Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hade sålunda med uppskofvet icke gjort annat än undanskjutit en svårighet, som vi skola återfinna, icke lättare titan måhända svårare att lösa; ty att talmannen i detta fall skulle gifva utslaget, anser jag icke vara riktigt.
Om de velat befatta sig med ett sådant utslag, så hade de måhända yttrat sig genom vägrande af propos. på det nu förevar, memorialet.
Kanhända förestår oss ännu i denna afton en dylik vägran.
För min del tror jag rättast vore alt lägga meni till handling irna; men då Fiih.
Cederström velat att det skulle ogillas, då han uti sin åsigt blifvit understödd af flera talare, och lian dessutom icke plägar gifva med sig, så befarar jag att vi icke komma tili slut förutan en votering.
Det är under förutseende deraf, som jag nu går att äfven yttra min mening.
Första frågan är naturligtvis den, hvad grundlagens hud innehålla.
Vi måste då erinra oss, att vår, olika med Brödrarikets och med de flesta andra länders, icke utsätter något bestämdt minimiantal, som erfordras för alt ett RiksStånds medlemmar skola vara bislulföra.
Man fastställer något sådant icke ens för utsk.ledamöter utom för eli enda fall, så vidt jag kan påminna mig, nemi. för BancoUtsk., då det med R.
Sits rutt beslutar.
Skulle nu den förevar, frågan afgöras enl. analogien med hvad sorn i öfrigt är gällande, så lärer R. o. Ad. finna, alt när grundlagen i afseende på förstärkt StatsUtsk. utsätter huru stort det största antalet af hvarje Stånds medlemmar må vara, men icke bestämmer det minsta antalet, och då man har 3o års praxis för att inom Utsk:n äfvensom inom RiksSt:n ärendena afgöras lika väl då det finnes 4> 5, 6 eller 10 ledamöter, som då der finnas 5 h 6oo, såsom händelsen varit inom detta rum,— huru vill man då begära en annan tydning af grundlagen i afseende på förstärkta Utsk.?
Coust.Utsk. t. ex., hvilket beslutar med R.
St:s rätt, lika väl som förstärkta StatsUtsk., har alltid ansetts behörigt alt besluta, äfven om fulla antalet af dess ledamöter icke varit tillstädes. 2g §:n Riksd.Ordn. stadgar i afseende på delta Utsk.: ”Const.Utsk., som utgöres af 24 ledamöter, tillkommer att i den ordning Reg.F: 11 föreskrifver” etc.
H är finnes icke något minimum af närvar, ledamöter utsatt.
Const.Utsk. har likväl att afgöra ärenden af fullt ut lika stor betydenhet som förstärkta StatsUtsk.
Bland andra uiltighetee af mycken vigt, hvilka detta Utsk. äger, är äfven den, att kunna ställa Konungens rådgifvare, unda till 16 å 17 på en gång, under tilltal inför riks - Den ii Maj. riksrätt.
Sådant kan ske blott 4 ledamöter uro tillstädes.
Jag har till och nied hört, att föga flere varit närvar., då vi^sa åtal blifvit beslutade.
Om det går an för Coust.- Utsk. att fatta beslut, utan alt alla dess ledamöter äro tillstädes, hvarföre skulle man då vilja yrka något mera i afseende på det förstärkta StatsUtsk.?
De ordalag, hvilka 69 §:n Reg.- F:n rör:de delta sednare Utsk. begagnar, äro följande: ”Stanna två Stånd emot två, då skall StatsUtsk. för ökas med så många ledamöter af RiksStm, i vanlig ordning valde, att de blifva trettio af hvarje Stånd.
Detta särskildta Ulsk:s ledamöter röste sedermera samfäldt — hvad ordet samfäldt betyder har redan Hr Nordensköld fullkomligen utredt — med slutna sedlar till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt blott i de frågor, hvarom RiksStm varit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom R.
St:s beslut.
