Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H. Ex. II r Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan han lillkännagifvit, att R. o. Ad, med öfvervägande ja besvarat den redan gjorde propos., någon ny deremot stridande propos. ej kunde framställas, utan votering till följd af Hr Prinlzcnskjöids nu gjorda begäran borde ske; hvarjemte H. Ex. hemställde lill Frik Cederström, huruvida han yrkade att få äfven sitt förslag under votering.
Då den contrapropos., som af Hr von Hartmansdorff är föreslagen, går ut pä att öfverlemna lill K.
M. att bereda frågan, så är det helt tydligt, att det icke är nödigt för mig att begära votering om milt förslag; helst frågan måste blifva föremål för embetsmyndigheterues utlåtande, i fall Hr von Hartmansdorffs förslag vinner bifall.
Sedan härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att de ifrågakommande förslagen skulle jemte voler.propos:n anslås, upplästes till justering och godkändes följande voter.- propos.
Den som till contrapropos. vid äskad votering om bifall lill StatsUtsk:s utlåt.
N:o 287, med de af Gr.
Cronhjelm föreslag - Dr.n 15 Maj. 535 na förändringar, antager H. Ex. flr Gr.
Björnstjernas förslag, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer conlrapropos. vid sagde votering att utgöras af Hr von Harlmansdorfls förslag.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som Tö lier:
Sedermera upplästes och godkändes följande voler.propos. i hufvudsaken:
Den som bifaller StatsUtsk:s utlät.
Cronhjelm föresiagne förändringar i 9 och 15 punklerne voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. delaf II.
Björnstjerna i ämnet framställda förslag.
Då nu voteringen skulle företagas, anhöll Hr Aminoff, Joh. Fredr., alt Gr.
Björnstjernas förslag ännu en gång måtte uppläsas, och sedan denna uppläsning skett, anmälde och yttrade sig Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.:
Till Hr Gr.
Björn stjerna vågar jag hemställa, om icke ordalagen möjligen ännu, med R. o. Ad:s begifvande, skulle kunna få den modification, alt i stället för ordet ”inkomma med en nådig propos.”, sättes ”aflåta en nåd. propos.”, hvilket jag tror är det vanliga uttrycket.
Jag hemställer, huruvida, sedan öfver liiggningen är slutad och voler.propos. justerad, någon förändring kan ske. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det af Gr.
Björnstjerna afgifua förslag redan genom votering var antaget till ■conlrapropos.
Då contrapropos. blifvit begärd till uppläsning, så anhåller jag, att de förändringar, jag föreslagit uti 5 och 9 punkterna, också måtte få uppläsas.
Denna uppläsning verkställdes, hvarefter Ilr von Hartmansdorff anförde:
Man har gjort anmärkn. vid ett ord i Gr.
Björnstjernas proposition och önskat, att i stället för ordet inkomma, som brukas från R.
St. till K. M., måtte sättas ordet aflåta, som brukas från Konungen till Ständerna.
Jag förundrar mig öfver att ■Gr.
Cronhjelm velat bestrida en sådan rättelse i ordalagen, sorn 536 Den 15 Maj. icke förändrar meningen, och att man vill tvinga fram oriktiga ordalag, om det ej sker under förhoppning att derigenom möjligen få afslag i sak.
Jag torde få anhålla, att Gr.
Björn stjerna först täcktes yttra sig, huruvida han önskar någon förändring i sin propos. och att sedan få yttra mig.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, ali sedan R. o. Ad. beslutat hurudan contrapropos. borde vara, densamma icke kunde förändras, men att hvad det nu ifrågavarande uttrycket anginge, rättelse deruti i alla fall syntes kunna ske, emedan de olika beslut, som i detta ämne inom RiksSl:n fattades, borde af StatsUlsk. sammanjemkas och dervid intet hinder mötte för hemställan om en dylik rättelse.
Jag vill blott yttra, att jag icke har det minsta emot den begärda förändringen, ty ordet aflåta vore kauske här mera på sitt ställe.
