Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag medgifwer, att wid det förra Finska Kriget, sä erhölloS för gjorda Lefwerrringar blott Utredning-- CommissioncnS Sedlar, hwilka sedan ej med Banco, utan med Riksgälds-Sedlar till en tiondedel hwarf är, och twä procents ränta godtgjordcS.
Huru wida bättre äro icke de nu erbudne willkor.
Mig wetterligen har icke heller nägonsin i Swerige för Kronolän blifvit till privata Personer erbuden en wist Skatt eller Bevillning till underpant och till räntans godtgörande, som denna gängen skedt; det förändrade
Regeringssättet mäste wäl och medföra en förökad säkerhet.
Herr dloräsnstolps, Austers:
Javill päminna mig att de flere olika Sedlar, som pL Konungens egen mägtiga befallning under förra Kriget utgäfwoS, af hwilka en del i Allmänheten fick det besynnerliga namnet Längräckar, ätminstone desse» efter berättelse, skola till fullo blifwit inlöste, dä likwäl det Mynt svin 1789, under Ständer- garantie utkom.
Den 14 September. utkom, blef och än skall med betydlig rabatt infriat.
Den nu lofwade säkerheten är än icke med witzhet bestämd; och ankommer sedermera pä hwad opinionm bliswer om densamma.
Jag bussar högeligen det bä» fia, fast än jag är twifwelagtig., Grefwe körner, Astolf 6örsn: änUtsigt wore det witzerligcn att Staten kunde betala alta Fordrings-ägare med contante penningar och säkerligen skulle det samhälle som pä detta sätt kunde af-, börda sine skulder, med minsta kostnad kymma dcrlfrän.
Men dä detta ej läter sig göra, äterstär endast att wärja emellan de utwägar, som i dek närmaste kunga sörena enssi.ltas fordringar och Statens tilgängar.
Wid rn sädan sakernas ställning mäste man erinra sig, att ehuru ett Samhälle i witzt afseende kan i sina pcnningk-förbindelscr jemnfiras med enskifta ^ är denna liknelse likwäl icke till alla delar riktig.
Ett Samhälle är en förening af enskifta, af hwilka de som äga fordringar utgöra rn del af dem, som skola betala.
Hwad nu det hela winner eller bcspar, blir ocksä till en witz grad em besparing för sjclfwa fordrings-ägarne och ät, minstone böra dctza, sä i anseende dertill som i anseende till sina förbindelser emot Samhället, taga i betrak», tande hwilka tilgängar som finnas, och huruwida de möjligen bästa utwägar blifwit wrdtagnc.
Dä fr ägan nu är ym sätter att betala lcfwes rantörer, sä bör i beräkningen äfwen ingä det afseende, att hwarje lcfwerans merendels warit calculerad pä rn witz grad af winst; att denna, under Statens wädrliga ställning och efter de ätssilliga magtspräk som stört eller minskat allmänna creditcn, icke borde och kunde wara annat än tämmeligm högt tilltagen, att he stestr lefweraytörer betingat sig en witz de! i kontant ätmiyH - Den 14 September, 475 Åtminstone för sä mycket, som utgjorde deras kgenteliga försträckningar, att det öfriga är till större delen ren winst, som kan täta näzen rabatt; för öfrigt, dä en Lcfwerankör blir betald med Sedlar, som, liggande i hans Burrau inbringa s procent, och som stälde till Sedelhafwaren kunner gä man och man emellan, och dä för intcresict af besia Sedlar, blir ursatt ett wisit hypothcque och c» wisi afbctalnings-tid, kan man ej anse honom hafwa särdeles skäl till klagan.
Hwad det anförde
Lagens rum angär, som skulle göra ett sä» dant betalningssätt orättwist, torde det bäst uplysas, när jag sär läsa upp hela Z.
"Borgar man gods och ntfäster att betala till wisi dag, och gör thct ej; gifwe tä ränta till 6 fbr hundrade om äret frän fkufallodagcn.
Är ej wisi tid betingad; tä räknas 5 för hundrade ifrä then dag han hos Konungens Befallningshafwarrdk eller Domaren sökt warder."
