Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att dessa kunskaper kunna för bättre köp bibringas Svenska arméen; och dessutom om Svenska arméen, som Hr Krigsministern yttrar sig, skulle behöfva anförare i mörkret eller under fiendernas eld, så fordras säkerligen andra anförare än sädane som komme att utgå ifrån en sappör-corps af 60 man, hvars hufvudföremål synes blifva fångvården å Carlsborg, och af hvilken man derutöfver skulle fordra, alt den inliemtade en sådan djup ingeniörkunskap att hvarenda af dessa sappörer skulle efter Hr Krigsministerns utsago kunna placeras att föra och leda 700 man.
Såsom jag uppfattat meningen och sjelfva uttrycket i Hr Krigsministerns yttrande, skulle dessa sappörer, likasom inom hvarje god landthushållning är behöfligt, såsom orden folio sig, föreställa Rättare inom armeen, således ett slags pådrifvare, och Carlsborg komma att förete ett institut för ett nytt slag af rättarelärlingar; men jag anser arme'en hafva öfver- och underbefäl tillräckligt för att utan ökade kostnader åstadkomma detsamma.
Derjemte får jag, med min lilla erfarenhet ifrån förflutna tider, förklara, att jag alldeles icke tror att Svenska arméens befäl är så obekant med Ingeniör-officerns åligganden i hvad de omfatta fältbefästningskonslen; och nog tror jag, att tanken på inrättandet af en profession, för det rent praktiska af militär- eller krigsvetenskaperne vid våra akademier, inom ett land, som ändå å allmän beväpning måste beräkna sitt försvar, hade inom militär-budgetens fordringar bättre 1 il. ö Den 3U November f. m. försvarat sin plats, än den ifrågavar. sappör-corpsen synes kunna göra det.
Jag påstår visserligen icke att armeens officerare böra innehafva ett fullkomligt ingeniörs-vetande, ehuru jag föreställer mig att ganska många af deni hafva mycken kännedom i dithörande ämnen, utan att derföre kunna uppföra fästningsbyggnader; att de kunna leda arbetet vid löpgrafvars öppnande, och föra soldalen i mörkret och under fiendens eld vid alla de fältarbeten, som inom vår armée kunna förekomma, anser jag såsom otvifvelaktigt.
Jag förstår icke det tillämpliga i hvad af Hr Krigsministern blifvit yttradt om klagomålen öfver brist på sappörer vid belägringarne i Spanien, och det olyckliga inflytande bristen på sappörer dervid utöfvat.
Jag skulle derifrån lätteligen kunna låta hänföra mig att beklaga, det vi, med beräkning å ett planmässigt försvar, äga inga fästningar; och för min del skyr jag ingalunda att yttra, att om vår krigs-administration för 30 år sedan, för J sekel tillbaka hade något allvarligare fästat blicken på Bomarsund, så hade den väl insett behofvet af befästningar inom ett så beskaffadt land som vårt, och haft helt andra vuer än dem man sett varit följda.
Jag säger, mine Hrr! att ett land, sådant sorn vårt, behöfver i min tanka i militäriskt hänseende befästas, men ingalunda ifrån den högvetenskapliga åsigten hos våra ingeniör-officerare, alt befästningarne skola göras såsom chatullmåkeri-arbeten, att det skall kostas på, såsom vid Carlsborg, att göra allt så fint och vackert att man skulle tro det vara afsedt att till den grad fängsla en fiendes skönhetssinne att han skulle komma i frestelse att icke vilja skjuta derpå derföre att det är så vackert och så fullkomligt utfördt.
Jag skulle vilja föreställa mig, att ett glest bebodt land, som vårt, mera än något annat, behöfde befästningskonstens anlitande för beredandet af förskansade läger på strategiskt beräknade, lämpliga punkter, för vården af materiel och munförråder, såsom samlingsplatser för beväring, der den vid krigstillfället kunde erhålla de 30 dagars exersis, som då blefve af nytta, när verkningarne deraf genast komme att användas.
