Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Båda, uti skiljda delar af landet förlagda, ega då två sqvadroner att aflåta till stabstjenstgöring och förete, då sådan detachering skett, bataljoner i styrka och fördelning lika den, som kommitterade föreslagit för det öfriga kavalleriet.
På grund af nu anförda skäl föreslå kommitterade i underdånighet: 1.
Att vid Lifgardet till häst må uppsättas två nya sqvadroner af styrka, som vid förslaget till sqvadrons-organisation skall angifvas. 2.
Att de vid nämnda regemente nu befintliga fyra sqvadroner, äfvensom de sex sqvadronerna vid husar-regementet Carl XY, må hvardera förstärkas i enlighet med samma nedan föreslagna organisation.
Den årliga underhållskostnaden för nu föreslagna tillökning uti det värfvade kavalleriets nummerstyrka uppgår (se bil.
B) till
Bdr 246,119: 04.
Denna summa är icke obetydlig; men staten eger, såsom ofvan är visadt, en tillgång — kavalleriets stat egentligen tillhörig — som i betydlig mån nedsätter och till och med kan betäcka densamma.
Sqvadronen är kavalleriets taktiska enhet.
Vid kavalleriets organisation bör således främst dess styrka bestämmas.
De svenska sqvadronerna — för närvarande 5 på hvarje indeld bataljon, 4 vid Lifgardet till häst och 6 vid Husar-regementet Carl XY — bestå af 100 nummer (vid Lif-regementets dragoncorps af 101).
Af dessa äro vid Lifgardet till häst 11 ryttare på sqvadron, och vid hela Husarregementet Konung Carl XV 100 oberidne.
Vid indelda kavalleriet äro på hvarje sqvadron 11 nummer indragne och anslagne till underofficerare, hästläkare, trumpetare, hingsthållning och musikens underhåll.
I ledet kunna således högst räknas 89 eller 90 man.
Vid ett krigs utbrott förminskas emellertid fältsqvadronernas styrka så väl genom hästvakanser, som genom kommendering till depot.
Begementenas uppgifter visa att årligen i medeltal 7 till 8 hästar på sqvadron kasseras.
Härtill kommer en allt större svårighet att besätta vakanserna med till fullt tjenstbar ålder komne hästar.
Det kan antagas, att halfva årliga remonteringen vanligen utgöres af minderåriga hästar, hvilka icke utan fara för förstörande öfveransträngning kunna begagnas under första årets öfningar åtminstone vid de indelda regementena, der exercis-sqvadronernas kortvarighet tvingar till brådstörtad dressyr.
Då påtagligt är, att de hästar, som för ålder eller oduglighet kasseras, eller de som ännu äro minderåriga, icke kunna bättre uthärda ett fälttågs ansträngningar, än de fredliga mötenas, uppstår vid öfvergång till fältfot en brist af omkring 11 till 12 hästar på sqvadron.
Vid det värfvade kavalleriet kunna visserligen, då krigets utbrott någon tid förutses, vakanserna fyllas med tjenstdugliga hästar, men vid det indelda kavalleriet, der rusthållaren först efter tre månader är skyldig att hafva vakansen besatt, hvarefter ytterligare tre månader åtgå till hästens dressyr, låter detta sig svårligen göra, då ingen sannolikhet förefinnes, att rusthållaren vid sådant tillfälle hastigare än författningarne bjuda skulle kunna verkställa remonteringen, eller anskaffa mera tjenstbara hästar än under vanliga förhållanden.
En depöt-sqvadron måste dessutom för hvarje bataljon bildas, hvars styrka bör vara minst \ af bataljonens.
Att dressera denna sqvadrons hästar, äfvensom de oridne af stammens och biträda vid bevärings-rekryternas undervisning behöfvas de 11 till 12 man å sqvadron (55 till 60 å bataljon} hvilka här ofvan antagits såsom oberidne.
