Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronlijelrns onödiga farhågor; men jag finner mig i anledning af hans sednaste yttrande nödsakad att ånyo erinra, att enligt mitt förslag det endast är Fullmägtiges öfveriäggningar och beslut, d. v. s. deras prot., som skola hållas hemliga, icke räkenskaperna och den öfversigt al'
Bankens ställning, som bokslutet utvisar, ty huru det skall se lil lär Bancostyrelsett icke kunna bestämma.
Ilr Hegardt:
Jag skulle för min del tro, att Hr Rosenblads redactionsförslag kan antagas med någon förändring, hvarigenom man till närmare bestämmande af de ärendei', som böra hemliga hållas, borttager det obestämda i de orden:
Bankens åligganden, och i stället insätter: si 1 f— verntvexlingens oafbrutua fo r t g å n g.
Hr Lefre'h: Till bevis på oantagligheten af Ilr Rosenblads förslag är, att hvar och en, som yttrat sig deröfver, har en särskild tanka om hvad förslaget innebär.
Då man meddelar föreskrifter, måste man uttrycka sig så bestämdt, att stadgandet icke af hvar och en kan förstås på olika sätt; det är angeläget att icke skrifva som domaren, om hvilken anccdoten berättar, att han skref en så lång och combinerad dom, att han vid genomläsandet efteråt sjelf befarade, att den icke skulle kunna begripas, och derföre skref inunder: meningen med domen är, att hustru Carin förlorat processen, Hr Rosenblad:
I händelse anccdoten om hustru Carin liar någon tillämplighet på mitt förslag, återfaller den på Utsk:s eget förslag, Ur hvilket jag lånat ordet åtgärder, som Gr.
Cronhjelm ansett väcka Största farhågan.
Jag vill emedlertid gerna medgifva, att detta ord, om man så vill, må Utgå, och jag fogar mig jemväl villigt efter Hr Hegardts önskan.
Förslaget skulle då komma att lyda sålunda:
"Att till ärender, hvilka i Bancoverkel böra hemliga hållas, skola räknas de beslut, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på reella fondyns bibehållande vid faststäldt belopp Den x Augusti f. m. 21 oell oafbrutna fullgörandet af Bankens silfv.ervexling, så att Fullinägtiges öfverlåggningar och beslut baroni ej få yppas, utan särskildt medgifvande af Bancofullinägtige, hvarföre särskildt protocoll öfver dessa ärender skall hållas, sorn jemte alla dertill hörande handlingar kommer att Under hemligt förvar förblifva, intilldess besluten i verkställighet gått,”
För öfrigt torde jag få erinra, att, i händelse jeninkningar behöfva göras i ett här improviseradt redactionsförslag, är sådant ursägtligare, än om anecdoten om hustru Carin bchöfver tillämpas på Utskts utarbetade och tryckta betänk.
Jag utbeder mig att få göra ett försök till sammanjemnkning af de särskilda meningarna genom följande, i det liufvudsakligä med Utsk. instämmande förslag till redaction: ”Att B., St. förklara, med stöd af 86 § Reg.F., jemnförd med 2 §> 4 mom. i Tryckfr.förordn. d. 16 Juni 1812, att till ärender, hvilka i Bancoverket böra liemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder, Fullniägtige fatta och vidtaga i afseende på den reella fondens vidmagthållande, sä att
Fullmägtiges öfverlåggningar och beslut härom ej utan deras medgifvande få yppas, innan desamma gått i full verkställighet, samt att, lill följd häraf, särskildt prot. öfver dessa ärender skall hållas, som jemte alla dertill hörande handlingar kommer alt under hemligt förvar förblifva, intilldes besluten i verkställighet gått.” Gr.
Det är väl sannt, hvad Ilr Rosenblad yttrat, att han lånat ordet åtgärder från Utsk:s betänk.; inen ordet stod i Hr Rosenblads förslag, före sista förändringen, på orätt ställe, eller i sammanhang med fullgörandet af Bankens åligganden mot sina kom det att omfatta Bankens hela rörelse.
