Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
MissgerningsBalken, samt buller och oljud, som v sådant rum af åhörare åstadkommes och förargelse orsakar, beläggas med lämplige böter ; c) att, då ansvar för våldförande af Rikets Ständer och enskilde Riksdagsmän redan är bestämdt i Grund* lagen , hvilken äfven tillerkänner LagUiskottets Betänkande N.o 85. 4$ Ståndens Secreterare och Betjeningen i Ståndens Cancellier lika säkerhet med Riksdagsmän, lagen för åhörare bör för detta fall innehålla endast hänvisning till Grundlagens bud ; d) att den hos Riks-Sfånd antagna Vaktbetjening bör undersin tjenstgöring i samlingsrummet njuta del hägn, som tillkommer dem, hvilka Konungens, eller hans Embetsmäns, eller någon Rätts ärenden gå; samt e) att fridsbrott, som i ty mål föröfvas, böra åtalas vid den Domstol , dit målet efter allmänna rättegångsordningen hörer, och åtalet utföras af Rikets Ständers Justitiae- Ombudsman , eller den han dertill förordnar.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter har Utskottet, till följd af de erhål
Ine remisserne, uppgjort, och får härmed till Rikets Ständers pröfning vöidsamt öfverlemna följande förslag till Tjag för åhörare vid Riks- Stån» dens sammanträden.
LagVtskottets Betänkande N.-o 85. S §.
Den, sorn något Riks-Siånds of. ver läggningar, såsom åhörare, bivistar, dd sådant tillåtet är, ställe sig till efterrättelse den Ordnings«* stadga, Ståndet antagit, och åtlyde hvad Ståndets Ordf örande, till ordningens bibehållande, bjuder och förkunnar. z §. löröfvar åhörare sådan ger-* ning, som i 18 Cap. 3 §.
MissgerningsBalken sägs; varde straffad efter ty, sorn der, för hvarje serskildt fall, stadgadt finnes.
Gör åhörare buller eller oljud, eller kommer eljest förargelse åstad-, bote frän fem till femton Riksdaler. 3 §■
Huru den straffas skall ', som djerfves våldf öra Rikets Ständer, eller någon enskild Riksdagsman, eller Ståndets Secreterare, eller Betjeningen i Ståndens Cancellier, eller störa friheten i Ståndens öfverläggningar, skils i Grundlagen.
LagUtskottels Betänkande Nio 85. 47 4^ §•.
Forbryter sig någon, på sätt i 18 Cap. 9 //.
JUissgerningsBalken sägs, mot Riks-Ständens Vaktbetjening', vare lag, som der skils. 5 §■ Rikets Ständers Justitice-Ombudsman, eller den han dertill Jörl ordnar, ege att förbrytelser mot denna
Lag vid vederbörlig Domstol åtala.
. • .
Atskillige
Ledamöters serskilda meniri-3 gar bifogas.
Stockholm dea 20 Julii 1829.
Reservatione r: jEmot det i senare Momentet af a föres slagna stadgande, att åhörare, som gör bulle» och oljud eller eljest kommer förargelse åstad, skall böta från 5 till 15 E:dr, reserverade sig Hr Friherre Ehrenborgh, saint Herrar 48 Bil■ till LagVtskottett Betänkande N:o 85.
Printzensköld och Berg von hinde, under förklarande, alt om a ena sidan hvarje åtgärd, sorn har till föremål att störa friheten i något Slånds öfverläggningar, äfvensom personligt öfverfallande eller förolämpande, vare sig mot någon Ståndets Ledamot, Tjensteman eller Vaktbetjent, bör i laglig ordning beifra* och strängt bestraffas , syntes å andra sidan åter annan påföljd icke lämplig för det bulr ler och oljud, som ej på nyssnämnde sätt qva^ lificeras kan, än att den eller de, sorn dertill vållande varit, eller ock, i fall för ordningens återförande och bibehållande så nödigt finnes, samtlige åhörare från öfverläggningsrummet utvisas, med rättighet för Ståndet, att, efter sig företeende omständigheter, bestämma, huruvida den eller de, som buller åstadkommit, må anses hafva sig så förbrutit, att han förverkat rättigheten att Ståndets öfverläggningar vidare bivista, och hvarom före.' sk rift torde böra införas i hvarje Stånds Ordnings-Stadga , såsom dit rätteligen hörande.
