederlagsvaror införes till qvarblifvande i landet, hvarest så väl ifrån nederlag, som genom en direct import, utan. föregånget nederlag, inkomna utländska varor köpas dagligen för alla slags Svenska penningar; om således Herr
Santessons skäl af myntslagets oanvändbarhet emot dess begagnande i Nederlagshandeln må anses gällande, så måste det afven kunna tillämpas dess begagnande i en stor del af hela importhandeln, som säkerligen tilt sitt belopp ett och annat år vida öfverstiga 686 TJm 27 April. det af vår exporthandel.
Förmodligen kati älven Nederlagshandel idkas pä credit hos utlänuningar likasom importhandel, äfvensom växlar till. betalning för nederlagde Oell importerade varor lika väl för Svenskt mynt matte kunna köpas, sorn växlar att betala de varor, som på annat sätt än efter nederlag blifvit införda- Önskligare vore, a:t icke utländska öfverflödsvaror kunde inom landet köpas och säljas man och man emellan för Svenskt mynt; ty derigenom vöre säkrast och snarast öfverflödet hämmadt.
Man må ganska gerna medgifva, att flera än 2 å 3 individer utom principalen kunnat vara sysselsatta af Nederlagsrörelsen, att förskaffa vinst åt honom, och att många personer deraf haft sin föda och bergning} men man vågar deremot förmoda, att imikes Näringar, bedrifne i stället för Näringshandel , äfven kunnat åstadkomma detsamma} man nekar icke eller, att Statscassan (icke Staten , som Herr Santesson kallar det) kunnat njuta en rätt vacker contingent; men man tror, att äfven sådant kunnat vinnas genom inhemska Näringar, och att de lemna mycket större vinst för Staten: man föreställer sig härutom, att ofh genom Nederlagshandeln af de 6, 7 , 'S ja 10 procent (sid. 9, råd- 1 f.), sorn bevisligen stadnat i landet, Köpmannen endast tillfallit 2, 3 å 4 procent, hade lika mycket kunnat tillfalla honom genom handel med inrikes producter, eller genom annan redbar inhemsk industri} och jag hoppas, att hvarje oförställd fäderneslandets vän förenar sina Dm 27 April. 687 önskningar med mjna, att, så vidt möjligt är, hädanefter sådant måtte kunna ske.
Jag förtryter visst icke, att Stader uppbyggts genom förtjenst på Nederlagshandel} jag tvärtom gläder mig deråt} men denna glädje skulle vara mångdubbel, om sådant varit en följd af inhemsk industri och bandel med inhemska varor: jag skulle ytterligt fägna mig, om genom extra fortjenster cZera/'(Nederlagshandeln) under en tid dä frågan var om lifsbergning, hela provinser blifvit försörjda och ända till välmående (sid. 9, rad. 17, 18)} men Herr Santesson täckes förlåta mig, att jag icke kan sätta någon tro härtill, förrän sanningen häraf blifvit fullt bestyrkt.
Om jag af flera personer tager det möjligast mindsta antal, nemligen 2, och jag fäster mig vid dem, hvarinom ligga Götheborg och Carlshamn, får jag, enligt Tabeller öfver folkmängden i Götheborgs och Blekinge Län, ett antal af 186,714 personer, och om jag ifrån den usliga belägenhet, att fråga var om lifsbergning, vill antaga, att de blifvit försörjde med 100 R:r personen under ett år, det är, emellan 2 skördar, så uppkommer en summa, till endast 2 provinsers försörjning, af 18 millioner 671,400 R:dr, hvilket åter, enär enligt Herr Santessons uppgift, det som stadnat i landet af Nederlagsrörelsen, icke utgör mera än högst 10 procent, utvisar en Nederlagsrörelse cf mindst 186 millioner 714,000 R dr, som är något mera än 15^ gånger Herr Santessons uppgift (sid. 9, råd. 31), nemligen to å 12 millioner R:dr, och om försörjningen skett anda till €88 Den 2 7 April. välmående^ måste troligen förenämnde t S lilli» lioner 671,400 R:dr mångdubblas.
Har deremot Nederlagsrörelsen i både Götheborg och Carlshamn ej öfverstigit 12 millioner R:dr, hvilket jag antager med Herr Santesson såsom det rätta, och alla 10 procenten blifvit använda till förenämnde provinsers försörjning, hvilket dock är för mycket, emedan mindst Statscassans inkomst af Nedc-rlagshandeln bör afdragas, så hafva 186,714 personer fått tillsammans 1,200,000
R:dr, hvilket icke hinner ^ till 6^ R.dr på personen, och kan svara emot högst T'? af året, efter ofvannämnda måttliga försörjningssumma, hvarigenom försörjningen ända till välmåga årmindsrone måste försvinna.
Jag skulle icke hafva uppgjort dessa beräkningar, som ingen förståndig man må fästa annat afseende på, än det, hvartill uppgiften föranleder, om icke jag tyckt mig förmärka, att vissa delar af Allmänheten i hast med en förvånad beundran antaga hvad man behagar framkasta, godt eller ondt, rimligt eiler orimligt, utan att lästa tankan derpå; men jag tillägger äfven härvid, att jag anser mycket nyttigare, att Svenske medborgare löda sig i sina anletens svett af egen jord och af egna näringar, än att Svenska provinser låta försörja sig genom extra förtjenster af nederlagseller transitohandel; och jag kan ej undgå att tillägga, att om än någon betydande förtjenst uppstår inom Sveriges Landskap genom extra förtjenster af Nederlagsrörelsen, och samma förtjenst torde till en stor del härröra ifrån for - II.
Tåen 2?
April. 689 Forlöner, kan sådant utmarka, att äfven genom Nederlagsrörelsen icke obetydligt utländska varor blifvit infördt i landet.
Jag har icke nekat, och nekar icke, att Nederlagsrörelsen kan medföra enskildta vinster samt afgifter i Landet och åt Statscassan; men jag har sagt, att sådant oftast sker med förlust för den allmänna välmågan, hvaraf biljer, att den i vissa enskildta hänseenden kan vara nyttig; men obetydlig eller ingen blir t alla lail dess nytta under afseende på hela.
Fäderneslandets fördelar deraf, och förlusten blir alltid ökad, så ofta och så vidt capital dertill hämtas från i gång val ande inhemska näringar, hvilket längre ner blir anledning att visa; likaså blir följden, om de arbetare och de capital, sorn sakna utvägar i en Vanlig inhemsk näring, kunna användas till någon ny, elier att vidga en som redan är i gång.