Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således ej finna annat, än att hvad Utskotten föreslagit i denna del är ganska riktigt.
Men åtskilliga andra förhållanden finnas, på hvilka jag tror, att Utskotten hade bordt fästa mera vigt.
De hade mera bordt fästa sig vid första punkten i motionen, samt det så, att förhållandet måtte blifva lika öfver hela Riket.
Jag ser ej, hvarföre uti en sådan sak, som denna, någon olikhet bör äga rum emellan olika Provincer, och hvarföre man ej skulle medgifva förändringen, då motionen derom är gjord af en Riksdagsman från en af de orter , hvarom här är fråga.
Jag kan ej förena mig uti den grundsats Herr von Hartmansdorff yttrat, att alla inkomster, vare Ridd. o. Ad.
Band. a5 386
Den 10 November j. rn. sig genom énskilte begifvanden eller allmänna bidrag, vare sig till allmänna, eller endast vissa district-ändamål böra lika behandlas, och lika undergå granskning af det allmänna.
Jag tror att Statens mellankomst i enskilta angelägenheter icke oftare bör äga rum, än då den ovilkorligen erfordras.
Ett motsatt förhållande skulle endast öka Embetsmannaskaran.
,Än mindre tror jag annan rätt öfver enskilta dispositioner tillkomma Staten, än att hindra sådane , som uppenbart äro skadliga, och vaka öfver de öfriges helgd.
Således kan jag ej annat än instämma med Herr Hierta, blott med det / tillägg, att om något skulle tillkomma Staten att granska, i afseende på de enskilta Kyrkornes medel, vore det endast de allmänna anslagen.
I anledning af hvad Herr Hjerta anfört, att det vore gagneligt för Riket i allmänhet, om Församlingarne ägde att granska Kyrkoräkenskaperne, så får jag upplysa, att detta redan tillkommer dem.
Hvad sluteiigen beträffar det skäl, som blifvit anfördt, att personer från de om talte orterne väckt motionen, så får jag såsom en motsatts påkalla vittnesbörd äf Reservationerne, att personer ifrån de samma orterne biträdt min mening.
Det är blott i anledning af den vidsträcktare granskning, hvilken Herr von Hartmansdorff
Den 10 November f m. 387 yrkat, som jag får yttra, att nödig granskning redan existerar.
Såsom Herr Ribbing anmärkt, bafva Församlingarne denna rätt, och räkenskaperne skola vid första socknestämma efter Valborgsmässa uppvisas, granskas och godkännas.
Oaktadt detta godkännande och gillande, förrättas ännu tvänne revisioneraf Embetsmännen , nemligen af Prosten vid visitationen, och af Biskoppen, när general-visitalion göres, så att alla de anmärkningar som undfallit Församlingen, kunna göras, när Embetsmännen granska.
Hvad angår sådane medel, som utgå af Staten såsom Kronotionde, Vin och Byggnads-säd, så inlemnas derom särskilt rapport, hvarje år, hvilken förmodeligen går till KammarRätten.
För alla enskilta donationer aflemnas nu mera också årligen redovisning, sorn insändas till Consistorierne, och derifrån afgå till Stockholm.
Således återstår blott conto - couranten för ringning, bårkläden, m. m.
Dessa specialer utgöra stora luntor, och skulle de alltid inlemnas till revision af Kammar-Rätten, blefve det ett grufligt göra; jag är fullkomligt öfvertygad, att om Embetsmännen, Prosten och Biskoppen fullgöra de dem ålagda skyldigheter , ingen ytterligare controllerande autoritet skall behöfvas.
Det förundrar mig, att höra vederläggas, hvad jag icke sagt.
Jag har ej yttrat, att förhållandet i det gamla Sverige är sådant, att ju Församlingarne ej 383 Den 10 November J. nu få granska räkenskaperhe; men jag har sagt, all en sådan granskning icke göres i de eröfrade Provincerne, utan af Kammar-Rätten.
Jag ville likväl tillägga, att en granskning, vid. en uppläsning inför en Sockenstämma, icke kan svara emot en granskning af Församlingens utvalde Revisorer!
Nu hafva Utskotten tillstyrkt detta öfverallt.
Derföre anser jag, att
Betänkandet bör bifallas i den delen; men tillika tror jag, att Utskotten ej gjort nog afseende på första punkten, och anhåller derföre om återremiss.
