Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Missledande är äfven att Hr von Troil uti sin jemförelsetahell upptagit att behållningen för eleverna uppgår till 7,200 rdr.
Katta förhållandet är att hvarje elev betalar 600 rdr; men, ehuru utgiften för hvarje sådan elevs kosthåll icke upgår till mycket öfver 300 rdr, tillkomma dock en mängd andra utgifter för deras underhåll, såsom kläder, sjukvård, uppassning, eldning, lysning m. m.
Om alla dessa omkoslnader sammanräknas med den for undervisningen sig belöpande afgift, blir behållningen på förutnämnde 600 rdr knapt någon.
På så sätt hafva af Hr von Troil 11,700 rdr blifvit uppförda till fördel för Ultuna, utan att likväl kunna för ändamålet påräknas.
Det är dock ingalunda min mening att slå mig till riddare för Ultuna på Alnarps bekostnad.
Båda dessa institutioner hafva ett enda, gemensamt mål att sträfva för; och då Hr von Troil, såsom ordförande i styrelsen för Alnarps institut, vitsordat det jemväl af Civil-Ministern intygade förhållande, att
Alnarp har behof af ett föhöjdt anslag, vill jag äfven för min del instämma uti af Gr.
Mörner nu gjorda yrkande.
En afgjord sak är, att Alnarps institut haft stora svårigheter att bekämpa, och en särskild anledning dertill har varit det stora arrende, som detta institut betalar. 1861 års revisorer hafva förklarat, att det förra arrendet af 1,000 tunnor säd vore ganska tillräckligt; hvadan en tillökning af ytterligare 200 tunnor icke kan blifva annat än högst kän bar.
Att, efter utbetalning af ett sådant arrende, någon behållning icke blir att påräkna, kan man således taga för afgjordt.
Afven jag förenar mig uti den af Gr.
Mörner gjorda framställning.
Då frågan om bildandet af ett landt bruksinstitut vid Alnarp förevar vid 1856—1858 årens riksdag, yttrade jag mig mycket ifrigt emot samma förslags genomförande; och då jag äfven då såsom ledamot tillhörde Stats-Utsk:t, Den 3 Juni f. m. 11 är jag i tillfälle att meddela, att den åsigten, sorn var mot samma institut, då var den utan allt tvifvel i samma Utsk. rådande.
Man ansåg nemi. derstädes att denna, såsom en reservant uttrycker sig, »lofvande inrättning» skulle åtminstone i ett fall motsvara de derå fästade förhoppningar, det nemi. att blifva ofantligt dvr; och detta liar äfven framtiden utvisat.
Sådan var opinionen inom Utsk:t, då Betänk:t i frågan först afgafs; men samma Betänk, biel' af alla fyra Stånden återremitterad!, sedan den meningen, att ett institut vid Alnarp hurde anläggas, hos R.
Sl:r gjort sig gällande.
Vid frågans förnyade behandling i Utslct, höll man dock der före, alt åtskilliga besparingar i kostnadsförslaget borde kunna vidtagas.
Man ansåg nemi. att samma förslag uppinge, bland annat, en allt. för stor mängd af vaktmästare och betjentgossar och i allmänhet lör mycket löner.
1 öfverensstämmelse dermed farin man sig ock böra göra åtskilliga inskränkningar i anslaget.
Hvad jag dock medgifver är, alt den af Gr.
Mörner påpekade omständighet, eller att institutet i denna stund bar stora skulder att betala, i Utsk:t icke blilvit tillräckligt uppmärksammad.
Berörde omständighet är dock af ganska stor vigt, isynnerhet sorn denna skuld blifvit upptagen uti styrelsens namn, — en styrelse, hvilken dock obestridligen användt mycken omtanka för institutets framåtgående.
Med särskildt läsladt afseende å ifrågavrde skuld, instämmer jag således med de ledamöter, hvilka hemställt att det ifråga vide anslaget måtte höjas från 6,000 till 12,000 rdr.
Uti Utsk:ts i denna fråga förekommande motivering omnämnes icke förhållandet med skulden.
Det skulle dock kanske vara i sin ordning, att man uti beslutet gjorde det tillägg, att ifrågavarande extra anslag jemväl skulle användas till skiddens betalande.
Hr L agerstråle:
Att det af Gr.
Mörner nu föreslagna tillägg må intagas i R.
