Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Som de begge sista talarne velat försäkra Banken om detsamma sorn jag önskar, nemi. att den alltid måtte äga 10 millioner i grundfond eller öfverskott, men icke sett någon våda deruti, att berörde fond kan få uppstiga 220 Den 10 April. till hvilken summa som helst, hafva de yrkat den mening, afl densamma bör uppgå till minst 10 millioner, hvaremot den kunde få stiga derutöfver huru mycket som helst.
Jag tror, alt om det också ej vore lika vådligt alt grundfonden öfverstege, som alt den understege förstnämnde belopp, lage likväl i ett sådant förhållande någon våda, enär i förra fallet Bankens behållning finge en mera tillfällig egenskap.
Jag tror det vore bäst alt sädane öfverskott icke må kunna uppkomma, emedan behållningen då finge en mera tillfällig egenskap, och öfverskotleu kunna disponeras på ett mera ändamålsenligt sätt.
För min del anhåller jag att få instämma med Hr von Hohenhausen och Gr. Gyldenstolpe, i anhållan, att ordet minst inätte i § införas.
Jag tror ej vi behöfva frukta, att Banken varder alltför rik.
Nyss var han i en sådan belägenhet, att man nästan misströstade om möjligheten att, ulan lån, kunna fä en tillökning i hans silfverfond, — och genast är man så modig, för alt icke säga öfvermodig, att man fruktar det Banken skall fä allt för mycket.
Ma vi åtminstone uppskjuta våra farhågor i detta hänseende till nästa riksdag, då vi fä se, elter 3 års förlopp, hurudan Bankens belägenhet är.
Den lyckliga handelsställuing, som nu visar sig, kunna vi icke antaga blifva stadigvarande.
Den ofördelaktiga har varit så svår, att Banken på ett enda år måste utlemna omkring 2 millioner species.
En tillkomst af 6- till 700,000 species på eli halft år bör då icke anses vara någonting så utomordentligt.
Jag är långt ifrån alt frukta, det Bankens capital kan blifva för stort; tvertom, vore det mycket större utöfver de säkerhetshandlingar, som Banken äger för det utgifna sedeliuyntet, så vore det sä mycket bättre.
Statens rikedom vore så mycket större och tillfället att genom en stor rörelse öka vinsten och skaffa tillgångar i landet i samma mån multiplicerad.
Men vi få icke glömma, att
Bankens reglering sker hvarje riksdag; icke glömma, att om nu Ständerne kunna fastställa det capital, som är på sidan om den säkerhet, som Banken äger för sina utelöpande sedlar, till 30 millioner, så är ordet minst ingenting i sak; och för den händelse, alt Ständerne icke skulle bestämma sättet huru Bankens capital skulle kunna förblifva vid de 10 millionerne intill nästa riksdag, så har jag derom redan i mitt förra yttrande uppgifvit förslag, nemi. att bristen skulle fyllas af den för hvarje år inflytande bancovinslen.
Sedermera komma nästa Ständer att besluta huru stort detta capital skall blifva för framliden o. s. v. riksdag efter riksdag.
Nu bafve vi icke så särdeles långt till nästa riksdags annalkande, så att vi just behöfve vara särdeles rädde för att fluctuationcr kunna inträffa, men en minskning skulle kunna äga rum, och för en sådan casus har jag velat bereda en fyllnad af samma års bancovinst, som minskningen uppstår.
Beträffande sjelfva redactionen af förevarande §, hvartill här yrkats bifall, så är det visserligen mera om ord än om sak, som tvisten föres; men då man skrifver författningar, så är väl onö - Den 10 April.
221 digt och onyttigt att använda oegentliga ord.
Bankens capilaliifverskott säger ingenting — Bankens capital säger allt och grundfond säger än mindre.
Alla de der fraserne hafva ingenting inneboende för begreppet.
En banks capital utöfver dess fordringar för utelöpande sedlar, är den summa som menas; frågas: hvarföre skall detta capital få epilhetel af öfverskott eller grundfond?
För min del har jag ingalunda delat den misströstan, som för någon tid sedan rådde i afseende på möjligheten för Banken alt uppfylla sina förbindelser enligt myntbestämningslagen, lika litet som jag delar de öfverdrifna förhoppningar man i detta fall nu synes göra sig.
Här är fråga om ett beslut, som innefattar ändring och tillägg i den enda lag, som för Banken finnes, nemi. den af K. M. och R.