Men såsom Hr Gr. o. Landtm, yttrat, så kan i alla fall SlntsUlsk. göra denna förändring i voter.propos. till förstärkt Utsk. Gr. Cronhjelm: Efter Hr Gr. o.
Landtm:s yttrande i ämnet, förfaller allt vidare yttrande å min sida.
Det beslut, som R. o. Ad. fattat i afseende på contrapropos:n, är, om jag icke misstager mig, ett antagande af Gr.
Björnsljernas förslag.
Björnstjerna sjelf väljer ett passande uttryck i st. f. ett opassande, så inser jag icke huru R. o.
Ad:s beslut skulle derigenom kunna vara ändradt.
Föröfrigt öfverlemna!- jag åt Gr.
Björnstjerna sjelf att vidare härom yttra sig.
Min afsigt har blott varit att förekomma, det IL o. Ad. skulle fatta ett beslut, som innehåller opassande uttryck, hvarpå jag icke kommit att fästa uppmärksamheten förr än nu.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, i denna sak förklarat sig, torde det visserligen vara öfverflödigt att yttra sig; mcu sedan jag hört ledamöter nu ifrågasätta en förändring, så kan jag icke annat än på det högsta protestera emot en förändring i en propos., som redan varit underkastad votering, och hvilken är uppspikad här pä
Riddarhuset för att till kännedom komma för hvar och en som i voteringen deltagit.
Den ifrågavarande voteringen blef härefter anställd och efter dess slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja — 3*2.
Emot det nu fattade beslutet får jag mig vördsamt reservera.
Sedan R. o. Ad. för snart Den 15 Maj. 537 snart 8 (Ingar sedan beslutat ålerremiss af Const.Ulsles sammanjemkningsbetäk. i representationsfrågan, och vi nu icke hafva mera än 8 dagar till dess alt riksdagen är slut, samt dä det således icke är troligt, alt Sländerna kunna slanna i något definitivt beslut i denna fråga vid innevarande riksdag; så lager jag mig friheten lill Hr Gr. o. Landtm, och R. o.
Ad. hemställa, huruvida det icke vore skäl att ålägga Consl.Ulsk. att inom.någon viss tid inkomma med svar å en inom della Hus af IIr Akerman väckt motion om en anhållan hos K.
M. om en comités nedsättande, för att lill nästa riksdag utarbeta ett förslag lill en förändrad nationalrepresentation.
Jag får till den dagen föreslå nästa Onsdag, och anhåller om Hr Gr. o. Landlmis propos. derpå.
Då det är R. o. Ad. sjelf, som har åstadkommit det ifrågavar. dröjsmålet, sä skulle det förefalla mig besynnerligt, att R. o. Ad. ville i detta fall sjelf förelägga Utsk. någon viss tid.
Ulsk. rår icke för, att icke H. o. Ad:s diseussion och beslut i representationsfrågan ännu inkommit till Utsk., och Ulsk. har således icke eller kunnat behandla denna fråga.
Hvad den särskilda fråga beträffar, som Frih.
Tersmeden nu väckt, anhåller jag, att den matte få hvila på hordet.
I min framställning låg alldeles icke någon anmärkn. emot Coust.Utsk., men som jag är öfverlygad om, att hvar och en af R. o. Ad. är angelägen, alt en fråga af den vigt som denna, och hvilken nu under 2 riksdagar har varit föremål för Ständernas öfverläggningar, icke dör ut, utan alt man måtte hafva något hopp, all, vid en kommande riksdag, vara i tillfälle ali behandla ett förslag, som möjligen kan mera än de hittills framkomna motsvara nationens hilliga fordringar och önskningar, och dä min, öfvertygelse är, att det lämpligaste sältet att komma lill ett sådant resultat är all personer fullt qvalificerade dertill lä utarbeta eli sådant förslag, så har jag ansett, att Hr Åkermans motion icke bör lemnäs utan afseende, och som jag icke kan på förhand bedömma huru Const.Utsk. ser den frågan eller huru länge del anser sig höra vänta på återremissen af jemkningsbetänkandet, för att behandla densamma, så har jag troil mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå.