Jag tvet att mänga lcfwerantscr, som sätt penninge-försträckningar, genast äro fbr det öfriga stälde pä obestämd tid, och jag kan med tämmeligen säkerhet tillägga, att mänga Lefwerantörer wid första tidningen om betalnings-prvjectet ansett sig lyckliga att fä full betalning och 5 procent.
Säledcs tror jag ej alt med ffäl ryan karr finna nägon orätlwisa i denna mesure.
Sedan Stats-Utskottet hade den äran till Riksens Högloft.
Ständer öfwcrlcmna siri första projcck till Lefwerantörers betalning och Läns uptagande, är «u en mänad förfluten.
Det war ej med öfwertpgelsen,. att det sednare ofelbart skulle lyckas, mere med dfwcrtygclsen att Utskottet derigenom fullgjort fin pligt, och atk dek föreslagna projcrtct ätminstone icke kunde medföra nägon skada, som Utskottet wägade för sina respcctive principaler framlägga det.
Desi antagande hade medfört en stor lättnad för stadgandet af en tilkommande dinance-plan» och man hade nu yarit nära -.tt känna reintz 474 Den 14 September. resultatet.
För dek närwarande blir dek igenom rrp» fkofwet witzerligcn mindre förmonligt, men Utskottet har likwäl trott stg böra framlägga det.
Skaten har för dek närwarande ej mera än z:ne flags tilgängar: Newillning, Län eller Creditsedlar.
Stats-Utskottek har trott sin pligt fordra att försöka den andra af dctza uttvägar dä den första ej sä hastigt kan fylla be närwarande hehofwen, dä ben sednare utsträckt till crr witz grad, ej är annat, än ett twungit sätt att nptaga Län ur hwar mans ficka.
I fall län ej er. hällas, sä blir ej annan utiväg öfrig än akt pä ett cl. ler annat sätt utgifrva eredit-sedlar, men jag lemnar Hwar och en att döma, om fordrings-ägare blifwa der. med bättre betalte, om bruket af ett sädant mynt ut. sträckt till en witz grad närmare instämmer med enskil. tas rätt, Samhällets wäl och wärdén om bibehällandet af Stats-JnkomsternaS jemna wärde.
Härefter hördes Åtskilligt begära proposition.
Herr krUntrtcfiöIä, kaul. Utaf Hwad Herr Archiater» Lckultrenkeim och Herr Grefwe
Erner andragit, emot det af mig uplästa anfös rande, finner jag endast 2:ne omständigheter fordra »Sgot swar, emedan allt det öfriga, efter min tanka, är wederlagt af de uti besagde mitt anförande desin» telige skäl.
Att tvid inlösningen af fordna Utrednings.
Commissionms reverser, innchafwarne deraf mäste eften Riksens Ständers beslut widkännas swärare betalningS. wilkor, än de nu för Statens fordrings-ägare föreflage, behagar Herr Archiater» äbcropa säsom ett skäl, pä grund hwarsf han förmenar sistnämnde fordringsägare böra anse stg belätne med att fä Leras betalning - Den 14 September. 47Z rung pä 16 är med 5 procents ränta.
Oerä fär jag swara, att efter min tanka war icke förfarandet med Jnnehafwarne af Utrednings - CommissionenS reverser rättwist, utan twärtom werkeligen kränkande deras lagliga rätt: att en, under förra regeringen förelupen 0- laglighet icke kan eller bör lända till nägot lagligt prejudicat, under tvär nuwarande nya regering, utan att fast mera, aldrahälst desi första beslut, böra pä det albranogaste wara öfwercnsstämmande med Lag samt ledande till hwarje mans rättigheters fredande.
OH hwad angär Herr Grefwe törners anmärkning uti den sednare delen af den af mig äberopade 8 § uti 9 Cap. Handels-Balken innehäller, dek den, som utborgar gods, utan öfwerenskommen wisi betalnings-tid, ffall endast njuta s procents ränta frän Lagsöknings-dagcn, i anseende hwartill och dä troligt »vöre, att de fleste lefwerantbrer icke betingat sig wist ibetalnings-tid, Herr Grefwen förmenar den af mig anförda första delen af förenämde § icke wara lämpelig till fbrewarande casus, sä mycket mindre, sopr troligt vore, att lefwerantörerne betingat sig sä rundelig betalning, att de med den föreflagne 5 procevtS-räntan kunna wara belätne.
