Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lonscrixtionen, och detta allmänna tänkesätt är sanctioiier.iclt af en wis och mild Konung.
Jag förbigår således helt och hället den frägan, och fäster mig wid en annan, nemligen:
"Skulle sa länge Sweriges närwarande politiffa läge är oförändrat t, en onscl-iption nägvnsin wara nyttig, och när more den tidepunkt inne, dä en sädan med fördel kunde patänkas? " Swerige, ^ädant det war innan Finnland och Pomern förlorades, hade en Armee underligen otilräcklig til eröfringar, säkerligen tilräcklig til förövar: om derilda armee i krigstid förstärkt med det antal nya Soldater, som utan Näringarnes förderf kunde upställas, nägonsin warit sä organiserad, sä utrustad, sä försedd med sina behofwer af alla stag, som en fullkomlig god administration kunnat ästadkomma r och om Financernas tilständ medgifwit , nt Armeen under fredslugnet fatt sadan öfning, sadan rörlighet, som gjort densamma lika härdig, som hon allid wisat sig tapper och pälitlig.
Wi hafwe ännu icke hunnit glömma, at denna til antalet ringa Armee, som wi ägde, ftzrmädde likwäl för 20 är sedan , oaktadt anfall pä Rikets wästra gräns i trenne Fälttäg förswara Fäderneslandet emot wär mägtigaste Granne, och at det ffedde oagtadt alla de brister, alla de motwerkande krafter, sorn hwar och en ibland
Eder noga känner.
Swerige
Den rZ Innii. 7H Swerige nu wera i saknad af det land, som gaf föda äc cn tredjedel af Rikets fordna folkmängd, har jämte vetterland äswcnwal förlorar tappre stridsmän, fom med sä sällsynt hjeltemod sökt at förswara Fosterjorden: och skulle, — jag ryser wid denna tanka, — skulle behofwet af fred, nödwändighelen at ej blottställa den ännu sjelfständigt! delen af detta urgamla Rike, twinga ost at samtycka lil Finlands afstäende; sä wc t jag gansta wäl, gt wi,- beröfwade denna förmur emot Rystlands altfall, fä en stor och n era tilgänglig sjökust at bewaka; men jag ser också, at gränselinicn pä landssidan betydligen förminstas, och jag anser följden af allt detta wara, at wära nya behofwer bli helt andra , an cn stor Armce. - Jag tror, at Swerige, stiljdt ifrän Finnland, med annu blödande sär, efter en sä mattande strid , framför allt behöfwcr en käng och oafbruten fred.
At Swerige aldrig bör, aldrig kan pätänka det inflytande pä Europas öde, som oftast, om icke alltid gifwit anledning til krig.
At en mindre magtig
Star, som stadgat och som utan afwikelfe föijer et med sit sanna intresse enligt politistt forbällande, med fä undantag , kan äga fred, sä länge den sjelf önskar , häldst dä landets geografiska läge är sädant svin Sweriges —
Danmarks exempel tyckes ät denna sats gifwa mycken styrka.
Dernäst tror jag at en wis Regering be-, höfwer medwerkan af lyckliga Conjuneturcr och star - 712 ' Den iZ Irrnii. starkaste hushållning, för at under et långt fredslugn kunna afhjelpa alla sig nu företeende brister i Uetensions werket til lands och watten.
. At wid Landets förminskade tilgängar mänga är mäste förstyta irman den yrmee wi hitintils ägt, kan sättas i möjligen bästa tilständ, innan wära Flottor, som nu mera än förr behöfwas,, kunna äterbringas til bwad de förr wsro — innan wära Fästningar blifwa iständsatte och nya anlagde pä de wigtigaste punkter af den-lewnston.-;-- linea wi nu beklagligen torde erhälla: och sä länge något häraf saknar werkställighet, tror jag och wägar yttra den tanka, at förökan de wore en olycka, om än det wore en möjlighet, samt, at följderne af Krigsmagtens betydliga tillväxt ffulle ej mindre i -nilitLl^fft än politiskt afseende medföra mojsatsen af det äsyftade ändamälet.
