Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med skrytsamt ordprål omtalar man Fabrikernas tillväxt och bevisar den med det stigande värdet af deras årliga tillverkning, men om man från detta värde afdrager penningens fallna värde sedan 1809, och beräknar de nya grunder sednare författningar stadga för Tullrätternas åtgärder torde en stor rabatt af de höga summorna visa ett förhållande som mera öfverengstämmer med stycketalet, antalet och vigten af Fabricationerns, samt rättare visa deras tillväxt; att sådane för en del existera medgifves gerna, men undersökom det blomstrande tillstånd hvaruti somliga nu befinnas med alla hjelpemedel af lån, förskotter, privilegier och prohibitioner.
Officiella handlingar och de derefter vid Utskottets förslag fogade Tabeller Litt.
F. et.
Gtorde häruti kunna vägleda.
Åren 1819» 20 och ar, tillverkades öfverhufvud Siden och Halfsiden inalles 96,334f aln, 103,166 stycken Silkesdukar, 9x8 Mösstyg, 549 Västtyg, 308 alnar Dammast; 47,749 per - T)cn 28 Jim i i e. m. *75 söner hafva öfverhufvud betali föi bruk af Sidenkläder och 562, 637 för nyttjande af andra Sidenpersedlar; de förra hafva således af inhemsk tillverkning kunnat erhålla 2 alnar hvardera och alla sammnnräknade *:dels Duk hvar om året, då finne» likväl intet Siden öfver till rum, meubler, för de manspersoner, som nyttja sådant foder, än mindre för de innevånare, som uraktlåta att anmäla sig att betala för, men ändå bruka Siden. % Således har Iurendrägerielt här ett ypperligt fält, som visserligen med våra moder och nu gynnande luxe försäkrat dess idkare om säkra och goda skördar.
Fina och medelfina Kläden hafva under samma tid årligen blifvit tillverkade öfverhufvud 240 892 alnar ; man torde ej bedraga sig, om man antager att lika många manspersoner nyttja Kläden, som fruntimmer äro, hvilka erlägga Bevillning för bruk af Sidentyg, och rättar man sig efter Tabellerne öfver Folkmängden, lärer man ej misstaga sig om man antager antalet af dem sorn bruka fina och medelfina Kläden till 50,000 då kunna dessa erhålla 5 alnar om året hvardera för egna personer, men intet blir öfrigt för qvinnokönets behof af Kläder och intet till meubler, vagnar, Barn, Betjening m. m, Tillverkningen af grofva Kläden hsr uppgått permedium af nämnde Irenne år till 93,323 tinar.
Efter en calcul bygd på uppgift om Ar-: 675 [ten 28 Jun i i ni, meéns'beklädnads-behof åtgå för värfvade
Ar* meén minst * 50,530 alnar; Den indelt* d:o . • 59,260 alnar.
Summa 109,790 alnar! hvartill kommer tillökning för vissa persedlar* sorn oftare ombytas, för Cavalleriets valtrap^ par, för den del af Båtsmännen till hvilkas beklädnad Kläde användes, för Städernes Mili— rairCorpser och Brandvakter, för den del af 80,000 Beväringsmanskap som årligen exerceras, oberäknad att ingen aln finnes öfrig till fyllnad af hela Landet* behof af gröfre
Kläden ; förhållandet med Boj är lika, Casimir till* verkas ej en femtiondedel af behofvet och Filt lika litet.
Af alla dessa articlar finnes öfverflöd till salu, således måste det gynnande och älskade Lurendrägeriet förskaffa det.
Bland egenteliga Fabriker lärer föga kunna omtalas mera än en, som svarar emot ändamålet nemligen Von Reijs &
Magnussons Bomulls-Fabrik i Götheborg.
Drifven med tillräckligt capital och anlagd efter rätta principen, att på stor tillverkning med låga priser och hastig varuomsättning, äga sn lämpelig vinst, behöfvet den inga prohjbitioner för att på medborgarens bekostnad bära 6ig.
