Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsrådets ledamot och den embetsman, sorn i commandomål Konungen råd gifver, på detta ställe äfo af enahanda betydelse, och således icke båda behöfva införas.
Ehrenborgh: Constit.Utsk. har ganska noga betänkt, huruvida dessa ord: ''eller den embetsman, som i commandomål Konungen råd gifver” borde utgå, sedan ConstitUtsk. tillstyrkt, att denna embetsman alltid skall vara ledamot af Konungens Statsråd; men Utsk. trodde, att det var lämpligt att låta denna tirad qvarstå, efter det icke var i egenskap af Statsråd, utan såsom rådgifvare, som denne embetsman här är omtalad.
Constit.Utsk. har föreslagit gen.- adjutantens eller föredragandens af commandomål ovilkorliga insättande i Statsrådet derföre, att
Konungen skulle äga grundlagsenlig rätt att gifva åt honom kunskap om alla de regeringsärender, som röra denna styrelsegren, och derigenom kunna gifva enhet åt densamma; men då i5 § bestämdt förklarar, huru denne embetsmans särskilda föredragning skall tillvägabringas inför Konungen utom Statsrådet, lärer det icke vara öfverflödigt att i denna 106 § uttrycka, det han äfven för denna föredragning utom Statsrådet är underkastad Riksrätt.
Detta har varit Utsk:s skäl, och jag skulle tro, att R. o. Ad. gjorde väl, om meningen finge qvarstå.
Jag finner icke, att den innefattar någon inconsequens med redan fattade beslut, likasom jag, för mindel, icke heljer. kan finna, att den innefattar någon pleonasm, då man betraktar denne embetsman i sin dubbla egenskap af Stätsrådsledamot och föredragande i commandomål utom Statsrådet.
Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. icke borttager berörde mening.
Hr Den 9 October t. ta.
Jag vill fasta Gr.
Gyldenstolpes uppmärksamhet derpå, att det icke varit i förhoppning, att min motion skulle gå igenom i Constit.Utsk., som jag yrkade, att den^ifrågavar. meningen skulle stå qvar, utan derföre, alt jag fann det ligga i sakens natur, att flera tillfällen kunna inträlfa, då Konungen enligt i5 § Reg.F. kunde komma att behöfva en annan rådgifvare i eommandomål, än den egentliga Krigsministern.
Jag bestrider den anmärkning, sorn blifvit framställd af Gr. Gyldenstolpe, och tror det vara nödvändigt, att orden qvarstå.
Det är väl sannt, alt 11. o. Ad. beslutat, att cheferna för Armeens och Flottans departementer tillika skola vara Konungens rådgifvare i commandomål; men man behöfver blott se, huru saken för närvar, är och huru den framdeles skall blifva, för att finna, att äfven andra föredragande i eommandomål måste finnas.
Det liar äfven hittills varit förhållandet, att när Regering varit tillförordnad, en föredragande för eommandomål funnits i hufvudstaden och en åtföljt Konungen.
Detsamma måste äfven i framtiden inträffa, äfven om Konungen går i fält.
Skulle således dessa ord utgå, skulle en af dessa rådgifvare blifva ansvarsfri, hvilket jag icke kan medgifva.
Det af Hr Dalman framställda redactionsförslag upplästes, så lydande: ”Finnér Utsk. af dessa prot., att någon ”Statsrådets ledamot, eller någon för tillfallet förordnad föredragande, eller den embetsman, som i eommandomål ”Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rikets "grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot '■'sådana öfverträdelse!’, eller dem vållat och befrämjat ge"noin uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller haf"ver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § ”af denna Reg.form förutsätter, sin contrasignation å ett "Konungens beslut vägra, då skall Constit.Utsk. —■ — —* "fastställd varder."
Uppå derefter framställd propos. blef detta förslag godkändt såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka. 107 § Reg.F. Utsk:s förslag godkändes till den behandling, 56 § Reg.F. föreskrifver.
