Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Djurgården som endast äger 1200 Tunnland skog kunnat lemna sådan afkastning, hvilken betydlig behållning skulle ej då fastmera för Staten uppstå om en klok och planmässig skogsskötsel infördes i de öfrige Kronoskogar samt Allmänningar.
Jag vill ej nämna alla ds oordningar, misstag och ingrepp uti ägande rätt, som skulle uppkomma genom Allmänningarnee fördelning eller försäljning; de voro här måhända för vidlyftiga att uppräkna ocb till större delen upptagna uti de anföranden, som gjordes då denna fråga förra gången återremitterades.
Mig synes dock lika med Utskotten fast utur olika synpunkt att ju mindre tvister som kunna uppstå , Folket och Staten emellan om hvad som är rätt, ju båttre är det, men jag tror deremot att just dea nu proponerade fördelning eller försäljning, sorn till många delar förnärma ägande och begagnande rätten, skulle åstadkomma en mängd obehagliga tvister och rättegångar som lätteligen kunna undvikas om skogarne lika som hittills skedt förvaras under det Allmännas fastän båttre organiserade vård, Oagtadt allt det felagtiga som hitintills häruti ägt rum, hafva dock ej Kronoparkerne och Allmänningarne till den grad blifvit medtagne som de enskilte skogarne, och då af dessa sednare, föga eller intet återstår, är det ej underligt om de som genom misshushållning äga skogsbrist, önska delning af den ännu återstående gemensamma skogen.
Éen ii Dcccnibér t, m, tvingar nöden Allmänheten att tänka på ett bättre hushållning, sedan äfven denna skog blifvit nedhuggen och således icke någon me*' ra tillgång finnes, men troligen kommer di denna tanka för sent ock tror jag det ej vore rättvist att utsätta våra efterkommande för en brist, som vore en följd af vår närvarande misshushållning.
I anledning af hvad jag nu hafvit äran framföra, får jag således i ödmjukhet inhålla om Herr Grefvens och Landtmarskalkens propositiori till afslag på de sammansatta Utskottens betänkande samt bifall till de 7 puncterj som innefattas uti slutmeningen af den af Herrar af Robson,Grefve von Rosen,Bäckman, Tanström, med flere gjorde reservation, h vilka punctef endast tyckas syfta derhän att få detta grannlaga ämne så noga utredt till nästa Riksdag, att ej Höglofl.
Ridderskapet och Adeln måtte genom ett förhastadt beslut vidtaga en åtgärdj som man i framtiden måhända skulle hafva skäl att ångra.
Herr af Robson3 Carl Magnus', Redan uti det förra, Stats- samt Allmän® na Besvärs- och Economi-Utskottens aflåtne, 6amt till förnyad handläggning återremitterade Betänkande, medgifves möjligheten däraf * att de ifrågavarande
Skogars upplåtande under enskild Den 12 Deeember e. m. ägo, skulle kunna verka till deras förödelse, dock att sannolikheten däraf ansågs mycket bero af sättet på hvilket upplåtelsen sker och de vilkor som därvid fästas, samt att i alla fall, frågan endast vöre om den tidigare förödelse, hvilken i sådan händelse skulle äga rum, och den eom i alla fall, om ock sednare, kom me att inträffa, därest nuvarande hushållning med Kronoskogarne fortsattes.
Detta Betänkande åtföljdes af min och flere Utskotts Ledamöters reservationer, och vid föredragningen innom trenne af RiksStånden, ökades anmärkningairne emot detsamma uti så hufvudsakliga omständigheter, att EconomiUtskottets pluralitet frångick det förra Betänkandet, men hvilket Betänkande nu åter genom Höglofl.