Stms underdåniga skrifvelse i ämnet, anser äfven jag icke vara olämpligt.
Utan att emedlertid uppställas såsom vilkor för anslagets begagnande, torde tillägget i motiveringen för anslagets beviljande få ingå.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. och Landtm., att hvad beträffade det slut, hvartill Utsk:t i förevarande mom. kommit, något annat yrkande icke afgilvits, än att Utsk:ts hemställan måtte bifallas med den förändring, att anslagssumman höjdes till 36,000 rdr, att under nästa statsregleringsperiod med en tredjedel årligen, eller 12,000 rdr, från Riksgäldskontoret utbetalas; hvarförutan särskildt yrkande blifvit frainstäldt derom, att R. o. Ad. skulle förklara att uti R.
Stms underdåniga skrifvelse i ämnet borde inflyta, att med det ifråga - 12 Den 3 Juni f. m. varande extra anslagets beviljande jemväl afsåges beredande af utväg lör Alnarps landtbruksinstitut alt gälda den skuld, hvari detsamma häftade; oell komme, vid sådant förhållande, sjelfva tillstyrkandet och nyssberörde yrkande att göras till föremål för särskilda propos:r.
Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades flera nej jemte ett eller annat ja, och derefter propos. på bifall till samma hemställan med ofvannämnde förändring, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Propos. på bifall till förrherörde särskildta yrkande blef derefter framställd och med ja besvarad.
Mom. e. Utsk:ts hemställan bifölls. 20:de—28:de punkterna.
Utskits hemställanden biföllos. 29:de punkten.
Det i denna punkt tillstyrkta anslag skulle utgå för en alldeles ny befattning, och är tillkommet på förslag af en enskild motionär.
Förslaget kan således icke hafva erhållit den pröfning, som inrättandet af en ny befattning torde fordra.
Mig synes således, att det är på temligen lösa grunder, som beviljandet af detta anslag blifvit tillstyrkt.
Om behofvet af en sådan trädgårdsingenjör är oafvisligt, tror jag att Trädgårdsföreningens Direktion och Landtbruks-akademien nog komma att påyrka en sådan persons anställning; men för närvarande anhåller jag om alslag å Utslr.ts förevarande hemställan.
Fruktträdsodlingen har på sednare tider obestrid igen ådragit sig uppmärksamhet här i landet; men har dock, detta oaktadt, icke tagit några större steg framåt.
Lust att plantera finnes visserligen, men man vårdar ej sina trädgårdar rätt.
Med anledning häraf har ock Ulsk:t ansett nyttigt att bispringa denna del af landtbruket; och detta med så mycket större skäl, som det egentliga landtbruket väl torde kunna fordra att blifva något understödt af sina binäringar.
Ett ytterligare skäl för bifall till den nu löredragne punkten hemtar jag uti den föreskrift, som redan tillförene blifvit utfärdad, att undervisning i träd - Den 3 Juni f. m. 13 gårdsskötsel skall vid våra folkskolor meddelas.
Allmänheten har nemi. visat sig ega så myeket intresse för denna undervisning, att billigheten synes fordra, att man för densamma underlättar ernåendet al trädgårdsskötselns fördelar, hvilka till stor del bestå uti en rätt handhafd Iruktträdsodling.
Jag hör visserligen i allmänhet icke till deras antal, som gerna bifalla auslag till nya tjenster, hvilka icke äro af K.
M:t föreslagna; men har dock i afseende på den nu föreslagna punkten biträdt IJtsk:ts förslag.
Om intresset för fruktträdsodlingen vittnar den mängd af trädskolor, hvilka äro atdagda i de liesta län och som flitigt anlitas af den mindre jordbrukaren.
Min åsigt är, att denna odling bör så mycket som möjligt uppmuntras, enär densamma utgör ett ganska vigtigt bihang till landtbruket i allmänhet; och då det är fråga om ett så litet belopp som 2,000 rdr, anser jag alt, oaktadt ärendet hvarken blifvit understaIdt landlbruks-akademiens pröfning, eller grundar sig på någon K.
M:ts Propos. i ämnet, R. o. Ad. likväl bör lemna sitt bifall till förevarande framställning.
Jag för min del underkän ner visst icke trädgårdsskötselns vigt och anser således att denna odling bör befrämjas; men jag tror, alt hushållssällskaperna böra taga sig af den saken, så att staten kan undgå att dermed taga någon befattning eller alt derför bevilja anslag.