Härä swaras:
Om en eller flere af lefverans lkZrerne warit sä oförsigtigt» och icke betingat sig wist dekalnings-tid, det känner jag icke: men bet är jag öftvertygad om, att mängfaldige af dem iakttagit en siik försigtighet, säsom ock, att flere af dem mäste ställa sig i förbindelse att wid försummad lefwerering ä öfwerenskommen tid, icke allenast erlägga säsom wike 6 procent af den manquerade lefwerantsen, utan ock hälla Kronan skadeslös för hwad wid skeende uphandling ven bristandr lefwerantsm kostade, öfwer det. med lefverans - Den 14 September» rvcrantören betiugade pris Desse fo-dn'ngsägare mätte witzcrliUll wara bcrätkigade att tilgodo njuta den af mig äbx- opadc Lagens owilkorliga fbreikritt.
Och jag nödgas än en gäng förklara mig wara och bluma af ben tankan, att bein i annor händelse sker vrättwisa, samt att Lagen dfwcrträdes; kunnandes jag ingalunda fälla nägot omdöme derom, hivad mer eller mindre lefs werantörerne wuiinit, eller till och med om nägon wunnit aldrig sä mycket, de ifrän hämta minsta stät till aswikelse ifrän Lagens stadgander angäcndc doraH. Wcrkeliga rätt..
Och hwab angär be Lcfweran-törer som till äfs wcntyrs pä god tro och förhoppning om betalning, efter wahranS lcfwcrcring, icke betingat sig wist bctalnings-tid; sä,pch sm sädana finnas» mrdgttwer jag wäl att ben af mig äberopade första delen af ofwannämde Lagrum, icke till alla delar är, till desse fsrdringS-ägare lämpclig; men jag finner ock tillika ä den andra sidan att dea sednare delen af samma Z icke eller kan lämpas till fbrhäAandet med desse fordrjugs-ägare; ty denna delen af H imdgifwer fordrings-ägarcn att genonr.
Lagsökning ulkräfwa sin fordran och L gen uti 2 Cap. 4 § UtsbkningstB ttkcn bjuder, att en siik gäldenär icke mä lemnäs längre betalningstid, än högst z^ne märraderr hwaraf följer, att inom 4 a 6 mä-n-adcr betalningen kan rrhällas; och wid sädaut fbrewetkande blifwcr skillnaden uti s a 6, procrntz ränta utan all betydenhet; men da man nu will älägga i fraga warande fordrings - ägare, akt ähnöjaS med deras fulla bctals uirgarS erhållande, pä icke mindre än 16 är, sä är 0- stridigt detha förhällanox hett olika och skiljaktigt frän dt händelser, hwarom, säsom merberördt är, sista delen af oftast äberopade Lagrum handlar, hwadan jag ock, säsom. oswanbetördt är, i cfc finner het sMML hit läm pelUs.
Derr 14 September. 4^7 peligk, utan förblifwer wid dcn tankan och öfwerty» gelsen, att jämwäl deste Lefwerantörcr böra befrias frän den känbara förlusten, att ätttöjas med 5 procents ränta, under r fräga warandr länga bckalnings-tid.
Herr Grefwrn och Landt - MarZ skalk en gjorde derefter proposition till bifall pä St7 ts-Urflottets Betänkande af d.
Augusti med de i UtffolketS sednare ytirmrde af dcn y September töresiaguc tilläggningar.
Hördes ett allmänt
Ja, men ött nej, hkvars rster Herr UoiäLttStTtps, ^näsrs, begär» de votering.
Herr Grefwkn och Landi-Mars skal ken förestälde, det Ridderskapets och AdelnS bi» , fall hade befunnits sä allmänt, att en votering wäl ej i kunde tjena till annat än tids utdrägt.
I alla fall ^trodde Herr Landt-Marskulkcn att projcctcts antagande kunde medföra nytta: bet more ett försök, hwilket snart borde göras, emedan om det ej lyckadeS, behöfdcs lid till nya arrangcmcnter» Herr kl cn- si 6 ntztri 1 pe, ^nsiers, afftod sfrän den äffade voteringen, men anhöll, att för hanräkning mätte i Protocollet antcknas, det han rroddc Riddcrskapet och Adeln ej hafwa bo^dt ingä i beslut vm fordrings, ägares och lcfwerantörers rättighet att erhälla sin betalning.
