Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström tror jag äfven, att man härvid icke endast bör tänka på HofRme, utan att man bör jemföra Statens öfriga tjenstemäns lönevilkor med hvarandra, och då IIofRmas Notarier hafva i medeltal i lön ungefärligen lika mycket som en Kompani-chef vid arméen, tyckes det mig som deras löner icke vore särdeles ringa, synnerligast om, som en talare midtemot mig för en stund sedan yttrade, Notarierna icke tjenstgör^ mer än 50 dagar om året.
Det har redan blifvit nämndt och jag < uprepar detsamma, att några skäl icke blifvit anförda, som borde föranleda Utsk. att frångå den af K.
Al. föreslagna summa, det vill säga andra skäl än sådana, som kunna sägas till förmån för de fleste andra löntagare.
Dessutom är här fråga om verkliga summor och icke om några 100 R:dr, emedan, om man antager Ola Alänssons reservation, hvilken af flere talare blifvit understödd, upkommer en utgift för Staten af 7,000 R:dr.
Antages
Hr Gråås reservation så upkommer en ännu större summa.
Dessutom anser jag mig böra fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att det är ganska vanskligt att återremittera frågan, äfven ur den synpunkten, att man vill åstadkomma en ny reglering af HofRme, emedan om frågan härifrån återremitteras och hon vunnit samma åtgärd inom tvenne andra Stånd, såsom en talare här yttrat, det är möjligt att, om icke något Stånd, på sätt här är händelsen, uttryckt i hvilken riktning återremissen blifvit beslutad, de af Hr von Hartmansdorff och Printzensköld anförde skäl kunna likaväl som motsatta sidans, afgöra frågans utgång inom Utsk.
Vill man således ett resultat, vill man hafva HofRme väl organiserade, och gifva deras tjenstemän en behöflig löneförbättring, så bör man icke splittra sönder frågan genom alt yrka en löneförbättring af magra 100 R:dr för Notarierna utöfver hvad K. Al. föreslagit.
Ofvertygad, alt K. AI. sett likaväl på den ena som på den andra tjenstemannens bästa, anhåller jag om bifall till Betänk.
Jag vill icke med något längre anförande uptaga R. o. Adis tid; blott med få ord besvara en anmärkn.
Alan har nemi. sagt, alt tjenstgöringen i HofR:n för hvarje Notarie skulle inskränkas till 40 å 50 protocollsdagar.
Jag tillåter mig att häremot erinra, att, då HofRm icke har mer än 15 ordinarie Notarier, kunna dessas protokollsdagar på året upgå till ett vida större antal; men detta oberäknad!, kan en protokollsdag vara af den beskaffenhet, att Notarien under flere dagar, flere veckor till och med, sysselsätter med utarbetningen.
Om jag således äfven antoge nämnde beräkning eller 40 å 50 protokollsdagar för Notarierna, och dermed ansåge mig hafva betecknat deras tjenstgöring, kan jag med lika skäl påstå, att en Revisions-sekreterare icke har mer än 30, 40 eller kanske 00 föredragningsdagar om året.
Ingen lärer väl dock Den ii April e. m. 85 påslå all han utom dessa föredragningsdagar icke är sysselsatt; ty utarbetandet och expedierandet af de utaf honom föredragna mål j fordra vida mera tid än föredragningen.
Så förhåller sig äfven med j Notarierna; ty deras arbete är icke sluladt då HofR:ns session för ) dagen uphör.
Jag ber således, att R. o. Ad. icke må låta förleda sig af sådana npgifler.
Medan jag har ordet, ber jag alt helt kort få besvara Hr Printzensköld.
Han yttrade nemi. att meningen med dessa Notariers arbete under Ledamöternas ledning möjligen kunde vara, att Ledaraökerne skulle lägga armarne i kors och göra intet, att de endast bejhöfde föredraga målen och Notarierne expediera dero.