Om än det antages constateradt, att buller bland åhörarne egt rum, torde sällan kunna utredas eller i bevis ledas, hvilken eller hvilka sorn det åstadkommit, så att Undersökningarne härom oftast komma att förfela sitt ändamål ; och i fall full bevisning härom vinnes, måste det blifva svårt, om icke omöjligt, för Domaren, att endast på grund af vittnens derom Bil. t.
LagUiskottets Betänkande N‘.o 85. 4ij| derom fattade; ofta olika begrepp, bédömai beskaffenheten af det buller och oljud, gom föröfvats, och ra 11 vist tillämpa det på arbitrage beroende bötes-ansvaret af 5 till 15 R:dr ; en pröfning, mot hvilken jemväl möter den betänklighet, att det måhända ofta torde komma att inträffa, att buller af oakt— samhet , men ouppsåtligen, af åhörare åstadkommes, och i hvilket fall rättvisan icke synes kräfva eller ens medgifva botes-ansvarets tillämpning.
Af Herr Professoren Bexell:
Icke af personlig ömtålighet, utan af skyldig aktning för den Nation, hvars talan jag, såsom Representant, förer, af uppmärksamhet för den bildade Publik, för hvilken den Medborgerlig*' hospitaliteten öppnade öfverlaggningssalarne och anvisade platserne, har jag yrkat de kraftigaste Lagstiftnings-garantier emot alla upp. träden, som störa öfverläggningarne.
Skulle, efter närvarande tids lugna samiiälls-förhållanden, jag bedöma en osedd, stundande framtid, — jag skulle då anse ali* straffbestämmelser, om icke alldeles öfverflöd dige, likväl mindre nödige.
Men min åsigt af ifrågavarande Lagstiftning är icke —kan icke vara denna* Sih. till Riht-St.
Prat, lgl8 och 18*9- 7 Samt. 1 Afd. 4 6ite Hit. a:dra B-det. 5q
BU■ t•
Lagutskottet* Betänkande N.o §5, Jag anser derföre stadgandet i 2 §. af den föreslagna ansvarighetslagen : >'Gor åhörare Rullar eller oljud, eller hommer eljest förargelse ästad, böle ifrån 5 till j 5 R\drv alldeles icke stå i harmonia med de ansvars, och bötes-bestämmelser, med hvilka dels allmänna Lagen, dels serskilda lagstadganden belägga äfven mindre förbrytelser än de ifrågavarande.
Jag kan icke tänka mig ett tillfälle då, midt under öfverläggningarne ont Fäderneslandets vigtigaste angelägenheter , ordningen, äfven uppsåtligen och med kall beräkning, skulle kunna storas för de lumpna böterne ifrån 5 till 15 R:dr.
Det är JTationens rätt att hnna sin Representatiansförsamling kraftigt och ändamålsenligt omsluten af Lagens hägn.
Emot 5 §. har jag reserverat mig.
Den innehåller; ”Rikets Ständers Justitice-Qm”budsman, eller den han dertill förordnar, egejatt förbrytelser emot denna Lag vid Vederbörlig
Domstol atala,'1 Jag anser denna föreskrift hvarken uttala det bestämda och tydliga språk, sorn bör vara Lagstiftarens, eller förekomma den, af en mångtydig hänvisning uppkommande, ändamålslösaste tvist af alla — den om forum, Det kan väl icke undfalla Lagstiftaren att Sjelf göra Sig reda, hvilken den Vederbörliga Domstol w, dit hans hänvisning syftade, Men det Bil-1.
LagUtskottets Betänkande N:o 85- 51 8r ej dermed nog.
För den blifvande parten, för det i handling uppträdande Ombudet, skall det icke alltid blifva lika lätt att rätt uppfatta den antydda meningen, Då Lagen skall lydas af alla, bör ban afven vara begriplig för alla.