St. antagna den 1 Mars 1830, och det kan icke vara rätt att endast till nästa riksdag stadga, det Bankens grundfond skall utgöra 10 millioner, i st. f. det i nämnde lag utsatta belopp af 4,400,000 r:dr, eller att icke fastställa samma fond till en viss summa.
Med Sveriges R.
St:s Bank är för öfrigt det besynnerliga förhållande mot alla andra banker, att den icke haft något ursprungligt capital, utan att dess öfverskott uppkommit, dels genom myntförsämringar, dels genom mångårig accumulation af ränlevinster, och således är det likgilltigt huru man uttrycker det öfverskott, som finnes; men jag anser deremot icke likgilltigt, alt genom ett beslut, som innefattas i en af Ständer antagen och af Konungen gillad lag, uttrycka, att Bankens capital skall utgöra en bestämd summa af 10 millioner r:dr.
Om sedermera Bankens vinst blifver tillfälligtvis större, så är det icke något hinder för Ständerne såsom ägare af Banken, att om denna opåräknade vinst förordna, men i det ofvanberörda beslutet ligger en laglig garanti, att R.
St. icke kunna egenmäktigt disponera öfver dessa 10 millioner ndr.
Hr Stråle, Nils: Wilh.:
Jag anhåller alt få instämma med de ledamöter, som yrkat bifall ä betänk.
För min del anser jag, att om, såsom upplyst är, det är fråga att i lagen för R.
St:s Bank införa en ny siffra såsom dess varande grundfond, så skulle det vara någonting nog mycket obestämdt att dervid sätta ordet minst.
Om den garanti, som banklagen lemnar, skall uttryckas med den summa, som i densamma utsättes, sä torde den också böra vara bestämd, och vill man derutöfver göra något tillskott, så bör det bestämdt utsättas; men att i en lag införa ordet minst, det vill jag ej tillstyrka.
Det beror ju i alla fall alltid på Ständerne att sedermera öka summan, ty ordet minst kan icke utgöra någon siffra; det kunde uttrycka 1 r:st. eller 2 r:st, som är det minsta mynt vi äga, och derföre skulle jag tro, alt man ej vann något med att tillsätta oftanämnde ord.
Den, som hyser den mening, att summan bör ökas framdeles, han kan ock då göra sin åsigt gällande; men i detta ögonblick tror jag ej, att man vunne det minsta med införande i § af delta ordet minst; tvertom skulle det öka betänkligheterne vid att införa i en lag ett sådant ord och åstadkomma svårigheter vid denna lags antagande.
222 Den i 0 April.
I alla fall mäste man betänka, alt detta i sig sjelf icke betyder så mycket; när realisationen bestämdes, visade Bankens räkenskaper full tillgång för alla dess utelöpande sedlar, men dessa tillgångar voro icke reaiisabla.
Man kunde då hafva sagt, att Banken hade en grundfond, men denna består i sådane fordringar, som ej kunna disponeras.
På samma sätt, om man säger, att Bankens grundfond skall utgöra 10 millioner, så kan det hända, att man hushållar illa, alt den består i sådane fordringar att de ej kunna realiseras.
Jag hoppas att denna tid aldrig må inträffa, men jag hemställer, huruvida denna sak förtjenar alt mycket omtvistas.
Om något mer än en bestämd summa utsattes i banklagen, så kunde man ju påstå, att hvad som öfverskjöte det stadgade beloppet, borde delas ut; — det vore ett alternativ.
Jag tror, att Banken kan behålla hvad han äger, och att det icke är mycket värdt att strida om siffran, ty genom några tillsatta ord kommer man icke längre, hvilka i alla fall ingenting betyda, utan allt beror på framlida beslut.
Möjligtvis bar en och annan kunnat missförstå min första framställning; delta har dock icke kunnat vara händelsen med Hr Skogman, såsom eu af de verksammaste ledamöterne i BancoUlsk. och lill hvilken vi slå i mycken förbindelse.
Jag får fästa uppmärksamheten på hvad här står nedanföre §:n, alt Banco- och LagUtskm skola gemensamt uppgöra och R.
Sl:s pröfning underställa förslag till ändring i lagen för Ii.
St:s Bank, och alt då den gamla benämningen af grundfond bibehålies, icke ett ord kommer att inflyta om Bankens öfverskott, såsom förklaring derpå.
Dä i denna 1 § säges, att öfverskottet skall vara 10 millioner, men längre fram i betänk, det inses, att detta öfverskott nödvändigt måste blifva större, så binder man jnridice händerne på sig genom att säga, alt Banken aldrig får äga ett större capital än 10 millioner, åtminstone till nästa riksdag.