Den 89 man starka sqvadronen komme sålunda, till följd af vakanser och kommendering till depot, samt med afräkning af blott några få sjuke, m. m., säkerligen att vid fält-organisationen nedgå till omkring 72 man; en styrka, som genom dubbel afgång, af så väl hästar som manskap, otvifvelaktig! ytterligare och betydligt minskas, innan förstärkning från depöt-sqvadronen kan erhållas.
Den svenska sqvadronen är sålunda för närvarande ganska svag i jemförelse med de utländska, hvilka i allmänhet uppgå till 150 man.
Om från detta antal äfven ett betydligt afdrag göres för 128 underbefäl, spel, rekryter och sjuke, återstår dock alltid en öfverlägsenhet i nummerstyrka, som måste göra det svårt för den svenska sqvadronen att i enskild sqvadronsstrid, kavalleriets hufvudstrider, kunna med seger bestå.
Det är sålunda angeläget att dess stridsstyrka höjes.
Vid de värfvade sqvadronerna kan detta lätteligen ske genom upprättande af flera nummer.
Svårigheten är här endast ekonomisk och af mindre betydenhet.
Men vid de vida flertaligare indelda sqvadronerna är antalet nummer på sqvadron beroende af sqvadronernas antal på bataljonen, enär dennas nummerstyrka icke kan förökas.
Med bibehållande af nuvarande bataljons-indelning kan således ryttarnes antal i ledet icke ökas utöfver hvad som genom uppsättande af nu indragna och anslagna nummer kan ske.
Då icke blott sqvadronernas styrka bör ökas, utan äfven svenska kavalleriet i allmänhet behöfver förstärkning, vore önskligt, att alla dessa nummer skulle kunna uppsättas, och kommitterade hafva tagit denna fråga i allvarlig pröfning.
De indragna och anslagna nummer vid det indelda kavalleriet utgöra tillsamman 405.
Af dessa äro: indragna till hingsthållning . 59, ,, till musikkassan . 52, anslagna till underofficerare. 148, ,, till hästläkare . . 37, ,, till trumpetare . . 109, 40g
Af de indragna torde svårligen, utan men för remonteringen, alla de till hingsthållning anvisade kunna uppsättas.
Kommitterade hafva dock ansett, att icke mer än en nummer på sqvadron behöfver till detta ändamål användas och att, synnerligen i Skåne, men äfven i Jemtland, remonteringen dermed må kunna besörjas lika väl, sorn nu sker vid kavalleri-corpserna, hvilka endast hafva en hingst på hvarje sqvadron.
Något hinder för uppsättande af de till musikkassan indragna nummer bör deremot icke möta.
Den summa af Rdr 248: 46, hvartill vakans-afgiften för dessa nummer i medeltal uppgår, och för hvilken ersättning af staten skulle lemnäs, motsvarar icke värdet af en ryttare.
Äfven de till hästläkare anslagna torde höra uppsättas.
Hästläkaren behöfver ej under fredstid vara beriden och kan vid krigsrustning lätt af staten förses med nöjaktig klippare.
Vakansafgiften för dessa nummer utgör i medeltal Rdr 202: 85.
Annorlunda är förhållandet med de 257 nummer, som äro anslagna till underofficerare och trumpetare, hvilka personer måste vara beridne.
Uppsättas dessa nummer, hvilka nu, utom den vakans-afgift de betala, underhålla häst, sadelmundering och gevärspersedlar, måste allt detta af kronan öfvertagas.
För remontering, utfodring och stallhyra — trumpetare och en del underofficerare sakna boställen, der hästen skulle kunna fodras och vårdas — samt för anskaffande och underhåll af nämnda munderings- och gevärspersedlar, kan kostnaden icke uppskattas till mindre än 400
Rdr årligen, hvilket för 257 nummer gör en summa af 102,800 Rdr.
Härtill kommer ersättning för nu i lön inbegripna vakans-afgifter till belopp af Rdr 31,637: 73, hvarigenom statens årliga utgift blefve Rdr 134,437: 73, eller mer än £ af indelda kavalleriets hela lönestat.
