Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Le f - Den 27 October f. m. 345 Lefvande kreatur in- och utföras blött till race-! byte, och böra således i båda fallen vara fria.
Märkvärdigt i högsta grad är Utsk:s förslag i afseende på artikeln malm.
Att tillåta fri införsel, men förbjuda utförsel af ett ämne, deraf vårt laud äger en mångdubbel tillgång mot hvad här i sekler kan hinna förädlas, visar ingen statsceconomisk djupsinnighet.
Om ulländningen lör vår malin betalade lika mycket sorn för vårt jern, vore detta icke en ren vinst på skogsöda och arbetskostnad, isynnerhet så länge tillfällen icke saknas att på alla håll i öfverflöd använda både folk och capitaler?
Sådant blefve dock ej förhållandet; ty på de flesta ställen skulle utan tvifvel jerntillverkningen i alla fall med största fördel kunna fortfara.
Efter enahanda grundsats, som man hos oss hittills följt i detta afseende, borde
Engelsmännen med än mera skäl förbjuda all utförsel af stenkol, och likväl få stenkolen numera från England tullfritt utföras, och detta har i en högst betydlig mån ökat icke allenast detta lands exportvärde, utan äfven dess sjöfart.
I afseende på ma eli i ner ier åberopar jag min motion vid riksdagens början.
Alt tull på denna artikel är en hård beskattning på näringarna.
Vi hafva en känbar brist på folk, isynnerhet efter farsotens härjningar.
Machiner måste ersätta handkraften, eller också ligga näringarna under.
Feni proc. blir en ej obetydlig afgift, isynnerhet då machinerier i allmänhet äro ganska dyra.
I afseende på artikeln papper erinras, att skillnaden mellan velin oell annat papper blott ligger i formernas ber skaflfenhet.
Det finnes således intet annat skäl till högre tull på det förra, än att befordra importen af en sämre tillverkad vara framför en bättre.
Jag finnér ej heller, hvarföre omslagspapper skall draga högre tull än annat, och föreslår således båda till t r:dr 24 sk.
Hvarföre redskap blott skola få införas efter särskild tillåtelse, är oförklarligt.
Behofvet deraf är mest i orterna, derifrån omgången i ansökningsväg leder till kostnader och svårigheter.
Fara för concurrens kan vid denna artikels tillverkning ej uppstå, då redskap vanligen på landet tillverkas af eget folk; men väl mycken nytta af att erhålla nya modeller.
Nya segel böra få införas mot i5 procts tull, då skeppsbyggerierna böra på allt sätt underlättas.
Hvarföre skomakarearbeten få införas, men ej skräddarearbeten, förstår jag icke.
För de förra föreslås 20 proc.
Ganska få komma att begagna sig deraf, men det skall leda till bättre och smakfullare tillverkning, då våra handtverkare äfven någon gång kunna få se utländska mönster.
Å rått socker föreslås, såsom ofvan är nämndt, 1 sk:s i5 H. 44 346
Den sy Oetober f. m. förhöjning, hvaremot 8 sk:s tull på det raffinerade, såsom utgörande mer än hela förädlingskostnaden, är ett fullkomligt skydd för våra sockerbruksidkare.
Spillning, affall och spån.
Dit kunna hänföras
Sopor från nästan hvarje fabrik.
Det vore interessant att veta, hvilken näring skulle lida af sopors utförsel, då deremot Värdet af hela exporten, jemte frakten, mäste vara en nationalvinst.
Här, såsom med ben, lärer endast den lifligare efterfrågan, som exporten föranleder, kunna uppmuntra till samlandet.
Vid art. stenkol och stenkolsstybb har Utsk. utan tvifvel begått ett stort misstag, då det med en lägre afgift
Velat animera införseln af den kraftlösa stybben framför de hättre stenkolen.
Denna vara införes i alla fall endast för bestämda productionsbehof och nyttjas aldrig der det icke Sr brist på ved, eller denna ej kan användas.
