Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pet år möjligt att jag misstager mig, men jag styrkes i denna tanka så mycket mer, sorn det i den nämnde §. just står i val till TJtskottnLedar nöter ock icke blott i val till Utskott.
Så åtminstone förefaller det mig efter min känsla* Friherre Boije: Sedan Herr Grefve von Schwerin nu gjort rätt åt min uppfattning af hans motion, drar jag icke i betänkande att fö. reslå det sått att komma ifrån discussionen, sorn ligger i rak slutföljd af sjelfva motionen , Qch som tillika synes mig så lätt.
Herr Gref-; 9*
Den 04 Januarii. ven och LandtMarskalken bedömmer rättare ån jag, den åtgärd som dess kall tillhör att lemna ; men om Grefve von Schwerin gjordt ett öfverflödigt steg, då han begärt proposition i ett årnne, der den icke behöfs; så står det lyckligtvis i Herr Grefvens och LandtMarskalkens skön , ett, utan proposition, tillfredsställa den ena sidan, utan att såra den andra.
Jag bekänner att min känsla svider vid denna föreställning, att allmänheten en dag skall låsa i våra Protocoller, att en Ledamot blott begärt upplåsande af en §. i Grundlagen, men dock rönt ett sådant motstånd , att proposition va. rit af nöden.
Må Herr Grefven och Landt-' Marskalken tillåta, att upplåses, och dermed år också discursen, å denna sidan slutad. ' å Grefve Lövenhjelm'.
Efter det upplysande och vackra tal, som Herr Grefve voa Platen i ämnet hållit; vet jag ej något som redigare och båttre skulle utveckla den förevaran-- de frågan.
Mitt syftemål kan derföre endast vara att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Grefve von Schwerins och Friherre Boijes senare yttranden , i afseende på den först-' nämndes motion.
Enligt dessa yttranden skulle Grefve vori Schwerins afsigt med motionen egentligen vara blott att få 4i §. uti Riksdagsordningen upplåst.
Efter min tanka borde det anses öfverflödigt att påminna Ridderskapets och Adelns Ledamöter oin Grundlagarnes innehåll.
Något hvar lärer vål kånna dem.
En begäran om $:s uppläsning år dock visserligen ingalunda lagstridig, och denna uppläsning bör Den 24 Januarii, 93 eller kan således icke vågras.
Men jag måste för min del reservera mig deremot, att uppläsningen skulle afgöra sjelfva Lagfrågan; ty derom s frides nu.
Yore jag uppmanad att framställa min enskilda tanka i ämnet; så skulle jag förklara, att jag med fullkomlig likgilltighet motser utgången.
Hvad theorin beträffar, vill jag ej derom yttra mig med annat ån den anmärkningen, att, i andra constitutionella länder, såsom England, der man visserligen är lika ömtålig om friheten, Ministrarne innehafva en ganska vigtig plats ibland Nationens Representanter.
Ministrarne, som i sistnämnde land äga såte i Underhuset, utöfva der enligt praxis den rättighet, att välja hälften af Utskottens Ledamöter.
Det år ej rnin afsigt, att argumentera från England till Sverige, jag känner skilnaden och de många olikheterne emellan desse båda Rikens förhållanden.
Men om den theoretiska delen af frågan således kan betragtas ur två synpuncter, kan deremot den practiska det blott utur en, och denna tillåter ej att i någon mon afvika från ordalydelsen af Grundlagen.
Må man anse såsom pedantisme denna föresats att aldrig gå ett steg ifrån bokstaf ven, min öfvertygelse skall det alltid vara, att allas vår säkerhet ligger deri bevarad.
Herr Grefve von Schwarin har uppläst en caracteristik äfven en del af våra Grundlagar, som man lika rättvist skulle kunna kalla en eritik eller, för att nyttja en Aeademisk benämning, en critisk afhandling.
Den torde dock ej böra hafva någon verkan på en 9* Den 24 Januarii. skrifven Grundlag.