Jag anhåller att få i prot. antecknadt, del jag af tjenstegöromål nödsakats vara frånvar.
, då R. o. Ad. till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antagit de af Constit.Utsk. föreslagna förändringar i 24, 26 och 38 § Reg.F. Särskildt får jag vid delta tillfälle begagna ordet för att tillkännagifva, att, i fall jag varit 14 H. 3t Den g October e. m. tillstädes, jag hade yrkat den förändring i 38 §, att det skulle åligga vederbörande departementschef att jemväl vaha öfver verkställigheten af de fattade och af honom expedierade besluten, hvilken förändring jag anser högst nödvändig, emedan en ansvarig tillsyn derå, att Konungens beslut vederbörligen verkställes, måste vara af nästan lika vigt, som ansvarigheten för lådgifvande-åtgärden till heslutet.
Ehuru vid den sist upplästa § till förändring i grundlagen någon anmärkning icke blifvit gjord, besvarades likväl Hr Gr. o. Landtnäs propos. med håde nej och ja.
Jag anhåller derföre att få fästa Hr Gr. o. Landtnäs samt R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, dä ingen anmärkning göres mot grundlagsändringsförslag, någon propos. , huruvida förslaget till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F, godkännes, icke behöfver eller ens bör framställas, emedan af 2 mom. i berörde § tydligen följer, att grundlagsändringsförslag, mot hvilka anmärkning icke göres, skola hvila till antagande eller förkastande vid kommande riksdagen.
Jag förenar mig så mycket hellre med Frih.
Cederström, som jag uti ett föregående plenum upplyst, att ett sådant behandlingssätt borde äga rum.
29 § 2 mom. 2 och 3 punkterna i Riksd.
Då 2 mom. af 29 § Riksd.Ordn. innefattar 106 och 107 §§ Reg.F., torde väl samma ordalag höra intagas här, som förut äro intagna uti 106 §:s redaction.
Den af Hr Cederchjöld gjorda anmärkning äger sin riktighet.
Af de utaf Hr Dalman och mig gjorda anmärkningar mot 106 §:s redaction torde blifva en nödvändig följd, att R. o. Ad. också förenar sig om de anmärkningar vid denna §, hvilka åsyfta att föra den till likhet med 106 §. 29 § 2 mom.
Riksd.Ordn. upptager från 106 § Reg.F. detta stadgande:
"Finner Utsk. af dessa prot., att någon Statsminister, Statsråd, Hofcancelleren, Statssecret. eller annan ledamot af Statsrådet,”
(Detta är hvad redan af Utsk. blifvit föreslaget till ändring), ”eller den embetsman, som i commandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Reg.F:s tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelse:’, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning.”
Samma ordställning, som blifvit föreslagen att begagnas i 106 §, nemi.:
Rikets grundlag eller allmän lag,” måste äfven här intagas, äfvensom efter ordet upplysning måste inflyta det förslag, som Hr Dalman uppgaf, hvilket ock förklarades för Ståndets gemensamma tanka.
Jag anhåller, att Hr Den g Octoler e. ra. a43 Ridd.secret. behagade uppgöra redactioncn af 2 inom.
2:dra och 3:dje punkterna af 29 § Riksd.Ordn. i öfverensstämmelse med beslutet vid 106 § Reg.F. Hr von Hartmansdorff:
Jag inser icke, hvarföre man nu skal! upprepa samma ordalag, som nyligen blifvit upplästa.
Om deremot Hr Gr. o. Landtm, skulle behaga föreslå Ståndet att för dess gemensamma tanka förklara, det ifrågavar. § bör ändras till fullkomlig öfverensstämmelse med 106 och 107 §§ Reg.F., så vore vi genast vid målet.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att 2:dra och 3:dje punkterna af 2 mom. i 29 § Riksd.Ordn. skulle så förändras, att de komma i full öfverensstämmelse med förändringarna af 106 och 107 §5 Reg.F.