Dess begagnande syftar således i båda fallen till en nationalvinst.
Stenkol bora derföre vara alldeles tullfria.
Man skulle annars få skal att beklaga tillvaron af den inhemska kolgrufva, som, efter andra stora uppoffringar från statens sida, äfven föranleder beskattning på en så oumbärlig vara.
För hvarje näring är ock isynnerhet vigtigt alt äga tillgång på bästa möjliga förädlingsmedel.
Af tullbestämmelserna på trävaror skulle en främling sluta, att
Sverige är ett ytterst skogfattigt land, som gjort grofhuggning och sågning af utländska träd till näringsfång.
Man försvårar utförseln af rund stock (som är nära tullfri till införsel), och genom några yxtag, som måhända göra den mindre säljbar utomlands, blir den tillåten mot lägre tull.
Hvad vinner väl landet på en sådan huggning och hvad förloras på utförseln af en sågstock, tagen från enort, der sågverk ej finnas?
Så länge fri utförsel af trävaran i dess mest begärliga form hindras, kan vår skogshandtering ej
Vänta förbättring, och trähandeln ej komma fort på verldsmarknaden.
En inskränkt handel verkar, att skogen ruttnar bort, under det andra på vissa orter sakna ved, och likväl skola betala tull för stenkol!
En procts utförseltull öfverhufvud för alla trävaror synes mig vara den lämpligaste.
Härunder bör äfven
Ved inbegripas.
Om Skåne kan med förmårj exportera ved till Köpenhamn och använda stenkol från Höganäs för bättre pris, är då deri icke en nationalvinst ?
Vid art. tågvirke synes TJtsk, åter hafva bortglömt skeppsbyggerierna.
Om denna artikel får en tull af 8 r:dr på Skål, som motsvarar hela förädlingskostnaden, så synes detta i sanning mer än tillräckligt, Repslageriet är dessutom ett det mest obetydliga handtverk i Sverige, som arbetar med Utländsk rudimateria, och hvarföre skall då skeppsrederiernas och handelns vigtigare interesse eftersättas för Den 37 Octoberf. m. 347 detta?
Äfven för sjöförsvarets behof är tägvirket en vigtig artikel.
Ofvanstående framställning visar, att Utsk., i min tanka och flera andrås, som i de här vidrörda ämnen äga en practisk kännedom, högligen misstagit sig om rätta vägen till de inhemska näringarnas förkofran.
I den förut omnämnda bilagan finnas, enligt de grunder, som här äro angi foa , hvarje artikel uppförd till den förändring, som jag åstundar.
Ehvad afseende H.
Utsk. behagar skänka åt detta anförande, vågar jag likväl hoppas, att den icke för brådskan af riksdagsgöromålens afslutande förbigås utan ali uppmärksamhet, emedan de grundsatser, den vidrör, utan tvifvel äro af den allrahögsta vigt för landets materiella förkofran, hvilken Utsk. lika med mig åsyftar.
Remitterades till Bevilin.Ulsk.
Fortsattes den redan den 23 dennes e. m. började pröfningen af Constit.Utskts meraor.
N:o4i med åtskilliga grundlagsändrings-förslag, åsyftande riksdagsförhandlingarnas ordentligare och skyndsammare gång.
Vid jemnförelsen mellan nu gällande 4^ § och Utskts förslag till redaction af densamma synes tydligen Utskts afsigt hafva varit att i framtiden förebygga alla sammanträden in pleno mellan två eller flera Utsk. och att allt meddelande dem emellan endast skulle ske genom prot.utdr. eller deputerade.
Jag har vid flera tillfällen yrkat, att man borde undvika motioners remitterande till flera Utsk. på en gång, och anser nyttigt, att man under denna riksdag med få undantag följt denna regel.
Men alt vilja alldeles förbjuda det skulle medföra hinder i ärondernas gång, enär somliga mål ligga så nära gränsen till flera Utskts befattning, att Constit.Utsk. måste afgöra, till hvilket Utsk. de rätteligen höra.