Jag gör rått åt Författarens snille och djupa insigter men, jag upprepar det en gång, den nu våckte frågan sönderfaller i två delar; den ena år af dert beskaffenhet, att ett yttrande derom icke nu i förvåg år af nöden, och den andra synes niig så föga vigtig, att tiden ej bör med en discussion derom uppehållas.
Jag vill blott tillägga j att om hvarje §. som till detta ämne kan hänföras, skulle hår upplåsas, blef vår tid nu ganska mycket medtagen.
Nyttan af en sådan läs» ning kan jag aldrig inse.
Men att sjelfva hnfvudsaken ej år så alldeles klar, som man velat påstå, bevisas bäst af den stridighet i åsigter, som inom huset framställt sig och hvilken hår ej kan afgöras.
Herr von Hartmansdorff, Angust, upplåste följande:
Herr von Hartmansdorff munteligen tilläde t
Denna händelse kan ej af de nu gällande lagarne hindras, ty hvad som ej år förbudit, måste anses tillåtit.
Men då 4i $.
Riksdagsordningen ej befaller att man skall vålja de förut omnämnde personer, så står det hvar och en fritt att göra eller underlåta det, och följaktligen att handla som hans öfvertygelse bjuder.
Discussionen synes således kunna slutas till allas tillfredsställelse.
Det år visserligen en förlust för Ridderskapet och Adeln att ej kunna i Utskotten begagna de ifrågavarande Embetamånnen; men det synes mig otro - Den 24 Jann aril.
95 ligt, och skulle vara beklagligt om ibland Sveri. ges Ridderskap och Adel, hvaraf nära 5oo medlemmar åro hår församlade, icke skulle finnas nian med en nog urskilning och upphöjda tänkesätt^ för att vål granska oell oväldigt bedömma hvad de 33 Embetsmånnen sedan sista Riksdag föreslagit och verkståldt.
Friherre JVirsén, Gustaf Fredric*.
Må det icke allt för mycket pröfva Höglofl.
Ridderakapets och Adelns tålamod, att äfven jag, utt det nu under discussion varande ämnet, vågar yttra några ord.
Med en uppmärksamhet sont jag så gerna ägnar åt den vårda Ledamotens upplysande anföranden, hvilken först väckte erindringarne vid den gällande RiddarhusOrdningen , och instämmande till en del i hvad han framställt, kan jag likväl icke fatta, att frågan om en del högre Erobetsmåns uteslutande från val till Bånkmån, och från rättigheten att till Bänkman väljas, år i Grundlagen så tydligen uttryckt, som det vill anses.
Ingen inträder såsom Ledamot af detta hus, i kraft af ett Embete.
Alla både den sorn kai as Rikets herre, och den som ät sin egen utöfvar bär medborgarens kall, icke några Embetsmannafunctioner.
Fastållda lagar utstaka både skyldigheter och rättigheter för en sådan utöfning; öfvertygelsen om deras innehåll och lydelse, måste deremot i tillämpningen, hos hvar individ, bestämma handlingssättet; och jag vet icke hår af några ministeriel la bänkar.
Hittills hafva de ifrågavarande Embets** männen deltagit i val till Bänkman, Detta an - $6
Den 2-4- Januarii. ses nu orått: några finna det stridande mot tydliga innehållet af Grundlagen andra vilja åter leda det till en följd af de deruti gällande grundsatser och af dessa Embetsmåns ansvarighet.
Att ordalydelsen ieke måtte vara så alldeles tydlig , bevises af de nu under discussionen framställde olika tankar.
Vore åter tillfället nu för handen att upptaga sjelfva principen, kunde mycket anföras: den borde då åt* minstone utsträckas vida längre för att blifva consequent.
Många flera Ledamöter bland Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, och äfven jag såsom ansvarig för ett Embete, hvars åtgärder granskas af Riksens Ständer och deras Statsutskott, borde ej få välja Bänkman, eller kunna dertill väljas.
