Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvärtom skulle hans arfvingar hafva varit nödsakade, att till den hädangångnes fordringsegares förnöjande, afstå qvarlåtenskapen, om icke desse, ledde af en dem hedrande känsla för den bortgångnes minne, förklarat sig villige att åtnöjas med den godtgörelse, som efter boets utredning genom sterbhusets försorg kunde beredas.
Samhällets skuld till den utmärkte mannen är således icke afbördad; och då det numera endast i någon mån kan ske, genom att åt hans oförsörjda 2:ne döttrar lemna ett för deras bergning erforderligt underhåll, får jag härmed vördsamt föreslå, att R.
St:r måtte åt dem hvardera anslå en årlig pension af 750
R:dr rmt., att utgå så länge de förblifva ogifta.
Om remiss af denna min motion till StatsUtsk. anhålles vördsamt.
Achates, upläste en så lydande motion:
Uti motiverna till det af Lagberedningen d. 27 Nov. 1847 afgifna förslag till JordaBalk läses vid 12 Kap. följande angående bördsrällens af skaffande: »När bördsrätten 1826 bibehölls och, med åtskilliga inskränkningar, uptogs i 11 kap. af lagförslaget, skedde det derföre, att
Lagkomiténs pluralitet ansåg denna qvarlefva från vårt äldsta samhällsskick, ehuru den ej mera, såsom fordom, egde sitt rotfäste i sjelfva Statsförfattningen, utan troddes hemta sin grund från en nyare princip, kärleken till förfäders jord, likväl vara genom denna princip så införlifvad med Svenska jordbrukarens sympatier och så beslägtad med fosterlandskänslan i allmänhet, att lagstiftningen, för att foga sig efter folkets lynne, borde låta den, utan afseende på de allmänt kända och erkända olägenheterna af denna föråldrade institution, ännu längre fortfara.
Redan 1827, då HofR:n öfver Skåne och Blekinge afgaf sina anmärkmr vid lagförslaget, hade denna öfverrätt gjort den erfarenheten, att bördsrättens utöfning under en sednare tid, om den någon gång haft sitt uphof i kärleken till förfädrens jord, dock oftare härledt sig från den oädlare bevekelsegrunden af egennyttiga beräkningar; och Beredningen är öfvertygad, att en sådan erfarenhet, i de sällsyntare fall der bördsH. I. 12 178 Den 12 November. rätten nu mera begagnas, blifvit under de sist förflutna 20 åren besannad af de flesta högre och lägre domstolarne i riket.
Det ligger oek i sakens natur, att i samma mån jordbruket framgår och utbildas såsom hufvudnäring för en vexande folkmängd, i samma mån skola dess idkare mer efterfråga hvad jorden f. n. duger till och hvad högre värde arbetet deråt kan gifva, än af hvilka ättfäder den under en förgången tid varit trampad eller bebodd; och man må ej föreställa sig, att den sanna fosterlandskänslan har ett starkare stöd i forntidens minnen, än i framtidens förhoppningar.
Efter noga öfvervägande häraf, och enär bördsrntten icke, för det syfte af enskild vinning, hvari den nu, då den någon gång kommer i fråga, gemenligen utöfvas, synes förtjena att i Lagen qvarstå, med den störande verkan på friheten i aftal, som derifrån är oskiljaktig, har Beredningen ansett sig böra tillstyrka, att denna tvångsrätt till åtkomst af fast egendom må helt och hållet uphöra.»
Dessa skäl, hvilka blifvit antagna icke allenast af vårt lands utmärktaste rättslärde, Hr ExpeditionsSekreteraren J. G. Richert samt Juris Professorerna C. J. Schlyter och P. E. Bergfalk, utan äfven af Rikets nuvar:de högste Embetsman, H.
Excellens Hr Justitie Statsministern C. E. Gunther, synas vara i alla hänseenden så väl grundade, att någon tvekan icke vidare bör upstå om rättmätigheten och fördelen af bördsrättens afskaffande.