Då nu mitt förslag af Gr.
Gyldenstolpe blifvit begärdt pä bordet, så torde del der fä hvila till nästa plenum, då jag hoppas alt remiss derå icke vägras.
Föredrogos ånyo och hi fö l lös StatsUtsk:s d. 9 och 14 dennes på hordet lagda utlåt:n: N:o 288, i anledn. af väckt fråga om förändrade stadgande!!, rör::de debiteringen och upphörden af de till Röhus läns regemente anslagne indelningar; och 10 II. 68 538 Den 15 Maj.
N:o 289, i anledn. af väckt fråga om indragning till statsverket af den till aflöning åt Landshöfdingen i Blekinge län anslagne kronotionde spanmål samt indelningshafvarcns godtgörande medelst contant statsanslag.
Ånyo föredrogs Lag- saint Allm.
Besv. o. Ekon.Ulskms d. 9 oell 14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 43, i anledn. af erhållen återremiss å Ulskms betänk.
N:o 19, öfver väckte motioner om dels ändring i och dels förklaring öfver stadgandet i 16 cap. 2 § Byggn.b:n, ang-.de byggnadsskyldigheten å prestgårdar på landet.
Jag anhåller, att re servationen i betänk.
N:o 19 matte uppläsas och att jag derefter måtte fä yttra mig.
Sedau denna uppläsning försiggått, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Då detta betänk, förra gången förevar, blef det af B. o. Ad. återremitteradt.
Utsk:n hafva återkommit med samma förslag; men pä grund af den reservation, som nu bär blifvit uppläst, hemställer jag vördsamt, att II. o. Ad. måtte afslå betänk., enär det, efter min tanke, för ingen del är lämpligt att jemföra presteboställen vare sig med Kronans slott och bus eller med landshöfdinge-residenser, oell icke eller att besluta ett så vidsträckt stadgande, att de conventioner, som, i detta fall, göra undantagen från allmän lag, skulle kunna anses derigenom blifva rubbade.
Jag kan icke instämma i den af Hr von Hartmansdorff yttrade åsigt.
Vid detta ärendes behandling inom Utsk:u upplystes, hvad åtskilliga ledamöter tillförene hade sig bekant, att det anförda stadgandet i 23 cap.
Byggn.b:u är till sitt innehåll så ofullständig!, att deraf icke kan hemtas någon ledning för bedömmaude af frågor om underhållsskyldighet å presteboställen.
Det upplystes genom åtskilliga i Utsk. förevista handlingar, huruledes delta stadgande hade gifvit anledning till de mest olika tolkningar, oell erfarenheten har nogsamt gifvit vid handen huru mångfaldiga tvister, som derigenom uppkommit.
Af dessa skäl ansågo sig Ulsk:u förbundne alt föreslå ett stadgande, hvarigenom sådana olägenheter undvekes. 26 cap. 2 § Byggn.b:n föreskrifver nu, alt socknemän skola antvarda bostället till pastor färdigt till tak och innanrede, oell att han sedermera skall det vidmakthålla.
Det är uppenbart, alt dessa stadganden, lämpliga måhända för den tid då de gafvos, numera äro otillräckliga.
Utskm hafva föreslagit, att vid upprättande af ett nytt reglemente, skulle de gamla reglementena af 1715 och 1720 följas lill sina grunder och närmare bestämmas.
Jag anser af icke ringa vigt, alt tvister emellan prester och deras åhörare så vidt möjligt är undvikas, och det är derföre, som jag för min del icke kan underlåta att förorda Ulskms förslag, hvilket jag tror skulle leda till förekommande
Den 15 Maj. 539 af sådane (vister.