Eller är väl denna Vederbörliga
Domstol så ganska bestämdt gifven, att man icke en gång i en alldeles ny
Lag något tydligare behöft anvisa den?
Svenska Representations-personalen eger en redan af äldre samhällsförhållanden godkänd, af våra ännu gällande Lagar bestämdt anlagen, olikhet i Domstolsförhållanden, och Ledamöterne i Rikets första stånd stå i ett privilegieradt Domstolsförhällande till HofRätt.
Det framlagda Lagförslaget hade icke gjort illa, om det klart och bestämdt uttalat hvad det menade med Vederbörlig DomstolÅr det väl Kämners-Rätt !!
Skall inför den Rikets Ständers Justitieombudsman framträda och föra talan å Rikets Ständers vägnar, VälanJ om det vore här, som ändamålet företrädesvis vunnes.
Jag skulle, godkännande hänvisningen, deremot icke ega det ringaste att erinra* Nära oförklarligt skall det emedlertid af ganska många skäl för mig blifva, hvarföre man, förbigående Hof-Rätt, i detta fall söker att etablera ett rättegångssätt, som, utom förtjensten att ega en instanee iner, endast onödigtvis ökar udsutdrägten.
I Bil. till LagUtsKottets Betänkande N:o 85* 52 förbigående får jag härmed nämna, att sjelfva Constitutionen (110 §.
Reg. Form.) le runar åt de i 3 §. af ifrågavarande
Lagförslag upptagne gröfre förbrytelser en så bestämd tydning, att just denna tydning omissionligt hänvisar till Hof*Rätt.
Elmina och Granbergs Tryckeri,' 182$) %agVtslottets Bttdnicndt N.'o Sfti § N:o §d.
AnEom till Exp. Utsk. den 4 Aug. tS19.
Betänkande öfver Herrar P. G. Ceder schj ohls och M. jf. Crusenstolpes
Motioner om fastställande af vissa grunder för en ny Brottmäls-lag.
EL Högloflige Bidderskapet och Adeln Siar Herr P. G. Cederschjöld anfon, att, om.
J,agsti ftaren alltid bör hafva afseende , icke blott på rätisläran, utan äfven på folkets plägseder, allmänna tankesätt och grad af moralisk utbildning, så måste detta isynnerhet gälla vid stiftandet afen Brottmåls-lag.
Och då begreppen om brott och straff i förunderlig mon rätta sig efter allmänna opinionen, samt svårigheten för en l^ag Comité, att uppfatta och uttrycka en allmän mening, förmodades utgöra förnämsta orsaken, hvarföre något förslag till Brott måls-lag ännu ej kun? nät atp,ifvås, hemställde Kerr Cederschjöld, om icke Rikets Ständer nu borde yttra siri opinion om de vigt igaste grunderna får nämnde lag, sd att denria mening sedan kunde tjena Lag-Comitén till ledning.
Des Sik. till Mitt-St.
Pro t.
IglS och Igrip, Saint, 1 A/d. t, 7 \de H:t anira B:det. 9 Lagutskottet» Betänkande N:o 86. ta grunder ansage Motionairen väsendtligen kunna innefattas i svar på följande frågor: i:o Skall den tilltalade hafva offentlig Advocat, eller, såsom hittills, vara sig sjelf öfverlemnad ? 2:o Skall brottsligheten af göras, såsom hittills, af Domaren, eller genom Jury, och, i senare fallet, antingen i alla eller blott i vissa mai, t. ex. i sadane, der brottet dr en opinions sak, såsom i personliga förolämpningar, samt i sadane, der en fulltygande vittnesbevisning cir nästan omöjlig att åstadkomma, såsom i lönskalägen ? 3 :o Skall, i afseende på yttre våld ', brottsligheten bedömas efter den genom sjelfva handlingen tydligt ådagalagda praesumtiva afsigten eller, såsom hittills, endast efter handlingens tillfälliga följder ? 4:o Skola brott få försonas med penningar, och skalf i såclant fall, plikten, såsom hittills, bestämmas endast efter brottets beskaffenhet, eller tillika med afseende ä brottslingens efter Kronoskatterne bestämbara förmögenhet, samt, i sistnämnde händelse, vid personlig förolämpning, afseende äfven göras på den förolämpades förmögenhet, bildning och värdighet ?
