Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronhjelm anfört, visa att det icke är nödvändigt, att införa decimalsystemet i mått, mål och vigt på samma gång som i penningeräkningen.
I Preussen har man visserligen nu fördelat centnern i 100 u i st. f. att den förut innefattade 110 U.f men i afseende på skålpundets eller markens underafdelning, lodet, har man icke gjort någon förändring, såvidt jag vet.
Afven i Nederländerne är gamla mättet bibehållet, ehuru vigten blifvit förändrad.
Beträffande det system, som bör företrädesvis antagas, sä får jag till alla delar i det hänseende instämma med Hr Gripenstedt, att jag anser hufvudsaken vara att decimalräkningen införes i värt myntsystem.
Det medför en väsendtlig lättnad i all räkenskap och har, såsom Hr Gripenstedt nyss nämnde, blifvit fullkomligt infördt i Portugal och Brasilien, hvarest man antagit Reis till enhet, och der föras räkningar icke med kolumner utan man sätter ett komma framför de sista 3 siffrorne frän höger, sä får man den högre enheten Mill-Reis.
Beträffande åter företrädet emellan Frill.
Wredes och förevar, förslag, af hvilka jag vid förra riksdagen ansåg det förstnämnda äga företrädet, är jag, efter afhörandet af Hr Lefréns yttrande i dag, numera härutinnan tviflande.
Fördelen af Frih. Wredes förslag är, att detsamma såsom under-afdelningar bibehåller den öfver hela riket kända styfvern, hvaremot det andra systemet har den fördelen att såsom hufvudenhet hafva antagit 1 r:dr r.gds, men i dagliga rörelsen kan ganska lätt hvilketdera systemet som helst tillämpas på de brukliga benämningarne.
Ingenting hindrar att kalla 2 penningar för 1 styfver, och lika litet att kalla 2 kronor för 1 r:dr.
Sålunda uppkomma i begge fallen inga synnerliga olägenheter, och jag är villig att obetingadt rösta för hvilket af dessa förslag som har mesta utsigten att blifva antaget.
Vidare anser jag mig, med anledn, af en gjord anmärkn., böra erinra, att benämningen penning är en af de äldsta i vårt land och att den jemte öre och örtug utgjorde myntfördelningarne före K. Gustaf I samt då var den lägsta.
Jemte det historiskt märkvärdiga i att nu till lägsta underafdelning af myntet, antaga hvad som var det i äldsta tider hade ett sådant återupplifvande den fördelen, att ingen förvillelse kunde ske i folkets begrepp, då det numera i bruket icke uttrycker ett annat värde.
Sedan jag nu yttrat mig till fördel för Ulsk:s betänk., kan jag
Icke annat än på det högsta ogilla dess tillstyrkande, att ndrn icke Den 4 Mars f. m. 39 skulle erhålla någon benämning till åtskilnad från andra riksdalrar.
Bifalles detta, och icke såsom K.
M. föreslagit benämningen r:dr kurant, eller någon annan motsvarande antages, skulle en stor förvillelse uppkomma för den okunnigare delen af allmänheten, som i nära 50 är varit van att se ordet r:dr på bankens sedlar, debetsedlar och i allmänhet i alla liqvider inför lagen betyda banco och den enfaldige och icke misstrogne skulle följaktligen lätt kunna derigenom bedragas.
Då frågan sisth riksdag förevar hos R. o.
Ad., anförde jag ett exempel ur min egen familj, som visade, huru lättman genom förvillande benämningar kan gifva tillfällen att missbruka den okunniges saknad af misstroende.
Hvad i den vägen förr handt, kan äfven hädanefter inträffa, och förekommandet häraf ligger inom vilkoren för en god lagstiftning.
Utsk. har såsom skäl för sitt afstyrkande, att räkne-enlieten icke må benämnas r:dr kurant, anfört att det möjligen kunde leda till förvillelse, ang:de myntets rätta värde, helst uti vissa länder med denna benämning förstås ett mynt af ringare värde än sjelfva hufvudmyntet.