Med denna uppoffring kunde likväl det afsedda ändamålet, att öka sqvadronens styrka, ieke på ett tillfredsställande sätt vinnas.
De vid uppbrottet 72 man starka fältsqvadronerna, skulle, genom uppsättande af här omnämnda 7 nummer på sqvadron, tillsammans med de 3 nummer, som till musik-kassan och hästläkaren äro anvisade, högst uppgå till 82 man; en stridsstyrka, som af förut angifna skäl icke kan anses nöjaktig.
Vid sådant förhållande anse sig Kommitterade, i afseende på uppsättandet af nu indragna och anslagna nummer, endast böra föreslå:
Att med ryttare uppsättas: 1} en af de två nummer på sqvadron, som vid de skånska indelda kavalleri-regementena och vid Jemtlands hästjägare-corps äro till hingsthållning indragna; 129 2) alla till musik-kassan indragna nummer, med undantag utaf 4 nummer vid Lifregementets dr agon-corps; Detta senare af skäl, sorn längre fram skola uppgifvas. ‘■V) de till hästläkare anslagna; hvaremot Kronan skall vid krigsrustning förse hästläkare med duglig klippare Af Jet, nu anförda synes att, äfven med dessa nummers uppsättning, icke en förstärkning af den indelda stammen kan vinnas, som tillräckligt ökar sqvadronernas styrka.
Af sin beväring åter, har kavalleriet först sent att påräkna en sådan.
Denna kan nemligen, i brist på hästar, icke under fredstid erhålla någon kavalleriöfning, utan först vid depöt-sqvadronerna vinna en sådan.
Innan beväring med stammen kan införlifvas, åtgå således, efter öfvergången till fältfot, minst tre månader, enär af halfbildad beväring kavalleriet skulle hafva mera skada än gagn.
Det högsta man af beväringen kan förvänta torde således vara att efterhand ifrån depöt-sqvadronerna ersätta fältsqvadronernas förluster.
De mobiliseringsplaner, som på senare tider blifvit uppgjorda, hafva alla sökt i minskning af sqvadronernas antal ett medel att förstärka fältsqvadronerne.
De upplösa nemligen den o:te sqvadronen och införlifva den med de öfrige.
Härigenom ökas fältsqvadronernas styrka med en fjerdedel, eller till några och nittio man, och närmar sig åtminstone något de utländska sqvadronernas.
Bjuder nu nödvändigheten en sådan fältorganisation, så torde denna äfven, om ej allt för stora hinder möta, såsom fredsorganisation böra antagas.
Då emellertid denna förändring är genomgripande, är det angeläget att noga pröfva de skäl, som emot densamma kunna anföras.
Främst ibland dessa kan städas den anmärkning, att då de taktiska enheterne, sqvadronerna, till antalet förminskas, förtynges derigenom bataljons-manövern och blir bevakningstjensten mera tröttande.
Ostridigt göra flera sqvadroner på bataljonen denna smidigare att efter förekommande förhållanden begagna.
Fördelaktigast vore, så väl ur taktisk synpunkt, som för detacheringar, att bataljonen egde 6 sqvadroner, fördelade på 3 half-bataljoner.
Våra svaga bataljoner tillåta dock icke denna formering.
Hvad åter en sådan på 4 eller 5 sqvadroner beträffar, är skillnaden dem emellan i afseende på manöver-smidighet icke af väsendtlig vigt.
Båda förete för bataljonens manöver fördelar och olägenheter, ibland hvilka senare kan mot den udda formeringen med skäl anmärkas försvårad rörelse i och utur kavalleriets grundställning — den dubbla kolonnen.
Deremot lemna fem sqvadroner större tillgång till detachering, hvilket företräde likväl, då en eller flere troppa*’, allt efter behof, dertill kunna användas, är af föga betydenhet.
