Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes det derföre wara mindre wäl beräknadt, at dä man fordrar ökade skyldigheter och förbindelser af dem, och da man tror sig kunna med rättighet pakalla etr utwidgadt och ömmare Läkare-biträde, de ensamme skulle lemnäs utan all upmuntran och understöd, och det i en tid, dä under upjagade warupriser Penninge Löntagares tryckande belägenhet wunnit ett billigt afseende, och der blifwit allmänt erkändt, ar sä ringa Penninge-Löner aro högst otilräckelige, äfwen för den nödtorftigaste bärgning.
Den Tide - kunÄ inträffar säkerligen aldrig, at en sa obetydlig tilökning, som den jag här ofwan förestagit, ffulle lemna utwäg, at tilbringa sin rid i maklighet och »vällefnad, äfwen om det wore för en ensam Person, och ännu mindre dä han med sin egen utkomst mäste förena omsorgen för Maka och Barns bergning.
För mig hafwa desse skäl warit sä talande, at jag ej kunnat förbigä denna omständighet, såsom efter min tanka ägande ett ojkiljagtigt sammanhang med sjelfwa Förslaget.
Af enahanda egenskap bär jag funnit den af Herr pmlessoren förcstagne Löneförbättring för Z0 krovincial. kckLäicorum medhjelpare.
Den 29 Mars. e. m- rZ7Z bör hwarje brovincial-kckecHcus har til aflöning ät en Medhjelpare hittils warit a ^leclicinalSrätcn bestarc zz4 R:d.
Der tarfwar säkerligen icke något bewis, at för en sä ringa aflöning aldeles icke warit at påräkna, der någon ffickelig Pngling welat eller kunnat upoffra sin tid, da han i hwad ^rke som hälft icke kunnat lofwa sig mindre fördelar och urkomft.
Och da jag rager för afgjordt, ar ett sädant fortfarande medhjelparebiträde blifwer hädanefter mera än förr nödigt, och aldrahälst i denna Tide-bunck, da man ffulle kunna emplojera de ffickligafte af de efter sista Kriget nu tjenstlös: unge Läkare och Faltffärer, som annars blefwo föranlärne, at, i brist af utwäg til nödig utkomst innom Läkare - Lorp-;en, atergä ti! andra yrken; sa har jag trott, at wilkoren för besse Medhjelpare borde förbättras, och hwarwid jag warit af ben tanka, at de borde undfå 66f- R:d. hwardera i tilökning, sa ar de inalles komma at åtnjuta ivo R:d. hwar i Lön om aret.
Efter hwad jag således haft äran anföra, ssulle til werkställiaheren af Herr brokssroren Dockor 1rasvenfelt8 Jörjlag erfordras en ärlig
Donel af 40,000 R.d., hwarril l5lsclic!N3l-Staten endast gifwer en tilgang af 17,175 Jag tilstar, at hos mig upstätt ett werkeligt bekymmer, hwarest i Starens närwarande belägenhet de bristande 22,825 R:b. ffulle kunna tagas- Jag har wäl funnit, at dä betta Förffag äsystar en utwidgad och mera allmän Läkarewärd pä Landet, wore wäl ingen ting naturligare och äfwen billigare, än al
Donclsn bertil hämtades utaf en deremot swarandr tilökad ^lecliLmal-afgift, fördeld antingen pä Hemman eller personer, hälst en sadan tilökning, i jemförelse iZ74 Den 29 Mars. e. m. med hela Folkmassa», blefwe af föga betydenhet för hwarje Incliviclue.
Me» sedan lVliedicin-rl-kon^en blifwir nied Bewillningen fammanssagen, och sä» ledes en tilökad afgift utöfwer denne Bewillning, ehuru obetydlig den än wore, ssulle anses berungande; sa har ^jag för nnn del icke ansett lämpeligt, ar nägon sadan förestå.
Min upmärkfamhet har deremot blifwit fastad pä en del öfwerstöds waror, hwilka jag tror skulle kunna tala en obetydlig tilökning i Tull-afgiften.
