Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afd, 55, 56. 434 Den 2 4 Martil, e. m.
Det andra föremålet för min uppmärksamhet är, att Högloflige Utskoitet väl ansett
Brännvinstillvärkningens inställande böra bero af Konungen , men dermed förenat sådana vilkor, som inskränka Konungens omdöme till sådana händelser, hvilka både möjligen och sannolikt kunna jemtöfas med andra tillfälliga omständigheter, till och med af dem uppvägas ; men icke destomindie hindra Kongl Majit, att antaga, den förändring, som honom nyttigast synes.
Jag tycker mig dessutom hnna ett slags motsägelse deruu, att på samma gång, som en alldeles Oeconomisk angelägenhet öfver'e t nas till Kongl Majit, tillika meddela vissa Reglor för Konungens förhållande, likasom man icke i det fallet kunde förlita sig, både till Konungens vishet och omvårdnad för Dess Folk och till Dess egen fördel, att icke onödigtvis spilla Statens Inkomster.
Men med denna ändring i 1815 års beslut, anser jag detsamma i öfrigt förblifva oförändradt, åtminstone till nästa Riksdag, om icke till så lång tid , som Utskottets önskan i dess första Betänkande , angående Brännvinstillverkningens inställelse, framställer.
En önskan, som jag trodde blifva mera varagtig och ännu hos mig är lika liflig, i den öfvertygelse, att Brännvins tillverkningen, under förbehåll af Konungens höga rätt till dess inskränkning och trängande behof, icke är i någon måtto äfventyrlig, tädan dtn nu utöfvas, och för den öfverdrift, som möjligen på ett eller annat ställe int äffar, innefattar dess eget Correctiv, som snart vi-j Den 24 Martil, e. nu 435 sar dess verkan, alltsom Potatoes-planteringe» förökar sig, på lika sätt, som det förut lönande Bränneriet i Carlskrona Stad måst nedläggas och store dylike Inrättningar i angränsande Calmare Län ansenligen inskränkas, sedan Brännings - friheten blifvit Blekingska Allmogen förunnad och PotatoesCulturen i samma mohn tilltagit.
Om åter Bränvins-tillverkningen nödvän, digt skall inskränkas, så kan jag icke finna att 90 kannors Pannor i allmänhet, eller rättare tvänne af dem, på ett och samma ställe äro de mäst skadliga, blott för det de äro för deras ägare förmånlige, i det de gifva en större afkastning än med mindre pannor.
Och vbst icke är det rättvist att börja med deras afskaffande utan att vidröra de öfrige, ty efter min tanka ligger sjelfva grunden till den ömniga Bränvinstillverkningen i Progressiven på de smärre PanJ norna.
Ett hemman till exempel af två till fyratusende Riksdalers värde kan hafva 10 Äboar , hvilka, om också icke deras ringa andelar gå öfver ett å tvåhundrade R.dr hvardera, få nyttja en Panna på 20 kannor och med samma Panna uppgå ända till 50 kannor, hvaraf 500 kannors tiilverknings-utrymme uppkommer på en till värd t så ringa fastighet, under det att en innehafvare af ett eller flere hundrade tusende Riksdalers Egendom icke skulle få nyttja Pannerymd till 180 kannor, oagtadt han derföre skattar till Staten 270
R.dr, då aliade öfrige 10 tillhopa i det högsta icke gälda me-' ra än 120 R:dr. 43o Den 2 4 Martil, e. m.
Det torde häraf vara lätt att inse, hvad i detta fall både rätt och billigt är och att ofvannämnde progression är egentligen roten till öfverflödet pä Bränvinj men hvem inser tillika, huru en förändring i allt detta skulle medföra betydlig kostnad för Panne-ägare och för hela Riket mera än Bränvins.tillverkningen, skadelig minskning i cultiverandet af Jordfrugter och en ansenlig förlust på Statens inkomster, hvilka i sådan händelse genom en mera tryckande Bevillning borde fyllas?