Den som känner, att ett dylikt förhållande äger rum i andra länder, är likväl i den ställning, att, om genom Svensk lag 1 r:dr kurant blefve lika med j r:dr silfver, eller med den nuvar. r:gds-r:drn, han mycket lätt förstår skillnaden emellan denna r:drn och 1 r:dr specie eller 1 r:dr b:co samt sålunda icke kan narras, hvilket deremot otvifvelaktigt skulle inträffa med mångfaldiga personer af den i dessa ämnen mindre kunniga allmänheten, med antagande af Utsk:s förslag.
I öfrigt hade jag trott, att, dä det är fråga om myntets ordnande, man också borde utan att afvika från de grunder för bankosedlarnes inlösning, som vid 1830 års riksdag antogos, söka rätta de misstag, som då begingos vid bestämmande af skrot och korn för silfvermyntet.
Den dä bestämda 12-lödiga halten, är för lag för det högre myntet och för det mindre är den allt för obeqväm.
Den ringare halten pä det högre myntet underlättar dess förfalskning.
Metallen silfvers enda, densamma uteslutande tillhörande egenskap, är dess glans.
Denna går förlorad vid en så stor uppblandning af koppar, som med 4r.
Af sådan orsak har man i de länder, der myntet förut varit 12-Iödigt, funnit sig nödsakad att förbereda en förändring härutinnan, såsom t. ex. i Tyska Tullföreningens länder.
Beträffande deremot det mindre myntet, sä gör dess närvar, ringhet nödigt att gifva detsamma ett större omfång, genom en större tillsats af koppar.
Detta kan ske på 2 sätt, antingen med att bibehålla lika innehåll af fint silfver, då myntningskostnaden faller staten till last, eller alt betäcka denna genom afdrag i fina innehållet.
I sistnämnda fall blefve nödigt att förordna, det ingen vore skyldig emottaga detta sämre skiljemynt öfver ett visst lågt belopp.
Men allt silfvermynt borde vid utmyntningen förses med en skarp kant, sorn mycket försvårar efterapning.
Den ökade myntningskostnaden kunde betäckas genom en förhöjd slagskatt.
I händelse R. o. Ad. återremitterar frågan, anhåller jag, att hvad jag nu yttrat, måtte fä älfölja lill Utsk.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om icke, i anseende till den redan långt framskridna tiden och då 5 ledamöter hade anmält 40 Den 4 Mars f. m. sig, att ännu afgifva yttranden uti förevar, ämne, R. o. Ad. behagade uppskjuta öfverläggningen till e. m.; hvilket bifölls. II. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 3 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck, Lördagen den 4 Mars 1848.
Justerades 4 prot.utdr. för denne dag f. m.
Fortsattes den i förmiddagens plenum började öfverläggningen om Banko-Utsk:s utlåt.
M:s nåd. propos., angille särskilda jemkningar uti det af K. M. och R.
Jag hade önskat att man på detta rum, så litet som möjligt, vidrörde andra staters inre förhållande, utom i högsta nödfall, synnerligen under sårande uttryck.
Men då dessa staters förhållanden inom sig måste tagas i beräkning, är första vilkoret, att hvad man anförer, öfverensstämmer med sanna förhållandet, annars blifver man ej trodd framdeles.
Man bör upplysa, ej missleda omdömet, sä framt man vill att hvad man anför, skall göra behörig verkan.
Här har blifvit på f. m. af en talare yttradt, att införandet af decimal-räkningen i ett land som under flere århundraden stått uti närmare förhållanden till Sverige, icke vore något bevis att detta räkningssätt af allmänheten godkändes; emedan, i annor händelse, en aflägsen vistelseort förestod de missnöjda.
