Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Begagnar man den om deras belopp vid föregående Riksdagar lemnade Summariska uppgift, för att efterse hurn utgifterna ökat sig, så finner man, att förhållandet mellan UtgiftsSummorna vid 1S10 och 1818 års Riksdagar var följande: usta HufvudTiieln, som vid det förra Riksmötet bestämdes till 467,825 R;dr hade vid det sednare ökat sig till 623,468 , eller till hälften mera. 2:dra HufvudTiteln hade stigit från 448,48g R:dr till 754,898
P„:dr eller öfver hälften mera
Den 3:dje frän i,5g6,248
R:dr till 3,267,888 R:dr eller mer ån dubbelt.
Den 4:de från 6,g55 till 21,168 eller 5 gånger öfver det förra beloppet.
Den 5;te från 10,455 R;dr tilt f>rn 3 Juhl /, nt. 20,018 R;dr ellerWubbelt.
Den 6:fe från 18,414 R:dr till 30,55g R:dr eller öfver hälften mera.
Den y:de från 00,290 R.-dr till 36,000 R:dr eller något mera.
Den 8;de hride förminskat sig från 368,2 64 R:dr till 331,001 R:dr.
Deremot hade den g:de stigit från 24,450 R:dr till iob,éoö R:dr eller till 4 gånger mera; och Allmänna IridragningsStaten sluteligen minskats från 50,626
R;dr till 28g,844 R.dr eller till inemot hälften mindre.
Hvad slut-summorna nu förslagsvis skulle utgöra, år, såsom anmärkt blifvit, icke uppgifvet.
Men då vi se huru utgifterna nästan på alla titlar tilltagit, och då flere nyo anslag för ögonblicket begäras: så bör man med skål fråga, om Rikets krafter i samma nion tilltagit?
De nya anslag StatsUtskottet anmält härflyta merendels af partielt förändrade organisationer inom Styrelsens särskildta grenar.
Om hvarje ny organisation kostar mera ån den gamla, så år det icke svårt att organisera; men i sådant fall lärer ock Riket föga vinna dervid, ty ändamålet med all organisation måtte vara att för samma medel, sorn tillförene, uträtta mera, eller att uträtta detsamma med mindre tillgångar.
Nu söker ån den ene, ån den andre förbättring i sina vilkor, och det vore, enär man ser saken, endast från de sökandes sida, rått vål, om man kunde göra dem alla till viljes.
Men betraktar man Statens oförmåga dertill, så måste svaret till de styrande blifva; ”Söken att billigt jemna vilkoren för alla, inom den anslagna tillgången, och att ställa del arne så att medlen råcka till för det hela, ty mera kan icke gifvas.” Nu då Statens utgifter regleras, undrtc 136
Den 5 Julli J. m. förutsåttning, att hvad son» brister skulle fy Ilai genom bevillning, går man under förutsåttning af denna yttersta tillgång måhånda längre ån man borde, I denna söndring af Stats- och BevillningsUtskottens göromål, af Debet och Credit i Statsförslaget, synes mig vara en brist, hvars skadliga följder vid detta tillfälle icke böra med stillatigande förbigås.
I afseende på usta Hnfvudtiteln vill jag, då de anmärkningar, hvartill de större Summorna föranleda, redan blifvit gjorda, hålla mig till några af de mindre.
Till meubler för det Kongl. Slottet åro , utom de redan på Stat uppförde 5ooo Rsdr årligen, ytterligare af StatsUtskottet anslagne 5ooo, eller tillsammans 8000 R:dr om året.
Härvid får jag anmärka, att Riksens Ständer redan 1809 i December månad , begärde att inventering skulle förrättas å de Kongl. Slotten öfver der befintelige meubler, på det att de obrukbara måtte försäljas, och nya inköpas för de genom försäljningen inflytande medlen.
Under den 19 Junii 1810 anbefallte Kongl. Maj:t verkställigheten häraf, och inventeringen förrättades af ett KammarRåd å Statens och af HofAuditeuren å det Kongl. Hofvets vägnar.