Sådana förfoganden, mine Hrr! synas i synnerhet vara behöfliga för en sådan försvarsplan som den man hos oss antydt såsom hufvudsakligen grundad på beväringsskyldigheten, och byggd på förtankan alt kunna, i händelse af motgång, finna nödigt värn emot förföljelsen och tillfälle att efter hemtade krafter åter rycka i fält, alt skapa skydd för malförråder, hvilka i ett fattigt land kanske utgöra det starkaste vapnet emot en fiende som måste medföra alla behofven för sitt underhåll.
Jag åsyftar ingalunda att nu framkalla förslag till någon sammanförd befästningsplan!
Jag har blott velat antyda, att krigs-administrationens vuer under § sekel möjligen kunnat lemna andra resultater, än under fredens lugn utslitna kläder, och vid lustläger uppäten mat.
Till något för fosterlandsvännen tillfredsställande resultat, blifver det likväl omöjligt att i dessa delar komma på annat sätt, än att på en stående armée bespara öfverflödiga utgifter, för att vinna tillgångar tdl det planmässigt nödvändiga, och det är derpå som mina yttranden hafva gått ut.
Den 30 November f. m. 83 Hr Kr igsministern liar gjort anmärkn. emot hvad jag yttrat ang:de beväringens vapenöfningar.
Ja, mine Hrr! inom detta rum finnes så många militärer att jag vågar vädja till deras omdöme, huruvida det finnes någon, som tror alt beväringsexersiserna hafva verkat på annat sätt än det jag uppgifvit, nemligen för det politiska ändamålet att bibehålla menigheten vid känslan af deras beväringsspligt.
Jag kan åtminstone icke göra mig något annat begripligt; och emot den ringa erfarenhet, jag ägt om villkoren för soldatbildning, strider det fullkomligt, ty hvad som af bevärings-exersis för en gång vinnes i år, det förloras inom nästa år, och deraf finnes 2 eller 3 år sednare alldeles intet i behåll; men förlusten af den utgifna kostnaden står alltid qvar.
Jag ber Hr Krigsministern observera att jag talar emot de ändamålslösa kostnaderna, som icke medföra något gagn, och att det är med dem jag önskade hafva annorlunda släldt.
Emot den af mig yttrade tanken, att det skulle vara mera nyttigt, och af en större inverkan än man kanske i början föreställer sig, om det vore möjligt att komma derhän att de beväringsskyldige beklädde sig sjelfve, har det blifvit anfördt, att det står i strid med K.
Rescriplet af d. C
November 1834, som säger ali det strider emot beväringspligten alt komma med några sådana förslag.
Detta är något som jag alldeles icke förstår, ty frågan är väl alltid fri, då den är ärlig.
Jag tror icke det vore omöjligt att få allmänheten att gå in på ett sådant förslag, om man sade: ni får så och så mycket om ni går in på att hålla en beväringskarl med rock och byxor och med en mössa.
Behofvet af kask för beväringen kan jag alldeles icke inse, och om den Franska arméen på sina röda byxor har kalkylerat en besparing af 32 sk., så är det alldeles icke att lemna ur sigte att bos oss göra en besparing på beväringsynglingarnes beklädnad.
Om man kunde komma derhän, om det blefve ett gemensamt sträfvande inom kommqnerna, att uppfatta sjelfva tankan härpå, att förmå allmogen till allmänt antagande af den militära dräglen, så skulle i min tanka detta utöfva eli af de aldra största inflytanden på vårt försvar, ty hvad som utgör början för soldaten, är beklädnaden.
Det är för honom öfvergången från bonde lill soldat, då han får rocken på sig.
Om vi alla voro klädda på delta sätt, hvilket jag icke anser omöjligt, när på 1770-talet ett kungligt tycke förmådde alt utkläda hela den bildade befolkningen såsom tjurfäklande matadorer, kunde en ganska betydlig besparing vinnas.
Här är en punkt, som icke är alldeles ovigtig för en bonde och rotehållare såsom jag.
I K. M:s nåd. propos. står, att 71,000 r:dr äro besparade på kronans andel i lifmunderingarne; men K.
M. vill det oaktadt icke föreslå någon nedsättning af anslaget.
Jag kan icke förstå detta!
Hr Krigsministern har visserligen upplyst att besparingen blott varit 16,000; men hvartill då en annan siffra än den rätta?
Min förmodan är, att armeens beklädnad nu utgår på ett vida mera öfverflödigt sätt ån som behöfdes.