Lagutskottets Betänkande N:o 86. 3 5:0 Skola spöstraff bibehållas ? 6:0
Skall vatten- och brådstraffet bibehållas ? 7:0 Skola lif stids fängelser bibehållas ? 8:0 Skall uppenbar kyrkoplikt bibehål/as såsom straff?
Derjemte liar Herr Crusenstolpe till Ridderskapet och Adeln framgifvit ett skriftligt anförande, hvaruti, efter föregångne anmärkningar om behofvet af en förbättrad Brottmåls- och Straff-lag, om bristerne i nu brukliga rättegångs-, ransaknings- och bevisnings-sätt, samt om vigten och nödvändigheten för Lag-Comitén att, vid utarbetandet af förslag till en förbättrad Brottmåls-Iag , känna hvilka hufvudgrunder mest öfverensstämma med Nationens kraf och önskningar, yrkas, det Rikets Ständer mätte, såsom grunder för det förslag till rättegång i brottmål, hvilket kommer att af Comitén utarbetas, yttra deras åsigter, huruvida, med inskränkning i Brottmåls-domarens närvarande ransaknings-rätt och åliggande, det egentligen så kallade accusatoriska rättegångs-sättet må inf örås, samt huruvida den juridiska bevisnings-grunden , med tvänne vittnens absoluta giltighet, bär till dess kraf t '4 LagUlsJtotlets Bttilrtköhdc N'.o 86,' och verkan orubbad bibehållas, jemte deri närvarande organisationen af en Domstol, som eger att på en gang pröfva hand* lingen och tillämpa straff bestämmelsen, ellery cm den bör utgöras af en ibland medborgare, genom lottning eller parternas val tillsatt Jury, med en äfven moralisk prof ningsrätt.
Dessa Motioner, tillika med ett af Herr Cederschjöld till Ridderskapets och Adelns Protocoll serskildt afgifvet yttrande, hvaruti han närmare utvecklat sina tankar rörande de grunder för en Brottmåls-lag, som i först-», berörde Motion äro antydde, har Utskottet öf»J vervägat.
Och som Utskottet redan, i sitt till Rikets Ständer aflåtr.a Betänkande, N:o 74, rörande granskning af det utaf LagComitén utarbetade förslag till Allmän Civil-» Dag, yttrat och sökt motivera sin mening J att grunder för en Lag, som skall stiftas, ej kunna serskildt, eller annorledes än i sammanhang med de Lagbud, i hvilka grunder» ne skola uttalas, på förhand definitivt anta» gas och fastställas, — till hvilket yttrande Utskottet nu fogar den anmärkning, att Rege» rings-Formen, som i 87 $• tillägger Rikets Ständer magt att, gemensamt ined Konungen,’ stifta Allmän Civil- och Criminal- samt Kyrko-Lag, efter Utskottets tanka, ej kan ty» das derhän, sorn skulle Konung osli Ständer ^LagUtsiotteti Betänkande Nt» 86.' 5 éga att, nied grundlagsenlig verkan, sanciionera vissa abstracta satser, dem lagstiftningen sedermera vore förbunden att, vid prof-' ningen af ett i öfverensstämmelse dermed utarbetadt Lagförslag, ovilkorligen följa ock tillämpa, helst ett sådant förfarande skulle vara oförenligt med, samt lägga ett olämpligt och måhända vådligt band på den be-* slutande-rätt, sorn hvar och en af de i lagstiftningen deltagande Statsmagterne tillkommer ; — så och enär Lag-Comitén , som en längre tid varit sysselsatt med författandet a£ förslag till en ny Brottmålslag , redan lärer, ensligt de underrättelser Utskottet erhållit, hafva i det närmaste fullgjort detta sitt uppdrag, får Utskottet, under åberopande af de flera uti nyssberörde dess Betänkande, i den der förekommande likartade fråga, anförde skaf, vördsamt tillstyrka, att Herrar Cederchjolds och C ni* senstolpes ifrågavarande motioner ^ om fastställande af vissa grunder för en ny Brottmåls-Lag, ej må af Rikets Ständer bifallas.
