Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dalange nyttjades det i Medeltidens KammarVerk för att beteckna vissa avgifter.
Sjelfva Landeboken uppräknar specielt såsom Kirckegaarder hvarje af de hemman, för hvilka den sätter den allmänna anteckningen, att Kronan häfver dorai - *) Sålunda t. ex. förklarar Kongl. Brefvet af den 7 Augusti 1801, att den ej bör ovilkorligen tjena till grund för Helgonskyldens bestämmande i Lunds Stift.
I 38 Den 10 September f. m. nium *), och enligt hvad jag redan haft äran anföra, voro då i Danmark inga Kyrkohemman reducerade under Kronan.
Rådfråge vi samtida Kameralistiska Verk af klassisk autoritet, torde ännu närmare betydelsen af ordet dominium blifva upplyst.
Enligt Arendt Berndtsen Bergens Danmar ekis j Norriges fructbar Herlighed, en theoretisk praktisk handbok i den tidens Danska KammarVerk af det anseende, att den blifvit åberopad i Konung Carl XI:s Reglemente för Cavallerilndelningen i Skåne af den 2 Maji 1682®®), uppräknas bland de flere slags Höjhed oc Herlighed> som tillkommo både Konungen och Adeln, vissa utaf Preste- och Kyrkohemman utgående afgifter såsom Gjesteri med flere (såsom nedanföre skall visas, voro Gjesteri-penningar den enda afgift, ifrågavarande hemman erlade till Kronan, när landet blef Svenskt), och beräknades dessa afgifter i byten emellan Kronan och Adeln lika med halft landtgille, på samma sätt som den gjesteri, sjelfägande skattehemman på vissa ställen såsom en kiendelse (erkännande af öfverherrskap) erlade till Kronan ***).
Men skulle *) Af 169 Halländska Kyrkohemman, som Lunds Landebok upptager, finnes endast för 19 antecknadt, att Kronan häfver dominium. **) Se Bräntings Handbok inneliallande Svenska Författningarj 1 Delen p. 337. ***) Se 3:dje Bokens 2:dra Part i upplagan af i656.
Der omtalas likaledes, huru vid byten Den 10 September f. m. 3g man, allt detta oaktadt, gifva ordet dominium i Landaboken betydelsen af äganderätt j så då, för hela tiden emellan 1569 och i6zj.6, alla handlingar rörande derunder inträffande förändringar saknas, kan i intet fall härigenom vitsordet af 16^6 års Jordebok och 184 års oqvald besittning försvagas, 3:0
Att en större del af hemmanens i Jordeböckerne införda ränta tillkommer Kronan än Kyrkorna.
Genom bifogade KammarArkivets Extract ®), är jag i tilfålle att på det bestämdaste sätt vederlägga det skäl emot Kyrkorna, som man velat hämta af detta förhållande.
Det i nämnde Extract införda utdrag af 1646 års Jordebok rörande ett af de Kyrkohemman, i afseende på hvilka Lunds-Landabok gifver Kronan dominium, intygar, att af detta hemman (Ranagra, detsamma som Lyngäckra') då icke utgick annan ränta fin 2 Lispund smör till Harplinge Kyrka, lika mycket till Pastor, samt 12 Öre GjesterLpenningar, som på sätt, jag redan haft äran upplysa, tillkommo Kronan.
Enligt den så kallade Undervisningen för Halland (se nämnde Extract) af Kronans eller Adelns lierlighed öfver Kyrkooch Prestehemman skall iakttagas, att Kyrkan eller Presten fö‘r deras landgille får full ersättning i hardt korndet vill säga fast egendom. *) Se Bilagan Litt. A. 4o Den io September f. m.
Lief 1648 den 6 Martil af vissa Härader i Halland beviljad en sedermera i Jordeböckerqa, under namn af terminsskatt, införd afgift af 20 Daler S:mt, att betalas af livart hemman förutan gamla Frälset (Tor hvilket beviljades en så kallad Kongsskatt af 4| Daler); dessutom innehåller denna undervisning, att för hvar gård skulle lill Kongsgårdarnes underhållande utgöras 3:ne dagsverken, och vissa lass ved eller torf *).