Mig är det obekant, om denne talare haft någon närmare eller direkt beröring med ifrågavar. land, hvarpå jag dock tviflar, ty då hade lian erfarit motsatsen af hvad han anförde, och att ingen, utan lagligen dömde missdådare, gjort promenaden från detta land till den aflägsna vistelseorten.
Om milt vitsord har någon betydelse, så får jag tillkännagifva, att jag nyligen besökte detta land, hvilket talaren åsyftade, samt fann en allmän belåtenhet öfver decimalräkningens införande ja ända lill den grad, att allmogen önskade, att den förra r:gds-räkningen, som derstädes var vanlig, aldrig måtte funnits.
Vill man sak, så måste man också vilja medlen.
Och säkraste medlet är, enligt min tanke, att, till införande af decimal-räkningen, inora Sverige, Den 4 SI a r s e. m. 41 man antager r:drn r:gds såsom enhet, hvarigenom ingen rubbning uppstår i de allmänna och enskilta penningeförhållandena.
Jag inslämmer hufvudsakligen uti de talares åsigter, som önska bifall till Utsk:s betänk.; men skall ej motsätta mig en återremiss, om R. o. Ad. skulle så för godt finna.
Hr Gripenstedt som börjat sitt sakrika anförande med anförande af ett exempel, för att visa den fördel decimalsystemet erbjuder såsom hufvudräkning framför det nu gällande myntsystemet, har såsom problem uppkastat, att uträkna beloppet af G procents ränta å 35 r:dr.
Med användande af den af Frih. Wrede vid föreg: de riksdag förordade myntenheten, har Ilr Gripenstedt visat: att 35 r:dr utgöra 70 kronor; att 1 styfver utgör 1 procent på en krona: och att således 70 st. utgöra en procent af 70 kronor. 6 gånger 70 är 420; således äro 420 styfver 6 procent å 70 kronor eller å 35 r:dr; men 420 styfver äro, då man afprickar decimalerna, lika med 4 kronor och 20 styfver, hvilken summa således utgör 6 procents ränta pä 35 r:dr.
Henna räkning i hufvudet har lätt kunnat verkställas, det är sant; men räkningen förefaller lika lätt, om man begagnar det af Etsk. förordade system; emedan det är tydligt att 1 penning utgör 1 procent på 1 r:dr, och således 35 penningar 1 procent på 35 r:dr, hvaraf följer att 6 gånger 35 penningar eller 210 penningar utgöra G procent på 35 r:dr.
Men då decimalerne afprickas, utgöra 210 penningar 2 r:dr och 10 pennningar, hvilken slutsumma således är 6 procent af 35 r:dr.
Denna sednare hufvudräkning, i enlighet med den af Utsk. förordade mynt-enheten, är således lika lätt och skyndsamt verkställd, som den förra var det enligt den af Hr Gripenstedt på f. m. förordade och af Frih.
Wrede vid sistl. riksdag föreslagna myntenheten. R. o. Ad. torde deraf finna, alt vigheten i räkning är oberoende af myntenheterna, så att hvad som är lätt med den ena af dem, är lika lätt med den andra.
Då nu diskussionen inträdt på sjelfva ämnets område, anhåller jag äfven få yttra några ord med anledn. af sjelfva den af Hr Gripenstedt förordade myntenheten.
Hr Gripenstedt har börjat sitt anförande med att säga, det han, ifall meningarna inom Utsk. ej varit delade, utan Utsk:s alla ledamöter varit ense om det föreslagna systemet, icke skulle hafva satt sig deremot, på den grund att han hellre önskade Utsk:s system, än bibehållandet af nuvar. förhållande.
Hr Lefrén, med hvilken jag förenar mig, har tvertom sagt sig hellre önska Utsk:s system än det Wredeska (om jagså får nämna det), men dock hellre detta sednare än det nuvar.
Mig synes sålunda, att Hr Gripenstedt och jag stå hvarandra temligen nära, emedan vi båda äro ense om att antaga decimalsystemet.