Det ålades vederbörande att försälja de obrukbara meublerna på Auction och insätta penningarne, som derföre erhöllos, i StatsCassan, derifrån de sedan skulle uttagas till inköp af nya meubler, efter förut ingifvande kostnads-förslag.
En sådan försäljning har äfven ägt rum, och, enligt hvad jag har mig bekant, utgjorde de derför* Jieh s Juli i /. m.
J37 influtna medel år 1818, i April månad 5,3oo R;dr.
Men ännu i Junii månad förledit år låra dessa medel icke varit i Kongl.
Råntekammaren insatte eller i Kamuiar-Råtten redovisade, ej heller åt StatsCassan någon ersättning gifven för 600
R:dr, sorn af extra utgifts-medlen år i8i5 blifvit förskjutna till inventerings-kostnadens bestridande, och hvilka först bordt utgå af Förgå! jnings-summan, till ersättning åt Stats Verket.
Om detta år förhållandet, hvarom StatsUtskottet år i tillfälle att underrätta sig och upplysa Stånden, så finnes en tillgång af 5oooR:drför inköp af meubler , genom hvars begagnande, en årlig nedsättning af 1000 R:dr skulle till nästa Riksdag kunna göras å meuble-anslaget.
Till ved och kol för de Kongl. Hofven har blifvit föreslaget lika mycket hädanefter, som hittills.
Jag tror dock, att någon besparing derå skulle kunna göras.
Enligt de underrättelser jag varit i tillfälle att förskaffa mig, hafva af den till Kongl.
Slottets behof ansi agne ved, hufvudstadens fattige fått år 1819 ett lelopp af 172 famnar, 1820, igg famnar, och 1821, ig4 famnar.
Om och huru mångå famr.ar blifvit det sednaste året utlemnade, är mig obekant; men då en sådan utdelning fortfarit i a år, så har den förmodligen äfven ägt rum det sista.
I sådan händelse, synes mera ved vara anslagen, än som behofves.
Skola Stockholms fattige erhålla någon ved af StatsVerket, så är det skäl, att den uppföres på en annan titel, nemligen den Sjette, för milda Stiftelser eller Barmhertighetsverk. 138 Osn s Julii /. rn.
Åtskilige anslag aro requirerade för Lustslotten.
Det synes tillhöra en allmän öfversigt af StatsVerkets behof, att äfven undersöka huru många sådane Slott för den Kongl. Familjen behöfvas.
Skulle icke alla erfordras, så borde de öfverflödiga försäljas eller användas till sådane allmänna ändamål, hvartill dc kunna finnas tjenliga, i stället för att, såsom nu, stå tomma, och blott kosta att underhålla.
Ökade anslag för dem, har Utskottet ömsom till- ömsom afstyrkt, och mig synes det nästan, som hade godtycket bestämdt företrädet för de gynnade.
Gripsholm, till exempel, som är ett af våra märkvärdigaste, och med historiska minnen mest förenade Lustslott, har icke blifvit så ihågkommet, sorn Strömsholm, hvilket, i jemnförelse med det förre, är nytt, mindre och aflägsnare från hufvudstiden.
Slutligen får jag anmärka, att i Betänkandet, rörande i;a Hufvudtiteln, står, att aflidna EnkeDrottningens HofStat blifvit med en summa af 15,666
R:dr 02 sk. öfverflyttad på Allmänna IndragningsStaten.
Jag förbehåller mig, att när Jen förekommer, få yttra mig i anledning af denna summa.
Jag underställer Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke StatsUtskottets Betänkande öfver i:sta Hufvudtiteln, bör blifva återremitteradt; och anhåller då att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja.
Nej, hvarjemte ropen om proposition förnyades, B*,n j Jutit f. m. >39 Friherre Åkerhjelm, Guflaf Fredric.