I betragtande af hvilket allt jag äger den fullkomliga öfvertygelse, att
Bränvins-tillverkningen i det hela bör lemnäs oförändrad, likväl under det förbehåll, som jag icke för ofta kan yrka, att inskränkning deruti, antingen till, de större Pannorna allena, eller Pannor i allmänhet, må bero af Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, så ofta Rikets väl det kräfver.
Då jag torde böra antaga, att de Anmärkningar, som blifvit gjorda emot Betänkandet, verka till Återre. miss deraf j så är det tid nog för mig att, då frågan återkommer till sluteligt afgörande, framställa min önskan till bifall af den del i Betänkandet, som förbjuder, att 'eke mer än en Panna om ()o kannors rymd får på en egendom innehafva?.
Jag skall då uppgifva sådana skäl för denna mening, som åtminstone skola vittna om en stark egen öfvertygelse ; och jag skall da alltid känna min rätt till agtning för den.
Nu får jag blott den äran anhålla, att få, till antalet af de Anmärkning Den 24 Martil, e. m. 437 gar, som blifvit gjorda, lägga en, som jag tror förtjena eftersfnnas, Jag tror att fördelen af Brännvinsbränningen är just nu i fortgång till en brytning , så lycklig , och derigenom så vigtig, att den ceconomiska Stats-omtankan icke kan göra nog mycket, för att dess framgång lätta och befordra.
Man kan ej neka, att oltast ligger orsaken till vår ansenliga Import af Spannmål egentligen i vår öfverdrifna Brännvins-tillverkning af Säd :
Och utvägen att befria oss från behofvet af denna nedtryckande Import vöre funnen ifrån den stund, vi kunde antaga möjligheten , att produetionen af Potatoes , tagen på annan Mark än Odalåkern, kunde förslå till det öfverdrifna i var Brännvinsbränning.
Denna möjlighet visar sig, efter min tanka, redan.
Jag kan så mycket mindre betvifla de flesta uppgifter, som här blifvit gjorda, angående fördelen af Brännvinsbränningen, som jag enskilt känner Petsoner , hvilka upphämtat den.
Vid detta förhållande tror jag, att Statsomsorgen fordrar att man , så mycket möjligt är , gynnar och derigenom uppmuntrar Potatoes-bränningen ; och jag vågar således föreslå , att hvarje possessionat, sorn i October månad kan hos Landshöfdingen förete bevis, att han , i sina förvarings-stäUen, äger 4 å 500 tunnor Potatoes , vuxen på annan Mark än Odalåkern, och förbinder sig att dem afverka, må äga tillstånd att nyttja tvänne pannor, hvardera om 90 kannor.
Den svårighet i Controll, som Utskottet antager, synes mig icke vara oövervinnelig.
Grannars och Presterskapets bevis 433 Den 2 4 Martil, e. m. tyckes mig borde,' i denna, som i andra ceconomiska frågor, få gälia för goda bevis; och om ölverträdelsen eller missbruket belädes med straff af all bränningsrätts förlust, samt på sätt, sorn med Lurendrägeribrott äger rum, kungjordes i Avisorna ; så tror jag icke att någon Possessionat skulle blottställa sig derför:
Och då vore ju också Controllen vunnen.
Jag utbeder mig , att denna Anmärkning må få åtfölja Remissen.
Herr von Stahl, Samuel:
Om jag icke befarade , och af erfarenheten hade mig bekant, att flere chicaner och Rättegångar yp« pas i händelse af en inskränkt Brännvins-brännings rättighet, skulle jag för min del gerna bifalla OeconomiaeUtskottefs Betänkande, ehuru jag förmodar att denna rättighet, likasom all annan loflig och tillåten handtering, bör vara fri alla tider af året.