Jag har hört den förväntan här uttryckas, att de ifrågavarande
Embetsmånnen sjelfmant begåfvo sig till den nu yrkade, hittills icke iagttsgne, tillämpningen af Grundlagens innehåll i denna del.
De kunna, efter min tanka, icke göra det: det år ej deras rättighet; tyden bland dem som valdes till Bänkman, kunde icke afsåga sig functionen , enligt nu gällande tydlig lag.
Efter mitt begrepp, innefattar förslaget en inskränkning uti Ridderskapets och Adelns nu gällande fria rättighet att, vid Bånkmansval, lämna sitt förtroende till hvem som hälst bland Ledamöterne inom Bänkafdelningen: vare sig åt med; Den 24 Da miam i i 9? borgaren StatsRåd, eller icke StatsRåd.
Är det då yerkeligen så vigtigt att detta band läg ges på den fria öfvertygelsen?
Jag kan ingalunda medgifva det, och aldraminst att det skulle vara vigtigare, än formen för en lagförklaringstillvägabringande.
Då nu emedlertid Herr Grefve von Schwerin inskränkt resultatet al sin mo. tion till yrkandet af den anförde §:s uppläsning, så tillstyrker jag för min del vördsamt, att sådant måtte ske, och proposition af Herr Grefven och LandtMarskalken derefter göras, att Bänkmansval företages på sätt som hittills; hvaremot de Ledamöter, som anse en annan tolkning af Riksdags- och RiddarhusOrdningarne än som, sedan desse lagar tillkommit, är i denna del vorden iagttagen, hädanefter rättare bö. ra äga rum, eller att en dertill syftande lagförändring bringas i verket, lära dervid iagttaga de former, som i afseende derå äro föreskrifne.
Jag förenar mig med Friherre Boije, uti den anhållan, att 4i §. i Riksdagsordningen må varda uppläst, så att discussionen derigenom må kunna bringas till slut, Friherre Boije:
Jag hade trott, att i en öfverläggning, der en viss värma redan visat sig i sinnena, vöre det nyttigt, att söka undamödja den, och påskynda slutet.
Jag lenmade mig åt detta bemödande, som också var lätt, då jag dertill blott behöfde följa den grund och den rigtning motionen innebar, Men om jag dervid haft den lyckan, att rätt uppfatta andras meninJRidd. 0. /ld Prat, I.
B, 7. 98 Den 24 JettiliaPii, gar; så har jag deremot träffats af det missöde, ätt af en Ledamot icke rätt förstås.
Må jag då lyckas uti att återföra denne Ledamot ifrån den. mening, hvari han tagit mina ord!
Lövenhjelm liar under förklarande att han icke bestriddc §!s uppläsning, ingått i en bevis, ning att derigenom afgjordes icke frågan om "$:s rätta förstånd, likasomhade jag väckt cn sådan fråga.
Må det likväl tillåtas mig att påminna den värda Ledamoten att det gifves två sätt att afgöra.
Det ena officiell, genom proposition och, om det fordras, votering; och det andra enskilt, inom hvarje Riksdagsmans bröst, då blott samvete och öfvertygelse rådfrågas.
Någon tanka på begäran om officielt afgörande har Grefve Schwerin icke framställt, och jag icke undvrstödt.
Till det enskifta afgörandet har han trott, att upplysningen om lagens bud också hörde, oell derföre har han begärt uppläsandet; hvarefter hvar och en kunde sjelf finna hvad hans pligt af honom fordrade.
För min del förklarar jag, att jag fullkomligen åtnöjes med att hvarje Ledamot förstår §. huru han kan, och tillämpar den huru Iian vill, blott att den blir uppläst; på det sjelfva valet må kunna företagas, hvartill vi, som varit af denna mening, då också äro villiga att genast begifva oss.
Jag har aldrig kunnat omfatta denna fråga ifrån någon annan syn. punct, än ordalydelsen af 4i § Riksdagsordningen.