Genom att inblanda staten uti dylika företag, skall man ovilkorligen vänja kommunerna till att undandraga sig sådana omsorger.
Jag förenar mig följaktligen uti anhållan om alslag å punkten.
Frih, Stjernstedt, Joli. Wilhelm:
Behofvet af en all män ledning öfver hela riket rörande sättet alt bedrifva trädgårdsskötsel torde vara temligen kändt och erkändt.
Platen till stöd för förslaget anfört, eller att folkskolorna hafva af nöden att erhålla råd och upplysningar i ämnet, synes mig vara särdeles vigtigt.
Sedan en trädgårdsingenjör börjat resa omkring i landet, skola efter min öfvertygelse talrika reqvisitioner ingå att få anlita honom; och detta såväl ifrån enskilde som från allmänna inrättningar, såsom folkskolor m. m.
Jag tillstyrker således bifall till hvad Utsk:t föreslagit.
Det nu framställda skälet om folkskolornas behof af den här ifrågavarande trädgårdsingeniören torde vid första påseendet, som man säger, låta höra sig; men vill man närmare undersöka förhållandet i berörde hänseende, tror jag att man skall finna, att delta skäl icke bör läggas till grund för frågans afgörande.
Vid dessa skolor lärer väl nemi. icke kunna ifrågakomma så stora och dyrbara anläggningar, att någon särskild ingeniör 14 Den 3 Jani f. m. der behöfver anställas.
Efter min uppfattning af undervisningen i detta ämne uti folkskolorna, kan densamma endast komma att omfatta trädgårdsskötselns första grunder.
Någon särskild ingeniör behöfver man väl icke för att lära ungdomen att sälta några krusbärsbuskar eller att plantera ärter och kål m. m. dylikt.
En vanlig trädgårdsdräng tror jag uti så fall kunna bibringa lärjungarne den undervisning, som lör ändamålet torde vara af nöden.
Jag vill icke förneka att en sådan ingeniör, som blifvit föreslagen att vinna anställning, skulle, ehuru icke behöflig för de smärre trädgårdarne, dock kunna blifva ganska nyttig för de större, hvilkas iordningsslällande fordra vidsträcktare insister, än som falla på vanliga trädgårdsmästaies lott; men man bör väl hoppas, att, i den man vår Svenska trädgårdsförening lår fortsätta siri verksamhet, skall man kunna derifrån erhålla personer, hvilka äfven för utförande af dylika arbeten äro fullt skicklige.
Ett oundgängligt vilkor för möjligheten derutaf, att en sådan trädgårdsingenjör skall medföra någon nytta, är att han i fråga om den godtgörelse, som han skall ega att af reqvirenterne bekomma, ställes uti paritet med landtbruksingeniörerne, d. v. s. att skjutsersätlning och dagtraktamente under resan bekostas af slaten, och endast arlvodet under lörrättningsdagarne betalas af reqvirenterne.
Skola nemi. reqvirenterne sjelfva bestrida hela kostnaden, befarar jag att trädgårdsingeniören blir litet eller intet tilli— tad. l ill stöd derfiir lår jag anföra, att då K.
M:t för några år tillbaka lemnade reseunderstöd till en person, som skulle hos pastor Dzierzon i Schlesien inhemta kännedom om dennes biskötningsmethod, och dervid fästade det vilkor att den omnämnde personen skulle under två års tid efter sin återkomst vara till tjenst lör dem, som ville honom anlita, dock med vilkor ytterligare, att reqvirenterne sjelfva skulle betala resekostnaden och dagtraktamente under förrättningen; så inträffade, att den ifrågavarande personen icke hiel' reqvirerad hvarken af något hushållningssällskap eller af någon enda enskild person, och detta oaktadt
Landlbruks-akademien genom särskilda tillkännagifvanden fästat uppmärksamheten på det tillfälle, som sålunda blifvit beredt att erhålla denna persons biträde.
I följd häraf är jag temligen förvissad om, alt derest man icke för allmänheten underlättar anlitandet af trädgårds-ingeniören, derigenom att kostnaden för hans resor bestridas af staten, kommer den ifrågavarande platsen att blifva endast och allenast en pensionsplats.
Jag är väsendtligen förekommen af den siste talaren; och anser att om man skall åtgöra något i denna väg, måste man göra det med något mer besked, än här är föreslaaet.