Ingen Landtman, som känner sitt egit bärj efa, tillåter sig, utan i högsta nödfall, anstäl. la någon Brännvins-bränning under Sommarmånaderne; men det händer likväl ofta, att flere Bönder och fattige Ståndspersoner föranlåtas, under denna årstid tillverka Brännvin, för att genom
Drankens användande kunna underhålla sina kreatur , och om sådant inträffar, äro de blottställde för åtal af Fiscaler och Länsmän Man kan icke utan skäl invända, att Landtmannen under en af Nio månader tillåten Bränningstid borde kunna tillverka nö-’ digt förråd både till Husbehof och afsalu; men Den 24 Martil, e. rn.
439 icke sällan inträffar det, att flere personer, dels af fattigdom och brist af Säd, och dels afhvar, jehanda orsaker försumma , att bränna under Vintermånaderne.
Elter min öfvertygelse, bör det i stället vara angelägit, att förekomma Krogar på Landsbygden, och den nu allmänt öf* verklagade liderligheten; hvarföre jag i ödmjukhet cnhåller att Utskottets Betänkande må blifva återremitteradt.
Jag tror att det bästa sättet att controllera, att man hade tillräckeligt förråd af Potatoes för att till Brännvinsbränning använda, vore om man visade sig hafva odlat ett så stort fält med denna Jordfrugt, att afkastningen kunde räknas till i2 å 1500 tunnor, för afverkning hvaraf tvänne 90 kannors Pannor fullkomligen erfordrades, och till hvilket qvantum af denna Jordfrugt fordras en jordrymd af 12 å 15 tunnland t klan kan med tämmeligen noggrannhet, medelst potatoes-stånds upptagande här och der, träffa d«n rätta afkastningen , och i alla fall endast åsynen af ett så stoit fält} odladt med Potatoes bör medföra rättighet till tvänne 90 kannors Pannor, såsom en biiiig uppmuntran för den idoge Landtbrukaren.
Grefve Spens, Jacob Melher:
Då jag bland de Anmärkningar emot OeconomiaeUtskottets Betänkande, hvilka här blifvit fram-- ställde, icke hört en, som, ehuru don angår endast ord, icke sak , likväl synes mig ej vara utan vigt, begagnar jag tillfället att den sam - 44Q Den 54 Martil, e, m. m4 inför Högloflige Ridderskapet och Adeln framställa, med anhållan att den målte få åt o följ t den Ateriermss af Betänkandet, sorn troligen kommer att äga rum.
U;skottet har i andra Momentet af de föreslagne ratteis rn uti nuvarande Brännvinsbrännings Författningarne, där det blifvit tillst y k f att den eljest tillåt ne Bränn vinsbrännin g inställande för längre eli r kortare tid s; ill åt Kongi.
Majts visa beslut hädanefter s« hi idis öfverlemnas, med underdånig önskan, att en såd,:n inställning blott i e'tenda f-11 matte komma i fråga, sålunda beskritvit detta eida tall, att det skulle äga rum då absolut brist på Spannmål både hemina 1 Landet och pa de Orter, hvarifrån Säd vanligen hämtas, gjorde att verklig hungersnöd befarades.
Med den öfvertygelse , att ordalag i Författningar i allmänhet aldrig kunna vara nog tyd iga och bestämda, med den serskilda erfarenhet jag lika med hvar achen, som från början af denna Riksdag följt ärenderne , haft tillfälle inhämta , rörande de serskildta tolkningar som blifvit gifne de förra Författnings nes föreskrifter just i detta ämne, och de föfjd r deraf sökt dragas, tror jag att < n reel crionsförändring i denna del till födande ord lydelse:
Då verkelig brist på Spannmål både hemma i Landet och på de Orter, hvarifrån Spannmål vanligen hämtas , gör att verkelig hungersnöd befaras} skulle bättre uttrycka Ut. skottets mening och uppfylla det åsyfta dr ändamålet.
Absolut blist kan efter mitt begrepp
Den 24 Martn, e. m. 441 icke tänkas.
All brist är relativ, den uppkommer af en viss rela ion r mellan tillgång och behof.