Bifölls. 4i § Riksd.Ordn.
I öfverenstämmelse med den anmärkning, som Ståndet förut gjort, nemi. att i stället för J us t.ca nce 11 eren bör införas
Chefen för åklagaremagten, tillstyrker jag, att här vidtages samma rättelse. R. o. Ad. beslöt, såsom sin gemensamma tanka, att förslaget till förändrad redaction af § Riksd.Ordn. borde erhålla följande lydelse: ”Statsrådets och Högsta Domstolens samtliga ledamöter , äfvensom Chefen för Åklagaremagten och ”Justombudsmannen kunna ej säte och stämma — — —, ”men ej besluten öfvervara.” 2 § 4 morn.
T ryck fr.
Föror dn.
Som R. o. Ad. förut antagit benämningen: J u st. re visi o n i stället för Nedra * Just.|revision och i stället för Just.departementets Expedition, så hemställer jag, om icke benämningen J us t. re v i s i o n äfven vid denna § bör antagas. R. o. Ad. förklarade såsom sin gemensamma tanka, att nu ifrågavar. förslag borde erhålla följande lydelse: ”1 grund "af hvad Just.revisionen, Öfver- och Underrät ”ter m. m.” Hr von Troil:
Sedan alla §§ nu blifvit genomgångna, tager jag mig friheten anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes till R. o. Ad. framställa den propos., att Ståndet såsom dess gemensamma tanka måtte till Constit.Utsk. uttrycka den önskan, att Utsk., vid uppgörande af jcmnkningsförslaget i anledn. af detta mentor., äfven mätte föreslå de redactionsjemnkningar, som erfordras för att i sin helhet bringa förslaget i öfverensstämmelse med de af R. o. Ad. beslutade gemensamma tankar.
Jag föreställer mig, att Constit.- Den 9 Oclobcr c. m.
Utsk. icke lärer underlåta att uppfylla sin pligt, så vidt det Står i dess förmåga.
Jag inser icke fullkomligen, hvad dea motion, Hr v.
Troil väckt, egentligen syftar till.
Jag fattar mycket väl hans afsigt att få den största möjliga harmoni i de delar af Ståndets beslut, som blifvit förklarade för gemensamma tankar.
Men jag kan icke föreställa mig, att Constit.Utsk. skulle vilja försöka att göra annat, än som ligger till grund för Hr v. Troils framställning.
Utsk. är likväl nödsakadt att hålla sig inom den gräns, som är Utsk. föreskrifven.
Är denna gräns icke sådan, att Utsk. hindras att göra, hvad Hr v. Troil begärt, skulle jag således tro, att en sådan begäran från R. o. Ad. är öfverflödig.
Skulle, det jag icke vågar förklara, då jag icke vet, huruvida Ståndens meningar ära sådana, att de icke kunna sammanjemnkas, det icke ligga i Gonstit,Utsk:s grundlagsenliga magt att samman jemnka dem, så återstår ingen annan utväg, än att öfverlemna afgörandet till förstärkt Constit.Utsk.
Jag liar mycket väl förstått, att det varit talarens syftning att förekomma detta hazardspel; men jag tviflan, att det kan förekommas på den väg han gått, såvida icke besluten äro sådana, att de kunna sammanjemnkas, i hvilket fall hans begäran likväl är öfverflödig.
Ehrenborgh har ganska riktigt anfört, att om sammanjemnkningar och beslut kunna grundlagsenlig! ske, så ske de; och att således motionen är öfverflödig.
Men i afseende på de beslut, R. o. Ad. i dessa ämnen fattat, förekomma åtskilliga §§, deruti ingen ändring blifvit gjord.
Vid dessa äger Constit.Utsk. icke att ändra ett ord, icke ett conima, utan de skola oförändrade hvila till nästa riksdag.