Jag ber likväl att få anföra de skäl, hvarföre jag tillstyrker den enhet, som blifvit af Utsk. föreslagen.
Det första skälet, som hos mig gjort sig gällande, är att jag vid denna riksdag vunnit den öfvertygelse, att BondeSt. främst af allt sätter bibehållande af den enhet, som för det närvar, äger rum.
Då den K. propos:n från BondeSt. till Utsk. remitterades, åtföljdes den af ett prot.utdr., hvaruti, 42 Den 4 Mars e. ra. om jag ej missminner mig, omkring 20 ledamöter yrkade ovillkorligt bifall till den K. propos:n, utan att fästa något afseende pä myntenhetens förändrande; hvaremot endast 4 eller 5 ledamöter bestredo propos:n.
Dä saken kom till Utskrs behandling, var pluraliteten af BondeSt:s representanter derstädes för decimalsystemet.
Denna pluralitet yttrade sig dock vilja antaga detsamma, endast under det vilkor, att den nuvar. myntenheten kom att bibehållas; och minoriteten af Ståndets ledamöter yttrade att, om de nödvändigt skulle antaga decimal-systemet, så ville de åtminstone behålla den enhet som för närvar, finnes.
Dä man således, så nära man kunnat, erhållit bevis derå, att allmogen, som utgör den största delen af nationen och den del, hvilken måhända lättast skulle kunna förvillas genom en förändring, genom sine representanter ifrat för nuvar. enhets bibehållande; så torde man få laga för gifvet, att enda sättet för vinnandet af det ändamål, för hvilket Ur Gripenstedt och jag gemensamt ifra, nemi. decimal-systemets antagande, är att bibehålla den nu befintliga myntenheten.
Ett annat skäl, som inom Utsk. af en ledamot nämndes, var, att han hade anledn. förmoda, det man i Norrige äfven vore villig att antaga decimal-systemet för mynt.
Som bekant är, har Norriges specie-r:dr lika silfverhalt med vår; men den är indelt i 120 sk. lien värde ledamoten af Utsk. yttrade sig hafva anledn. förmoda, att Norrmännen skulle vilja antaga J af samma specie-daler, eller 30 sk. norrskt mynt, till enhet, men alt de icke skulle vilja nedstiga till någon lägre myntenhet.
Det kan ej vara någon ledamot obekant, hvilka fördelar ett gemensamt myntsystem skulle medföra för de båda nationerna, åtminstone för gränsboerna ända upp ifrån Jemtland ned till Bohus län; enär vi veta huru allmogen derstädes ömsesidigt köper och säljer produkter från hvartdera landet, och att begge rikenas mynt är gångbart på ömse sidor af gränsen, men att detta förutsätter en myntevalvalion, som alldeles icke skulle behöfvas, ifall ett lika myntsystem antoges i båda länderna.
Dessa 2:ne förhållanden äro af den natur, att de ej böra förbises vid bestämmandet af myntenheten.
Dessutom ber jag att, likasom Hr von Hohenhausen yttrade, fästa Hr Gripenstedt» uppmärksamhet, och deras som med honom dela samma åsigt, derpå, att, genom ett ganska ringa besvär, igenfinnes det s. k. Wredeska systemet i det af Utsk. föreslagna; att nemi. det till prägling föreslagna minsta myntet, | penning, är just lika med en styfver; att allmogen således kommer att fortfarande behålla detta mynt, äfvensom troligtvis dess benämning; och att 100 sådana ^ penningar innehållas i den af Frih. Wrede föreslagna kronan.
Man har sedermera förordat fördelarna af nämnde system vid öfvergången från nuvar. förhållande till det som genom förändringen skulle uppstå.
Men innan jag går att yttra mig deröfver, torde jag först få framkasta den frågan, huruvida det vore så särdeles tjenligt för ändamålets vinnande att göra allt hvad man kan för att underlätta en sådan Öfvergång?
Vi hafva i Sveriges olika provinser högst olika räkne-enheter hos allmogen.