Orsaken til den mening jag ödmjukeligen anfört, ligger i öfwertygelsen ät en mindre krigsmagt, wäl klädd, wäl bewärad, förkedd med tilräckliqt /;rc!llLri, med tilräckliga förräder, och som innan krigets utbrott ägt mycken öfning, stal bidraga lil Fosterlandets förswar längt mera, än eN emot folkmängden oproportion^rligen stor som nödwändigt stal sakna nägot af det som til densammas brukbarhet erfordras, och derjämte frän grunden stal utarma det land, som hon är ämnad at emot anfall beskydda.
Om icke hwar och en ibland detta uplysta Riks-Ständ, längt bättre än jag, kände äldre och nyare tiders Historia, wore det lätt at med derutur hämtade exempel, genom erfarenhetens ojäfaktiga witnesbörd bestyrka, at det är egenskapen, lynnet, fosterlandskänslan, och icke stridsmän - Den 1Z I"nri. - männens antal, som bestämmer en krigsmagtS wärde.
Tilläten wig likwäl, mine Herrar, ak för ert minne äterkalla det största efterdöme, som sist förslutne ärhundrade erbjuder.
Under IS--- ril ic den Stores anförande war en liten som hade rättffa stens bildning, ej allenast Lilräcklig at emotstå en liga af Europas mägtigaste Stater.
Förwänande eröfringar blefwo följder af denna jämnfcrelsewis lilla krigshärs tätt pä hwarandra följande segrar.
Tilläten mig at salom motsatt tafla, säsom bewis pä den ringa bätnad man kan wänta af i masta upbadade folkskaror, hwilkas underhäll öfwerstiga statens förmäga, hwilkas existence förkolna fosterlandskärleken: tilläten mig i detta afseende fä cnndra om de händelwr, som bwar och en ibland ost hort och sett inträffa de sist förflutna ären Desta illa bewärade, illa klädde, frän jordbruk och näringar rpckta folkmastor hafrva under namn af Lonscri 'ON,Landtstorm,ln.8U! l-Sction eller Landtwärn, lika hastigt, lika fruktlöst bsrtsmält och kemnat efter sig smärtan af det elände de bäde förorsakat och lidit.
Skulle man wilja hämta någon anledning til Lonner!ptionen deraf, at flere Stater i Sodra Enrova widtagit en sädan författning, beder jag Eder, mine Herrar, harwid ihägkomma, huru litet de i desta länder werkande orsaker kunna lämpas pä wärt läge:
Frankrike, som med en folkmängd af mer an 3o millioner, gjorde början med enlädan inrättning, hade at wälja emellan enen undcrgäng eller andra mägtiga Rikens underkufwande, I de öfrige Stater som infört Lon^cripnonen, bär sä widt mig är bekant, Nationens friwilliga önffan aldrig dertil för - 7r4 Den 13 I"nii. föranledd.
Det har stedt pä gifwen bestllning af Segerwinnarcn, som beböft bistånd af vesa Stater, hwilkas bestånd blcfwrt ostiljaktigt ifrän hans franrgäng.
Och dä Enrvpa en gängätcrfätt lugn. wänne icke dä den Hjelte som regerar Fransta Folket, sjelf stall återkalla en lag, som ästadkommit sä inänga mistnöjen, wädeliga i alla andra tider, i alla endra Stater, än den, lavarö förkofran, hwars ära genom underwerk, hwarmed ensamt hitintils kunnat förwäna werldcn.
Elommom icke heller, at dä södra Europas Reaenter endast bade legda, til stor del af mlandningar och löst folk bestående Armecr, har Nerven länge ägt de mera päliteliga Nativnal-troppar, som de försinänMd-e genom e on> Lcri^tion sött förskaffa sig.
Friherre kri stner an t2 tilläde mundteligen det han önstade at saken ej mätte til >.onLtitutiorm Utstottet widare ivnnirrmas, utan efter denna öfwerläggning alldeles förfalla.