Med det fölunda öfwer detta, mäl fattade fluk afsändcs genast till be öfrige respective Ständcn eir 473 Den 14 September. en Deputation under anförande af Herr Grefwe körner.
Föredrogs ett frän Riddarhus-Utskottet inlem» nadk Memorial, innchällande tilstprkande till den af Grefwe Os Ig, Lgräie i förra klario gjorda motion, rörande förskott till Förläggaren af 1789 ärö
Protos roller jemte wilkoren för samma förskott.
Detta Riddarehus-Utssotteks Memoriai DiföllS.
Företogs allmänna BcswärS- och Cconomie-UkLkoktetS den 18 Augusti uplästa och pä bordet lagda Betänkande, rörande nödiga förbättringar af Kongl. Förordningen af den 6 April 1799 om Lurendrägeri och Tullförsnillning m. m.
Oä Herr Landt-Marffalken gjorde proposition lill bifall ä detta Betänkande, hördes nägra nej, hwarefter Herr LveZengtjsrnn, Tric Ikomas^ yttrade sig: att han för sin del e) kunde bifalla hwad Högloft.
Economic- och Bcswärs-Mskottet i deh nu uplästa Protocolls-Utdrag fbrcflagit.
Oen deri omförmälta Kongl. Förordningen af den 6
April 1799 belägger rned confiscation alla de wahror, hwilka ä en Skeppares sä kallade märk-rulla ej äro antrknade.
Majrts och Rikets Commerce-Collegium utfärdad
Kungörelse af den 24 Zulii iLsr moWcerar wäi Den 14 September.
47^ - sä mätto iverkan af denna författning, akt confiscalion undwikcs, om wahran af godsägaren angifwcS invan den till första landnings - ort ankommer.
Men härigenom syneS gods-ägarens ställning föga wara för» bättrad.
Han wille säsom kcwis derpä nämna en händelse, hwilken för ett par är sedan inträffade.
En lärd i London hade till en sin correspondent i Upsala afsändt med en Engels?
Skeppare ett dyrbart Botavisst werk.
Om Advis-bref och Connoitzement ej wid afsändning!» blifwit ssickadt, eller om Skepparen, före 2n detze ankommit till Stockholm, kunde han ej erinra sig; men han päminde sig med full witzhet, att Werkcts ägare först derom fick underrättelse, sedan det war lill Auction anflagek och Skepparen war afseglad.
Att offenteligen rcclamcra det, hade blott drägt honom i vya olägenheter.
Han widtog derföre den enda utwägen, som för honom Skerstad, att okänd läka genom commihionair inropa det; och ssattade sig emedlertid lycklig, att med dc§ äterköpande hafwa frälst frän förgängelsen en för Wettenssapen dyrbar skatt.
När dek
Medes är synbart att bäde Författningen af d. 6 April 1799 °ch Kungörelsen af den 24 Julii 1801, twärtemot all wcrldflig
Lagstiftnings - princip straffar ben ossyldige för en annans brott, sä wägade han kill Högloft.
Ridderssapet och Adeln hemställa, om icke nägon ändring deri borde sökas.
Econoviic - och Beswärs - Utssottet flutcligen föreslagit angäende Gods-ägarens ersättning af Skepparen, läter ej vltid wcrkställa sig; och hwad äter beträffar straffets skärpande för den sednare, trodd- ban bet wara mindre Mpligt. * Utländske Skeppare kunde e) altid känna Zörtzattningar, fä stridande mot andra handlande nationers - 4Zv Mn 14 Geptesirbek. nörs wcdcrkagna bruk: de skulle swärligen kunna fört» stalla sig en Lag, som bett ma gängen belägger med nägra skillingarS böker ett brott, hwilket en annan gäng straffas med flere Tusende Riksdalers eller i brist af tilgängar, med kroppspligk, och hwilkct brott, i sin natur osta ej annat är, än en felskrifning i märk-rullan, För att undvika möjlighetett af ett obetydlig
Tullförsnillning lärer det ej blifwa nödigt att Undtags sä wäldsamma Förfaltttingar, ej eller synes det wara försigtigt^ att dermed afskräcka Utländnlngar frän wära hamnar, r synnxrhet Nord-AmcrlkaNer hwilka nä, gon gäng för röda penningar köpt hela laster af Swenstt järn.