De minst omtalta * men dock förnämsta och mest gagneliga Fabriksverk är den husväfnad som uti mångå Provincer med största framgång nu mera drifa
Ve3 till millioner värde, denna fabrikation behofver inga lån, inga privilegier, blott rörelsecapital och frihet att tillverka och sälja.
Det finaoce-systtm som 18 18 infördes, har undanryckt Landtmannattäringar cn betydlig del fa Ben 28 Junti c. m„ 677 v de nödige capitalerna, och hoppet, att återse dem i omlopp, är, som jag frugtar, gansk* ringa; friheten i tillverkning och försäljning afundas af Fabriksägare, som äfven häruti skulle önska sig monopolium; jag behöfver ej derpå åberopa annat bevis än det behandlingssätt, som nyligen blifvit följt emot Gårdfarihandel, hvars idkare dock äro de största ProvinceFabricateurer och hvilkas tillverkningar i värde torde kunna mäta sig med alla KlädesFabrikernas.
Dessa ProvinceFabricateurer vill mar» med allvar förstöra, för att förekomma deras Lurendrägerier, på det att denna Näringsgren hvaruti Fabrikerne äfven någon gång med för^ del i stort deltagit, hvarpå bevis ej fela, ea-i sam må tillhöra Städernes Borgerskap.
Jag har hört anföras i att handeln skall vara de öfrige näringarnes tjenare, men anser detta origtigt; en vig regering gynnar ingen näring på den andras bekostnad, upphäfvec
Big ej till deras förmyndare, utan lemnar dem all den frihet till deras utveckling som står tillsammans med det allmännas väl och enskiltas säkerhet för välförvärfvad egendom; jag säger välförvärfvad och anser ej den e-- gendom vara sådan, som skall förvärfvas genom monopolier på andras bekostnad
Utskottets förslag klandras på den grund, att Tullförsnillningen skall tilltaga såsom lättare än lurendrägeri; att lurendrägeri-systemet är bragt till en oklanderlig grad af fullkorn, lighet, tyckes mig ligga i öppen dag, och ut - 67* tn s8 Junii e. m, beder mig få uppläsa hvad förut åberopade Committerades underdåniga betänkande härom innehåller från pagina 29 till pagina 55.
Efter uppläsande hvarutaf Herr Tham fortfor: Committerades öfriga utlåtande tyckes icke visa misströstan om möjligheten af en lämpligare Tullstyrelse och förmodar jag, att om ej allt det åtminstone mycket af hvad Committerade omständeligen anfört skulle tjena till Tullstyrelsens förbättrande; utan att ingå i detailler torde mig tillåtas
Dämna de åsigter många med mig i detta ämne dela. 1:0
Om minskning sker af alla oaödiga kostnader och löner, hvaribland indragningen af ett dyrt öfverstyrelseverk, hvars göromål torde kunna bestridas af en enda Chef med en nödig betjening, och indragning af den illa lönta men ändå med mer än 40.000 R:dr B:co betalta Landt-tullbevakningen, som icke förhindrar införsel af lurendrägeri, utan endast gör varan dyrare i den proportion lurendrägaren mer eller mindre behöfvev aflöna bevakningen. 2:0
Om dessa besparda medel samt hvad som kan vinnas derigenom att confiskeradt gods får på auction säljas till förbrukning inom Landet, i stället att, som nu sker, för vrakpris och med ren förlust för Tullcassan utföras med risqve, att några dagar efteråt åter inpractiseras och ändteligen må hända, om det som Den 28 Junii e. m, kan besparas genom upphörande af den kostsamma Kustbevakningen, användes på en väl organiserad och äfven försvarligt lönt SjöTullsoch gränsebevakning, samt ♦ 3:0 dessa sysslor blefvo lika agtade inför Lagen som andra, de förnämsta tillsatta af Konungen, de öfrige af Tullstyrelsens Chef, samt ingen Tull Embetsman kunde bortköras, eller ombytas utan laga ransakning och Dom, då förmodar jag att ämnen till redelige TullEmbetsmän lika väl skola erhållas som till andra Statens Embeten, att sysslorna skola skötas ändamålsenligt och Tullförsnillning i det mesta undvikas, hvarifrån allvarsamma och utan förskoning tillämpade straff dessutom böra afskräcka.