Stockholm den 3i JuLii 18291 € LagUtskottcts Betänkande N:o 87.
N:o 87* Ankom till Experl.
Utsk, den 4 Augusti 1819, Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen Petter Anderssons från Hallands Län Motion om införande af Edsvuren Nämnd, eller Jury, i brottmål.
Med framställning af åtskilliga brister och olägenheter, hvarmed det nu gällande bevisningssättet i brottmål skall vara behäftadt, har Biksdags - Fullmägtigen Petter åndersson från Halland, hos Hedervärda Bonde-Ståndet , i afgifvet saint till Lagutskottet remitteradt Memorial , yrkat, att Jury .matte i Svenska lagskipningen införas, och till den ändan en Lag antagas , som stadgar, att alla gröfre brottmål bora prof vas af Edsvuren Nämnd, bestående af tolf välfréjdade personer, hvilka, efter af hörd ransakning och inom slutna dörrar hallen öfverläggning, hade att yttra sig, huruvida den anklagade är skyldig eller ej skyldig till det åtalade brottet.
Denna Nämnd skulle, efter Motionairens förslag, utgöras, å landet, af Härads Nämnd jemte tolf andre årligen eller livart tredje år valde personer , men, i LagUiskottets Betänkande N:o 87. 7 stad, af tjugufyra årligen vaide.
Af dessa tjugufyra Jurymän skulle parterne välja sex hvardera och Domstolen likaledes sex, bland hvilka åter, sedan de blifvit af Domstolen ojäfvige förklarade, hvardera parten egde, utan anförande af skäl , utesluta tvänne bland de af vederparten och en af de utaf Domstolen valde, hvarefter de återstående tolf borde afgöra saken, dervid fem sjettedelars sammanstämmande röster erfordrades till den anklagades fällande , samt Domstolen derpå utfärda Utslag, i enlighet med Nämndens beslut.
Denna inrättning , redan antagen i.
Tryckfrihetsmål , vore icke ny, utan känd äfven af våra förfäder, fastän under olika form och annat namn.
Härads-Nämnd ransakade då, samt friade eller fällde, och Domaren dömde derefter.
Edsgärdsmän hade ej varit annat än ett slags Jury.
Att inrättningen är gammal borde lika litet göra den förkastlig, som i fall den vore ny.
Man hade icke skäl att ångra dess upptagande i Tryckfrihetslagen.
I England hade den vunnit så mycket förtroende , att den kallades Engelska frihetens sköld.
En menniskas välfärd , anförtrodd åt tolf edsvurne välkände män, syntes icke underkastad serdeles älventyr af förföljelse eller väld.
Den oskyldige skulle med tillförsigt lemna sitt öde i deras händer, och endast brottslingen bäfva för deras dom.
Icke gerna kunde man befara misstag, då $ LagUtskoitelt Betänkande N:oråf, fem sjeuedelars sammanstämmande menlngsi* fordrades för den anklagades fällande; och skulle än de edsvurne någon gång irra sig, hvilket högst sällan kunde inträffa, så återstode för den fällde möjligheten att vinna nid ho® Konungen, Utskottet har tagit denna Motion i öfvervägande.
Och som , utom det att
Juryinrättningens företräde framför ansvarige
Do» mares på laga bevisning grundade pröfning
Sr en fråga, hvilken hvarken af rättslära^ eller af erfarenheten ännu torde vara nöjaktigt besvarad,det hos oss nu brukliga bevisnings» och rättegångssättet i brottmål så väsendtligen ingår i systemet af nu gällande Brottmålslag , att det icke utan total förändring af denna
Lag kan borttagas och af ett annat bevisnings- och rättegångssätt ersättas; så enär det förslag till ny Brottmålslag, hvarmed dera tillförordnade Lag-Cornitén redan länge varit sysselsatt, innan kort lärer vara att förvänta, och det ämne, Motionairen nu bragt å bane, utan tvifvel kommer att blifva ett bland de vigtigaste föremålen för Rikets Ständers öfverläggningar vid granskningen af omförmälde förslag, får Utskottet, sorn, vid detta förhållande, anser sig icke böra fälla uagot omdöme öfver nämnde inrättnings lamp? lighet eller olämplighet, nu endast iegVttkotttls Betiinkandt M:o 88. 9 tillstyrka , alt frågan må för närvarande förfalla, Slockholm den 31 Julii 182g.