Såvida man nemi. vill, att en sådan ingeniör skall komma att utsträcka sin verksamhet utom den trakt, som närmast omgifver hans hem, tror jag att det är nödigt att, på sätt Gr. Mör - Dea 3 Jani f. m. 15 ner yrkat, staten jemväl utbetalar resekostnaden; och detta på samma vilkor som för landtbruksingeniörerna.
I afseende å sjelfva saken, anser jag det ock vara af högsta vigt, alt till trädgårdsskötselns och isynnerhet fruktträdsodlingens befrämjande, några verksamma mått och steg tagas, ja! kanske till oell med ännu verksammare än bär blifvit löreslaget.
Min tro och mitt hopp är, att den dag icke skall vara aflägsen, då man i de flesta län finner särskilda länsträdgårdsmästare anställda, hvilka ega en mer speciel kännedom uti olika ortlörhållanden och derför mera kunna gagna.
För det fall således att R. o. Ad. finnér sig hugad bevilja detta anslag, bör sådant ske med det af Gr.
Mörner föreslagna vilkor.
Den ifrågavarande personen korinne nemi. att, i följd deraf, blifva mycket mer anlitad; och på så sätt skulle åtskilliga trädgårdsegare i alla delar af landet vinna upplysning om den ekonomiska fördel, som för deni stöde att vinna genom de af honom inhemtade råd och upplysningar.
Hvad man framför allt bör afse vid ordnandet af vår trädgårdsskötsel, är att den kan ställas så att den blir lönande, och att ilen icke, såsom nu, blir en kräfta för landtbruket.
Vid en efter en mer omfattande plan antingen vid något större landtbruksinstitut eller af trädgårdsföreningen anlagd trädgård borde man på ett ställe blifva satt uti tillfälle, att såväl få säkra och namngifna fruktsorter, sorn att erhålla skickliga trädgårdsmästare bildade.
Trädgårdsskötseln har på sednare tider verkligen erhållit en så stor utsträckning, att en trädgårdsmästare icke kan vara hemmastadd uti alla de till yrket hörande grenar.
Hvad som f. n. minst behöfves för vårt land är skötare af drifhus — en dyr lyx.
Sådane får man dock lättast.
Föga lönande är nu köksväxters odling ; de äro undanträngda af potatis, rofvor och kål på åkerfälten, men träd-odlingen låter deremot med särdeles lördel lämpa sig etter våra klimatiska förhållanden.
Svårigheten att finna personer, som ega någon närmare kännedom om sistnämnde odling, torde likväl lör en livar vara temligen bekant.
I betraktande häraf anser älven jag, alt, ifall något uti denna sak skall åtgöras, bör det ske med det af Gr.
Mörner föreslagna vilkor; ty derförutan tror äfven jag, att man endast skapar en pensionsplats.
Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet Bredberg, hvilken öfverlemnade två K.
Då man talat om den nytta, som folkskolorna skulle kunna hafva af dessa ingeniörer, kunde väl ingens mening vara att man, på sätt Gr.
Mörner förutsatt, skulle af dem lära sig plantera ärter och kål; utan hvad man dermed afsett bar väl varit, att dymedelst sprida håg i riket för trädgårdsskötseln.
Hvad resekostnaden beträffar, medgifver jag visserligen att dess bestridande skulle kunna blifva betungande för 16
Den 3 Jani f. ra. mindre kommuner, men jag tager för gifvet, att landstingen komma att anlita en sådan person samt bekosta åtminstone de större reseutgifterna.
Hr v. Koch har visserligen lörordat, alt staten skulle bekosta denna rese- och dagtraktamentskoslnad.
Detta förslag kan deremot jag icke finna vara lämpligt, och tror att anordningen derigenom skulle blifva dyrare än om landstingen bekostade de stora resorna och den enskilde de mindre och särskilda afvägarne.
Jag skulle icke ännu en gång i denna fråga hafva uppträdt, om man icke här i allmänhet synts gilla sjelfva saken, ehuru man varit villrådig rörande det ändamålsenligaste sältet lör dess ordnande.
Till en förmedling af de i afseende å sättet skiljaktiga meningarne vill jag föreslå, att slaten utbetalar den ifrågavarande lönen af 2,000 rdr, samt att kommunerna bestrida rese- och traktamentskostnaderna, och slutligen att de enskilde gifva ersättning för den tid, som ingeniörerne äro på stället.