När jag säger ”öfverflödigt sätt”, så är det der 6* - 84 Den 30 November f. ni. före, att jag bort sägas att inom alla reg:ten finnes ny, brukad och understundom requisita till ännu en beklädnad; oell om ej så är, så lärer misstaget lätteligen kunna upplysas; och det är under af mig yttrad förutsättning, jag ville komma till den slutsats, att det bos oss med soldatbeklädnaden går rundligare till än vederborde inom ett land, der jordbrukaren drager tyngsta delen i bördan.
Det har bär blifvit sagdt af Hr Krigsministern, att rotehållare hafva blifvit lindrade i åtskilligt, såsom t. ex. med frikallelsen från passevolans.
Jag tager mig friheten återföra i bans minne om detta just gått med torra ögon, och hvem som stridt för detta mål med den tillfredsställelsen alt slutligen hafva kommit dit.
Det rätta måste slutligen alltid taga ut sin rätt snart sagdt i allt.
Att en krigsadministration, som ej ådagalägger större vuer uti sina planer och som icke iakttager de aldra möjligaste besparingar, aldrig kan vinna några sympatier hos folket eller dess ombud, tror jag mig med säkerhet kunna säga.
Hvad beträffar sallpeterfonden, så är den, och har från sin början varit en allt för kuriös fond.
Numera är det icke någon orättvisa emot någon särskild samhällsklass då man anordnar anslag på denna fond, men jag minnes mycket väl, ty det var icke längre bort än vid 1823 års riksdag, då man tog saltpeterfonden, som var tillkommen genom hemmansägares skatt, för att bestrida kostnaden för dåvar.
Kronprinsens resa och förmälning.
Det var således hemmansägare som allena fingo bekosta denna resa och utgifterna för hofvet, men alldeles icke Staten.
Nu är det en för alla känd sak alt frambringande af saltpeter ingalunda är en naturlig näring för Sverige, ty salpeter köpes från flere ställen för vida bättre pris än det hvartill den inhemska saltpetern kan tillverkas.
I afseende på hushållningen med saltpetern bar jag trott vara nödvändigt, att den luttras till förvarande i kakor, då den under sådan form kan förvaras huru länge som helst.
I andra länder, t. ex. i Italien och från Ostindien, får man saltpeter lill vida bättre pris än den Svenska.
Således anser jag för min del att då saltpeterfonden, som nu utgår genom en beskattning på folket, visar en besparing af 600,000 r:dr, som kan användas för ett behof, hvartill fonden icke varit bestämd, så vågar jag förmo da att invändningen emot mitt påstående, att anslaget är alltför stort, snart måste vika; ty icke afses med detta anslag att spara ihop fonder; och af Revisorernas berättelse synes som tillgången pä saltpeter vore ganska tillräcklig, jemte det fonden stigit till ett så enormt belopp.
Hr Krigsministern har visserligen anfört huru den inhemska saltpetertillverkningen betydligt varierat emellan 18,000 ända till 34,000 lisp:d, och att krutbrukens årliga förbrukning utgjorde 28,000 lisp:d; men icke bevisar detta, att sådan fond bör samlas för att derpå kunna anvisa tillgång för anslag vid förefallande behof.
Då nu dessa medel finnas, så måste de väl förräntas, ty icke kan jag föreställa mig att de ligga inlästa i Krigs-collegii kassor, men icke heller år det meningen att
Den 30 November f. m. 85 de skola utgöra fond för en slags diskont eller låneinrättning.
Jag skulle då hafva misstagit mig mycket om förhållandet.
I afseende på hvad som emot mitt anförande blifvit sagdt om Eskilstuna gevärsfaktori, så får jag först och främst erkänna, att, genom en misskrifning i mitt anförande, jag har nämnt att blott 2 gevär blifvit approberade.
De hafva varit 4.
Jag förstår egentligen icke hvad Hr Krigsministern har velat säga dermed, att från ett Statens faktori ibland de gevär, som företes lill approbation, funnits 53 som blifvit ansedda reparabla.
Ar detta förklarligt?
och procederar man så vid de enskilta faktorierna.
Kosta deras gevär lika mycket som Eskilstunas, så är att befara att de icke skola bära sig; men nu är della icke händelsen.