En absolut brist skulle, om något begrepp dervid skulle kunna fastas, vara det samma, som en absolut saknad.
Att vid en så Olycklig, m^n lyckligtvis 'öga tänkbar, ställning, att all Spannmålsttllgång, så hemma i Landet, som i de Oiter, hvarifrån den plägar erhållas, absolut saknades, vöre dels öfverflödigt att föib|uda Bränvins-biänning af Säd, som intet fans, dels kunde då inga slags anstalter förekomma den förskräckligaste hungersnöd.
Verkelig hungersnöd tror jag också icke är län pelig att såsom särskilt vilkor utmärkas, då all hungersnöd är lika verkelig, fastän mer och mindre vidsträckt eller tryckande Herr Mannerstam, Johan:
Vid det under öfverläggning varande
Bt tänkandet torde först i allmänh t den Anmärkning asra rum, att de förändringar, som Utskottet föreslagit, icke äro s®. vigtige eller ledande till så väsendteliga forti lar, att dessa mntvägas af de olägenheter och d n lörlust, sorn rubbning i den förra Författ. ningen medföra.
Ibland föreslagne ändringar vill jig endast exempelvis nämna det stadgandet , att endast en Fanna af 90 kannors rymd får på samma Egendom begagnas.
De fleste Egendomar af den storlek, att tvenne sådana Pannor äro tillåtne, bestå af flere nära intill hv.-rannan liggande hemman eller gårdar, och då Utskottet icke ansett det kunna förbjudas en ägare till flere gårdar innom samma trakt 442 Den 24 Martn, e. m. att hafva särskilt BranvinsPanna på hvarje, hvilket icke eller vore rättvist; så skulle följden af nyssnämnde inskränkning blilva, att Ägaren, 60m nu finner sin fördel att på ett stäl- le bränna med tvänne Pannor för sine nära hvarannan belägne gårdar, vore nödsakad till den dryga kostnaden att inrätta tvenne eller flere Brännerier, hvarigenom mera arbete och skog åtgår till samma Production och Statens inkomst af Ptnnerymds afgift minskas.
Den hufvudsakliga omständighet i Betänkandet, hvarvid jag utber mig fa fästa Höglofiige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, är frågan om KronoBränneiiernes indragning.
Den af mig härom väckte Motion är väl icke nämnd i Utskottets Betänkande, men då sjelfva frågan deruti är upptagen , föreställer jag mig att Utskottet icke lemnar något annat svar derå, än det, som uti Betänkandet innefatta*.
Utskottet har väl tillstyrkt att KronoBränneriet i Götheborg, äfvensom det uti Carlskrona, hvilket sednare längesedan är nedlagdt, skulle indragas, men att deremot de uti Stockholm varande KronoBrännerier böra fortfara.
Jag kan för min del icke gilla de skäl, hvarpå Utskottet grundat sitt tillstyrkande i. detta fall.
Utskottet synes hafva ansett betänkligt att anförtro åt slumpen att förse Stockholm med Brännvin, hvilken farhåga synes mig i alla afseenden öfverflödig.
Om brist på Bränvin verkeligen skulle inträffa, så kan jag icke inse någon ofördelagtig följd deraf, men för en sådan brist behöfver man icke frukta.
Ty Den s 4 Martii, e. m. 443 de Provincer i Riket, som både Sjö-och Landvågen skulle skicka Brännvin till Hufvadstaden , kunna dermed öfverflödigt förse den, serdeles om man icke lägger skadelig» hinder i vägen för den i Rikets södra Orter tilltagande Brännvinsbränning af Potatoes.
