Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då är det väl bättre att nu använda de medel, som finnas, och anslå härtill så rikliga medel, som man möjligen kan disponera; ty om det också skulle blifva några hundratusen r:dr oanvända till nästkommande riksdag, så vore dermed intet ondt gjordt, utan tvertom hade man då fördelen alt hafva något Den i5 Januari. reserveradt för kommande tider, och jag föreställer mig att Regeringen ej mätte så misshushålla, att den blott, för att göra ända på penningarna, skulle företaga uppförandet af byggnader, som ej vore af behofvet verkligen påkallade.
Jag tillstår således, alt jag ej finner någon betänklighet att bifalla StatsUtskis betänk.
Det är visserligen af en ledamot anmärkt, att Utsk. har för de olika slagen af häkten bestämt särskildta anslag i stället för alt öfverlemna fördelningen deraf till K. M,; men jag tror ej, att denna anmärkn. bör anses tillräcklig, för att verka till en återremiss, utan alt man hellre borde bifalla betänk, sådant det nu är, för alt derigenom afgöra en sak, hvilken i öfrigt, enligt mitt omdöme, under denna riksdag ej kan komma under R.
Sits närmare pröfning.
Att nu ingå i detaljer örn huru byggnaderna skola verkställas, är i min tanke verkligen äodamålslöst, och isynnerhet hvad angår ransaknings-häktena bör man komma ihåg, att i den nya lagen är afsedd en ny indelning af domsagorna i Sverige , och att förr än den är uppgjord och fastställd, förr vet man ej hvar fängelserna skola uppbyggas.
Således är det för närvar, omöjligt att afgöra hvar länshäktena skola byggas, och således ännu svårare att bestämma huru stora anslag dertill kunde erfordras.
Jag tror verkligen, alt dessa detaljer äro af den beskaffenhet, att man endast skulle föröda tiden, 0111 man sysselsatte sig dermed, och att man måste öfverlemna till
Regertn att i detta afseende uppgifva det förslag, som befinnes vara bäst, och verkställa detsamma, så att kommande R.
St. kunna, med full kännedom af förhållandet, fatta ett beslut, huruvida de vilja antaga den nya bråttmålslagen eller ej.
Jag får för min del tillstyrka bifall lill Clsk;ns betänkande.
Hamilton för det sätt, hvarpå lian motsagt mig, ehuru jag bekänner, att del skulle högligen smärta mig, om de anmärkntr jag gjort kunde gifva åt min afsigt den tydning, som skulle jag vilja återhålla eller förlama den kraft, med hvilken man emottager det nya strafF-fangelse-systemet, sorn vi motse att få.
Jag trodde sannerligen, att jag hade frigjort mig ifrån all sådan tydning, då jag förklarade min tacksamhet för Utslcn, för det att Utsk:n behjertat
Svenska folkets behof af en genomgripande förändring i våra strafflagar och vårt fängelsesysteme.
Jag trodde sannerligen, alt jag hade frigjort mig ifrån en sådan tydning, då jag förklarade, att jag lifligt önskar och hoppas, att det nya systemet måtte blifva antaget vid nästa riksdag; men, mine herrar! det måtte då åtminstone vara någon skilnad emellan att vidhålla systemet och ali klandra den scala, i hvilken man börjar; man måtte kunna göra det sednare, utan att derföre frångå systemet.
Jag är af den tanken, att om man afser detta systeme i dess helhet och hvad lill dess fullkomliga utveckling i en aflägsen - Den i5 Januari. sen framtid fordras, så är en och en half million för litet; men deraf följer ej, alt man icke misshushålla!' när man griper det an i större scala än som behöfs, och sorn synes öfverensstämma med den punkt, ifrån hvilken jag utgår, nemi. att de legislativa och de administrativa åtgärderna i i detta afseende böra gå i bredd med hvarandra.
Jag har derföre ej motsagt, att man ej bör hafva fängelser färdiga, när det nya straff-systemet antages, men jag är i min själ öfvertygad, att när vi, mine herrar! hafva användt y50,000 r:dr, så hafva vi användt alldeles tillräckligt på cellerna; ty jag tager för afgjordt, att man ej vill skicka dit dem, som ej gjort något brott, — jag menar våra lösdrifvare, hvilka böra utsläppas, emedan de intet ondt hafva gjort; jag vill ej förmoda att det nya systemet afser hela den ofantliga mängden af sådana personer.