Det förhåller sig ej så, som Herr Hjerta yttrat, att Utskotten tillstyrkt detta i de conquetterade Provincerne, men i liela Riket.
Det är en rätt, som man redan äger; nu skulle det blifva ett åliggande.
Jag anhåller, att den punkten af Betänkandet måtte å nyo uppläsas.
I anledning häraf upplästes Utskottens Utlåtande uti den af Herr Hjerta omför malte del.
Ridderskapet och Adeln lär nu hafva hört, att det egenteligen är för dessa 5 Län, som stadgandet är gjordt, men hvarföre det är nämnt i allmänhet, är, att det äfven finnas andra Provincer, såsom Jämtland, där förhållandet är emilian - Den 10 November f. m. 38c, da.
Derföre är det riktigt, att i den delen Betänkandet bifalles, ty det åstadkommer en likhet öfver hela Riket; men jag anser att Utskotten hade bordt fästa mera afseende å motionärens egenteliga förslag och yrkar således återremiss.
Ehuru jag ej rätt för stod , huruvida Herr Hjerta genom uppläsningen var öfvertygäd eller ville vara det, får jag erinra, att här står:
Församlingarne i Riket.
Som Betän kandet förmodeligen blifver återremitterad^ anhåller jag, att få bifoga några anmärkningar.
Det har blifvit sagt, att det skulle Öka göromålen, om Kammar-Rätten borde granska Kyrköräkenskaperna i de eröfrade Provincerna ; men förhållandet är att de redan granskas i detta Verk: således förblifva dess göromål desamma.
Man kan ej eller säga, att det är likgiltigt för det allmänna, huru Kyrkornes medel användas.
Om det skulle hända, att en Kyrka brunne, och Församlingen ej agde medel, att åter uppbygga den, så blefve förmodeligen allmänna collecter påbjudna, hvarigenom det allmänna ändock sluleligen finge dertill bidraga.
Hvad angår granskningen af andra Kyrkors medel än de, som finnas i de eröfrade Landskapen, så, om det än är Biskoppar och Prostar ålagdt, att göra visitatiöner, lära de dock ej ofta äga rum.
Derföre vet man sällan 3g°
Den 10 November f. m. huru medlen blifvit använda oftare, än vid Pastors-ombyten, då en cassa-uppgift skall insändas till Consistorium.
Imellanåt finnes ingen, som efterser, huru det tillgår med dessa räkenskaper.
De enskild ta Församlingarne förlora derigenom, och Samhället derjemte.
Det är ganska nyttigt, att Kyrkornas räkenskaper granskas, och det sker äfven, men att det skulle ske först i Lands-Contoiren, och derifrån åtfölja Landsboken till Kammar-Rätten, bereder en sådan volume af papper, att troligen Statens räkenskaper ej blifva behörigen granskade.
Den som känner, huru stora Landsböckerne äro, skulle ej tillstyrka, att deras volume ännu ytterligare skall ökas.
Hvarken Statens intresse eller Socknens skulle vinna, ty derigenom blefvo inga räkenskaper tillbörligen granskade ; det skulle ej kunna medhinnas.
Det är derföre bättre, att, som nu sker, låta visse personer i Socknen ordenteligen granska socken-räkenskaperne.
Finnas några missbruk, så anmälas de hos Landshöfdingen, som då förordnar, hvad som fordras till rättelse.
I händelse hela discussionen skulle komma under Utskottens pröfning, vill jag vidfoga en upplysning, i anledning af hvad Herr von Hartmansdorff anfört.
I Westerås Stift insända Pastorerne årligen till Consistorium extracter af K yr - Den 10 November f. m. kans afslutade räkenskaper.
Inkomsterna och utgifterna upptagas under sina hufvudtitlar, och balancerna specificeras.
Det är således lätt för Consistorium att s.e, huru Kyrkans medel förvaltas och der rättelse tarfvas, är den lätt tillvägabragd.
Vid Prost-visitationerna äfven som vid General-visitatiönerna granskas alla specialer och alla verificationer.
Hafva missräkningar ägt rum, så lättas de, fastän Församlingen sagt, att räkenskaperna blifvit uppläste och godkände.
Jag känner ej, huru härmed förhålles i andra Stift; men skulle samma ordning der införas, så vore det visserligen onödigt, att med räkenskapernes granskande besvära KammarRätten.