Om en sadan cilökning skulle anses medföra någon tunga, blifwer det åtminstone icke för andra, an dem af allmänheten, som hafwa råd och lagenhet, ar i mer eller mindre man stike öfwerflöds-waror förbruka, och ibland denne Lias-, tror iaq mig wisst icke böra räkna den fattigare delen af Nationen, dä den i närwarande swärn rider, ej utan yttersta omsorg och bekymmer, är i stand ar kunna förwärfwa äfwen den knappaste brödföda.
— Säsom stal emot en ökad Tull-afgift har jag wäl hört anföras, at det ssulle lägga et twäng pä Handeln, hwilket ssulle strida emot Rikets Interesse, och at den derföre snarare borde upmuntras, än med nya fwärigherer beläggas.
Jag är wisst af den ranka, ar Handeln bör pä alt sätt npmunlras och befrämjas; men jag tror icke, at en sädan upmunrran bestar deruti, at befordra en ökad införsel och större förbrukning af„ utländske öfrverflöds-waror i et fattigt Land.
Åtminstone synes detta strida emot förhällander hos andra Nationer, äfwen dem som idka den mast widstrackra handel.
Jag har trott, at fä i detta som alt an» nät man först bör söka det nödwandiga, fa det nyrciga, och sist det nöjsamma eller öfwerflödiga.
Jag har icke welar fasta mig wid de rwenne .gr.
Den 29 Mars. c. m. 1375 Hrtidarne Socker och Lacke, emedan en länglig waria och et derpå grundad! allmännare behof, ibland snart sagt alla claier Medborgare, gjort dem til en flags nödwändighets-waror, och de defiutom rcr dan stola wara belagde med tillökte afgifter, utom de i Tull-Taxan förut bestämde.
Jag har i det stället trott, at Tullen pä Win, utländsta Tobaksblader och Slenkohl, stulle kunna tala en liten tilökning, som upfylde behofwer af den nu erforderlige Lonclen.
Efter hwad jag har mia bekant, Utgör införseln af Win 5002 amar om äret.
Enligt 1799 ars Sjö-Tulls-ckaxa betalas 12 R:d. i Tull per am.
Det är mig icke okändt, at, Utom den i laxan utsatte Tull- afwen andre afgifter äro med införseln förenade; men jag tror dock, at en tilökning i Tullen af 1 N:d. för hwarje inkommande am Win, Arack och Romm, stulle gansta wäl bära sig och högst oberydeligen werka pa försäljningspriset, da det icke gör mer än circa 10 r:st. pä kannan, men ändock stulle inbringa 5200 R:V. om arer.
Och denne inkomst stulle än widare ökas, om de nu til införsel förbudne finare Winer finge införas emot 1 R:d. tilökning för hwarje am i den Tull, som 1799 ärs Sjö-Tulls laxa utsätter-
För min del har jag trott det förtjena upmärksamhet, hurusom nästan alla finare Winer, ehuru til införsel förbudne, likwäl snart fagt allmänt nyttjas, ätminstone wid alla större mälrider och anrättningar.
Da ändamalrt med förbudet således icke winnes, wore det efter min tanka för Kronan förmänligare, ar tillåta fri införsel deraf emot Tull, an at med et fortsatt förbud wäcka begäret efter deH ärnjutande och rera Lurendrägarens winnings lystnad.
Jag har äfwen trott, ar en Tull-förhöjning af 1Z76 Derr 29 Mars. e. m. af z r:st. för hwarje Skålpund af inkommande ukländska Tobaksblader stulle kunna äga rum.
Efter den underrättelse jag härom mig förskaffat, utgör införseln hakas omkring i Million Skålpund vm aret och för hwarje Skålpund betalas nu i Tull 2 h. i r:st.
Den af mig föreflagne
Tull-förhöjning skulle utgöra 10,000 R.d. om äret.
Widare har jag ansett en tilökning i Tullen för Engelska Stenkohl icke wara olämpelig, dawi inom Riket aga egne tilgangar pä denna wara tili de med mycken omsorg och kostnad uparberade Stenkohls-Werk, som synas förtjena denna upmUntran och omwärdnad..
För hwarje sadan Tunna erlägges nu enligt 1799 ars Sjö-Tulls-^-rxr 6 r:st.
Jag förestår en tilökning deri af 4 r:st. per Tunna.
Och som arliga Importen häraf Utgjort omkring 90,000 Tunnor, fä skulle häraf blifwa at päräkna 7,500 R:d.