Jag erkänner, att stora samlingar föranleda många tal och lång tidsutdrägt; men jag tror, att dessa olägenheter endast utbyttes mot andra, emedan deputerade blott blefve särskilda Utsk., genom hvilka vi finge flera, än grundlagarna känna.
Jag tillstyrker, att R. o. Ad., på skäl som Domprosten Holmström i sin reservation anfört, ville för dess gemensamma tanka förklara, att R. o. Ad. ansåg flera Utskts sammanträde icke böra förhindras.
Den gemensamma tanka, Hr v. Hartmansdorff föreslagit, innefattar .ej mer eller mindre, än ett afslag å Utsk:s förslag; men detta afslag kan ej följa nu, utan först vid nästa riksdag.
Då några anmärkntr ej mot förslaget blifvit gjorda, måste detsamma blifva livi lande som ett grundlagsändringsförslag.
Jag afstyrker Hr V, 345 Den 37 Oetobcr f. ra, Hartmansdorffs propos., icke derföre, som skulle jag ej vid nästa riksdag vilja instämma i densamma.
Jag ber att få erinra, det Ståndet vid åtskilliga tillfällen dels bestämdt ogillat Constit.
Utskts förslag, såsom händelsen var i fråga om Allm.
Beredningen, dels med ändringar och i andra ordalag dem godkänt.
Om jag ej bedrar mig, ligger just nu på bordet ett betänk., hvari Utsk. sjelf omförmäler ett sådant förfarande.
Hr Cederschjöld har för några dagar sedan, på ett, såsom mig synes, öfvertygande sätt, utvecklat, det grundjagens mening är, att Ständerna skola tvenne gungor hafva varit ense om en grundlagsförändring, innan deri värdering.
Jag tror mig således ej hafva handlat mot grundlagens mening eller praxis härstädes genom den propos., jag äskat.
H. Ex. Hr Gr. o. La ndtm. hemställde, om It. o. Ad. behagade som sin gemensamma tanka förklara, att Ståndet anser flera Utskrs sammanträden med hvarandra ej böra genom stadgande i grundlagen förhindras.
Hopades ja. 5:te punkten.
Hr Hjerta, Lars Joli,:
Denna punkt synes mig vara en af de vigtigaste i hela förslaget, och jag tror, att Constit. Utsk., till vinnande af det stora ändamålet att på ett rum sammanföra Stånden, valt ett klokt sätt, då det komjne att bero på Ståndens eget godtfinnande att sammanträda; men jag tror, att Utsk. genom denna redaction paralyserat det goda syftemålet, då Utsk. ansett nödvändigt, att för dessa sammanträden fordrades alla fyra Ståndens beslut.
Jag anser, att sammanträdandet på ett rum bör bero på öfverenskommelse Talmännen emellan; i annat fall skulle kunna hända, att vid frågan om Ståndens sammankomst långa discussioner uppstode om nödvändigheten deraf eller icke, hvarigenom mycken tid skulle borttagas och hinder läggas för det ändamål, som åsyftas.
Jag har äfven en annan anmärkn. att göra vid Utskrs förslag.
Utsk. säger, "att Stånden skulle till gemensam öfverläggning på ett ruin sammanträda, likväl utan rättighet att der besluta.” Jag anser, att Stånden, på ett rum sammankomna, äfven skola kunna besluta öfver hvarje ämne, då ej votering begäres. B. o. Ad. torde nemi. finna, huru öfverflödig tidsutdrägt det skall medföra att åtskiljas för fattande af beslut, då ej någon röst motsatt sig det mål, som blifvit föredraget, och hvilken omgång för ärendernas behandling deraf skall uppkomma, att för beslutens fattande i 5o till 60 mål behöfva marchera, hvart Stånd till sitt samlingsrum, för att besluta och sedan återmarchera till det gemensamma samlingsrummet, på hvilka marcher således mera tid kunde åtgå, äu soja fordrades för sjelfva öfvcrläggningen.
