Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr endast utgöra den personela aflöningen, och att beklädnaden dessutom uppgår till 40,000
R:dr eller tillhopa t)5,ooo R:dr.
Desse 46,000 R:dr hafva blifvit tagne af anslaget för Arnmens materiel.
Friherre Anckarsvärd har sagt, det
Utskottet ej upptagit i beräkningen hela beklädnaden för Konungens Regemente.
Dervid får jag äran anmärka, att som Konungens Regemente endast utgjordes af 800 man, och 600 man Artille rister utöfver de nu befintlige skola uppsättas, och naturligtvis äfven hafva beklädnad, uppkommer å kostnaden för bekläd - Den 7 O c t o b c- r e. ni. naden vid Konungens Regemente endast en behållning af värdet utaf 200 mans beklädnad, hvilket just är den behållning
Utskottet ganska riktigt i sin calcul upptagit och beräknat.
Jag har endast till förekommande af misstag velat upplysa detta.
Uppå derefter gjord proposition, blef i^rde Punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen. i8:de Punkten. liemonter ing, skoning och medicamenter m. m. för värf vade Cava Ileriets och Artilleriets hästar.
Denna punkt bifölls af Ridderskapet och Adeln. ig:de Punkten.
Artilleri-hästars underhåll af Rusthållare vid afsutna Cavalleriet.
I anseende till det nu föreslagna belopp af 2865 tunnor spannmål för Artillerihästars underhåll af Rusthållare vid afsuttna Cavalleriet, kan jag ej finna skäl att för närvarande bevilja mera, än hvad som uppkommer genom reduetion af Konungens Eget värf vade Regemente.
Det har ofta ordats om nyttan af att hafva Armeen organiserad på en fredsfot, olika med krigsfoten, och det är, utgående från denna åsigt, 262 Den 7 Get ober e. m. sorn Kongl.
Maj:t föreslagit
Artillerihästars underhåll genom contracter med Rusthållare vid afsuttna Cavålleriet, hvarmedelst underhållskostnaden för det antal hästar, som erfordras för hvar och en af manskapets Öfning, är nedsatt till en fjerdedel af det eljest vanliga och under krig nödiga antal Artillerihästar för sjelfva pjecerne.
Jag är öfvertygad, att detta nödiga antal hästar icke kunnat erhållas till lindrigare vilkor, än 7J tunnor spannmål per häst.
Som det af Utskottet tillstyrkta förslag är i allt ändamålsenligt* yrkar jag äfven bifall derå.
Jag har undvikit att yttra mig angående Artilleriets organisation, icke derföre att jag gillade den nu föreslagna, men för det jag ansett omöjligt uträtta något emot den pluralitet, som inom Ridderskapet och Adeln beslutar i dessa frågor.
Den, som minnes, att 1816 års Artilleri-organisation grundade sig på den sats, att vi då hade för mycket Artilleri, och nu ser, att man vill öka det vida derutöfver, och icke är belåten med den tillökning i anslag man fått genom indragning af ett helt värfvadt Regemente, hvars anslag tillfaller Artilleriet, måtte äga tillräckligt bevis på, att så väl denna, som 1816 års, organisation endast utmärker ett begär att göra om och förändra.
I afseende på deta här föreslagna hushållsprincipen, tror jag, att det blir den dyraste häst för försvaret
D«' ii 7 O c lo ber é. in. 20 t man kan anskaffa, som blott i fredstid kostar 7^ tunnor spannmål, och således naf tunnor, i fall man beräknar krig att inträffa hvart i5:de år.
Den rälta principen måtte vara alt spara i fred, så alt man kan köpa under krig hvad som för utförandet deraf behöfves.
Härvid förekommer derjemte en annan besynnerlighet, som visar, huru föga man öfvertänkt hela planen.
Nu tar Staten med ena handen 7i tunnor för alt slippa häst, och ger med den andra 7^ tungor för att få begagna den.