Hers LvesienssiLrna hcmstälde derföre till Höglofl.
Ribdcrstapct och Adeln, om ej ProtocollsUtdraget, med dcrwid gjorde anmärkningar fick äter remitteras; och om icke en Författning kunde pätänkas, genom hwilkm straffet för en supponerad Tullförsnillning mera lämpades efter brottet, än hiltjls stedt, Uppä derdm af Hcrr Grcfwen och Landt-MarEalken gjord proposition besiöts, att detta Betänkande med de nu gjorda anmärkningar skulle till allmänna Beswärs- och Etonomic» Utskottet öter-remitteras.
Företogs till afgörande Alllmänna Beswärs- och EcottöKiie-Utskottets den 24 Augusti uplästa och pä bor, bet lagda Betänkande, angäcnde den förcsiagna Revisionen sf ben under Kongl. Majlis och Rikets Höglofl.
Commerce - Collegii disposition waranbe Manufactur, fonden.
Sedan berörde Betänkande wak Upläst, gjorda Herr Srefwcn och Landt - Marstgsken proposition om -ifall till Betänkandet, hwilkcn ^ BiföllS.
Den 14 September. 43l Fdrcdrogs ä nys Allmänna Bciwärs - och EesVomic-UiskottctS dm 18 Augusti uplästa och pä bordet lagda Betänkande» om Gästgifware - skjutse'', i Riket» jemte dil hörande Bilaga» inNehäll ande förslag till ett fraktwagns inrättning» sä för resande» som för wahror.
UNdcr NpläsningeN häraf ätcrkom Grefwe körner Nied Dcputationen» och berättade akt Bondc-Stäudet sagt sig wara spelsätt med öfwcrläggningcn vitt Stats-Utskotteks i dag hos Ridderskapct och Adeln gil» tade Betänkande» men att det samma hoS de andra Ständen ännu icke hade förewariU Derefter gjorde Herr Grefwe» Sch Landt Marskalken proposition pä sä wäl Allmänna Befwärs - och Economic-Utskottcts Betänkande omGastgifware-skjutsen, som vin det i Bilagan innefattade Utssoltcls tilstyrkande till sörflaget om en fraktwagns inrättning» hwit, ket enhälligt BiföllS.
Herr knklman, Gtto krestric » förklakade stg ej hafwa nägvt att inwända emot det beslut till bifall ä detta betänkande, som Riddrrskapct och Adcln nu tagit, men wille allenast föibchälla, att dä han framdeles ärnar ingifwa skrifteligcn nägra anmärkningar wid de nuwarandc skjutssörfatkningar hwilka syntes honom obilliga, det nu tagna beslutet ej mätte deremot wara nägot hinder, utan hans anmärkningar icke dctzmindtc dä mätte säsom ett särskilt ämne» lil!
Allmänna BeswärS- och Ccöttomie-Utskottct sä remitteras.
Herr Grefwcn 0 rh Landt - Marskalkcn förklarade, att sädant ej kunde H r lohlman förnekasi Tredje Band. N:s 62, 6z. 482 Den 14 September.
Föredrogs ä nyo Banco-Utskottets d. 6 Sept» Uplästa och pä bordet lögda Protocolls-Utdrag af den 22 sistl Augusti, rörande RikSdags-Fullmägtigens ifräN Nora Stad gjorda anhällan, om Banco-Läns bcwiljans be pä Tackjern.
Grefwe ^törner, 6ar!
Sabriei, förklarade, att det wode sä mycket mera skäl att gilla B.Mco-Utjkoitets öfwer detta ämne gjorda hemställan» som Ständerna wjd iZOo ärs
Riksdag ej kunnat tils styrka ukläningarnas utsträckande- ehuru BanqUcn dä pä läugt när icke hade till Kronan fät! göra sä stora föl-sträckningar- som nu.
Uppä derom af Herr GrefwcN och LaNdt-Mars skalken gjord proposition blef Banco-Utskottet- bcstuk till alla delar gillad!.
Företogs till afgörande Stats-Utffoktets den i j denne mänad uplästa och pä bordet lagda Protocolls?