Jag skulle äfven tro, att man borde rätta de administrativa åtgärderna efter fortgången af de judiciella, och då gro de 750,000 r:dr, hvartill jag vill hafva anslaget inskränkt, mer än tillräckliga.
Hamilton har tiolt, det jag talat om någon särskild ränteförlust för Staten, men jag har blott nämnt 0111 förlusten af det goda för samhället, som det öfriga af detta anslag kunde åstadkomma.
Jag frågar; har Sveriges försvarsverk nu inga behof ouppfyllda; har utvecklingen af Sveriges industriella krafter 'nga behof ouppfyllda?
Månne ej för det nu ifrågavar. beholvet det är tillräckligt att använda den ena hälften af den föreslagna summan, och månne ej då den andra hälften på delta sätt skulle onödigtvis användas, innan man vet huru långt man kan gå i systemet?
Den siste värde talaren bar med en grundlighet, för hvilken jag tackar honom, och som jag önskar, att en hvar af eder, mine herrar! kunnat uppfatta, framställt vigtiga betänkligheter, under det att han begärt bifall till Utskrns betänkande.
Han har fört fram de betänkligheter, som jag eljest hade ansett nödvändigt att tillägga; den ena är, att man borde erfara något af systemets verkan, innan man går till fullbordande af hela systemet.
Om begreppen endast långsamt mogna till öfvertygelsen derom, att dessa fängelser utgöra en verklig bestraffning, så frågar jag: hvartill bardet tjenat att på förhand uppföra stora byggnader, om man måhända snart finnér att man gått för långt deruti?
Jag är långt ifrån att vilja förlama kraften ; jag vill blott inskränka den till en rimlig scala, ty orimlig är den i min tanke.
Må andia tänka annorlunda, men då jag vet, att mitt fädernesland i tvänne vigtiga afseenden har behof, som Utsk;n afslagit, för hvilka Utsk:n visat en liknöjdhet som förundrar mig och måhända ådrager dem nationens ogillande; när jag känner detta inom mig, felar jag då, mine herrar! om jag säger, att vi ej böra gå för långt uti att lemna anslag för detta ändamål?
Användes hälften af hvad Utsk:n föreslagit 19 H. 21 Den i5 J an uari. till våra fängelsers förbättring, så kunde den andra hälften under liden användas lill det behof, som framförallt Sveriges industriella krafters utveckling så högligen påkallar.
Jag ber att ännu få tillägga några ord.
Det vigt i gast e al hvad Ulsk:n föreslagil, är måhända ombyggnaden af häradsfängelserna, så att ej under sjelfva ransakningen vid domstolen brottslighet må grundläggas och befrämjas.
Det är en ofantlig olycka, att den brottslige skall behöfva skickas till länsfängelset, men, mine herrar! den anmärkn., som den siste välde talaren framställt, är ganska riktig, nemi. att den nya lagen föreslår en förändring af domsagorna.
Nå väl, mine herrar! om J nu byggen upp häradsfängelser för att elter den nya civil-lagens antagande åter rifva ner dem och uppbygga andra, håfven J då gjort rätt?
Cederström ganska rätt deruti, alt det för närvar, är haradernas skyldighet att underhålla häradsfängelserna.
Jag tror lika med den siste värde talaren alt det bästa vöre, att
Staten helt och hållet öfveitoge häradsfängelsernas underhåll; men då Ulskins förslag ej är sådant, nar Utsktn blott föreslå 100,000 r;dr, med villkor att häraderna skola göra resten, så frågar jag: hvem försäkrar oss att häraderna, på hvilka dessa 100,000 r:dr fördelade sannerligen blifva ganska måttliga summor, — hvem säger oss att häraderna gå in derpå?
Jag skall ej belasta prot. med någon vidare anmärkn., utan begär återremiss och öfverlemnar åt Utsk:n att afgöra, om jag haft rätt eller orätt, öfvertygad inom mig sjelf att jag har handlat såsom •jag bort. rHr af 'Uhr, Gustaf: Jag beklagar, att hvad Hr Stråle anfört ej blir bekant i Representationens öfriga kamrar.
Jag är öfvertygad, att det skulle vara mycket välgörande, oell jag vågar icke lägga något dertill, utan ber blött att få förena mig med honom.
Jag har begärt ordet, endast för att med ett par ord få understödja det förslag, som Hr af Sille'n anfört.
Bland de dels nya, dels upplifvade ide'er, åt hvilka vi för 3o år sedan öfverlemnade oss och åt hvilka vi öfverlemnade oss med kanske alltför sangviniska förhoppningar, bland dessa ide'er var äfven den, alt kunna upphäfva tillämpningen af de nesliga kroppsslraffen och isynnerhet det ofta farliga pryglandet inom militären.