Man påstår att tullförsnillning är lättare än lurendrägeri, derigenom att den utom Tull inpractisserade varan, sedan utan klander kring. fores och säljes i Landet; visserligen om man nödvändigt så vill, men icke bör det hända, ty stämpling och ordentligt inrättade stämplingsstadgar förekomma detta, och gör den oförtullsde varan, som till försäljning hålles con«i fiscabel äfven 10 år efter dess inpracticerande; Utskottet har hvarken glömt eller förbisett dessa omständigheter; godkännas de uppgjorde grunder och reglementariska åtgärder således blifva nödiga, skola med vederbörande Utskott till öfverläggning communiceras de derom redan uppgjorde förslag.
Ben 2g Junii e, nu I de flästa frågor tyckes man åhrd vi lija först uppställa principer och sedan derifrån, utgå; månne det endast är olämpligt vid denna vigtiga fråga?
Och skall egen och andra länders erfarenhet ej kunna utvisa de rätta grunder hvarpå man bör bygga.
LJtskottet har förmodat, att Stander och Regering skola vid tillämpningen af de beslut gom tagas syfta åt ett mål, Fäderneslandets, bästa.
Utskottet sorn ej. kan, föreställa sig» att dessa Auctoriteter skola stå i strid härom med, hvarandra har derpå bygt den förmodan, att om dess grunder till Tull-Beyillningen godkändes.
, skulle alla de mått och steg både kunna tagas och värkeligen sättas i verket, som leda till; det åsyftade ändamålets vinnande och att om, förenad villja ägde ruin detta äfven skulle ernås.
; den åter sorn tager fö r g i f v e t att Regeringen och Ständerna i oekonomiska äreudei^ »ltid skola stå I opposition, har fullkomlig rått, att intet nyttigt kan uträttas.
En och annan Talare har förslagit, att Utskot-. tets Betänkande nu borde återremitteras till B«- villnings- och OeconomieUtskottets gemensamma ^handläggning; men utom det att sådant rakt strider mot Grundlagen, som stadgar, att ds ■ett Utskotts Betänkande första gången föreIkomnjer. och anmärkningar dervid göras, som. afseende förtjena, Betänkandet bör till samma Utskott återremitteras är predjudicat vid donna Riksdag, redan gifvit, ty då Herr Friherre Wrangel i anledning af BeyilLnings-Utskot. tets Betänkande angående de af Herr Friller •
Den 28 Junti c, m. 6öi ren föreslagna grunder för allmän Bevillning» teskattning, önskade få frågan remitterad äf-r yen till Oeconomie-Utskottets handläggning,' hvilken önskan af ingen bestriddes, förklarade Herr Grefven och Landt-Marskalken att sådant icke kunde medgifvas, då ett Betänkande som återremitteras enligt Grundlagen nödvändigt skulle återvända^ till detUtskott hvari-- fråa det kommit.
Jag hade dessutom trodt att hufv-uds*ker* borde vara förnämsta föremålet för öfverläggningarne och att rätta frågan nu är, huruvida, de grunder Bevillnings-Utskottet framstäldt äro, användbara och i sådan händelse om de böra, antagas med eller utan modificatipnep Natio-. nen väntar på resultatet af våra åtgärder , det har legat i sakens natur, att mycken tid skolat åtgå, men onödigt tyckes det vara, att använda för mycken tid till ordstrider om förmer, så vida ej afsigten är, att ingen tid; skall b,li öfrig, att med mogen öfverläggning besluta.