RevisionsSekretme låta en del af målen utarbetas af underordnade tjenstemän tinder Revisions-Sekret:nes tillsyn; men jag har ännu icke hört, att / någon af desse öfvertlytlat sitt arbete på desse underordnade tjeuj slemän.
Skola de verkställa föredragningen, måste de studera sig { in i målen, hvilket lemnar dem tillräcklig sysselsättning.
Det är / alldeles icke HofRins mening att vältra arbetet på Notarierna; men väl att vinna lättnad för Ledamöterna i så måtto alt de må kunna åstadkomma en större arbetsprodukt, derigenom alt en del af det lägre arbetet verkställes af underordnade tjenstemän.
Sparre; men, då jag nu har ordet, må det tillåtas mig en anmärkn. mot den jemförelse Hr Bildt behagat anställa emellan de löner HofR:ns tjenstemän undfå och de, hvilka en del tjenstemän inom militären åtnjuta.
Jag tror, att här icke är fråga om huruvida den ena eller andra tjenstemannen kan vara mer eller mindre belåten med sin lön.
Jag betraktar frågan ur en helt annan synpunkt.
Jag tror nemi. alt ändamålet är, alt Staten får dugliga tjenstemän.
Hitintills har det visat sig att, äfven med de nuvar:de lönerna, platserna inom militären kunnat ständigt besättas med skickliga officerare.
Beträffande HofR:na, har det deremot visat sig att med nuvar:de vilkor de icke kunnat eller kunna erhålla Notarier med den skicklighet, som varit önsklig och nödig.
Det är således för Statens och de rältsökandes skull och icke för personernas eller för tjenstemännens, som jag tror lönerna böra höjas.
Cederström och Hr Bildt hafva sagt, att Statslltsk. bordt hålla sig lill anslagsfrågan och icke befatta sig med reorganisationen.
Om Utsk. följt denna grundsats, hade det bordt börja med att fråga efter, huru mycket sportlerne i HofRma utgöra.
Derigenom hade det fått veta, hvilka^ tillgångar redan finnas, och sluppit på måfå upgöra ett förslag.
Åsidosättandet af denna undersökning är grundfelet i Utsk:s Betänk.
Jag har icke yrkat någon förminskning af den summa Konungen äskat, men jag har yrkat att, innan hon förvandlas till ständigt statsanslag, Ständerna skola få veta huru mycket sportler f. n. finnes att tillgå i HofR:ne; ty det skulle kunna hända, att man i annat fall gifver för mycket.
Jag har gjort den anmärkt!., alt förhållandet emellan de olika tjenstemännens löner vöre oriktigt och att man icke bör under namn af löneförbättring åstadkomma en löneförroinskoing.
Hr Bildt 86 Den 11 April c m. frågade, hvad det skulle blifva af målet, om det återremitterades, och om StalsUlsk. då fästade afseende på min eller någon annans dermed öfverensstämmande mening.
Gillade Ulsk. min åsigt, så erhölle HofRrne förmodligen hela det anslag, som nu blifvit föreslaget, dock icke såsom ständigt, utan såsom gällande blott intill nästa statsreglering, då man under liden kunde erhålla ett rigtigt och fullständigt utredt förslag i detta hänseende.
Cederström har, troligen för att försvara Ulsk:s åtgärd, framhållit skilnaden mellan den ringa aflöning, som beslås militära tjenstemän och den som nu föreslås för åtskilliga civila.
Ingen är villigare än jag att erkänna ali inom vårt fädernesland militären är bland löntagare sämst loltad>f Jag har derföre vid denna Riksdag tagit mig friheten väcka fråga om löneförbättring åt en militärcorps.
Det lyster mig se, om Hr Bild| när denna fråga förekommer, äfven då möler mig med invändning gen att enskilda personer icke hafva att göra med löneregleringar, /utan böra dylika frågor af Konungen väckas.
Med Juristerna förhåller det sig såsom Or Dalman nyss omnämnt, att de kunna på enskild väg förtjena mera än i Statens tjenst, Såvida Staten icke erforderligen betalar dem, går han miste om de dugliga.