Herr .fäZcrbjslin, Larl kckecbic, Upläste til ?i0k0L0tic r et Oictaint-N sä lydande:
Med att aktning för bwad en ward Ledamot den >'5 innewarande pttrade om conscrlprjons införande, wägar jag dock derwid göra följande anmärkningar: hwarje Landtnran kanner, ined bwad mistnöje den förra utskrifningen af allmänheten blef ansedd, et mistnöje som i flera orter hotade med de wädligaste följder, och det mistode för hwilket Sweriges första conscia prion blef et vlyckligt offer, har ej för denna inrättning kun - Den iz Junit. 716 Nit wäcka et blidare omdöme, utan at omnämna den totala brist af arbetare jordbruket och näringarne derigenom skulle röna, om et sä stort antal/ svin blifwit bief det undan ryckt.
Kunde Fäderneslandet ej genom andra medel frälsas och fredas, more bwarken denna eller någon annan upossring för stor; men innan denna ripa utskrifning hann beredas och fullbordas, den deraf blifvande malla tewäras, och til slita bestämda orter förflyttas, tror jag en längre tid skulle ätgä, än wara fiender torde lemna ost, örn de ämna flytta kriget ännu längre inom Sweriges gransor.
Men om i stället wära Regementet' och Wargeringar blifwa med skyndsamhet i wänlig ordning coinpletterircle, och med alla deras behof tilräckligen forsedde, äger jag den tilförsuff til deras mod, til wära Befalhafwares och Officerares sä dyrt förwärfwade erfarenhet, rädighet och tapperhet, at stendcn skal blifwa straffad för fin förmätenhet och med blodiga spär fä teckna sitt ätertäg.
De skola finna wära ädla sörswarares hotelse bekräftad, och skillnaden emellan et krig, som fores af ensidig owilja emellan Re gentcr, och det csom af deras exempel lifwat) et helt folksiag stall räcka hwarandra handen uppä at anse säsom fört emot desi sjelfständighet.
Rädfrägom Historien.
Swerige har aldrig wisat mera ener^, medborgerlig anda och National-kraft, än just dä — det warit fört til branten af desi fall.
Jag förbigär äldre exempel; men päminnom osi endast at Fältmarstalken Grefwe stenbock nästan utan an dra medel, än sin outtröttliga föresats at rädda Riket, sit mod och sit snille, inoiu en kort tid upsatte 716
Den 1Z Juiri. upsatte en Här af nära §0000 man, och at Konung Xli nä,gra är derefter anföll Norrige frän irenne sidor med mer än 40000 man; allt under en tid et ivida längwarigare krig hade medtagit större delen af Swerige^ stridbare män, och dä likasom nu bade Finland och wäre Tyska Stater af fienderna innehades, och allt detta mine Herrar, utan Oouscttytton.
Jag wäntar mig härwid det inkast, at utskrifning desia tider blef bade anbefalld och werkstäld; man swarar häruppä; den sträckte sig blott til wisia sa kallade Lösdrifware och sädane Rust- och ^Rotehållare, som ej Lomplettei-Lt deras vac-incer, och grundas denna upgift uppä bemälte Grefwes brefwerling rned Konungen under desi wistande i Bender. ^. Grefwe boell projLLtLi:läe en allmän utskrifning öfwer hela Riket efter Mantals-Längderna, säsom et lättare medel at göra Regementerne fulltalige efter Pultava Slag; men Konungen swarade, at han wäl insäg detsamma, men at han i grund af de försäkringar bäde.
Hans företrädare och Han sjelf gifwit Swensta Folket, at frän utffrifningar wara befriade, ansag betänkligt at denna utwäg widtaga, et swar, som gör en 0- dödlig heder at denna Enwaldsherres aktning för sit folk och sina löften
Et annu sednare exempel bestyrker äfwen min sats at jnga twangsmedel behöfwa anwandas för at i Swerige tillkapa Armeer, om Reaeringen förstår at rätt tillvinna sig allmänt förtroende" 17M och 1789 ärs cgmxctLMk-r til sjösi och lands, och isynnerhet den härjande farsoten bade i Finland och Carlscrona bade medtagit mer än hälften af Armeens och Flottornas skeppsbesättningar; men under Den r3 ^Junjk. 71? under päföljande winter blef likwäl genom friwilliga wärfningar den förra comptetterLcl, flere nya e^oipser och Regementer upsatte och den största sjömagt Swerige under secler ägt, 26 linieskepp förutan fregatter och 340 större och mindre stärgärdsfartyg, tilräckligen bemannad.