Om man i stället ökat Artilleriets hästantal med i5 å 20, skulle desses begagnande hela året om kunna gifva större öfning åt manskapet, än det nu föreslagne större hästantalet, sorn endast blir tillgängligt för 6 veckor, marchtiden derunder inberäknad och således ej stort öfver en månad, samt visserligen icke medför någon besparing, då man äfven beräknar kostnaden för det manskap, som skall användas i och för hästarnes afhämtning och nedsändning.
Jag anhåller derföre, att få reservera mig emot det beslut Ridderskapet och Adeln nu går att fatta.
Friherre af Nordin1:
Den calcul Herr Hjerta uppgjort, kunde vara riktig, om man fick glömma, att hästen äfven begagnas och är nödvändig under fredstid, och att priset på de hästar, som vid krigstillfället skulle köpas, alltid blefve högre; jag betviflar högeligen, att någon under krigstid åtager sig 264 Den 7 Oetober e. m. att tillsläppa en Artillerihäst för yl tunnor spannmål om året derest icke ett förut ingånget contract, dertill förbinder.
Det är sannt, som Herr Hjerta åberopat, att Rustliållarne vid det afsuttna Cavalleriet icke betala mera än bvad de nu skulle erhålla för presterandet af Artillerihästen, men denna åtgärd ingår i andra förhållanden med Indelningsverket, som icke nu höra till ämnet, och dessutom är detta contract för hästlefverans till Artilleriet icke ensamt förbehållet
Rusthållare att ingå uti, utan öppet för hvem som kälst.
Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm:
Jag är förekommen af Friherre af Nordin i afseende på grunderne för de contracter, som om hästarne skola afslutas.
Jag tillstyrker bifall å anslaget, emedan jag anser det nödvändigt för Artilleriets fullkomnande, och den, som vill målet, måste äfven vilja medlen.
Jag instämmer med Herr Hjerta deri, att ett mindre antal hästar, hållna hela året om, skulle medföra större öfning för manskapet, och måhända icke större kostnad för Staten, än det nu föreslagna större hästantalet under blott 6 veckors exercistid; men till organisations-principen hörer, att hafva det minsta möjliga antal hästar i fredstid, och full tillgång derpå, då krig inträffar.
Hvad beträffar, att 7i Den 7 Octobcr e. m. a65 tunnor skall vara för dyrt för en häst, som endast begagnas i 6 veckor, beror sådant på subjecliva åsigler.
För min del tror jag det icke vara skadligt, när det kommer jordbruket till godo.
Jag tillstyrker bifall till Utlåtandet i denna punkt.
Friherre Silfverskjöld: Friherre af Nordin har redan vederlagt Herr Hjertås yttrande, att det ifrågavarande sättet att anskaffa hästar för Artilleriets behof skulle vara det dyraste.
Jag anhåller dock, att med en ziffer-uppstälining få fortsätta denna vederläggning.
"Vid Svea ArtilleriRegemente kostar nemligen en bäst, enligt den beräkning StatsUtskottet följt, i fouragering . . . no: — remontering . . 20: —• — skoning 6: —• — medicamenter . 1: lysning i stallen 3: 24.— Summa R:dr 140:24.—■ En Rusthållarhäst kostar 7-! tunnor spannmål, som, förvandlade i penningar efter 5•§■ R:dr tunnan, göra 4° R:dr; om härtill Rigges underhållskostnaden för 6 veckor, hvilken uppgår till omkring r3R:dr, blir Kronans hela kostnad för en sådan häst 53 R:dr.
En besparing af 87 R:dr för hvarje bäst uppstår således derigenom, att de på ifrågavarande sätt anskaffas. 266 D cm) 7 O c I o b e r e. m. Herr Hjerta:
Den framställning Friherre Silfverskjöld nu gjort, bevisar, att man icke följer någon proportions-calcul, då man organiserar vid Artilleriet, ty då Artillerihästen under fredstid endast underhålles för truppens öfning, måste väl en häst, som kan begagnas i' 12 månader, skola kosta mera än den, som blott begagnas i en månad.