Bördsrättens upkomst härleder sig, som bekant ar, från den aflägsna forntid, då Staten utgjorde icke en förening af särskilde medborgare, utan en sammansättning af särskilde slägten.
Jordegande rätten var då fästad mera vid slägten än vid person, så att den ena medlemmen af en slägt ej kunde minska den gemensamma odaljorden för den andra.
Blef någon föranlåten att sälja sin jord, så skulle han bjuda den åt Ränderna, ty regeln var, att odaljord aldrig såldes utom slägten.
Denna slägternas rätt, att köpa odaljord framför oskylda, är bördsrälten.
Den ingick således såsom en nödvändig beståndsrätt i den allmänna odalrätt, som från sjelfva samfundsförbundet var oskiljaktig, men en sådan odalrätt finnes numera icke.
Bonden deltager i Statens angelägenheter, icke såsom hufvudman för en slägt, utan såsom jordbrukande medborgare; det är icke för sig och sina skyldeman samt deras jordegande rätt, som han talar i folkförsamlingen — utan det är för det Svenska samhället.
Då sålunda Statsförfattningen under tidernas lopp förändrat sig och tillintetgjort grunden för bördsrättens upkomst, böra äfven lagarne för enskild rätt ombildas i sammanstämmelse dermed.
Den rättsprincip, som nu gäller i afseende på förvärfvande af egendom, fordrar oantastligheten af ett på god tro grundadt och andras rätt icke förnärmande laga fång.
Den genom bördsrätten fortfarande osäkerheten i eganderätten under laga ståndstiden motverkar de fördelar i odlingsväg och annan industri, som eljest till samhällets och den enskildes båtnad kunnat vinnas.
Erfarenheten har i öfrigt visat, dels att man genom fingerade köpeskillingar sökt utestänga bördemän, dels att många köp varit åtföljda af prejerier å bördemäns sida för afstående af deras bördsanspråk.
Det är der - Den 12 November.
179 före icke lagstiftaren värdigt, att genom bibehållande af en föråldrad institution, deraf numera i vanligaste fall endast missbruken qvarstå, gifva näring åt en af de sämsta af menskliga passioner: begäret efter slem vinning.
LagUtsk. vid förra Riksdagen har, såsom skäl för bördsrättens bibehållande, dels anfört den hos jordbrukande klassen presummerade kärlek lill förfäders jord, dels ansett bördsrätten såsom en motvigt mot jordens öfverdrifna splittring.
Hvad angår det förra skälet, så har detsamma redan blifvit i Lagberedningens här ofvan citerade motiver piöfvadt och vederlagdt; hvartill man väl skulle kunna foga vittnesbörden från sednare tider, om försäljningen utom börd äfven af sådana jordagods, som i sekler tillhört lysande slägter, äfvensom den allt mer och mer lifliga omsättningen af jordegendomen jemväl inom BondeSt.
Het sednare skälet åter, hvarföre LagUtsk. förmenat sig ega ett hufvudsakligf stöd inom sistnämnde Stånd, synes, att döma efter den der vid innevar:de Riksdag nästan enhälligt uttryckta mening om nedrifvandet af skränkorna för hemmans-klyfuing och jords söndring, hafva helt och Milit fallit undan.
Intet skäl synes fördenskull vara öfrigt för afstyrkande åf det förslag, jag härmed (ager mig friheten framställa:
Att 5 kap. JordaB.n, »huru jord å landet, och hut gård och tomt i staden bördas och lösas må; 6 kap. samma Balk, »om den som rätt till börd eger», samt 9 kap. 3 och 7 §:n samma Balk, hvad de röra bördemans rätt till lösen af pantsatt jord, hus eller tomt, äfvensom de K. Förordn-.r och Förklaringar, sorn handla om börd, måtte till all kraft och verkan uphöra; hvarförutan åtskilliga redaktionsförändringar derigenom blifva nödiga i 6 kap. 1 §:n JordaBm ang:de viderbos och nabos lösningsrätt, samt 4 kap. 5 §:n samma Balk och K. Förordmen d. 21 Mars 1835 ang:de en ömsesidig lösningsrätt emellan egare af frälseskattejord och frälseränta, så att dessa lösningsrätter, hvilka åsyfta en gemensam konsolidation af söndrad eganderätt, icke vidare blifver beroende af slägtingars klandertalan.