Statsutskottets medverkan, ånyo framträder, något när i dess förra skick, dock att till Riksens Ständers profning, liivväl vid detta tillfälle derjämte anmäles, den Economiska reservation som Samma Betänkande ytterligare åtföljer, och hvilken reservation^jag härmed i hela dess vidd åberopar, jämte det jag för min del äfven instämmer i hvad till äfventyrs särskilt anmärkt blifvit emot sättet af detta måls sluteliga behandling i sammansatt Utskott, Hvad hufvuasaken annars angår, så har man väl ock velat framkasta reflexioner därÖfver att återremissen ingalunda gifvit anledning till så förändrade åsigter, som dem, hvarunder EconomiUtskottet ånyo upptog saken, men skulle sådant verkeligen yrkas, så vore jag beredd 64 Dan 12 TKttmber e. m. här uppläsa ett sammandrag af de gjorde anmärkningarna, så korrt uppfattat, ämnets stora vidd möjligen tillåtit, för att derigenom, åtminstone inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, hafvt redovist, att hvad nu i medföljande reservationen innehålles är af återremissen föranledt, samt ämnet där besvaradt i förhållande till de upplysningar och de reflexioner, hvarmed det från RiksStånden återkom.
Emedlertid vill jag genast skrida till anmälan om några ytterligare grunder, för den ifrågavarande sakens så beskaffade behandning, sorn genom min och de flere UtskottsLedamötemas reservation, föreslagen blifvit.
Med anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställan år 1810 angående en friare disposition af Skogarne samt Jagtordningens förbättrande, hafva samtlige Konungens Befallningshafvande i Riket deras utlåtande afgifvit, äfvensom Kongl.
KrigsCollegium Kongl. Sjö Förvaltningen, Kongl.
KammarCollegium, Kongl.Bergscollegium ochKongl.
CommerceCoile gium deras Betänkanden meddelat- Ämnet har således varit granskadt af 24 Landshöfdingar och 5 RiksCollegier, af hvilkas yttranden (så vidt jag kunnat inhämta) hufvudsakligen bibringas det resultat: att man på ganska få ställen känner innehållet af Kronoparker och Allmänningar, hvilka variera i rymd ända ifrån några få kappland eller Tunnland till 20,000 Tunnland och deröfver: att från Malmöhus
Län anmäles vrn ra Def ernber *. 77* &£ Ätimälos det Ingen Allmänningsskog finnes, iiletl att Inbyggarne funnit skogshantering nödvändig: att frän Christianstad, Lan uppgifves det ieke eller derstädes någon Allmänning finnes, men antnärkes att all uttörsel at skogseffecter från Skåne till utrikes Ört, barde förbjudas S att frän Blekinge Län likaledes anmäles det ingen Allmänning finnes , äfvensom anmärkes att ägande rätt och fri disposition öfver skogarne för Allmogen , icke syne3 uppfylla det åsyftade ändamålet: att från Gottlandr Län anmäles att någon Kronolägenhet icke finnes, men att en fri disposition öfver Ekeskogen skulle blifva förmånlig: att från Kronobergs
Län anmäles det 5 HäradsAllmänningar finnas, hvilkas försäljning tillstyrkes emedan jordmånen der är mera passande för uppodling än skogsväxt: att för Calmare Län (med Öland inberäknadtj uppgifvas 6 Kronoparker och a HäradsAllmänningar, af hvilka 4 Parker föreslås till försäljning: att från Gefleborgs Län 3 Kronoparker anmälas, hvilkas försäljning ti 1 Ist yrkes , dock att, Allmänningar anslagne till Grufvor, för sådant ändamål bibehållas: att från WesterNorrlands Län, 21 Krono Allmänningar anmälas, äfvensom ätt Krönoskogens nyttigaste användande anses ifafa till ny— byggesanläggningar, dock att birktagning
Och svedjande i alla fall borde förbjudas: att från Jemtlands Län anmäles det ingen Allmänning samt ingen odisptpnerad Kronoskog där finnes, men yttras att en fri dispositionsrätt Bil. till Ridd. (r. Ad.