Jag föreser, det inkast häremot med mycken anledning kan göras , at i wär närwarande politista ställning föga och kanske nästan ingen import af Engelska Stenkohl torde äga rum, och således den häraf päräknade inkomst förfwinna.
Men wi torde böra hoppas, at vmstandigheterne stola förändra sig, och den dag kanske icke wara sä aflägse, som skall ätergifwa Europa den lange saknade och af alla sä högt efterlängtade Freden, under hwars skydd Handels-Ke1-ttionLnre snart stola äterställas i sitt/förra sklck.
Emedlertid har jag trott, at til fyllande af hwad som skulle komma at brista i min Ockcul, en stämpel-afgift pä Kort af 2 H. leken skulle kunna äläggas, och at om de af mig nu upgifna förslag ändä icke skulle inbringa den päräknade Summan, dec bristande mätte lagas af de uti 9:de Hufwud-Ti tuln - Den 29 Mars. e. m. rz?7 tuln af Niks-Staten anflagne medel.
I min tanka hafwa de der upräknade Jordbruk, Handel och Näringar et sa nara sammanhang med Herr Professoren OoÄor ^iLkvenkeltg försiag, at hwad som deraf tages, til befrämjande af werkstalligheten, ingalunda kan anses blifwa anwandt pa et främmande föremål; och jag wagar för min enstildta del hysa den underdåniga öfwertygelse, at Kongl. Majus faderliga hjerta och ömma tänkesätt för sitt Folk skall med Nådigt wälbehag omfatta er försiag, som leder til beredande af desi trogna undersätares bade narwarande och framtida wälgang.
Jag underkastar dessa mina ödmjuka tankar en högre och uplystare granskning, och jag stall med erkänsla emottaga hwarje anmärkning derwid, som asyftar ändamälets winnande pa et bättre och fullkomligare sätt.
Jag har emedlertid härigenom sökt upfylla den pligt, som mina samfunds-förbindelser alagga mig emot mine fattigare och behöfwande likar, och jag stall uri der rena upsätet af mitt bemödande njuta den enda belöning mitt hjerta önskar.
Stockholm den 26 Mars ibio.
Kuädoclc.
Uplastes och lades pa bordet följande ifrån RiddarHus-Utstoltet ingifne Hörsamste
Ridderstapets och Adelns Komiss af. den iz innewarande, får Urstottec härmed til Högloft.
Ridverstapec och Adeln afgifwa sa wäl en förnyad och fullständig KogEion af Riddarhus-.
Ordningen, i öfwerensstammelse med ve består - iZ78 Den 29 Mars e. m. sint Ridderffapet och Adeln ivid öfwerläggningarne derom fattat; som ock et förslag til den underdåniga ffrifwelse, hwarigenom Högloft.
Ridderffapet och Adeln wilja dera utbedja Kongl. Majus
Nådiga stadfästelse.
Stockholm den i; Martil iFro.
Pä Riddarhus-Utffottets wagnar, 8. ^osenliLne. L. v. Wabrenäorik.
Lias 1-i,§er§träle. kvl. 6.
I^gl^enber^.
Sedan genom de under loppet af denna Riksdag antagne och stadfastade Grundlagar RiddarhusOrdningen af är 1686 blifwit uphäfwen och äfwen befinnes i flere delar nu mera icke lampelig, har Ridderffapet och Adeln warit betänkt pä författande af en ny / som, i fullkomlig likstämmighet med dehe Grundlagar, hädanefter kunde til efterlefnad antagas; och i anledning deraf sig emellan öfwerenskommit om det Förstag, som, i underdänighet bifogadt, til Eder Kongl. Maj:t öfwerlemnas, med underdänig anhällan, at Eder Kongl. Maj:t derä täckes meddela sin Nädiga stadfästelse.
Ridderffapet och Adeln framhärda rc. Riddarhus-Ordning. §. 1.
Dä Riddarhuset äger hwar och en introäucsraä
Att genom detz HufwudMan
Säte och Stam. ma efter den i Matrikeln stadgade ordning, först Grefwarne, derefter Friherrarne, och sedan de ofrige af Ridderffapet och Adeln. §. r.
Den 29 Mars. e. m. rz?9 §> 2.