Utskottet den 8 Augusti 1829; Betänkande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer, rörande förmånsrätt för Upsala Academie hos dess Uppbördsman, i afseende ä medel, sorn af dem, för Academiens räkning, blifvit uppbur ne eller förvaltade, samt Herr Professoren B. M.
Bolmérs Motion om enahanda förmånsrätt för Lunds Academie.
Sedan hös Kongl. Maj:t Consistorium Äca^ demicuin i Upsala, genom Academiens Clan. celler, i underdånighet anmält, att, vid tid io LagUltkotttts Betänkande N:o 88- efter annan hos Academiens Uppbördsman och Redogörare yppade balancer och deraf följande Concurser, någon förmonsrätt, i afseende 3 deras Uppbördsskulder, icke blifvit Academien tillerkänd, på den grund, att någon sadan rätt icke vore genom gällande
Lag uttryckligen bestämd, samt derföre i underdånighet anhållit om stadgande af en författning, som tilläde Academien lika företrädesrätt hos dess Uppbördsman och Redogörare för Academiens uti deras händer komne medel , som blifvit Kronan med flere uti 17 Cap. 8 §.
Handels-Balken tillagd ; sl och enär till Kongl. Maj:ts kunskap kommit, att under nu påstående Riksmöte fråga hos Rikets Ständer vore väckt och till deras LagUtskotts behandling öfverlemnad , angående Stadgande i allmänhet af alla de serskilda förmonsrätter, som i Concurser böra ega rum, i afseende på fordringar af olika beskaffenhet, har Kong).
Majit, af denna anledning, efter att hafva i ämnet bort Dess Stats-Råd och Högste Domstol, genom Nådig Proposition af den 27 sistlidne Mars, föreslagit Rikets Ständer att, vid uppgörandet af Lagförslag, angående förmonsrätter i allmänhet, jemväl taga omförmälde af Consistorium Academicutn i Upsala väckta fråga i betraktande , så att
Academien måtte blifva tillerkänd den förmonsrätt till betalning utur dess Uppbördsman» tillgångar, sorn på de flere afConsisto - LagUtskottets Betänkande N:o 88. ii rlum anförda skäl syntes böra Academien tillkomma.
Dessa i den Nådiga Propositionen upptagna skäl äro följande: ”att Lagens grund oell mening, vid fastställande af företrädesrätt för uppbörd, måste vara , att Kronan samt Publika Verk och Inrättningar icke kunna sjelfve omedelbarligen upptaga de dem anslagne medel , hvarföre serskilde Tjenstemän måste lill uppbördens förrättande förordnas; och att, då de allmänna medlen ovilkorligen måste till sina bestämda ändamål bibehållas , omsorgen för det allmänna bästa fordrat att tillägga Kronan och de Publika Verken förmonsrält framför Uppbördsmannens enskilde Borgenärer, hvilka , med kännedom om hans Uppbördsmanna-egenskap , kunna vakta sig att lemna honom vidsträcktare credit ”att lika skäl , som i detta afseende förekomma till stöd för Kronans förmonsrätt, äfven böra vara gällande för Academien *’att genom serskilda Författningar en sådan förmonsrätt blifvit för serskilde Verk och Inrättningar stadgad, såsom för Sockne— Spannmåls-Magazins-lnrättningar hos deras Föreståndare och Syssloman ; för Städerna uti deras Uppbördsrnäns tillgångar, för bos dem innestående Uppbördsmedel; samt för Rikets Sländers Bank hos dess Oasseurer, för af dem om händer hafvande Bankens medel }3’ 13 LagUtskottets Betänkande N.o $9. ”att, enär Upsala Aeademies räntegif•vande egendomar äro af frälse natur , deraf borde följa, att Academien hos sina Upp* bördsmän skulle ega samma rätt , som genona Allmänna Lagen blifvit frälseman, lika med Kronan, i detta afseende tillagd ”att ifrågavarande förmonsrh'tt allt ifrån äldre tider, och ännu år i 8 » 8 , ansetts så gifven och klar, att uti uppkomne Concurser en sådan Academiens rätt icke ens blifvit bestridd”? samt slutligen *’att uti det nyligen utarbetade förslaget till ny allmän Civil-lag , alla allmänna af Konungen stadfästade Cassör, Penninge* Verk ocb Inrättningar blifvit uti 32 Cap. 15 §.