Utdrag af den 22 Augusti» rörande löner för de tnäns Ne nya Stats-Sccrctcrare-EmbeteN, samt arfwodcN föt Allmänna Beredningens Ledamöter, Bifölls» Anmälte- och infördes eri Deputation ifrän bet Högwördige Preste-Ständet, anförd af Blffopen ifrän Linköping Herr Ootkor I^otensteiri, hwilkcn förmälde, att Preste-Ständet hade bifallit Stäts-Utskoktets Protocolls-Ukdrag af den 12 bennes, rörande frägan om indrag - Den i4 September. 485 indragning af Kprko-Tiondcn i Skäne.
Om af Ridderskapet och Adeln förcflagne omständligare insiruction för Riksens Ständers Ömbud, wid uptcÄiiingcn as för detta Konungens egendom, hadb Pkäste-Stästbet ansett öfweiflödlg, emedan det dels ansett den som redan blif« wit utfärdad för tillräcktig, dels trodde drsir ombud af allmänna Lagen 'hofwa sina rättigheter nog bestämde.
Widare fdrmälte Herr Biskopen, attHrestr-Ständct hade bifallit Ämänsta Bcsstärs - och Ecollömic-UtstottctS 'Bstänkikude rörande Regleringen af Ärän!vu!S'-bränningen och allmänna Magrzins-Jnrätlftistgcn, med tillägg, att hos Kongl. Äka):t Hulle au bältas, del mätte med kroga;ne träfra ytterligare anstalter göras till förekommande af deras skadliga inflytande pä sedligheten.
Slutcligm hade äfwcn Hrästc - Ständet samtyckts till Bonde - Stärrdets fattade beslut om ulgifwandc af est 'Stambok för be nödlidande i Westerbotten.
Öcputaiiönen afirädbc pä 'öfligt fält beledsagad; stfllästes söljastbie.. litdräg af Drötocollek, HZllel hös Högwördige Prästk-Skändct d. 14 September 1809. . S. O. Föredrogs S npo Högloft; Ridderffapets bch Adelns igenom Protocolls-Utdrag af nästlcdne gärdag^ Ständet communicerade bcstut- att anmoda Expeditions-Utskottets att i anledning af ett utaf Herr Friherre H. ttjertL till Högloft.
Ridderskapet och Ädelst ingiswit Memorial, upsätta project till en detaillergö instructiost för
Ständernes ombud ivid upkeckningen af för betta Konllngins egendom; 484 Den 14 September.
Efter öfwcrläggning härom, och dä Ständek i enlighet med Högloflige Ridderskapet och Adelns den I i denne mänad
Skändet meddclte förslag och bcslut i detta ämne, redan under nytznämdc dag lämnat dch ombud roid berörde förrättning den föreskrift, att efter sig företeende omständigheter yrka och iagttaga Rikets och Rikstns Ständers rätt i hela dch widd, och efter fulländad uptcckning, till Ständer inkomma med berättelse om denna förrättning samt de omständigheter, hwilka tued densamma äga sammanhang, ansäg Ständct det icke wara behöfligt, att om nägon annan eller ytterligare instruction i detta mäl gä i Författning; hwilkct genom Utdrag af Protocollet skulle de öfrige rcspcctive Ständcn wördsamt och wänligen tUkännagifwas. Or supra.
Lx krotocollo h). /elmcjulst.
Utdrag af Protokollet, hällct hos Högwördigc Präste-Ständet d. iz September 18O9.
Statsutskotts uti Pc otocolls-Utdrag den 12 dennes afgifnc Betänkande, angäende föreflagcn indragning af ben Kyrkornc i Skäne, Halland, Blekinge och BohusLän anflagnc Kyrko - Tionde; och beslöts att PrästeStändet, med sä mycket större skäl bifaller, hwad StatsUtikottct uti detta ämne anfört, som rättigheten kill berörde Tionde igenom Präste - Ständcts P ivilegiek af 17 z § 4 med flere Författningar är Lyckorne i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus-Län för alltid förwa rad; - Den 14 September.485 råd; hwarom de rcspcctive
Med »Striden samt Statsutskottet genom Utdrag af Protokollet skulle wördsamt och wänligen underrättas, l^c tuxra. bx ?rotc>cc>IIo s. bl. Widare uplästcs följande.