Ehuru denna bevillning, likasom Landtågsgärden i gamla Sverige, blifvit en ständig hemmansränta, och den jemte nyssnämnde servitut till Kongsgårdarne, efter Kronovärdi för ifrågavarande Kyrkohemman, öfverstiger den uppförda hemmantalsräntan, så har lika litet härigenom beståndande äganderälts-förhållanden kunnat rubbas, som det varit förhållandet med skattehemman genom deras underkastande denna ränta, eller *) Termins-skatten utgöres i vissa härader med endast 18 och i andra med i5 Daler S:mt per mantal.
Då genom byte eller köp tillkomna nya frälsehemman äro fria från Kongsskatten , men betala en viss del af termins-skatten, har härigenom en olikhet i hemmantalsränta uppkommit emellan gammalt och nytt frälse.
— Dagsverken till Kongsgårdarnes och Slottens underhåll ålågo i äldre tider, i gamla Sverige, afven frälset, till hälften emot skatte och krono, till dess de först (om jag ej mins orätt) af Konung Carl IX derifrån befriades, en befrielse sedermera stadfästad af Konung Carl XI den 29 Nov. 1680, (Se Branting, 1 Delen p. 333.)
Den to September f. m. roed frälsehemman genom tillkomsten af Kongsskalten, som äfven i dem ofta kan vara större än den gamla Landskylden eller Landtgillet, beräknadt efter Kronovärdi. 3:o Att enligt i655 och 1668 årens Jordeböcker flere af dessa hemman blifvit dels donerade till Grefve Axel Lilje såsom Grefskap j dels sålda till Adrian Tripp.
Den, som äger någon bekantskap med den tidens Krono-donationer och försäljningar, känner, att dervid ingen inskränkning skedde till sädane hemman, hvartill Kronan innehade äganderätten, utan alt äfven sådane försåldes eller bortgåfvos, hvaraf Kronan endast agde vissa räntor (såsom t. ex. skattehemman).
Att så äfven varit förhållandet med donationen lill Grefve Lilje, visar det förut åberopade och här bilagde KammarArkiv-Extract, enligt hvilket (utom många andra) skattehemmanet Weinget i Weinge socken och Hocks Härad i 1658 års Jordebok finnes upptagit bland de till nämnde Grefve donerade hemman, och Drottning Christinas köpebref till Adrian Tripp af deri 26 April i653, infördt i Ridderskapets och Adelns Protocoller för Februarii månad 1810 p. 1473, visar, att en mängd skattehemman under detta köp voro inbegripna.
Men liksom Högstbemälta
Drottning lemnade skatteallmogen en allmän försäkran , att försäljning eller donerande af skattehemman till frälseman ingalunda skulle förnärma skatte - 4a Den io September f. m. mannens lagliga rätt till dess hemman (hvilket ej eller kunnat ske, utan att förnärma Sveriges Lag, sotn ej tillät Kronan att sälja mer än hon ägde), så finnes specielt i Kronans upplåtelsebref till Grefve Lilje och Adrian Tripp af vissa Kyrkohemman, uttryckligt undantag gjordt för Kyrkans och Pastors-friheter; och en af Kongl. Commissarierne vid Landtdagen i Malmö 1662 afgifven Resolution, åberopad i g och i3 Artiklarne af sjelfva Recessen, innehåller: att de beneficierj som äro lagde till Kyrkors Skolor och deras Betjenters underhåll, men befunnos nara införda i ens eller annans donations- eller köpebrefskulle förblifva vid deras fundation Sedan jag sålunda bevisat tillvarelsen af Halländska Kyrkornas äganderätt till ifrågavarande hemman, då Malmö Recess satte den under egiden af föreningsbandet emellan Sverige och dess nya provincer, skall jag likaledes visa, att den icke undergått någon *) Också, ehuru de till Adrian Tripp försålda Kyrkohemman, vid Jordboksförändringen 1725, blefvo införda i Frälse-columnen, såsom hans arfvingar tillhöriga, hafva Kyrkorna oajbrutit ofver deni utöfvat städselrätt.