Jag skulle visserligen icke ett ögonblick uppehålla tiden, i synnerhet då jag finner, att Ridderskapet och Adeln önskar att få den under öfverläggning varande frågan snart afgjord, men då jag förnummit, det tvänne värde Talare yttrat sig öfver ett ämne, hvaruti jag anser mig böra lemna upplysning, vili jag med få ord utföra detta.
Det har blifvit sagdt, att bland skälen, hvarföre StatslTtskotfet tillstyrkt tillökning i anslaget, skulle varit den förhoppning man äger, att Svenska skådeplatsen derigenom erhåller en för dess fortsatta vidmakthållande nödig tillökning i understöd.
Som jag för närvarande ar ombetrodd styrelsen deraf, bör jag nämna, att det vid Riksdagens början var min tanka, att med en Motion i detta ämne inkomma till Riksens Ständer, eller ock hos Kongl.
Majit anhålla om en Nådig Proposition derom.
Då nu motion under tiden gjordes af Hans Excellence Herr Grefve von Essen, angående tillökning uti Hans Majds Hofhållnings-summa, ansåg jag mig böra insiäiia min ifrågavarande Motion, i den grundade förhoppning, att Kongl. Majit, om tillökningen bifölles, skulle bibehålla Theatern, hvars underhåll i oeconomiskt afseende synes mig egentligast tillhöra utgifterne för Konungens Hofhållning.
Jag äger således visserligen ett särskilt interesse att önska bifall på Grefve von Essens motion, om det annars kan få detta namn, att blifva bibehållen uti en ofta ganska mödosam, och åtminstone för mig ej lönande befattning, hvilket möjligen deraf kunde blifva en följd, men oberoende derutaf, och oberäknad! ‘Om 5 Juli i J. m. delta, anser jag likväl denria fråga vara af den beskaffenhet, att jag , på de skäl Friherre af Nordin anfört, och i förening med de åsigter, han deröfver yttrat, lenmar mitt bifall till Statsutskottets Betänkande.
Jag anhåller blott få yttra några ord i anledning af de summor, som Herr von Hartmansdorff anfört, såsom bevis på den tillökning i anslagen, som ägt rum sedan år 1809. 1809 års Ständer gjorde sina beräkningar efter ett helt annat myntvärde, än det som gäller år 1823.
Resultatet måste således blifva helt annat.
Några titlar utgå till en del efter Kronovärdi, och der är förhållandet icke så synbart.5 men just vid sjelfva Hofhållnings-surnman, der blott några hundrade tunnor utgå efter sådant värdi, måste förhållandet vara så mycket starkare.
Beräknar man den summa, som anslogs för Hofhållningen 1809, med den förhöjning i coursen, sorn nu äger rum, så var den mycket större, ja nära dubbelt, mot nu. varande anslags-summa.
Jag anhåller blott få fästa uppmärksamheten deruppå, att 1818 års anslag för Konungen af Sverige innehåller S25,ooo R;dr Banco, och att en apanagerad Prins af England, minst har sig anslaget 35,000 Pund Sterling eller omkring 420,000 R:dr Banco, oberäknadt särskilta löne-inkomster.
Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claés:
Som flere af de omständigheter Herr von Hartmansdorf anfört, nära röra mig, som under en tid ai ro år haft befattning med ifrågavarande Den å Julii /. m. saker, anhåller jag få lemna några upplysningar.
Konung Carl XIII emottog år 1810 sin Hofhållnings-summa såsom passevolance, så att ingen ytterligare redovisning för den samma kunde fordras.
Han emottog på samma sätt skyldigheten att till en del underhålla den till det mästa förstörde och förslitne HusgerådsKammaren.
Jag tror att när
Han emottog denna skyldighet på passevolance, hade Han kunnat fordra att få Meublerne lemnade till sig iståndsatte och uti godt skick.
Oaktadt Konungen icke, enligt öfverenskommelsen med Ständerne, åtagit sig anskaffa de större Husgeråds-kammar-behofven, tillät Han dock att, af Hofhållnings summan, mer än i4,ooo R:dr årligen användes till reperation af gamla Meubler och inköp af nya.