Jag finner Utsk:s förslag antagligt med blott den förändring, som erfordras i anledning af de föregående besluten, och jag instämmer derföre i Hr Cedersclijölds redaction, med anhållan om proposderå.
Hr Lefre'n: Jag bär att få instämma i den redaction, Hr Cederschjöld nu föreslagit, såsom den lämpligaste.
Hr Rosenblads yttrande, att han lånat sina uttryck af Utsk., är det redan upplyst, att ordet åtgärder, hvarom frågan varit, icke hos Hr Rosenblad står i samma mening som hos Utsk., hvilket endast talat om Fullmägtiges åtgärder till bibehållande af proportionen emellan sedelstocken och den reella fonden.
Jag har endast begärt ordet för att hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att propos. på Hr Cederschjölds förslag, såsom mest öfverensstämmande med Ulsk:s betänk., måtte blifva först framställd i enlighet med den vanliga ordningen.
Den af Hr Cederschjöld föreslagna redaction af slutme - 22 D c ii i A u g u s ti f. m. ningen upplästes, så lydande: att R.
St. förklara, med stöd af 86 § Reg. F., jemn förd med i § 4 morn. i Tryckfr.förordn. d. 16 Juni 1812, att till ärenden, hvilka i Bancoverket böra hemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på den reella fondens vidmagthåll ande, så att Fullmägtiges öfverläggningar och beslut härom ej utan d e ras_ m edgif v an d e få yppas, innan desamma gått i full verkställighet, samt att, till följd häraf, särskildt pro t. öfver dessa ärenden skall hållas, som jemte alla dertill hörande ha n d
I i n ga r kommer att under hemligt förvar förblifva, intilldess besluten i verkställighet gått.
Mig synes, att Hr Rosenblads förslag innefattar en alltför vigtig princip, för att helt och hållet uteslutas; och då Hr Cederschjölds redaction innebär en utvidgning af offentligheten i Fullmägtiges förhandlingar, utöfver hvad Utsk. tillstyrkt, derigenom att det, efter Hr Cederschjölds förslag, skulle få bero af Fullmägtiges medgifvande att utlemna prot:n, äfven innan besluten gått i verkställighet, vågar jag föreslå den modilication i Hr Cederschjölds redaction, att, med bibehållande af orden: utan Fullmägtiges medgi f vande, de påföljande orden : innan besluten gått i full verkställighet, må utgå.
Uppå derefter framställd propos. blef den af Ilr Cederschjöld nyss föreslagna, nyss upplasta redaction af R. o. Ad. godkänd. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att då rubriken C.
Lane bank en, för R. o. Ad. föredrogs, hade Frih.
Palmstjerna begärt, att en mening näst derefter skulle införas och denna fråga hade blifvit uppskjuten, tills föredragningen af BancoUtsk:s förslag blifvit fulländad; i anledning hvaraf H.
Ex. förklarade, att Frih.
Palmstjernas ofvannämnda framställning nu skulle till pröfning företagas.
Palmstjernas förslag upplästes, innehållande, att näst efter orden C.
Lånebanken skulle införas följande:
Bankens nuvarande lånerörelse förminskas ej i annat fall, än 7:de och 8:de punkterna bestämma; men den lämpas efter rörelsens behof, på sätt här nedanföre stadgas.
Jag fruktar, att i Frih.
Palmstjernas ifrågavar. förslag måste till 7:de och 8:de punkterna afven tillsättas 23:dje punkten, sedan R. o. Ad. numera alslagit belåning på åtskilliga papper, som hittills varit belånbara.