Med Notarierna i HolRma är förhållandet detsamma, som jag på f. ra. nämnde om Just.-Kansleren.
Om en skicklig
Jurist vinner förtroende hos de större handelshusen här i Stockholm, att vara deras rådgifvare och ombud i rältegångsärender, så har han större inkomster än Just.-Kansleren.
Skeppsbro-Juristen är allltså bättre lönad än Kron-Juristen.
Då bör man icke förundra sig, om den förre icke söker Statens tjenst.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om ålerremiss af Betänk. II. Ex. Hr Gr.
Sedan öfverlägg ningen om detta ämne blifvit så förlängd, vill jag till besvarande uptaga endast några anmärkmr.
Man har fästat sig mycket vid den del af K.
M:s förslag, som rörer indragning af kanslistgraden.
Jag hemställer dock, om det kan vara rätt att fästa unga, skickliga män vid tjenster, som icke lemnar dem inkomster, hvaraf de kunna lefva, och der sysselsättningen är så beskaffad, att tjenstens innehafvare efter några års förlopp nästan är oduglig till hvarje annan tjenst.
I afseende på beloppet af lönerne för Notarierne är det visserligen en sanning, att såsom grundsats bör gälla att lönerna blifva sådane att man till tjensterna erhålla dugliga personer; men en annan vigtig grundsats är ock att man icke bestämmer lönerna annorlunda, än alt innnehafvarne finna fördel af att söka befordran till högre tjenst. K. M. har visserligen föreslagit notarie-lönerna något lägre än hvad Svea HofRätl begärt; men deremot närmare i likhet med Götha och Skånska IIofRmas framställningar.
Dervid har hufvudsakligen afseende blifvit fästadt på de sportelberäkningar HofRme samtidigt till K. M. insåndt, enligt hvilka beräkningar, sporllerna antagits böra upgå inom Svea HofRält till 409 R:dr för hvarje Notarie, och i de öfrige HofRma till något mindre.
Hr von Hartmansdorff har anmärkt, att arbetsordning och sporlelreglering bordt vara- för HofRme fastststålde, innan fråga väcktes om fixa lö - D en 11 April e m. 87" neanslag för IjenstemänneD.
För min ile! anser jag den omvända, nu begagnade utvägen vara riktigare, då K.
M. svårligen kan meddela en dylik fastställelse innan kändt är, huru stora löner II.
St vilja bestå.
Frågan om sporllerna och om ändring i sporteltaxan eger K.
M. att ensam afgöra.
St. beslutat löneförhöjning åt HolR.-nas tjenstemän, beror det alltså af K.
M. att reglera deras inkomster så att de blifva lillräcklige för deras bergning och motsvarande viglen af deras (jenster, I fråga om de vilkor och bestämmelser för åtnjutande af dessa löner StatsUtsk. meddelat instämmer jag med Hr von Hartmansdorff deri, att, hvad punkten c beträffar, de af Utsk. begagnade uttryck förefalla mindre lämplige, än de som förekomma i milt förslag, hvilket finues inlaget i StatsRådsrot.
; men detta är en fråga, som helt och hållet hör till arbetsordningen, och således Kan af K.
M. bestämmas.
En talare har yrkat, att lönerne för HofRmes tjenstemän matté bestämmas i enlighet med reservanten Hr Gråås förslag, hvilket uplager åtskilliga högre belopp, än i den Kongl. Proposm; delta förslag uptager likväl derjemte det vilkor, att hvarje cxpeditionshafvande skall tillgodonjuta hela expeditionslösen och jemväl lösen för Hof-R:ns domar, — ett vilkor, som, enligt min åsigt, R.
St. icke kunna binda vid beviljandet af ifrågavar:de anslag, emedan, såsom jag nyss haft äran nämna, sportelregleringen ensamt tillkommer K.
M. att afgöra.
Hr Carleson: I anledn. af H,-Ex. HrAir.