Hafva åter vid dessa §§, som af R. o. Ad. blifvit lemnade oanmärkta, andra Stånd gjort anmärkningar, som förklarats för gemensamma tankar, och följaktligen till Constit Utsk. blifvit öfverlemnade, då tillhör det förstärkt Constit.Utsk. att genom votering afgöra, huruvida de af R. o.
Ad. oanmärkta förslagen eller de af öfriga Stånden antagna förslagen skola blifva hvilande.
I alla händelser blir således den af Hr v. Troil framställda mening icke antaglig.
Jag kan icke föreställa mig samma mening med grundlagens stadgande som Frih.
Cederström, ty det skulle vara att försvåra en lagstiftning, eller att göra den till ett oting.
Om det, så sammansatt som Ståndet är, händer, alt den ena dagen en pluralitet vid en § fattar ett beslut, som en annan dag en annan pluralitet, genom ett stridigt beslut, motsätter sig, måste det icke kunna förmenas ett Stånd att slutligen förklara, att det funnit, det omständigheter, som äro en följd af Ståndets sammansättning, föranledt sådana misstag, som icke kunna undvikas, då håga är att redigera lagar, och att sådana från (»aktsamhet här - Den g October c. m. 245 flutna Oriktigheter böra rättas, på det icke något, sorn grundlagen bestämdt förbjuder, måtte äga ruin, nemi. att redan fattade beslut skulle af följande beslut blifva upprifna.
Det vore kanske ej svårt att ådagalägga, att ett beslut, af R. o. Ad. fattadt, blifvit genom ett annat upprifvet.
Måhända hade Hr Gr. o. Landtm, kunnat göra Ståndet uppmärksamt härpå, innan besluten fattades; men jag förmodar, att det varit för Hr Gr. o. Landtm, lika svårt sorn för Ståndet att följa detta arbete i detail.
Jag kan således icke annat än förena mig med Ilr v. Troil uti den anhållan, att Ståndet måtte för dess gemensamma tanka förklara, att Constit.Utsk. måtte till ett helt sarnmanjemnka de förslag, som blifvit från R. o. Ad. såsom gemensamma tankar återremitterade, med afseende hufvudsakligen på de grunder, hvarpå besluten inom Ståndet äro fattade.
Hr von Troil; Frih.
Cederström behagade, då han sednast hade ordet, benäget gå mig tillhanda med framdragandet afen af de hufvudsakligaste omständigheterna, hvarpå jag stödjer mitt förslag, den nemi., att det finnes vissa §§, vid hvilka R. o. Ad. icke anmärkt något, och att, om samma förhållande inträffade inom de öfriga Stånden, Coristit.
Utsk. vid desamma icke skulle få göra någon ändring.
Det är nemi. just för denna händelse, jag anser det vara af vigt, att R. o. Ad. gör en anmärkning, som omfattar alla §§:na, den nemi., att de bringas i öfverensstämmelse med de anmärkningar, som R. o. Ad. framställt.
Det är visserligen vanlig praxis att behandla Constit Utskrs mernor. på det sättet, att de anmärkningar, som deremot göras, framställas i form af en ny redaction.
Men delta är ingenstädes i grundlagen föreskrifvet, och det beror således på Ståndet att uttrycka en allmän tinke, återremittera den i sin enkelhet och uppdraga åt Utsk. att framställa förslag till redaction.
Den utväg, som R. o. Ad., efter mitt förslag, skulle iakttaga, vore en medelväg, nemi. att, sedan R o. Ad. framställt redactionen till de hufvudsakliga förändringar, Ståndet ansett nödvändiga, derefter öfverlemna åt Utsk. att framställa ett fullständigt omredigeradt förslag, deri alla förändringar voro intagna.
Ehrenborgh yttrat, Constit.Utsk. i alla fall skulle finna sin rättighet och pligt att iakttaga detta, vore det väl; men jag ser icke, att Utsk. har någon olägenhet deraf, att Ståndet yttrar, hvad Utsk., efter Hr Frih:s förmenande, i alla fall borde iakttaga.