Gam*' le förslitne Meubler såldes och de derföre influtne medel användes till uppköp af nya.
För des. se medel ansåg
Han sig icke behöfva lemna någon redovisning, hälst alla de Meubler, som för berörde summor anskaffades, påfördes Kronans Inventarier.
År 18 i 5 fann Konungen att Hofstats-summan icke lemnade tillgång att använda så mycket som behöfdes til!
Meublernes vidmakthållande; Han fick då af Ständerne, i detta ändamål, ett anslag af öooo R:dr, hvilket var då, och är än, en högst otillräcklig summa i tider, då hvar och en vet att Meubler kosta så mycket.
Nuvarande Konungen befallte vidare, att / de ännu återstående obrukbare
Meubler sknlle pä auction försäljas, och de derföre influtne penningarne hafva blifvit använde och bestämde till nya Meublers inköp.
Hvad ved-förrådet angår, lemnar jag till Ridderskapets och Adelns upps *4* Fhn i Julli f. m. lysta bepröfvande, huruvida Ståndet finner sig värdigt att deruti yrka någon inskränkning i ett ögonblick, då Kongl. Famillen redan är ökad, och, som jag hoppas, blir det ännu iner.
Ehuru jag ser Ridderskapet och Adeln med oro vänta på bifall, anhåller jag dock att få framställa några anmärkningar.
Med samma skäl, sorn man kla_ gar öfver jemnt ökade anslag, kan man äfven förklara missnöje öfver det sätt, på hvilket inkomst och utgifts -titlarne framläggas Riksens Ständer.
Jag tror att det ej är obilligt hegardt, att StatsContoiret till Utskottet framdeles öfverlemna r en budget, hvilken sedan förevises Ständerne, hvarigenom man kan finna, om inkomsterne svara emot behofven.
För min del erkänner jag min oförmåga, att nog grundeligen kunna omfatta allt, såsom ämnena nu äro frarnstälde, då man, för att derom taga kännedom, skall genomläsa folianter, och så mycket mindre kan med säkerhet bedömma det hela.
Härigenom föranlåtes jag att blott upptaga några få utgifts-titlar; lemnandes åt mera kunnige, att föreslå indragningar, som finnas nödiga.
Hvad det ökade anslaget till Konungen beträffar, och som Personligen rör Majestetet, är jag ej den som yrkar återremiss, då sådant är af nöden, förvissad att vi kunna försäkra våra hemmavarande Commitenter, det denna tillökning proponeras till indragning, då Konungen häraf icke har så stort behof som nu — Ett bifall tili detta anslag i en stund, då det hos Ben 5 fulii f, m, mången är utöfver förmågan, afl, göra ansträngningar, bevittnar nu, som alltid, Nationens tillgifvenhet för vårt Konungahus, och bor anses som en borgen af vår fortfarande trohet.
Jag torde ej behöfva anmärka, att då jag yttrar detta, är jag ej ledd af annat än min öfvertygelse j men då man går ifrån den ena ytterligheten till den andra, tror jag det vara något hårdt, sorn en Ledamot här framkastadt, att man viii marchandera, för det man icke är af samma tanka med den värda Talaren.
Det kan ej falla mig in, att tvifla på en annans afsigter, för det att han icke är af samma öfvertygelse som jag, Afven våll jag nämna några ord emot Friherre af Nordin, som gjort en jemförelse med Gustaf III:» Stats-anslag, nemligen, att då ägde vi Finland, sorn delade bördorne, nu måste vi bära dem ensamme.
En enda anmärkning vill jag tillägga, att jag nemligen skulle önska, ehuru man visserligen icke kan tro att vårt mynt skall förbättras, att om sådant likväl sker, de 420,000 R:dr skulle nedsättas i mon af förbättringen uti vår Cours.
Sedermera hvad Stallet angår, äro 58,000 Lisp.
Hö anslagne till 15g hästar.