Det egenteliga skälet för bibehållande af Krono-brännerierne i Stockholm torde vara att dermed kunna betacka de förluster, sorn Maga. zinsDirectionen på Spannmåls handeln kan göij ra; men om Directionen uppfyller sin bestäm, melse, att under ds år, dä öfverflöd och goda priser finnas på Inländsk Spannmål, uppg köpa endast sådan, som är ritorr eller qvarntorr, för att med en måttlig vinst, sorn kan betacka omkostnaderna, sälja den, då knappare skörd inträffar, bör förlust aldrig uppkomma utan i de fall, då, vid en mera allmän brist, större inköp ifrån Utrikes Orter äfven med uppoifring måste ske.
Vid sådana tillfällen är det dels tvifvelagtigt om MagazinsDirectiod nens befattning med Spannmålshandel är för Landet nyttig, dels icke af hufvudsakligt in-t flytande på denna handel, om vinsten af Kro» noBrännerierne ingår i beräkningen.
Man säger äfven att Directionen måste låta bränna den Spannmål, som blir skadad.
Om endast torr
Säd upphandlas, inträffar denna förlust nästan aldrig utan af Sjöskada, och det är bättre att till hvad pris som hällst sälja undan Spannmålen , än att låta den ligga så länge, att den kunde skadas.
Endast genom fel - 444 Den 24 Martii e. m. agtiga anstalter och vanvårdnad kunna betydliga förluster af dylika anledningar uppkomma.
Efter min öfvertygelse, finnes icke något enda giltigt skäl för KronoBränneriernes bibehållande, och jag anser det snarare som en förlust, än vinst för Staten, att dessa kostsamma Inrättningar bibehåfas.
Statens vinst är säkrare derigenom, att fördelen af Bränvins-tillverkningen är spridd bland Jordbrukare, för hvilka den är lika så nyttig och naturlig , som det är emot sakens natur, att uti en stor Stad drifva den för Statens räkning.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: I händelse Betänkandet återremitteras, skulle jag önska, att till de många Anmärkningar, som nu blifvit gjorda, få bifoga en, rörande grunden för bestämmandet af den tillåtna Pannerymden.
Utskottet har härvid lågt Hemmanets varde till grund, samt längre tram anmärkt, att Fabriquer, QvarnVerk m m. ej böra ingå i uppskattningen af Hemmanets värde.
Härvid linner jag
Utskottet halva förglömt sjelfva äbygg. naden, hvars kostbarhet kan, i synnerhet i granskapet af större Släder, gifva en liten jordfläck ett så stort värde, att det berättigade till samina Pannerymd, som på den största Land Egeodom, Jag får derföre vördsammast hemställa, om ei det enklaste och rättaste vore , att lägga ärliga utsädet till g-und för bei stämmandet af Pannerymden.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de Den 24 Martil, e. m. 54.4 vid Oeconomiae-Utskottets Betänkande gjorda Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet, jemte Anmärkningarne , till Utskottet återremittera.
Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Betän_ kanden: Frän Allmänna Besvärs- och OeconomiceUtskottet:
Ko Af den 25 sisledne Februarii, deruti Utskottet, i anledning af innom BondeJ Ståndet väckt fråga om jemkning i Roteringen vid Westerbottens Regemente, ansett sig äga skäl att tillstyrka, det Riksens Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet frambä» ra den önskan och anhållan, att Kongl. Maj:t, efter inhämtade underdåniga Utlåtanden ifrån Krigs och KammarCollegierne, om allt hvad som angår Roteringen och den förut skedde Rote_jemkning vid Westerbottens Regemente , täcktes i Nåder förordna vissa Commiiterade, hvilka skulle i orten noggrant undersöka och derefter i underdånighet föreslå samt till Kongl. Maj:ts