Cronhjelms yttrande torde jag få erinra, att R. o. Ad. väl afslagit den D c n i Augusti f. m. 2.3 punkt, som angår belåning af publika papper i allmänhet, men derföre icke beslutat att undandraga rörelsen de medel, som dertill hittills blifvit använda. R. o. Ad. har endast sagt, att medlen icke skola användas på samma sätt som förut; och då mitt förslag innehåller, att Bankens nuvar. lånerörelse lämpas efter rörelsens behof, på sätt nedanföre stadgas, lärer beslutet i 23:dje punkten icke behöfva här upptagas.
För min del tror jag väl icke, att Frih.
Palmstjernas föreslagna tillägg behöfver något förtydligande, särdeles sorn jag förmodar Frih.
Palmstjernas mening vara den alt uttrycka, det ingen rubbning eller förminskning får ske i den lånerörelse, sorn vid denna riksdag beslutes, med undantag af hvad som kan blifva en följd af ytde och 8:de punkterna.
Jag skulle emedlertid för undanrödjande af den farhåga, Gr.
Cronhjelm yttrat, vilja till Frih.
Palmstjerna hemställa, otn han icke finner lämpligt att i sitt förslag tillägga orden: till beloppet.
Palmstjernas föreslagna tillägg icke blott alldeles öfverflödigt, utan äfven olämpligt och stridande emot föregående besluten, sedan R. o. Ad. i (8:de punkten beslutat indragning af fastighetslånen och i 2o:de punkten en förminskning i discontrörelsen.
Het är väl sannt, att R. o. Ad. i stället beslutat creditiv till hypotheksföreningar, i händelse några sådana vilja sig derom anmäla; men det är alldeles icke säkert, att sådant sker, och ännu mindre, att det sker till samma belopp, som förut blifvit användt uti de nu indragna lånevägarna, hvadan det icke heller går an att uti ett sådant generelt stadgande, som Frih.
Palmstjerna nu föreslagit, bestämma, att lånelillgångarna ovilkorligen skola blifva oförändrade.
Skall tillägget ske, så instämmer jag med Frih. Ehrenborgh , i synnerhet som jag grundat min anmärkning på den förmodan, alt Frih.
Palmstjernas mening varit, att ingen förminskning skulle äga rum i den utlåning, sorn hittills varit bestämd, då deremot Frih.
Ehrenborgh trott, att förslaget afsåg den utlåning, som nu kommer att bestämmas.
I hvilkendera fallet torde det för tydlighetens skull blifva nödvändigt att tillägga orden: till beloppet; jag finner likväl för min del bäst att vara alldeles utaf med Frih.
Palmstjernas tillägg, och förenar mig med Hr Cederschjöld, att det i intet afseende är behöfligt.
Hr Lefre'n: Jag är äfven böjd för Hr Cederschjölds mening, helst vid betraktande deraf, att alla de beslut, R. o. Ad. nu fattat, ej äro annat än grunder, hvarefter Utsk. framdeles kommer att utarbeta, dels ett nytt reglemente för Bankens lånerörelse och dels en förändrad redaction af bancoJagen. 24 D c 11 i Augusti f. m.
Det är således nu i el c fråga om att på håret bestämma hvarje redäction , hvilket först blir en cura posterior; och jag tillstyrker derföre, lika med Hr Cederschjöld, att Frih.
Palmstjernas förslag måtte afslås, desto hellre sorn så många ändringar blifvit gjorda i Utsk:s betänk., att det torde blifva svårt att i ett generel t stadgande uppfatta ändamålet, hvartut besluten syfta.
Såsom jag uppfattat Utsk:s betänk.
, har Ilufvudföremålet för besluten varit: 1:0 att Banken alltid skulle vara i den ställning, att silfvervexlingen oafbrutet kan fortgå, och 2:0 att ingen förminskning i nuvarande lånerörelsen skulle, så vidt möjligt, äga ruin, men att densamma borde bättre ordnas efter rörelsens behof.
På detta sätt har jag uppfattat saken och trott mig finna en sådan åsigt uttryckt i flera spridda punkter; hvadan jag ansett en sammanfattning deraf upplysande och nödvändig för den stora allmänheten, som, utan att känna motiven för våra beslut och deras inre sammanhang, bedömer dem , innan man ännu sett verkningarna deraf.