Sparres yttrande, tillåter jag mig hemställa till R, Äd., huruvida det är för R.
St, möjligt att, när de icke känna de göromål som skola tiitköiftHisr de särskilde tjenstemännen eller sättet hvarpå K.
M. ernar dem ernet'-. lan fördela de till ett ganska betydligt belopp upgående sporllerna bedöma det mer eller mindre lämpliga i de nu föreslagna lönerna för HofRmes tjenstemän.
Då det är jag som framställt anmärkn. emot kanslisttjensternes indragning, så anser jag det också vara min pligt att med några ord bemöta det svar som jag härå af H. Ex.
Sparre fått emottaga.
Jag erkänner visserligen riktigheten af H. Ex:s erinran, att det kan vara mindre riktigt eller lämpligt att vid kanslisltjep&ter fästa unga, förhoppningsfulla män; men jag skulle derjemte öfiska, att H. Ex. ville upgifva något annat sätt, hvarpå dessax finga män kunna fästas vid Statens tjenst.
Mig veterligen -'finnas icke inom den civila tjenstemannacorpsen, såsom vid flottan, några expektanslöner alt erbjuda; och så länge något slags under stöd icke kan gifvas de unge männen i början af deras bana, torde det för både dem och Staten vara bäst, om kanslisitiensterna bibehållas.
Man må säga hvad man vill; men dessa renskrifvarebefattningar matla dock icke förståndet så mycket, man påstår, och jag tror icke, att den yngling, som är mån om sin tid, sorn önskar fortkomst på tjenstemannabanan, iikslutande egnar sig åt det materiella renskrifningsarbetet, utan han besörjer en del deraf genom andra och sysselsätter sig med arbete af mera instructiv beskaffenhet.
I fråga om kanslistgraden» bibehållande fäster jag serdeles vig 88 Den 11 April e. m. vid en af Fl. Ex, icke omnämnd omständighet, nemi. den juridiska ansvarigheten alt renskrifningen varder i behörig ordning verkstäld; ty jag uprepar annu en gäng den frågan: hvem kan belägga en Notarie med ansvar, om han helt enkelt förklarar sig hafva varit utur stånd att erhålla något renskrifningsbiträde, och, enl. min åsigt, är det Statens pligt alt ställa så till, att arbetet icke någonstädes uppehälles.
Propos. till bifall å förevande punkt af FJtsk:s utlåt, blef härefter framstäld och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande, samt, efter denna propos:ns besvarande med starka
Ja, blandade med Nej, förklarade det han funnit
Efter härvid af Hr Bildt framstäld begäran om votering, uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.:
Den, som bifaller hvad StatsUtsk., i fråga om löne-reglering för HofR:nes tjenstemän och vaktbetjent, lili. 5:le punkten af dess utlåt.
J\fs 67 tillstyrkt, röstar vinner Nej, anser IV. o.
Ad. de emot nämnde punkt af Ulsk:s Utlåt, gjorda' anmärkn:r föranleda ' tttLd.ensam mas återremitterande.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sora 6:le punkten, ang:de uteslutande fran RiksSlalen af 2:ne under titeln ”Svea HofRäll med underlydande Justilia) stat"1 uptagne poster; 7:de punkten, ang:dc öfver Rullning till allmänna indragnings-slaten af 2:ne personell, anvisade ersättningar för förlorade tings-gästnings-petttiingar, 8:de punkten, ”Städers friheter”, af eli Borgmästaren i Helsingborg tilltag ät löningsbelopp; och 9:de punkten, ang-.de för slag s-anslä'-~' gen tilt. medico-legala besigtningar samt rese-och traklamentsp enning ar.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 10:de punkten, ang:de ifrågavar:de Hufvudtitels förslagsanslag lill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
Jag hemställer vördsamt, om icke, enärR. o. Ad. återremitterat StatsUi«k:s förslag, i hvad det angår löneförhöjning åt FIofRtnas tjenstemän, det vore nödvändigt att äter - den det ej vill röstar
Nej; följer : Ja — 23.