Nådiga pröfning öfverlemna en ny Ro. terings-jemkning vid nyssnämnde Regemente, hvarvid så väi afseende borde hafvas på alla Hemman innom Regementets hela stånd och 446
Den 24 Martn, e. m. läge, utan att Socknarne hvar för sig skulle komma i beräkning annorlunda , än till Hemmantalet, s^mt Hemmanens mer eller mindre förmoniighet, som ock de innom Socknarne befintelige skattlagda Ny-hemman borde indelas i nu varande ordinarie Knekte* hållet af 943 man , samt alltså befrias från Extra Koterings utgörande; hvaremot Utskottet ej funnit skäl tillstyrka, att, på sätt jemväl blifvit ifrågastäldt, sådana Fisken, Skogstrackter, Fäbodar och Holmar, hvilka icke tillhöra något visst Hemman, skulle uti Roteringen inbegripas. 2:0
Af den 25 sistledne Februarii, i anledning at Friherre Wrangels Motion om en ny Landtmäteritaxa, hvarå ytskottet likväl, uppå anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrKa bifall. 3:0
Af den 20 sistledne Februari?, i an; ledning af väckt fråga om beståndet af sådana Contracfer, som emellan Pastorerne och Församlingarne blifvit upprättade och hvarmed båda förklarat sig nöjde; Och har Utskottet ansett Pastor och Församling väl äga rätt att, utan Krono eller ConsistoriiFullmägtiges närvaro uppgöra Contract för den tid, den förre Pastoratet innehafver ; men att, så snart Contractet utsträckes längre än till denna tid, eller då efterträdares rätt möjligen kan komma i fråga, Contractet borde upprättas med iagttagande af de Formaliteter, som Författningarne i sådant afseende föreskrifva.
Den 24 Martil, /. m. 447 Från Lagutskottet: 1:0
Af den 25 sistlidne Februarii, i anledning af Herrar A. L. Schwans och Jacob Lindströms innom BorgareStåndet gjorde Förslag angående beloppet, hvarunder enskilde Personer icke må vara tillåtit att utfärda invisningar; deruti Utskottet , som väl ansett någon inskränkning uti enskilde Personers rätt, att åt annan viss Person genom invisning öfverlåta uppbärandet af större eller mindre Summa penningar icke böra äga rum , dock tillstyrkt att hädanefter icke må blifva tillåtit att utgifva Assignationer till Innehafvaren eller till viss man eller Ordres på ringare Summa än t00 R:dr Banco, samt att en tid af 8 Månader, elter kungörandet deraf i hvarje Ort må bestämmas , innom hvilken alla nu i omlopp varande
Assignationer på mindre belopp böra vara inlöste; hvarunder likväl icke förstås sådana Assignationer, som äro ställde på Riksens Ständers Banque , för hvilka de Författ-' ningar borde gälla, som angående en sådan As-: signationsrätt finnas utfärdade; hvarjemte Utskottet hemställt att den, sorn efter det den nu föreslagne Författning blifvit behörigen kun-' gjord, utfärdat handskrifven , till Innehafvaren eller viss man och Ordres «tälld Assignation å annan enskild Person på mindre belopp, än det här förut nämnde, bör första gåneen, jemte skyldighet att gälda densammas innehåll, till; lika i böter erlägga ett lika belopp och att den, som andra resan eller oftare dermed sig förser, skall utom enahanda åliggande att utgifva Assir gnationens värde, böta dubbelt så mycket; hvarJ 448 Dm 24 Martil, é. »i. fö:utan den hvilken tredje resan sig häruti förbryter, tillika borde anses hafva förverkat medborgerligt förtroende, och således hvarken få deltaga eller komma under omröstning vid val till så beskaffade allmänna Förrättningar, som af medborgerligt förtroende bero, samt hans brott och straff varda till kännedom uti allmänna Tidnmgarne lemnadej och har Utskottet tillstyrkt, att på det efterlefnaden desto t.tagare må handhafvas , samt skeende öfverträdelser säkrare beifras, böterne kunde blifva angifvarens ensak.