Efter det begrepp jag äger om utfordring, så, då så mycket Hafra gifves, vöre det tillräckligt att beräkna ett halft pund på hästen, då 4o,ooo Lisp voro tillräck— lige.
Jag tror ock, att värdet 16 sk.
B;co per Lisp. är för högt upptaget.
Om man passar på i rätter tid, kan man visserligen få det för bättre köp.
Jag hänvisar till flere SqvadronsChefejr, hvilka visserligen icke betala så mycket. 144 ix n g Julii f. m
En anmärkning torde jag få tillägga kanske af toga vigt, i afseende på underhållet af flaga Slott.
Detta är både till byggnader, park m. ni. ej något så ovanligt, och jag hemställer om icke flera privata hafva långt större anläggningar.
Här åtgå likväl flere tusendetals Riksdaler, då de private i dylikt ändamål knappast behöfva hundradetal.
Detta är svårt att bedomina, då personalen icke är uppgifven; men hvad som bör lugna, är att veta det närvarande Ståthållare redan gjort flera indragningar, som nödvändigt skola lända i en framtid StatsCassan till nytta.
Hvad de öfrige Slotten angå, kan jag ej bedö-s ma förhållandet, emedan jag ej äger tillräcklig kännedom, men förmodeligen äro äfven dessa anslag för högt tagna.
I afseende på Gripsholm , då jag jemför hvad dervid blifvit 'gjordt med kostnaden, finner jag summan visserligen icke öfverdrifven, och jag är öfvertygad, så mycket man kan vara det vid en hastig öfversigt, att när det en gång blifver iståndsatt, kan det med en mindre Summa underhållas.
Vid Friherre Anckarsvärds yttrande , att en Konung ej äger annat än hvad som tillhör Staten, får jag anmärka, att jag anser detta påstående äga alltför stor latitude.
Jag tror att en hvar som förvärfvat sin förmögenhet, är deraf rättmätig ägare, och kan deröfver efter sitt godtycke disponera.
I anledning af dessa anmärkningar anhåller jag om återremiss.
Friherre sen 5 julii f in; 145 Friherre Boije:
Det var jag soth nyttjade •ordet marchandera , dertill föranledd af anmärkningår, som voro gjorde vid omständigheter, Wilka förefollo mig såsom minutier, och hvilka jag ansåg icke förtjena uppmärksamhet.
Dessa ininutier har Friherre Wrangel, sorn mig Synes, ökat, då han upptagit frågan om pundtalet af hö, sorn borde bestås Öfverheten.
Men jag ingår gärna i deh förklaring, att mitt uttryck visserligen icke åsyftade klander af andras yttranderätt, för hvilken jag alltid skall hysa aktning.
Herr Grejven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets ifrågavarande utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Då jag år ibland de få, som begårt återremiss, och yttrat mig emot Éetånkandet, känner jag alltför vål, deri ytterligare appell jag åger emot nekandet af återremiss, och jag kånner alltför vål min råttj att votering icke kan nekas, men jag kånner ock, att det vore onödigt att dermed upptaga flidderskflpets och Adelns tid. lag afstår såler ledes derifrån, och då svaret å dert af Herr Grefven och LandfiYTarskalken framställde första Irågan om åtérreniissen troligen gifvet eli ari - Ridd. o. Ad.
Pr. yi.
Band; £rn g ftdii f- fl*. ledning att förese svaret på Herr Grefven* och R-mdtMarskalkens andra proposition, så begagnar jag detta tillfälle, att förklara, att hvad jag redan yttrat, innehåller min reservation, och att jag således anser mitt
Nej vara i denna fråga framlagdt inför Nationen ; och att jag följakteligen icke anser mig vara den , som bör begära denna ytterligare appell , emedan detta skulle anses, som enskild envishet hos mig.
Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde derefter proposition till bifall af StatsUtskottets utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades.