En i afseende härå nyligen af Trippiska Arfvingarnes Ombud anställd rättegång har å deras sida blifvit förlorad i Lagmans-och Hof-Rätterne (vid HäradsRätten vunno de), men vädjad under Högsta Domstolen, är den ej ännu der afgjord.
Den 10 September f. m.
43 förändring under den följd af år, som sedermera förflutit.
KyrkoLagen (af 1686) stadgar i dess 26 Cap. 5 och 6 §§., att
Kyrkornas gods och hemman skola till deras gagn förvaltas, och dem icke i någor måtto afhändas ; Kongl. Resolutionerne på Presterskapets besvär af den 27 Augusti 1668 §. 5, och af den 3 Martii 1678 §. 9, äfvensom Kongl. Brefvet af den 25 Martii 1684 försäkra Kyrkorna om orubbadt bibehållande af deras då ägande hemman och lägenheter.
Majit har också, såsom Kyrkans högsta Målsman, efter tidernas förändrade skick, till Kyrkornas förmån förordnat om förvaltningen af de Halländska Kyrkohemmanen, utan någon sammanblandning med förvaltningen af Kronans hemman.
Sålunda stadgar 1 §. af Instructionen för Kyrkolnspectorerne i Halland af den 3o Augusti 1697, att vid åboledighet ägde Kyrkolnspectoren å Kyrkans (ej Kronans) vägnar till åbo antaga den, som dugelig prof vade s och förmådde att utskylderne riktigt utgöra.
I Skatteköps-förordningen af den 19 September 1723 sättes Kyrkohemman i samma cathegori med Academie-, Gymnasie-, Skole-, Krigsmanshus- och Hospitals-hemman, om hvilka väl i 6 §. stadgas, att när de ej så närintill belägne är o, att de publike husen någon understöd deraf hafva kunna, de efter ■ln ■■ Godtfinnande som disposition 44 Den 10 September f. m. deröfver hafva, till skatte försäljas, dock med KammarCollegii samtycke, och under vilkor, att köpeskillingen tillfaller det huset, till hvilket hemmanet anslagit är; att dessa hemman säljes efter deras natur och beskaffenhet pä auction, nied optionsrätt för åboen, om haji vill gifva hvad en annan högst budit; samt med ansvarsskyldighet för vederbörande, om försäljningen sker Verket till skada, eller köpeskillingen icke riktigt användes.
I Halland lära dock vederbörande aldrig begagnat den medgifna tillåtelsen, att till Kyrkornes förmån sälja skatterättigbet å deras hemman. —- I Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär af den 2() November 1^56, förklarades i 79 §.: att de enkor och barn, hvilkas män och föräldrar väl häfdat och brukat Kyrkohemmanen samt prestanda prcnsterat, skulle dervid emot en efter hemmanets godhet proportiojierad städja bibehållas framför någon annan, såvida icke hemmanet till något allmänt Församlingens eller Kyrkans behof befanns oundgängligt.
Men hvad således 1^56 stadgades, upphäfdes sedermera genom Kongl. Brefvet af den 8 Mars 177b, som utsträckte till fromma stiftelsers hemman i allmänhet föreskrifterne i Kongl. Brefvet af den 11 December 1766 och Kongl. Förklaringen deröfver af den 5 April 1770, om Hospitalshemmans upplåtande på auction till den, som bjöd högsta städjan.
Brefvet af elen 24 Februarii 1784 r
Den 10 September f. m. 45 förklarar detta stadgande sålunda, att taxa skulle sättas å städjan till de små Kyrkohemman, som Prester eller Klockare till löneförbättring innehade, äfvensom å sådane små jordar, vid hvilkas besittning hernmansåboerne, enligt Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär af den 28 Junii :n3i ägde rätt att bibehållas®), men att de öfrige Kyrkohemmanet! skulle, enligt 1775 års bref genom auction bortslädjas.