Här finnes intet enda ord, sorn tillkännagifver alt fulltaligbelen skulle vara större, då Utsk. är förstärkt, än då det icke är förstärkt; roen sedan tillkommer ett stadgande, som jag bär skall uppläsa, och hvilket, enligt hvad Gr.
Horn anmärkt, bevisar, att grundlagen antagit gilltighelen af en votering äfven med ett ringare antal än 120 personer.
Det står nemi.: ”Till undvikande af paria vota skei!, vid omröstningen, förr än sedlarne uppräknas, en ibland dem utlagas och förseglad afläggas.
Eelionas, vid de öfrigas uppsummerande, rösterne lika delade, må denna sedel öppnas och gifva utslaget.
När en sedel är borttagen från 120, så återstå naturligtvis 11g.
Dessa kunna omöjligen lika delas.
Om deremot en är borta, så alt antalet blefve 118, då först blir en lika fördelning af röster möjlig.
Fråges nu: huru kan denna underlägsenhet i röstantal uppkomma?
Den uppkommer derigenom att voteringssedlar äro felaktiga eller att personer icke äro tillstädes.
Men om personel' äro frånvar., eller om de äro tillstädes utan alt gå fram och rösta, eller örn de gå fram och lägga dubbla eller märkta sedlar, sådant kommer alldeles på ett ut.
Om den underlägsenhet i röstantal, hvilken af den ena af dessa anledntr kan uppkomma, ej utgör r.ågot gilltigt skäl till en voterings ogillande, så börén sådan icke heller kunna ogillas, då rösternes antal, genom någon af de andra orsakerna, icke uppgår till 120.
Det förhållande, som Frih.
Cederström anmärkt, skulle kunna härflyta deraf, alt man godkände en votering inom förstärkt Utsk., då icke 120 personer varit närvar., nemi. att 4 till 5 personer, ja, att ordföranden ensam afgjorde målen, skulle lika väl kunna inträffa, om aila 120 vore tillstädes, men inlade dubbla sedlar.
Nu påstår man, att då praxis i 3o år varit att man fordrat fulltalighet vid sådana 0111- 25 11. " i> Den ii Maj. röstningar, så borde denna praxis icke heller nu åsodosätlas, •— hvarföre?
Jo, säger en af mina mest aktade vänner, derföre, att i formerna ligger vår säkerhet och för deras skull måste praxis äfven följas.
När man har grundlag ali åberopa, så får man icke hemta stöd från praxis, hvilken, om han strider mot eller afviker från grundlagen, måste afskaffas.
Jag som anser mig tillhöra dem, hvilka försvara det beståndande, jag tror att man just genom vidhållandet af denna praxis sätter grundlagen på spel; ty derigenom utsätter man sig för den orimligheten att aldrig någon omröstning inom förstärkt Utsk. skulle kunna blifva gilltig.
Cederström har väl sagt, att en ledamot, som försummade att inställa sig, skulle derigenom blifva sin riksdagsmannarätt förlustig; men tre gånger kan en ledamot vara borta ulan någon påföljd.
Om således dessa 120 personer vexla örn att förbryta sig, så fordras det 36o förbrytelser innan alla dessa ledamöter hinna att förlora deras riksdagsmannarätt.
Dertill torde åtminstone ett år komma att åtgå.
Vill man åter se ärendena kunna lagligen och i råttan tid afslutas, så måste man vidtaga det sätt, som Grefvarne Horn, von Platen och några andra ledamöter erkänt vara det rätta.
Om 2 Stånd skulle stanna emot 2 i afseende på denna fråga, så ser jag icke att någon annan följd deraf kan uppkomma, än att allt förblif— ver i sitt förra skick, d. v. s., att de förtenta plåtarne skulle komma att draga samma tull som förut.
Deruti kan jag icke inse någon våda.
Jag vet att mången tror, alt privilegier för det ena eller andra Ståndet skulle äfventyras, om man tilläte voteringar inom förstärkta StatsUtsk., utan att alla ledamöterne voro tillstädes.