Att orden: till beloppet, i förslaget införas vill jag ej bestrida, ehuru jag ej finner det behöfligt, men att, såsom Hr Cederschjöld sagt, förslaget skulle stå i strid med föregående beslut kan jag ej medgifva; ty hvad fastighetslånen beträffar, innehåller beslutet, att fonden skall öfverflyttas till hypotheksföreningar, i den mån dessa uppkomma, och hvad discontlånen angår, har R. o. Ad. likaledes beslutat att till en del indraga dem och öfverlemna medlen till hypotheksföreningar, så vidt de uppslå och anmäla sig till dessa medels erhållande; men i annan händelse skall discontlånefonden bibehållas oförändrad, och i intetdera fallet upstår således någon förminskning i lånerörelsen, utan blott ett förändradt sätt för utlåningen.
Någon strid med föregående beslut förefinnes altså icke; i följd hvaraf, och sedan jag nu vederlagt de framställda anmärkningarna, jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till antagande af mitt förslag.
Ilufvudföremålet
N:o 2 för besluten, som den siste talaren omnämnt, att nemi. ingen förminskning skulle äga rum i Bankens nuvarande lånerörelse, må vara af honom riktigt uppfattadt.
Han har emedlertid sjelf medgifvit, att R. o. Ad. icke uttryckt en sådan åsigt så tydligt, sorn han önskat, och jag tror för min del, att man gör bäst, om man icke uttrycker den vidare, än som kan förenas med Ilufvudföremålet N:o 1, nemi. silfvervexlingens oafbrutna fortgång.
Man bör ej gifva allmänheten något, hvarpå den möjligen kan blifva narrad; och intilldess man får se effecten af besluten, bör hvar och en lita på sig sjelf i sitt omdöme om dessa beslut, icke på ett uttalande å vår sida, som än - Den i Augusti f. m. ändock tjenar till intet, i fall effecten sedermera skulle blifva sti idande deremot.
Jag förenar mig på dessa skäl med Hr Cederschjöld i begäran om afslag å Frih.
Det är naturligt, att allmänheten icke dömer efter hvad vi i allmänna ordalag förklara, utan efter besluten i sina detailler och de verkningar, som deraf kunna förväntas; men det vore obehagligt, om allmänheten skulle finna detailbesluten stå i strid med den allmänna försäkran, som innefattas i Frih. Palmstjernas förslag.
Hvad de tvenne sista talarne anfört, finner jag icke innebära några giltiga skäl emot mitt förslag, utan blott en invändning, att man icke bör på ett ställe uttrycka, hvad man redan uttryckt i flera spridda punkter.
Det är naturligt, att i en så vidlyftig och sammansatt byggnad som den, till hvilken man nu kommit genom beslut på fyra särskilda rum, skall allmänheten lätt kunna misstaga sig om de olika delarnas sammanhang och det helas ändamål, om detta icke framställes i en klar och enkel sammanfattning; men att gifva anledniug till ett sådant missledande öfverensslämmer icke med mitt sätt att förfara.
Förslaget är för öfrigt icke affattadt i några allmänna ordalag, utan i ganska bestämda termer och klara verba, såsom man säger, så att allmänheten deri med all säkerhet kan hafva något att rätta sig efter.
Enär förhållandet är sådant, som åtskilliga ledamöter redan anmärkt, att allmänheten icke rättar sig efter de ordalag, hvari rubrikerna till våra beslut uppställas, utan efter innehåltet af sjelfva stadgandena, kan jag ej finna, huru Frih.
Palmstjeraa skall kunna med sitt förslag vinna de ändamål, han söker, eller huru allmänheten derpå skall vinna det ringaste; och då å andra sidan flera verkliga skäl att draga förslagets lämplighet i tvifvelsmål blifvit anförda, kan jag ej förmoda annat, än att R. o. Ad. skall finna det vara riktigast och försigtigast att icke antaga Frih.