Det är på detta sätt det hos oss går till vid hushållningen med Statens medel; man kastar hort 180,000 r:dr, för att få blott reparabla gevär!
— I sanning ett profstycke på organisationsförmågan hos oss.
Här återstår mig ännu alt svara för ett yttrande, som jag skall be att få framställa.
Jag har vågat det yttra, och det måtte åtminstone icke läggas mig till last såsom en inconseqvens, efter jag redan för 25 år sedan yttrade detsamma, nemi. att
Sverige mera än andra länder behöfde njuta frukten af en fredsfot.
Jag begick då det felet att, af en kanhända för stor omtanka för sjelfva krigsbehofvet, icke sträcka min fordran längre än att begära någon del af den indelta arméens ställande på vakansafgifter.
Jag blef redan vid det tillfället bemött med den ganska riktiga och vigliga anmärknm, att de roteringsskyldige icke dervid något vunne.
Saken gick icke heller då till någon påföljd, och det med rätta, i anseende till det felaktiga i framställningen.
Numera inskränker jag mig ingalunda dertill, ty nu påstår jag alt med beväringspliglens nuvar. beskaffenhet, så är det ett ovillkorligt åliggande för lagstiftaren, att lindra roteringsbesväret, och jag säger alt om halfva roteringen står qvar, så är det i min tanka tillräckligt och verkar ungefär lika mycket, som om det hela finnes för att lemna biträdet af den stam en beväringstrupp behöfver.
Hr Krigsministern har härvid tagit mycket illa vid sig.
Han har ganska vackert ordat om indelningsverket, här egentligare roteringsverket kalladt, såsom hafvande utgjort Sveriges värn; men hvad det värnat, hår jag icke af historien varit i stånd att utleta.
Åtminstone har det icke varit Sveriges landa mären! del torde man med all trygghet kunna påstå.
Det svassaude uttrycket af Sveriges palladium, och förräderi, att dermed vilja åstadkomma någon ändring, har äfven blifvit anfördi; men frasernes lid är i det närmaste förbi; och om jag icke redan alltför länge tagit R. o. Adis uppmärksamhet i anspråk, skulle jag härvid ännu hafva ganska mycket att yttra.
Det är godt och väl, mine Hrr! att grunda Sveriges försvar på stående armeen och dess förstärkning med beväring, men det förhåller sig icke så.
Jag bar sett i sjelfva den s. k. försvarsplanen yttras alt satsen, att man skull gä man u?• huset icke mera gäller, utan är att anse som en vådlig villfarelse; men jag tror det icke.
Jag tror 86 Den 30 November f. m. att för ett så beskaffadt land sora Sverige, med de krigslillfällen som här kunna komma i fråga, så blir det icke någon annan utväg, så vidt man icke vill uppoffra sin sjelfständighet.
Vår lid bar sett den vackraste stående armée, en af de briljantaste, som kanske någonsin funnits, nemi. den Polska, med en kärna qvar från Franska Kejsaretidens slagtningar och segrar, vi hafva sett den hålla sig ganska vackert, och öfver förmodan länge nog, men vi hafva sett den slutligen duka under, och hvarföre, mine Hrr! — jo derföre, att icke Polska nationen deltog uti försvaret, derföre att man icke gick man ur huset.
Om man hade så ställt sina förhållanden, sä att det varit någon anledn. för de lifegna att gå man ur huset, alt uppoffra sig för ett fädernesland, så tror jag alt kampen visat en annan utgång.
Tchercasserne lemna äfven anledn. till en sådan tro.
I afseende på 5:te hufvudtiteln, så har emot mig blifvit anfördt, att jag yrkat indragning af de 2:ne machinist-officerarne.
Jag vidblifver min tro, att bebofvet af dem ännu icke på långt när är för handen.
I afseende på hvad man påmint emot mina anmärkmr vid öde hufvudtiteln, så är jag fullkomligt tillfredsställd med hvad Gr.
Platen i detta afseende yttrat, ojemförligt mycket bättre än jag skulle kunnat göra det.