I somliga hafva vi koppar-dalern, sorn utgör 21 sk. r:gds; i andra åter silfverdalen!, Den 4 Mais e. m. 43 sora utgöres af 8 sk. r:gds; derjemte hafva vi r:dr r:gds, b:co r:dr och specie r:dr.
Månne man ej med skäl kunde anse ändamålsenligt, att på en gång införa en enhet, som icke jemt passade med alla dessa räkningar; och hvarigenom man således på en gång blefve befriad från all den der förbistringen, som i detta afseende nu finnes bland allmogen?
— Men är det så att man nödvändigt vill afse den der lättheten af öfvergång, så vinnes den äfven ulan betydliga svårigheter genom Utsk:s system; ty man behöfver i sådant ändamål endast efterse hvad nuvar. priser utgöra i styfver.
T. ex. 6 sk. utgöra 24 styfver
Man har i öfrigt under diskussionen alltför mycket fästat sig vid vissa i allmänna handeln förekommande priser, såsom t. ex. 6 sk., 12 sk., 18 sk. o. s. v.; men det är ju hell naturligt att priset mäste rätta sig efter myntsorterne, och alt, om man från början begagnat det nu föreslagna systemet i ndr och penningar, man då skulle nu haft värdena i stället antagna i ndr och penningar.
Frih. Cederström, Rudolf, har uppträdt mot allt slags decimalsystem, på den grund, alt, enligt Frihts uppgift, alla de nationer inom vår verldsdel, som äro af Germanisk stam, skulle hitintills icke antagit något dylikt, och att således Svenska nationen skulle bland dem blifva den första.
Jag fästade redan i förmiddags uppmärksamheten derpå, alt, som jag vill påminna mig, Holländarna redan antagit decimalsystemet för mynt, ehuru ej för mått, mål och vigt; men jag bestrider dessutom Frih:s uppgift, att den Germaniska stammens afkomlingar skulle uteslutande hafva användt duodecimalsystemet.
Hade Frih-.n sagt, att de antagit både duodecimalsystemet och decimalsystemet, så hade det ägt sin riktighet; enär, på sätt llr Lefrén på f. m. nämnt, alla deras abstrakta räkneenheter äro delade i tiondedelar, så alt t. ex. 10 .utgöres af 10 ettor, 100 af 10 tior o. s. v., men att deremot, sä snart det varit fråga om underafdelningar af enheten i någon verkligen förekommande vara, de vanligtvis indelat räkue-enheten i 12 delar.
De hafva således icke konseqvent genomfört något system, utan ständigt sväfvat emellan båda, och det år just detta sväfvande, som gör mynträkningen hos de Germaniska stammarna alldeles ovetenskaplig; det är också derföre detta sväfvande, som jag ville tillstyrka R. o. Ad. att frångå, genom bildande af ett helgjutet system.
Man har i historien exempel på, att just i vårt land ett sådant bildande varit i fråga, ehuru det ej kom till verkställighet.
Det är nemi. kändt, att Carl XII ville indela alla högre enheter i 12 delar, så att hvad vi kalla 100 skulle benämnas med särskildt namn och delas i 12 delar, hvarigenom alltid 12 lägre enheter skulle komma alt innehållas i den närmast högre enheten ; men vi veta ock alla att, ehuru konseqvent sådant än var, det ej lyckades tillvägabringa, ulan att, på sätt jag nyss haft äran nämna, de Germaniska stammarna haft och fortfarit alt hafva både decimal- och duodeciraal-systemerna, det sednare för 44 Den 4 Mars e. m. verkligen förekommande varor, och det förra för den abstrakla räkningen.