Jag får icke anse mig, såsom en isolerad del utaf representationen, och det är således de öfrige Ståndens i RiksdagsQrdningens 4i §. tyda Den 24 Januarii.
99 ligt uttryckta förbehåll, som jag vid detta tillfälle påstått böra iagttagas.
Grefve Lövenhjelm har trott uppläsandet af 4i §.
Riksdagsordningen icke kunna medföra någon verkan till ettpositivt iagttagande af dess innehall, sorn af mig aldrig kan frångås vara de deruti uppräknade personers uteslutande från deltagande i Bänhmansvalen.
Jag stödjer min tanke derå, att å Riksdagsordningen förbjuder, alt dessa personer få ival tili Utskotts Ledamöter deltaga, så bör derutaf helt naturligt följa, att de äro uteslutne ifrån de medel att välja Utskotts Ledamöter, som hvarje
Stånd för sig kunnat finna för godt att för valen stadga.
Jag frågar härvid, om RiddarhusOrdningen i hvad den förgätit att bestämdt uttrycka, är mera grundlag, än RiksdagsOrdilin. gen i hvad den positivt befaller?
Herr Grefve Löwenhjelms mening, då han yrkar Grundlagarnes bokstafliga tolkning, vasar sig vid detta tillfälle icke sträcka sig längre än blott till en oinskränkt utöfning af allt hvad RiddarhusOrdningen icke positivt förbjuder, utan afseende å hvad som Riksdagsordningen obestridligt befaller.
Lövenhjelm anser det vara öfvreflödigt att påminna Ridderskapet och Adela om Grundlagarnes lydelse, hvilket för mig vid detta tillfälle synes vara detsamma, som att påstå Pierr Grefve von Schwerins motion hafva varit öfverflödig, då den likväl så fullkomligt och väl försvaras af det länge öfvade missbruket
Misstaget synes mig vid denna Riksdag, likasom de föregående vara utgånget ifrån samma punkt, nemligen ifrån sjelf. 100 Den 20 Januarii, va fördelningen till Bänkmansvalet, hvarå de i 4i ^ Riksdagsordningen omnämnde personer aldrig bordt kunna uppföras.
Jag har hört England och constitutionella Nationers exempel å beropas emot farhågan för den ministeriella inflytelsen ; jag vill icke ingå i någon discussion härom, emedan det vore att alldeles afvika ifrån hela föremålet för denna debatt, som tyvärr aflägsnat sig ifrån grundämnet, hvilket är lagens ordförstånd, för att på principernas område gifva en gränslös utsträckning åt ämnet.
Jag har hört nämnas, att inga ministeriella bänkar finnas ibland oss, och jag har icke eller hört af någon påstås, att de som sådane äro ansedde; men jag vet, att der Ministrar och högre embetsman finnas, finnes alltid ett naturligt embetsmanna-inflytande, och det är detta jag velat motverka, så långt som Grundlagen icke allenast lemnar rättighet dertill, utan äfven bestämdt befaller, att det bör ske.
Jag har i afseende å Ministrars och högre Embetsmäns förhållande till Representationen, likväl aldrig velat gå så långt som Herr Grefve von Platen, då han uppställer, det inbördes förhållandet emellan Ministrarne och Nationens Representanter kan jemföras med hvad Grundlagen stadgar för Svenska undersåtare af aldeles olika Religioner.
Herr Grefve Lövenhjelm har anfört, att olika tankar öfver detta ämne skulle vara bevis på otydlighet i Grundlagens stadgande derutinnan, men jag anmärker häremot, att Riksdagsordningen ordalydelse, till förmon för Den 24 Januarii, livad jag yttrat, af ingen med någon framgång blifvit beslridd; jag anser mig likväl icke böra gå vidare, då Ridderskapet och Adeln synes genom en så bestämd pluralitet förklara sig emot det gjorde påståendet, att det uppdagade missbruket nu genast borde till hvad rätt är återföras.