Bemärkas må äfven, att de flesta utländska kavallerier endast hafva 4 fältsqvadroner på bataljon.
Likhet härutinnan kan således ej ställa den svenska kavalleri-bataljonen i ett ogynnsamt förhållande till dem.
Mer än på bataljonens manöver måste dock afseende fästas på den enskilda sqvadronens sjelfständiga kraft.
Sqvadrons-striden är den oftast förekommande och måste blifva det synnerligen hos oss, i vår brutna mark och med vårt fåtaliga kavalleri.
Det är derföre af öfvervägande vigt att åt sqvadronen gifva den styrka den för sin strid behöfver.
Är man, såsom hos oss, tvungen att välja emellan ett mindre antal strid föra sqvadroner eller ett större antal så svaga, att de blottställas för att blifva öfverflyglade och omringade, bör valet icke blifva tvifvelaktigt.
Ty, om än det förra antalet skulle blottställa för att man någon gång saknade önskligt biträde af kavalleri, eger deremot den starkare sqvadronen, der den uppträder, en kraft, i brist af hvilken den svagare alltför ofta skulle kämpa förgäfves.
Medgifvande allt detta, torde man dock invända, att stora sqvadroner äro tunga och långsamma att manövrera.
Detta är saunt, men har föga tillämpning på nu ifrågasatta fältsqvadroner, hvilka, efter afdrag för depot, för sjuke, m. m. ändå blott konnne att uppgå till några och nittio Landförsvarskomit.
1/ - 130 hästar i ledet.
Emellan denna och en sqvadron på 72 man kan, med kavalleriets manövertakter, ingen skillnad af betydenhet uppstå i lätthet och hastighet att röra sig.
Sjunker åter nummer-styrkan under sistnämnda siffra, hvilket den med närvarande organisation inom kort måste göra, drabba olägenheterna den svagare sqvadronen, enär troppar af 12 rotar erfordras för ledig manöver.
För freds-öfningarna åter, gifver den föreslagna organisationen möjlighet att under regements-mötena fortfarande sammanhålla exercis-sqvadronen, hvilket icke nu kan ske, emedan sqvadronerna då blefve för svaga.
Detta skulle för rekrytens fullbildning vara af största nytta och gynnade älven lugn öfning af de gamla sqvadronerna.
Exercis-sqvadronen bör då, dels för att uppbringas till lagom manöverstyrka, dels för ledning af led och troppar, förstärkas med gammalt manskap, hvarefter de andra sqvadronernas styrka blefve föga större än den för närvarande är.
Huruvida bevakningstjensten blifver mera tröttande, till följd af ett färre antal sqvadroner, beror i väsendtlig mån på den omtanke, hvarmed kavalleriet användes.
Der en eller två troppar göra tillfyllest, bör icke hela sqvadronen utkommenderas.
Skedde dock detta, kan åt en tropp i sender gifvas hvila och skötsel, hvarigenom dessa kommenderingar, ehuru oftare påkommande, likväl göras mindre tröttande, samt folk och hästar hastigare blifva i stånd att åter göra tjenst.
Slutligen kunde anmärkas, att den föreslagna organisationen inskränker cadrernas antal, ehuru en god organisation bör afse att, hvad möjligt är, öka dessa, hvilka sedan under pågående krig kunna fyllas och vidgas.
Att kommitterade icke förbisett denna sanning, bevisar deras förslag till infanteri-organisation.
Men nyttan af ett större antal cadrer är beroende af möjligheten att kunna fylla dem.
I det föregående är visadt, att kavalleriet icke i allmänhet kan påräkna en förstärkning, utan måste åtnöja sig med att kunna hålla sqvadronerne fulltaliga.
Då likväl ej kan nekas att, under vissa ehuru sällsynta förhållanden, en förstärkning kunde vara tänkbar, skulle kommitterade, oaktadt de skäl, som tala för sqvadronernas minskade antal, äfven på fredsfot, tvekat föreslå denna minskning, derest icke ett särskildt vigtigt ekonomiskt skäl tillkommit.