Denna farhåga är likväl alldeles ogrundad; ty för det första torde R. o. Ad. ihågkomma, att pii vi legi i frågor icke äro af den beskaffenhet att de kunna komma under förstärkt StatsUtsk:s omröstning, åtminstone icke utan någon särdeles advocatur.
För det andra torde man erinra sig, att hvarje Stånd har sitt veto uti frågor om privilegier, och slutligen att sådana icke kunna förändras eller afskaffas utan Konungens nåd. samtycke.
Konungen är, till följe af sin upphöjda ställning i samhället, den som oväldigast kan bedomina om någons rätt skulle blifva för nära trädd.
Konungens eget väl är äfven så oskiljaktigt från hela landets, att man svårligen kan förutsätta det Han skulle tillåta något stort intresses förnärmande.
Jag tror således, att i detta afseende är ali möjlig trygghet iakttagen.
Men jag frågar eder, mine herrar! på samvetet, hvar finnes denna trygghet, om målens afgörande komme alt bero af en enda riksdagsmans godtfinnande, hvilken, ledd af egennytta eller parti-yror, skulle, efter slutadt riksdagsmannakall, draga sig undan till någon vrå af Riket, likgiltig för hvad som händer och strafflös för sina åtgärder?
Jag slutar med hvad jag började.
Jag beklagar att denna fråga tvingat sig på RiksSttn; men då hon en gång Den ii Maj.
■ 15 liar kommit öfver oss, så få vi ej blunda för framtiden, ulan måste gå honom till mötes på det säll, som närmast öfverensstämmer med grundlagens bokstafliga ordalydelse.
Om ledamölerne inom det förstärkta Utsk. veta att målen kunna afgöras äfven om de icke alla äro tillstädes, så lära de blifva angelägnare än hittills alt inställa sig, då någon vigtig fråga förekommer.
Är frågan åter likgilltig, så kan del också komma på ett ut om antalet af ledamöter är större eller mindre.
Jag tillstyrker att R. o. Ad. ville göra med detta mern. likasom med alla öfriga berättelser om voteringar inom förstärkt StatslJtsk. — lägga det till handlingarna.
Då formen här är sak och formen så fullständigt blifvit utvecklad af den sista värda talaren, att jag i detta hänseende har intet att tillägga, så är det nu endast med några ord som jag vill yttra mig.
En grundlag må vara sammansatt med det största förutseende, den största varsamhet och den största vishet, så är likväl allt detta icke tillräckligt för att densamma skall blifva efterlefvad, om icke hos dem, som skola lyda den, finnes den anda, som både kanner dess bud och sin pligt att ställa sig desamma till efterrättelse.
Om icke de personer, hvilka mottagit det ärofulla kallet att vara sitt lands representanter, känna sin skyldighet att gå lagens bud till mötes för att göra deras efterlefnad möjlig och icke för att göra den omöjlig, så kommer man snart på den bana, der endast våldet kan göra sig gällande, man träder in på revolutionens bana.
Det vore visserligen önskligt, att Ståndens samtliga ombud måtte finnas tillstädes då sådana vigtiga frågor afgöras, som der 2 Stånd stanna emot 2, och, förmodligen emedan man insåg denna vigt, har aldrig förr än nu eli motsatt förhållande inträffat; men när så blifvcr händelsen alt icke alla ledamöter inom ett förstärkt Utsk. inställa sig, så är det likväl bättre äfven att en minoritet kommer att afgöra inom ett sådant Utsk., än alt man skulle underkasta sig Polens lagstiftning, der det blott behöfdes att en enda ledamot uleblef, för att tillintetgöra en hel riksdags beslut.
Jag förenar mig för öfrigt helt och hållet med Hr von Hartmansdorff.
Jag instämmer fullkomligen med Hr von Hartmansdorff deruti, alt det är beklagligt att denna fråga uppkommit; men hvem är det som vi derför hafalt tacka?
det är, om man skall tro reservanterne, Hr ordföranden i det förstärkta SlatsUtsk.