Jag anhåller således endast att dessa mina yttranden måtte få anses innebära min reservation emot Bänkmansvalens förrättande å något aanat sätt, än det som till alla delar öfverensstämmer med klara ordalydelsen af 4i §, Riksdagsordningen.
Gréfve Horn, Clars Fredric, förenade sig med Friherre Ankarsvärd.
Jag vill ej uppehålla Ridderskapet och Adeln, men får blott påminna att Bänkmansvalet i dag ovilkorligen skall hållas. 2 i §. i RiddarhusOrdningen stadgar:
Sedan Riksdagen af Konungen blifvit ä Riks«.
Salen öppnad, böra nasta söknedag derefter, sä vida Plenum Plenorum icke ä samma dan är anbefäldt, Bånkmam och Electorsvaleti verkställas.
Till följe häraf äro vi nu sammankallade till val af Bänkmän; verkställigheten häraf har genom Herr Grefve vön Schwe. rins motion blifvit uppehållen.
Boije har emedlertid förklarat, att Grefve von Schwe. rins mening med motionen icke varit annan än att 41 §.
Riksdagsordningen måtte för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifva uppläst, hvaruti Grefve von Schwerin äfven sjelf instämt Jag anhåller således att få för Ridderskapet 102 Den 44 Januari*. och Adeln samma §. uppläsa; den lyder som följer:
Tjenstgörande StatsMinistrar, StatsRdd, JustiticeRåd, Hoj Canceller, JustiticeCanceller , Justities Ombudsman, samt St ats Secreterare kunna ej sitte och stämma i sitt Stånds plena j örne las, enär de, enligt hvad hvarje Stånds serskildta ordningar stadga, härtill berättigade åra; dock får StatsRadets
Leda* möter de serskildta fall undantag ne, dä deni enligt Regeringsformen, uppdragit år, att med Konungslig magt och rått styra.
1 Utskott eller val till UtskotisLedamoter. mä icke någon af förenämnde personer deltaga.
Ej mä någon, af hvilken Riksens Ständer himna fordra redo och ansvar, inväljas i Ut sfott, der redovisning för haus egna göromål och Emhelsatgurder kati förekomma; börande får öfrigt och i allmänhet iagttagas, att i mål, sorn personligen röra en Ledamot af något RiksStåud, ma lian vål i Plena eiler UU skott oj ve flå gg n ingara e, tnetj ej besluten, öfvervara.
Sedan nu 4i §, af Riksdagsordningen blifvit uppläst, hemställer jag lill Grefve von Schwerin, om icke hvad han åsyftat, må anses hafva blifvit verkstäldt, och något hinder således nu mera ej mota för Bänkmansvalets förrättande.
Till hvad jag förut yttrat, vill jag blott bifoga några ord, i anledning af den jemförelse en värd Ledamot gjort jDea 24 Januarii, 103 . emellan val till Utskotts Ledamöter och val till Riksdagsmän.
Denna jemförelse är så träffande att jag hoppas, att genom dess vidare utförande, kunna sprida ett nytt ljus öfver ämnet _
Både valen till UtskottsLedamöter och valen till Riksdagsman hos hela BondeStåndet samt hos BorgareStåndet åtminstone i Stockholm, äro nämligen fördelade uti serskilta instantier och skola förrättas genom Electorer.
Vid båda dessa slags val stadgas vissa förbehåll: nemligen för valen till UtskottsLedamöter, att vissa ansvariga Embetsman deruti ej få deltaga; och för valen tili Riksdagsmän, att ingen obehörig får valen bevista, att ingen embetsman får med sin embetsmannamyndighet, ej eller någon medelst lockande, tubbande eller hotelse störa valfriheten.