Kantz ou, Joh. A Ib., instämde med Hr von Troil. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att Constit.
Utsk., vid uppgörandet af jemnkningsförslaget i anledn. af Utsk:s nu föredragna memor., matte föreslå en fullstän» 246
De i 9 Octobcr e m. dig rodaction i öfverensstämmelse med de af R. o. Ad. beslutade gemensamma tankar.
Dä jag icke kan instämma uti ett beslut, som till vissa delar kan komma att upprifva, hvad R. o. Ad. dels genom aeclamation och dels genom votering beslutat, och det icke är Utsk. tilllständigt att göra afseende på hvad R. o. Ad. grundlagsvidrigt har önskat, begär jag, att min reservation må få åtfölja Ståndets beslut till Constit.
Utsk , dervid jag åberopar 56 § i mom.
Reg.F., der det heter, att sådana Constit.Utsk:s förslag, hvarvid anmärkningar i Stånden icke göras, skola hvila till nästa riksdag, men att, derest anmärkningar i något eller några Stånd blifvit gjorda, som Stånden förklarat förderas gemensamma tankar, Utsk. endast har att tillse, huruvida anmärkningarna kunna sammanjemnkas. eller i vidrigt fall föreslå voter:spropos:r till förstärkt Constit Utsk., som då kommer att med R.
St:s rätt afgöra de oförenliga skiljaktigheterna.
Jag begär, att denna reservation måtte få åtfölja till Utsk. såsom min opinion om formen för grundlagsfrågors behandling.
Då grundlagen tydligen föreskrifver, att Ståndet icke kan lill Constit.Utsk. återremittera något annat, än hvad det förklarar sorn sin gemensamma tanke, hemställer jag, huruvida R. o Ad. kan återremittera, hvad Frih.
Cederström förklarat för sin enskilda opinion.
Jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs yttrande häröfver.
Det är beklagligt, att en riksdagsman, så gammal som Hr v. Troil, icke fattat grundlagen så, att han finner, att det är hvarje ståndsledamots rättighet att få sin särskilda lanke med lill Utsk., såväl som hvarje utsk:sledamots rättighet att fä sin särskilda mening med till Stånden.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade sig ej kunna annorlunda fatta grundlagen, än att Frih.
Cederströms yttrande borde såsom en reservation få till Utsk. åtfölja R. o.
Ad:s prot.utdr. i ämnet.
Hr Lefre'n: I sådant fall skall behandlingen af en flaga om grundlagsförändring få alldeles samma form som hvarje annan fråga från Utsk:n; ty när ett utsktsmemor. i vanliga ämnen återremitteras, får hvarje ledamots yttrade mening åtfölja återremissen.
Om nu hvarje ledamots yttrade mening får följa med, så äro vi på samma punkt med grundlagsfrågors behandling som med vanliga frågor.
Jag vänder denna anmärkning icke emot Hr Gr. o. Landtm., utan emot Frih Cederström, som eljest är en professor i grundlagen, men denna gång måste hafva misstagit sig.
Jag tror, att meningarna kunna Den 9 October c. m.
Al lätt förenas.
Det lärer vara ostridigt, alt hvarje ledamot han låta sin särskilda tanke medfölja till Utsk.; men grundlagen förklarar tydligen, att Disk. icke får göra afseende på någonting annat än det, som är Ståndets gemensamma tanke.
Så har praxis vid föregående riksdagen och äfven vid denna rikdag varit.
Det är således intet hinder för R. o. Ad., om Ståndet så behagar, att låta hela discussionsprot. medfölja, om det kan linnas interessant för TJtsk.
Från de öfriga Stånden har TJtsk. fått emottaga sådana interessanta discussioner, hvilka Utsk. likväl lemnat oläsla.