Pr. XI Band. 5 « IS pettmbsr e. m, öfver skogarne anses betänklig: att från Westerbotten%
Län anmäles det
KronoAllmänningarne hvars antal ej är uppgifvit, nyttjas under Sågverken, och anses bora på samma fot bibehållas saint tiil Nybygges anläggningar: att Lån Norrbottens
Län anmäles att Allmänningarue ej äro de enskilte skogarne frånskilde och dessförinnan någon hushållningsanstah med deni ej kan uppgifvas, samt anmärkes att hvarje trakt af Riket torde i detta fall fordra sin egen särskilda författning: —* att från Stura Kopparbergs
Län anmäles, det inga odisponerade Kronoskogar finnas, som ej äro Bergverken» behof ti ilslagne och på sådant sätt medföra dan största nytta; dock anmärkes såsom bebötligt ett stadgande att
Svedjeland böra i 10 år efter såningen hållas inhägnade: — att för Westerås Län anmälas 13 stycken HäradsAllmänningar (samt en, hvilken till Hjelmare Slussverks byggnad blifvit upplåten) och anmärkes att som dåvarande Betjeningen vore otillräcklig för skogarnes fredande, delning af dem vore förmånligare: — att från Carlstedt Län asmälas 2 odisponerad» Allmänningar, med anmärkning att om Kronan kunde få köpa virke till bättre pris af enskilte än besörja huggning och utförsel frän egna skogar, den ena af dem kunde försäljas efter enahanda grunder, som för Recognitionsskogar stadgadt är: att för Bohus < Lån, uppgifves en HäradsAlltr.änning, hvars delning afstyrkes, med anmärkning om nyttan och nödvändigheten af vidtagande anstalter i och för Skogsplanteringars befrämjande: — stt för Hallands 9*n ij b?<:*m\å*r e. nu
Lån uppgifvas endast 2me SockneAUmänningar, hvilkas delningar afstyrkes med den anmärkning stt genom fri dispositionsrätt öfver skoger» dess totala utödande vore att förmoda, samt att kraftiga anstalter erfordras till skogsplanteringens befrämjande: — att från Elfi borg* Län 3 Kronoparker, 12 KronoAllmänningar och 5 HaradsAllmänningar uppgifvas, hvaraf endast 4 KronoAlhnänningar föreslås till försäljning eller delning: att från Örebro Län, 5 KronoAUmänningar och 3 HäradsAUmänningar uppgifvas, af hvilka endast en KrO* noAUmänning och 2 HaradsAllmänningar föreslås till försäljning, såsom hvarest marken är mer passande till odling än skogsväxt:
... att från Skaraborgs Län uppgifvas endast 21 Kronoparker och ia KronoAUrnänningar, hvars »tyckande uti lotter om 15 till 25 Tunnland samt försäljande till den mestbjudande tillstyr - kes; dock att vissa trakter till Skogsplantering borde anslås: att från Linköpings Län, hvarest utom ta Kronoparker och KronoÖir, som lära finnas, uppgifvas 47 Härads Al Iraänningar och tillstyrkes att i stället för Krono* administrationen borde
Skogshushållningen lemnäs till valde medlemmar af Häradiboerne: —- att från Jönköpings
Län uppgifvas 3 Kronoparker och en HäradsAllmänniDg, hvilkas delning eller försäljning afstyrkes: att från Upsala Län, hvarest utom Allmänningar, Kronoparkerne lära vara t4, anmäles som en nödvändig föregående åtgärd i detta ämnet, att Allmogen deröfver borde vidare höras: att från Ny köpings Län, hvarest, jemte 33 Allmänningar* 9% 9m »5 M*éemJnr r. »t. / S Kronoparker lära finnas, aamårkes Willåttro* ge Härads Allmänningar, såsom de enda hvilka möjligen kunde utan skada fördelas eller upplåtas, men att för öfrigt, i detta som andra fall, Kronogods, såsom en verkelig klenod böra bevaras oskingrade, och sluteligen anmäles från Stockkolms Län, att Allmänningarne derstädes äro 5, hvilkas delning icke ansea för Länet kunna vara nyttigt.