Jag vill icke vid denna sena timma upplaga lill vederläggning åtskilliga af de anmärkn:r, som förekomma i Prosten Norströms reservation.
Jag vill icke eller envist motsätta mig, om R. o. Ad. behagar afslä betänk., men jag har för min del icke kunnat underlåta att antyda de betänkligheter, som jag hyser emot nu gällande stadganden i detta fall.
Jag får för min del instämma i Gr.
Sparres sednast afgifna yttrande, och tillstyrker R. o. Ad. att antaga detta Utsk:ns förslag, som icke innehåller annat än en und. anhållan, att K.
M. antingen täcktes i nåder låta utarbeta ett reglemente, hvarefter kyrkoherde-boställen skola underhållas, eller ock låta tillämpa de reglementen, sorn redan finnas för underhåll af Kronans hus, hvilka reglementen äro tillämpliga äfven i afseende på presteboställen, ty dä man undersöker dessa reglementen närmare, så innehålla de icke någonting annat än en närmare bestämmelse, huru kyrkoherden skall fullgöra sin underhållningsskyldighet; och det tyckes vara nödvändigt, att någon bestämd gräns härutinnan finnes, ty icke kan man beräkna, att den välvilja alltid skall förefinnas emellan kyrkoherden och församlingen, alt de skola komma öfverens, utan att lagen utstakar deras skyldigheter.
Jag tillstyrker på det högsta, alt R. o.
Ad. mätte bifalla Utsk:s förslag.
Sparre har nog rätt der uti, alt stadgandet i Byggn.b:n icke är tillräckligt förde tvister, som kunna uppkomma ang:de den ifrågavar. underhälls-skyldighelen; men nu hafva Utsk:n icke inskränkt sig dertill, att blott föreslå, det R.
St. mätte bos Konungen begära ett särskildt reglemente för dessa boställen, utan jemväl att antingen skulle detsamma utarbetas i öfverensstämmelse med grunderna i äldre reglementen för Kronans bus, eller ock dessa tillämpas äfven på presteboställen.
Det är hvad jag, för min del, anser oantagligt.
Om frågan icke vore någon annan än den, att R.
St. skulle i underd. anhålla, det K. 51. täcktes i nåder låta utfärda ett särskildt reglemente till bestämmande af kyrkoherdars åliggande i afseende på underhållet af den del af ecclesiaslikboslällens åbyggnader, hvilken ej af församlingarne bekostas, och om denna tillstyrkan icke vore gjord i den form, sorn skulle det bero af Konungen nilena att vidtaga en sådan åtgärd, sä tror jag, alt förslaget vore riktigt.
Slen dä fråga är om närmare förklaring af ett stadgande i Byggn.b:n; så måtte väl Ständerna skola besluta gemensamt med Konungen, och icke han allena utfärda reglementet.
Dessa båda brister förefinnas nu i Utskins betänk.
Ehuru det redan en gång blifvit återremitteradfj har Utsk:n icke gjort afseende derpå.
Alt nu här improvisera ett förslag, torde man ieke vara i stånd till, hvarföre jag anser bättre vara alt afslå betänk.
Det beror ulan tvifvel på K. 51,, att i alla fall komma med en nådig propos. i ämnet; men R.
St. böra undvika att till Konungen ingifva oriktiga förslag. 540 Den 15 Maj. Fril).
Denna framställning, att genom reglementen ändra allmän lag, lärer icke kunna godkännas emot 87 § Reg.F. Hade Ulsk:n ansett någon förändring i 26 cap.
Byggn.b:n erforderlig, så bade Ekon.Utsk. bort a f v i 11 ras och LagUtsk. ensamt föreslå denna förändring.
Dä hade saken haft form och kunnat i grundlagsenlig väg behandlas och bifallas, men i dess nuvarande skick kan jag icke annat än tillstyrka afslag å betänk.
Dcå nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. A. biföll LagUtsk:s utlåt.
Propos. å afslag blef härefter framställd och äfvenledes med blandade ja och nej besvarad.