Herr Grefven och LandtMarskalken till— kånnagaf, att
Plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsåttas.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 27 sistlidne Junii under N:o 23g afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, •
Utlåtande, angående Stats-regleringen i hvad den rörer RiksStatens 2:dra Hufvudtitel, I Friherre Ankarsvärd, Carl Henric, uppläste följande:
Om jag med Friherre Ankarsvärd delade Den 5 Julii f. m. *47 den öfvertygelse, att det anslag, som år i fråga för Justitia?Revisionen, icke borde äga rum af den grund, att de löner, sorn åro föreslagne, kunde umbäras vid en allmän ny reglering af Styrelse Verken, så skulle jag visserligen icke kunna yttra irrig på annat sätt, ån Herr Friherren i denna sak; men nu år förhållandet sådant att de grunder, hvilka hittills blifvit uppgjorde för regleringen af StyrelseVerken, ej åga något sammanhang med förevarande fråga om Löneanslagen.
Committerades till StyrelseVerkens förån^ drade organisation förslag utgå egenteligen deruppå, att HäradsRätferne skola blifva permanente, samt (lare HofRåtter tillkomma.
Det år klart, att, om ett sådant förslag antage9, flere juridiske mål skola inkomma till behandling af JustitiseRevision och afgörande af Högsta Domstolen.
Jag anser mig således obehindrad af det utaf Friherre
Ankarsvärd anförde skål att betrakta billigheten eller obilligheten af tillökningen.
Dervid skulle jag handla högst orått, om jag noga kännande behofvet af de ifrågavarande lönerne och dermed förenade tjensterne i JustitiéeRevision icke förklarade, att tillökningen år högst nödvändig, De få i Expedition befintlige löner hafva varit så otillräcklige, att den ytterlighet inträffat, att en person, som fått det förtroendet att såsom RevisionsSecreterare föredraga de med dennna tjenst förenade vigtiga årender, ej possiderar mera ån copist lön.
Det år likväl icke enligt med Statens värdighet och med rättvisa, att Embetsmän så långe skola tje* Den 5 julii /, w. na för intet, elier med så ringa lön, ätt dteft kan anses sorn nästan intet.
Man kan deraf sluta om i längden andra dertill kunna begag_ nas, ån de som hafva enskilt förmögenhet..
Hvad Staten deraf skulle komma att lida, torde vara ögonskenlig!.
Blott 2:ne ProtaccllsSecretftrare-löner finnas på Stat, Likväl åro 8 ProtocollsSecreterare fullt sysselsatte.
De skola föra Protocollet ej blott i Högsta Domstolen, utan äfven i StatsRådet.
Den tid de tjenstgöra, måste de arbeta Natt och Dag, ty Protocollet skall justeras första heljfria
Dag i veckan efter den, då det fördts.
Men det år ej blott billigheten, som hör föranleda till bifall af förslaget, utan äfven Riksens Stånders eget yttrande vid sista Riksdagen.
Riksens Ständer förklarade då bestämdt, att tillökningen var nödvändig, ehuru den ej då kunde å RiksStaten uppföras.
Når Riksens
Ständer då ansett denna tillökning nöd-i våndig, så tror jag att man gjorde en orättvisa emot de rättsökande, om man nu afslog denna begäran, och derigenom gjorde till tvång, att årenderne skulle gå långsamt och ej med till-i hörligt nit skötas.
I följd häraf yrkar jag återremiss, och att desse anmärkningar måtte till StatsUtskottet få åtfölja* Friherre Boije, Ludvig:
Jag ville blott er.; hindra, Btt det nya löne-anslaget för Justitie©- Revisionen år redan vid sista Riksdag, af Stånderne, bifallet, och att frågan icke nu år annan, ån blott uppå hvad fond anslaget skall ställas* Den 5 Julii f, m. Att? i anledning af denna fråga, återkalla beslutet, går vål icke ann, och derom år ej helier, i laglig ordning, någon Motion gjord.
Herr von Veigel, Chriftian Ehrenfrid:
Det år egenteligen endast i Irågan örn MedicinalStaten, som jag anhåller få anföra några ord.