Kavalleriet saknar nemligen för det närvarande tillräckligt antal depötbefäl.
Till följd härutaf måste, vid öfvergång på fältfot, en sqvadron delas på öfriga sqvadroner inom bataljonen, icke blott för att öka fält-sqvadronernas nummer-styrka, utan äfven för att bereda tillgång på nämnda befäl.
Skall bataljonen, under förutsättning att förstärkning erhållits af öfvad beväring, kunna med 5 sqvadroner rycka i fält, erfordras fördenskull att nya befälsbeställningar och löner på kavalleriets stat uppföras.
Sker icke detta, måste alltid den 5:te sqvadronen upplösas vid öfvergång på fältfot och fredsorganisationen förlorar all betydenhet.
För anställande åter af 2 andre löjtnanter och 4 under-officerare på hvarje indeld kavalleri-bataljon samt en andre löjtnant och 2 under-officerare vid Jemtlands hästjägare-corps (2 sqvadroner), tillsamman 15 andre löjtnanter och 30 under-officerare, hvilket (se förslaget till befäls-organisation) utgör det antal, hvarmed depötbefälet måste ökas, stiger kostnaden, enligt det förslag till lönestat, som kommitterade hafva uppgjort, till 34,500 rdr.
Vill man icke i och för häst-underhåll m. m. och lönefyllnad åt dessa nya underofficerare ytterligare öka antalet af nu anslagna nummer, tillkommer dessutom för hvarje af dem: för underhållet af häst och mundering, m. m. (se ofvan) 400 rdr samt i ersättning för nummerlön 127 rdr, (vakans-afgifterua till lönefyllnad åt under-officerare utgöra i medeltal 127: 27) eller tillsamman 527.
För 30 under-officerare blifver således detta ökade kostnadsbelopp 15,810 rdr.
Vid jemförelse i ekonomiskt hänseende de båda organisationerna emellan, visar sig derjemte att ett bibehållande af den nuvarande medförer flere andra högre kostnader.
Så synes af Bil.
C. att, genom skillnad i beställningar och åtföljande löner, den nu gällande organisationen kräfver 25,730 rdr större årlig utgift än den föreslagna.
Äfven inhemtas af Bil. 131 B. att uppsättningen af 400 man värfvadt - kavalleri skulle, med 100 man på sqvadron och till följd derutaf flera sqvadroner, blifva genom ökade befälskostnader 27,472 rdr årligen dyrare än vid en sqvadrons organisation med 125 nummer på sqvadron.
Härtill kommer att, om organisations-förändring icke sker, det blefve nödvändigt att, hvad helst det måtte kosta, så mycket möjligt vore öka sqvadronernas styrka för att sätta dem i stånd att åtminstone mindre ofördelaktigt utkämpa enskild strid.
Hvarje nummer måste då med ryttare besättas; fält-sqvadronerna blefve likafullt, såsom förut är visadt, sina motståndare betänkligt underlägsne.
Den årliga nnderhålls-kostnaden för kavalleriet med bibehållande af nuvarande sqvadronsindelning, och den nödvändiga förbättring, som denna, i och för sin taktiska användbarhet, genom sqvadronernas ökade styrka behöfde, skulle således komma att öfverstiga den för den nya organisationen med följande belopp.
För uppsättande af nuvarande till under-officerare och trumpetare anslagne nummer 134,437: 73.
För löner åt tillökadt depotbefäl 34,500:
— För häst-underhåll, m. m. och lönefyllnad åt under-officerare vid detsamma . . 15,810:
— Skillnad i beställningar och löner 25,730: — Förhöjd uppsättningskostnad af 400 man värfvadt kavalleri 27,472: — Summa 237,949: 73.