Jag Jiemställer
Den 37 Octoberf. m. 349 derföre, om icke R. o. Ad. som sin gemensamma tanka kunde antaga följande redaction: — — — — —- — — Stånden kunna dock, efter Tal männens öfverenskommelse, på ett rum till gemensam öfverläggning sa m manträda och jemväl besluta, då icke votering begäres, hvilken då bör ske ståndsvis.
Vid gemensamt sammanträde f ö r e Landtm, ordet.
Skulle &c. Hr von Troil, Emil:
Utan att förnärma Constit.- Ulsk. erkänner jag, att det synes mig, som H.
Utsk. mindre väl betänkt redactionen af detta förslag.
Utsk. säger, att Stånden vare berättigade på ett rum sammanträda för att öfverlägga, men utan rättighet att fatta beslut.
Jag kan i sanning icke fatta, hvad ”Rikets
Ständer” betyda utan denna beslutande-rätt; ty den förutan äro de intet annat än en samling af enskilda personer eller riksdagsmän, som kommit tillsammans för att raisonnera om hvarjehanda ämnen, och för ett sådant sammanträde lära ej några grundlagsbud vara af nöden.
Man har sett, att sådana flera gånger under denna riksdag ägt rum och några gånger hos Id. Ex. Statsministern för utrikes ärenderna.
Hela skillnaden emellan dessa sammankomster och dem, som Utsk. omtalar, skulle bestå deri, att i dessa sednare Landtm, förde ordet.
Till sådant ändamål hafva vi redan Iandtmtsklubben, dit ledamöter af alla RiksSt. äro välkomna; men jag befarar, att om Utsk:s förslag skulle gå i verkställighet, blefve dessa nva sammanträden ej mer besökta än landtm:sklubben.
Om deremot någon jemnkning i Utskrs förslag gjordes, så att de sammanträdande ägde besluta remiss eller återremiss samt bifall, då ej meningarna voro delade, föreställer jag mig, att denna § kunde blifva af verklig nytta.
Vid remiss af ett mål blefve dä utskrifning af densamma öfverflödig, då alla TJtskts ledamöter, till hvilkas behandling målet hörde, finge inhemta de anmärkntr, som dervid gjordes.
Samma förhållande ägde rum vid större belänktn, som aldrig kunna undgå att återremitteras.
Man ihågkomme statsregeringen, tullbetänk. m, fl. I stället att få vänta i flera veckor, till dess flera ris papper blifvit fullskrifna, skulle Utsk:n genast kunna träda i verksamhet dagen efter discuterandet af desamma.
Af dessa skäl tager jag mig friheten föreslå en redaction till denna §, af följande lydelse:
Ståndens plena böra — — — — på samma tid hållas.
Stånden vare ock medgifvet, när de samfäldt pröfva det nödigt, att på ett rum till gemensam öfverläggning sammanträda, likväl utan rättighet att der besluta annat än remisser, återremisser eller bifall till Utskms förslag; och före vid slikt sammanträde Landtm, ordet.
Begäres deryid inom ett eller flera Stånd votering, försiggår 35o
Den 37 O ctober f. m. densamma i först inträffande särskilda ståndsplena inom de Stånd, der voteringen blifvit begärd.
Skulle &c. Det är då gifvet, att om något
Stånd ej begär votering, anses alla instämma i Landtnäs förklarande.
Jag delar de åsigter, de tvenne sista talarne så omständligt utvecklat, och anhåller att blott i korthet få tillägga några ord.
Jag tror, att de förslag, Hrr v. Troil och Hjerta framställt, skulle blifva af största nytta.
Det hufvudändamål, som åsyftas, nemi. att alla riksdagsmännen genom discussionerna skulle inhemta alla nödiga upplysningar, vunnes icke allenast derigenom, utan ledamöterna skulle dymedelst vänjas att vara tillsammans; Representationen skulle icke betraktas såsom indelad i fyra classer, utan såsom en allmän representation.