Ständerne skola derigenom binda händerne på sig nu, och It. o. Ad. särskildt för den framtida öfverläggningen, om ett sådant beslut fattas.
Det är derföre som jag anser, att ordet minst verkligen är nödvändigt att här införa, och ber jag Herrarne observera, att om ordalydelsen i sjelfva lagen icke nu är fråga, utan kommer derom särskildt förslag alt framställas af det sammansatta Banco- och Lagötsk.
Jag kan pä intet vis frångå, att, på de skäl jag anfort, ordet minst bör tillsättas.
Jag skulle önska, att R. o. Ad. icke måtte inlåta sig i några tvister, huruvida ordet minst bör tilläggas eller icke.
Utsk. har föreslagit en grundfond af 10 millioner.
Detta innebär en ändring i det förhållande, som varit, och Utsk. har tillika gjort den erinran, att, i händelse af bifall, skall lagen för R.
St:s Bank derefter rättas.
Denna sak är enkel och klar; om ordet minst finnes i § eller icke, det är alldeles likgilltigt för domaren, som skall tillämpa den frågan.
En strid om ord tjenar till ingenting.
Jag tillstyrker bifall icke allenast till 1 §, utan äfven till den erinran, som följer deruppå.
Den 10- April.
Förra gången jag hade ordet underlät jag att säga, hvad jag trodde skulle förstås af sig sjelft, nemi. alt jag tillstyrker antagandet af denna 1 § i ötsk:s betänk., med det tillägg ronde rättelse i banklagen, som under § säges, och med det tillägg af ordet minst, som Hr von Hohenhausen har yrkat.
Det. förundrar mig att man bestrider tillfogandet af detta ord; ty efter hvad jag förstår det hittills varande förhållandet, har föreskriften i nu gällande banklag, ang:de Bankens grundfond, blifvit just så förstådd, sorn hade deruti stålt ordet minst.
Förstode man banklagen annorlunda, så skulle banklagen redan vara öfverträdd, ty denna lag lyder i 4 § på följande sätt: ”Den stimma af 4,400,000 r:dr, som R.
St. vid denna riksdag till Banken anslagit, såsom återstod af Rikets skuld för kostnaderne vid 1808 års krig, skall, utan beräkning af Bankens fusta egendom och inventarier, utgöra en Bankens behållning utöfver de förbindelser, för hvilka Banken ansvarar, och användas endast till förstärkande af Bankens metalliska fond, sedan siifverutvexligen börjat, så alt möjligen inträffande capitalförminskning, under året af vinsten ersättes”.
J linnen således, mine Hrr, alt denna stimma blott utgör 4,400,000 r:dr, och J sen äfven, att lagen icke är förändrad, ulan gäller ännu i dag.
Man skulle då tro, att Bankens grundfond icke vore större än 4,400,000 r:dr; men nu visar BancoUtsk:s betänk.
N:o 29, sidan 13, att Banken, efter 1843 års bokslut, ägde ett öfverskott af 9,404,775 r:dr 18 sk. 6 r:sl; följaktligen var grundfonden dubbelt större än banklagen upptager.
Detta måtte bevisa, ali de 4,400,000 r:dr, hvilka i banklagen omförmälas, icke varit att anse annorlunda än såsom eli minimum.
När detta redan är förhållandet, hvarföre må man icke i nya lagell intaga hvad som är verklighet efter den gamla oell derföre utsätta ordet minst.
Man råkar eljest i en ordentlig tvist, huruvida banklagen redan är öfverträdd eller icke.
Sådant mätte väl ej vara meningen.
Man skall bestämdt säga livad man tänker.
Hittills har man icke ansett det vara en öfverträdelse, att Banken ägde mera; det må icke eller hädanefter anses för någon sådan; men man skall icke genom obestämdhet utsätta sig för en möjlig misstydning eller tvist.
Jag anser således ingalunda likgiltigt, om ordet minst slår här eller icke.
IIr Rosenblad:
Jag hade icke ämnat alt vidare yttra mig ronde denna §, i afseende ä hvilken, genom 3:ne Stånds beslut, ett R.
St:s beslut redan finues; men dä jag hört satser yttras, som bestämdt visa, att nuvarande förhållanden blifvit missförstådde, anhåller jag att fä säga några ord.
Det är icke utan skäl, som ordet grundfond tillkommit, i öfverensstämmelse med hvad som står i 1830 års banklag.