Den II April e. m. 89 remittera elen del af denna punkt, som angår anslag lill ljuspenningar för HofRme, emedan, genom bifall lill denna punkt, en oriktighet skulle upkomma, hvilken möjligen icke vore så lätt att afhjelpa. o Frih.
Fördelningen af ljnspenningarne är till följd af Ståndets beslut öfver Ulsk:s utlåt.
JVs 28, redan bifallen, och Utsk:s förslag i denna punkt är blott en verkställighetsåtgärd af R.
St:rs beslut, hvarföre och då R. o. Ad. således är oförhindrad att bifalla denna punkt, jag nu vågar anhålla derom.
Jag förmodar att Hr Printzensköld icke menar anslaget 3,500 R:dr, hvarom beslut redan är fattadt, ulan de 1,826 R:dr 32 sk., hvilka utgöra anslag till ljuspenningar åt HofR:nes ordinarie tjenstemän, och i sådant fall torde, såsom Hr Printzensköld yrkat, den delen af punkten återremitteras.
Såvida icke dessa 1,826 R:dr .32 sk. äro inbegripne i den summa, hvarom SlatsUtsk:s Ordförale häromförmält, torde det kanske icke vara riktigt, att f. n. bifalla ifrågavar:de punkt, i hvad den angår de 1,826 R:dr 32 sk., enär, så vidt jag kan inhemta, detta belopp utgör ljuspenningar för HofRmas tjenstemän; men jag öfverlemna!' till de Hrr och Män, som bättre än jag känna förhållandet, att derom yttra sig.
Hvad angår de i 10:de punkten först omnämnde 3,500 Rulr, så *är den frågan redan afgjord; men beträffande åter de 1,826 R:dr 32 sk., utgöra de icke något förslag af StatsUtsk., utan måste betraktas såsom ett korollarium af det beslut StatsUtsk. underställt R.
St., eller med andra ord, en tillämpning af ett beslut, som R.
St. komma att fatta.
Hufvudfrågan om HofRmas och Revisions-sekretmes aflöning, hvilket innehålles i sista raden der följande ord förekomma: ”hvilket belopp likväl, för jemnande af hufvudtitelns slutsumma, torde böra ökas med 1 R:dr 42 sk. 7 rst.” Naturligtvis kan denna siffra icke bestämmas förr, än alla andra anslag under hufvudtiteln äro af R.
St. definitivt beviljade.
Jag kan följaktligen icke finna annat, än alt sisla delen af 10:de punkten är af StatsUtsk. endast ad notitiam uptagen, och fordrar icke något beslut för det närvar:de, hvarföre jag skulle tro att denna del af punkten kan förbigås, intilldess man Iean få se del beslut R.
St. i frågan fatta, endast i punkten intages hvad som är anfördt.
Jag tror att, äfven om SlalsUtsk:s förslag till lönereglering för HofRmas tjenstemän, vinner R.
St:rs bifall, kommer likväl en del af detta Ijnspenningeanslag att fortfarande utgå intill nästa Riksdag, och skulle sedermera K.
M. fastställa samma lönereglering, komma tjenstemännen under en del af tiden till nästa Riksdag att åtnjuta ljuspenningar.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om icke R. o. Ad., i ani. af hvad nu blifvit yttradt, funne denna punkt icke f. n. föranleda till något R. o, Ad:s beslut, ropades Ja. 00'
Den il April e. m. 11:te punkten, angide 'öfriga ä ifrägavar:de Hufvudtitcl
M upförde anslag. ■ H. Ex. FIr Gr.
Vid den i denna punkt åberopade ta- ■ bia mäste jag göra tvänne anmärkn:r, den ena bestående deri att I i anslaget för Götha HofRätt Utsk. missräknat sig på 10 R:dr.
I Denna anmärkt), förfaller likväl numera, sedan lmfvudfrågan blifvit I till StatsUtsk. återremitterad.
Den andra anmärkmn är af mera 1 vigt.