I anledn. häraf blefvo dessa propos:r i samma ordning förnyade och åter besvarade med blandade ja och nej, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det varit ganska svårt att bedömma svaren R dessa propositioner, men att han, i öfverensstämmelse med hvad äfven undertecknad Ridd.secret. trott sig finna, ansåg den sednast å afslag framställda propos. hafva blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Anmäldes till bordläggning StatsUlsk:s mern.
N:o 316, i anledn. af RiksSt:s skiljaktiga beslut, rör:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår.
Då detta mern. från StatsUtsk. innefattar förslag till voter.propos. i förstärkt Ulsk., och Dera sådana förut äro af R.
St. beslutade, så, och på det dessa voteringar mätte kunna ske på en gång så tidigt före riksdagens slut, ali de dervid fattade beslut måtte kunna sedermera tjena tili efterrättelse, anhåller jag, att della betänk, måtte blifva stäldl främst pä föredragningslistan till nästa plenum.
Vidare lades på hordet följande från Utsk:n inkomne betänk. och mern., nemi. från Banco- och Lag-Utskotten:
N:o 4, i anledn. af väckt fråga om beredande af utländsk vexelcredit för R.
St:s Bank; N:o 5, i anledn. af väckt motion om förändring och tillägg uti banklagen d. 1 Mars 1830; N:o 6, med hemställan, alt en ny ansvarighetslag för R.
St:s Fullmäktige i Banken måtte utfärdas.
N:o 119, i anledn. af väckt motion, ang:de bestämmande
Den 15 Maj. 541 af påföljd för fästehjons underlåtenhet att efter slutad lysning till äktenskap låta sig sammanvigas; och N:o 121, i anledn. af väckt motion, om sättet för behandlingen af förslaget till ny criminallag. H. R. o. Ad. åtskildes kl. j till 11 om aftonen.
Justerades 3 prot.utdr. för d. 15 dennes.
Föredrogs StalsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 310, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxtår. R. o.
Ad. fann icke för godt att antaga de i detta mern. gjorda inbjudningar, utan vidblef sina förut fattade beslut samt godkände de föreslagna voter.propos:rne.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 13 och 14 dennes på hordet lagda utlät.
N:o 43, i anledn. af RiksSt:ns återremisser å mern.
De brister, i nu gällande grundlag, hvilka genom del föreliggande förslaget borde afhjelpas, torde hufvudsakligen vara följande: l:o Den tvetydighet, som finnes, i följd af vårdslösad uppställning, och den strid, som dymedelst synes äga rum mellan 81 § Reg.F. och den 56.
Denna brist tyckes, jag medger det, vara någorlunda afhjelpa men de öfriga qvarstå, på sätt jag vill söka ådagalägga, nemligen: 2:o
Den genom 1815 års tillsatts i 56 § uppkomna rätt att återremittera ett grundlagsförslag med så kallade gemensamma tankar, för hvilka en gräns icke finues derstädes tydligen utstakad; hvadan man härutinnan hittat en förevändning att, tvertemot 81 §:s klara bokstaf och i rak strid mot Reg.F:s förnuftsenliga grundlanka, i form af gemensamma tankar inom 542 Den 17 Maj.
Stånden improvisera nya förslag, ej allenast lill ändring, utan till kullkastande af grundlagar.
Denna följdrika och oförlåtliga felaktighet i nu gällande stadganden qvarblifver om Const.Ulsk:s förslag antagcs, lika vämjelig och lika absurd, som vi hittills rönt den vara. 3:o Voteringar i förstärkt Utskott, i anledn. af ett enda Stånds, från de öfrigas afvikande, tanka; hvarigenom det händer, att minoritetens mening gör sig vid den förra riksdagen gällande, och att R.
St., vid den påföljande, besväras med öEverläggningar om omogna och befängda projecter.
Afven denna väsendteliga olägenhet qvarstår.