Något grundlagsenlig! hinder möter icke att skicka dem med; men hvad som är förbjudet är att göra afseende pä någons enskilda tanka.
Ehrenborgh skulle haft fullkomligen rätt i sin framställning, om mitt yttrande hade involverat någon anmärkning mot Constit.TJtsk:s förslag till grundlagsändring; oell 0111 det såsom sådant hade blifvit afsändt till Utsk., hade Utsk. icke haft rätt att derpå göra afseende, emedan det blott är Ståndets gemensamma tanke, Utsk. i detta fall har att fästa sig vid.
Jag har icke förbisett grundlagens stadgande.
Hade jag framställt något förslag till förändring i ConstitUtsk:s förslag och begärt, att detsamma skulle få åtfölja, då hade sådant kunnat vägras.
Jag har yttrat mig öfver lagligheten af det sist fattade beslutet och begärt, att min reservation skulle få åtfölja till Utsk , som lärer väl få lof att uppläsa densamma.
Hvad afseende Utskts ledamöter göra derå, lärer framtiden få utvisa.
Jag får tacka ordföranden i Constit.- Utsk., som upplyst såväl derom, att enskilda yttranden i frågor som dessa från öfriga Stånden åtföljt återrenrisser, som äfven att Utsk. derå icke ens gjort så mycket afseende, att de blifvit i Utsk. upplästa; och sedan jag således på förhand blifvit upplyst om den behandling, som Frih.
Cederströms reservation kommer att röna, linner jag ingenting grundlagsvidrigt deruti, att Hr Frih:s reservation till ett så oskadligt ändamål får. medfölja. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 10 på aftonen.
Lördagen den ii October 1834- Plenum kl. io f. m.
Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 9 dennes f. 111. 348 Den n October f. m.
Då nu till justering skulle uppläsas prot.utdr. af d. 9 dennes e. in., rö'r:de Pi. o. Ad:s beslut i anledn. af Constit.- Utsk:s memor.
N:o 34, yttrade Underteckn.
Piidd.Secret.
Jag får äran fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, alt vid besluten i anledn. af.ifrågavar. betänk, kommo discussiouerna att vända sig så, att det uti 6 ^ Reg.F., enligt desamma, borde heta: ”ett för handeln oell näringarna” samt ”ett för kameral- och drätselverken;” hvaremot meningen fordrar, att, i stället för ett, på båda uppgifna ställena sättes en.
Derjemte har under frågans pröfning icke blifvit iakttaget, att, enär Utsk., utgående från förutsättningen, att Allm.
Beredn. komme att försvinna, sålunda föreslagit, att detta verk icke vidare måtte upptagas bland dem, hvilkas prot., enligt 4 morn. 2 § Tryckfr.förordn , få till tryckning utbekommas; så och dä R. o.
Ad. beslöt, att Allm.
Beredn. bör bibehållas, hade jemväl den föreslagna ändringen i Tryckfr.förordn. bort förfalla, hvilket dock icke blifvit beslutadt.
I öfverensstämmelse med dessa anmärkn:r torde prot.utdr. få rättas.
Jt. o. Ad. beslöt, att i 6 § Reg.F. skulle i stället för: ”ett för handeln och näringarna” sattas: ”en för
Departementet för handeln och näringarna,” och att i stället för: ”ett lör kameral- och drätselverken” skulle sättas: ”en för
Departementet för kameral- och drätselverken;” hvarjemte i 4 mom. af 2 § Tryckfr.förordn. skulle införas orden ”Allm.
Beredn.” emellan orden ”Revisionen” och ”Öfver.”
Sedan dessa rättelser i prot.utdr. blifvit införda, upplästes det till justering och godkändes.
M:s d. 9 dennes f. r\ på bordet lagda nåd. propos., ang:de medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxter.
Den nu upplästa K. propos:n innehåller en sådan mängd vigtiga principfrågor, att det må tillåtas mig att deröfver yttra några meningar.