Hr Just.Statsrainistern har upplyst alt den af mig yttrade mening, att den föreslagna nya organisationen af Bergs- och Comm.collme skulle vara grundad på föredömet af länsslyrelserue, lärer vara eli misstag, då Gen.tullstyrelsen deremot skall utgöra modellen för denna nya organisation, hvilket synes mig vara föga skillnad; och hvad den af Hr Just.ministern såsom ett organisationsbevis omnämnda lägre rangen för chefsplatserne vidkommer, så anser jag det af föga betydenhet då lönerne bibehålla sin fordna presidentmässighet.
Jag har icke blifvit öfvertygad om nyttan af att dessa inrättningar ställas så som skett. F. d. Inrikes-ministern har äfven i ett föregtde plenum, såsom jag vill minnas, anfört det skål emot att annorlunda organisera dem, att grundlagen lade hinder deremot.
Detta är ett inkast, som af mig icke kan antagas, ty när vi hafva väntat så länge, så kunde vi ganska tryggt hafva väntat intill dess ett förslag till grundlagsförändring i denna del äfven från K. M. utgått, då det är K.
M:s rättighet att afgifva dylika propos:r; men, mine Hrr! här uppstår verkligen ett annat förhållande, hvarpå jag äfven vågar fästa StatsUtsk:s synnerliga uppmärksamhet, nemi. att sjelfva lönerna för de der föredragande commerce-råden och hvad de heta, äro föreslagna till vida högre lönebelopp, än våra nuvar. hofrälts-råder, assessorer och krigsråder uppbära; och min öfvertygelse är likväl, mine Hrr! att dessa nya tjenstemän icke få så mycket att göra, som säkerligen hofrätternes ledamöter.
Jag minnes nu ingalunda huru förhållandet är, men jag påminner mig att vid 1827 års revision hafva sett huru få göromål vid åtskilliga af dessa verk förekommit, och sedan den tiden vill jag minnas att många mål blifvit från deras handläggning skiljda.
Bifallas nu dessa löner för ifrågavar. nya embets-verk, l)en 30 November f. m. 87 sä komma straxt efter, och det med rälta, fordringar fran alia andra, som stå i parité med dem, och de skola säga: hvarföre skola icke vi också få lika stor lön, som hafva mer att göra; och jag tror att H. Ex.
Hr Just.Statsministern skall dela min åsigt i det afseende!, att ett hofrätts-råd säkerligen har mer att göra och mera ansvarsfulla göromål än de föredragande eller biträdande råden i de nu ifrågavar. verken.
Jag anhåller att dessa mina anmärknir måtte få åtfölja remissen af den K. propos:n till StalsUtsk.
De ofvan åberopade Statistiska beräkningar, voro af följande innehåll:
Beräkning öfver Kronoskatte-hemmanet ett Mantal Berga i Sorunda socken’, inkomster och oncra för år 1840.
Ordinarie Ränta 194: 45.— Kronotionde 8: 16.— Mantalspenningar för 8 personer . . 4:
Bevillning efter 1 Art 1: 24.
— För egendom efter 2 Art.
(Tax.-vär- de 2,800) 5: 28. 10.
Båtsmansrolering Kurhus-afgift — 24.— Folkskole-afgift 1: 24.—
Fittja hållskjuts d:o 8: 42. 8.
Väghållnings d:o för Pihlkrogsvägen . 7: Snöplognings d:o å d:o 1: 20.
— Debetsedel — 8.
— Kyrkoherde-lön 18:
Comministern Klockare och Skollärare 3: 24.— Kyrkovaktaren 1:
Fattigvård och Barnmorska .... (>: 32.
— Fjerdingsmans lön 2: 32.— Häradsljenarn — 4.
— Brandstodsafgift och rofdjurs-premier . 1: 24.— Riksdagsmans-arfvode omkring. . . 1: 16.— Byggnadsvirke till årliga reparationer, jern och smide till häslskor och redskap för 5 åboer 30:
Byggnad och underhållskostnad för kyr- ka, kyrkoherdeboställe, fattigstuga, sockenstuga, skolehus, tings- och ar- Transport 30: — — 15 a n c o. 229 18 2 (i 12 287 41 46 24 12 28 10 äS l)en 30 November'!, ro. Transport 30: — resthus, bro- oell vägbyggnad inom socken 6:
— Utsäde 1£ l:a hvete å 10: . . . . 15 8 t:r råg a 8: t:a korn ä 6: 32 „ bafra a 3:
. 64 6 3 „ 12 l:r potates å 2: .... 24 i» 2 t:a ärter å 10: .... 32.