Genom en sådan förmedling eller fördelning synes mig alla billiga anspråk i detta hänseende hafva blifvit tillfredsställda; och anhåller jag derföre fortfarande om bifall till Utsk:ts framställning.
Jag erkänner villigt behofvet af en förbättrad trädgårdsskötsel; men en annan fråga är, huruvida alla behof, som här i landet förefinnas, böra fyllas genom statens mellankomst. R.
St:r hafva nemi. redan lemnat åt hushållningssällskapen ganska rikliga medel genom att tilldela dem en del af bränvinsförsäljningsafgiften.
Detta har ock satt samma sällskaper i tillfälle att vidtaga flera för landet ganska nyttiga åtgärder.
Sålunda eger jag jemväl kännedom derom, alt just en förbättrad trädgårdsskötsel utgjort föremål lör samma sällskapers öfverläggningar.
Att fortfarande låta dessa sällskaper handhafva omsorgen om denna fråga, synes mig derför vara en väg, från hvilken man icke bör afvika.
Intresset för trädgårdsskötseln visar sig öfverallt här i landet; men — jag upprepar det — statens ständiga mellankomst och hjelp har tillförene allt för ofta blifvit anlitad, och utsträcker man iletta förfaringssätt ännu längre, befarar jag, att man i en framtid skall komma att bittert nog tå ångra sig.
Så beviljar man t. ex. vid denna riksdag anslag lör en trädgårdsingenjör, men denne ende befinnes sedermera icke vara för ändamålet tillräcklig, utan vid nästa riksdag begäres anslag för flere sådana ingeniörer; och så småningom skall på detta sätt denna titel uppgå till en ganska stor utgift för staten, —ett förhållande, som hastigt nog inträder, då staten åtager sig att fylla sådana behof eller erkänner sig hafva dylika skyldigheter.
Slutligen och för det fall något anslag för detta ändamål skall beviljas, torde väl icke vara skäl att gifva trädgårdsingeniörerna slörre aflöning än landtbruksingeniörerna, hvilkas aflöning är 1,500 rdr.
Hr Den 3 Juni f. ra. 17 Hr von Koch:
Mod anledning af Gr. v. Platons sodnnste yttrande skulle ja" vilja föreslå, att man i detta fall går 011 medelväg; och får, till förekommande af de utaf Gr.
Mörner påpekade olägenheter, hemställa, att den nu föredragna punkten bifalles med den lörändrins, att å dess näst sista rad efter ordet »biträde» insattes följande ord: »eller af länens hushållningssällskaper».
Om dessa. sålunda anlitade personers bemödanden visade goda följder, uppnådde man det mål. lill hvilket man slräfvar, eller att länen anställde sina egna ingeniörer.
TIr von Ehrenheim:
Mörner uttalade åsigt, att den ilrågavnle triidgårdsingeniören icke kommer alt mycket anlitas, fiir såvida rese- och traktamentskostnaden skall af enskilda personer bekostas, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt samma kostnad, om den skall af staten utbetalas, säkerligen kommer att uppgå till ett månefaldigt högre belopp än del, hvartill samma kostnad, på enskild väg bestridd, skulle utgöra, ty denne ingeniör får ett distrikt, som kommer att räcka från Ystad lill Haparanda, och sannolikt blir det ganska svårt för den, som skall bestämma hans verksamhet, att föreskrifva, hvar han skall vara bosatt.
Hel af Hr v. Koch framställda förslag är föga ändamålsenligt, emedan det alltid blir en enskild omsorg lör vederbörande hushållningssällskaper alt för de enskilda bereda tillfällen till trädgårdsingeniörens rådfrågande.
För staten är endast af vigt, det staten icke blifver betungad med den derfiir sig belöpande kostnad.
Man har vidare ansett, att man horde inrätta en normalträdgård med derför anställd föreståndare; men en sådan föreståndare måste väl ständigt finnas på berörde ställe och kan följaktligen ju icke för andra ändamål resa omkring i hela riket.
På grund häraf framhärdar jag uti mitt förut gjorda yrkande på alslag; och anser alt man bör väl tänka sk för, innan man till ett ändamål, sådant som detta, anslår medel, hvilka kunna på bättre sätt användas.