Anmärkas kan härvid, att om än denna för organisationens förbättrande nödiga utgift nu synes för stor, och fortfarande brist på befäl och manskap vid det indelda kavalleriet således tvingar till bildande af 4 fält-sqvadroner på bataljon, ingen förändring i den närvarande freds-organisationen derutaf betingas, enär man uti den öde sqvadronen alltid eger tillgång så väl på befäl och manskap för depöt-sqvadronen som på förstärkning åt de öfriga sqvadronerna.
Den ökade kostnaden, för vidblifvande af nuvarande organisation, inskränkte sig då till omkring 53,000 (uti skillnad i löner samt förhöjd uppsättnings-kostnad för det värfvade kavalleriet) hvaremot man egde den vinst, att bibehålla cadrer, hvilka, om i en framtid medel funnos, så väl för att aflöna behöfligt depotbefäl, som till att anskaffa hästar för beväringens öfning, kunde så fyllas, att fält-sqvadronernas stridstyrka blefve tillräcklig.
Till svar häruppå må nämnas, att depöt-sqvadronen icke, i nära likhet med hvad inom utländska arméer sker, till hufvudsaklig del kan bildas med manskap af den upplösta sqvadronen.
Våra indeldte förhållanden lägga häremot hinder i vägen.
De oberidne ryttarne, till ett antal af 11 till 12 på sqvadron, kunna endast användas vid depöt-sqvadronen, som således k om me att bestå af ett ungefärligen lika stort antal manskap ifrån hvarje sqvadron.
Det större flertalet af den femte sqvadronen måste då på de öfriga fyra fördelas och en brytning inträda organisationerna emellan, hvilken alltid medförer den olägenhet, att sammanhållningen inom fält-sqvadronerna blifver lösare, och befälets bekantskap med och kännedom om hästar och karlar mindre säker, än om före utryckningen i fält sqvadrons-enheten varit genomförd.
Att på en framtida förhoppning bibehålla en svag organisation vore dessutom enligt kommitterades åsigt föga välbetänkt.
Blifver tillgång att förstärka cadrerna och att öka hefälet, är ingenting som hindrar att då bestämma den organisation, som för dessa nya förhållanden kan anses vara den lämpligaste.
Erkännande att önskligt vore, det ett större antal cadrer kunde bibehållas, med inseende att, äfven om betydliga uppoffringar derföre gjordes, sqvadronerna icke, med vidblifvande af deras nuvarande organisation, kunna erhålla nöjaktig stridsstyrka, få kommitterade, som anse olikhet emellan freds- och krigs-organisation endast då böra ega rum, när denna af framstående och öfvervägande fördelar betingas, i underdånighet föreslå: 1) att hvarje sqvadron, med undantag för Jemtlands hästjäg ar e-corps, som endast eger 200 nummer, skall bestå af 125 nummer. 132
Då vid lifregementets dragon-corps nummerstyrkan uppgår till 505 nummer, i stället för 500 vid öfrige indelda bataljoner, få, till beredande af likhet, kommitterade likaledes föreslå: att af de öfver skjutande 5 nummer vid lifregementets dragon-corps en användes att göra regements-trumpetaren beriden och de återstående fyra indragas till musikens underhåll, emot ett afdrag af 1,000 rdr, motsvarande vakansafgifterna, å den summa, som för detta ändamål kan komma att å stat uppföras. 2) Att det indelda kavalleriets bataljoner sättas på fyra sqvadroner och det värfvade kavalleriets bataljoner på sex sqvadroner.
Bifogade tabell (Bil.
D) utvisar för hvarje regemente särskildt den nummerstyrka och dess indelning, som genom den föreslagna organisationen uppstår och upptager äfven de för - ändringar uti den närvarande, som derutaf blifva en följd.
Af denna tabell inhemtas följande:
Värfvade, Indelda.
A. Sqvadronernas nuvarande antal 10 37 komme att utgöra 12 30 B.
Sqvadrons-indelningen blefve: vid de värfvade vid de indelda vid Jemtlands regementena regementena hästjägare-corps Manskap: indragne till hingsthållning . — ] 1 » anslagne » under-officerare 5 5 5 » » » hästläkare ....