Brefvet af den 20 Julii i8o5 (^med tillämpning af Kongl. Brefvet af den 7 December 1796, som afser alla ad pios usus anslagna hemman), förnyar förbudet emot Halländska Kyrkobemmans försäljande lill skatte, ett förbud å nyo upptagit i Kongl. Brefvet af den 22 Maj 181g, som tillika förbjuder, att skilja Kyrkorna vid deras städselsrätt, sä framt icke visas fcarij att Kjrkorne en sådan dispositionsrätt sedan
Danska tiden sig obehörigen tillägnat.
I afseende på hemmanens användande, hafva nya föreskrifter *) Enligt 34 §■ i 4-Cap. af Konung Christian IV:s Recess, ägde bönderne å de gårdar, hvarifrån jordar varit gifne till Kyrkan, att bibehålla samma jordar mot vanligt landtgille, och skyldighet at fcste samme jorder af Kirckms forsvar på Kirckens vegne for en skellig til en kiendelse j naar den dörj jorden fest haffner.
Denna rättighet blef ägarne af sådane hemman i Skåne, Blekinge och Halland bekräftad, genom den åberopade Kongl. Resolutionen af den 28 Junii 1731. 46
Den io September f. m. blifvit utfärdade under den 26 Julii 1809, den i5 Mars 1820 och den 26 April 1826, stadgande hemmanens bortarrendering, under iakttagande af vissa förbehåll och med optionsrätt för åboerne.
Jag har genom denna länga uppräkning af Kongl. Förordningar rörande förvaltningen af Kyrkohemman i allmänhet, och serskildt af de Halländska, visat, huru Regeringen, under de 167 år, som sedan Malmö Recess under 6 olika styrelseformer förflutit, aldrig åsidosatt det skydd för Kyrkornas, på Lag och Konungaförsäkringar grundade, rätt, eller den ömma omsorg för deras bästa, hvilka en Svensk Konung räknar bland antalet af sina pligter, i dess dubbla egenskap af Lagarnes högste Vårdare, och af Svenska Kyrkans Öfverhufvud.
Jag skall nu undersöka de skäl, hämtade från denna tiderymd, man velat finna emot Kyrkorna.
De äro följande: 1:0
Att ränta utgående af ett utaf de ifrågavarande hemmanen blifvit tilldeldt en Corporal vid Adelsfanan.
Det förut åberopade och här bifogade KammarArchivExtractet upplyser icke endast, att den ränta, som hemmanet Lyngåckra utgör till en Corporal vid Adelsfanan, består af terminskatten, hvars tillkomst, såsom en bevillning af Hallands invånare, efter Svenska besittningstagandet, jag redan visat, utan äfven, att exempel gifvas, att terminskatt
Den 10 September F. m. 4 g oell prestekalls-penningar, utgående afPrestgårdar, sorn af Kyrkoherdarne bebos, blifvit ti 11 deld te dels Rusthåll, dels löntagare vid Skånska Cavallerierne, utan att någon lärer vilja deraf draga den slutsats, att dessa Prestgårdar borde såsom Kronohemman bortstädjas, eller skulle kunna köpas till skatte. 2:0
Att dessa hemman uppföras i Jordeböckerna såsom Krono. Detta har först iakttagits från och med år 1725, sedan Kongl. KammarCollegium i bref af den 10 December 1724 förordnat, att i stället för de förra många titlarne, endast 3:ne slags hemmansnaturer skulle i Jordeboken införas, nemligen: Skatte, Krono och Frälse.
Då blefvo alla Prestegårdar, Kyrkohemman m. fl. införda i Krono-columnen, endast med undantag af dem, som i senare lider frän frälset blifvit donerade; men Kongl. Majtt bär flere gångor lemnat
Presterskapct den försäkran, att, genom denna Jordebokens inrättning, ifrågavarande hemman icke skulle ombyta den natur, som dem efter privilegierne tillkommer 3:o
Att hemmanen deltaga i båtsmans«* roteringj och utgöra dagsverken till Kungs - *) Se Kongl. Maj:ts Resolutioner på PresteSlåndets Besvär af den 7 Julii 1752 §. 10, och af den 8 October 1820. 48 Den 10 September f. m. vårdar och Kungsladugårdaräfvensom att åboerne deltaga i II i k s dags man n a-val och betala Riksdagsmanna-arfvode.