Jag anser det likaledes vara af största gagn att tillåta de sär- * skilda Stånden gemensamt besluta remisser oell återremisser af alla sådana mål, der ej någon skiljaktighet i meningarna äger rum.
Jag förenar mig med Hr v. Troil i hans anmärkn. mot Hr Hjertås förslag om talmännens rätt att bestämma, när Stånden böra sammankomma och önskar således, att Hr Hjerta måtte frångå sitt amendement i denna del.
I afseende på formen förbehandlingen af denna fråga vill jag ej trötta R. o. Ad. med ett upprepande af hvad jag i ämnen som delta förut yttrat; men i afseende på sjelfva saken eller förslaget till denna § samt hvad der för och emot af Hrr v. Troil och Hjerta blifvit föreslaget, vill jag fästa uppmärksamheten deruppå, att det är lika vådligt att genom förhastade beslut bifalla en sak, som att afslå densamma.
Det är möjligt, att genom bifall större olyckor beredas samhället än genom afslag, då man kunde föreslå höjd bevilln. och dylikt.
Om genom acclamation sådant bifölles, skulle det ej blifva nyttigt för folket, och man kunde ej afslå efter Hr Hjertås förslag, Jag lemnar derhän, huru öfverenskommelse!- om sammanträden skulle ske; men i afseende på frågan om behofvet för dessa sammankomster för att öfverlägga försökte visserligen förra riksdagens Landtmarskalk, Gr.
De Geer att på detta sätt fortskynda ärendernas gång; men exemplet ledde ej till önskad verkan.
Horn, Claes Fredr,: Om Frih, Cederström fortsätter sin protest mot alla beslut i dessa frågor, skall det leda till den följd, att dessa frågor icke skola upptagas vidare i Utsk.; men jag förmodar ej, alt han, såsom numera ordförande i Constit.Utsk,, skulle neka att upptaga dem.
I sjelfva saken instämmer jag med dem, som önska något resultat af dessa sammankomster.
Den siste talaren har cite - Dan 27 O stol) er f. m. 351 rat exempel från sista riksdagen pä det onyttiga af dessa sammanträden; men jag får derpå svara, att sådant berodde just deraf, att man ej kunde besluta.
Jag skulle tro, att 0111 man vill komma till ändamålet, nemi. riksdagarnas förkortande, måste afven vid Ståndens sammankomst något kunna beslutas.
Jag inser ingen våda deri, att både kunna gilla oell afslå, enär det ej behöfves mer än en enda röst, som begär votering, för att hindra all öfverraskning.
Skulle man deremot blott kunna bifalla, instämmer jag med Frih. Cederström, att det ej vore rätt consequent.
Jag skulle i öfrigt önska, att R. o. Ad. ville med Hr
Hjerta instämma i uttryckande af den gemensamma tanka, att det berodde på Talmännen, när Stånden borde sammanträda och ej, såsom Utsk. föreslår, på Ståndens sammanstämmande beslut.
Jag anser nemi. öfverflödigt att i detta fall invänta Ståndens beslut.
Det ändamål, hvaråt Utsk. syftar genom sitt förslag, är att vinna ett skyndsammare slut på riksdagarna.
Men denna angelägenhet måste stå tillbaka för den större angelägenheten, alt Representationen ej afviken från principen för det monarkiska regeringssättet.
Ända hittills har Representationen bestått af tvenne elementer, hvaraf Adel och Prester utgjort det återhållande elementet och de öfriga bildat en nedre kammare.
När nu genom alla fyra Ståndens sammanträdande det återhållande elementet försvunne, uppstode behofvet af ett annat element, en annan kammare, ett Öfverhus.
En ledamot har härvid hänvisat till Utsk:n, som skulle anses som den nedra.
Detta förslag skiljer sig från förhållandet i detta afseende i Norrige uti ingenting annat, än att, då man i Norrige väljer en öfre kammare, skulle vi här välja den nedra eller underkammaren.