Frågan är en of de kinkigaste, som någonsin kunna förekomma; den handlar om huru vara former skola förstås.
Jag tager mig friheten fästa herrarnes uppmärksamhet på 83 §:n Reg.F:n, som Den ii Maj. siiger: ”Ej mfi någon för framtiden gällande förklaring af grundlagarna stadgas, utan på det sätt som enligt föreg:de tvänne §§ vid ändringar i dem iakttagas bör.
Efter deras ordalydelse skola de i hvarje särskildt fall tillämpas.”
De 2:ne föregide §§:ne omtala att frågor om ändringar i grundlagen skola i Const.Utsk. väckas.
Det är således klart, att icke Stånden hafva rätt att ingå i förklaring af grundlagen.
Uti nu förevar, fall har Hr Printzensköld ansett, att, derföre att ett annat Stånd vidtagit en åtgärd, som han å »in sida finner grundlagsvidrig, då nemi. detta Stånd förklarat sig icke vilja ingå i votering inom förstärkt StatsUtsk,, såvida det icke finge vissa fordringar uppfyllda, så skulle man nu tolka den Gg §:n Reg.F:n på så sätt, alt en votering kan äga rum, om äfven icke ledamöternes antal vore fulltaligt; men jag tager mig friheten hemställa, hvart det skulle taga vägen, om också vi skulle tillåta oss en frikallelse från att följa grundlagen, emedan ett annat Stånd så gjort.
Det liar, såsom jag påminner mig, flera gånger varit händelsen, att icke alla iedamöterne inom ett förstärkt Utsk. infunnit sig; men ordföranden har dä alltid ansett nödigt antingen att uppskjuta sammankomsten eller att vänta med voteringarna tilldess de återstående Iedamöterne kommit tillstädes.
! grundlagen finnas många stadgande)] utom den 69 §:n Reg.Ftn, hvilka lägga i några få personers liand makten att hindra all öfverläggning och beslut.
Sådant är t. ex. det stadgande, som berättigar Konungen alt tillsätta talmän och vice talmän för 2;ne af de ofrälse Stånden.
Om det nu skulle behaga dessa talmän alt ej sammankalla sina respecl.
Stånd, så blefve ju all öfverläggning inom de begge Stånden omöjlig.
Sådant vore val revolutionärt handladt; men att stifta lagar emot revolutionära åtgärder, det anser jag vara rent af omöjligt.
Det är af största vigt, gtt vi måtte bibehålla våra former, och jag tror att isynnerhet detta Stånd mäste taga sig lill vara från all gifva exempel af deras öfverflödande.
Hr Westfelt:
Inom det förstärkta StatsUtsk. tog jag mig friheten att till Hr Grefven och ordföranden framställa den önskan, att omvotering måtte ske, emedan jag icke kunde anse den anställda gilltig.
Jag beklagar att Hr ordföranden icke hade den godheten att efterkomma min begäran.
Jag var icke ensam derom, utan min önskan delades säkerligen af |-:delar af Uisk:s ledamöter.
Hade sådant skett, så skulle vi sluppit denna obehagliga discussion.
Jag kan icke tillbakahålla den tanke, att det är Gr.
Horn, som vi hafva att lacka, att denna fråga kommit hit.
Jag har inom det förstärkta Utsk. förenat mig uti Hr Hadings reservation och får nu anhålla att instämma uti hvad Frihlne Gederström och Tersmeden här anfört.
För öfrigt kan jag icke underlåta alt till Hr Frih. o, Den ii Maj. »'7 Landtm, hembära min tacksamhet för den tillrättavisning lii- Frih. o. Landtm, gifvit en vard ledamot för hans yttrande mot en ledamot af ett annat Stånd, och tillika anser jag mig pligtig att reservera mig mot det sätt att yttra sig, som den värde ledamoten här iakttagit.