Enligt Kongl. Brefvet af den 20 Februarii i6yo, böra väl Frälsehemman taga lika del med Kronooch Skattehemman i båtsmanshåll, hvilket stadgande i större delen af Riket blifvit iakttagit, men genom Contractet om Båtsmanshållet i Hallands Län af den g
Maj 1726, stad fästad t af Kongl. Maj:t under den 16 Januarii I73p, har i delta Län Båtsmansroteringen blifvit inskränkt till Krono- och Skattehemman; och som då redan Kyrkohemmanet) upptogos under Krono-coiumn, blefvo de äfven inroterade, utan att härigenom någon ändring skedde eller kunde ske i beståndande äganderätt till dessa hemman. —•
I afseende på de dagsverken, sorn af Kyrkohemman utgöras till Kungsgårdar, har jag redan, utur Hallands Undervisning, upplyst förhållandet.
— Om vederbörande val-förrättare och uppbördsman någon gång låtit obehörige personer deltaga i Riksdagsmanna-val, eller betala Riksdagsmanna-arfvode, kan icke härigenom 3:dje mans rätt förminskas, då ingalunda en sådan val-akt eller uppbördslängd äger vitsord i afseende på hemmansnatur eller äganderätt «). 4:o *) Sådane Kyrkohemman, som för Kyrkornas räkning, enligt Kongl.
Skatteköps-förordningen af den 19 September 1723 kunnat blifva sålda till skatte, skola enligt Kongl. Brefvet
Den io September f. m. 49 4:o
Att förut åberopade Kongl.
Resolutionen af den 2g November iy56 skulle tillägga äboerne å dessa hemman och deras arfvingar besittningsrätt.
Detta är icke enligt med sanna förhållandet.
Enligt bokstafliga ordalydelsen af den hithörande del af 79 §. i samma Resolution *), och som jag redan haft äran uppläsa, beviljades endast åboernes enkor och barn, att framför någon annan få emot en efter hemmanets godhet proportionerad städja vid hemmanen bibehållas.
Denna förordning återkallad 1775 af samma magt, som den utfärdat, och således skolande endast tjena till efterrättelse under mellantiden, lemnade dock icke förre åboernes arfvingar större förmån, än det nu gällande Kongl. Dref af år 1826 tilläg - af den 22 Mars 1770 betala Herredogs-penningar, och kunna således icke förmenas att deltaga i Riksdagsmanna-val.
För öfrigt kunde möjligen det i i5§.
Riksdagsordningen begagnade uttryck ”Krono-hemniansägare” lemna tvifvelsmål, huruvida det iinge tillämpas på åboer å alla såsom Krono i Jordeböckerne uppförda hemman, eller (såsom , sannolikt rättast, vanligen sker) endast på sådane åboer, hvilka innehafva så kallad åbo- eller besittningsrätt för enka och arfvingar, \y bokstafligen kan ingen tillämpning ske, emedan ingen åbo å Kronohemman dertill är 'ägare. *) Se Modces Verk, 6 Delen p. 41 H. 4 5o Den io September f. m. ger, under det nu antagna arrende-systemet, det vil! säga optionsrätten, att, då mot en billig städja, nu mot ett billigt arrende, bibehållas vid hemmanen Sedan jag nu vederlagt alla de skäl man kunnat anföra emot Kyrkornas äganderätt lill ifrågavarande hemman, får jag såsom ytterligare bevis för dess oafbrutna utöfning, åberopa Kyrkornas räkenskaper, innehållande så långt tillbaka, som de kunna återfinnas, uppgifter rörande hemmanens bortstädjande för Kyrkornas räkning; exempelvis får jag här bifoga ett viditneradt Utdrag af Träslöfs Kyrkas räkenskaper, gående ända lill år 1662 *'_); äfven - *) Kongl.
Brefvet af den 26 April 1826 finnes infördt i Svensk Författnings-Samling, a:dra Årlången p. 558, och är aftryckt i Tidningen Journalen N:o iig för den 25 Maji innevarande år. **) Se Bilagan Litt. B. I KammarArkivet finnas inga Halländska Kyrkoräkenskaper för längre tid tillbaka än år 1697, då Kyrkolnspectorstjensterne inrättades.