När denna lag stiftades, fans verkligen en grundfond af 4,400,000 r:dr, och det var med den, sora Bankens verksamhet började.
Det är rätt att detta ord bibehålles, ty då vet man, att en viss summa skall finnas; med öfrige behållningar, som utgöras af vinster dem Banken gör, är ett annat förhållande. 22 4 Ben 10 April.
Beträffande dem finnes icke något stadgande i lagen, som hindrar alt öfver dem disponera, hvilket icke eller blifver förbjudet genom antagande af denna §.
Deremot skulle en verklig omening upp komma, om det stadgades, att grundfonden skulle utgöra minst det eller det beloppet.
Hvad betydde det väl, att Konungens sanction erhölls pä en så vägne term?
hvad betyder minst: löij, 11, eller 10 millioner 47 sk. 11 r:st.?
När elt sådant uttryck som grundfond användes, så mäste det vara en bestämd och klar summa, som dertill fastställes.
Detta hindrar icke, att Banken kan äga behållningar utöfver den nu föreslagna summan af 10 millioner, och jag tror, att tillägget af ordet minst skulle skada den logiska tydlighet och noggranhet, som i en lag bör finnas, hvarföre jag tillstyrker bifall till hvad BancoUtsk. föreslagit, utan någon förändring.
Sedan öfverläggningen om 1 § härmed ansetts slutad, framställde H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, propos. a bifall till denna § tillika med Utsk:s i sammanhang dermed gjorda erinran, att, i händelse af bifall till det i berörde § framställda förslag, Bancooch LagUtskm må äga att uppgöra och R.
Sl:s pröfning underställa förslag till den ändring i lagen för R.
Sl:s Bank af den 1 Mars 1S30, som deraf blefve en följd.
Ropades starka ja blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att ja hade öfverröstal nej. § 2.
Jag vet icke orsaken, hvarför BancoUtsk. i denna § föreslagit, att Bankens grundfond skall till hälften bestå af obligationer, utgifne af Riksg.cont. eller andra verk och inrättningar ; hvarför icke dessa obligationer] må vara utgifne af hvem som helst, endast de löpa med minst 4 proc. ränta och anses lemna full säkerhet; hvarför icke således alla slag af så beskaffade obligationer må få af Bancofullm. uppköpas och utgöra Bankens grundfond.
Då jag tror, alt mänga slag af obligationer finnas, som skulle kunna vara för Banken fördelaktigare lill och med än Riksg.cont-.s, samt orden ”andre verk och inrättningar” är ett obestämdt uttryck, som egentligen ingenting innebär, så tager jag mig friheten hemställa, det måtte R. o. Ad. besluta, alt hvilka obligationer som helst, som bära 4 proc. ränta och af Fullmäktige anses innebära fullkomlig säkerhet, må för goda antagas, till utgörande af denna Bankens, här föreslagna halfva grundfond, och att § i öfverensstämmelse med denna min åsigt mätte erhålla följande lydelse: ”Bankens capitalöfverskott eller grundfond skall, så vidt sig göra låter, lill ett belopp af 5 millioner r:dr b:co bestå af sådane obligationer, löpande med minst 4 proc. ränta, hvilka Bancofullm. anse lemna full säkerhet.
” Jag anser, att ordet ägande bör utbytas mot ordet skola, ty det bör ej få bero på Bancofullm. att ersätta, eller icke ersälta den brist i obligationer, som kan uppkomma genom deri inträffad för - Den 10 April. 225 förminskning, vare sig genom försäljning eller infriande, utan skola Fullmäktige då anskaffa andra räntebärande papper, när omständigheterna det medgifva.
För min del skulle jag önska, att Bankens ifrågavarande samtlige 10 millioner blefvo lagde i sådane obligationer, hvarom fråga af Frih.
Palmstjerna nu blifvit väckt; men Fullmäktige torde råka i villrådighet, då fråga uppstår att afgöra hvilka publika papper, som äro fullkomligt goda, derest
Ständerne icke lemna någon auctorisalion i delta hänseende.
Beträffande formen för Riksg.cont:s obligationer, sådane de nu äro, torde svårighet möta för deras användande på den utländska penningemarknaden, och en förändring i deras nuvarande form torde vara lätt att verkställa, endast Ständerne sådant besluta.
Jag tror, att det ej skulle blifva svårt för Banken att få hela grundfonden förvandlad i sådane räntebärande papper, löpande med 4 proc. ränta, då dertill finnas i första rummet Riksg.contis obligationer, sedan Bruksägarnes Hypolhekscassas, Trollhätte canals, Stockholms Drätselcommissions, Armeens accords-amorteringsfonds, Skånska Hypotheksföreningens och ännu andra föreningars obligationer, som kunde af Fullmäktige godkännas.