Af hvad Kongl. KrigsCollegium uti dess Betänkande i frågan om KrOnoskogarnes försäljning anfört, lär vid detta tillfälle med skäl kunna upprepas, att Kongl.
Collegium ansett nyttjande och dispositionsrätten för Kronan vara af enskildes pretentioner så ifrågaställd, att först en praescriptionstid borde utsättas, innom hvilken hvar och en ägde att utföra sin rätt, hvarefter Kronans återstående disponible skogstrakter icke böra till den mäst bjudande försäljas, men torde däremot kunna efter skeende skattläggning upplåtas emot bestämd årlig afgift likväl Kronan sjelf förbehållet, att af Skogome b'g ögna hvad till Flottornas och andra beha] erfordras, samt att i dessa afseenden nödiga Skogstrakter och Parker alltid under Kronans igo orubbadt bibehållas.
Sjö förvaltningen afstyrker försäljningen, emedan den i sjelfva verket ej kan bidraga till det allmänneliga gagn man trott sig vinna; såsom motskäl anser Sjöförvaltningen gälla, att det alltid skall vara underkastade många svårigheter att bestämma vidden af den 9m 13 9a4mib»r *, **>. mark, »om kunde komma att tilldelas i ersätt-* ning åt Betesinnehafvare, emot det antal krea* tur svarande, som de genom fri vallgång förut kunnat underhålla äfvensom att för öfrigt det i Svenska klimatet synes vara mycket magtpåliggande, att vårda de återstående qvar, lefvorne af Kronoskogarne, samt att desamma, jämte träd för Flottorne m. m. visserligen vore af mycken betydenhet för Häraders och Socknars enskildta behof, för allmänna byggnader, såsom broar m. m.
KammarCollegium% sorn tillstyrker att Kronoparkerne endast böra rätt vårdas, afstyr. ker, att då skogarne utgöra ett hufvudsakligt vilkor för Invånarnes trefnad, Lands- och HåradsAllmänningar må till skatte försäljas, och hemställer, att de må under Kronans disposition, Bärnt under Länens och Häradernes nyttjande rätt förblifva. a i • « • Kongl.
Bergscollegium har icke ansett Linsoch Härads Allmänningar kunna komma under namn af disponible skogar, då nyttjande rätten till dem, vare sig i giund af urgammal häfd. bemmansskattläggningen, erhållne Kongl.
Resolutioner eller andre laga kraftvundna åtgärder, blifvit nåeon menighet eller enskilte upplåten och försäkrad, hvadan ock all försäljning af sådane skogar blifvit afstyrkt.
Cor.merceCollegitm anser att skogarne i de mindre skogrika orterne blifvit betydligen medtagna, torde bevisa efterlåtenhet i ?•
R#Ä l-'t c ?H* handhafvandetaf skogsförfattninRarne, men ick» att den Staten upplåtne disposition af skogar - na varit oriktig; samt att, därest Kronopirker och Allmänningar skulle försäljas, de innan korrt skulle komma att dsla lika öde med det, ■om öfvergå» skogar, tillhörige enskifta, hvilka i allmänhet då frågan är om skogens användande mera beräkna den vinst de för dagen kunna hämta af skogens nedfällande, än visa någon omtanka att för efterkommande spara eller öka denna under ett kallt luftstreck särdeles dyrbara Egendom, Det har förefallit mig, som skulle det vara upplysande för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln att rid bedömmandet af en så vigtig fråga som denna, hvilken icke angår något ringare än det öde man önskar bestämma för omkring 70 Kronoparker och 170 Allmännings»kogar, känna något om de Auctoriteters mening, hvilka i samma mål sina utlåtanden tillförene afgifvit, och af sådan anledning bar jsg, rörande detta ämne, uppfattat föregående anförande.
För egen del har jag inga ytter» ligare skäl att tillägga dem, jag uti den vid Betänkandet fogade reservation, sökt utveckla och med hvsrs ånyo upprepande jag för närvarande icke vill upptaga Höglofl.