Märkvärdigt är att se, huru i följd af det ordnande af hela Statsförvaltningen, som Konung Carl XI grundläde, oell som slutades i början af dess sons regering, serskildte embetsman tillsattes, att i de från Danmark vundna provincer fördela Kyrkornas inkomster oell hemman , i stället för StiftsLändsmänoerne under Danska tiden.
Hade man då ansett Kyrkornas hemman, såsom
Den io September f. m. 5, som den så kallade Hallands Lands Beskrifning - Kronans, bade den store Riksbusbållaren visserligen icke underlåtit, att i 1688 års Häradsfogdelnstruction till Kronobetjeningen öfverlåta tillsynen äfven öfver detta slags egendom.
Om man ända ifrån denna tid, då först bestämda föreskrifter i denna gren af administrativa ordningen infördes, ända tills nu vill upprätta scheraata öfver de författningar, som utkommit rörande förvaltningen af Kyrkohemman och af vanliga Kronohemman, skall man finna, att under hela tiden, alldeles olikaf'ore~ skrifter varit fallande i afseende på dessa begge slagen hemman.
Sjelfva slutet af den till förmån för åboernes påstående åberopade 79 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär af den 29 November 1756, innehåller ett uttryckligt förbud för Kronobetjeningen att befatta sig med Kyrkohemmans bortstädjande, då likväl en sådan befattning alltid tillkommit dem i afseende på de egentliga Kronohemmanen. *) Denna Beskrifning utgör ett i kameralistiskt och historiskt hänseende vigtigt docuinent.
Originalet är för hvarje fögderi underskrifvit af Kronofogden och Häradsskrifvare» , och äga anteckningarne för olika fögderier olika fullständighet.
Ett af LandsContoiret i Halmstad vidimeradt Utdrag, innefattande de hemman, hvilka ansetts såsom Kyrkohemman, finnes bifogadt Akten rörande dessa hemman i Ecclesiastik Expeditionen.
Dessa hemmans antal, med större eller mindre mantal, utgör 210, utom utjordar (till en del fordom upptagna i man4i H. 4* 5?.
Hvad jag baft den äran anföra lärer —■ jag vågar derom vara för - tal), qvarnar m. m.
Af dessa hemman finnas ?.:ne upptagna såsom skattehemmanj nemligen Eskilstorp i Getinge socken , som i alla gamla Jordeböcker antecknas för krono, men 1723 köptes till skatte, och af hvars Jordeboksränta Kyrkan endast åtnjöt ett halft Lisp. smör, upptagit till 28 Öre S:mt, men Kronan 5 Daler 2 Öre efter Kronovärdi, hvaribland 2 Lisp. smör, — och Kulla i Frillesås' socken, gammalt skattej för hvilket i Jordeböckerne alldeles ingen ränta till Kyrkan antecknas, men 1 de äldre anmärkes:
Kyrckan fritt en Diegne lycka.—
I Krono-columnen uppföras 155 hemman, af hvilka 1 brukades under Örmevalla Prestegård; 3 af Klockare; 1 var obefintligt; 2 öde; för 5 var städja erlagd till Kronan; för 5 till både Kronan och Kyrkan; för 1 var ingen städja erlagd; för 9 saknas anteckning, till hvem städjan var betald; och för alla de öfriga 128 finnes utsatt, antingen att den var erlagd till Kyrkan, eller att städjerätten tillhörde henne.
(Under den allmänna benämningen Kyrkan inbegripes äfven Prester och Skolor, som till vissa hemman dels ensamt, dels gemensamt med Kyrkor, ägde städseli ätten ; för Carl Eriksons gård i Myrn i Fjärås socken bar genom misskrifning blifvit antecknadt, att smörräntan och städjerätten njuter Kronanhvilket skall vara Kyrkarij enligt så väl ordställningen i anteckningens fullföljande:
Mantals- njuter Kronan så ock Rotepenningar, som alla Jordeböckernas intyg, att smörräntan tillhör Kyrkan.)