Ibland de sista posterna uptagas nemi. ”arfvoden åt vittnen i I brottmål, förslagsanslag".
Delta anslag hade visserligen samma benämning vid sista Riksdagen, men anslaget erhöll då en helt annan bestämmelse, och, i följd deraf, ändrades benämningen, så att anslaget nu heter: "arfvoden åt vittnen och parter, förslagsanslag".
Då nu denna benämning tillkommit genom R.
St:rs beslut, och någon ändring deri icke blifvit af Utsk. föreslagen, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte besluta alt denna anslagets benämning fortfarande bibehålles.
Jag anser alt frågan i denna del icke behöfver återremitteras, då det icke är någon statsregleringsfråga.
Frih. Åkerhjelm: li.
Ex. FIr Gr.
Sparres anmärkt), i fråga ‘ om misskrifning af anslaget till Götha HofR. är riktig; men den ' felaktiga siffran har upkommit genom oriktig summering i den i Kongl. Fhopos. i fråga om anslaget lill denna HolRätt, och Kamreraren har icke omsummerat den Kongl. Propos.
Flvad åter angår den sista anmärkn., så har Kamereraren i dag meddelat mig, alt han af misstag kommit att begagna ett föteg.de års riksstat, hvarföre jag, lika med Fl. Ex. Hr Gr.
Sparre, anhåller att R. o. Ad. ville besluta att benämningen å anslaget må blifva:
"ersättning åt vittnen och parter, förslagsanslag."
Uppå härefter af FIr Gr. o. Landtm, framstäld propos. biföll R. o.
Ad. förevar:de punkt med den rättelse att hvad i den bifogade tabellen blifvit uptaget under rubriken:
"Ersättning åt vitt nen i brottmål, förslagsanslag”, förklarades böra utföras under •benämningen: "Ersättning åt vittnen och parter, förslagsanslag.”
Hr Gr. o. Landtm, anmälde alt. lill Riddarh.-kansliet blifvit aflemnade R.
St:rs år 1853 församlade Revisorers Berättelse om Stats-Verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd styrelse och förvaltning, samt de i anledn. af denna berättelse afgifne underd. utlåtm.
Jag får vördsamt anhålla, att, i likhet med hvad förut egt rum, dessa handlingar måtte kommuniceras de öfrige RiksSt:n, och derefter remitteras lill StatsUtsk.
Uppå härefter framstäld propos. beslöts att ifrågavande Berättelse jemte dertill hörande handlingar skulle communiceras de öfriga RiksSt:n samt remitteras till StatsUtsk.
Den 12 April. 21 Hi Gr. o. Landtm, tillkännagaf all Frih. von Kraemer, Rob. Fredr., såsom ledamot i Serskildta Ulsk. begärt och erhållit 14 dagars ledighet från cl. 18 dennes, samt anmodade derjemte Hrr Elektorer att utse en ledamot att inträda i nämnde Ulsk. under den Frih. von Kraemer beviljade ledighet. 11. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. \ lill 11 på aftonen, In fidem protocolli, Alberl Munck.
Onsdagen den 12 April 1854.
Plenum kl. 11 f. m.
Justerades 2mc prot.-uldr. för gårdagens plenum samt pleni-prohn för d, 11 sisll.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsks-ledamöter; och befunnos detill utsedde i Bevillnings-Utskottet: efter Jt? 26.
Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel, M 167.
Frih. von Köhler, Fullm.
Hr Tornerhjelm, Rudolf, samt JM 393.
Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg; JIs 263.
Marcks von Wurtemberg, Fullm.
Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz; JM 396.
Gr. Taube, Henning Edvard; M 1,743.
Hr von Wachenfelt, Fullm.
Gr. Lagerberg, Sven; samt att inträda under den ordinarie ledamoten JU 1741.
Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, beviljade 14 dagars ledighet från och med d. 12 April; JVå 1,794.
Hr von Hofsten; Carl August.