Om nu dessa villkor skulle i ena fallet, nemligen vid valet till UtskottsLedamöter, endast gälla för sista instancen, nemligen Electorernes åtgärd och de ansvarige Enjbetsmännen således fritt få deltaga i Bänkmansvalen; så skulle ju samma villkor äfven i andra fallet, nemligen Riksdagsmannavalen, endast gälla för sista instancen, nemligen Electorernas förrättning; och det således stå hvarje Embetsman fritt att vid folkmassans val, till RiksdagsmannaEIectorer sin Embetsmannamyndighet efter behag missbruka, och hvar och en obehörig att dessa val bevista, samt hvar och en att genom lockande, tubbande eller hotelser störa valfriheten.
Men då ännu ingen Advocat bjudit till att genom en slik distinction illudera lagens bud, förmodar jag att ej från Riddarhuset exemplet skall gifvas på en slik 104 D cn a4 Januarii, lagtolkning, genom de ansvariga Embetsmännens deltagande i Bänkmansvalen.
Jag kan ej fullkomligt dela den här yttrade tanka om Ministrar— lies farlighet för valfriheten.
Lika litet vill jag anklaga förflutna Riksdagar.
Jag vördar dem och deras beslut, och hoppas att efterkomman* de skola handla på samma sätt emot oss.
Men en värd Ledamot har anfört, att jag icke förstått meningen af Grefve von Schwerins motion, och i anledning häraf får jag förklara, att jag ingalunda kunde tro, att yrkandet om § s uppläsning kunde hafva annan afsigt, än den, att söka bereda mera styrka åt den sats man ville drifva.
Det vöre i mina ögon att anse frågan bestämd af samma § enligt den tydning man gifvit densamma, och detta anser jag för en petition de principe.
Man har hänvist oss till vårt samvete; det är åtminstone ej att missleda oss.
Men vi böra icke elier förgäta, att lag och ordning, der de finnas, måste i allt vara dess ledare.
Gref ve Posse har redan uppläst den omtvistade §:n, och jag tror således någon vidare åtgärd i frågan derom nu icke behöfvas.
Jag har mer än en gång gifvit tillkänna, att jag för min del skulle gerna begifva mig att instämma i hvad man i afseende på den theoretiska delen af ämnet yttrat.
En talare, som äfven hörer till ett annat
Stånd, har fört oss till sinnes försoningenj _
Den 24 Januarii, jag delai’ hans önskan i denna del; men tror, att stället, der vi alla böra mötas, är lagert.
Jag anhåller om proposition till företagande af Bänkmans valet.
Jag har redan antydt och är för upprigtig, för att icke nu säga rent 'ut, att fråga om §:s tillämpning kan komma att yrkas, så snart promulgationen ägt ruin.
Gången blir då denna: om Ridderskapet och Adeln skulle finna min åsigt rigtig, torde proposition på §;s tillämpning göras.
Om Herr Grefven och LandtMarskalken icke skulle dela deras öfvertygelse, som begära proposition, men Ridderskapet och Adeln, sedan Herr LandtMarskalken framställt skälen för sin öfvertygelse, ändock yrka proposition, samt Herr Gref ven och LandtMarskalken finna sig icke kunna göra den, så anser jag val böra företagas på sätt sorn med LIerr Grefvens och LandtMar_ skalkens öfvertygelse öfverenstämmer.
Pluralitetens tanka går sedan, så som Ståndets protest till ConstitutionsUtskottet, hvilket, icke i egenskap af Domare, utan i egenskap af Compromissarius afgör saken.
Frågan vore härigenom utredd och afgjord för framtiden1 Grefve Posse:
I anledning af Grefve von Schwerins framställning, får jag erhindra, att om vid målets afhandling skulle följas den marche, Grefve von Schverin föreslagit, så kunde i alla fall någon remiss i ämnet ej äga rum förr, än ConstitutionsUtskottet blifvit satt, och detta åter kan ej komma i verksamhet förr Den 24 Januari i, än Electorer blifvit valde; emedan Riksdagsordningen förskrifver, att Ordföranden i hvarje Utskott skall vara den enligt Matrickeln äldsta af Ridderskapet oell Adeln, och då Utskottet ej kan anses formeradt utan ordförande, följer äfven, att för att komma till resultat, att få detta Utskott formeradt, måste nödvändigt de val, hvarom 21 §■ i RiddarhusOrdningen talar, förut verkställas.