Jag tror att man bör hafva lika aktning för en annans ord, som man begär och har rätt att fordra för sina egna.
Sednast hafva tvänne ledamöter af Ståndet yttrat, att det vore mig såsom ordförande uti det förstärkta SlatsUtsk., som man hade att tacka derför att denna fråga kommit hit.
Jag ber de värda ledamöterna erinra sig, att hvad mig beträffar, så har jag verkligen sökt att undandraga Ståndet öfverläggningen härom, emedan jag genast från början af denna discussion förklarade att Ståndet icke borde ingå i någon tolkning af grundlagen.
Inom Utsk. förklarade jag min bestämda mening, att voteringen vore gilltig, och jag skulle ganska illa hafva motsvarat det förtroende R. o. Ad. åt mig behagat uppdraga, då det valde mig till ledamot af StalsUtsk., der jag till följd af min nummer blef nödsakad att emottaga ordförandeplatsen, om jag handlat så fegt och så vekt, som den siste talaren önskat, nemi. att jag skulle låtit voteringen gå om, ehuru jag så bestämdt förklarat att jag ansåg den laglig.
Man har här yrkat, ali R. o. Ad., af undseende för ett annat RiksStånd, skulle tillåta ett afsteg från hvad det sjelft ansåg för det rulla.
Under andra förhållanden skulle också måhända jag tillstyrka något sådant; men under närvar, omständigheter, då ett dylikt medgifvande möjligen kunde uttydas såsom feghet, önskar jag att R. o. Ad. icke måtte lyssna till några ljud härutom, som skulle häntyda derpå att vi skulle hafva att vänta några revolutionära rörelser.
Hr Frih. o. Landtm, har redan antydt de värda talare, som börjat vidröra detta ämne, att det icke vore af' beskaffenhet att här komma under öfverläggning.
Jag skall veta att ställa mig denna Hr Frih. och Landtnäs uppmaning till efterrättelse och afhålla mig från att vidare ingå derpå.
Jag anser emedlertid, att R. o. Ad. bör handla så, att det bibehåller sin aktning inför nationen, om det än icke skulle lyckas alt vinna bifall af ett eller annat RiksStånd.
Man har här talat om praxis, och sagt att densamma skulle strida emot det sätt alt tillämpa grundlagen, som jag och åtskillige andre ledamöter ansett såsom riktigt.
Så vidt jag vet har praxis aldrig varit annan än den, att förstärkta Statsötsk. skulle illgöras af Jo ledamöter från hvarje Stånd innan del kunde träda i verksamhet.
Denna praxis har jag ansett mig böra iakttaga, dels derföre alt den är en praxis och dels derföre att jag anser densamma väl grundad; men deraf följer icke, alt, sedan Utsk. är organiseradt, dess verksamhet, derföre alt en ledamot aflägsnar sig, måste upphöra. D c n u
Det är just delta förklarande, som jag inom det förstärkta StatsUtsk. afgifvit och sorn jag nu här förnyar, nemi. att jag anser min pligt som ordförande inom detta Utsk. bjuda, det jag tillser att det förstärkta StatsUtsk. organiseras sotn vederbör, d. v. s. att 3o ledamöter af hvarje Stånd aro närvar. innan Ulsk. sätter sig i verksamhet; men jag får tillika förklara, att jag icke kan befatta mig med att efterse, huruvida en eller annan af desse ledamöter qvarsitta på sin bänk, gå fram till bordet och aflemna en blank, en sönderrifven eller en dubbel voterts-sedel.
Jag tror mig således icke bafva brutit emot någon praxis, då jag förklarat en votering för gilltig, ehuru icke mera än i ig personer deruti deltagit, då likväl alla ledamöterne varit närvar, när Utsk. samlades.