Jag anhåller om Ridderskapets och Adelns,- tillåtelse att ännu få upptaga och besvara några af de gjorda anmärkningarne:: Herr Munk af Rosenskjöld har anfört,, att
Utskottet föreslagit för hög tull på flera artiklar, och deribland nämnt Perlor och Tyld jag får dervid förklara, att Utskottet hufvudsakligen fäst sig vid grunderna och med gifvet;- gerna, att Tariffen, hvilken blifvit, såsom nödig
Vid förslagets tillämpning, bifogad bör Den 28 Junii J. m. ytterligare granskas: emedlertid får jag upplysa, att äkta Perlor oinfattade, endast äro belagde med 2 procents Tull , och att den högre Tull af 10 eller 15 procent, sorn är föreslagen för infattade perlor , åsyftar skydd och uppmuntran för Svenska Jouvelerare.
Den på sådane utländska Siden, Tull och andra mode varor, som icke här i landet kunna förfärdigas, föreslagna tull af 15 procent, är må hända för hög och må gerna nedsättas.
Samma Talares tnmärkning, att mera afseende bordt göras på virones volum, torde vid förslagets granskande förfalla : ty deraf finnes att för alla varor, som i anseende till volumen, svårligen kunna lurendrejas, likasom för alla specierier, som, ehuru med högre Tull belagde, dock funnits på ärligt sätt införda, har Utskottet med bibehållande af den förr stadgade Tull, velat försäkra Staten emot all förminskning i intraderna.
Utskottet har ej kunnat underlåta att finna, det för liten skillnad varit gjord emellan tullen å Tobaks-blader, som varit stadgad till 40 procent och tullen å CardusTobak, som varit utsatt till 5o; men har af anförde skäl icke vågat föreslå nedsättning af tullen för blader till större belopp än 5 procent, hvilken nedsättning Utskottet ansett så mycket mera billig, som nuvarande värde öfverstiger det i gamla taxan utförda och tull-beloppet således ej minskas.
Enligt Herr Hjertås anmärkning, är Tullen för utgående varor i alla händelser, där deli varit stadgad till l procent lörökad till 1 Den 28 Junit e, m. dito; och har sådant skett af den orsak, att den förra på mångå Artiklar utgjorde så obe-« tydligt, att den icke förtjente att bokföras,och kanske ofta blef förbigången, samt derföre att Utskottet ansett 1 procent af dessa varors värde föga betunga exporteuren.
På jern och koppar är tullen högre; men då detta utgör förnämsta delen af utgående Tullen, vågade Utskottet ej föreslå nedsättning; på andra,till utskeppning förut förbjudna varor, är tulien, om utförsel tillåtes, föreslagen högre, och för tackjern, som är den betydligaste 6a hög, att Staten genom Tullen skall vinna dubbelt, emot hvad någon enskilt genom utförsel möjeligen kunde förlora.
Att borttaga tullen lör exporten går först an, sedan Ständerna genom antagande af nu uppgjorde Tullbevillnings-grunder, försäkrat Staten en ökad Import-Tull, och några års erfarenhet fått utvisa, hvad belopp denna förmodade förökning kan utgöra.
Några Talare hafva gjordt anmärkningar vid det af Utskoitet föreslagna sätt för varornes värdering, och jag får härmed förklara, att så klar och ljus som hufvudgrunden tyckes ligga för Utskottets 2:dra Afdeloings ögoo; så mycken svårighet mötte vid sättets uppgörande för värderingen.
Den fordna taxan förutsatte för en del varor 5 års gällande priser; detta måste medföra en stor orättvisa, då man ej kan föreställa sig att varu-prisen skola onder 5 på hvarandra följande år blifva oförändrade; för andra varor åter skulle tullen erläggas efter Skepparens eller Importeuroos fa - 684 Ben 2§ Junit e, m, cturaj osäkerheten häraf är af alla erkänd, ty det beror af Importeuren, att få facturan falsk eller riktig.