Friherre Silfverskjöld:
Skillnaden emellan behofvet af hästar för Artilleriet, sommar- och vintertid, består deri, alt de under sednare tiden endast begagnas till enskilt ridning, då de deremot om sommaren äfven behöfvas till batteri-exercis.
Uppå derefter gjord proposition blef ip:de Punkten af Ridderskapet och Adelli bifallen.
Emot detta beslut reserverade sig Friherre Anckar swärd Herr Hjerta och Grefve Horn, 2o:de Punkten, Fourageringen för Färfva de Cavalleriets och Artilleriets hästar.
Herr Nordenfalk: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i detta ämne innefattar 3:ne omständigheter; den första angående det årliga behofvet 142,692 R:dr, till fourage för värfvade Cavalleriets hästar; den andra rörande den brist, som i detta anslag uppstått under de föregående åren; och den tredje att för framliden kunna betacka sig för en så - Den 7 O c toli er e. in. 267 dan möjlig brist.
Hvad först den uppkomna bristen af 13a,000 R:dr angår, så, ehuru denna summa utgått på bekostnad af Arnaeus Materiel, vill jag icke fullfölja ju’- kandet af dess ersättning, emedan, i anseende till öfriga betydliga anslag, jag inser nödvändigheten att hushålla så strängt som möjligt.
Det årliga anslaget vill jag icke eller utsträcka utöfver Utskottets förslag; men såsom vilkor för mitt begifvande dertill måste jag yrka, att den reservation som blifvit gjord af Herr Noreus och flere andra Ledamöter, må läggas till grund för Ridderskapets och Adelns beslut, hvarigenom det kan blifva möjligt hålla sig skadeslös för uppkommande brister, utan att tillgripa 3:dje Hufvudtitteln.
Jag hemtar till denna anhållan stöd af min erfarenhet om ett Ridderskapets och Adelns förutgående beslut angående utfordringen vid Hofstallet.
Utskottet har förmenat, att någon hushållning skulle till vägabringas genom PassevolanceContracters uppgörande.
Härvid får jag nämna, att Kongl. Maj:t redan låtit infordra upplysningar, huruvida en sådan Passevolance för fourageringen kunde vinnas, samt på hvad vilkor, och således behöfves i detta afseende ingen underdånig skrifvelse.
Anslaget till fouragering för värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar har Utskottet, uti dess senare Utlåtande, ökat a68 Den 7 October e. in. med 7,670 R:dr.
Men det af Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition gjorda förslag, att för den brist, sorn å denna stat möjligen, genom stigande priser å fouragepersedlar, något år kan uppkomma, fyllnad må anvisas att utgå af öfverskotten å StatsVerkets inkomster, emot det att den genom lägre priser andra år uppkommande besparing ingår i öfverskottsliqviden med RiksgäldsContoret, bar Utskottet icke bifallit, utan trott en sådan brist kunna förekommas genom fourageringens upplåtande på Passevolance.
Denna senare utväg anser jag likväl icke kunna undanrödja den brist, som, oansedt det förhöjda anslaget, någon gång skulle kunna inträffa, i fall fourageringspersedlarne något år stegras i pris.
Denna åsigt finner jag äfven delad af en värd ledamot inom StatsUtskottet, Herr Lagman Noreus, och då dess reservation vid Utskottets Utlåtande i detta ämne sakkunnigt och omständligen ådagalägger nödvändigheten, att den brist, som något år, af förändrade priser, kan uppkomma, fylles genom anvisning å öfverskotten, så kan jag ej annat än till alla delar förena mig i dess slutliga yttrande: ”att den summa Utskottet ”föreslagit, till fouragerings-kostnaden för ”värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, ”bör å 3:dje Hufvudtiteln upptagas, men ”att den brist, som, genom förhöjning i pri”set å fouragerings-persedlar, något år kan ”uppstå, bör fyllas och anvisas alt utgå af
Den 7 O c to ber e. m. 269 ”öfverskotteti' på StatsVerkets inkomster, ”emot det att den besparing, sorn, genom ”låga pris ett annat år kan äga rum, skall ”ingå Lill RiksgäldsContoret vid liqviden om ”öfverskotten på StatsVerkets inkomster.” Friherre Wrangel, Henning:
Jag finner val, att en foilragering på Passevolance kostar mindre, än en sådan enligt räkning; men det oaktadt förstår jag icke, att fourageringen för Wendes Ai tilleriRegemente kan vara så mycket större, än för Kronprinsens Husarer.