Härefter upplåste Herr von Veigel följande; (Se Bilagan N.o 4.) Hvarefter Herr von Veigel munteligen yttrade:
Jag får tillägga, att som jag redan tagit mig friheten tillkännagifva min åsigt, att ej å MédicinalStaten några medel linnas att disponera, och att ingen tillgång linnes af dess obetydliga summor, så har jag tillika ådagalagt min,mening, att jag ej kari förena mig med Friherre Ankar? svärd deruti, att de 1112 R:dr, som af StåtsUtskottet blifvit föreslagne att utgå af Staten till Barmorskors danande, skulle i stället utgå af en annan tittel eller MedicinalStaten, Äfvenledes får jag fästa Ridderskapets och Adelns upp,- rnårksamhet deruppå, att det år just vid de skedde indragningarne, sorn jag gjort anmärkning, och att MedicinalStaten fått vidkännas mera indragning än tillökning.
Jag anhåller således om återremiss, samt att desse anmärkningar måtte få, åtfölja till StalsUtskotlct.
Herr von Hartmansdorff, Augufi.
Jag Den 5 Julli f. m. instämmer hufvudsakeligen i den åsigt, Friherr* Ankarsvärd yttrat.
Jag tror nemligen, att det enda säkra medlet för Riksens Ständer att få en förbättrad organisation af StyrelseVerken, är, att icke bevilja större anslag än de närvarande, för embets-personalen.
Det är nödvändigt, då undersåtarne icke kunna betala mera, att
Styrelsen måste hjelpa sig på ett bättre sätt än förut med hvad han har.
Om ej behofvet trycker jemnt och kännes öfver allt, så kan man ej hoppas allmänt bemödande och nit hos vederbörande Förvaltnings-chefer att rätta det felaktiga.
Derföre afstyrker jag alla partiella förhöjningar på andra Hufvudtiteln, emedan de anslag, som eler förekomma, egenteligen röra de så kallade StyrelseVerken, hvilkas nya organisation nu är i fråga.
Vill man att den snart skall tillvägabringas, så bör man uppskjuta att lemna anslag än hit än dit till de derunder begripne Verk, emedan de då tills vidare hjelpa sig fram med den flickade inrättningen, utan att nödgas göra en allmän och sammanhängande; och derigenom fördröjes blott den väsendteliga förbättringen.
Af beskaffenhet att böra innefattas under den allmänna vägran, anser jag vara uppförandet på Stat af tvänne ProtocollsSeerqterare och tvänne Canzlist-löner i Justitiae-Revisionen, så mycket mera som jag icke tror denna Expedition vara i värre belägenhet, än StatsExpeditionerne.
En värd Ledamot har anfört, att de, som föredraga uti JustitiaeRevision, ofta hafva blott Copist-lön.
Förhållandet är detsamma, äfven i de andra Expeditionerne, och jag känner en man, som i ett steg gick från Copist till StatsSecreterare - Ben 5 Julli /, m.
Hi lön.
Vill man hjelpa, så skall man hjelpa öfver allt; men dessförinnan må alla dela samma öde, för att vara desto monare om att samverka till något bättre.
Hvad jag yttrat oin JustitiaeRevision, gäller äfven i afseende på Medicinal Verket.
Jag tror att man skulle finna åtskilliga utvägar till besparing inom den Ecclesiastika Förvaltningsgrenen, om Styrelsen öfver fromma Stiftelser m. m. finge en syftesenligare inrättning, och emedlertid synes man ej böra gå ifrån hvad StatsUtskottet derom tillstyrkt.
I anseende till UnderBetjeningen i Götha HofRätt, tyckes ingen partiel löne-förhöjning böra äga rum.
Frågan om Domstolarnes organisation är nästan lika så gammal som den om StyrelseVerkens, Att nu göra några partiella förbättringar i löne-vilkoren, vore ej lämpeligt, förr art det hela blifver reorganiseradt.