Cederström yltrat om olämpligheten af det exempel på hvilket jag hänvisat, nemi., att i Ryssland decimal-systemet, i afseende på mynt, har varit redan länge infördt, samt äfven i Finland för några år sedan antaget, så hafva Frihtns anmärkmr i delta afseende blifvit utförligt besvarade och vederlagde af en ledamot, som bättre än jag känner förhållandet, och som sjelf haft tillfälle alt under årliga resor samtala med Finlands allmoge i detta ämne; men som jag hindrades höra Hr Aminoffs yttrande fullkomligt, så fattade jag ej huruvida deruti ingick någon upplysning om de medel, som man förespeglat i det nämnda landet, skulle kunnat påräknas för att förmå allmogen antaga det nya systemet.
Jag anser mig då böra nämna, att jag finner denna Friluns anspegling snarare häntyda på det vanliga förhållandet alt, då en sak ej låter sig på giltiga skäl lätt försvara, man då gerna tager sin tillflykt lill sådane, som i sjelfva saken äga intet alt betyda.
Då jag sisla gången hade ordet, nämnde jag, att inora BankoUtsk. en af BondeSt:s representanter skulle hafva undanbedt sig det mälsmannaskap, man åtoge sig öfver allmogen, ithy att man yltrat sig för dess bästa bestrida det nya systemet.
Frilen har deremot genmält, att detta ingenting bevisade, emedan 4 af BondeShs representanter reserverat sig emot betänk.
Jag nödgas då upplysa Frilen derom, att 5 af samma Stånds representanter inom Utsk., således pluraliteten, bifallit samma betänk.
Jag tillåter mig visserligen icke att af 4 eller 5 ledamöters tänkesätt draga en slutsats om BondeSt:s allmänna tanka i saken; men då Frilen uppställt en jemförelse, så skulle jag tro alt, dä BondeSt. inom Utsk. äger endast 9 representanter, det snarare skulle tala för än emot, att 5 af dem voro för betänk., och endast 4 emot detsamma.
— Hvad Frilen i öfrigt yttrat om svårigheterna i afseende pä reduktionen, har jag redan besvarat, då jag vidrörde Hr Gripenstedls yttrande; ty om jag skulle, som jag vill minnas Frilen framställde, vilja finna motsvarigheten emot 4 sk., sä vet jag naturligen att 4 sk. äro lika med lö styfver,
Medan jag har ordet, ber jag att äfven få yttra mig i afseende på ett par anmärkmr, som af Hrr von Hohenhausen och Rosenblad blifvit mot LItsk:s betänk, framställda.
Hr von Hohenhausen som Hr Rosenblad hafva fästat sig dervid, att Utsk. föreslagit enheten alt kallas ”riksdaler” utan något vidare tillägg.
De hafva båda förmenat missförstånd derigenom lätt kunna uppkomma i penninge transaktioner, särdeles vid frågan om skriftliga förbindelser; men jag får fästa uppmärksamheten derå, att K.
M. troligtvis alltid skulle, på sätt Utsk. föreslagit R. St., att i und. hos Honom anhålla, anse nödvändigt alt utfärda en allmän kungörelse om det nya myntsystemets antagande innan det sattes i verket, och att en sådan kungörelse icke kunde blifva fullständig utan att innehålla vissa föreskrifter huru förhållas skulle med Den 4 Mars e. m. 45 evalverande af sådana summor, som i skrifne förbindelser äro eller klifva utsatta, vare sig i silfver, b:co eller r:gds.
Alt sedermera inga större förvillelser köra kunna äga rum, tager jag för gifvet, dels derföre, att den bildade klassen nog ser sig före, och dels emedan, hvad den mindre bildade eller allmogen beträffar, det icke finnes några orter, hvarest b:co-räkning bland den äger rum, utan då den räknar r:dr, del alltid, så vidt jag varit i tillfälle erfara, sker i r:dr r:gds, hvadan jag icke tror att någon förvexling med b:co-r:drn skulle kunna komma att äga rum.
Hvad åter förvexlingen med specie- eller silfver-r:drn beträffar, så medgifver jag att det förefaller äfven mig vidrigt, att hafva 2:ne enheter, en i silfver och en i papper.