Jag skulle tänka 111ig, att, då alla fyra Stånden sammankomma, detta skulle anses som ett öfverhus.
I conclusion af hvad jag nu yttrat, kan jag med min röst hvarken biträda det af Utsk. eller af Hrr v. Troil och Hjerta uppgjorda förslag.
Jag har visserligen icke förbisett de betänkligheter, Frih.
Cederström framställt, att Stånden, samlade på ett rum, kunna vidtaga förhastade beslut; men jag hemställer, huruvida någon motvigt mot detta onda finnes deruti, att Stånden äro fördelade på fyra kamrar.
Jag tror, att Stånden, sammankomna på ett rum, skola vidtaga mera mogna och sammanhängande beslut, och att mindre splittring i åsigter då skola visa sig; ty det är klart, attalia åsigter och alla upplysningar då skola göra sig bättre gällande och vara till större nytta för det allmänna, än inom fyra särskilda rum.
Boye yttrat i afseende på den monarkiska principen torde vara mindre på sitt ställe.
Jag hemställer, om Adel och Prester utgöra det åter - 35a
Den 37 Octoberf. m. hållande elementet, de icke, i fall förslaget går Igenom, Snnu mer kunna göra gagn för namnet, enär de dä kunna till oell med hålla de andra Stånden i rocken.
Hvad beträffar frågan, att
Ståndens beslut fordrades för det gemensamma sammanträdet, hemställer jag, örn ej i propostn kunde tilläggas: ”eller genom tre Stånds beslut,” blott för att undvika discussion om sammanträden.
Cederströms invändning om föga båtnad af dessa sammanträden, hvartill man kunde sluta af de sammankomster, som liöllos förra riksdagen under H. Ex. Hr Gr.
De Geers ledning, finner jag ej denna jemnförelse här passande, då vid dessa fråga är örn fattande af beslut, men vid de förra deremot endast upplysningar ifrågasattes.
Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att om, såsom Frih.
Cederström förespeglat, genom mitt redactionsförslag det skulle hända, att ett Utsk. föresloge något skadligt, och detta godkändes af de fyra Stånden, samlade på ett rum, detta godkännande icke kunde sägas ske till följd af en öfverraskning, enär betänk, förut varit bordlagdt och blifvit tryckt utdeladt till ståndsledamöterna.
Öfverraskning säges ske, då någon uppträder med ett förslag och genom sin talent förmår hänföra huset att genast bifalla detsamma; men något sådant kan ej komma i fråga.
För öfrigt torde det alltid blifva omöjligt uppgifva något absolut hinder för ett Utsk. att föreslå och för Ständerna att bifalla ett skadligt förslag; sådant ligger utom gränsen för den menskliga förmågan att alltid förekomma.
Med nuvar. former kan öfverraskning lätt uppkomma, då ett mål andra gången återkommer från Utsk., emedan hvarje ny förändring, hvarpå måhända ingen enda ledamot förut tänkt, då kan föreslås och genast antagas.
Denna olägenhet är ohjelplig, intilldess vi få 2:ne kamrar, som besluta efter hvarandra; men så länge B.iksSt:n sammanträda och besluta hvar för sig på samma tid, kan denna öfverraskning alltid äga rum, dock icke då fråga endast är om antagande af ett betänk., som förut är kändt.
Utsk:s förslag innefattar icke fråga om rättighet för Stånden att samfäldt kunna besluta, utan blott att samfäldt kunna öfverlägga.
I detta afseende delar jag Hr v. Troils åsigt, att förslaget ej leder till förkortande af riksdagarna, utan tvärtom till deras förlängande.
Man har haft tillräcklig erfarenhet både vid denna och föregående riksdagar, att, vid sammankomster för samtal, man ej på en afton kommit ifrån en enda paragraph.