Och hwarföre stolom wi misttrösta, at den ädla Furste, fom förtjent hela wär kärlek, wärt förtroende och tacksamhet, ej skulle forma lisma samma känslor hos detsamma Folk, som under en rättskaffens Konung ännu aldrig man, flägtades frän deras Förfäder.
Herr 8lljöIllebrg,NLl, ^näers kckellric, upläste följande strifteliga anförande til kro locollet:
Det är icke om nyttan eller stadan för wärt land, af en conLLi-ipckon, som jag tar mig den friheten at yttra mina tankar.
Antagom at den är högst nyttig, ja nödwändig, i anseende til de talrika härar som omgifwa wära grönför.
Det äterstär dä endast at bringa den i »verkställighet; och det nräste ste med Nationens bifall.
Men hwilket ögonblick kan wäl wara mindre gynsamt för ändamälet, än det närwarande?
Hela Swerige, nyst et witne til de olyckliga Landtwärnenas förgängelse, oräkneliga föräldrars ännu ej aftorkade tärar, — en förwänande masta af oersatta saknader, allt sädarst ger ej anledning at hoppas bifall för en Ny Lonscriytion.
För Högloft.
Ridderstapet och Adeln, hwars
Söner merendels frän yngre ären gä i krigseller clvii-tjenst, tror jag det wara mindre läm peligt - 712 Den iZ Junti. peligt ät afgöra denna fräga, innan wära Medständers beflut hunnit o§ tilraniragifwas.
Jag nämner icke flere pä en gang inträffande omständigheter svin öka denna betänklighet.
De fä gänger jag wagar höja min röst inför Högloft.
Ridderflapct och Adeln, fler det alttid meddjup kansta af det samfundets uplysning för hwilket jag talar.
Herr Grefwen och Landtmarskalken Da nu mera ej nägon äterstar af de Herrar som anmält sig at tala rörande detta öfwerläggningsämne, anser jag mig efter hwad jag trott mig förmärka, fa wäl af de nu under öfwerläggningen yttrade tankar, som flera Ledamöters enskilt inhämtade meningar befogad, at göra den proposition.- om Högloft.
Riddcrskapet och Adeln afflar fraqan, sa wäl om en 6onscription i allmänhet, som VIN eN ^ational-/^rmerinK, sädan den genom Stats Rädet Friherre von klotens framställning inför (onstitutionsUtffottet hos Ridderflapet och Adeln blifwit föredragen.
Besvarades med et starkt och flera ganger uprepadt Ja.
Undertecknad 8ilverstolpo, ^.xel 6abrisl, yttrade sig: Såsom Ledamot i Lonstiturions Utskottet har jag haft den äran at wara Medbroder med Friherre von olaten, som utgifwit det genom Högloft.
Ridderffapets och Adelns nu fattade beflut afflagne prochet til en dlational-Ztrinering, hwilken är en frän en Uonscription för det närwarande ögonblicket sä skiljaktig sak, at sm man til exempel beflutit läta den' taga sin Den iZ Junit.
719 början fyra är härefter, sä ffulle man latt hafina insetr at saken ar Lil och med helt annan.
Dä lin Friherre voll e isten wäckt denna fräga och da ban, ej genom sit förvållande, ritan genonr tilfattiqheten af sin uphöjelse til SLatsRad, blifwit ffiljd frän tilfället at nu mera personligen inför Ridderffapet och Adeln andraga sina skal för prog-cem, wägar jag underställa Höglvfl.
Ridderffapet och Adeln, om det icke ina rvara Friherre von bRmn förbehällit, at om ban dertil sjelf sinner sig befogad, framdeles fa förwara sina skäl i Ridderffapcts och Adelns ö'ro tULOll, Ropades starka I a och Herr Grefwe» och Landtm arffalken förklarade pä undertecknads begäran, at det ingalunda kunnat wara hans linning, at utöfningen af en sadan förbehållen rättighet skulle fä äga den ringaste inflytelse til uprifwande af Ridderffapcts och Adelns fattade besiut.
Friherre kleming, Lin 8.
Dä Friherre von lllLten säkerligen sjelf inser, at han såsom Ledamot af Stats Rådet ej mera kan pä Riddarhuset uptrada attala, torde Ridderffapet och Adeln deremot sinna naturligt, at det är honom tilständigt, genom ffrift eller tryck, öfwer den nu afgjorda fräga, utweckla sina tankar.
Högloft, Ridderffapet och Adeln instämde uti detta Friherre kleming yttrande.
Up - 720 Den 13 Junk.
Uplästes et
Dmtamen til protocollet gfHekk Uosens^erna, Olod, sä jpdande:
Uti klenum den 19 sistledne Maji, hemställe Friherre biljenermwL tU Ridderffapet och Adelns ompröfning, huruwida et af Herr cumrbing författadt, dä upläst och tik BewillningsUtffottet reinitterLsjr iHeniori-rl borde fä föredragas til Högloft.
Ridderffapet och Adelns afgörande.
Jag wägar i dag äterföra Högloft.
Ridderffapet och Adelns upmarksamhet pä samma ämne, ödmjukast föreställande, huruwida Ms-moritler forn emanera frän andra än dem som werkeligen utgöra Medlemmar af Riksens Ständer, böra fä förekomma Högloft.
Ridderffapets och Adelns öfwerläggningar in pleno,' Jag wil päminna mig at nägon dylik händelse som denna, äfwen trldrog sig lMo ärs Riksdag i Norrköping, Men jag fruktar, om det widare tillätes, at detta pncjucimm med Herr .nncrmnAs Memorial fär gälla för andra -iuclorslystna ffribenter; sä kunna wära Riksdagsq-'-rymäl förwandlas til ewigheter.
Tusendetals -n.g c, r framfödas, kansse ofta i nog wanlntte ffapnader, och knapt skal nägon sä kallad Bränwins^clvocat finnas i wära landsorter, som ej skak wisa sin sr. vo i r laire och r-?!-!r1srL Hoglofl Nidderffapet och Adeln med et anspråksfullt
Opus i et eller annat ämne.
Som en ny Riddarhus Ordning med första kommer at uprättas, och detta af mig nu föredragne ämne egentligen tilhör Riddarehus Utskottets göromäl; sä fär jag ödmjukast hemställa Högloft.
Ridderffapet och Adeln om detta Memorial ej dit fär remitteras, och äfwen ödmju - Den rz Juni?. ' 72L kast utbedja mig Herr Grefwens och Landtmarffalkens dera.
Stockholm dest ii Iunii 1809.
Olok Uosenstjernir. ldemitterncles til Riddarehus-Utskottet.
Herr Grefwen och Landtmarffalken crindrade äfwen, det Riddarehus Utskottet borde anmodas, at sä fort ske kunde, företaga omarbetandet af Riddarehus Ordningen, och om än detta arbete til en betydlig del berodde af en föregående ny Riksdags- Ordning, kunde dock åtskilliga puneterderafiförwäg och serskildt ut* arbetas; hwilken UeiMss, efter derom gjord xro. sition, i Bifölls.
Herr Icklntssllölä, kaul, upläste följande:
Ödmjukaste anförande til ?> otoLollst!
Tid efter annan hafwa sädana förhöjningar blifwit stadgade ä ffjutslegan i allmänhet, at, dä de resande pä et beskedligt sätt färdas, de skjutsande desto häldre synas böra wara, med nu warande ffjuslega 8 st.
Banko för milen, belätne, som om det också hända skulle, at pä nägon ort af hwarjehanda orsaker och tilfälligheter, förtjensten af andra körster öfrverstigerffjutslegan, det deremot är lika säkert, at, pä flere andre orter i Riket, skjutsnings-inkomsten, efter förenämnde Lega, icke föraktas, utan fast mera saknas, sedan genom förberörde fluteliqa förhöjning til 8 st. för milen, mänga Resande blifwit föranlätne, at icke allenast inskränka de er» <91, 92. for - 72L Den i3 Iunik. forderliga Hästarnes antal, utan ock betjena ftg af egne Hästar: men da häremot i betragtande kommer, ä ena sidan at likmätigt 14 uti Gästgifware - Ordningen af den 12 December 17Z4, samt 58 §. utr Resolutionen pä Allmogens Beswär af den 16 Martu 1789; allmänna ffjutslegan samt betalningen för den sä kallade Krono-skjutsen, wid sistnämnde tid- moro alldeles lika, nemligen 8 rst.
Sunt eller 2 still, milen, samt ä den andra- at, under alla de stedde förhöjningarne ä den allmänna stjutsle-- gan, ingen fräga warit om förhöjning pä betalningen för Kronostjutsen, utan de HemmansJnnehafware, som denna ffjutsnings-stridighet älegat, salunda allt intil denna tid, mäst ätnöjas med äfwannämnde ringa betalning af ens dast 2 still, milen, samt följakteligen äfwen 75 procent mindre än hwartil de, med afseende pä de grunder, som för mer än 70 är tilbaka mäste hafwa warit föranledande til stadgandet af allmänna Skjuts-och Krono-stjutölegäns likhet eller enahanda förhällande, warit berättigade; sä fordra efter min öfwettygelse bäde billighet och rättwisa, at rättelse härutinnan göres.
För mm egen del är jag icke nu beswärad af skyldigheten at deltaga uti Krono - skjutsens bestridande, och har följakteligen icke nägon egen afsigt med min nu tilgörande framställning:
Men om KronostjutsniNgs-beswäret och den derföre stadgade ringa betalningen tilförene undfallit min upmärksamhet; sä har ocksä samma beswär och de derifrån sig härledande allmänt kände följder, under sednast förslutne Krigstider, desto mera
Hos mig werkadt medlidande för de Kronostjuts- skyldigheten underlagde Rikets Jn nebyg - Den 1Z Iunii. 723 Nebyggare, hwaraf största delen hörer til Bonde-Standet, isynnerhet när äfwen harwid förekommer, at körstorne icke sällan blifwit ökade genom onödige fram- och ater-Transporter, samt hwad mindre troligt synes wara, menlikwäl är en samung, sätt sträcka sig derhän, at sedan för nägot allmänt behof, Weduphandling pä stubben stedt/ med et för Skogs agaren förmonligt pris, något mer än 2 mil ifrän hufwudstaden; sä har denna A-ed blifwit med Kronostjuts hit Transporterad, under et gansta beswärligt, wägelaa, samt derutöfwer, med den stora olägenhet för de stjutsande, at de sjelfwe mäste uti djup snö en oländig mark, i berg och backar weden upsöka samt med högsta heswär samla.
Min tanka är dock ingalunda, atKrouostjutsmngs-styldighetett stall uphöra, utan at twärtom en, wid Kronans werkeliqa behof, sä högst nödig Betjening, alltid och framgent bör wara at tilgä; men deremot haller jag före samt i all ödmjukhet , för min del, förestår oH til. styrker, at, uppä samma skäl, som allmänna stjutslegan och betalningen för Kronostjutsen, såsom förberördt är, för mer än 70 ar tilbaka moro jämnlike: de äfwen hädanefter mätte fä et lika förhällande, det will saga, at Kronostjutsen, betalas med r-r still.
Banko milen, likwäl endast med den stillnad, at denna Kronostjutslega betalas lika ellwad skjutsen ta,ges frän Staden eller Landet: blifwandes för öfrigt af högsta angelägenhet, at de händelser och tilfälllgheter, dä Kronostjuts mä reqvireras och begagnas, warda pä det möjligaste sä omstandeligen och uttryckeligen stadgade, at sä bestaffade efter min tanka obehörige Kron ostjutsar, som här efwan omförmälte blif - 724 Den 13 Iunir. ivit, med flere dylike icke kunna falla de skjutsande til lasi och tunga.
Förmodligen torde häremot warda pämint, at oswanberörde af mig tilstyrkte förhöjning uti Kronoffjuts-legan, säsorn en ny gradation för Stats-Werket, förthy ar betänklig; men mig torde tillätas harwid anmärka och säsom motskäl anföra, at om ockfä Stads - Medlen, efter nu »varande beskattning, icke äro tilräcklige, för at därmed godtgöra i fräga »varande förhöjning pä Kronoffjuts-legan, hivartil de ffjutsandeäro destomera berättigade, sorn Kronoffjuten i flere afseende»» ar »vida mera betungande, än allmänna skjutsen ; sä bora icke derföre Kronvffjutsens utgörare förlora uti deras rätt, och de öfrige Rikets Innebyggare i samma mohn winna förskoning ; utan af enahanda grund, sorn nu »varande Kronoskjuts lega utgär af Stats-Medlen, hwilka inflyta genom allmänna Ntskylder eller Bewillningar, bör jamwäl meranämnde förhöjning uti Kronoskjuts ckegan utgöras af allrnänna Medel, samt således falla älla Rikets Innewänare til last; och pä det et sädant förhällande »ned denna utgifts bestridande, at nemligen alla Rikets Innebyggare deruti fä deltaga, mätte sä mycket »nera blifrva för en hivar synbart, skulle det til äfwentyrs icke »vara olämpeligt at en serskild ärlig Bewillnings-afgift, för i fräga »varande behof blefwe stadgad, den jag »vägar föreflä til 2 skill.
Banco för bwarje Mantalsskrifwen rnansperson och hälften mindre för ^winkönet.
Mä hända at denna afgift, under nu wa° rande Krigstid är för meranämnde behof otil räklig; - Den 1Z I""". 72Z räcklig; men om nägon brist nu ffulle inträffa; sä är til förmodandes, at, efter erhållit lugn, denna Fond sä ökas, at den befarade bristen warder ersatt: och om jämwäl än widare någon missräkning skulle wisa sig; sä äga Riksens Ständer tilfälle at wid nästa Riksdag widtaga de utwägar, som wid et siikt förhällande nödiga befinnas.
Sluteligen fär jag i all ödmjukhet til Hogwälborne Herr Grefwens och Landtmarffalkens samt Högloft Ridderffapets och Adels uplpsta vmpröfwande öfwerlemna, om icke detta mitt andragande och Forsing mä warda remitteradt til Riksens Ständers Oeoonomis och BeswärSsamt Bewillnings-Utffoct.
UemltteraäeL til Oirconomie- och BeswätA Utffottet.
Herr Grefwen och Landtmarffslken lilkannagaf, at bland de nu pä bordet hwilande saker, innehölle det Utdrag af Bonde-Ständets llrumcoll, hwarmed följde et af Riksdagsmanilen lAg,tt8 kersou ifrän Utsund och flere af bans Medbroder ingifwit Memorial, rörande atffillige förändringar i beskattnings- sättet, det ärende, som nu wore wigtigast at företaga; men som för i dag siden wore mycket liden, trodde Herr Landtmarffalken fia nu dermed bora upffjuta, wiljandes Ridderffapet och Adel» detta ämne i nästa klena til afgörande föredraga.
Ridder - 726 Den 18 Juni?, Ridderssapet och Aheln ätssiljdes klockan 3, In 66?m Nrotocolli 6.
Lilverstol^s, Thorödagen den 16 Junti, klenum klockan * 11 förmiddagen.
Justerades följande.
Utdrag af Protoco^et, hällit i Högloft, Ridderssapets och Adelns ilenum den iZ Junit I8n9. S. D. Uptog Högloft.
Ridderssapet och Adeln til ftuteligt afgörande den medelst LonstitucionK-Utffottels Betänkande Ständen undersiälda fräga om inrättande af en sä nnder fredssom krigstider stäende biationLl.Armering; och sedan densamma blifwit noga öfwerwägad och ssärffädad, beflöt Ridderssapet och Adeln enhälligt, Nt sa wäl denna fräga, om en stående bl-nional - Armering, som ock den förut wäckta om en eonscrjption at för det närwarande anwändas, fullkomligen afflä.
Hwilket beflut ssulle genom Utdrags af krowcollet de öfrige respective Stäni den wänligen meddelas, dit 5uxrg.
Utdrag
Den iZ Juntt. 727 Utdrag af krotocollet, hällit i Högloft.