Coust.Utsk:s förslag, sammanfattadt i de första 6 momenterne af 81 §, har i hufvudsaken följa k teligen blott den förtjenst, att förtydliga det i sig sjelft odugliga och förkasteliga.
Deremot biträder jag gerna 7:de morn., som begynner med orden: ”vill Konungen o. s. v.,” och som endast genom mindre vigtiga redactions-jemnkningar afviker från 81 §:s nuvarande lydelse.
Då jag, vid öfverläggningen om Const.Utsk:s betänk.
N:o 33, för min del tillstyrkte bifall till det af Hr von Hartmansdorff föreslagna beslut, yttrade jag, alt jag icke ansåg de i detsamma innefattade stadganden vara alldeles felfria; men oaktadt detta medgifvande, trodde jag vara bäst att antaga dem, emedan de utgjorde ett genomtänkt helt, ojemnförligt bättre än hvad som gäller: — ett helt, som förmedelst afvikande förslag i detaljerne skulle, jemte meningarne inom Ståndet, söndras och splittras.
Man har likväl i dessa stadganden velat finna en inskränkning i Konungens prerogativ, emedan K.
M:s propos. till grundlagsändring, om än af två Stånd bifallen, skulle komma alt förfalla.
För dem, som icke stanna vid skenet, vid ordens yla, utan nogare eftersinna verkan, följden af ett lagstadgande, visar sig denna beskyllning såsom ett rent missförstånd: — hvem, bland R. o. Ad., månne det skulle vara, som i verkligheten åsyftar någon ytterligare inskränkning i Konungens makt?
— Förmodligen, ändock — icke jag?!?
Men, — enligt Apostelens råd: ”flyr äfven ihet ther ondt synes”— afstår jag mer än gerna från denna de! af det förslag, som blef R. o. Ad:s gemensamma tanka, helst jag, ehuru endast nr sist antydda synpunkt, från början hyst någon betänklighet deremot.
Genom Utsk:s redaction i 7 mom. af 81 § försvinner denna betänklighet, detta missförstånd och förevändningen af denna högst originella beskyllning.
Jag röstar derföre för bifall till detta sista morn., och för den förklaring, i afseende å de föregående: ”att, ehuru en förändring vore högst nödig, kunna de, som Utsk. föreslagit, i sitt sammanhang och i den uppställning de fått, af R. o. Ad. ej såsom nyttiga anses; förblifvande R. o. Ad., i öfrigt, vid sin förut yttrade gemensamma tanka.
Då denna fråga sist förevar, hade jag tillfälle ali fullständigt yttra mig, så att jag nu kan vara Den 17 Maj. 543 ganska kort, och får alltså nu endast åberopa det ifrågavar. meni. från Const.Utsk., som ett bevis på den sats jag då ansåg mig tvungen att antaga, eller att det skulle vara omöjligt för Ständerne alt kunna förena sig om att på något sätt sammanjemka hvad som en gång råkat i strid med hvarannat, nemi. 81 och 56 §§ RegF., och jag tror alt förevarande utlåt, visar, alt meniugarne inom Utsk. allt mer och mer aflägsnat sig från hvarandra om sättet att kunna föreslå något, sorn skulle vinna bifall håde nu och vid en annan riksdag.
Man kan under sådane förhållanden icke nog lofva deras nit, som, lika med den siste värde talaren, ytterligare vilja bevisa nödvändigheten alt göra en sådan förändring.
För min del begagnar jag nu endast ordet för alt gifva tillkänna min tanka, att om en representationsförändring i detta land någonsin skall komma att äga rum, så inträffar den långt innan Ständerne kunnat förena sig om någon sammanjemkning af dessa begge §§.
Detta är min tanka, och den vill jag hafva i prot. nedlagd, för att sedermera förklara, alt jag icke vidare ämnar sysseiselsätta mig med detta ämne.
Jag anser det betänk., som Const.Utsk. nu framlagt, vara sämre än det, som första gången underställdes vår pröfning.