Det är ock klart, att om fyra talare yttra sig i samma ämne på samma tid inom särskilda rum, det skall gå fortare, än om de skulle på ett rum tala, den ena efter den andra; och förgäfves skall man hoppas, att de underläte att ta - Den 27 Octo b er f. m. tala, om de vore på ett rum tillsamman?.
Jag anser fördenskull Utsk:s förslag vara onyttigt och äfven skadligt, emedan det förlänger riksdagarna, enär malen ändå komma att företagas ånyo på de särskilda ståndsrnmmen.
Hvad åter beträffar företaget att konna samfäldt besluta remisser, återremisser eller bifall, ligger dels detta utom den fråga, som nu ar före, dels är den redan afslagen.
Vi hafva derom voterat 2tne gånger.
Först framställdes detta af Gr.
Frölich och sedan af Hr v. Troil, och jag vill hoppas, att vi måtte slippa att votera om samma sak för tredje gången; men i händelse vi ej kunna slippa det, anhåller jag få yttra några ord, äfvensom att Hr Ridd.secret. benäget ville uppläsa proltn öfver voteringarna i dessa frågor.
Man har sagt, att det borde bero af Talmännen att bestämma, när Stånden skulle sammanträda.
Jag förmodar, att Talmännen ej skola vilja göra annat, än hvad Stånden önska, och att således Talmannen hvarje gång inhemtar sitt Stånds tanka derom.
Hände det då, att något mål vore af den ömtåliga beskaffenhet för något Stånd, att det ej gerna inginge med de öfriga Stånden uti någon öfverläggning derom, så kunde det inträffa såsom i förstärkta StatsTJtsk. vid sista riksdag ifråga om tolagen, att ett Stånd, nemi. BorgareSt., uteblef; så kunde äfven bända, att andra Stånd, t. ex. R. o.
Ad., funne ett sådant sammanträde obehagligt.
Skulle nu, efter Ulskts förslag, Stånden samfäldt pröfva behofvet af ett sammanträde, så kunde följden blifva discussioner och voteringar i 3 Stånd, huruvida man borde komma tillsammans, utan att slutligen något sammanträde skedde, emedan det 4:de Ståndet vägrade.
En talare har redan anmärkt, att man ej behöfde något grundlagsbud för att kunna sammanträda utan rättighet att fatta beslut och att förslaget i sådant fall vore öfverflödigt.
Det är sannt, och erfarenheten har bekräftat det under föregående riksdagar, då alla 4 Stånden varit i sådant ändamål samlade, dels här och dels på andra rum.
Man har föreställt sig, att om Stånden skulle sammanträda och gemensamt besluta .remisser, återremisser eller bifall, så skulle den fördel vinnas, att Utskrn genast kunde, utan väntan på discussionsprotm från Stånden, skrida till ärendernas behandling.
Jag befarar, att det icke lyckades.
Det skulle nemi. kunna hända, att utsktsledamöter, vid ett sådant korsande af olika meningar, förbryllade den ena med den andra.
I allt fall blefve det svårt att i minnet nog bestämdt bibehålla, hvad som sades.
Det skulle kunna bända, att ett Ulsk. upptoge den talares yttrande, hvarigenom återremissen föranleddes, ofullständigt, felaktigt eller annorlunda, än han sjelf torde vilja vidkännas.
Jag befarar således, det man ej kan undgå att skriftligen till Utsk:u afsända alla yttranden såsom hittills, särdeles då redactioner förekomma, eller i vig» i5 H. 45 354 Den a3 O c I o b c r f. m. tignre frågot, ang:de statsregleringen , bevillningen m. m., der beräkningar förekomma.
Att riktigt bibehålla dem i minnet torde blifva nog svårt för hvilken utsktsledamot som helst.
Cederström har ganska riktigt anmärkt, att det är lika farligt att bifalla sorn att afslå.
Till och med detta betänk, visar, huruledes bifall till ett Utsk:s förslag kunde medföra ett förhastande, som man finge ångra.
Man säger: rättigheten att begära votering skall förekomma fattandet af förhastade beslut.