Då nu m §.
1 RiksdagsQrdninningen blifvit, enligt Grefve von Schwerins önskan , uppläst, till den följd han synes åsyftat, nemligen det moraliska inflytandet, så vågar jag tro och anhålla, att fråga ej nu kan uppstå* om annan åtgärd, än att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes proponera det Bänkmansvalet må taga sin början.
Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverJäggningen fulländad?
Ropades Ja, Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då Grefve Posse redan förekommit Herr LandtMarskalken uti uppläsningen af 4i §.
Riksdagsordningen, förmodade Herr Grefven och LandtMarskalken efter den närmare utveckling Herr Grefve von Schwerin ej eif gjort af sin motion, det Ridderskapet och Adeln med Herr LandtMarskalken delade ett särdeles nöje deröfver, a,tt en så långvarig dis - Den 24 Januarii - lo 7 cussion kunnat genom ett så enkelt me.-lel afslutas; oc!) då någon vidare åtgärd nu mera icke eifordradesj ansåg Herr Grefven och LandtjVTarskalken sig böra hemställa, om icke Ilidderskapet och Adeln behagade tillåta, att
Banksmansval finge på vanligt satt genast företagas.
Jag får å nyo yttra den önskan, aft frågan, på sätt som jag föreslagit, mätte komma till ConstitutionsUlskottet.
Den proposition Grefve von Schwerin synes åsyfta, anser jag för nain del nn mera alldeles öfverflödig, och således ej heller behöfva af Herr Grefven och LandtMarskalken framställas.
Friherre Boije: Sedan Herri Grefven och LandtMarskalken i laglig ordning gjort proposition, och densamma blifvit med ett enhälligt ja besvarad, torde Herr Grefven och LandtMarskalken tillåta, att Bänkrnansyalet genast får taga sin början.
Herr Schonstrom, Pehr, anmälte till Pro i toeollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag anhåller på förhand , att i Protocollet måtte blifva antecknad min reservation, i händelse någon af de i 4i §»
Den 24 Januarii.
Riksdagsordningen nämnde personer skulle väljas till Bänkman.
Grefve Horn, Claes Fredric, förenade sig med Grefve von Schwerin.
Friherre- Ankarsvärd, Carl Hindric:
Jag instämmer äfven för min del fullkomligen uti den af Grefve von Schwerin anmälte Reservation.
Herr Grefven och Fandtar skalken yttrade, att då Ridderskapet och Adeln redan fattat sitt beslut i frågan, den af Grefve von Schwerin föreslagne åtgärd således ej eller nu mera kunde äga rum.
Det är af discretion, som jag på förhand reserverat mig, men rättast hade varit, om på sätt jag ofvanföre föreslagit, frågan hade kunnat komma till ConstitutionsUtskottet, så att framtida tvister varit förekomne, Flerr Grefven och LandtMarskalken för_ klarade, att då Ridderskapet och Adeln med bifall till den af Herr LandtMarskalken nyss framställde proposition, redan beslutat, att Bänkmansval borde på vanligt sätt företagas, vöre ock deraf en följd,’att Ridderskapet och Adeln icke instämde uti den af Herr Grefve von Schwerin af 4i §. uti Riksdagsordningen meddeldte tolkning, äfven som, att allt tillkännagifvande af Herr Grefvens och LandtMarskalkens enskildta öfvertygelse i denna fråga voro enligt 55 §.
Den 24 Januarii, 109 1 Riksdagsordningen, öfverflödig, i följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg någon annan åtgärd nu mera icke återstå, än att genast skrida till Bänkmansvalets företagande.