Palmstjernas förslag blef af R. o. Ad. afslaget.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. äfven till närvar, stund uppskjutit en i anledn. af 21 punkten utaf Hr Gunther, Carl, gjord framställning orq något stadgande, ronde grunden för fördelningen till olika hypotheksinrättningar och olika orter af de uti i8:de punkten Litt.
F. omtalade
Bankens lån emot inteckning i fastighet.
Då den fråga, som jag i ett föregående u H.
4 Den i Augusti f. ra. plenum tagit mig friheten att väcka, nu blifvit föremål för li. o. Ads öfverläggning, torde det tillåtas mig att ånyo fästa Ståndets uppmärksamhet på nödvändigheten att emellan 2 esta och 22,:dra punkterna intaga ett nytt morn., ang:de sättet för användandet af Bankens fastighetslånefond, i den händelse att hypotheksföreningar icke uppstå så allmänt, att alla provinsers jordägare få tillfälle att deri ingå.
För att icke betaga dessa jordägare möjligheten att erhålla lån i Banken eller hypotheksförBningarna, blir det, efter min tanka, alldeles nödvändigt att bestämma någon viss grund för fastighetslånefondens fördelning emellan Rikets särskilda provinser; och ehuru jag visserligen hyser det förtroende till Bancofullmägtige, att de, om saken öfverlemnades åt deras pröfning, icke skulle förbise, hvad rättvisan och billigheten i detta afseende kräfva, anser jag likväl ordalagen i R. o.
Ad:s beslut om fastighetslånefondens Öfverflyttning till hypotheksföreningar vara af den beskaffenhet, att ett särskildt stadgande erfordras, på det Bancofullmägtige icke må tveka, huruvida de äga frihet att verkställa den nödiga fördelningen , och icke utlemna hela fonden lill de hypotheksföreningar, sorn tilläfventyrs först anmäla sig.
Jag vågar i följd häraf föreslå ett så lydande stadgande:
Att den andel i fastighetslånefonden, 4;7^0-°00 r;dr, som hvarje hypoteksförening erhåller, ej må blifva större, än som svarar emot den folkmängd (det taxeringsvärde), i förhållande till liela Rikets folkmängd (taxeringsvärde), de län äga, hvilka utgöra hypotheksföreningens område, och att den återstående delen af fastighetslånefonden oafbrutet utlånas såsom hittills på fastigheter, dock endast inom de län, hvilka ej tillhöra någon hypolheksförenings område.
Då, enligt R. o.
Ad:s föregående beslut, frågan om fastighetslånefondens fördelning nu kommit under Öfverläggning, instämmer jag i Hr Lefreåis af Hr Gunther upptagna förslag, ehuru jag är i någon tvekan hvilken fördelningsgrund må antagas såsom lämpligast.
Hr Lefren har, enligt BancoTJtsk:s betänk.
N:o 6, i detta afseende föreslagit folkmängden, och Hr Gunther har alternativt uppgifvit taxeringsvärdet.
För mig skall det emedlertid blifva likgiltigt hvilkendera fördelningsgrunden antages; jag har endast velat fästa uppmärksamheten på nödvändigheten deivaf, att det beslut, R. o. Ad. nu går att fatta, intages i det föregående beslut, ang:de fastighetslånefonden hvari Ståndet beslutat inbjuda sina Medständer att instämma.
Om man tänker på ändamålet med hypotheksföreningar, som är att lossa och till mera billiga lån öfverflytta jordegendomarnas nuvar. skuld, hemställer jag, huruvida det kan anses lämpligt att vid nu ifrågavar. fördelning följa folkmängden eller taxeringsvärdet.
Det händer, att län finnas med stor folkmängd, men liten skuld - Den i Augusti f. m. 27 sättning, och samma olägenhet möter vid antagandet af taxeringsvärdet, som icke heller öfverallt i samma proportion svi rar emot skuldsättningen.