Alla dessa särskilda slag af obligationer äro ock af beskaffenhet, att jag tror det Ständerne kunna förklara, att de ej behöfva undergå skärskild pröfning, utan kunna såsom fullgoda af Banken emoltagas.
De 5 förstnämnde äro i vanliga förhållanden mycket lätt realisabla, när penningar behöfvas.
Det kunde kanske vara mindre lätt att realisera ett större capital af hypotheksföreningars obligationer, utan alt rubba förhållandet i provinserne, och sålunda måste det bero pä Fullmäktiges pröfning, att rör:de dem besluta; men hvarföre man skall inskränka sig till summan af 5 millioner i obligationer, det kan jag ej fatta.
Del vore i min tanka bättre, om man skulle sakna möjlighet att inom Sverige placera dessa 5 eller 10 millioner i obligationer, att taga utländska publika papper.
Då fråga är att inköpa obligationer, så synes det vara en väsendtlig förbättring i den nu föreslagna §:s ordalydelse emot den i betänk.
N:o 20, att åt Fullmäktige en latitud i detta hänseende blifvit lemnad, att kunna emottaga alla sådane räntebärande obligationer, som anses medföra fullkomlig säkerhet, och jag skulle för min del vilja gifva Hrr Fullmäktige den mest vidsträckta rättighet i detta hänseende; men då man sett af R.
St:s Revisorer, äfvensom af R.
St. sjelfve under riksdagarne, så många skiljaktiga anmärkningar emot Fullmäktiges åtgärder blifvit framställde, så har jag instämt i den mening, att någon ledning för omdömet häri mätte gifvas.
Vidkommande den uppgifna summan af 5 millioner r:dr, så har jag ingenting emot om man framför den insätter ordet minst, hvilket man ville införa i den 1 §.
Jag delar den åsigt, som Hr Skogman framställt, men jag tror, alt Frih.
Cederström rätteligen 9 H. 29 226 Den 10 April. anmärkt, att det vore vida förmånligare för Banken alt förskaffa sig goda, säkra utländska obligationer och cj binda Bancofullmäktige i delta fall; ty, mine Ilrr, när del blefve fråga atl förstärka Bankens silfverfond, så voke sädane utrikes obligationer alt anse som silfver, men inrikes obligationer, de skola först deri ill förvandlas innan de kunna anses såsom stärkande Bankens silfver* fond, d. v. s. de skola först försäljas på utrikes ort, och der äro de ej så säljbara, hvaremot de utländska äro det när som helst och följaktligen realisahla i hvilket ögonblick man behagar.
De sednare bära dessutom ränta på utrikes ort, ränta, som utgöres af reel valuta och hafva således ett dubbelt värde som fond för en bank.
Jag tillstyrker hvad Frih.
Palmstjerna i afseende på redaclionen föreslagit.
Hr Stråle:
Det är möjligt att jag misstager mig, emedan jag ej har betänk, till hands, men sä vidt jag minnes, sä innefatta de dispositioner, som deri äro gjorda, icke något anslag, som nu skulle förräntas, åtminstone icke i följd af hvad i denna punkt är föreslaget, d. v. s. att Banken nu skulle inköpa några obligationer.
Det förefaller mig som alla de tillgångar, som äro disponerade lill utlåning, äfven äro till vissa föremål anslagne.
Om sä är förhållandet, då kan ju först, sedan ett eller annat af de förslag BancoUtsk. framställt, hvarpå medlen borde användas, blifvit ogilladt, fråga uppstå huru dessa medel må kunna pä annat sätt förräntas.
I detta ögonblick bafve vi ungefärligen 4* millioner sådane obligationer, inberäknade 125,000 r:dr af Armeens accords-amorteringsfonds obligationer, som äro insatte i Uiksg.cont.
Meningen lärer vara den, att hvad som ingår i afbetalningar, eller genom uppsägningar, till Banken, det skall användas till inköp af obligationer.
Jag kan ej annat än gilla den redaction, som BancoUtsk. här gjort genom intagande af orden ”andre verk och inrättningar”; ty om nya solida hypotbeksföreningar skulle komma att stiftas, så kunde Banken genom belåning af desses adier få ett godt medel att göra sina capitaler fruktbärande, och dessa in rättningar tillbaka hafva ett stöd af Banken.