Priserne äro likväl ej så olika, i synnerhet icke emellan Helsingborgs och Christianstads trakten.
Således skulle jag tro, alt Wendes Artilleri icke behöfde högre anslag, än KronPrinsens Husarer; men om ett sådant behof visar sig, kan likväl något bättre medel uppgifvas, för att spara anslaget.
Jag skulle tro, att i Skåne, der det finnes en mängd possessionater, man måtte kunna få hästarne födda på stället, derigenom att utfodringen på Auction utlemnades till den minstbjudande.
Jag vet väl, att man häremot invänder, att hästarne då icke blifva så väl födda.
Men enär saken skulle verkställas med caution, och controlleras genom ordentlig syn, vore dervid ingen våda.
Jag är öfvertygad, att skillnaden i priset skulle bli så stor, att man under sjelfva missväxläret 1826 hade kunnat få en häst vinterfödd för 5o R:dr B:co, ja kanske R:gs.
Om dertill lades något för 270 Den 7 October e. m. sommarbete, skulle kostnaden i alla fall blifva mindre, än vid KronPrinsens HusarRegemente.
Derigenom vunnos också två ändamål, nemligen, utom det goda priset, en förtjenst för landtmannen.
Jag hemställer, om icke detta sätt kunde antagas.
Om man såsom lagstiftare vill behandla detta föremål rätt, tror jag, att man helt enkelt frågar sig, huruvida Staten kan gå in på att gifva ett visst anslag till Cavallerihästars underhåll, eller att underhålla ett visst antal hästar.
Om man antar den princip, att folkets Ombud endast anslår en viss summa, blir saken ganska enkel.
Vill man . ter ingå på den princip, att det skall vara så vigtigt, äfven i missväxtår och under fredstid, bibehålla, och fasställa ett visst antal hästar, så uppstår den andra frågan: hvilket ar det förmånligaste sättet att underhålla dem.
Då komma vi åter till tvänne åsigter, den ena att söka tvinga Styrelsen till en Passevolance, som onekligen medför den säkraste controllen, och sätter folkets Ombud i tillfälle att se, hurudan hushållningen varit.
JAkväl ser jag detta icke så, att det skall öfverlemnas åt Regements- eller CompagniChefen, att yttra sig, huruvida lian behagar åtaga sig en sådan Passevolance, utan att man bör på Auction öfverlemna lefvereringen af ett visst qvantum rationer, och om en sådan åtgärd vidtages, anser jag gifvet, Den 7 October e. m. att hushållning kan uppkomma, Vill man åter, såsom hittils, lemna saken åt sitt öde, måste visserligen medel anvisas; men då förefaller mig dock elen plan Herr Grefve Brahe uppgifvit mycket öfverensstämmande med liela vår nuvarande Statshushållning.
Den 1 Maji e, rn.
I05 samt detta åter till
Stånden inlemna motsvarande listor lika många som Utskotten å de mål, som genom ExpeditionsUtskottets åtgärd blifvit expedierade, hvarigenom hvarje Motionaire och hvarje Utskotts Ledamot vore i tilllälle att göra jcir.förelser och att efterse de ärender, som han Kände eller honom angingo.
Skulle Högloflige Ridderskapet och Adeln samt de öfrige RiksStånden gilla detta Förslag, 6å kunde början med de ifrågavarande listoinas ingifvande göras genast, och delmina för hvarje vecka efter hand fortsättäf*? lill ömsesidig reda och efterrättelse.