Ridderskapet och Adelns tid.
Ett mä jag dock erinra, nemligen om andan och orden uti 1647 och 1664 årens Skogsordningar — där det heter: Ländernas Allmänningar, såsom de tili Laadnttt Jnbyggartt tarf och godo ära af fordne afvittrads 9C.h förordnad*, alltså st ande the till Ländtata Pert *« J»encinicr c. nu Inbyggare att nyttja, mm icke att Jör sig och efterkommande jördärfva och utöda.
Att det uppläste Betänkandet måtte afsläs, samt hvad uti de vid Reservationen fogade 7 puncter blifvit hemstäldt, måtte vinna Högl.
Ridderskaptt och Adelns bifall, sådant får jag härmed yrka, lamt vördnadsfullt anhålla, att proposition derom måtte framställas.
. N.o 3.
Herr Cederkrona, Ulric.
Det Betänkande, hvarmed de sammansatte Stats- och OeconomieUtskotten inkommit uti frågan om Kronoparker och allmänna Skogar ■ fser sådane ersättnings-, försäljnings- och utdelningsfrågor, att troligen någon inkomst för Staten kan inflyta, men säkert är, att desse Skogar, genom de föreslagna mesurerne upphöra att vara till, så vida de icke uti stora klumpar kunna af någon eller någre enskifta, här och der nnfrias, samt ställas under den vård Staten dem nu vill undandraga.
De hafva då likväl i och med detsamma upphört att vara Statens Egendom, och första frågan lärer således vara; kan Staten undvara skogstillgångar
Och kan bristen deraf genom penningarea annan tid fyllas, eller kan omtaokan för Staten inskränkas enda»t till några momentela fördelar, och böra dessa^momentda fördelar solbas innan man kan göra sig sjelf rfcda för, 7* Dt r> 12 Df(ernber c m. hvarutinnin de bestå?
— Vet roan nij ens viddén och belägenheten al de Skogar som äro i fråga?
Vet man hvil
Sr a pretentioner om ersättningar, som häfta vid deras afyttrande, och kan nian ens göra någon calcul, hvad här lör Staten blifver att vinna.
Vida säkrare slär på andra sidan förlusten att afhända Staten den allmänna egendom , som bär är i fråga , och det tyckes nästan som man änteligen en gång för att radicalt kunna försäkra sig om att åt^ komma Jägeristaten, vill borttaga sjelfva grunden för deras tillvarelse
Men dessas åtgärder utsträckas ju genom Förfåttningarne till eftersynen å KronohemtnansSkogarne och huru KronoÅboerne och Boställslnnehafvarne med denna Statens Egendom hushålla?
Man kan nämna många och samtida exempel huru nyttig controllen härå varit, och i samma mån aom Hemman och Nybyggen på våra Finnskogar och aflägse Marker, afskiljas med visst tunnlandstal från öfverblifvande Skogar, hvilka naturligtvis som Kronans måste betraktas, så Uppkommer tid efter annan alltid bt hofvet af er» vårdande tillsyn , så vida ej angränsande fritt skola få plundra hvad Staten å sådane ställen tillhör, KronoBetjeningen har en gång in natur» bevisat, huru litet deras öfriga befattning kan sammsnjemkas med Skogsvård så att i den deletl lära inga flere exempel göras oss behof.
Men äfven Rofdjursjagten fordrar sin uppmärksamhet , och i Wermland åtminstone, känner jag Jägeristaten® oupphörliga bemödande att i* Dcetmbtr e. mt. atälla ett värn mot den digerdöd, som annars SMille af Björnar, Vargar, Löen och Räfvar, utbredas öfver de stackars Inbyggarnes förnämsta egendom, boskap och husdjur.
Den fattige och aflägsne Landtmannrn, som ej förmår att hålla ordentlig vallgång för sin lilla hjord, ar i synnerhet blottställd att mista pä en gång allt det redbaraste han äger, och således hindras att någonsin upphinna välstånd, och kunna utveckla sig i odling och förkofran.
Sådane allmänna anstalter som kunna skydda desse Individuer , är , Statens pligt mot sine skattdragande medlemmar utan skillnad mellan den fattige och den rike, och här framträder nyttan af Jägeristaten.
Om densamma, såsom troligen äfven någon annan Stat, till och med sjelfva KronoBetjeningen i sina kall, på ett eller annat ställe lamt fullgöra (ina åligganden, så bevisar sådant ingenting i hufvudsaken. __ Gif dem nyttiga Instructioner.
I Wermland till och med, har den nitiske och skicklige Öfverjägmästaren, upprättat för sitt diatrict sådane föreskrifter, hvilka genom öfverenskommelse gälla, att ändamålet vunnits på ett i sednare tider alldeles oerhördt sätt; man har af officiella handlingar sett, att der ifrån 1815, då han emottog Jägmästare-Beställningen till 1819, af honom och genom dess åtgärder med Skallgångar, Jagt, Varggårdar, Saxar, Gropar, Luder och Stråtnät blifvit fångade 57 Björnar, 37 Vargar, 70 Loen, 5 Filfrasar, 1463 Räfvar; och under sistförflutne 4 åren vet jag, såsom boende der i orten, att ett ännu större antal af dess#
Rofdjur blifvit fällde, och hvilka, utom fé t>*n ** 9*»*miier e. n. , fians och dervarande JägeriBetjenings kunniga ledning alldeles skulle öfversvämma oss.
Kinde jag
Jägeri-anstalter sä väl i endel andra Län, som jag känner dem i Wermland, så skulle jag visst icke behöfva inskränka mig till detta enda, hvarmed jag velat åstadkomma anledning till den eftertanka, att äfven frågan om JägeriStatens upphörande har 2 sidor.
För min del instämmer jag i de åsigter jig funnit utförda uti den vid Utskottens Betänkande fogade Reservationen , hvar» 7 puncter jag anhåller måtte till bifall proponeras, samt af Högioflige Ridderskapet och Adeln antagas.
Grefve von Rosen, Robert:
Af de skål, som jag inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln hade äran anföra, då återremissen beviljades; hada jag väntat att Statsoch OeconomieUtskotten skulle gjordt afseende pä de skäl jag emot det dåvarande Betänkandets bibehållande anförde; men jag har funnit att hvarken mine , eller de grundlige anmärkningar, aom från Högvörd.
PresteStåndet blifvit afgifne, förmått något med de sammansatta Utskotten upprätta, vidare än att en Reservation tillkommit, hvarmed jag till alla delar mig förenar* Några omständigheter har jag S9tfj 12 V**mni*r ». m. dock amett mig bora särskilt anmäla till Ridder ska pet och Adelns synnerliga uppmärksamhet.
Hvad ar Skog för Sverige?
.Uti ett Land under ett så hardt klimat, som vårt kära Fädernesland, måste det icke kunna vara likgiltigt huru man tillställer med de förråder, hvilka under århundradens lopp varit ställda under allmän vård, och hvilka det icke hittills berodt på den entkilta hvarken att bränna upp eller annorledes speculationsvis, till sin momentala fördel använda, och hvem sörjer sedan för huru en mängd allmänna behof skola fyllas, och hvem surrogerar efterkommande det stöd, som en egennyttig samtid nu vill undanrycka dem: och hvem berättigar samtiden att på en gång göra slut, på hvad som forna tiden vårdat för kommande tiders behof.
Den •om ärft eller törvärft sitt Hemman under den rätt som detta Hemman genom Lag tillhörde, nemligen att finna en nödhjelp från de allmänna Skogarne, hvem berättigar någon, att på en gång göra slut på dessa utvägar?
Vidare frågar jag:
Hvad var 1317 Srs Standert ändamål med begäran om en förbättrad Skogshushållning?
Månne det kunde inskränka sig, endast till Skogarne» ställande på den fot, att de när som helst kunna borttagas af den enskilta speculations-andan.
Och hvaruti ligger säkerheten för framtiden, under en behandling, •om icke beror af allmän vård, och de För1*- fattningar, hvarigenom den beitämme».
Skoga; 76 Ben i* December e. m - hushållningens föremål måste ju bestå uti att éterniséra tillgångarne pä en nödvändighetsvara, och vinsten deraf blifver den afkastning, hvilken under beräkning af Skogens framtids bestånd , årligen kan Jemna* än det allmänna, än det enskilta, i förhållande till hvarderts rättigheter och derom gällande föreskrifter.
Äro alls locsler lika?
Om man vill taga exempel ifrln Frankrike och den tid Skogsrne der förstördss, så skulle man mart kunna tro att det fordras stt slags folk yra, för att sätta, eller under hvad rubrik som helst, tillåta, någon helt generelt sätta yxen till roten på dem.
Man insåg snart och beklagar nu oupphörligt att förstöringen fick på sådant sätt fortgå.
Vill man taga exempel af Preussen, finner man hvad en klok hushållning förmår, och huru det som fordom i anseende till inkomster var af föga värde, kan blifva betydligt; hvem af oss kan tveka hvilketdera exemplet man bör antags och följa, och hvad motbjudande har det väl för oss att begagna andra Länders upplysning!
Håfve vi ej redan i anseende till Jernhandteringen ådagalagt nyttan af vår läraktighet.
Från Tyskland införskrefvos Bergsmän och Smeder, och jag menar att sjelfva behandlingssättet vid våra Stångjerns Smedshärdar ännu i dag kallas Tysksmide*- processen.
Dett tiden var det ett ständigt Riksdag*- Ptn tf pfrtnher #, m-, I?
Imna om Jernhandelns och Jernhandteringens upphjelpande.
Nu har saken vunnit sin utveckling och Ststen sisa intrader . och man talar ej vidare derom; så skall det äfven gå med Skogshushållningen, om den på rätta grunder vinner utveckling, och den dertill hörande vården organiseras så, att allmänna Sko. garoe motsvara sitt ändamål och derunder befordra Statens intrader.
Vore det icke
Riksnyttigt att hellre leda uppmärksamheten härpå, in huru man på en gång skall kunna göra sig af med dem.
Och hvarför skall man sä skynda?
Är saken beredd?
Vet man ännu de ifrågavarande Skogars vidd och nuvarande beskaffenhet?
Nej, visst icke, man kan ingenting med säkerhet dömma, hvarken om deras tillräcklighet att surrogera Enskiltas pretentioner eller i något »nnat afseende.
Om i Skaraborgs
Län förhållandet vöre annorlunda än i andra Län, skulle msn då gifva Westgötharne den framfart, att de, likt en skogseld, kunde löpa olver de andra localer, hvarest tillämpningen platt intet passade. _ Mina Herrar! må vi således besinna saken och inse att alla förhastade åtgärder, skulle medföra stor och oberäknelig skada.
Må vi önska, att en noga undersökning på Krono - parker och Allmänningsskogar aoställes, och deras beskaffenhet utrönes till grund för alla sådane åtgärder tom här äro i fråga.
Se dan detta föregådt, kommer Hans Maj:t Konungen från sin höga ståndpunkt i tillfälle att skärskåda ämnet i det skick att «n nyttig pröf - M>en ja December t, Mi ning kan äga rum, och vi icke endast inskränk kas till en Theoretisk framställning af saken.
Troligt hade beslutet om Recognitionsskogarne blifvit helt annorlunda, om den local-kän» nedom legat till grund för författningen, sorn man först sedan 1811 års Författning utkom* mit hunnit förvärfva.
Erfarenheten, borde således lära osa, att det är för tidigt att vilja afhända Kronan hvad Kronan af skogar ännu äger qvar, innan man vet hvad man äger och huru man äger det samt huru mycket kan återstå för allmänt behof, om den enskifta omtankan först får rea$ lisera sina pretentioner.