Denna ide'e har jag ansett möjlig alt nu realisera.
Ett medel dertill åsyftas genom Hr af 5itie'ns motion, och då militären består af landets infödda söner, så att det bör ligga hvar och en om hjertat att de ej för en obetydlig förseelse, hvilken väl bör rättas, men ej bör ådraga dem, som begått förseelsen, ett sådant straff, som prygel, då, säger jag, det måste ligga hvar och en om hjertat att detta afhjelpes, och Hr af Sil!e'ns motion åsyftar ett medel dertill; så hoppas jag, att så väl Utsk:n som Representationen måtte omfatta detta förslag med välvilja.
Den i5 Januari. ■ 63 Gr. Posse, Fredr.
Da jag begärde ordet, hade annu icke Ur von Rosen yttrat sig.
Enahanda verkningskrets gör det naturligt, att vi äga nästan samma åsigter.
Vi se samina förhållandet)', och följden deraf kan ej blilva annan än att vi instämma i samina yttrande.
Jag vill således icke upprepa hvad Hr von Rosen redan sagt om de olägenheter, som för närvar, linnas, men jag anser mig dock icke böra underlåta all understödja den önskan han liar framställt om företagande af förändringar inom häktena.
Jag instämmer med honom deruti, att jag också hade önskat det skilnad ej blifvit gjord emellan läns- oell häradshäktena, utan att del såsom den första åtgärden blifvit fråga om inrättningen af ransakningshäktet!.
Jag kallar dem så, emedan jag dermed vill uttrycka sådana häkten, der de personer förvaras, hvilka ännu icke blifvit dömde.
Vi hafva här hört flera talare yttra, hurusom den oskyldige der inspärras, men lindet tiden blir en brottsling', samt sedan lian blifvit frikänd för del brott, för hvilket Ilan varit anklagad, blir utsläppt färdig alt begå de största förbrytelser.
Jag skulle anse mig begå ett brott mot mensk frgheten, eut jag icke i denna fråga yttrade min lanke.
Det är derföre jag med tacksamhet mot Utsktn på det högsta understödjer det i betänk, tillstyrkta anslag.
Jag får, hvad åter angår Hr von Rosens yttrande om återremiss, lör min del säga, alt då till K. M:S disposition äro ställda de summor, med hvilka en verkställighet af det åsyftade ändamålet kan tillvagabi ingas, så anser jag, att icke någon olycka skedde, om de icke blefvo behöfliga till hela det föreslagna beloppet, och alt således icke någon skada skulle uppkomma, om Utsktns förslag blefve bifallet och dessa summor städ Ida lill K. M:s disposition.
Skulle åter en återremiss inträffa, så får jag för min del säga, att jag önskar den förändring måtte ske, att icke någon skilnad göres emellan läns- och häradshäkten, utan endast ransakningshäklen samt arbets- och straffängelset- omnämnas.
Jag får äfven säga, alt om den skyldighet, som nu är häraderna ålagd alt underhålla sina häkten, blefve borttagen och tillkomme Staten, så vore det ingen förlust.
Jag tror, att den sorn har sett och har erfarenhet af huru dessa härudshäkten underhållas och huru liten rättighet nuetoriteterne hafva att tillhålla vederbörande att göra dem ändamålsenliga, skall instämma i denna min åsigt.
Man kan anbefalla 3 rum, (vänne för fångarna och ett för häradstjenaren.
Det är allt, och på mångå ställen är det icke så väl.
Der inpackas personer af alla möjliga sorter.
Der passera de ofta nätter och dagar under transporter och forslingar, och hvad som der Jares, då det är yngre personer, för att icke tala om barn, som äfven ofta der inspärras, är latt begripligt, utan att jag nu behöfver derom erinra.
Beträffande de kostnader, som, derigenom att Staten åtoge sig byggnadsskyldigheten, skulle upp - Pen t5 Januari. komma, så tror jag, att 0111 man komme derhän att ransakningshaktena kunde förvara de tilltalade under hela ransnkningstiden, hvarigenom transporterne af och an upphörde, så skulle kostnaderne mycket minskas och måhända en vinst deraf vara att påräkna.
Hr von Rosen yttrade, att Christianstads häkte är trångt.
Jag får säga, att i Malmö häkte finnas blott 6 ruin med 96 beräknade och starkt beräknade platser.
Jag ser i bilagan lill detta betänk, upptaget, att högsta fångantalel varit 127, och det är visserligen det högsta antal, som der varit insatt; men det är ej säkert, alt det ej kan blifva högre.
Emellan 80 oell go har varit det vanliga antalet, men utöfver detta antal har det händt att 3o å 4° andra fångar linder transporter der blifvit inkastade för alt passera en natt.
Den trängsel, som uppstått, och den osundhet, som deraf härrört, vill jag icke omtala.
Man kan föreställa sig de planer, som der uppgöras, och den academi lör brott, sorn sålunda bildas.
Man har äfven talat om straff-fängelser, och till hvad som derom är sagdt anser jag mig skyldig tillägga, att vid Malmö correctionsocli arbetsfängelse finnas icke och kan i anseende till localen icke tillvägabringas verkstäder, der alla tångarne kunna sysselsättas?
Om sommaren, då de kunna arbeta ute på maiken, går det någorlunda an, men deremot måste under vintertiden 3 å 400> ia8 V'A ‘cka saga flere, förblifva sysslolöse och kunna icke arbeta.
De sitta i logernenterna för att göta något och hvad de kunna, men hvad som blir gjordt torde hvar och en kunna föreställa sig, lika väl som de skador och brott der uppgöras.
Till hvad jag redan sagt får jag tillägga, att enär K. M., efter infordrande af nödiga upplysningar, kan lättare öfverskåda förhållandet än någon annan, så anser jag att, på sätt Uisk.m föreslagit, ifrågavar. summor gerna kunna ställas till K. M:s disposition.
Jag är öfverlygad, att de icke komma att användas till andra ändamål än sådana som erfordras, och om de uppgå till mera än som nu är behöflig!, så är del, såsom jag sagt, icke någon olycka.
Jag får således för min del tillstyrka bifall till Utsktns förslag.
Jag ämnar icke ingå i bedömmande, huruvida för den ena eller andra sorten af de projecternde fängelserna bör lemnäs medel till deras uppbyggande och islåndsättande.
Jag ager icke skicklighet dertill och vill således afhålla mig derifrån.
Jag vill blott ingå i sjelfva grundide'en.
Åtskilliga anmärkntr hafva blifvit gjoida emot de sammansatta Utskms betänkande.
Här har blifvit yttradt, att Utskln borde hafva ingifvit ritningar samt project på beskaffenheten och utseendet af cellerna m. m.
Att icke Utsk:n gjort det, anser jag ganska riktigt handladt, ty man kan icke fordra, att medlemmarne af dessa Utsk. skola äga den kännedom härutinnan, Den i5 Januari. |65 ali en af dem uppgjord ritning eller af dem uppgjorda projecter skulle kunna blifva antagna.
Jag anser detta hafva varit omöjligt, och önskar i följe deraf, när detta betänk, med eller utan förändringar blir antaget, att det må lemnäs till K.
M:s eget bedömmande, att, efter vederbörande auctoriteters och sakkunnige personers hörande, i dessa fall bestämma.
Här är äfvenledes yttradt, att den af Utskrn projectvis uppgifna kostnad för hvarje cell, enl.
Utskrns i deras eget betänk, yttrade åsigt, kanske icke vore så riktig; men jag förmodar att Utskrn häruti hafva följt det i samma betänk, anförda yttrande af Stockholms stads styrelse, sorn haft för afsigt att här i staden uppbygga ett större häkte med celler, för hvilka en viss kostnad blifvit beräknad.
Här slår nemi., pag. i i, sagdt, att Stockholms stads styrelse anmält sig hafva varit betänkt att uppbygga ett större häkte med celler, hvartill 2:ne särskildta kostnadsförslag nied tillhörande ritningar blifvit upprättade, ”del ena för ett fängelse med ta5 celler att uppbyggas å en staden tillhörig invid rådhuset belägen tomt, hvarför kostnaden beräknats till 100,000 irdr.”
Denna beräkning blir vida större, än den som Utsk:n i deras betänk, föreslagit för de celler, som enligt samma betänk, nu skulle i fängelserna inrättas.
Alltså anser jag, att Utsk:n åtminstone haft något skäl för den projerterade calculen.
Här är äfven sagdt, att byggmästare och controller ej skulle kunna vinnas i erforderlig grad för alla dessa byggnaders uppförande.
Härpå har Frih.
Hamilton redan svarat, men till motbevisning har af en annan ledamot blifvit sagdt, att erforderlig tillgång på byggmästare icke skulle äga rum, utan att man i thy fall behöfde använda privata byggmästare, hvilka troligen ej ägde nödig skicklighet.
Jag frågar den vårda ledamoten, huruvida en privat byggmästare ej skall kunna uppbygga, vare sig fängelseceller eller hvad som helst efter en fastställd ritning.
Kan han icke det, så är han icke byggmästare.
Dagligen och stundligen klagar man öfver de brott, som begås, den demoralisation, som hos nationen visar sig.
När man då vill söka medel för att afhjelpa delta onda, så säger man: det är för mycket, vi vilja icke gifva så mycket.
Har har man äfven hört ungefär detsamma.
En talare har projecterat hälften af den af Utskrn föreslagna summa.
En annan önskade att man måtte hålla sig till hvad K. M. begärt, samt sagt att Utskrn icke bort sträcka sig längre.
Jag deremot anser, att vi böra vara Utskrn stor tack skyldige för det att de gatt lill djupet af saken, i det de öfverskrida Konungens propos., för att de inträngt deruti och funnit att den af K.
M. begärda summan ingalunda var för behofvet tillräcklig samt derföre föreslagit en högre summa.
Vi borde tacka dem i stället för att klandra dem.
En talare har här yttrat, att han icke förstår hvarföre man först skulle tillse att brottslingarne få tak öfver hufvudet, eller med ett ord, |G6
Den i5 Januari. hvarföre nian byggde hus åt deni.
Men jag frågar eder, mine herrar! ur det icke en hjelp äfven för de laglydiga medborgarne, alt inan tillvägabringa!' sådana anstalter, der man kan få broltslingarne noga bevakade, sa att de ej kunna utslippa , der man icke nödgas insätta 20 ä 3o mindre brottsliga personer tillsammans med kanske lika mångå grofva brottslingar, af hvilka de förstnämnde få lära sig ganska många nya laster och kanske till och med grofva brott saint sålunda blifva ännu mer förderfvade än före häktandet; och tinnes det något vackrare, för nationen mera ömmande, eller något som bör ligga lagstiftande makten mera om hjertat, än att söka genom en lags stiftande förskaffa nationens medlemmar säkerhet till lif, lemmar och egendom, äfvensom att söka hämma deri demoralisation, som dagligen och Gudnås alltmer och mer intränger i vårt land.
Jag anhåller hos Hr Frih. o. Landtm, om propos. äfvensom hos H. R. o. Ad. 0111 bifall till de sammansatta Utsk:ns betänkande.
E11 värd talare har före mig ganska riktigt framställt de oöfverstigliga hinder, sou] legal i vägen för de sammansatta Utskrn att för närvar, länka sig någon vidsträcktare åtgärd till häradshäktenas ombyggnad, att nemi., innan något sådant kan ske, med säkerhet och visshet att de murar, som uppföras, blifva beståndande för framtiden och icke behöfva flyttas eller ändras; måste först en ny reglering af domsagorna äga rum, likasom förut bör vara bestämdt huruvida ransakningarna skola ske på en punkt inom domsagan eller på flera, emedan detta inverkar på frågan, huruvida det fordras ett eller (lera fängelsehus i domsagan.
Boye har trott, att den summa af i5 eller 16 hundratusen r:dr, som Utskrn föreslagit, skulle vara för stor för ändamålet samt har iallmänhet fästat uppmärksamhet på lämpligheten att i denna vigtiga fråga gå till väga med varsamhet och icke för fort.
Samme värde talare har ganska riktigt anmärkt, att äfven den summa, sorn Utskrn föreslagit, blir otillräcklig för alt inom vårt land genomföra ett fullständigt förbättradt och ordnadt fängelse-systeme, Dertill fordras enligt beräkning, uppgjord efter det nuvar, antalet af brottslingar, säkerligen minst 3 millioner; men om då endast 800,000 rrdr på 5 år kunde användas, så skulle en tid af minst 20 år åtgå, innan ett sådant förbättradt fängelse-systeme kunde införas, och i sammanhang dermed skulle jemväl hinder inträffa för införande af den förväntade förbättrade brottmålslagen.
Vid betraktande af dessa sammanlagda åtgärder, hvilka Frih.
Boye ganska rikligt benämnt de administrativa och de legislativa, och att de böra gå i bredd med hvarandra, samt vid öfvervägande af det verkligen bekymmersamma förhållande, som företer sig för våra brottslingar, då de blifva insatte i våra fängelser, äfvensom då vi laga i belraktande den stigande osäker - Den i5 Januari. heten i landet; så torde den värde talaren finna, att här fordras icke varsamhet och långsamhet i åtgärdernas vidtagande, utan bitr fordras något annat, nemi. kraft och beslutsamhet.
Det är på denna grund Utskm velat bygga sitt förslag, och derföre hafva Ulsk:n också kommit till detta resultat; ty annars kunde det ju hända, mine herrar! att när man vidtagit långsamma åtgärder och den nya Ingen skulle införas, så befunnes antalet af brottslingar så stoj i, att den ej kunde antagas.
Fängelser funnes icke för att rymma dem, sorn derstädes skulle förvaras.
Man finge förkasta lagen och öfvergå på andra principer, deportations-systeme o. s. v., just derföre att man icke i tid vidtagit de åtgärder, hvarigenom man kunnat göra sig beredd alt verkställa de principer man vill följa.
En annan värd talare, Frih.
Cederström, har förebrått Utsktn, att de icke inkommit med några detaljförslag om de ställen, der häktena skulle anläggas, tillika med ritningar och kostnadsförslag för deras uppförande.
Då jag hörde den välda ledamoten framställa denna anmärkt)., så trodde jag i sanning, att han icke hade läst betänk.
; ty med delta betänk, skulle visserligen icke en sådan åtgärd stå tillsammans, sorn den att här under riksdagen uppgöra en detaljei ad plan, hvilken sannerligen icke nu är möjlig att framställa.
Det är de stora grunddragen, som Ständerne böra i detta fall tänka sig, men verkställigheten bör med förtroende öfverlemnas åt Regeringen.
Ju mindre obehindrad Reger;n i detta fall är, ju bättre är det, och det mäste vara så mycket nödvändigare just derföre, att de legislativa åtgärderna icke äro vidtagna , och man derföre i mångå afseenden måste tänka sig hvad som kan komma att ske, innan de ifrågavar. fängelsebyggnaderna skola begagnas.
I afseende på den anmärkn., som Hr von Rosen framställt, att ingen fördelning bort äga rum emellan anslagen till härads- och länshäktena &c., så vill jag visserligen gilla anmärkningen i princip, just del före att detta är ett slags band på Konungens disposition; men då jag deremot finner huru liten sannolikhet det är för den förmodan, alt mer än 100,000 red i- skulle kunna för häradshäktena användas innan nästa riksdag, då nu Utsk.-n hafva tillstyrkt alt. häradshäktena må kunna sammanbyggas med länshäktena och sladsfängelserna, samt att i samma län må kunna finnas flera slags länshäkten; så linnes delta tillstyrkande innehålla en jemkning af specificationen, och således ligger häruti icke något skäl för en återremiss.
Cederström har trott, att
Utsktn bort inskränka sin åtgärd till ett tillstyrkande af bifall till K.
M:s propos., då Konungen funnit nödigt att för fängelsernas förbättring begära 270,000 r:dr.
Jag anhåller ali få fästa talarens uppmärksamhet derpå, att Konungens propos. afsåg icke införande af cellsystemet i häktena eller att delta systeme i någon väsendtlig mån skulle i68 Den i5 Januari. tagas i betraktande.
Den afsåg endast de nödvändiga förbättringarna för tillfället.
Alt använda en summa af 270,000 r:dr till förbättring af häkten, som kunde om ett par år behöfva ombyggas, hafva Ut-,k:n icke ansett för en riktig hushållning med Statens medel.
Af denna anledn. har man snarare trott sig hushålla väl, när man här tillstyrkt den högre summan, och att följaktligen icke några medel i detta vigtiga afseende må användas annorlunda än såvida de kunna befrämja det stora mål, hvartill man bör komma; och då det för öfrigt är alldeles omöjligt att med säkerhet bestämma huru stora medel i detta fall kunna lämpligen användas, så anser jag det vara bättre, att K.
M. har mera än mindre till sin disposition, och jag tillstyrker derföre bifall till betänk., oaktadt de anmärknrr, som i detta afseende blifvit framställda.
Utsk:ns betänk, är redan bifallet af ett Stånd, och då vid denna riksdag förevar, för hela nationen så vig tiga sak blifvit varmt omfattad af Representationen, samt då tillgångar nu finnas, som vid ett annat tillfälle kunde komma att saknas; så tror jag icke att vi böra låta detta tillfälle gå oss ur händerna för att biträda ett så värdigt och så tillfredsställande beslut som detta.
Jag anhåller hos Hr Frih. o. Landtm, om propos. till bifall å Utsktns betänkande.