Jag skulle derföre vilja föreslå en annan fördelningsgrund, hvilken, om än icke den absolut rätta, likväl, relativt till ändamålet, synes mig vara den riktigaste, och det vore beloppet af existerande inteckningar i hvarje län.
Genom de årsberättelser, som ingifvas till JustitieStatsministern, förmodar jag, att uppgift på totalbeloppet af inteckningarna i de särskilda länen skulle lätt kunna erhållas, och jag hemställer således, om icke detta förslag må förtjena att tagas i öfvervägande.
Då jag varit den förste, sorn framträdt med ett förslag i ämnet, torde R. o. Ad. ursägla, alt jag utber mig få yttra några ord i den nu väckta frågan.
Jag har såsom fördelningsgrund föreslagit folkmängden, en annan har ansett taxeringsvärdet lämpligare, och jag förenar mig gerna med honom, emedan det är mig likgiltigt hvilken fördelningsgrund man antager såsom verkande till en alltför obetydlig förändring i summorna; men hvad som icke är likgiltigt, är, alt någon fördelningsgrund finnes, och orsaken, hvarföre jag anser detta icke vara likgiltigt, är att hela frågan om fastighetslånefondens öfverflyttninf till hypotheksföreningar säkerligen skall komma alt förfalla hos de öfriga lfiksSt., så framt man icke stadgar en billig grund för fondens fördelning.
Jag hemställer ur samma skäl, om icke Gr.
Frölich skulle vilja frångå sitt förslag, på det meningarna icke måtte blifva splittrade och saken tilläfventyrs möta motstånd.
Jag tager mig derjemte friheten att fästa uppmärksamheten på en annan omständighet, nemi.: att vissa mindre jordägare icke äga rätt att ingå i hypotheksföreningarna, och att det således är angeläget att bibehålla dessa mindre jordägare vid den rättighet, som hvar och en nu har, att anmäla sig till lån från Bankens fond.
Yi skola eljest få BondeSt. emot oss, hvarom jag inhemtat erfarenhet i Utsk., der BondeStts ledamöter yrkade undantag för mindre jordägare, såsom ett bestämdt vilkor, om saken skulle kunna gå igenom.
Jag föreslår på grund häraf följande tillägg i slutet af Hr Giinthers förslag: äfvensom lill sådana fastighetsägare inom sistnämde orter, hvilka ej ägt rätt att i hypotheksförening ingå.
Den fördelningsgrund, Gr.
Frölich uppställt, är visserligen den riktigaste och ändamålsenligaste, om det icke vore fara värdt, att tillräckligt noggranna beräkningar ej kunna ernås för att derpå bygga ett beslut.
Jag torde äfven få fasta uppmärksamheten derpå, att en beräkning efter inteckningsbeloppet skulle nära nog sammanfalla med en beräkning efter taxeringsvärdet, enar de liesta jordegendomar redan äro intecknade till halfva taxeringsvär - u8 Den t Augusti f. m. det; och du det ej han blifva fråga om inlösen i hypotheksföreningarna af större inteckningshelopp, än som står inom halfva taxeringsvärdet, synes mig detta sistnämnde vara en lämpligare fördelningsgrund.
Det återstår ändock att antaga antingen ett visst årstaxeringsvärde, eller ett medium af vissa år, och för min del anser jag det sednare vara rättast; hvadan jag hemställer såväl till motionären som Ståndet, huruvida man icke bör stadna vid antagandet af medium utaf de fem sista årens taxexingsvärde såsom grund för den ifrågavarande fördelningen.
Hvad åter Hr Lefre'ns tillägg beträffar, befarar jag blott, att det står i någon st lid med It. o. Ad:s föregående beslut angrde fastighetslånen, hvarom Hr Lefren sjelf torde lemna bestämdare upplysning; ty i annan händelse gifver jag fullkomlig hyllning åt hans förslag.