Edgång är ett correctiv, sam ej gerna bör åläggas i egen sak, och i den gam-’ ia taxan Tullbetjenter iemnade rättighet att inlösa varor emot 10 procents förhöjning, ansåg Utskottet med rätta för ett chrrteque , då Tullbetjentngen icke till sådan inlösen äger penninge-tiligångar.
Utskottet har, efter inhämtade upplysningar af Ledamöter i Tullstyrelsen, af erfarna Köpmän och af andra länders TullFörfattningar, ansett sig böra afgifva det gjorda förslaget, i afseende på varornes tull-värde och jag önskar högeligen, att grundade anmärkningar kunna gifva anledning till förbättringar.
Utskottet har icke kunnat föreställa sig, att då införseln af hittills förbudna varor, sorn egenfeligen äro de, hvilka för hvarje gång mäste värderas, inskränktes till de Städer, hvilkas Tull-uppbörd hittills med Bak- och Lots-afgifter uppgått till 14,000
R:dr, och hvilka endast äro Stockholm, Götheborg, Gefle, Carlscrona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad och Uddevalla, fråga skulle uppstå om brist på skickliga, kunniga och redliga värderings- eller Jurymän, och Utskottet har trott, att då Tullbetjeningen samt Fabriqucurerne eller deras tillförordnad® ombud,, yid värderingen voro närvarande, med rättighet att klandra och anmärka, alla försigtighets-mått skulle vara tagna, sorn behofvas, att förekomma missbruk; de i yttersta nödfall föreslagna auctioner äro ett medel, sorn bestän - Ben 28 Juni i e, m, 685 iligt i sådana fall lärer användas i Köpenhamn* Att Utskottet etadnat vid 14,000 R:dr Bancos uppbörd^ som gräns för tillåtelsen att införa hittills förbudtia varor, kommer deraf, att denna uppbörd i närmaste rummet nedfaller till nära 7000 Rsdr; att de mindre Städerna ej lemna den Tull-inkomst sorn médgifver en till-å räcklig och väl lönt Tullbevakning, samt ickeelB ler lika säkert äga tillgång till kunnige värderings-B och Jurymän; att
Auctioner troligen där vora® fruktlösa försök, och ändteligen, att ingeäR kränkning härigenom sker Uti dessa Städers^* öfriga rättigheter , och att de icke äro hindradfi^B att från de Stapelstäder, där de förr förbudnBB varorne utifrån hädanefter finge införas, sijfu^ sådana tillhandla, sedan de vid vederbörandé Tä TullKamrar blifvit intullade, afstämplade och derifrån förpassade.
I flera af de ofvannämnda Städer residera Landshöfdingar, hvilka äfven äro i tillfälle att vaka öfver ordning och ekick vid Verkställandet af Författningarne i dessa ämnen; att förekomma alla missbruk* strider mot menniskans ofullkomlighet; meri hvar och en bör sträfva att nå detta mål, och då man redeligen derpå arbetat, har man upp* fyllt sin plikt.
Genom utförliga Tabeller, uppgjorda efter officiella handlingar, och hvaraf 10 blifvit förslaget bifogade, har Utskottet sökt lemna *lla nödiga upplysningar för dess bedömande3 den elfte Tabellert jag här nu får förete, har icke förr än nu hunnits färdig; resultatet deraf anhåller jag få nämna:
Ett sammandrag af Tull • 685 fint 7% Junii e, m. specialerna för åren 1819 > 1820 och 1 g 21 upplyser att alla inkommande varor som dessa år blifvit förtullade, inbragt per medium för hvarje år R;dr HamburgerBanco 516,326 — 8 och de utgående dto 137>59f — *6 eller tillsammans Hamb.
Banco 653,917 — 24 hvilken summa beräknad å 128 sk. cours; utgör i Svenska Banco-Sedlar 1,743,780 R;dr.