Summa Summarum Afkastning af 1^ t:r hvete a 5 kornet 7£ t:a k 10 r:dr ... 75 „ af 8 t:r råg å 5 kornet 40 t:r ä 8 r:dr ....
320 „ af 1 t:a korn å 5 kornet 5 t:r ä 6: 32 33 „ af 1 t:a hafra ä 3 kornet 3 t:r å 3 r:dr.... „ af ^ t:a ärter ä 3 kornet 1$ t:a a 9 r:dr ....
13 » af 12 t:r potates å 5 kornet 60 t:r å 2 r:dr . . . 120 Höafkastningen utgöres af omkring 40 sommarlass af 25 lisp.d per lass till det mesta kärrhö, hvarmed födas 5 st. hästar, 8 st. kor, 15 till 16 st. får.
Korna påföras en afkastning af 16: 32. utföres med 133: 16.— Afkastningen af fåren utföres till 2 r:dr per st 32: 16.— 24.— Banko. 287 36 117 HÖ 570 Summa Summarum 165 736 28 40 16
Då utgiftssumman 440: 12. 6. drages ifrån afkastningen 736: 8. visar sig en rest af 295: 8. 6., hvaraf de 20 personer, sora på hemmanet förefinnas, skola hemta såväl sina lefnads- som klädnadsbehof, hvilket för sjelfägande odalmän synes lemna ett alltför klent kosthåll, hvilket också i verkligheten är händelsen. pen 30 November f. m. 89 lieräkniny öfver Rronoskatte-hcmmanet ett Mantal // österby i Sorunda socken; inkomster och oncra för är 1846.
B a n c o.
Ordinarie ränta 190: 27. Kronotionde 8 16.
Mantalspenningar 5 12.
— Eganderätts bevillning 7 2.
Bålsmansrotering 15 , Kurhusafgift 1 15. — 227 24 Capitations- och folkskole-afgift . . 7:36.
— Fittja hållskjuts dito 8:42. 8.
Väghållningsafgift för Pihlkrogsvägen 7 — — Snöplognings d:o å nämnde väg . . 1 20.
— Debetsedeln — 8. — 25 10 8 Kyrkoherdelön 18 — — Comministern 8 36.
— Klockare- och Skollärare-lön . . . 7 — — Kyrkovaktaren 1 24. — 35 12 Fjerdingsmannen 2 32. — Häradstjenaren — 4. — Fattigvård och barnmorska .... 6 32.
— Brandslodsafgift och rofdjurs premier 1 24. — lliksdagsmans-arfvode 1 16. — 12 12 Jern och smide till hästskor och red- skap för 9 åboer å 4 r:dr hvardera 36: — — Byggnads- och underhållskostnad för kyrka, kyrkoherdeboställe, fattigstu- ga, sockenstuga, skolehus, tings- och arresthus, bro- och vägbyggnad in- om socken O 6 — — 42 — — Åkern innehåller uti areal 29 tunni. 8 kappl., samt dessutom 3 tunni. uti tomtetäppor.
Utsäde 2 t:r hvete å 10 r:dr . 20 — — „ 8 „ råg å 8: . . . . ^ 64 — — „ 3 „ korn å 6: 32 20 — — „ 1 t:a arter ä 10: .... 10 — — _ „ 4 t:r hafra å odlingar å 3: 12 — — „ 27 „ potates ä 2: .... 54 — — Lön för ti drängar ä 50: ....
300 — — „ 4 pigor å 25: 100 — — 570 — Summa Summarum ~Ö12 10 ~8 •JO Den 30 November f. m.
Ba n c 0.