Herr Gref ven och Landt - Marskalken frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg Ijag- och Oeconomie-Utskottens ifrågavarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, lill Utskotten återremitteras.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 28 sistledne Oclober under N:o 216 afgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning äf gjorde anmärkningar vid Utskottens förut méddeldte
Den 10 November f. m.
Betänkande i frågan om Näringsfriheten samt dermed gemenskap ägande ämnen.
Herr von Hartmansdorffj August, anhöll, att Utskottens Utlåtande mätte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum.
Herrarne Uggla, Göran Gustafa och Hjerta_, Gustaf „ förenade sig med Herr von Hartmansdorff.
Herr Grefven och Landt - Marskalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorde begäran, att Utskottens Utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 49 §•
Riksdags-Ordningen förvägras.
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 3o sistledne October under N:o 2o3 aflåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, hemställan , angående Riks-Ståndens serskildte beslut, i frågan om jemnkning af Extra Roteringen i Riket.
Den 10 November f m.
Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, under förblifvande vid dess i detta ämne förut fattade beslut, samt med godkännande af de utaf Utskottet föreslagne voterings-propositioner, öfverlemna frågan till Förstärkta Oeconomie-Utskottets afgörande.
Vid förnyad föredragning bifölls följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 6 dennes på bordet lagde, Utlåtanden : Från Stats-Utskottet:
Af den 3o sistledne October: JNf:o 578.
Angående Statsregleringen i allmänhet, samt förslag till Riks-Stat för år 1824 och följande åren intill nästa Riksdag.
Af den 4 dennes: N:o 5jg.
Angående medel till förskott å anslaget till Götha Canalbyggnad för nästkommande år. 3g4 -Dett 10 November e. m.
Från B evillnings-Ut skottet:
Af den i3 sistledne October: N:o 52.
Med förslag lill en ny Författning angående
Bran vinsbränningen och de derföre bestämda afgifter.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan 2 eftermiddagen.
In fidem ProtocoIIi O. J. Lagerheim.
Måndagen den io November.
Upplästes till justering och godkändes följande Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdånige skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 3oi.
I anledning af väckt fråga om Statens ansvarighet för enskildes afpubljque Embets- och Tjenstemän förskingrade medel.
N:o 3o2 Angående Tulluppbördens inlefverering till Riksgälds-Gontoiret m. m.
Den 10 November e. m. \ 3g5 N:o 3o4- Rörande ändring af 4 §•* i3 Capitlet Giftermåls-Balken.
Angående ordningen för stadfästelse å, samt för ändrings sökande uti stängsel-delningar, verkställde af Landtmätare.
N:o 3o6.
I anledning af Kongl. Maj *ts Nådiga Proposition, angående upphäfvande af 8 §. i i Cap. Utsölyiings-Balken, samt ändring af 2 §. i 45 Cap. Missgernings-Balken, samt af öfverskriften tili sistberörde Capitel och Balk.
N:o 'Soj. Angående Församlingars befrielse i vissa fall från skyldigheten att bygga eiler underhålla Tionde-lada m. m.
I anledning af väckt fråga, om utvidgad frihet till Väder-Mjölqvarnars uppbyggande, med rättighet att derå mala för tull.
I anledning af väckt fråga om Gottlands Hemmansegares skyldighet, att underhålla Lastagebryggor vid de på Ön varande Landthamnar m. m. N:o 3 io.
Rörande utsträckning i den Blekingska Allmogen förunnade Seglalionsfrihet.
Den lo November e, m.
Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämnde Utsott inkomne, samt den 6 dennes på hordet lagd'e, Utlåtanden:
Fi •än Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten :
Af den x dennes: N:o 53.
I anledning af väckt fråga om införande här i Riket af Drawback eller restitution af tull för råämnen, då de förädlade utföras.
N:o 54- I anledning af väckt fråga, alt Salt och Sill mätte fä tullfritt införas.
Frun Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet:
Af den i dennes: N:o 204.
I anledning af gjorde motioner om skyndesammare verkställighet af en i Nåder anbefalld åtgärd, till beredande af utvidgade handelsförhållanden emellan Sverige och Norrige.
Företogs ti il pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskottets den r dennes under N:o 205 afgifne, samt den 6 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion 0111 bebofvet af nya Den 10 November e. m. 397 åtgärders vidtagande till förekommande af oäkta barns långsamma förstörelse i Stocka holm, genom nöd-oell elände.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf : Oeconomie-TJtskottct har, säger det, icke tilltrott sig, att till alla delar tillstyrka bifall å min motion, emedan det fruktar, att detta ej skulle stå tillsammans med den Listruction, sorn finnes för Directionen öfver Stora Barnhuset i Stockholm.
Jag torde derföre få förklara, att jag väckte motionen just för att vinna någon ändring i denna Instruction, sorn förbjuder att för Barnhus-inrättningen använda det aldraringaste af Fattigmedlen.
Dessutom har Utskottet tillstyrkt bifall till min motion, så vidt det kan stå tillsammans med Barnhus-Inrättningens fördel.
Men det var icke Barnhusets petunia ra fördel, jag afsåg, utan mensklighetens.
För öfrigt är det högst anmärkningsvärdt, att en olycklig värnlös qvinna skall, om hon vill insätta sitt harn på Barnhuset, ställa borgen för betalningen.
Jag förutser, att det skall oftast blifva nästan lika svårt för en sådan, att ställa borgen, som att på en gång erlägga contant den bestämda summan.
Jag hade dessutom föreställt mig, att om qvillman vore ställd under Policens uppsigt, skulle denna nog tillse, att afgiften ordenteligen erlades eller ock ultogs, så långt tillgångar funnos; och der ej något mera 398 Den 10 November e. m. fanns att taga, der hade man åtminstone emellertid räddat barnet ifrån undergång, och kanhända modren ifrån brott.
Men sorn detta är ett önskningsmål, hvilket ankommer på Kongl.
Maj:ts Nådiga godtfinnande, så vill jag icke yrka återremiss eller sätta mig emot bifall till Betänkandet.
Friherre Cederström_, Jacob: Då Herr Cederschjöld icke bestrider antagandet af Utskottets Betänkande , anser jag öfverflödigt, att besvara, hvad han yttrat.
Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition, till bifall af OeeonomieUtskottets förevarande Utlåtande ; hvilken proposition med Ja besvarades.
Föredrogos å nyo och gillades följande Stats-Utskottets den 3o sistledne October och den i dennes afgifne , samt den 7 der {>å följde eftermiddagen på bordet lagde, Utåtanden: N:o 58r.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldle Betänkande, rörande sökt anstånd med betalningens erläggande för erhållen undsättningssäd från Allmänna Magasins-Inrättningens förråd.
Deri 10 November e. m. 390 N:o 584- I anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående fortfarande af det Convoy-Commissariatet beviljade Crediliv.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsocli Oeconomie-tJtskottets den 18 sistledne October under N:o 200 afgifne, samt den 27 i samma
Månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, om inrättning af Porto Franco, samt åtföljande Nederlagsrättigbeter för Ön Gottland.
Med min net uppfyldt af livad Gottland fordom varit den tid , då Wisby intog en hedrande plats i Hanseförbundet, då på denna medelpunkt af Östra och Vestra Europas bandel stora rikedomar hopades, hvaraf spåren ännu finnas i präktiga ruiner, då dess anseende i Europa var så stort, att Wisby Sjörätt blifvit grunden för de flesta länders, kan jag icke neka mig uttrycket af den lifliga önskan, att om icke närvarande förhållande tillåta Gottland återblifva, hvad det en gång varit, det åtminstone måtte blifva hvad tidsomständigheterna medgifva.
Och då denna fruktbara
Ös läge, förträffeliga hamnar m. m., just tyckes hafva danat den till en nederlagsort, i synnerhet vigtig, då krig eller 4oo Den 10 November e. m. andra orsaker försvåra våra Östra grannars direkta handelsförbindelser, så får jag vördsamt anhålla om afslag på Utskottets Betänkande, och bifall till hvad Friherre Cederström föreslagit.
Jag bar uti min vid ifrågavarande
Utlåtande bilagde nyss uppläste reservation utredt, huru detta ämne första gången blifvit i Utskottet bebandladt, samt hvilka jemkningar i Utskottets första Betänkande jag ansett böra i anledning af de därvid gjorde anmärkningar , äga rum.
Under åberopande häraf, tillstyrker jag för min del afslag å Utskottets nu förevarande Utlåtande, samt bifall å första Betänkandet, likväl med iakttagande af de förändringar, hvilka uti min omförmälte reservation innefattas.
Herr Liljestrålej Gustaf:
Då delta Betänkande förra gången förevar, gjorde jag några föreställningar deremot.
Jag erkänner alltförväl, att jag ej äger de insigter, som fordras för detta ämnes rälta bedömmande, men jag finner det likväl betänkligt, att bevilja sådana fribeter ensamt för Ön Gottland.
Jag finner vidare, att Utskottet lika med mig insett dessa betänkligheter, och derföre i sitt sednare Utlåtande afstyrkt förslaget.
Jag anhåller, att äfven nu få nämna några vidare skäl deremot.
Den 10 November e. m.
Derefter uppläste Herr Liljestråle följande:
Herr Hjerta _> Gustaf; Sedan den siste värde Talaren yttrat sig, anhåller jag endast, för att icke onödigtvis borttaga Ridderskapets och Adelns tid, att få begära uppläsning af de trennö öfrige Ståndens Protocolls-Utdrag i detta ämne, hvarefter jag torde få yttra mig.
I fall icke redan Irenne Stånd skulle hafva fattat sitt beslut i saken, så vill jag nu blott erinra, att Gottlands Innevånare skola njuta tillräcklig fördel genom Ständernes fattade Beslut om Tullbevillningen; äfvensom de derigenom tillåtne Creditupplagen torde tillräckeligen ersätta en Porto Franco, sorn ej gerna kan äga rum ibland ett Folk, hvilket beskattar sig sjelft, enär det innebär en fullkomlig handelsfrihet, för hvilken ingenting betalas till Stats-Cassan.
Jag måsté bekänna, att de betänkligheter, jag hört de siste värde Talarne yttra, på intet sätt rubbat mina förut ägande tankar, ej en gång farhågan för det genom sina politiska ,relationer och del starka sambandet emellan dess alldeles oinskränkte Konung och ej med andra rättigheter än ovilkorlig pligt att lyda försedda Folkj så mäktiga Danmarkhar förmått qväfva hos mig den önskan, att bereda välstånd och trefnad tillfälle att spridas inom en af vårt Fäderneslands Provincer.
Med all aktRidd. o. Ad.
Band. 26 4oa Den 10 November e. m. ning för de förtjente män, som utgjorde pluralitetea af Gustaf III:s Rådkammare, tillstår jag, att ej auctoriteten af namn, äfven af de mäst frejdade , endast skäl förmå verka på min öfvertygelse, och skulle namn kunna verka något, så tillstår jag också, att i Financiella och Oeconomiska ämnen namnet
Liljencrantz för mig betyder mer, än alla de öfrige Gustaf III:s Rådgifvare.
Hvad de öfrige af Herr Liljestråhle anförda skäl beträffar, så är det ej utan den största förundran jag åhört dem, och för min del kan jag aldrig godkänna dem.
Att Sverige någonsin skulle blifva så svagt, så beroende af sina grannars godtycke, att vi ej, utan deras förutgående bifall, vågade företaga de oeconomiska anstalter inom oss, vi ansågo nyttiga, det är en händelse, hvars möjlighet hvarje fri Svensks känsla jäfvar.
Att farhågan att derigenom locka mäktiga fiender till anfall, borde hindra oss från att befrämja våra landskapers tilltagande välstånd, samt att vi tv er tom, för att få lefva obemärkta, böra städse qvarhålla dem i fattigdom och brist, det är en lära, som jag hoppas alltid måtte blifva lika så främmande för Sveriges Styrelse, som den är främmande för känslan och förståndet.
Ju mer ett Folk under en vis Styrelse äger tillfälle, att tilltaga i rikedom, välstånd och folkmängdj ju större förmåga äger det att använda till sitt och Fäderneslandets försvar, ju större bevekelsegrunder äger det, alt offra allt för ett Fädernesland, som gjort så myc - Deri io November e. m. 4o3 ket för det, under det alt ett fattigt och förtryckt folk håde saknar utvägar till försvar, och med liknöjdhet motser dess underkastande en främmande Styrelse,som svårligen skulle kunna göra mindre för dess väl, än dess egen*gjort.
I afseende på hvad en annan värd Talare yttrat, torde det vara mig tillåtit erinra, att, utan afseende på mängden af redan åtnjutne välgerningar, medborgare af sin Styrelse —• denna må utgöras af Konung eller Ständer — äga anspråk på alla de förmåner, Sorn, utan andra medborgares förfördelande, kunna dem beredas, äfvensom att en Porto-Franco inrättning på intet sätt hindrar en fri och jemlik beskattning bos ett sig sjelf beskattande folk, då likväl alla införda varor, som blifva föremål för inhemsk förbrukning, äfven blifva föremål för vanlig förtullning.
Tvärtom underlättar en sådan inrättning den fria beskattningen; omedelbart genom den under en betydlig rörelse icke obetydliga recognitions-afgift, sorn erlägges, medelbart genom de lättade utvägar för Statsbidragens utgörande ett ökadt välstånd alltid medförer.
•— Jag förnyar min redan gjorda anhållan om proposition till afslag på Utskottets Betänkande, och bifall till hvad Friherre Cederström föreslagit.
Då detta ämne förra gången förevar, täcktes Ridderskapet och Adeln draga sig till minnes, att återremiss vanns genom votering, och 2 rösters pluralitet.
Jag vill således icke nu 4°4 Den 10 November e. rn. upptaga tiden med upprepande af al\a skäl, som dä framdrogos emot förslaget; jag vågar endast tillstyrka bifall å Utskottets sednare Utlåtande, öfvertygad, att Ridderskapets och Adelns opinion skall vid den blifvande voteringen uttrycka sig lika bestämdt, som förra gången.
Herr Munck af Rosenskjöld_, Eberhard:
Jag liar af detta sednare Betänkandet funnit nya skäl för nyttan af den föreslagna Inrättningen.
Hvad som bär blifvit anfört om faran, att Tullinkomsterna skulle minskas, och alt Gottland skulle blifva ett hemvist för Lurendrejeri, har allt varit af den beskaffenhet, alt det tydligen visat, det genom denna Inrättning Lurendrejeriet skulle blifva mindre än förut, och således ieke eller Tullinkomsterna kunna minskas.
Det är vida lättare, att lurendreja från ett närbeläget främmande land, der man icke kan hafva minsta controll på exporten, än i ett eget, der controllen kan blifva vida säkrare, isynnerhet genom större löner åt Tullbetjeningen.
En Ledamot har ytterligare styrkt mig i denna tanka, då han yttrat, att en man, sorn var vår störste Financier, Grefve Liljencrantz, äfven föreslagit eh sådan PortoFranco.
Till dess financiella åsigter har jag mera förtroende, än till hela den öfriga samlingen af Gustaf III:s Rådgifvare, isynnerhet då man ihågkommer, att det var tvärtemot hans tillstyrkande, som den fria brun vins-bränningen förböds, och Krono - Den 10 November e. m.
Brännerierne infördes.
Om man skulle förbjuda alla goda anstalter, för de derutaf möjliga förluster och missbruk, så skulle man ufven förbjuda all skeppsfart, emedan derutaf kan uppkomma hafveri oell skeppsbrott.
Om Gottland blir gynnadt med en Porto Franco, så skola alla öfriga Nationer lifligare interessera sig för dess bibehållande under Svenska Kronan , hvarförutan ett folkrikt och välmående land alltid förs varar sig bättre, än ett fattigt och obebodt.
Manbar anfört Sveaborgs öde, såsom ett skäl emot förslaget, men jag anser det vara ett exempel, som blott tjenar till varning, vid valet af Commendant, men ej lill minskning af den säkerhet, som ett Land vinner genom en väl anlagd fästning.
Jag anhåller att Ridderskapet och Adelil mätte, med afslag å sednare Utlåtandet, instämma i Friherre Gederströms reservation.
Jag skulle icke ytterligare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om ej sattser blifvit af åtskilige Talare bär yttrade, hvilka jag anser mig böra till besvarande upptaga.
Det här först blifvit anfÖrdt af Herr Liljestråle, att förslaget vore onyttigt nu, sedan Finland ej mera tillhör Sverige.
Derpå svaras: att den tiden Sverige agde Finland och största delen af Östersjöns kuster, var det mindre behöfligt, det är synnerligen sedan vi förlorat besittningen af dessa kuster , och deribland Finland, som det blifvit nyttigt.
Här har sedan 4o6 Den 10 November e, rn. af en annan Talare blifvit yttradt, att Gottlands Innevånare borde vara nöjde med de Creditupplag, som Rikets Ständer beslutat.
Gottlands Innevånare äro förinodeligen nöjde med hvad Rikets Ständer i detta, som i andra afseenden, besluta; men här är nu ej fråga om Gottlands nöje eller missnöje med Rikets Ständers beslut, utan om landet i allmänhet skall hafva vinst, öller icke af den föreslagna inrättningen.