Jag får för min del fortfara att yrka, det R. o. Ad. icke måtte ingå i någon grundlagsförklaring, hvilket skedde, om R. o. Ad. skulle förkasta den ifrågavar. voteringen; och på det R. o. Ad. icke af den tillfällighet, att en röst vid denna votering fattats, mätte låta föranleda sig att förklara densamma ogiIIlig, vill jag för Ståndet anföra, att äfven en gång förut en votering inom det förstärkta StatsUtsk. försiggått, deruti verkligen icke mera än iig personer deltagit.
Denna votering har likväl blifvit godkänd utaf alla fyra RiksSUn, och jag tror således att det skulle stå ganska illa tillsammans med detta godkännande, om R. o. Ad. nu skulle förkasta en votering af den orsak, som en gång förut icke föranledt något afseende.
Jag tror att äfven denna omständighet bör inverka något på R. o. Ad:s beslut.
Det var egentligen med anledn. af Frih. Cederströms påstående, att i grundlagen funnes ansvar utsatt för de ledamöter, hvilka icke skulle inställa sig vid de förstärkta Utsk:ns sammanträden, och alt ett sådant ansvar borde vara tillräckligt för att förmå dessa ledamöter att fullgöra sin pligt, som jag begärde ordet.
Hr von Hartmansdorff har sedan dess visserligen till besvarande upptagit detta påslående och yttrat, att då en ledamot utan ansvarspåföljd kunde vara borta tre gånger i svile, så skulle, innan alla de 120 ledamöterne genom ett dylikt förfarande hunnit förlora sin riksdagsmannarätt, åtgå 36o gånger, och således ett helt år troligen komma att förlöpa, innan någon votering inom ett förstärkt Utsk. skulle kunna lill väga bi' i rigas.
Jag går ännu längre och påstår, alt man i evighet aldrig skulle få någon votering, om man ville anse att en enda ledamots uteblifvande gjorde all votering omöjlig; ty om man antager att ledamöterne skulle vilja sätta sig tillsammans för att hindra votering, och något sådant torde kanske icke vara så långt borta, så behöfdes det blott alt de alternerade med hvarandra att en och en i sender afhålla sig från det förstärkta Utsk:s sammanträden, utan att något ansvar derför Den ii M a j. "9 skulle drabba dem, endast de hade den försigtigheten alt aldrig vara borta mera än 2 gånger efter hvarandra.
I atiledn. af hvad Frih.
Sprengtporten yrkat, eller att saken matte af Ståndet lemnäs oafgjord, samt att Exped.- Utsk., sedan prot.utdr. från det förstärkta StatsUtsk. rörtde detta ämne kommit Exped.Ulsk. tillhanda, skulle äga alt i det afgifvande skrifvelselörslaget upptaga R.
St:s beslut efter Ulsk:s uppfattning deraf, får jag förklara, alt, såvida Exped.Utsk. komme ull dela samma åsigt, som jag hyser, så lärer bemälte Utsk. olvifvelaktigt i förslaget lill den und. skrifvelsen upptaga såsom R.
St:s beslut, så väl resultatet af den nu öfverklagade voteringen, som af hvarje annan votering inom förstärkt Utsk., der ledamöternes antal icke uppgått till r2o; men jag tror icke att Exped.Utsk. skulle anse sig skyldigt att ingå i något slags bedöinmande af frågan, oell någon utväg att tvinga Utsk. atti det fallet yttra hvarken det ena eller det andra tror jag icke (innes.
Slutligen och då tväune ledamöter bär förklarat, att det vore Gr.
Horn, sorn vi hade att tacka, att denna fråga blifvit väckt, så får jag förklara, att jag verkligen uppriktigt tackar Gr.
Horn derför, att han icke af de ledamöter inom det förstärkta StatsUtsk., hvilka protesterat emot bans förfarande, låtit öfvertala sig att begå en olaglighet.
Jag fortsätter mitt yrkande, alt voteringen måtte anses gilltig.
Jag bar begärt ordet i anledn. af Frih. Sprengtporten yttrande, att man borde öfverlemna åt Exped.Utsk. att bestämma hvad som i den nu förevar, frågan borde anses såsom R.