Bilagor till PleniProtocollet för den 12 Maj, förmiddagen.
Grefve Hård, Carl Gtiftaf* I anledning utaf den af Herr Hjerta gjorde anmärkning vid ExpeditionsUtskottets
Förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t
, Den 12 Maji f tn. angående prestanda till Bruken af åboerne å de hemman, som Bruksidkare till Skatte inlöst, torde mig tillåtas yttra några ord:
Då jag emottog förtroendet att vara Ordförande i ExpeditionsUtskottet, var det med den föresatts, att, efter min förmåga, söka befordra föremålet för detta Utskotts verksamhet, gom jag ansåg vara, att, med noggranhet i afseende på Logik och Grammatik, sannt uttrycka Riksens Ständers mening.
Jag visste icke utaf något formulaire för expeditionerne och jag aniä^jj icke ens nödigt, att genomläsa ExpeditionSUtskottets memorialer vid föregående Riksdagar, för att deraf hämta rättelse för expeditionssättet vid den närvarande; men då Herr Hjerta ansett nödigt fästa Utskottets uppmärksamhet på olämpeligheten af den uti ifrågavarande Förslag nyttjade ingressen, har jag tillåtit mig, rigta min enskilda uppmärksamhet på grundligheten af den gjorda anmärkningen.
Hos Rikfens Ständer har en Ledamot af BondeStåndet JrarnJiälldt & c.
När jag här tillämpar de allmänna Reglorne, finner jag intet vara fekdt mot sanningen, Logiken eller språket.
Den har icke föranledt den minsta discussion inom Ståndet, icke eller blifvit communiccrad med de öfrige Stånden.
Det är således
Den 12 Maji f m '.
1 denne Ledamots framställning, som blifvit föremål för Riksens Ständers öfverläggning, jag medgifver, att man också kunnat säga:
Hos Rikfens Ständer har fråga blifvit väckt, eller: det har väckt Rikfens Ständers uppmärhfamhet o. f. v., men detta hade, utan att vara mera välljudande, varit mindre bestämdt; Hvad är det då, som utgör olämpligheten?
Skulle den bestå deruti, att Kongl. Maj:t underrättas derom, att en Ledamot i det eller det Ståndet väckt en fråga.
Jag tror icke att sådant kan anses olämpligt, enär de fall äro sällsynte, då frågor, liksom genom inspiration, på en gång väckas hos alla Stånden; eller skulle den bestå i det ovanliga?
Jag tror icke det heller.
Jag har, af Herr Hjerta väckt till uppmärksamhet, rådfrågat förra Riksdagens handlingar, och inhämtat, att flera då afgifna underdåniga skrifvelsér haft samma ingress.
En af dem har denna början; Hos Rik fe",is Ständer har Herr Bifkopen Doct.
Alm qvift väckt fråga; en annan af Riks dagsfullmägtige för Götheborgs
Stad är hos Rikfens Ständer anmäldt-, en tredje: åtfkillige RiksdagsFnlhnögtige inom Bonde Ståndet från Skaraborg* och Ö f er göt hl cn ds Län hafva hos Rikfens Ständer anmält, Äfven vid denna Riksdag och vid samma tillfäle, som den ifrågavarande anmärkningen gjordes hafva Expeditioner blifvit god; kände, som haft ungefär lika uppställning.
Hos Rikfens Ständer hafva RiksdagsFullmägtige för Götheborgs
Stad vid innevarande Riksdag anfort. är början till en ibland dem.
Jag tror mig med det anförda hafva till - io8 Den 12 Maji f m. räckeligen visat, att den gjorde anmärkningen icke varit grundad, om icke på tycke och smak; men jag åsyftar hvarken något personligt klander, ej heller att inskränka någons rättighet, att anmärka hvad honom godt synes.