Efter förskaffade priscouranter och andra upplysningar, är uti nämnde Tabell, varornas värde oförtulladt upptagit och tull beräknad efter nu uppgjorda förslag, hvilken då uppgår till 1,942,858 R:dr 2i 6k.
Svenskt Banco, eller nära 200,000 R:dr Banco mer, än efter gamla taxan; om man vill medgifva, att någon rabatt å denna vinst bör äga rum, derföre att införseln af vissa producter bör minskas, emedan dessa, såsom de der till mängd i Rik^t produceras, blifvit med hög tull belagde, så bör dock en skälig tillökning i upptagne inkomsten med visshet kunna beräknas, dels af de utländska varor, hvilka nu belagde med mindre tull än förr, i större mängd förtullas, och dels af bättre organiserade TullEmbetsmäo, hvilka ej behöfva lifnära sig af tullförsnillning, utan lönta af Staten, kunna vara Staten trögna; om i alla fall man viii föreställa sig, att Tulluppbörden af de varor, med hvilka handel hittills varit lofgifven, endast jämnt uppgår till lika summa som förr, så skall åtminstone tullen af hittills förbjudne varor, derest de till införsel tillåtas, blifva Statens rena vinst.
Den 28 Junii e. m. 687 Det kan icke betviflas, att sådana förbudna varor som Hofvets exempel, modet, vanan och älven till en del verkligt behof, göra nödvändiga, samt serdeles i Hufvudstaden och andra större Städer, allmänt och uppenbart nyttjas, i Landet införas till ett belopp af 1,000,000 R:dr HamburgerBanco, i synnerhet när dertill räknas, hvad af lofgifna varor införsnillas; om härå nu endast inflöt 15 procents tull, vore Statens rena inkomst 400,000 R;dr Svenskt mynt.
Jag tror dock att Utskottet, om äfven Riksens Ständer antaga de föreslagna Tullbevillningsgrunderna, icke för närvarande bör föreslå, att på Tullinkomsten beräkna betydligt större Statsanslag än förr; ty utom det, att försigtigheten bjuder, att aldrig anslå större inkomst än erfarenheten styrkt vara säker, så skall det till förslagets fullkomnande oum-i gängeliga creditupplaget, de första 3 eller 4 månader, minska inkomsten, till dess varornas försäljning försäkrar förtullningen, och Ständerna kunna i alla fall förordna om blifvande öfverskottets uppbärande, förvarande och användande till Landets fördel; kunnande öfverskott af Tullinkomsten blifva en lycklig tillgång till fond, om Statsobligationer behöfva införas.
Jag anhåller sluteligen att få tillägga, att intet af hvad i dag blifvit anmärkt, rubbat miq öfvertygelse, att ju Utskottets förslag, om det antages, skall medföra den nytta dermed «88 Den 28 Junii &, vi, åsyftas, cå vida* vid verkställigheten af alli dertill hörande detailler, allvar får råda , och alla enskildta interessen
Vika för det allmännas; detta har lika säkert ingått uti Utsköttet* beräkning, sorn det aldrig varit dess tankå; att intränga i andras rättigheter och det alltid hyst den öfvertygelse, att Konungen vid tillämpningen häraf, äger både magt och Vilja t att vid beredande af allmänt väl skydda deri enskiltes billiga anspråk.
Herr Silfverberg, Mognus Didrici Hide inlirtidat ett så lydande Memorial:
(Se Bilagan Nio i.) Grefve Lagerbjelke, Axel, anförde skrifféilgen.
(Se Bilagan N:ö 2.)
Grefve von Schverin, Fredric Bogislans i uppläste följandet (Se Bilagan N:o 3.)
Herf Rosenblad, Bernhard:
Sedan jag an mälte mig; hafva så många yttrat sig Cm grundfcattscn , att jag anser öfverflödigt att tillägga tuera, än att jag med få modificationer gillar Utskottets Betänkande, i afseende på grundSattgerne, men icke i afseende på formen.
Då Utskottet på flera ställen yttrat sin tanka rörande - jyen 28 Juni i e. m. rande handeln i afseende på främmande makter och 04 §.
Riksdagsordningen bestämt sager, det tillhöra allmänna Besvärs- och Oeco* comieUtskottet att anmärka brister och före' slå förändringar uti den allmänna hushållningeo, så tror jag det äfven vara Obestridligt, att samma Utskottet borde hafva handlagt detta mål.
I anledning af hvad Herr Tham anfört såsom ett praejudicat, angående Landt-Tullea och att Kongl. Majit sjelf i detta ämne ej ansett sin sanction nödig, torde jag få nämna, att Landt-Tullen bestämdt finnes upptagen uti 60 §.
Regeringsformen såsom Bevillning och den upphäfdes endast i afseende på den inkomst eller Bevillning Staten på detta sätt yrkar.
Men rörande bevaknings och andr* hushållsanstalter, sorn dermed stodo i gemenskap, har Kongl. Majit obehindradt sedermera förordnat.
Deremot har Sjö-Tullen afseende ej blott på afgifternes erläggande, utan äfven på hushållsanstalterne inom Landet, och på Rikets förhållanden till utländska magter.
Med Grefve von Platen instämmer jag fullkomligen deruti, att man förgäfves väntar några betydliga frukter af en fri handel eller någon oeconomisk anstalt så länge grunden för all säkerhet uii industriella företag saknas, nemligen ett stadgadt mynt, hvilket således först bör sökas.
I öfrigt får jag anmärka, i afseende på hvad som blifvit anlördt om Americanska pappers - Ridd. e. Ad, Prot. V. Band. 44.
Om *8 Jimfi e, myntet, att Americanerne visserligen under sitt Revolutionskrig, hade ett ganska vacklande pappersmynt, men innan de ännu genom sina vissa handelslagar begynte utveckla det välstånd scm sedermera upphöjt dem till en af de första handlande nationer i verlden, hade redan pappersmyntet upphört genom ett
Congressets beslut år 1780 att äga lagligt omlopp och ett ordentligt mynt intagit dess ställe.
Underrättelse derom kan läsas uti en Svensk afhandling införd uti Historiska Biblioteket af Gjörvel.
I afseende på Fabrikernes undergång genom handels-systemet, anhåller jag få anföra en anecdot.
Då den Store Pitt emottog Styrelsen af Ministern i England, började han med lossande af den stora prohibitionskedjan.
I synnerhet skyndade han att gifva Irland de rättigheter det borde äga lika med England.
Han föreslog derföre att Irland skulle hafva rättighet till samma näringsfrihet som England.
Då framförde Hertigen af Nordfolk eller dess son Grefve Herrey, jag minnes ej nu hvilkendera, till Parlamentet en böneskrift undertecknad af 14,000 Fabriksidkare och arbetare i synnerhet i Leids, hvaruti de förklarade att de skulle gå under om ett sådant beslut fattades.
Det oaktadt beslöt Parlamentet att gifva Irland samma rättigheter som England.
Sedermera hafva Fabriker uppstått i Irland och 16 år derefter hade Leids en nära dubbel Klädestillverkning.
I afseende på återremissen yrkar jag för min del, att den måtte ske så val till Bevillnings- som OeconomiUtskoltet.
Så vidt jag förstår, finner jag ej derföre nå - B*n *8 Junii . m. got hinder. 4g §. af Riksdags Ordningen innehåller:
Återjörvisar något RiksStånd ett redan bercdt mål till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtande, åligge Utskottet att dermed inkomma till det Stånd, sorn återremitterat.
Ordet vederbörande måste väl hafva afseende på det Utskott Siandet då finner böra behandla frågan. 56 §.
Regeringsformen säger:
Göras dervid i Stån dens Plena sådane anmärkningar, som hindra antagandet, erhålle Utskottet det af dessa anmärkningar , får att derefter förslagen ytt,rligare granska och jemka.