Det är då klart att ett af de två skulle inträffa, antingen att Exped.Utsk. uppförde tullen på de förtenla plåtarna till 16 sk. eller att all tull derå borttogs; ty jag vet icke af hvilken § i grundlagen man skulle vilja draga den tillämpning, att tullen på de förlenta plåtarna förblefve sådan den enligt förra tulltaxan liar varit, på sätt Hr von Hartmansdorff påstått.
Herrarne torde erinra sig, att då uti bevilln.frågor 2 Stånd stanna emot 2, eller 3 Stånd fatta olika beslut mot det 4:<fe> sä måste absolut sådana frågor slitas genom votering i förstärkt Statsutskott.
Då nu 2tne Stånd hafva underkänt den votering sorn skett, så vill jag fråga luiru man skulle komma lill något slut i saken, i händelse de andra 2 Stånden godkände densamma; kanske derigenom att förstärkta SlatsUtsk. uppställde voter:s-propos:r 0111 huruvida voteringen borde förnyas eller icke? men sådant får icke ske; ty grundlagen förbjuder bestämdt alt framställa propos. om eller att votera öfver huruvida votering skall ske.
Man har äfven sagt, att det icke tillkomme Stånden att ingå i tolkning af grundlagen, utan att sådant tillhörde Const.Utskottet.
Det är gifvet alt, såvida man vill hafva någon sådan ändring af grundlagen, att den för fram - 130 Den ii Maj. tiden skulle tillåta votering der icke fulla antalet af ledamöter uti ett förstärkt Ulsk. varit tillstädes, såvida man vill hafva en sådan förändring eller förklaring, säger jag, så är det onekligen Coust.Utsk., som derom bör inkomma med förslag; men livad den nu förevarande frågan beträffar, så kan den icke under någon form komma under Coust.Utsk:s handläggning annorlunda, un till följd af vägrad propos. från Talmännens sida, och af Ståndet fortsatt yrkande derpå.
Således måste i alla fall denna fråga ytterst komma att afgöras af Stånden, och jag fortsätter mitt yrkande att R. o. Ad. måtte lagga förstärkta StatsUtsk:s mern. lill handlingarna, med undantag af hvad som rörer voteringen öfver den i5g punkten.
Visserligen har Frih.
Cederström rätt deruti, att det var en irring af Hr von Hartmansdorff, då lian ansåg att den förra tullen på de förtenta plåtarna skulle komma alt qvarstå, så framt derigenom alt två Stånd stannade emot två, i fråga om voteringens gilltighet, förstärkta StatsUlsk:s beslut i sjelfva saken blefve en nullitet.
Jag tror icke att så kan få tillgå, utan att R.
St. ovillkorligen mäste fatta ett beslut i sjelfva saken på ett eller annat sätt.
Vid delta tillfälle är det i alla fall af mindre vigt, hvilken tullbestämmelse som kan komma ali fastställas, emedan i värsta fallet den utvägen återstår för K.
M. alt bevilja tullfrihet vid utförsel af de förtenta plåtarna; men jag liar egentligen begärt ordet för att till prof. anmäla min protest emot det i min tanke både obehöriga och olämpliga uti den apostrofering, som man bär tillåtit sig mot en namngifven person och ledamot af det förstärkta StatsUlskottet.
Sådana personliga anfall äro alltid oriktiga; men helt annat är att afgifva sina omdömen uti sak.
Hr von Hartmansdorff har för öfrigt så tydligt och fullständigt utvecklat, att det icke vore grundlagens lydelse eller mening att ovillkorligen 120 personer skola vara närvarande, för att kunna rösta inom förstärkt StatsUtsk., att jag i detta fall har intet att tillägga, och då Gr.
Horn såsom ordförande inom det förstärkta StatsUtsk. äfven delade denna åsigt, så ägde han icke rätt att låta voteringen gå tillbaka, om också -Jdelar af Utskts ledamöter derom anmodat honom.
Hr Nordensköld: