Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således, då denna fråga fallil inora Utsk., kan den icke inom RiksStånden åter uptagas af någon ledamot, såvida icke någon serskild händelse .föranleder hennes uptagande.
Vore det öfverensstämmande med grundlagen, skulle jag utbedja mig några ögonblicks upmärksamhet, för att vederlägga de åsigter, hvarifrån Utsk. utgått; men då sådant endast vore att uptaga liden, utan att något resultat deraf följer, så afslår jag derifrån.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., med afseende på Utskis behandling af denna fråga, torde finna förevaride punkt icke erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne.
Ropades Ja. 2:dra punkten, ang:de Bankoreglementels 413 §.
Gyldenstolpe, Ant. Gabr.i Då BankoUtsk., på sätt längre fram i Betänk, omförmäles, föreslagit R. St., alf Bankofull - > Den 1 Juli. 27 mäktige skulle få äga stående i Hamburg under sommaren dubbelt mot hvad nu är tillåtet, och under vintren likaledes dubbelt mot hvad nu är tillätet, torde det vara angeläget; att Bankofullmäklige erhålla rättighet att tillse, att icke så mycket valutor qvarstå hos 1 eller 2 handelshus, som, i händelse af fördelaktig handelskonjunctuf, skola blifva stående i Hamburg.
I anleda, häraf lager jag mig friheten föreslå, all Bankofullmäklige måtte berättigas att söka öpna dylik deposilionsräkning med säkra och pålitliga handelshus i Altona, så alt efter ordet Hamburg i mom.
G. inflickas ofdeu '''eller Altona."
Likaledes i mom.
H, som hänvisar lill det föregtde morn., bör ordet
Hamburg uteslutas och i stället införas orden ”omförmälde handelshus."
Landtm, framställde, att Gr.
Gyldenstolpe i afseende på förevar:de punkt yrkat den förändring uti Utsk:s förslag, att i mom. lill. g, efter orden ”säkra handelshus i Hamburg” tillädes ”eller Altona" och i morn. litt. h, orden ”i Hamburg” uteslötos, samt hemställde först, om R. o. Ad. bi föl le de utan anmärkn. lemnade momme litt. a, b, c, d, e och f. Ropades Ja.
Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. behagade utan förändring bifalla momme litt. g. och h., ropades Nej; hvarefter dessa mom:r biföllos med de af Gr.
Gyldenstolpe föreslagne förändringar.
3:dje punkten, ang:de Banko-Reglementets HA §.
Bifölls. 4:de punkten, ang:de Banko-Reglementets 1i3 ochH6 §§:r.
I följd af det beslut, R. o.
Ad. fattat, rör:de föregtde morn., anhåller jag, att Ulsk:s förslag i 115 §:n mätte på följande sätt förändras, att i första mom. orden "t Hamburg belalbare" uteslutas, emedan del är en oegenilighei, att vexlar, som dragas på Altona, skola vara betalbare i Hamburg, och del dessutom skulle hindra ingifvande! af sädane vexlar, om det föreskrifves, att de nödvändigt skola vara betalbare i Hamburg: alt i 2:dra mom. efter ordet Hamburg tilläggas orden ”eller Allona att i 3:dje morn., som omnämner, att fullmäktige skola vidtaga åtgärder, för att penningar må vara att tillgå för de affärer, som bedrifvas i Hamburg, måtte efter ordet Hamburg likaledes insättas orden ”eller Altona", och att i följd deraf orden ”berörde stad” förändras till ”berörde städer " samt slutligen alt i den §, som skall komma att ersätta den 116 och af Utsk. blifvit föreslagen å pag. 17 i Betänk., måtte efter orden bankens hus i Hamburg tilläggas orden "eller Altona.”
I öfrigt anhåller jag om bifall till Utsk:s Utlåt.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, framställ, hurusom Gr.
Gyldenstolpe föreslagit följande förändringar i Ulsk:s förslag, nemi. att uti §115, dels i mora.
1 slutorden ”i Hamburg betalbara” uteslötos, dels i mom. 2, efter orden ”Bankens hus i Hamburg,” tillädes ”eller Al - \ 28 Den 1 Juli. tona” oell dels i inom. 3, efter orden ”förbindelser i Hamburg”, tillädes: ”eller Altona,” samt, i st. f. ordet ”siad,” infördes "städer;" och uti §. 116, efter orden ”Bankens hus i Hamburg”, tillädes ”eller Allona,” blef propos. till bifall å förevaride punkt utan förändring barnstöld, men besvarad med Nej; hvarefter denna punkt bifölls med de af Gr.
Gyldenstolpe föreslagna förändringar.
5:te punkten, ang:de Hr Petterssons förslag, i fråga om deposilionsräkningars öpnande af It.
St:s Bank med Bankerne i Köpenhamn och Christiania m. rn.
Bifölls. 6:le punkten, ang:de t mom. af Banko-Reglementets -t20 §.
Uttrycket 3,000,000 R:dr silfver finnes i nu gällande banko-reglemente.
Men det synes vara origtigt, ty 3,000,000 Rd:r silfver kunna vara 3,000,000 R:dr b:ko eller 3,000,000
Ridr rgs, om dessa erläggas i silfverslantar.
Det borde väl heta 3,000,000 Specie-Ridr, hvarigenom bestämdt säges, hvad man egentligen menar.
Jag anhåller att denna rättelse måtte ske.
Hr Gr. o. Landtm, framslälde, hurusom Hr von Hartmansdorff föreslagit den förändring i Utskis förslag, att i st. f. slutorden ”Ridr silfver” infördes: ”Specie-Ridr”, samt hemstålde derjemte, om R. o. Ad. behagade utan förändring bifalla förevaride punkt, men denna Propos. besvarades med starka
Nej, jemte eli eller annat Ja; hvarefter Utskis förslag bifölls med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring. 7:de punkten, ang:de Banko-Reglem:ts 121 §.
Föredrogs ånyo och bifölls Lag-, samt Allm.
Besv. o. Ekon.- Utskis d. 21 och 28 sistl.
Juni på bordet lagda Betänk.
JVs 5, i ani. af väckte frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden, angide skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse.
Ånyo föredrogs Serskildta Utskis d. 22 och 28 sisth Juni på bordel lagda Betänk.
JU 10, i anledn. af väckt motion om inställande af pressjäst-beredning i sammanhang med bränvinstillverkning, under innevaride år.
Frih. Cederström, Rud.i Den varsamhet, Serskildta Utsk. ådagalagt vid behandlingen af denna motion, förtjenar visserligen mycken aktning så till vida, som Utskis betänksamhet grundar sig på farhågan, dels att genom det vidsträcktare omfattande af motionen träda formerne för nära, dels att icke med nog vördnad bemöta högsta statsmaktens tillgörande i ämnet.
Jag delar sådane åsigter, som ledt Utsk., och anser angeläget, att, med ali sjelfständighet i karakteren, visa den högsta myndigbeteu tillbörlig vördnad; mendet Den 1 Juli. 29 förefaller mig, som hade Ulsk. i dessa bemödanden galt utom befogenhetens gränsor.
Hvad beträffar den formella svårigheten Utsk. haft att öfvervinna, så ock då motionen väcktes inom PresteSt., lärer nämnde Stånds talman icke hafva underlåtit, alt vägra remiss pä en så beskaffad motion, derest den innefattat nånot mot den 90 § Reg.F. stridande.
Jag vill således trygga mig vid deD upfatlning, som hos ett RiksSl. och dess talman gjort sig gällande.
En reservant inom Utsk., med hvilken en stor del af Utsk:s ledamöter instämt, har äfven vidrört den frågan, alt man icke hör så ensidigt tolka den 90 §, alt derigenom afskäres R.
St. den i 89 § Reg.F. och 34 § Riksd.-Ordn. bevarade rättighet.
Jag vill alltså nu ingå i sjelfva frågan.
Jag gör det visserligen med någon tacksamhet, icke blott derföre att, på sätt jag nyss haft äran nämna, den af Utsk. ådagalagda belänksamheten är så yllerst aktningsvärd, utan äfven derföre, all jag måhända icke har lillräcklig kännedom i ämnet, men jag anser det vara riksdagsmannens rält, all, der han icke af egen erfarenhet äger erforderlig kännedom om förhällanderne, söka förskaffa sig den af sakkunnige personer, hvilket jag äfven sökt göra.
Pä grund af en sådan, genom enskilda underrättelser för värfvad kännedom, tror jag. att de nu pågående pressjäst-beredningarne åstadkomma bränvin i sådan skala, att det rättvisligen väckt R.
St. upmärksamhet.
Ulsk. har äfven så till vida hilrädt motionen, att det föreslagit utfärdande af ett sådant tillägg i Kung. af den 1 dennes, som bifogades det under sistl. år utfärdade bränvinsbränningsförbudet, eller att den vid pressjäst bered ni ogen eljest tillåtna bränvinsbränningen äfven under förbudet inbegripes.
Således synes, att Utsk. verkligen funnit formenlig! och riktigt, att omfatta motionen så långt som den, efter lTlsk:s upfatlning af dess laglighet, borde framställas; med livad skall resultatet af Utskis framställnings godkännande blifva, om icke del, att pressjästberedningen skall komma att fortgå under den tid, då bränvinsbränning eljest är förbjuden?
Den närvaride pressjästberedningen är en serskild näring, och den dermed förenade bränvinsbränningen upgifves vara blott en bisak, men i sjelfva verket torde den urarta lill en hufvudsak för tillverkaren, och hvarpå han skördar egentliga vinsten.
Det synes mig således icke fullt samhällsnyttigt, att man åt desse några få enskildte personer medgifver en rättighet, grimdad på missbruk, som skola utgöra undantag från hvad man beviljar andra samhällsmedlemmar.
Att bereda en inskränkning i dessa s. k. rättigheter, förmedelst en underd. skrifvelse, affaltad i de mest försigtig» och vördnadsfull ordalag, deruti är jag fullkomligt förvissad om, alt öfverensstämmelse varit emellan Ulsk:s majoiilet och minoritet.
Delta synes af reservanten Hr Hjärnes förslag, hvari lian önskat, att R.
M. med anhållan, ”att K.
M. behagade i Nåder pröfva, huruvida icke under nuvar:de förhållanden all bränvinsbränning roed pressjäst-tillverkning borde nphöra, oell att i sådant fall de under helt andra förhållanden utfärdade Kongl. Resolutioner, hvarpå dylik bränvinstillverkning grundar sig, varda, så fort ske kan, återkallade.” Jag hemställer således vördsamt lill det Höglofl.
Ståndet, om det icke, på grund af de förhållanden, som af Hr Hjärne utförligt blifvit i 30 Den 1 Juli. hans reservation utvecklade, och hvarom jag är öfvertygad, alt R. o. Ad., under den tid Betänk, varit bordlagdi, tagit behörig kännedom, behagade afstå Utsk:s hemställan, och antaga reservantens förslag i ämnet.
Hr Braunerhjelm, Ferdinand:
Onskligt vore, alt brän vinsbränning i och för pressjästberedning icke vore nödvändig, men det har icke tillhört Utsk. ali ingå i pröfning häraf.
Ulsk. har endast ansell sig böra i anledn. af motionen pröfva, huruvida det borde föreslå R.
St., alt ingå till K.
M. med anderd, anhållan, att K. M., under den nu förbjudna bränvinsbränningstiden, äfven ville låta inställa pressjästberedningen.
Då tillkom Ulsk. all efterse, på hvilken grund bränviusbränningen idkas i förening med pressjästberedning, och Utsk. måste då fästa sig vid de Kongl. Resolutioner, som tillåta, att bränvinsbränning må idkas i förening med pressjåstberedning.
Dessa resolutiouer sluta sålunda: ”alt sä länge sednast i Nåder utfärdade Förordn. om tillverkning och försäljning af bränvin är gällande, sökanden må under den tid af året, då bränvinsbränning icke är i allmänhet tillåten, begagna bränvinsbränningsredskap med vilkor, dels alt jemte den serskilda bevillning, som enl. gällande Bevilln:s-Förordn. kan för pressjästberedning varda påförd, för bränvinspanoans begagnande under ofvanberörde tid erlägges den i 28 § af K.
M. Nåd.
Förordn. den löOkt.
1851,ang:de tillverkning och försäljning af bränvin, i förevande fall stadgade förhöjda pannerymds-afgift, dels ock alt pressjäst oafbrutet beredes och af god beskaffenhet ständigt hålles emot skäligt pris till salu, hvaröfver styrkta betyg böra af sökanden månadtligen företes hos kronobetjeningen i orten, allt vid påföljd i annat fall, att den sålunda beviljade rättigheten varder förverkad.”
M. genom desse Nåd. resolutiouer tillåtit, att vid pressjästberedning en bräuvinspanna får begagnas, kan man väl säga, att denna panna kan begagnas lill annat än bränvinsbränning, men hvar och en, som känner sältet för pressjäslberedningen, vet äfven, alt den är helt och hållet skiljd från bränvinsbränningen, hvilken i sammanhang med pressjäst-heredningen utöfvas, endast för att tillgodogöra det recidium, som öfverblifver, sedan jästen är beredd.
Man skulle således kunna säga, att genom dessa Kongl. Resolutioner hafva någre erhållit tillåtelse, att bränna bränvin å tider, då sådant är förbjudet i bränvinsförordningen, som säger: ”har någon erhållit serskildt tillstånd, att för beredning af pressjäst begagna bränvinspanna under den lid afåret, när bränvinsbränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf bränvinsbränning då idkar, erlägge för den tid pannerymdsafgift förhöjd med 50 proc.
Del synes således ganska tydligt, att K.
M. gifvit pressjästberedarne tillåtelse, att begagna så och så stor bränvinspanna till bränvinsbränning under den tid, då bränvinsbränning icke är tillåten.
På grund af dessa skäl, och de serskilda resolntionerne i fråga om pressjästberedningen, har Utsk. ansett sig icke kunna föteslå R.
St., att ingå till K.
M. med begäran, att K.
M. skulle återkalla de gifna resolutionerne, på hvilka pressjästberedarne naturligtvis hafva byggt, när de inrättade sina bryggerier.
Den 1 Juli 31 medgifver, att denna dem lemnade rättighet medför tinder nuvar:de förhållanden en ganska stor vinst; men jag tror icke, att det är rätt att, för att söka borttaga frän den enskilde en vinst, begå en påtaglig orättvisa.
Utsk. har icke kunnat göra annat än hvad det gjort, nemi. alt, föreslå R.
St. att ingå med en underd. skrifvelse af det innehåll, Utsk:s Betänk, utvisar.
Hvad den föreslagna underd. skrifvelse!) innehåller, hade troligen kommit att falla af sig sjelft, enär K.
M. redan vid föregule tillfällen, då bränvinsbränning varit inställd, förbjudit den i sammanhang med pressjäslberedning, emedan K. M. i samma författning, som tillåter bränvinsbränning, äfven förbehållit sig rättighet all inställa den.
Således, då K.
M. inställer bränvinshränningen, äger K. M., enl. min åsigt, fullkomlig rättighet att förbjuda pressjästberedningen.
Den af Utsk. föreslagna skrifvelse!), i händelse K.
M. täckes å densamma göra nådigt afseende, åstadkommer ingen rubbning i beslående förhållanden, hvarföre jag anhåller om bifall lill Ulsk:s förslag.
M. utfärdat en författning, som förbjuder all bränvinsbränning i höst, med undantag af en ganska kort tid, hvilket visar, ali K.
M. önskar, ali så litet som möjligt bränvin under loppet af detta år måtte tillverkas, må man väl icke undra, ali motion väckts derom, att äfven de serskilda bränvinsfabriker, som börjat den 1 Maj och fortgå ända lill den 1 Okt., måtte inhiberas.
Såsom skäl härför torde icke behöfva anföras annat, än att det nödvändigt mäste framkalla ganska naturliga reflexioner hos alla andra bränvinsbrännare, som i år varit förbjudne att tillverka bränvin äfven under den eljest lofgifna liden, då de se, alt några få personer tillåtas en dylik tillverkning af 1,000-tal k:r bränvin om dagen, hvaraf naturligtvis en ganska betydlig vinst skall upkomma.
Jag säger, att detta naturligtvis varit första anledn. dertill att frågan väcktes.
Vidare, för att kunna bedöma denna fråga, och huruvida motionen bör tillstyrkas eller icke, måste man laga i öfvervägande alla de af den siste talaren omnämnde omständigheter.
Utsk. har sett alla de utfärdade resolutionerne. R. o. Ad. har hört det lmfvudsakligaste af dem npläsas.
Jag vill blott göra det tillägg, alt den siste talaren icke uplyst derom, alt en af dessa resolutioner innehåller 2:ne ord, som icke finnas i de öfriga, nemi. ”lills vidare.”
Hade dessa ord funnits i alla de andra, så hade saken varit klar, nemi. att K.
M. genom dessa ord velat bevara sig sin rätt att inställa äfven den i sammanhang med pressjästberedningen bedrifna bränvinshränningen, om vigtiga omständigheter sådant påkallat; men oaktadt orden ”lills vidare” icke finnas i de öfrige resolutionerne, måste jag tillstå, att jag icke af deras innehåll kan draga den slutsats, att K.
M. skulle anse sig förhindrad att på dem tillämpa det allmänna stadgandet, som finnes i 1 § af nu gällande bränvinsförordn.
Det synes mig klart, alt då denna förordn. säger, att K. M. äger, att, när vigtiga omständigheter dertill föranleda, låta inställa all bränvinsbränning, mäste häri vara inbegripen hvilken bränvinsbränning som helst, och för min del kan jag icke inse, att, derigenom att detta stadgande icke åberopas i de utfär - 32 Den 1 Juli. dadé resolutionerne, K.
M. frånsagt sig den rättighet jag anser honom äga, nemi. att, när han så finner för godt. förklara den genom dessa resolutioner vederbörande förunnade förmån hafva uphört.
Detta är en fråga, hvarom vi f. n. här på detta rum utan ändamål tvista.
Man kan, enl. mitt omdöme, lika väl hysa den åsigt jag har, som den, hvilken delas af Utsk:s majoritet.
Denna majoritet utgjordes, då beslutet fattades, endast af 9 personer.
Hade denne motion blifvit tidigare behandlad inom Utsk., så hade den möjligen fått en annan utgång.
Den väcktes redan i April månad, men blef bordlagd, och hvilade ända in i Juni månad, men Utskts arbeten voro då för tillfället icke sä vigtiga sora de varit, hvilket hade till följd, att Ulsk:s ledamöter icke infunno sig så mangrant som förut.
Jag har ansett mig böra omnämna detta, på det att R. o. Ad. icke måtte tro, att Ulsk:s tillstyrkande tillkommit genom någon serdeles stor majoritet, hvilket jemväl kan inhämtas af Utsk:s Betänk., enär icke mindre än 8 ledamöter instämt i den reservation, jag tagit mig friheten bifoga.
Jag anhåller alt R. o. Ad. ville fästa sin upmärksamhet på sjelfva sakens beskaffenhet.
Den sista talaren har sagt, alt han anser bränvinsbränning icke nödvändig, för att ulan förlust åstadkomma pressjäst.
Asigterne vore helt andra för några få år sedan.
Man ansåg det omöjligt att bereda pressjäst utan förlust, med mindre man använde mäsken till bränvinsbränning, men numera är det temligen allmänt kändt, att så icke är händelsen, och jag får serskildt nämna, all under Febr. och Mars månader i år bar en dylik pressjästberedning varit i gång på en egendom i närheten af Stockholm.
Den person, som skötte denna fabrik, och under sisth år jemväl skötte en annan i Slockholm, har i dessa dagar sagt mig, att under Febr. och Mars månader, då hränvinsbränuingen var förbjuden, tillverkades pressjäst der, och det s. k. recidium utfordrades på kreaturen.
På min derom framställda fråga fick jag det svar, alt ägaren till fabriken funnit det vara en ganska lönande handtering, ty mäsken hade blifvit så mycket tillgodogjord.
Samme person har börjat anlägga en dylik- pressjästfabrik här i Stockholm, som först i höst kommer i gång.
Hade man känt detta förut, så år troligt, att meningarne blifvit helt annorlunda inom Utsk.
Majoriteten inom Utsk. dref den satsen, alt pressjästberedning utan bränvinsbränning icke var verkställbar, hvilket bestreds på den motsatta sidan, men, som jag redan nämnt, den nya methoden var då inom Utsk. icke känd.
Detta år en fråga, som jag anser vara af ganska stor vigt.
Jag medgifver, att det bränvin, som ästadkommes genom pressjäst fabrikerne i landet, icke utgör ett så betydligt qvantum, att det serdeles inverkar på bela landets tillverkningsbelopp, och jag har derföre icke i främsta rummet fästat mig så mycket vid denna omständighet, som fastmera dervid, att dessa pressjästfabriker utan undantag missbruka det dem lemnade tillstånd, emedan de tillmäska vida större qvantiteter än sora erfordras, för att åstadkomma samma qvantum pressjäst.
Desse fabrikers ägare begagna deras vanliga Den t Juli. 33 vanliga bränvinsmäskekar för inmäskning.
Desse kar ära 2 j å 3 alnar höga och fyllas med mäsk, med lemnadt rum likväl för jäsningen, såsom vid vanlig bränvinsbränning.
Möjligheten att erhålla den största möjliga qvantitet jäst, beror icke af mäskens qvantitet, som ligger i karet, utan af vidden utaf den yta, pä hvilken jästen skall upstiga.
Om man således fyller med mäsk ett kar, som är 3 alnar högt och 3 alnar i diameter, så åstadkommes icke meia mäsk, än om mäsk ifylles karel 1 aln.
Det är eli missbruk att begagna så djupa kar, ty man tillreder på detta sätt dubbelt, kanske 3 dubbelt så myckel mask, som fordras, för att åstadkomma behöflig jäst.
Hade desse pressjästfabrikanter icke hufvudsakligen afsett bränvinsbränning, utan hållit sig till den mening, som lydligen är uttryckt i de dem meddelade lillstånds-resolutioner, att denna dem medgifna bränvinstillverkning får utöfvas endast i och för pressjästbered ningen, så hade de äfven låtit förfärdiga serskilda mäskekar, till rymden mindre, men med lika stor qnadratyta, måhända icke mera än 1 aln djupa.
Dä hade inga missbruk i det afseende! kunnat äga rum, och de hade icke tillmäskat mera, än som för jästens behandling varit nödigt.
Sålunda tillgår det, och jag känner specielt, att här vid Stockholm i jäslfabrikerne karen fyllas med mäsk, utan att större qvantiteter jäst derföre erhållas.
På detta sätt missbrukas det tillstånd K. M. dem lemnat.
Jag har redan förut sagt, att jag icke kan tyda dessa resolutioner så, att K.
M. uti dem skulle afsagt sig rättigheten att inskränka, eller rent af förbjuda bränvinsbränning i sammanhang med pressjästberedning, och dä synes mig äfven skäl att aflåta till K.
M. den skrifvelse jag i min reservation föreslagit, på det att K.
M. må komma i tillfälle att pröfva, huruvida R.
St. anfört sådana skäl, alt bränvinsbränningen vid pressjästfabrikerne må förbjudas eller icke.
Jag anser det tillständigt, att R.
St. fästa K.
M. upmärksamhet på de förhållanden, som verka på bedömandet af denna fråga, och om K.
M:s upmärksamhet fästes på de af mig nu omnämnde, tviflar jag icke ett ögonblick, att ju K.
M. skall återkalla de meddelade tillståndsresolutionerne, helst om K.
M. tager i betraktande, att derigenom bränvinsqvantitelen i landet minskas.
Dessa omständigheter hafva motiverat den åsigt jag i min reservation uttryckt.
Det kan visserligen finnas en utväg, att icke behöfva gå till den ytterlighet, sora jag i min reservation framställt, nemi. att hos K.
M. begära, att desse resohitioner, så fort ske kan, måtte återkallas.
Man kunde ju gå en medelväg, och hos K. M. endast begära, att kontrollörer måtte tillsättas för tillsyn deröfver, att icke större inmäskning sker, än som erfordras för pressjäsiberedningen.
Om en sådan kontroll kunnat åstadkommas, skulle jag öfvergå till denna åsigt eller tillstyrka del.
En sådan .mening uttrycktes äfven af Hr Braunerhjelm i Utsk.
Han framställde den i början af frågans behandling, men han var sedan förhindrad att deltaga i Utskis arbeten, der denna fråga sedermera icke förekom.
Jag tror likväl, att en dylik kontroll skulle blifva ganska svår alt tillvägabringa derföre, alt aflöningen skulle utgå, antingen af statsmedel eller också 9 H. 3 34 Den 1 Juli. af tillverkaren.
Dessa hinder eller svårigheter föranleda mig att vidhålla milt förslag, som äfven här blifvit förordadt, hvarföre jag med anhållan om bifall till detsamma yrkar afslag å Utsk:s förslag.
Frih. von Kraemer, Rob. Fe dr.:
Ehuru jag icke är någon vän af pressjästbereduiugen, sådan denna bedrifves, enär otvifvelaktig! är, alt bränvinsbränningen är hufvudsak och jäslheredningen bisak, hvarom jag varit i tillfälle att öfvertyga mig, tror jag likväl, alt de 6 pressjäst til I vei'karne stödja sina rättsanspråk på K. Resolut., som ovilkorligen tillförsäkra dem, all, under den tid nuvar:de bränvinsförordn. gäller, få, då bränvinsbränning eljest icke är tillåten, använda sin bränvinsbränningsredskap.
.lag tror nemi. ali dessa K.
Resolut, icke kunna återkallas, och alt det icke heller vore lämpligt, att R.
St. derom göra underd. anmälan, helst genom den nya för f,ittn:n, som jag hoppas må blifva gällande, förekommes all pressjästberedning under den lid af äret, då bränvinstillverkning är förbjuden, och följaktligen äfven de missbruk, hvarom den siste (alaren ordat, .lag anhåller om bifall till Ulsk:s förslag.
Det finnes ingen ledamot i Disk., som icke skulle velat bifalla motionen, så vida sådant varit möjligt; men ett är frågan om, hvad man vill, och eli annat är, hvad man skäligen kan och bör göra.
Cederström har öpnat debaiten.
Han har troll, att motivet för Ulsk:s förslag varit vördnad för konungamaklen.
Jag får förklara, att jag hoppas, det Serskilda Dtsk., likasom hvarje annat, har denna vördnad för konungamakten, och att de icke vilja tillintetgöra dess bud och befallningar.
Här är likväl icke fråga om denna vördnad, som vi alla skola hysa och hysa, utan här är fråga om enskild mans rätt, om utredning af rättstillståndet i landet, och det lärer väl svårligen kunna förnekas, att ju enskild mans räll är af denna frågas utgång beroende.
Då nu, såsom Hr Braunerhjelm uplyst, alla patenter lyda så, att en person fått en bestämd rättighet, utan alla förbehåll för en bestämd lid, finnes likväl eli undanlag i denna ordställning, hvarom Hr Hjärne nämnt.
Det står nemi. ganska rigligt i en af dessa resolutioner ”lills vidaremen Hr Hjärne har likväl icke uplysl orsaken, hvarföre dessa ord der kommit att inflyta.