Det vore visserligen vida bätire att man på silfver-r:drn präglade 4 r:dr, och på den nuvar.
\ r:dr specie, 2 r:dr o. s. v. Jag vet icke heller hvarföre man behöfver silfver-enhelen; den synes alldeles öfverflödig; och hvar och en som linge nuvar. specie-ndrn samt funne på honom prägladt: ”4 riksdaler”, visste likafullt ganska väl hvad den hade för värde, nemi. 4 af de nuvar. rufina r:gds. Vidare har Hr Rosenblad yttrat, alt det nuvar.
12-lödiga systemet är olämpligt, emedan det är för mycket koppar deruti för det finare myntet, och för litet för det lägre.
Hvad det finare myntet beträffar, delar jag fullkomligt
Hr Rosenblads åsigler; ty det är ej obekant, att i utlandet personer finnas, som, genom chemiska processer, hvilka man i sednare tider förstått i betydlig mån underlätta, afskilja kopparen från silfret, och att ju större kopparhalt man lägger i myntet, ju mera uppmuntras denna slags industri, emedan kopparen aldrig ingår i silfvermyntets värde.
Denna omständighet har likväl icke varit af Utsk. förbisedd; men orsaken hvarföre Disk. ej föreslagit alt från det 12-lödiga systemet öfvergå till 15-lödigt, som hos de fleste andre nationer nyttjas, har varit den, att en betydlig mängd specie-r:dr redan är utmyntad, att således de redan gjorda specierna ej mera skulle duga, ulan måste nedsmältas och ommyntas, och alt sålunda slagskatten skulle förloras.
Men hvad äler det lägre myntet beträffar, så nödgas jag bestrida Hr Rosenblads åsigt, att nerol, del 12-lödiga silfret skulle innehålla för litet koppar.
Utsk. har, vid denna frågas pröfning, haft sig förevisade profver på lägre mynt, hvilka varit 8-lödiga, d. v. s., att i hvart mynt har funnits så mycket silfver som motsvarar myntets värde, samt dessutom lika vigt koppar, hvilken ej varit i värdet inberäknad.
Anlednm till den nedsatta legeringen eller nedsalta halten skulle väl vara, alt myntet derigenom blefve större och lättare all handtera; men Utsk. har äfven varit i tillfälle skärskåda en mängd små mynt från andra länder, hvaraf några l. o. m. äro mindre än vår nuvar. 12-lndiga 8 sk. b:co eller ndr specie.
Det har visserligen ej undfallit Utsk. att, ju mindre myntet är, ju lättare är det tappadt, ifall man t. ex. ville stoppa det i fickan; men allt begagnande af småmynt förutsätter skinnpung eller börs.
Gör man deremot småmyntet större genom att deri inlägga mera koppar, så uppkommer derigenom den olägenhet, att dels man ger ett verkligt pre - 46 Den 4 Mars e. m. mjum åt elen som nedsmälter detsamma, oell dels alt det lättare kommer att ärja sig och få utseende af koppar, på hvilken omständighet R. o.
Ad:s medlemmar troligen alla hafva sell exempel i våra gamla 8-sk:r slagna under Gustaf lll-.s lid.
Det var af så dan anledn.
Utsk. föreslog 12-lödighetens bibehållande äfven för del lägre myntet, eller för de nuvar. 24 och 12 sk. r:gds.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag för min del bestrida det yrkade afslaget å betänk.
En återremiss deraf vill jag väl icke sätta mig emot, ifall man tror sådant kunna vara nyttigt för befrämjande af det ändamål, för hvilket jag ifrar; men helst skulle jag se att betänk, bifölles.
Då jag med Hr Lefrén ocb Gr.
Cron bjelm delar samma öfvertygelse ang:de det som utgör den ojem förligt vigtigaste delen af frågan, nemi. decimalsystemets antagande, är det för mig ganska motvilligt att med dessa
Hrr nödgas tvista om det mindre väsendtliga.