Lika med Hr Lefre'n anser jag nemi., att de mindre jordägare, som icke hafva tillfälle att ingå i hypotheksföreningar, böra bibehållas vid sin lånrätt i Banken; och jag ser häruti ett verksamt sätt att förmå sådana personer, sorn annars icke vore hugade att ingå i hypotheksföreningar, att deruti inträda af farhåga att annars icke blifva delaktiga af Bankens fastighetslånefond.
Då Frih. Ehrenborgh och Hr Lefren i början af denna discussion förklarade, att det vore dem likgiltigt hvilken fördelningsgrund antoges, kunde jag icke förmoda, att de skulle hafva skäl att anföra emot hvarje annan fördelningsgrund, än den de sjelfva uppgifvit.
Man har sagt, att mitt förslag skulle väcka motstånd i Hederv.
Min mening är visserligen icke att, genom påyrkandet af mitt förslag, äfventyra saken; men jag önskade få den grundsats erkänd, att man hellre bör så fullständigt upplysa det sanna förhållandet, att motståndet i de öfriga RiksSt. derigenom försvinner, än bygga hoppet om framgång på utgåendet från oriktiga och onaturliga satser.
Ur denna synpunkt måste jag motsätta mig Hr Lefrens tillägg, som synes innebära ett på förhand gifvet löfte, att hypotheksföreningarna skola utsträckas till huru små lägenheter som helst.
Man får ej glömma, att hypotheksföreningarna äro ämnade att blifva creditanstalter, icke undsättningsanstalter; och om jag haft orätt i min första framställning, hoppas jag således, att man åtminstone icke underlåter att lemna såväl BondeSt. som allmänheten sådana upplysningar om sanna förhållandet, att misstag ej må äga rum om sjelfva naturen af en hypoteksförening.
Hr Lefre'n: Uppmanad af Frih.
Ehrenborgh att förklara, huruvida i mitt föreslagna tillägg ligger någon motsägelse mot B. o.
Ad:s föregående beslut, torde jag få erinra, att hela denna båga om en viss grund för fastighetslånefondens fördelning är ett tillägg, och jag inser icke vid sådant förhållande, huru frågan i något afseende kan anses Den i Augusti f. m. a9 rara i motsägelse med föregående beslutet.
Frölich har ogillat mitt förslag på den grund, att det skulle syfta till en inbjudning för de små läntagarne att deltaga i Bankens fond för fastighetslån.
Jag får i anledning häraf upplysa, att dessa lån för närvar, variera betydligt, och att många aro blott på några hundra r:dr.
Men just derföre skulle förslaget om fondens öfverflytt ning på hypotbeksföreningar möta motstånd i BondeSt., så framt man icke respecterar de små jordägarnes nuvarande rätt att få lån i Banken, särdeles sorn de äro uteslutna från hypotheksföreningarna.
Medeltalet af fastighetslånen utgör nu i Westerbottens län 2ti r:dr, i Norrbottens län 268 r:dr, och i allmänhet i,3i2 r:dr; de högsta lånen utgöra 14,000 r:dr, hvaraf tvenne finnas i WesterNorrlands län, men ingen bestämd norm hvarken för fördelningen eller beloppet har hittills ägt rum.
Jemtlands och Gottlands län hafva allsintet, då deremot Östergöthlands län har 22 proc. af hela fonden.
Att söka grunden för fördelningen i inteckningsbeloppet, skulle vara att complicera beräkningarna, hvilket man bör undvika för att icke de öfriga BiksSt., då beslutet skall fattas, må finna för besvärligt att för sig göra klart, huru saken kan utfalla.
Om man deremot fördelar efter allmänt kända grunder, skola alla finna sig belåtna; och jag, som ser saken ur en practisk synpunkt, tillstyrker altså detta.
Jag anhåller, att Ridd.Secret. ville låta oss höra ordalagen i det beslut, angrde faslighetslånefonden, till instämmande hvari R. o. Ad. beslutat att inbjuda de öfriga RiksSt.