Dl undwikande af M irring Ättemännen er mellan, hwilkendera för Ätrens Hufwudman bör anses, stall, såsom förr warit wanligt, äldste
Sonen och efter honom hans äldste Son, och sa man efter man, sa länge någon lefwer som ifrän äldste
Donen pä mans-limen härstammar, altid,wara Ärtens Hufwudman, men derefter närmaste Ättemän af äldsta qwarlefwande grenen, och haus man. liga efterkommande, pä lika sätt efter hwarannan.
För de i sednare tider, före antagandet af den nn gällande Regerings-Formen af den 6 Junii 1809, til Greflig eller Friherrlig wärdighet uphöjde Atler, kommer Hufwndmanna-rättigherei, för de yngre och icke til högre wärdighet uphöide Ättegrenar, at gä i rät nedstigande linea pä Swärdssidan frgn den hwilken nu Hufwudman är, men de öfrige Ättemän, af de til högre wärdighet uphöjde, at stä såsom LxpeÄaMer kil dest deras ordning i den högre wärdiglmen inträffar.
Hwad ater widkommer de Ätcer, hwilka efter Regerings-Formens antagande blifwir med Adelstap, eller Greflig eller Friherrlig wärdighet förlänte, sä förhälles med dem efter der som i Regerings-Formens z?
H. finues stadgadt. §. Z.
Kan eller wik Hufwudman ej infinna sig da Riksdag hällas stall, äge den dä rättighet, som af Ärten honom pä manssidan närmast är och tilstädeS kommer at, man Fullmagt, Sate ä Riddarhuset för kamille» intaga, hwartil han wid den, i 16 H. af denna Riddarhus-Ordning, stadgade första anteckning, sig, personligen anmäla bör.
Hafwer ingen sädan Ättemän dä sig veml anmält, ä ge Sjette Bandet.
IZ82 Den 29 Mars. e. m. ge Hufwudmannen ensam ^rättighet, at af nägott annan Imi-o6ucei-aä Adlig Att, behörig FuIImägtig för Attén förordna, hwilken Fulimägtig, ester det han antingen wid den i första mom. af 17 §. föreffrifne andra anteckning eller derefter mi RiddarHus-Utssottet sig anmält och Jnträdes-xoller erhållit, sedermera ömarken af Hufwudmannen sjelf, eller någon af de öfrige Attemannen fran Säre och Stämma för kamille», under den Riksdagen rubbas ma.
I den händelsen aile fullmyndige af Attén Fullmagten tillika Med Hufwudmannen understrifwit, bör en sadan Fullmagt genast wid första anteckningen antagas.
Lag sannna ware, om Hufs wudman som är ensam af sin Att eller ensam wiö den alder 18 §. utstakar, Fullmagt urgifwer. §- 4- . . Hafwer Hufwudmannen ej upnatt tjugu ek ars alder, äge da fullmyndig
Man af Alten, hwilken Hufwudmannen, pa sätt 2 tz. utstakar, närmast är, at utöfwa all Hufwudmans rätt,- imil dest denne kommit til den alder, at sjelf kunna Säte inlaga enligt 18 §. af denna Riddarhusordning.
Finnes ingen annan behörig och til laga alder kommen af Attén, da äger Hufwudmannens lagligen tilförordnade.
Förmyndare, i fall han är af Adlig Imroällcemä Alt, rättighet ar intaga ksmillens Sate, och i händelse han sjelf ar Hufwudman för ätt, eller fiafwer förfall, ar förordna behörig Fullmägkig.
Ar Förmyndaren Ofrelfe Man eller Hufwudmans Moder, som enligt Lag förestår hans gods, da äge först hans närmaste Fäderne- och derest sadan ej finnes, hans närmaste Möderne-Frände.af Adlig börd, ak Fullmägrig för Hufwudmannens Ätt förordna.
Lag samma ware i händelse Hufwudman - Den 29 Mars. e. m. izzr 'man sä korrt rid före utsatt Riksdag skulle genom döden afga, at
Förmyndare för hans omyndige
Son ej annu hunnit förordnas. §- 5- Upstar wid anteckningen twist oln Hufwudmanna-rätten, bör den af det blifwande Riddarhus-Utskoltet efter 6enL2lo^ista föranledande pröfwas och emedlertid den af Alcen antecknas , som efter de för hand warande 1»bellsr befinnes wara den äldste, imil desi med antagliga bewis den andre sin bättre ratt lil
Säte och Stamma styrkt. §- 6. ^ Hafwer Hufwudman wid laga rid, för sin Att Fullmagtig förordnar., da ma han ej under hela den Riksdagen sjelf för Attén
Säre intaga, ännu mindre af denne således öfwerlatne rättighet ömsom med Fullmägrigen sig begagna.
Hafwer den antagne Fullmägtigen utrikes rest, eller under Riksdagen genom döden äfgatt, eller derifrån efter styrkt laga förfall, och erhållit tilstand, i allo afrest; da mä Hufwudman, sedan han sadant lagligen inför Riddarhus-Utffotter intygat, sitt Säre och Stamma sjelf intaga eller ock annan behörig Fullmagtig förordna.
Utgår Adlig Akt pa Swardssidan under warande Riksdag, da bör Fullmägtigen lemna det Sate han a Riddarhuset för Arrén innehaft, och kan således derefter hwarken i egenffap af Bankman, klleÄor eller Ucskotts-Ledamor biträda.
Skulle en sadan Fullmagtig för annan Arr sedermera Fullmagt erhålla, ar ej någor hinder för honom at ä nyo til flik befattning kunna waljas. § 7- Den, som sjelf Hufwudman för en Att är, mä -Z82 Den 29 Mars. e. m. ma ej ätaga sig
Fullmägtigffap för en annan, utan blifwe hwar och en Hufwudman ivid sin Ätt och sitt ställe, äfwensom den, hwilken til Fullmagtig för annan Att an,tecknad blifwit, sedermera,ej ma intaga sin egen Atts rum eller för annan
Ätt sig säsom Fullmagtig anmäla, derest han ei pä satt benna Niddarhus-Ordning utstakar, blifwit frän ber förra Fullmagtigstaper entledigad. Blifwer
Fullmägtig under pästäende Riksdag, genom förra Hufwudmannens afgäng, sjelf Hufvudman för sin Ätt, dä frgntrade han Fullmägtigffapet och intage sin egen Atts rum och ar afwen derigenom stiljd ifrån den befattning af Bankman, LleÄor eller NrffotlsLedamot, som han i egenskap af Fullmagtig förut kunnat innehafwa. §- 8.
Ar Hufwudman wid
Domstol anklagad eller lagligen förwunnen ril brott, som ä desi heder och ära ga, eller ar brottet af den egenssap, ar det efter Lag ej kan med penninge-bvter försonas, bör honom' för hans person ej intrade a Riddarhuset rillätas förr, än han derifrån fullkomlig befrielse wunnit; åge ej heller förr magt Fullmagtig/örordna, utan tilkomme dä den närmaste af Ätten at betz Sate pä Riddarhuset intaga; ar äter Hufwudmannen den enda af Alten, ware da detz rum ledigt.
Lag samma ware med den, som för annat fel blifwit Sate och Stamma bland Ridderskapet och Adeln förlustig förklarad.
H. 9- Hafwer nägon Adelsman afstatt sin egendom til sine Borgenärers förnöjande, mä han under det frägan derom wid Domstolen anhängig är,hwarken för sin eller annan Ätt intaga Sate pa Riddar - Den 29 Mars. e. m. iZ8z dårhuset och ej heller Fullmagt utgifwa. Hafwer
Domstolen frikänt honom frän sine Borgenärers widare kraf, äge han, sevan Dom derom wunnir laga kraft, uti sine förra rättigheter inträda; Haft iver ater
Domstolen ej befriat honom ifrån framrida answar eller är han dömd för bedrägligt förhällande, mä han i bäda deha fall ej äga ar för sin Ätt rum pä Riddarhuset intaga; i det förra fallet, sä wida ej andre Ättemän af Slägren finnas, mä han Fullmagt til annan behörig man utgifwa. §. 10.
Dör un.der pästäende Riksdag Hufwudman, som sig för Attén anteckna lätit, äge.den som Huft ivudmanna-rätten tilfailit at sig för Attén anteckna läta etter laglig Fullmägtig förordna. §. n. .
Alla de Lommenäeur8-Atter, hwilka tilkommit före den 6 Junii 1829 eller den dag dä den nu gällande Regerings-Formen blef af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer fastställd och antagen, äga at bibehälla det högre Säte ä Riddarhuset, som dem blifwit för detta tillagdt; men de Adelsmän, som ifrän ofwannämnde dag blifwit til commsncleurer utnämnde, eller hädanefter Utnämnas, förblifwa wid deras
Ätter och förra rum deruti, utan at deras uphöjelse til Lommenäeurs - wärdigheten mä gifwa anledning lil bildande af en ny Ätt a Riddarhuset, hwarken för dem sjelfwe eller deras manliga Ätteläggar. §. 12. Blifwer någon Hufwudman för Adlig Ätt til Friherre uphöjd, dä intage närmaste Hufwudman, derest sädan finnes, Säte och Stämma för Adliga - iz84 Den 29 Mars. e. m. ga Akten.
Pä samma satt förhälles äswen enär Friherre uphöjes til Greflig wärdighet. §, iz.
Afwjker den utur Riket, som haft Sate och Stämma pa Riddarhuset, utan at hos Konungen i underdånighet legd söka, åge den som af Akten närmast är at intaga Sate pä Riddarhuset eller Fullmägtig antaga.
Reser äler Hufwudmannen utrikes antingen i Konungens ärender eller med wederbörligr tilstand för enffilda angelägenheter, åge han rätt förordna någon annan behörig at i sitt ställe Ärtens Sace intaga. Hafwcr ej Hufwudman i denna del förordnande gjort, ware da hans närmaste Ättemän berättigad at för Attén sitta fä lange Hufwudman. utrikes wistas, Ar nägon Swensk Adelsman, som tillika är Hufwudman för sin Ätt, i fremmande Herrffaps tjenst antagen, da ager han, enär han wid Riksdagen sig infinner och sa wida han här i Riket bofast och för sin person skattffrifwen ar, at Säte och Stamma pa Riddarhuset intaga.
Förekommer der nägon sak til öfwerläggning och beslut, som samma Herrskap angar, bör han under det den förehafwes afhälla sig fran sammankomsten sa m plena, som i Utffort, derest han ttl et sädant blifwit wald.
Gör nägon med Konungens samtycke annan Ofwerhet Tro- och Hnldhets-ed i anseende til i annar Land innehafwande egendom, ware Lag samma, sa wida han äswen härstädes Fastighetsegare är; och pä der saker underrättelse uti Vesta fall ma wara at kilgä, bör genom Konungens Styrelse, Riddarhus vii-eckionon sädanc wid hvarje händelse tilkannagifwas, §.15.
Den 29 Mars. e. m. 1385 §« 15.
Flyttar någon Hufwudman för Ätt sitt bo och hemwist och sätter sig utrikes neder pä sätt 32 §.
Uti 1723 ars Adliga privilegier stadgar, hafwe han och hans barn, som med honom utrikes aro, förlorat Sate bland Ridderstapet och Adeln, fastan han eller de fastighet har.i Riket aga ffulle.
I siik händelse ma närmaste Amman Sate och Stam» ma för Attén pä Riddarhuset intaga.
Kommer Hufwudman eller någon af hans manliga Bröstarfwingar äler i Riket igen, sätter sig har neder och Konungen med ny Tro^ och Huldhets-ed sig förpliktar, inträde han i sina förra rättigheter, sä wida hans upförande utrikes ej gjort honom tilen siik förmon owaryig. §. 16, Sä snart Landtmarstalk, enligt 52 tz. af Regeringsformen och 23 §. qf Riksdags-Ordningen, bliswit af Konungen i Räder utnämnd och af dr twänne äldsta närwarande Grefwar, til hwilka Kongl. Maj:t honom öfwerlemnar, til Riddarhuset beledsagad, emottages han derstädes wid ingängen, af RiddarhusMireAionen, Riddarhus-Lecreteraren och de öfrige kil Riddarhus-OantLliet hörande personer.
Derefter utser Landtmarstalken en Grefwe eller Friherre samt twänne af Adeln, hwilka jemte trenne af Riddarhus-vireÄsurerng,, Riddarhus-8ecreteraren och Riddarhus-pisc-ilen efter föregängit ansiag, den paföljande dagen wid Utsatt tima sammanträda under Landtmarstalkens ordförande för at börja anteckningen.