Nu har Const.Utsk. galt derhän, att, om ett Stånd i sitt beslut afviker från de öfrige, så skulle derom alltid röstas i förstärkt Const.Utsk.
Följden deraf måste blifva, att minoriteten kan göra sin mening gällande mot majoriteten, så, alt hvad 3 Stånd förkastat och ett Stånd godkänt, det kan blifva godkänt, och hvad 3 Stånd godkänt och ett förkasladt, det kan blifva förkastadt, genom det förstärkta Utskottet.
Pä sådant sätt kommer man lill motsatsen af hvad man åsyftar, nemi. att hafva pluralitelens mening ultryckt, vid den första riksdagen, såväl som vid den sista.
Bibehåller man åter R. o. Ad:s första beslut; så behöfves blott 3:ne
Stånds sammanstämmande mening vid den första, och alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut vid den sista riksdagen.
Under sådane förhållanden, och dä jag tror, lika med Gr.
Frölich, att förslaget, sådant det är, icke kan komma att af Ständerne godkännas, så hemställer jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte stanna i det beslut, som Frih.
Palmstjerna, Nils Fredrik, föreslagit.
Det afviker till en del från det, som Ståndet sista gången fattade, nemi. såvida alt Frih.
Palmstjerna tillstyrker, att den sista de len af Utsk:s betänk., nemi. ifrån och med orden på sidan 7: ”Vill Konungen hos Ständerne föreslå” etc. och intill slutet af 81 § på sidan 8, der det heter: ”alla fyra RiksStåndens sammanstämmande beslut” måtte af R. o. Ad. antagas.
Slutet af hvad
Ståndet sista gången antog skulle således ändras, och det stycke, som står på sidan 2 i Utsk:s betänk.
N:o 43 borttagas.
Derigenom har man undanröjt det skenskälet, som i betänk, omförmäles, att man nemi. skulle åsyfta att inskränka Konungamakten, Hvar och en som läser 56 §:s 2 morn., sådant som det nu förekommer, och som icke förklarar, att vissa ord der 544 Den 17
Maj. kunna öfverhoppas, inser lätteligen, att frågan här icke varit om Konungamaktens inskränkning, utan om en reglering, som blifver lika för alla förhållanden.
Men, som sagdt är, jag vill icke hålla mig vid denna sak, utan hellre låta detta förslaggälla huru inconseqvent det må vara ; hemställande, att R. o. Adis beslut må blifva följande, nemi. att Ståndet godkänner Ulskis förslag till 56 §, sådant detsamma lyder, och derefter 81 § t. o. m. det 3:dje stycket deraf.
För tydligheten skull, vill jag uppläsa hvad jag anser att R. o. Ad. bör besluta:
Först 56 §: ”Allmänna frågor, som uti R.
Stis plena väckas, må ej till omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utskott, som, på sätt i Riksd.Ordn. föreskrifves, äger att dem utreda och deröfver sig yttra.”
Derefter af 81 § följande: ”Denna Reg.F. samt Rikets öfriga grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla RiksStms sammanstämmande beslut.
Fråga derom må ej af riksdagsman i Stånds plenum väckas, utan bör anmälas bos R.
St:s Coust.Utsk.
Della Utskott, hvars pligt det är att grundlagarna granska, äger rätt att hos R.
St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga, och möjliga all verkställa.
Riksdagsmans förslag till grundlagsändring, hvilket Coust.- Utsk. förkastat, förf alle. Hvad Coust.Utsk. till ändring i grundlagarna, sjelfmant eller uppå derom af Riksdagsman vackt fråga, föreslår, skall, om intet deremot från något RiksSt. anmärkes, förblifva åvilande till nä stpåfoljande riksdag , och då af R.
St. af göras.”
Så laugt Utsk:s; derefter R. o. Ad:s förra beslut pä sidan 1 i förenämnde betänk, sä lydande:
"Om förslaget af något