Jag har härmed blott velat bereda någon uppmärksamhet för den vördsamma önskan, att man icke måtte, genom mindre väsendtligt anmärkningar, öka obehaget af det i sig sjelf otacksamma uppdrag, som är Expeditions.
Utskottet gifvet, att blott redigera andras tankar, med föga tillfälle till användande af egna.
Ridderskapet och Adeln skalle finna, att jag bordt yttra mig, innan återremissen beslöts, får jag till min ursägt åberopa icke något hinder af granlagenheten, som skulle förbjuda mig att söka förekomma beslutet, utan misstroendet till min egen förmåga, att oberedd framställa mina tankar till besvarande af anmärkningen.
Herr Montgnmmeiie:
Gujtaf: Vid Höglofl.
Bevillningsutskottets nu afgifne utlåtande och förslag i afseende pågrumderne tilt den framdeles utgående Bevillningen, har jag trodt mig böra vördsamt göra några anmärkningar.
Jag vet att min erfarenhet och Den 13 M‘ji f "i.
109 mina kunskaper i detta vigtiga ämne, icke helt och hållet motsvara ändamålet, icke eller min välmening; men om den lifliga åtrån att i mån gagna, kan komma i beräkning, så bör jag icke tveka att till de mera sakkunnigas granskning, framställa mina åsigter äfven i den fråga sorn, i likhet med den förevarande, närmare, än kanske någon annan, rörer Medborgares väl, och således det allmänna hajla.
Bevillningsutskottet tagit detta förhållande i en noggrann betraktelse och öfvervinnande de många svårigheterna, härvid naturligtvis sig yppat, sökt att utarbeta en ny grund för BeviUningent ändamålsenligare, rättvisare, billigare utgående än den nu varande.
Utskottet kunnat bota de nu öfverklagade briJ sterne i deras helhet: hvaremot de partiela förändringarne ej sällan åtminstone förvilla, om ej skada mera än förbättra.
Det af mig vördsamt föreslagna sättet, sorn enligt Utskottets Utlåtande af en annan utförligare och noggrannare blifvit utarbetadt nemligen, att då man känner Statsbristen, hvilken såsom bevillningssumna skall utgå, densamma skulle fördelas på Rikets alla Län, efter Länens mer eller mindre välmåga och storlek, samt sedan efter lika grunder på hvarje Stad, Härad och 110 Den u Maji f m.
Socken genom en af Konungens Befallningshafvande inom hvarje Län nedsatt Comité af ortens kunnigaste och redligaste personer af alla Stånd; synes icke ensamt mig utan äfven för många andra ett ibland de bättre, om icke oemotsägeligt det bästa sättet att få bevillaingen jemnare fördelad med iagttagande af alla de omständigheter och olika förhållanden, som öfver allt uppkomna af Länens, Häraders Socknars, Hemmans och jordmåns olika fördelar i hvad afseende som helst.
Genom detta fördelningssätt afgBevillningen skuli le äfven vid räkenskapernas förande den fördel vinnas att i stället för de nu begag^ nade flerfalldiga tittlarne blott en enda behöfdes nyttjas, och räkenskaperne sålunda blifva enkla, korta och lätt controllerade: och dessutom undvek man de stora olägenheterna både af fyllnads anslag och öfverskott, emedan Bevillningen och fördelningen deraf såmedelst skulle, i förhand, kunna beräknas på runstycket.
Också har Ut/kottet funnit detta project icke utan fortjenft, men likväl icke kunnat antaga det af orsak att Utskottet trott sig sakna, för Bevillningsgrunderne, kännedom af hvarje Läns olika hufvudnäringar och de deri förefallande förändringar.
Att Fäderneslandets Statistiska kännedom varit ringa, har hvarje sann medborgare med smärta måst erkänna, men att den sträckt sig ända derhän att raan, såsom Höglofl.
Bevillningsutskottet yrkar, icke har kännedom af hvarje Läns olika hufvud - Den 12 MajiJ.mlil näringar och att Utskottet I denna för hvar Svensk bedröfvande att icke säga förödmjukande orsak, funnit sig föranlåten förkasta ett i öfrigt för antagligt och godt ansedt Förslag, är mera än öfverraskande.
I sanning, om så skulle förhålla sig, tvekade icke eller jag att förena mig med dem, som inom detta rum sökt ådagalägga Regeringenrt eller den så kallade Mmiflerens overksam* het.
Uti intet fall har ett Samhälle mer behof, mer nytta af noggrann kännedom än i Statistiskt afseende.
Om en Regering forsum, made att förskaffa sig upplysning derom, försummade den tillika grunden för Samhällets bestånd, medborgares väl kanske Thronens säkerhet.
Alla beskattningar böra utgå efter Statistiska upplysningar och dessa böra vara så noggranna som möjligt, om medborgaresko. la åtnjuta rättvisa.
Mer än overkfam vore den Regering som åsidosatte denna vigtiga del af Statens och dess medlemmars fordringar: lyckligtvis, tror åtminstone jag, att denna overksamhet icke kan lempas på vår Regering, ehuru den Statistiska kännedomen hos oss ännu icke hunnit den fulländning den kan få, genom fortsatta bemödanden att samla tillförlitliga upplysningar oin hvarje orts, Läns och Sockens olika Local, Närings- och Jordbruksförhållanden.
Jag tror så mycket hellre detta, som om icke flera genom trycket utgifna enskildta Staiijii/Iia uppgifter skulle kunnat gifva Höglo!BmliningsUt[kottet den upplysning, att det åtminstone fått kännedom af hvarje Läns 112 jDen 12 Maji /, m. elika hufvndnäringar, det enda Utskottet saköade tor att kunna antaga ifrågavarande projeCt tyckes mig att de af Regeringens omtanka och verksamhet infordrade och nu utdelade Landsbojdingarnes Fefflirsberatteifer bort, jag kan och vili icke betvifla det, åtminstone gifva Utskottet ifrågavarande upplysning, äfvensom om de i Länens olika hufvndnäringar jurefaline förändringar.
Således kan icke jag medgifva att Utskottet saknat tillfälle att förskaffa sig den Statijlifka upplysning sorn erfordrats: denna Utskottets förevändning, hoppas jag åtminstone, icke kunna vara med rätta förhållandet öfverensstämmande, ty då är Fäderneslandets Statistiska kännedom mindre än ringa, och vår belägenhet både såsom Representanter och Medborgare ho a fl beklagansvärd.
Men om man också medgåfve, att Utskottet Saknat så tillfyllestgörande kännedom det önskat om Länens olika hufvndnäringar, skulle jag dock tro att derpå hvilat icke så mycken vigt att, om
Förslaget nemligen i öfrigt var godt och ändamålsenligt detsamma blott derföie bort åsidosättas.
Län fått sig ti 11- deldt en tilläfventyrs större Bevillningssumma än sig bort, om dessStctiJli/ka kännedom varit noggrann, deraf ingen egentlig, tryckande eller ens kännbar olägenhet kunnat uppstå, emedan då denna Summa vidare på Städerne, Häraderne, Socknarne, Mantalen och Personerne blifvit fördelad några R:dr mer eller mindre in genting - beti 12 Maji f. m. genting gjort, så mycket hellre som de persoi Oer hvilka ägde förtroendet alt fördelningen Verkställa otvifvelaktigt på heder och samvete, gjort afseende på de olika förhållanden,’ som LocaHördelar, inträffade olyckor eller andra mer eller mindre gynnande omständigheter kunnat påkalla olika beskattning, och derigenom åstadkomma en så rättvis och jemn fördelning sorn, med beräkningen af mensklighetens vidlådande allmänna ofullkomlighet, ät tänkbar, men deremot »tittd tili gällande Be*- Villningsstadgar icke möjlig. jag skulle nti hafva vågat uppgifva ett mera omständligt Förslag härtill; men lyckbo vis har Utskottet upplyst att en annan re.