Handels-Balken ansedde såsom egande lika rätt med Kronan hos de Tjenstemän sota äro satte att deras inkomster uppbära.’!
Med anledning af ofvanberörde Nådiga Proposition, den samtlige Riks - Stånden till Uag-Utskottets behandling öfverlemnat, har Herr Professoren Bolmér hos HögvÖrdige Preste-Ståndet framställt den önskan, att de sladganden, Rikets Ständer i detta hänseende kunna finna lämpligt att i underdånighet tillstyrka, eif ven matte klifva gällande för Lunds Academie, helst den närvarande tiden fordrade enhet och öfverens^ LagUtsköfteis Betänkande N.o 88. i5 jtämmelse
I likartade inrättningars’ organism, tion och styrelseformer, samt en sådan enhet,’ äfven i andra fall, vid bägge Academierne blifvit yrkad och tillvägabragl , och derföre icke eller i delta hänseende borde saknas ; och är jemväl denna Motion , hvilken Herr biskopen
Doctor Faxe biträdt, till Lag-Utskottet remitterad.
Dessa frågor äro af Utskottet i öfvervä^ gande tagne.
Och sorn Utskottet, efter att hafva i sitt Betänkande, N:o 4g, i anledning af åtskilliga Motioner om ändring af 17 Gap. Handels-Balken och 20 Gap. Ärfda-Balken , föreslagit , alt, med ändring af berörde lagrum , inteckningsrätt må förklaras gällande framför den förmonsrätt, sorn nu tillkommer barnaarf, och barnaarf åter erhålla förmonsrätt framför kyrkors och fattiginrättningars fordringar hos deras Föreståndare samt Kronans och Frälsemans eller Räntetagates fordringar för uppbörd , som deras Uppbördsman indrifvit, — i sitt Betänkande, N;o 5o,' under föiutsättning af Rikets Ständers bifall till berörde förslag, tillstyrkt, att vederbörande Domcapitel må , för mede! , som Consistorii-Notarie , i och för sin tjenst, uppbu-* rit, till denne tjenstemans tillgångar ega lika förmonsrätt , som Utskottet ansett böra tillkomma Kronans samt Kyrkors och Fattigh inrättningars fordringar hos deras Föreslånda-j »4 LagVtskottets Betänkande N:o 48. re ; sa, och di Academierne i Upsala och Lund ärd väsendtligen i enahanda belägenhet och förhållande i hänseende till sina Uppbördsman och Redogörare , som Domcapitlen till Consistorii-Notarierne , finner Ut-' skottet sig, i följd af de åsigter, som ligga till grund för sistomförmälde Betänkande, hvilket irenne Riks-Stånd gillat, böra föreslå , att vid slutet af den serskilda författning , hvars utfärdande Utskottet i sitt Betänkande Njo 50 . tillstyrkt , må göras följande tillägg :
En lika fårmonsrätt tillkommer ock Academierne i Upsala och Lund hos deras Uppbördsman och Redogörare, för medel, som desse, i och f ör sina tjenster, om händer fått.
Stockholm den 31 Julii 182g.
Lagutskottets Betänkande N:o 89. i5 N:o 89.
Utskottet den ij Augusti 1829.
Betänkande, i anledning af åtskilige Motioner om indragning af Lagmans- och Kämners - Rätter samt serskilda Domstolar, så ock om förändring i vissa Domstolars organisation och i rättegångsordningen , m. m.