Jag anhåller, att denna min motion måtte till LagUtsk. remitteras.
Föredrogos och begärdeff på bordet K.
M:s nedannämnde, denna dag ankomne, Nåd.
St:r: l:o Om uphörandet af bördsrätt i stad; 2:0
Om inrättandet af ett statistiskt embetsverk; 3:o Ang:de anslag för geologiska undersökningar öfver hela riket, samt utgifvande af derpå grundade geognostiska .kartor; samt 4:o eller flere inrikes städer samtidigt drifva handel. 180
St:r, ang:de beviljandet af en gratifikationsvedergällning åt Kaptenen A. Hahr, i och för utgifvandet af hans Generalkarta öfver Sverige.
Vidare föredrogos och begärdes på bordet K.
Propos:r till R. St:r; l:o Ang:de berättigande för Öfversten m. m. A. E. von Sydow, att vid afskedstagande erhålla pension å Allm.
IndragmsStaten; 2:o
Om bestämmande af viss tid, hvarutöfver, vid de nya jordeböckernes granskning, undersökning uti och jemförelse med äldre jordeböcker icke må ega rum; 3:o Ang:de godtgörelse till indelningshafvare för sådane grundräntor, som i följd af qvarnars nedläggande afskrifvas;' 4:o Ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; samt 5:0
Ang:de förhöjning af den pension å Allm.
IndragmsStaten , som vid erhållet Nåd. afsked blifvit K.
Räntmästaren af Wåhlberg tillerkänd.
Äfvenledes föredrogos och begärdes på bordet följande K.
St:r. 1:0
Ang:de resultaten af den nya lagstiftningen i afseende å bran vinstillverkningen; 2:o Ang:de begärdt ytterligare Statsbidrag till fullbordande af bIuss- och kapalanläggningarne vid Deijefors och Forshaga i Wermlands län; samt 3:o Ang:de begärdt ytterligare låneunderstöd för fullbordande af jernvägsanläggningen mellan sjöarne Wessman och Barken i Stora Kopparbergs län.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern., nemi. från B a n k o TJ t s k o 11 e t: JK 4, öfver väckt motion, ang:de uphäfvande tills vidare af stadgandet om vexlars diskontering mot 4 procents ränta; Lagutskottet: JK 1, ang:de arfvoden för Utsk:s Kanslipersonal.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. V4 4 e. m.
Munck Den 15 November f. m. 181 Lördagen den 15 November 1856.
Plenum kl. 10 f. m. Just. 4 prot.utdr. för d. 12 samt pleni-prot:n för d. 5 och 8 dennes.
Med anledn. af nu justerade anförande af Hr Sandströmer, i afseende på K. M:s Nåd.
Propos., ang:de uphörande af beklädnadsbidraget från rotehållarne vid Indelta Arméen, anhåller jag att få tillägga några ord, enär jag icke var närvande vid det tillfälle, då detsamma afgafs.
Hr Sandströmer har sagt, att »då i den K.
Proposm säges, att den fördel, som der blifvit föreslagen för rotehållarne vid samtlige Infanterierne, icke borde tillkomma rotehållarne i Jemtland, hvilar detta påtagligen på något missförstånd o. s. v.»
Så står det emellertid icke uti den K.
Proposm, ej heller hade det behöfts eller kanske bordt så tydas.
Proposm innehåller, i fråga om förhållandet vid Jemtlands Fältjägare-corps, det K.