Innom Utskottet hafva tvänne de6s Ledamöter, Herr Assessoren Danckvardt Och Herr Borgmästaren Alin, Varit af serskilte meningar i så måtto, att den sednare ansett samma ansvar, som för utgifvande af tryckta och graverade Assignationer vore bestämdt, äfven böra ärga rum för utfärdande af sådana handskrift^ Invisningar , hvilka efter Utskottets Förslag skulle komma at förbjudas ; samt att Herr Asstssoren Danckvardt , enär under de öfverläggningar, hvilka föregått det af Utskottet stadgade beslut, Utskottet anlett de remitterade
Motionerne icke medgifva någon granskning i ett eller annat hänseende of förhållandet med tryckte eller grav-rade Invisningar, funnit sig föranlåten att deremot sig reservera.
2:0 af den 27 sistledne Februarii, i anledning af flere serskildte hos Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet ingifne Memorial Den 24 Martil, e. m. 449 Memorial, om skärpande af de för tjufnader nu stadgade straff m. nv; deruti Utskottet, af anförde skäl, dels ansett sig böra föreslå löljande tillägg vid den, genom Kongl. Förordningen den 20 J^nuarii 1779» förändrade 3 §. af 40.
MissgerningsB ilken : ”Kommer tjuf, sorn för ali sin tid till arbete å Fästning dömd är, sedan han det honom ådötnde kroppsstraff undergått, på fri fot och åter stjäl mer eller mindre, varde hängd:
Lag samma vare om stöld at denne sker medan han å Fästningen qvarhålles}” dels föreslagit, att de Personer, hvilka för andra eller flere resor föröfvad stöld blifvit straffade, böra förses med något outplånligt märke å kroppen, så att det likväl icke genast kan af hvar och en skönjas, hvilket märkeborde utvisa huru många gånger Personen för tjufnad varit straffad , om stölderne skett med eller
Utan inbrott, samt om kortare eller längre tids Fästnings- eller Spinnhus-arbete blifvit ådömdtj dels ock tillstyrkt antagande af en sådan Författning, att då lagförd och häktad tjuf uppgifver sig hafva enahanda brott, antingen å ett eller flera ställen på andra Orter begått, eller Ransakningen dertill gifver anledning, det borde vara Domarens ovilkorliga skyldighet, att genom Brefväxling med den eller de Domare, innom hvilkas Domsområden den eller de uppgifna stölder skola vara föröfvade, äska laglig undersökning om förhållandet, hvilken dessa då skulle vara skyldige, att genast anställa, samt att det Protocoll, hvilket dervid föres, utan dröjsmål till Ridd. 0. Ad.
Aid. 57, 58.
Den 24 Martil, e. m.
Domaren, som undersökningen begärt, öfversända ; äfvensom att, enär de omständigheter af dessa Undersökning-Protocoll utrönas , det anledning ej är att någon med tjufven varit i gernmgen delaktig, att Målsäganden icke yrkat brottslingens inställande å berörde ort, för närmare utredande af förloppet vid stölden och det stulnas användande, samt i öfrigt, att ej eller något sådant vid undersökningen förekommit, som lagligen fordrade det den brotts-: lige personligen vid den eller de Domstolar, som Undersökningarne förehaft, borde höras och sig förklara, Domstolen, som de samma begärt, måtte äga, att, efter anmälan af förhållandet hos ÖfverDomaren och i anledning deraf erhållen tillåtelse, på en gång öfver alla den tilltaltes erkände förbrytelser sig utlåta.
Af Utskottets Ledamöter hafva likväl Hr Borgmästaren Björkman, Hr Lagmannen Palmborg, Herr Borgmästaren Alin, Herr Professoren Doctor Hagberg, samt Herrar Assessorerne Danckvardt och Gyllenhahl varit derutinnan skiljagtige, att de icke ansett sig böra tillstyrka skärpning af de uti allmänna Lagen och särskildte Författningar för tjufnader redan bestämda bestraffningssätt ; hvarjemte Herr Lagmannen Palmborg, för sin del, ansett den föreslagne åtgärden, att utmärka dem, som mer än en gång blifvit för stöld straffade, icke medföra den verkan, att dylika brott derigenom skulle förminskas.
Den 24 Martil, e. m. 451 Fran Riddarhus Utskottet: