Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Åkerhjelm yttra, att det varit af grannlagenhet, som han funnit sig förhindrad att, i egenskap af riksdagsman, tala hvarken för eller emot Representationens önskningar i mål, som kunde komma under pröfning i Rådkammaren.
Jag ville nemi. fästa Frill.
Åkerlijelms uppmärksamhet på den besynnerliga omständigheten, att en så beskaffad grannlagenhet, om man skulle gifva den detta namn, hvilket jag verkligen ej anser behöflig t, ingalunda blifvit af Konungens rådgifvare iakttagen uti åtskilliga andra vigtiga frågor, såsom t. ex. den om tryckfriheten, om representationsförändringen, om rådgifvarnes ansvarighet m. m.
— För öfrigt får jag erinra, alt Gr.
Frölich nyss fullkomligen misstog sig i sin uppfattning af den ledamots yttrande, som omtalat, att vexellagarna angingo person och egendom, då Hr Gr. trott, a t
L han med dessa ord velat gifva en definition på naturen af civillag.
För min del tror jag, att gränsen emellan den ceconomiska och civila lagstiftningen ligger ganska tydlig, om man blott besinnar, alt den förra icke omfattar annat, än hvad jag ville kalla de organiska lagarna för näringarna, d. v. s. de skyldigheter, som utgöra vilkoren för deras bedrifvande, men icke sådana, som angå tvister om mitt och ditt medborgare emellan.
Jag har blott ett ord ännu i anledn. af Hr v.
Troils påstående, att frågan om förbud i vissa afseenden att draga vexel är af oeconomisk beskaffenhet.
Jag får då upprepa, att den ansågs icke för oeconomisk förrän 1816, och det måste bevisa något.
Ständerna verkligen afstått sin lagstiftanderätt i detta fall, så skulle jag nu icke hafva framställt dessa anmärknrr; men då Konungen utfärdade förbudet utan Ständernas hörande, och Ständerna låtit det stå qvar blott derföre, att något verkligt mynt hittills icke funnits, så kan jag icke finna annat, nu att Regeringens handlingssätt i denna fråga är ett misstag, som bör rättas. IJ.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid LagUtsk:s betänk.
N:o 186 gjorda anmärknrr hindra dess antagande och betänk, således böra återremitteras.
Enligt min tanka kan en enkel återremiss nu icke beslutas.
Utsk. har nemi. icke upptagit frågan, ulan förklarat sig dertill obehörigt.
Således måste antingen Utsk. nu förständigas alt upptaga frågan, eller ock har R. o. Ad, ingen annan åtgärd alt vidtaga, än att låta bero vid Utskrs vägran och lägga betänk, till handhna; ty en vanlig återremiss skulle förutsätta rättigheten för Ståndet att, i prtledn, af ett nytt betänk, i frågan, med ändringar antaga Dea 13 Maj. 2l5 detsamma, oell i (let skick tror jag icke, att saken grundlagsenlig! kan komina, då Utsk. i det näst föregående betänk.
Vägrat att behandla motionen.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om It. o. Ad. ansåg målet böra till LagUtsk. remitteras.
I följd af de sval', som R. o. Ad. lemnade, då II.
Ex. förnyade den sist framställda proposm, förklarade H. Ex., det lian funnit nej hafva öfverröstat ja.
I anledn. deraf begärdes votering.
Upplästes till justering följande voter.vsproposm: Den, som godkänner LagUtskrs betäuk.
A:o 186 öfver Ilr C. G. Stuarts motion, angrde lind. anhållan hos K.
M. om utarbetande till nästa riksdag af förslag till en gemensam lag för utrikes och inrikes vexlar, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad., att Hr Stuarts ofvannämnde motion skall af LagUtsk. till behandling upptagas.
Hr Hjärne: Sedan R. o.
Ad. en gång beslutat frågans remitterande, kan ja-propos:n icke lyda till godkännande af Utsk:s förklarande, att det anser sig obehörigt upptaga densamma.
Den måste således endast innehålla, att R. o. Ad. vid Utsk:s mernor. låter bero.
Utskottet har verkligen upptagit motionen, och således är det icke fråga om remissens behörighet; men jag och flera med mig hafva för sakens skull yrkat återremiss.
Sedan två Stånd bifallit memor., är det för mig likgiltigt, huru proposm här uppställes; men det förundrar mig, att Hr Hjärne klandrat ja-propos:n, då han deri fått inrymd sin mening, den jag icke vill underkänna, ehuru frågan derigenom skulle sluta med att komma till Constit.Utsk. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det var i anledn. af Hr Hjärnes hemställan, hvilken af ingen motsades, som den upplästa contraproposm blifvit uppsatt; ankommande det på R. o. Ad., om Ståndet till contrapropos. önskade denna mening eller vanlig återremiss.
Voteringen begärdes på återremiss, och således måste frågan derom, på sätt Gr.
Horn begärt, utgöra contraproposm.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ausåg contraproposm böra innehålla enkel återremiss.
Den, som godkänner LagUtsk:s betänk.
Stuarts motion, aug:de und. anhållan hos K.
M. om utarbetande lill nästa riksdag af förslag till en gemensam lag för utrikes och inrikes vexlar, voterar .
. ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. ofvannämnde betänk.
N:o 186 böra återremitteras.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja — 27.
Erkännande min skyldighet att redogöra för mina vota, får jag till prot. förklara, det jag högligen protesterar mot den åsigt, sorn legat till grund för R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Upplästes och lades på bordet BancoUtsk:s memor.
N:o >47, med öfverlemnande af voter:spropos:r i anledn. af R.
Sils skiljaktiga beslut vid Utsk:s under N:o 142 afgifna utlåt. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. f till to på aftonen.
Tisdagen den 19 Maj 1835.
Justerades 1 prot.-utdr. för förliden gårdag.
Nyss! återkommen till riksdagen, efter några veckors frånvaro, hade jag föresatt mig att så nära riksdagens slut icke vidare yttra mig; men då jag blifvit vittne till, att R. o. Ad. genom votering i går fattat ett beslut, som frånkänner R.
St. k delaktighet i lagstiftningen rör:de utrikes vexlar, och öfver lemnat denna lagstiftning ät K.
M:s godtycke, såsom om firendet vore blott af ceconomisk egenskap, så får jag mot detta beslut mig reservera, för att åtminstone fritaga mitt namn och rykte från delaktighet uti ett mot grundlagen och Rikets sannskyldiga nytta stridande beslut.
Upp - Den iq Maj. □ 17 Upplästes till justering och godkände* nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., nemi.:
Nzo 347. i anleda, af K.
M:s nåd. propos., ang:de lag för inrikes vexlar, tillika med nämnde lag;- Nzo 348. med öfverlemnande af förslag till lag för enskilda banker, tillika med nämnde lag; Nzo 34g. angzde instruetion för R.
St.‘s Revisorer öfver Bancoverket.
Likaledes upplästes till justering och godkändes förslag till nedannämnda §§ i riksd.beslutet, nemi.: 1:0 fortsättning af §, innehållande sakregister rör:de med statsverket gemenskap ägande ämnen; 2:0 angzde underhållet för bysätta personer; 3:o fortsättning af §, innehållande sakregister öfver önskningsmål; 4:0 med uppgift å und. skrifvelser, rörzde bancoärender; özo angzde granskning af de i StatsRådet förda prot.; 6:0 angzde förnyad instruetion för R.
Stzs Revisorer öf ver Bancoverket.
Underteckn. Ridd.Secret.z
Jemte nyss upplästa förslag har Exped.Ulsk. insändt förslag till fortsättning af den §, som uppgifver de till nästa riksdag hvilande förslag till grundlagsförändringar; men som den föregående delen af samma § hvilar på R. o. Adzs bord i ardedn. af beslutad återremiss, torde det vara lämpligast, att äfven fortsättningen hvilar, tills densamma kan förekomma lill justering i sammanhang med förra delen af §:n. R. o. Ad. fann det från Exped.Utsk. insända förslag lill fortsättning af den § i riksd.beslutet, hvilken innehåller uppgift å till nästa riksdag hvilande förslag till grundlagsförändringar, böra föredragas i sammanhang med den ännu på R. o. Ad:s bord hvilande första delen af §Zn.
Föredrogs ånyo Exped.Utskzs d. 17 dennes på bordet lagda mentor.
Nzo 28 med öfverlemnande ånyo till justering af en från 3:ne RiksSt. återremitterad § af riksd.beslutet.
Likaledes föredrogs ej mindre den sålunda öfverlemnade §Zn, innehållande början till förteckningen öfver de till nästa riksdag hvilande förslag till grundlagsförändringar, än ock den här ofvan anmälda, i dag inkomna fortsättningen af samma §.
Jag anhåller att punktvis fa göra anmärknzr vid förevar, förslag till § i riksd.beslutet, Uti lZsta punkten har Utsk. uteglömt 10 § Reg.F., hvilken 22 H. 28 ai8 Den 19 Maj siffra således måste införas.
För min del anser jag det icke vara rälta sättet att i Stånden ändra Exped.Utsk:s förslag, hvilka deremot, efter min tanka, höra till Utsk. återremitteras till undergående af de rättelser, som dervid kunna finnas nödiga, emedan i annat fall, och derest olika anmärkutr och rättelser gjordes vid Exped.Utsk:s förslag uti de särskilda Stånden, sådant skulle föranleda till jemnkningar och deraf följande tidsutdrägt.
Af denna anleda, anser jag förevar. förslag böra till Utsk. återremitteras till undergående af ofvannämnde rättelse.
Då detta förslag kommer att återremitteras till Exped.Ulsk., tager jag mig friheten att göra några erinringar mot uppställningen i 1 §, hvaruti förekommer en öfverflödig mellanmening, som måhända utan afsigt influtit, men sorn jag med afsigt vill hafva utesluten.
Der står nemi.: af vårt Constit.Utsk. beredda.
Denna mening anser jag öfverflödig.
Mig förefaller det, som om Constit.Utsk. sökt så mycket som möjligt undandraga sig att bereda sina mål; hvarförutan grundlagen stadgar, att det skall vara ett R.
S t:s förslag, som skall hvila, utan allt afseende på huru detta förslag blifvit beredt, synnerligast som ett utlåt., för att vara R.
St:s, måste vara grundlagsenlig! beredt.
Jag yrkar derföre, att berörde mellanmening, såsom öfverflödig och t. o. m. vid detta tillfälle rent af skadlig, måtte uteslutas.
Vid § öfver förändringar i grundlagarna har Exped.Utsk. i i:sta punkten förbigått 10 § Reg.F. Förslaget till ändring i 28 § Reg.F. är uteslutet, ehuru, sedan BorgareSt. lagt memor.
JN:o 98 till handbna, Ståndet måtte anses hafva frångått sin anmarkn.
Vid 72 § Reg.F., som uti § är upptagen, har icke hänvisning blifvit införd till memor.
N:o 68, hvilket, jemte de åberopade 78 och 117 måste införas.
Förslaget till ändring i 73 § är uteslutet, troligen med anledn. af BorgareSt:s bestridande, hvarifrån Ståndet likväl gått, då det endast lagt memor.
N:o 96 till hnndhna.
Det hör altså i riksd.beslutet upptagas med hänvisning till me mor. 46, 63, 8i och 96.
Förslaget ang:de hänvisningen till denna § är uteslutet förmodligen af samma skäl; men som det vunnit enahanda slutliga behandling, bör det uppföras med hänvisning till memor.
N:ris 47; 84 och 97.
N:o 126, rör:de behandlingen af de 2:ne hvilande förslagen lill ändring i 49 § Reg.F., bör upptagas bland dem, till hvilka mom:n hänvisa.
Slutligen anmärkes, att denna register-!) antingen bör blifva i annan ordning eller ock i nummerföljd af §5 inom hvarje grundlag.
Den 19 Mej. Gr. Horn:
Då mot all form Exped.Utsk. har synes blifvit satt till domare mellan R.
St. och Conslit.Utsk., anser jag icke olämpligt att besvara något af hvad Frih.
Hr Frih. har framkastat den satsen, att, då ett Constit.Utskrs mernor. blifvit lagdt ad acta utan något dervid fatladt beslut, en sådan åtgärd skulle innefatta detsamma som ett bifall till memor.
Jag bestrider denna tolkning och tror, att Exped.Utsk. rätteligen förfarit, då det icke ansett ett memor. bifallet i Ståndet, med mindre något beslut deröfver blifvit taget, och att frågan således icke blifvit slutligen afgjord genom åtgärden att lägga memor. ad acta, och vid ett sådant förhållande ansett sig förbundet att anse frågan så afgjord, som den gången förut i Ståndet afgjordes, hvarföre ett läggande ad acta af Constit.Utskrs memor. icke bevisade något i saken, utan är något, som Exped.Utsk. måste låta passera såsom en obekant sak.
Jag tror derföre, att Exped.Utsk. i förevar, afseende rätteligen förfarit.
Det faller tydligen, skulle jag tro, af sig sjelf, att i händelse Utsk. kunnat dela den siste talarens åsigt om betydelsen af att lägga ett memor. ad acta vara den, att Ståndet vidblifvit ett förut fattadt beslut, så skulle följden deraf blifvit, att ett jemnkn:sbetänlt. och votertspropos. för förstärkt Utsk. till Stånden inkommit; men då ett beslut öfver ett från Utsk. inkommet förslag, uttryckt genom förslagets läggande till handkna, måste anses innefatta detsamma, som att man låtit bero vid hvad Utsk. framställt, så har något jemnknisbetänk. eller voter:spropos. icke kunnat äga rum; ty hvad skulle Utsk. framställa till jemnkn., då Ståndens beslut voro öfverensstämmande, enär de genom memor:s läggande till handkna godkänt detsamma.
Örn iStånden sagt, att de, med vidblifvande af deras förut yttrade lanke, lagt memor. till handkna , då hade jemnkn:sför~ slag inkommit och, derest
Stånden icke fogat sig efter hvarannan, frågän slutligen i förstärkt Utsk. blifvit afgjord.
Då detta memor. troligen blir af R. o. Ad. återremitteradt, får äfven jag anhålla att med några få ord besvara, hvad Frih. Cederström yttrat.
Hr Frih. bar framkommit med den nya ide', att ett läggande till handkna i Stånden betyder detsamma som ett bifall till livad Utsk. föreslagit.
Jag vågar bestrida en sådan tolkning af ett dylikt beslut.
Efter min öfvertygelse innefattar en dylik åtgärd ingenting annat, än att Ståndet icke velat yttra sig öfver frågan; och då, såsom bär är fallet, BorgareSt. 3 gånger förut uttalat den opinionsyttring, som strider mot Utsk:s åsigt, tager jag för afgjordt, att BorgareSt. ledsnat vid att oftare uttrycka en och samma tanke och derföre lagt memor. till handkna.
Så tolkar jag BorgareStts mening.
Exped.Utsk. kan icke uppsätta några andra skrif— velser eller uppfatta några Stånds beslut i riksdagsbeslutet 2 20 Den 19 Maj. på annan grund än inkomna prot.utdr. från alla /}.
JNår ett prot.utdr. från något
Stånd i något ämne felas, så är saken för Exped.Utskrs åtgärd annu icke afgjord.
I denna stund saknar Exped.Utsk. prot.utdr. från BorgareSt. ora ett definitivt beslut i ämnet, och Exped.Utsk. är af denna anleda. således icke herätligadt att betrakta denna sak såsom af Ständerna afgjord.
På dessa skäl tror jag, att Frih.
Cederström har orätt uti sin begäran, att Exped.Utsk, skall upptaga denna § såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Förslagen till den ifrågavar.
§:n i riksd.beslutet återremitterades.
Ånyo föredrogs Exped.Utskrs d. 17 dennes på bordet lagda memor.
JNT:o 29 till B. o. Ad., i anledn. af gjord framställning om en grundlagsförändrings antagande i riksd.- besl utet.
Jag kan för min del icke gilla Exped.Utskrs sjelftagna rättighet att uppträda såsom tolkare af grundlagen.
Det finnes ingen grundlags-§, som gifver detta Utsk. annan rättighet än den alt helt simpelt sammanfatta, hvad som blifvit beslutadt, utan rätt att döma örn hvad som skall eller icke skall i riksd.beslutet intagas, Hvad beträffar
Utskrs raisonnement derom, att RiksSlm antnärknrsvis, icke genom beslut, förklarat deras gemensamma tanka vara, att de af Constit.Utsk. framställda frågor borde åtskiljas, så att förslaget 0111 iudragningsmagtens upphäfvande skulle hvila, men förslaget om juryns afskaffande förkastas, så förekommer dervid, att Constit.Utsk. aflemnat dess memor. i ämnet såsom ett odelbart förslag.
Deri har jag cj haft ringaste del, och jag kan ej gilla Constit.Utsk:s i denna del fattade beslut; men då sådant en gång var afgjordt, kunde beslutet icke lagligen af Utsk. ändras.
Constit. ötsk. förklarade således, att Utsk. icke kunde göra afseende på RiksSt:ns anmärkare och att följaktligen det afgifna förslaget skulle såsom odelbart blifva hvilande.
Uti 3:ne
Stånd hafva talmännen likväl, uppå begäran, gjort propos. till delning af förslaget, men talmannen i PresteSt. har vägrat att gifva en sådan propos.
Denna vägran har föran leda att PresteSt. yrkat berörde propos., och frågan har altså, enligt grundlagens stadgande, blifvit förklarad hvilande och hänskjuten till Constit.Utsk., som, på sätt Exped.- Ulsk. rätteligen åberopat, gillat Hr Ärkebiskopens vägran.
Frågan har således, i den ordning grundlagen föreskrifver, blifvit med R.
Sirs rätt slutligen afgjord af den myndighet, åt hvilken en sådan rättighet af grundlagen är uppdragen, och då ingen annan anmärka, emot förslaget blifvit gjord än den, som åsyftat dess delning, så följer deraf, att förslaget livilar till nästa riksdag och att det äligger Exped.- Utsk. att detsamma i riksd.beslutet intaga.
Den 19 Maj. 331 Ilr Hjärne, Harald:
Jag skall ieke ingå i den discussion, som här många gånger varit föremål för vidlyftiga debatter och som Frih.
Cederström äfven i dag vidrört.
Jag instämmer i den sats, Hr Frill, först yttrade, att Exped.- Utsk. icke är berättigadt att ingå i några grundlagstolkningar.
Vid detta tillfälle tror jag, att Exped.Utsk. bort ensamt grunda sitt rnemor. derpå, att det saknar prot.utdr. i ämnet från PresteSt. och att
Utsk. icke bort såsom skäl för sin tanke framställa någon tolkning af grundlagens sladganden eller åberopa den vägrade propositionen.
Då Hr Cederschjöld i ett föregående plenum gjorde sina anmärkntr emot Expcd.Utskts då förevar, betänk., förbisåg jag en omständighet, som jag begär att i dag få anmärka.
Jag tror, att man i allmänhet fästat för mycken vigt vid den i PresteSt. vägrade proposm; ty mig synes, att fastän man i allmänhet måste erkänna, att talmännen i Stånden, då de äro af samma tanka som Constit.Utsk., hafva en ganska stor och mångå gånger alltför stor magt, så är denna magt viddetta tillfälle af ingen betydelse.
PresteSt. kunde efter min tanke, utan afseende på den propos., som vägrades, då målet sista gången der förevar, helt enkelt expediera prot.utdr. till Exped.Utsk. öfver de definitiva och sedermera icke ändrade beslut, som fattades, då målet första gången i PresteSt. förevar.
Då vägrade icke Ståndets talman särskild propos. å hvarje del af Constit.Utskrs betänk., och han hade således de facto medgifvit, att frågorna kunde skiljas.
Af den dagens beslut finner man, att PresteSt., likasom de öfriga Stånden, bifallit, att frågan om indragningsraaglens afskalFande må hvila till nästa riksdag.
Örn ärendet behandlades på sådant sätt, och Exped.Utsk. således finge mottaga ett dylikt prot.utdr. från PresteSt., så anser jag för min del, alt, huru man än må tolka grundlagen, Exped.Utsk. vore pligtigt att upptaga frågan om indragntsmagtens afskafFande biand dem, som skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Från denna åsigt skulle jag således önska, att förevar. mål af R. o. Ad. blefve behandladt, och jag hade ännu för några dagar sedan det hopp, att det skulle vara möjligt att inom della Stånd göra gällande en åsigt, som förut vid dylika frågors behandling med stor pluralitet blifvit godkänd; men sedan R. o. Ad. för 2:ne plcnidagar sedan fattat 2:ne beslut (deraf åtminstone det ena, enär det varit resultatet afen votering, måste varit välbetänkt), hvilka beslut varit rakt stridande mot den princip, som E. o. Ad. antagit vid alla föregående dylika ärenders behandling, så fruktar jag äfven, att det i dag är fåfängt att söka göra min åsigt gällande.
Då frågan dessutom för dess återstående behandling troligen skulle fordra en längre tid, än som nu återstår af riksdagen, skall jag inskränka mig till att i prot. bevara min protest emot den grundlagstolkning, som vid detta tillfälle blifvit gjord af PresteStis talman och Con - 223 Dcii ig Maj. stit.Utsk. Jag bestrider bifall till Exped.Utsk:s memor,, men skall icke vara envis, om R. o. Ad. behagar besluta, att det belt enkelt må läggas till handhna.
Den siste talaren har gjort sig skyldig till ett misstag, då han sagt, att Exped.Utsk. icke fått något prot.utdr. rör:de det beslut, PresteSt. fattat i följd af Constit.Utskcs memor. ang:de den vägrade propos:n.
Exped.Utsk. har, likasom Constit.Utsk., fått prot.utdr. öfver det beslut, som PresteSt. fattat i anledn. af berörde memor. , genom hvilket PresteSt. funnit sig bokstafligen nödsakadt att lyda grundlagen.
Hvad för öfrigt angar de åtgärder, som den siste talaren kallat beslut, så voro de blott anmärkntr, som Stånden förklarat vara deras gemensamma tankar, fastän de af några ledamöter af Riddarhuset blifvit omchristnade till beslut.
Beslut fattas icke genom anmärkn.T, som förklaras för ett
Stånds gemensamma tankar, ufan äro livad man sjelf afgör och äger rättighet att afgöra.
När nu RiksSttn hvarken gjort det eller haft rättighet dertill (ty jemväl de Stånd, hvilkas talmän ej vägrat propos., hafva inskränkt sig till den i 56 § Reg.F. beskrifna form att förklara de nu s. k. besluten för sina gemensamma tankar), när således endast anmärkn:r blifvit gjorda, som förklaras för Ståndens gemensamma tankar, och fastän sedermera, efter det Constit.Utsk. besvarat de gjorda anmärkn:na, några Stånd förklarat sig vidblifva sina beslut, så kan väl icke den första handlingen eller anmärkntna, som förklarats för Ståndets gemensamma tankar, hafva på grund af denna sednare term förändrat sin natur.
De måste stå qvar som anmärkntr, Nu är frågan endast den: anser R. o. Ad., sedan Constit.Utsk. med den magt, grundlagen detsamma tillägger (må vara, att dess pluralitet haft orätt), förklarat, att talmannen i PresteSt. rätteligen vägrat den yrkade propos:n, anser R. o. Ad. sig vid sådant förhållande kunna göra annat, än hvad PresteSt. gjort, då det förklarat sig af grundlagen vara hindradt att besluta, det Constit.Utsk:s förslag icke skall hvila till nästa rikdag?
Någon annan grundlagsenlig åtgärd finnes icke.
Man må ogilla den åsigt, som hos Constit.Utsk:s pluralitet gjort sig gällande, bäst man behagar, det beror på hvar och ens enskilda opinion att ingå i bedömandet deraf; men den rätt att i denna fråga besluta efter enskild öfvertygelse, som tillkommer Constit.Utsk., har R. o. Ad. icke.
Jag skall utbedja inig att få erinra, det PresteSt. ensamt genom sitt sista beslut gillat hela Constit.Utsk:s förslag; hvaremot alla de andra 3:ne RiksSttn ogillat sista mora. af förslaget och antagit endast de; 2.‘ne första.
Följden är, att de 2tne första mom:n äro bifallna af 4 Stånd och böra hvila lill nästa riksdag, samt att det 3:dje är bifallet af ett, men förkastadt ftf 3:ne Stånd, och således ej kan blifva hvilande, utan måste D c n 19 Ma j. förfalla.
Frågan är"blott: kunna 3:ne
Stånd upphäfva en förening af frågorna, som Constit.Utsk. beslutat?
Derå svarar jag för min del, att jag icke ser något hinder derför.
Det är väl sannt, att y5 § Riksd.Ordn. stadgar, att till grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring fordras alla RiksSttns sammanstämmande beslut och Konungens sanction; men just derigenom, att Konungens sanclion dervid omnäinnes, ser man, att berörde § endast afser den sista pröfningen, hvarigenom förslaget förvandlas till grundlag.
Här är likväl endast fråga om beredningen af målet, om upplösning af ett godtyckligt band, hvarmed Constit.Utsk. förenat frågorna.
Dervid ser jag icke något hinder, hvarföre 3:ne
Stånds beslut ej skulle blifva gällande, helst afgöraudet af de i 56 § Reg.F. förekommande frågor icke är uppräknadt bland de undantag, hvarvid 3:nc Stånds beslut ej skola medföra gällande kraft.
Då dessutom detta mål ej kan komma under omröstning i förstärkt Utsk., enär ingen anmärkn. deremot blifvit gjord, så måste 3 Stånds beslut gälla, och jag får derföre anhålla om återremiss af Exped.- TJtskts betänk., med förklarande, att Utsk. äger iakttaga de beslut, som RiksSltn fatlat, samt i följd deraf införa de 2:ne första mom:n i riksd.beslutet, med utelemnande af det tredje.
Gr. Frölich, Dav., förenade sig med Hr Cederschjöld.
Äfven jag är af Hr Cederschjölds tanke i liufvudsaken; men jag skulle likväl tro, att Exped.TJtsk. har svårt att efterkomma den önskan han yttrat, enär detta Utsk. icke, på grund af en återremiss från R. o. Ad., kan ingå i en tolkning af RiksSt:ns beslut.
Utsk:s åtgärd i grundlagsfrågor måste nend. grunda sig på prot.utdr. antingen från samtliga RiksSt:n eller från förstärkt Constit.Utsk.
Cederström har nu yrkat den sats, att RiksStln ej äga att besluta, hvad i riksd.beslutet skall intagas.
Hvem har då denna beslutanderätt?
Är det Constit.Utsk:s envisa qvarblifvande vid sin sats, att Utsk. ager med R.
St:s rätt besluta, hvad som skall blifva livilande förslag, sorn skall göra sig gällande, eller hafva R.
St. till Constit.Utsk. afslåtl sin beslutanderätt?
Intetdera deraf har grundlagen velat.
Beslut, ledande lill expedition, skola emanera från alla 4 RiksSttn eller från förstärkt Constit. Utsk., men icke från det enkla Constit.Utsk.
Ku kan, efter min öfvertygelse, Exped.Utsk. icke skrida lill uppsättning af beslutet, såvida Utsk. icke från hvarje Stånd erhåller prot.utdr., som intygar, hvad som utgör Ståndets beslut.