M. anser något anslag ieke erfordras för rotenumren vid denna corps, alldenstund rotehållarne i Jemtland icke f. n. vidkännas någon direkt afgift för manskapets beklädande, utan denna afgift, till följd af den nyligen fastställda roteringen derstädes, i stället utgår från den då jemväl bildade roterings-kassa, med kapitalfond af Jemtlands gamla, till rotehållarne öfverlemnade reserv-medels-kassa, upkommen genom dit anslagna räntor från Medelpad, och försedd med årliga inkomster, ursprungligen utaf hemmansräntor, afradspenningar och augmentsräntor, som tillförene, enl. det äldre indelningsverket, voro till understöd för rustningen eller roteringen anvisade, eller nu mera af ett deremot svarande kontant Statsanslag, som till roteringskassan ingår.
I afseende på den lindring i rustnings- och' roteringsbesväret, som obestridligen blifvit Provinsen Jemtland tid efter annan beredd, torde få erinras, att Jemtland, som, enl.
Konung Carl XI:s reglering af Militieverket derstädes, hade att underhålla ett Kavalleri-kompani af 100 man och ett Dragon-reg:te af 1,048 man, nu mera är indelt till inalles 925 Soldatrotar, af hvilka 400 underhålla 200 hästjägare jemte hästar och de öfriga 525, fotjägare; och att man ehuru de nya rotarne, i jemförelse med de gamla, dels genom nedsättning i nummerantalet och dels genom anslagen, förut oroterad, jord med en upskattning af 1,140 T:l:ds skatt, svarande enl. roteringsgrunden emot omkring 213 nya rotar, blifvit betydligt förstärkta, det likväl blifvit rotehållarne medgifvet, såsom ytterligare understöd vid roteringens utgörande, ej allenast att bibehålla de för indelningsverket i orten af gammalt anslagne räntor och kontanta medel, utan äfven att använda Jemtlands reserv-medels-kassas tillgångar till ett belopp af ungefär 38,000 R:dr b:ko, hvarmedelst betäckes en icke obetydlig del af roteringskostnaden, såsom lega och anskaffning af nummerhäst till vissa belopp, kontanta lönen, servis, samt bidraget till beklädnad och sadelmundering. 182 Den 15 November f. m.
Vid sådant förhållande, och då roteringen onekligen bestrides på helt olika sätt i Jemtland, emot i öfriga delar af Riket, hade, i händelse icke uti den K.
Propos:n blifvit antydd den särskilda omständighet, att beklädriadsbidraget der utgår från roterings-kassan, sådant kunnat bedömas såsom en underlåtenhet, lika väl som det nu blifvit utmärkt såsom eli missförstånd, som behof de rättas; och då för öfrigt hvad den Nåd.
Proposm innehåller derom, att då rotehållarne i Jemtland icke vidkännas någon direkt utgift för beklädnaden, särskildt anslag dertill icke kunde erfordras, endast uttrycker en åsigt, så torde deruti icke ligga något hinder för R.
St:r, att, derest dp så finna skäligt, i sammanhang med beklädnadsbidragets uphörande .för de öfriga rothållsregdena, jemväl anvisa nödiga medel till betäckande af berörde utgift, i st. f. det belopp, som nu utgår från roterings-kassan, skolande jag för min del med tillfredsställelse erfara hvad som till rotehållarnes lindring, såväl i detta som i andra afseenden, må kunna åtgöras.
Jag anhåller att detta anförande må få åtfölja de öfriga handlingarne till StatsUtsk.
Hrr Elektorers lista vid val af 2:ne ledamöter i BankoUtsk. efter M .275.
Sprengtporten, Jacob Wilh., och M 833.
Hr Werdenhoff, Eullm.
Hr Tham, Sebastian Math.; och befunnos dertill blifvit utsedde: J\s 394.
Nordenskjöld, Eullm.
Hr Nordenfelt, Enar; och » 2230.
Hr Hagströmer Jacob Joli.
Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Riddarh.Utsk. efter M 396.