Deremot kan jag ej understödja den tankan att uppköpa utrikes statspapper.
I allmänhet är det en gammal regel i all handel, alt man bör speculera på en vara när priset är lågt, men icke då det står högt, ty i förra fallet har man alla chancer för sig att vinna.
Hade man 1815 och 1818 speculerat i de säkra utrikes statsfonderna, sä hade Banken haft en stor vinst, aldrahelst som Bankens silfverfond då låg alldeles oanvänd i densammas hvalf.
För det närvarande stå de utrikes statspapperen ganska högt, de solida 3 proc. papperen äro nära pari, likaledes de å 4 proc.; endast de Spanska stå lågt; men dem torde det ej vara skäl att köpa.
Deremot, om den minsta politiska händelse inträffar, då behofvet blir stort att skaffa sig tillgångar lill fyllande af statsbehofven, då kan man förutse ett betydligt fall af dessa statspapper, och om då Banken hade köpt sådane papper, så skulle han komma att vidkännas en betyd - Den i 0 A p r i l. 227 lig förlust.
Dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att om man nu skulle köpa sådane papper, så tyngde de pä vår vexelväg, våra vexeltillgångar minskades derigenom, hvaremot våra penningar kunde hällre användas pä inköp af vexlar vid tillgång af sådane, och insättning af dem på depositräkning i Hamburg.
Jag tillstyrker bifall till § oförändrad.
Bancostyrelsen bör icke vara bunden i detta hänseende, utan äga full frihet att lägga en del af grundfonden antingen i utländska eller inhemska papper, allt efter behof och priset ä desamma.
Det är icke sagdt, att
Bankens styrelse kan finna inhemska papper af denria beskaffenhet och till det stora belopp, som här är i fråga, och derföre bör äfven nämnde styrelse hafva latitud för sig alt göra och låta.
Men, för att tillika vara conseqvent, sä bör icke siffran 4 proc. stå der, ty stadgandet derom kan vålla, att Banken derigenom hindras att begagna sig af utländska papper, som kunna stå lägre i ränta, hvarföre jag hemställer om de tvenne förändringar i denna §, att nemi. först införes ordet minst framför 5 millioner och dernäst, att i st. f. 4 proc. må sättas 3 proc.
Då den föreskrift, som denna § innehåller, egentligen är en nyhet i bancoreglem., så anser jag det vara nog om nu stadgas, all 5 millioner r:dr af grundfonden må bestå af förutnämnde slags papper.
Visserligen kunde det icke vara särdeles äfventyradt vid att utsätta detta ordet minst; men tillsatsen deraf kunde dock medföra följder, hvarföre man icke nu kan göra sig så noga redo.
Det skulle kunna bli olägligt, om grundfonden komme alt bestå af 8 eller 9 millioner i räntebärande papper, i st. f. 5 millioner, och Banken nu på de återstående 5 af totalbeloppet 10 millioner uppgjort sina calculer.
Dessutom skulle den inhemska lånerörelsen förminskas, och jag tror ej alt man bör gifva anledn. till några farhågor i det fallet för det närvarande.
När Banken kommit i en bättre ställning, än hvad nu är förhållandet, sä torde den här föreslagna föreskriften äfven kunna längre utsträckas.
Om jag fattade Hr Stråles yttrande rätt, sä tycktes han tvifla pä huruvida det vore möjligt, att af Bankens tillgångar kunna nedlägga en så stor summa, som 5 millioner r:dr i räntebärande papper.
Jag får då upplysa, att Biksg.conbs, Armeens-accordsamoiteringsfonds m. fl. obligationer redan äro uppköpte till ett belopp 4,350,000 r:dr, så att ej mer an 050,000 r.dr fattas till summans fyllande, eller till 5,000,000, och det torde således bli ganska lätt för Banken alt lägga sig till dylika papper för hvad som ännu fattas i sistnämnde belopp.
För öfrigt instämmer jag i hvad Hr Skogman yttrat.
BancoUtsk. har haft under öfverläggning frågan om inköp af utländska papper, men tvekade alt tillstyrka en sådan åtgärd, dels emedan sådane obligationer icke kunde anskaffas utan vexlar, hvarigenom på det sättet Banken skulle för sig minska tillgången för uppköp af silfver, och dels emedan sådane Den 10 April. papper äro underkastade täta omvexlingar i värde.
Om något tillägg i § skall göras, så hemställer jag, om icke man kunde särskildt auctorisera upphandling af Norrska statsobligationer, såsom oss närmare bekanta.