Utdrag af Protokollet, hället uti Riksens Högloft.
Ständers Stats-Urstott den 12 September 1809. S. O. Fbrchade Stats«Utskottet de till Utskottet ifrän de rcspcctive Riks Skändcn remitterade memorial och yttranden, angäendc föressagcn indragning af den Kyrkorne i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus-Län anslagne Kyrko Tionden, hwarwid S atS-Utstottet inhämtade förhällandet med denna Tionde wara säLant: att den frän äldre tider warit cn andelig ränta, som Swensta Folket först pä Skenninge möte är 1164 ätog sig, att af äkrcn utgöra med hivar Tionde styl eller band, hwaraf enligt 7 Cap. Ky sto Balken Westgöthe; Lagen ^bel tilllöll Prästen, och -Adelar deltes emcllan Kyrkan, Biskopen och de F ttigc, men hwilka Adelar är 1527 af Konung den i:stc till Kronan indrogos, med undantag af nägon del som anflogs till Kyrkor, Scholor och Hospitals.
Alt i de conquckterade Provincierne Skäne, Halland, Blekinge och Bohus-Län, som i Konung (uvsa-Lie den irstes tid wörö under Danskt herrawälde deltes Tionden i Z:ne delar, cn till Prästen, en till Kyrkan och cn till Konungen, Den 14 September. gerr, med hwilka rättigheter för Prcstcn. och Kprkorne heste Prvvincier afträddeS till Swensta Kronan; att ens, ligt den för Malmh, recest lagde grund äro de wid behr gamle rättigheter bibehälln^. och heMdpgdkt
Att de widare äry stad fä stade, genom RoschildHa FredS-fördraget den, 26.
Februarii 1658, som ytter liga re bekräftades uti FredS - fördraget wid Köpenhamn dcy, 27 Maji 1660^ Kongl.
Resolutionen pä Adelns beswär den 1 Sept em, ber 1664- Malmö, recest af är 1662, Adeligc Priviles gierne af är 172Z, §. 8 sam-,Kongl, B- efwct till Kanis, mar-Collegium^ G den, zo Januaris 1806.
I anledning häraf och. hä Kysk or ye uti Skäne Halland, Bleki/ige och Bohus-,Län äga en uti RecHer och, Privilegier grundad ostridig dispssitions-rätt, öfwer Lj fräga wgrande Tionde, forn uti KyrkorneS räkenffas per uptages. och, rcdowiscs; samt, destc'räkenskaper jäms, yiäl utwjsa, att denna Tionde utgär till ätskilligc andre utom Kyrky.rncs behof, säsym Academi? - och Cles, recic-StatcnE aflöning-, till Communion-.Wjn och Bröd. ry. m. och den myista delen till Kpskorncs undcrhällan», de; sä an sä g Stats-Utskottet sig icke kunna tilstyrka nägon rubbning eller indragning uti
M inkomst som ifrän äldre tider warit, Kyrkornc anstagen, hälst, utredh. är, att den. betpd-igaste delen deraf till andre behof samt sä, pws k)lu8 anwändcs, och säledes, icke enligt Författningarnas föreskrift, kan, till annat ändamsl disponeras; hsvilket Riksens Högloft.
Ständers egit om-, grö swan de. skulle wördsammeligm underställas;, är och, dag som förr ffriswit stär, Pä befallning klöäelius - Den 14 September. 48?
N:o ingifwit till Högloft. Stats-Utstotkek HM z Augusti r^oy, I8oy den 22 Augusti upläst i Riksens Högloft.
Ständers Stats-sttstotkS Afdelning för Stats-, Wcrkels. inkomster och rcsolv. ut m proeocolio. Wördsamt Memorial l
Dä den stägn blifwit wäckt, att, för FinanceWcrkets. uphjelpande, till Staten indraga den Kyrkorne inom Skane, Hallayd, Blekinge och Bohus-Län anslagkie ätliga Tionde; sä har jag anscdt min pligt fordra, att, innan nägyt widare tillgöres, wisa huru förhastat detta projcct i fjellwa werkct är, samt att man wcrkcligen sammanblandat enskildt egendom nied den sow af Staten eller till detz behof kan. disponeras..