1 j- j » » » trumpetare ... 3 3 3 » ryttare deribland 4 korpraler och 4 vice-korpraler 116 116 91 Summa 125 125 100 Hästar: » indragne till hingsthållning . . — 1 1 » » » underbefäl, m. fl. . 8 f 8 f 8 f » vakante under fredstid . . . . •) 17—20 2) — — » närvarande för ryttare.
. . . ') 100—97 2) 116 91 Summa 125 125 100 ')
Vid lifgardet till häst. 2) Vid husar-regementet Konung Carl XV. j-) Sqvadrons-hästläkaren står ej i nummer vid de indelda sqvadronerna, är oberiden i fredstid och förses vid krigsrustning med klippare af kronan.
C. Hela kavalleriet, oberäknadt befälet, skulle uppgå till n Manskap 4,818; Hästar 5,171 J i stället för nuvarande » 4,290; » 4,659 2) ') Vakante af dessa under fredstid 222. 2j » » » » » 144. f utom desse uppsättas vid krigsrustning 30 klippare. 133
Mot kavalleri-befälets nuvarande organisation kunna många befogade anmärkningar göras.
Den är icke allenast svag, svagare än vid något utländskt kavalleri, särdeles hvad sqvadronsstaten vidkommer, utan den är äfven ojemn och olika vid särskilda delar af vapnet.
Sålunda har vid de skånska indelda regementena öfversten befäl öfver två bataljoner, men vid öfriga regementen och corpser blott öfver en.
Vid de förra finnes en, vid de senare två majorer på hvarje bataljon.
Lif-gardet till häst eger utom regements-qvartermästaren endast en adjutant, då vid alla öfriga regementen tvänne adjutanter äro anställde.
Härtill kommer slutligen olikhet de värfvade och indelda regementena emellan uti antalet af andre ryttmästare, andre löjtnanter och underofficerare.
Dessa förhållanden påkalla rättelse, och utredning huru denna lämpligast låter verkställa sig.
Att vid de skånska regementena, i olikhet med vid de öfriga, endast en öfverste förer befäl öfver två bataljoner, är så mycket mera anmärkningsvärdt, som i alla arméer utan undantag, äfven i dem, som ega ett talrikt kavalleri, öfverste-befälet endast omfattar en bataljon.
Skälen härtill finnas dels i kavalleri-bataljonens taktiska vigt, dels i svårigheten fölen större kavalleri-styrka än denna att samlad uppträda.
Säkert är att de tillfällen blifva få, då mer än en bataljon samtidigt kan användas och att vårt lands genombrutna och inskränkta fält vida oftare skola tvinga till att dela bataljonen på half-bataljoner eller i sqvadroner.
Organisationen vid de skånska regementena är således endast en freds-organisation, men har såsom sådan skäl för sig, emedan dessa regementens täta förläggning gör lätt för öfversten att öfver båda bataljonerna handhafva befäl.
Vid sådant förhållande och då bildandet af två nya regementen, genom nu tillsammanhörande bataljoners skiljande från hvarandra, skulle medföra ej obetydlig kostnad af ny stab och civilstat, har nuvarande organisation i denna del ansetts kunna bibehållas, och tillgång på annat sätt böra beredas å det befäl för bataljonerna, som krigs-organisationen oundgängligen kräfver.
Vid dessa bataljoner förefinnes nämligen, såsom ofvan är nämndt, dessutom den brist, att de endast hafva en major, då deremot alla öfrige hafva två.
Hålles bataljonen samlad, så kan detta möjligen vara tillräckligt; man saknar då endast tillgång på reserv för att vid tillfällig afgång fylla bataljonschefs-platsen, till hvilken icke alltid den äldste ryttmästaren är passande.
Men skall bataljonen delas, så finnes ingen befälhafvare för half-bataljonen.