Undersöker man nu Jordeböckerne, så finner man, att för de
Den io September f. ru. 53 vissad — Lafva fullständigt ådagalagt, alt otu Halländska Kyrkornas, sedan århundra - hemraan, hvarå både Kronan och Kyrkan erhållit städja, landgillet varit någorlunda jemnt deladt emellan Kronan och Kyrkan, men att för de hemman, som endast till Kronan erlagt städja, Kyrkan endast njutit en ringa del af landgillet; — att samtlige de 9 hemman hvarå Kronan dels ensam, dels jemte Kyrkan, uppburit städjan, äfvensom det lilla (£) hemman, för hvilket ingen städja var erlagd, i alla äldre Jordböcker upptagas såsom Kronohemman, under det att alla de öfrige 144 derstädes upptagas såsom Kyrko- CPreste- och Skole-hemmanJ.
I Beskrifningcn antecknas/or Laholms och Halmstads Fögderier, när och af hvem hemmanen blifvit stadda.
För det i sistnämnde fögderi belägna hemmanet Rijsai-p (ett af dem, som varit föremål för den klandrade Kongl.
Resolutionen) antecknas:
Efter hela landtgillet är Kyrkfan och Pastoris anslagit, har åboerne till dem betalt städs mål, samt för hemmanet Gunnakull i samma fögderi:
Kyrkan in loco ager smörräntan, bestående af 1 Lisp. och således åboen, som är behållen, in anno 1688 stadt af Kyrkan.
För samtlige hemmanen i Warbergs fögderi, utom ett, och i Fjäre fögderi, med undantag för dem i 3:ne socknar, finnes bestämdt antecknadt: att städjorätten tillhör Kyrkan, (härunder dock ej inberäknadt 1 ostadt, 1 obefintligt och 1 till Prestegård brukadt hemman).
Utom 1 Skattefrälsehemman (i Harplinge socken Gullbrandstorp, gammalt skatte, hvaraf endast en ringa del af landtgillet med ett halft Lisp. smör erlägges till Kyrkan), äro 5i Hemman införda 54 Den io September f. in. den oklandrade rätt till ifrågavarande hemman skulle inför Domstol ifrågasättas, och tvertemot.
Sveriges Lag i i^Cap. 33 §.
RättegångsBalken, bevisningsskyldigheten kunde från käranden öfverfivttas på svaranden, en sådan bevisning med lätthet kunde åstadkommas.
Under sådane förhållanden finnes ingen anledning att tillstyrka Kongl. Maj:t, att å Kronans vägnar låta i frälse-columnen, bland hvilka 5 (4 gamla och i köpefrälse) genom misstag tyckas hafva kommit att räknas bland Kyrkohemman, (kanske de af ålder utgjort någon liten afgift för någon donerad jord, som ej från hemmanen fått skiljas, ehuru hvarken Jordeböcker eller beskrifningen derom förmäla det ringaste); i brukas såsom Prestegård till Falkenbergs och Skrea Pastorat, 5 uppföras i gamla Jordeböckerne såsom Krono, med utgörande till Kyrkan af en ringa del af landtgillet, men de öfriga 4° derstädes upptagas såsom Kyrkohemman, för de flesta af hvilka, bland dem, som äro belägna i Warbergs och Fjarefögderier , i beskrifningen antecknas, att städjorätten tillhör Kyrkan.
— Af allt detta kan den slutsats dragas, att städjorälten åtföljt landgillet (i Halland vanligen bestående af smör),— att intet hemman, hvartill Kronan ensamt eller gemensamt med Kyrkan utöfvat städjorätt, i de äldre Jordeböckerne upptagits såsom Kyrkohemman, samt att således Kyrkor fPrester och Skolor J utöfvat städjorätt till alla de hemman, som före rjlfi års Jofdeboks-förändring, i Jordeböckerne antecknas såsom Kyrko- fPresteoch Skole-Jliemman.
Den io September f. ru. 55 mot Kyrkorna göra några äganderälts-ansprålt gällande.