Gyllenhaal till Härlingstorp, Eullm.
Gr. Taube, Henning Edv.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: JVJ 166.
Uplästes ett af Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, inlemnadt så lydande Mern.:
Af enskildta angelägenheter hindrad, nödgas jag härmed vördsamt afsäga mig den plats som Suppleant i Allm.
Besv. o. Ekon. Utsk., hvartill jag af Hrr Elektorer blifvit utsedd; anhållande dock att vid min Riksdagsmannarätt få blifva bibehållen.
Efter till bifall å denna begäran blifvit framstäld propos., som besvarades med Ja jemte några Nej, förklarade Hr Gr. o.
Landtm., att han funnit
Uplästes följande af Hr Nisbeth, Carl Gust., inlemnade Mern.:
Ad. får jag vördsamt afsäga mig min plats så - Den 15 November f. m. 183 som Suppleant i Riddarh.Utsk., likväl med anhållan, att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Den till bifall i denna anhållan framstälda proposm besvarades jemväl med Ja jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande.
Hrr Elektorer blefvo derefter af Hr Gr. o.
Landtm, anmodade att sammanträda, för att utse en Suppleant i Allm.
Besv. o. Ekon.- Utsk. efter Hr Wolffelt och en Suppleant i Riddarh.Utsk. efter Hr Nisbeth.
Föredrogs och remitterades till LagUtsk. K. M:s d. 12 dennes på bordet lagda Nåd.
St:r. med förslag till en författning ang:de uphörande af bördsrätt i stad.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde, d. 12 dennes på bordet lagda, Nåd. Propos:r, till R.
St:r: l:o Om inrättandet af ett statistiskt embetsverk; 2:0
Ang:de anslag för geologiska undersökningar öfver hela riket, samt utgifvande -af derpå grundade geognostiska kartor.
Besv. o. Ekon.Utsk. K. M:s, d. 12 dennes på bordet lagda Nåd.
St:r, ifråga om medgifvande af rättighet för Svensk man, att i två eller flera inrikes städer samtidigt drifva handel.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämde d. 12 dennes på bordet lagda Nåd.
Propos.r till II.
St:r: l:o Ang:de berättigande för OfverDirektören m. m. A. E. von Sydow, att vid afskedstagandet erhålla pension å Allm.
IndragnaStaten ; 2:o Ang:de bestämmandet af en viss tid, hvarutöfver, vid de nya jordeböckernas granskning, undersökning uti och jemförelse med äldre jordeböcker icke må ega rum; 3:o Ang:de godtgörelse till indelningshafvare för sådane grundräntor, som till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas; 4:o Ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; 5:o Ang:de förhöjning af den pension å Rikets Allm.
IndragmsStat, som vid erhållet nådigt afsked blifvit K.
Räntmästaren G. D. af Wåfilberg tillerkänd.
Föredrogs och remitterades till Bevilln.Utsk. Iv. M:s, d. 12 dennes på bordet lagda Nåd.
St:r, ang:de resultaten af den nya lagstiftningen i afseende på bränvinstillverkningen.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde, d. 12 dennes på bordet lagda Nåd.
St:r: l:o Ang:de hegardt ytterligare Statsbidrag till fullbordande af sluss- och kanalanlöggningarne vid Deijefors och Forshaga; 184 Den 15 November f. m. 2:0
Ang:de begärdt ytterligare låneunderstöd för fullbordandet af jernvägsanläggningen mellan sjöarne Wessman och Barken i Stora Kopparbergs län.
Raabs, Carl Adam, d. 12 dennes på bordet lagda motion, med förslag till befordrande af större skyndsamhet vid lagskipningen.
Baabs, Carl Adam, d. 12 dennes på bordet lagda motion, med förslag till tillägg till K.
Förordn. ang:de fattigvården i Eiket.
Föredrogs Frih. Eaabs, Carl Adam, d, 12 dennes på bordet lagda motion, med förslag till stadga för LänsNämnder.
Då redan 4 motioner, efter hvad jag vill minnas, blifvit väckta i detta ämne, och då de föregående blifvit remitterade till Utsk., dels med granska få anmärkmr, dels utan sådana, samt deraf kan dragas den slutsats, som skulle E. o. Ad. till alla delar gilla motionen, såväl till dess syfte, som till utförandet ; finner jag mig upmanad att yttra några ord, grundade på en erfarenhet, som blifvit samlad under nära 20 år, i 3: ne olika Eikets län, der jag deltagit i åtskilliga kommunala bestyr.
Mig förefaller, som sjelfva saken icke vore af behofvet påkallad.
Yi hafva redan förut SockenNämnder, SundhetsNämnder och Hushållssällskaper, och dessutom frihet för hvem som helst af länets innevånare, att hålla sammanträden i öfriga angelägenheter, som kunna förekomma.
Men jag erkänner gerna det goda ändamålet och syftningen af dessa motioner; jag erkänner, att folket måhända beliöfver en samlingspunkt, och att de föreslagna LänsNämnderna dertill kunna vara tjenliga.
I följd häraf är det icke min afsigt, att uttala ett bestämdt ogillande af dem.
Men jag vill fästa upmärksamheten på, att förhållandet är betydligt olika inom olika orter af Sverige.
Inom de län, der jag tillbragt större delen af min verksamhets-tid, har förhållandet varit sådant, att man med stor svårighet lyckats erhålla personer, som velat deltaga i de kommunalbestyr, som redan finnas.
Man har måst söka länge, och om man funnit det behöfliga antalet, så har bland dem varit endast en och annan, som hyst ett varmt nit för saken, och som inställt sig och deltagit i de utsatta sammanträdena.
Det har handt, att, när Ordfiden och Sekret:n inkommit i rummet, der sammankomsten varit utlyst, de fått vänta en half till och med en hel timma och hade varit nödsakade att uplösa den redan utlysta sammankomsten om de icke slutligen lyckats, att bokstafligen på gator och gränder upsnappa det antal, som var behöfligt för fattande af beslut.
Jag har varit närvar:de i socknar, der det varit frågan om att SockenNämnden skulle sammanträda, och jag har med förvåning fått veta, att personer, som tillhörde nämnde SockenNärand, glömt att de voro kallade, så att man måst taga fram det derom förda prot., for att öfvertyga dem om, att de voro Den 15 November f. m. 185 ledamöter i Nämnden.
Det vanliga förhållandet är att de personer, som sitta såsom Ordf:de och Sekret, i sådana kommunalsammankomster, draga hela tungan deraf, och i allmänhet bestämma besluten, hvilka således icke äro ett uttryck af allmänhetens tanke om saken, utan endast af de personer, som innehafva dessa platser.
Jag vill dermed icke hafva sagt, att ju icke, vid de flesta tillfällen, dessa personer lyckats fatta sådana beslut, som voro tillfredsställande för allmänheten, men jag har kommit till den slutsats, att kommunalandan ännu icke är så utvecklad, att så beskaffade inrättningar, som de föreslagna LänsNämnderna, ännu kunna med fördel införas.
Mig har det förefallit, som man skulle kunna på ett mycket enklare sätt, åtminstone till en början, komma till samma mål.
Dertill behöfves, i min tanke, icke annat, än att ändra vissa punkter i Hushållssällskapernas stadgar.
Man har påstått, att Hushållsällskaperna för sådant ändamål hafva det felet, att deras ledamöter icke väljas af menigheten, och sådant är onekligen förhållandet, när man håller sig till formen, men håller man sig till andan, är det icke så.
Hushållssällskapet utser ledamöter på förslag, antingen af enskildte personer, eller af de fiiialafdelmr eller distriktafdelmr, eller hvad de må kallas, som finnas i orterne.
Det är således icke till följd af val, som dessa ledamöter blifva utsedde, men man kan med full visshet antaga, att en ledamot, som anmäles till intagande i sällskapet, också har sådana egenskaper, att han skulle blifvit utsedd, i den händelse ett allmänt val försiggått.
Jag inser ganska väl, att den erfarenhet, jag samlat i 3:ne af Rikets län, icke kan bevisa, att förhållandet är lika i öfriga delar af detsamma.
Jag tror, att i de län, der större posséssioner finnas, der personer med större bildning bo, måhända ett annat förhållande eger rum.
Måhända kan man der både finna lämpliga personer och nog värma för saken, för att lyckas genomföra det ifrågavande förslaget.
Upland, Södermanland, Westmanland, Wermland, Nerike m. fl. län stå måhända på den punkt, att de kunna anses mogna för införande af dylika kommunala inrättningar.
Jag vill således icke föreslå, att Utsk. skall afslå de ifrågavande motionerna, utan att de lagas i öfvervägande, jemföras med hvarandra, och att de må leda till ett af motionärerna önskadt resultat.
Men jag yrkar att, i händelse Utsk. tillstyrker och R.
St:r finna för godt att bifalla ett förslag i demina syftning, dess ordalag icke måtte bestämdt föreskrifva, att dessa inrättningar skola vidtagas samtidigt och öfverallt, utan att man måtte lemna länen och socknarne frihet, att efter hand, och i den mån behofvet af sådana kommunala inrättningar blifver erkändt, låta dem träda i verksamhet.
På sådant sätt hafva våra Hushållssällskaper upkommit.
Ett län har börjat dermed, nemi., om jag ej missminner mig, Wermlands län, och sedermera hafva andra län tillegnat sig en inrättning, som de funnit nyttig, och saken har haft den framgång, att Hushållssällskaper nu finnas i alla län.
Jag föreställer mig, att, ifall de nu gjorda förslagen befinnas vara riktiga och tillämpliga, samma utgång skall med dem ega rum, så att de län, som äro mogna derför, genast tillämpa desamma.
De öfriga må se sig före hvad nytta inrättningen kan medföra, och sedan fatta sitt beslut.
Ligger en 183 Dan 15 November f. m. sanning till grund för förslagen, äro de nyttiga och öfverensstämmande med folkets tankar, lägges då intet hinder för dem; de blifva endast upskjutna för en liten tid.
Jag anhåller, att hvad jag haft äran yttra måtte få åtfölja motionen till Utsk.
Öfvertygad att denna och förut ingifna motioner i ämnet komma att af vederb.
Utsk. blifva noga pröfvade, och skälen för och emot behörigen öfvervägda, hade jag icke tänkt att yttra mig deröfver f. n.; men då en ledamot nu uptagit frågan ich gjort åtskilliga anmärkmr emot motionen, så, jemte det jag i dlo delar hans åsigter, finner jag mig föranlåten att äfven yttra lågra ord.
Det är utom all tvifvel, att kommunal-andan i allmänlet kunde behöfva bättre utvecklas och de fall, Hr Nordenfelt nyss anfört i afseende på SockenNämnden och alla andra kommunala inrättningar på landet, ådagalägga detta tillräckligt.
Huru få de personer äro, som inställa sig vid komitéer och större samlingar, derom kan den bäst döma, som i en lång följd af år haft tillfälle att erfara dessa förhållanden.
Hvad LänsNämnder beträffar, så är det utom all fråga, att de skulle kunna på många ställen tillvägabringas och äfven vara ganska nyttiga, men erfarenheten har visat, att Hushållssällskaperna äfven i sin mån ådagalagt en ganska gagnande verksamhet och genom sina underordnade afdelmr arbetat för landets bästa.
Jag tror derföre, att dessa sällskap hufvudsakligen kunna upfylla det ändamål, som med LänsNämnders inrättande afses.
Dessutom hafva hushållssällskapen på flera ställen betydliga kassor samlade, till stor del genom afgifter af invalda ledamöter.
Så är t. ex. förhållandet i Kronobergs län.