Jag får då först i allmänhet erinra, hurusom sättet för propos:ns uppställning är så valdt, att ordeD finnas så försigtigt lagda och m ed sådant afseende å de särskilda opinionerna, att man svårligen kan göra sig reda för, hvad Regeringen sjelf egentligen vill.
A ena sidan finner man nemi. den riktiga grundsats framställd, att vissa orters genom missväxt inträffande förlä genhet principenligast borde afhjelpas genom en fri spannmålshandel och i öfrigt communernas egen omtanka; men då man deremot å andra sidan ansett sådana händelser kunna påkomma, då staten verkligen bör mellankomma med understöd, hemställer jag, om icke följden deraf måste blifva, att de orter, som äro mera exponerade för missväx - Den ii Octobcr f. m. a4ö växter stola vackla i deras omdöme, huruvida de böra vara betänkta att sjelfva hjelpa sig eller kunna förvänta understöd af staten.
Tro de, att de skola få hjelp af staten, så hemställer jag, om de väl skola ådagalägga samma kraft uti att söka hjelpa sig sjelfva, som de eljest troligen blefvo nödsakade till.
Vidare säger man, att den undsättning, som lemnäs till utsäde och brödföda och som erhålles genom öppnadt tillfälle till arbetsförtjenst, är den förmånligaste, men att då sådant icke låter sig göra, måste undsättningen gifvas äfven utan visshet om återbetalning, samt att dylika tillfälliga understöd åt behöfvande icke innebära samma hinder emot den enskilda spannmålshandeln, som en ständig magasinering för statens räkning.
Det är visserligen obestridligt, att det är bättre, än att alltid hålla spannmål tillhanda, att endast för tillfället och till dem, som genom arbetsförtjenst förvärfva sig delaktighet deri, lemna ett sådant; men äfven här är ju presumliorien, att staten skall lemna understöd, gifven.
På ett annat ställe har man sagt, att penningeunderstöd företrädesvis bör begagnas.
Detta är äfven ganska sannt; men jag hemställer, om icke den föreställning, att Regeringen anser det vara riktigt och klokt att försäkra Svenska folket derom, att då missväxt i en eller annan ort inträffar, skall staten ovilkorligen vara tillreds att mellankomma med undsättning, om icke, så länge en sådan grundsats finnes uttalad, ett bestämdt practiskt hinder deri förefinnes emot uppkomsten af någon riktig spannmålshandel, fastän jag medger, att nämnde grundsats är vida mindre uttalad nu, än förr.
Utaf hvad jag nu anfört skulle det kunna synas, som ville jag yrka, att staten i intet fäll borde mellankomma; men sådan är visst icke min tanka.
Jag har i alltför lifligt minne det understöd, som Konungen, dels af statens och dels af enskilda medel, gifvit min ort, för att jag icke skulle ihågkomma de grundsatser, jag då yrkade, att det nemi. är ett bland de skönaste prerogativer att kunna begagna en collectiv kraft för att bispringa det enskilda lidandet.
Men deri skiljer jag mig från den hittills iakttagna principen, att nemi. inleda ett positivt anspråk på undsättning, så snart missväxt inträffar, att jag anser sådant ovilkorligen inverka till mindre ansträngning af den enskilda omtankan och ett mindre eftersinnande hos folket, huruvida det verkligen kan uppehålla sig med det näringssätt, det drifver, eller om det icke bör söka ett annat.
Långt ifrån således att vara enrot, det Regeringen bör äga att disponera fonder till communernas bispringande vid sådana olyckor, som de icke utan undsättning kunna hjelpa sig utur, inskränka sig mina betänkligheter dertill, huruvida det icke är oförsigtigt och statsoeconomiskt oriktigt att uttrycka en allmän grundsats med hänsigt till endast ett specielt förhållande.
Jag lrar redan yttrat, huru ytg anser sådant inverka pä spannmälshandein, och jag vill -r i4 H. 3a ajo