Afkastning af 2 t:r hvete a 5 kornet 10 t:r ä 10 r:dr . . 100: „ af 8 t:r råg å 5 kornet 40 t:r å 8 r:dr .... 320: — — „ af 3 l:r korn å 5 kornet 15 t:r å 6: 32. . . . 100: „ af 1 t:a ärter å 3 kornel 3 t:r å 10 r:dr .... 30:— — „ af 4 t:r hafra å 3 kornel 12 l:r ä 3 r:dr .... 36: — -— „ af 27 t:r potates ä 5 kornet 135 t:r å 2 r:dr . . 270: 856 — A skogsmarken finnes ängsslätt till 73 tunni., som lemnar omkring 100 lass hö å 25 lisp:d pr lass, hvarmed framfödas 9 par hästar samt 12 st. kor, hvilka ä 16: 32 per st. lemna en afkastning af 200 — — Skog till detta hemman innehåller 486 tunni, för det mesta mycket medtagen, men anses kunna för ägarne inbringa en summa af 100 r:dr b:co för hvarje af de 9 ägarne, hvadan inkomsten af skogen för det hela utföres med 900 — — Summa Summarum 1956 — — Då utgiftssumman 912: 10. 8. drages ifrån inkomsten 1956, uppkommer ett öfverskott af 1043: 34. 4., hvaraf de 35 personer, som på hemmanet förefinnas, skola hemta såväl sina lefnadssom beklädnads-behof, och hvartill då belöpa 29: 18. på hvarje person för hela äret.
Beräkning öfver Kronoskatte hemmanen Q: ne oförmedlade mantal Illista i Sorunda Socken; inkomster och onera för år 1846. 12.— 36. — 36.— 21. 7. Ordinarie Ränta 270:
Kronotionde 14:
Mantalspenningar . - 3:
Eganderätts bevillning ..... 5:
Bevillning efter 2:dra Art 11:
Båtsmansrotering 30: Kurhus-afgift Bränvinsbrännings-afgift 4:
Folkskole-afgift ......... 1:
Transport 5:21. 6 — 33: 1. 20.- Banco. 335 335 42 42 Den 30 November f. m. 9] B a n c o.
Transport 5: 21. 6. 335 42 7
Finja hållskjuts afgift 17:37. 4.
Väghållnings d:o för Pihlkrogsvägen . 14:
Snöplognings d:o d:o 2: 40.— Debetsedlarne — 16.— 40 18 10 Kyrkoherde lön 36:
Corarainisterns 8:
Klockare och Skollärare . , . . 7: Kyrkovaktaren 2: 53 — — Fattigvård och Barnmorska . . . 13: 16. _ Fjerdingsmans lön 5: 16.— Häradstjenare d:o — 8.
— Brandstods-afgift och Rofdjurs-premier 3:
Riksdagsmans arfvode 2: 32. — 24 24 — Byggnadsvirke till årliga reparationer, jern och spik till redskap för 9 å- boer å- 6 r:dr hvardera .... 54:
Byggnad och underhållskostnad för kyr- ka, kyrkoherdeboställe, fattigstuga, sockenstuga, skolehus, Tings- och arresthus, bro- och vägbyggnad inom socken 12: 66 r Utsäde Hvete 3 t:r å 10 r:dr . . . 30:
,, Båg 13 t:r å 8: 104:
„ Korn 2 t:r å 0: 32. ... 13: 16.— ,. Arter 1 t:a å 10: . . . . 10. ,, Bafra 5 t:r ä 3: 15: ,, Potates 24 t:r å 2: . . . . 48: 220 16 — Summa Summarum 740 ~5 5 Afkastning af 3 t:r hvete ä 5 kornet 15 t:r å 10 r:dr . . 150: ,, af 13 t:r råg å 5 kornet 65 t:r å 8 r:dr . . . 520: „ af 2 l:r korn ä 5 kornet 10 t:r ä 6: 32 . . . 66: 32. — ,, af 1 (:a ärtor a 3 kornet 3 l:r å 10 i:dr . . . 30: ,, af 5 t:r bafra ä 3 kornet 15 t:r å 3 r:dr . . . 45: „ af 24 t:r potates å 5 kor- net 120 t:r å 2 r:dr . 240: 1051 32 — Transport 1051 32 — 92 Den 30 November f. m. Banco.
Tillkommer afkastningen af 15 st. kor å 16: 32 250: 1051 32 — d:o af IS st. får å 2 r:dr . . . 36: 286 — — Summa Summarum 1337 32 — Uppskattningsvärdet för bevillning af dessa 2:ne mantal utgör 5,725.