Härwid stall den ordning följas at uprop ster efter en, pä alla lefwande Atler författad Matrikel och börjas med Grefwarne, derefter Friherrarne och sedan Ridders- och Adelsman - rz8§ Den 29 Mars. e. m. man efter den ordning de pä Riddarhuset sate agada hwar och en wid npropet framträder later upteckna sig til förnamn och corner. eller tilgranffning aflemnar sin erhallne Fullmagt, hwarefter ho» nom tildelas en med Ripdarhusets 8i°ill pätryckt kollet, med påskrift af Attens numer och namn, med den antecknades förnamn samt numer pä den Bänk, der hans ställe ar honom anordnad!.
Ej ma någon til anteckning anmälas, som sig wid Riksdagen icke personligen infunnit eller bollet för honom urgifwas.
Den, som ej instält sig wid första upropet, kan anmäla sig wid der andra, som genom anslag kungöres. §. i?.
Dagen förr än Konungen i Räder kallar Ständerne pa Rikssalen, sker äfwen en dylik anteckning med twänne uprop, dock ej under pästaende plenum.
Sedan ma ingen anteckning tillatas förr, än Riddarhus-Ulskorret är förordnad!, hwil-- ker genast ske bör, sa snart LleÄorerne walde äro.
Detta Utskott bör ock endast för anteckningar sammanträda en half rima före hwarje utfatt kleoum efter Riksdagens utblasande.
Ej ma nägon afRiddarhus Betjeningen, wid answar, enskildt och utan Riddarhus-Utskottets samtycke, lil nägon, eho der wara ma, koller utgifwa; börandes i öfrigt noga rilses, ar den som koller ordentligen erhåller, äfwen genast och ofelbart warder i Uprops-listan antecknad. §- i8.
Ingen äge rätt, hwarken såsom Hufwudman ^ör egen eller såsom Fullmägtig för annan Att a Niddarehuser Sate intaga förr, än han fyllt 25 ar.
I följe häraf äiiggcr den, som första gängen - Den 29 Mars. e. m. 1387 gen sig til Riksdagsman anmäler, at om sin alder, i fall sadanc ästas, uple bewis genom Utdrag af Kyrkoboken ifrån den Församling der han född är.
Finnes e) Kyrkobok eller är den genom wadlig händelse förkommen, gällr bewis af någon Konungens Embetsman i orten, men icke i annat fall ma detta bewis antagas än da Kyrkans Hand» lingar werkligen genom wada förkommit.
Upwisas härom oriktigt betyg, hänssjmes saken til wederbörlig
Domstol, och den oriktigt betyg företer, ware, jemte det at han bör anses efter Lag, Säre och Stämma a Riddarhuset den Riksdagen förlustig.
Innehålla de wid Riddarhuset befintlige 6ensaIogiLi' härom fullständig underrättelse as dag och aratal, är ej annat bewis, af nöden.
Enär Hufwudman för Att fyllt,21 ar, mä han, sa wida ej andre fullmyndige Ättemän finnas, äga rätt behörig Fullmägtig förordna.
Den, som oaktadt han til laga alder kommen är, blifwit under Förmyndares ward och inseende af behörig
Domstol stäld, mä ej hwarken sjelf Säte intaga eller Fullmagt utgifwa. §>
Ej mä nägvn Fullipagt för gällande anses och antagas, som icke af Ättens werkliga Hufwudman eller dertil, enligt denna Riddarhus-Ordning, berättigad är, blifwit utgifwen; börandes Fullmagten, antingen med Utgifwarens stil öfweralt strifwen och understrifwen eller lagligen bestyrkt, vwilkorligen wara författad efter följande kormulair:
Dl den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i dl. stall hallas och rager sin början den (dag och är) befullmägtigas härmed (csraLLr och namn) at för Grefliga 1 , Friherrliga!
Ätten bl. dl. intaga Adliga ^
Säte iZ88 Den 29 Mars. e. m.
Säte och Stamma pä Riddarhuset, hwarwidhan ovilkorligen förpligtas at stalla sig til efterrättelse den af Kongl. Mast och Riksens Ständer antag» ne och beswurne Regerings-Form af den 6 Junii 1809 jemte Riksdags-Ordningen af den 12 Februarii iZio och öfrige gällande Grundlagar.
Ort och äatum, Namn.