Serskildta Utskottet: alt inträda under den ordinarie Ledamoten JM 389.
Frih. von Kraemer, Rob. Fr., beviljade 14 dagars ledighet från och med d. 18 dennes; M 1,149.
Hr Hjärne, Harald. 92 Den 12 April.
Riddar hus-Utskottet: efter JV2 93.
Gr. Wrangel af Sausis, Tönnes Reinhold Henrik Adolf; JVa 139.
Gr. Wirsén, Axel Emil.
Hrr Elektorers listor vid val af Suppleanter för Utsk:s-ledamöter; och hade dertill blifvit utsedde i St a ts- Utskol te t: efter JVs 1,661.
Hr Carlheim Gyllensköld, Henrik Adolf Oscar; JVs 2,183.
Hr Gripensvärd, Jacob Olof.
Ekon.Utskottet: efter JV2 2,248.
Hr von Francken, Georg Wolfgang; J\a 158.
Frih. von Essen, Gustaf.
Frih. Klinkowström, Rucf. Mauritz:
Med betygande af min erkänsla för det förtroende, hvarmed R. o. Ad s Hrr Elektorer behagat hedra mig genom att invälja mig till ledamot af Bevilln.- Utsk., nödgas jag härmedelst afsäga mig denna plats, emedan jag i slutet af innevar:de månad måste till följd af tjenste-ärenden lemna hufvudstaden.
I ani. häraf blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att sammanträda till val af en ledamot i Bevilln:s-Htsk. i st. f. Frih. Klinkowström.
Hr Bergenstråle, Claes, upläste cn sålydande motion:
Alla tider lemna en bedröflig erfarenhet om de förödelser, som genom eldsvådor tillskyndas
Rikets städer; en ytterligare bekräftelse härå kan beklagligen inhämtas af de större eldsvådor, som inom den korta tiden af 3 veckor, nyligen inträffat i Jönköping, Warberg och Örebro.
Idoge och omtänksamme menniskor, som sträfva för att bereda ett ekonomiskt oberoende för sig och efterkommande, se ofta inom några ögonblick deras mångåriga mödor och omkostnader, utan eget förvållande, upgå i rök; dylika olyckor äro icke endast individuella, utan medföra äfven en nalional-förlust, emedan de förhindra och tillbakasätta städernas industriella förkofran.
Dessa förödelser träffa, nästan uteslutande de med hus af trä bebygde städer; och erfarenheten vitsordar, att en eldsvåda i dem, om den ej i dess första begynnelse och innan dess egentliga utbrott kan dämpas, dess hämmande sedermera hufvudsakligast beror på vindens styrka och riktning, hvarigenom äfven användandet af de bästa brandredskap och de klokaste åtgärder merendels blifva fruktlöse.
Den 12 April. 93
Enda sätlct att för framtiden förekomma dessa olyckor, torde vara att husen upfördes af sten i ställe för af trä, hvilket nu mera k "genom trävarornes betydliga stegring, bör möta så mycket mindre svårighet, som skilnaden i kostnaden, om den ens blir någon, åt minstone icke blir betydlig, och i alla fall vida öfverväges af den säkerhet emot eldskador, som derigenom vinnes.
För att lätta befrämjandet häraf, kunde förmånliga byggnadslån i detta afseende meddelas; hvarvid dock borde fästas det vil kor, att husen skulle i det närmaste lill deras fulla värde brandförsäkras; — då dylika lån lill Staten återbetaltes medförde de ingen förlust för Statsverket, men .deremot en ganska vigtig national-vinst.
För att inträda på denna banan, är det äfven nödigt att, till förekommande af en alltför tät sammanbyggnad af hus, för städerne upgöras ändamålsenliga tomtregleringar, så att, då eldsvåda inträffar, äfvensom i mån af, då gamla hus måste rifvas och ombyggas, man hade en förut upgjord plan, hvarefter staden borde bebyggas.
I händelse desse mina åsigter vinna R.
Stms bifall, får jag vördsammast föreslå, att R.