Sedan öfverliiggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt derunder hade yrkats dels bifall till litsle t s hemställan oförändrad, dels af Hr von Koch bifall lill samma hemställan, med införande af orden: eller af länens hushållningssällskapet*, efter orden: hans biträde; och dels slutligen, att Utsk:ts hemställan skulle afslås.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utslcts hemställan oförändrad, hvartill svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på bifall deri ill med det af Hr von Koch föreslagna tillägg, då svaren likaledes utföllo med månsa nej jemte några ja, och slutligen propos. på afslag H. V. 2 18 Den 3 Juni f. m. 3 merherörde hemställan, hvilken propos. besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 30:de, 31:sta och 32:dra punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 33:djc punkten.
I afseende å den nu föredragna punkten får jag erinra, alt det, i fråga om kreaturs uppköp, torde vara särdeles olämpligt att fördela de för samma uppköp afsedda medel till utgående under flera år.
Man måste nemi. för erhållande af skäligt pris å djuren passa på lämpliga tillfällen till sådana uppköp, och släda dem så, alt de må kunna försiggå med den minsta möjliga kostnad.
Det torde temligen lätt kunna inses, att om en särskild resa skall hvarje år bekostas åt den, som skall verkställa sådana inköp, så blifva de för handeln ilrågakommaude allmänningar större, än om en sådan resekostnad måste endast en gång utbetalas.
Jag anhåller derföre, att det ifrågav:de beloppet måtte, i stället för att utgå med 10,000 rdr årligen, ställas till K.
M:s disposition alt under nästa slatsregleringsperiod utgå med 30,000 rdr.
För sådant fall kan Stamholländeri-Sljreisen begagna sig af de lör inköp af kreatur lämpliga tillfällen.
Man kan tilläfventyrs redan denna sommar motse ett sådant tillfälle, hvilket kanske icke så snart återkommer, då nemi. i England en större försäljning af korthornsdjur kommer alt försiggå.
Det har redan tillförene visat sig, att försäljningspriset för en del af dessa djur icke i England uppgått till högre belopp än sorn man understundom lått här i landet betala lör ganska medelmåttiga djur.
Mitt förslag till propos. skulle jag derföre vilja hafva så formulerad!, att det äskade beloppet 30,000 rdr kommer att för nästa slatsregleringsperiod beviljas såsom extra anslag att efter behof utgå, utan att något nätnnes om samma belopps fördelning på vissa år.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till lilslcts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall dertill med den förändring, att till införskaffande af goda afvelsdjur af utmärktare
Imskapsracer beviljades lör nästa statsregleringsperiod elt extra anslag af 30,000 rdr; hvilken propos. med ja besvarades. 34:de—40:de punkterna.
Den 3 Juni f. m. 19 4I:sta punkten.
Jag anser att Stats-Utsk:t, med anledning af Hr Alanders väckta motion i ämnet, hort komma till ett annat resultat, än det, »att 11.
St:r måtte lemna motionen utan afseende.»
Kändt är, att man under sednare tider från utlandet årligen infört humle till ett värde af öfver en half million rdr.
Man har nemi. icke trott sig med fördel kunna använda den här i landet skördade humlen för hrvgd af s. k.
Bäjerskt öl.
Likväl är humleodlingen en af de ädlaste binäringar i Sverige och jemväl i vissa fall i vår lag föreskrifven.
Att man afven i de orter, der humleodling i större omfång bedrifves, t. ex. i Södermanland, insett behofvet af undervisning såväl rörande anläggningen och skötseln af humlegårdar, som ock angående de trakter, hvarifrån goda humlerätter kunna erhållas m. m., ådagalägges deraf, att då jag vid ett htishållningsgille i nämnde provins föreslagit, att åtgärder i denna syftning borde vidtagas, enär deri här producerade humlen icke godkändes vid vår Bajerska öltillverkning och sålunda allt mer och mer folie i värde, beslöt Gillet att på egen bekostnad till Landlbruks-Akademiens experimentalfält sända en bondson, som med ifver vinnlagt sig om humleodling.
Iler trodde man nemi. att undervisning i ämnet skulle kunna erhållas, och, ehuru egande små tillgångar, utläste sig Gillet att. bekosta hans vistande å stället under ett års tid.
Anländ dit, hiel' han likväl icke emoltagen.
Sedan vände sig Gillets ordförande till hushållnings-siillskapet meil begäran om åtgärders vidtagande till befordrande af denna angelägenhet.
Jag känner likväl ej om deraf följt något resultat.
Mig synes att denna urgamla Svenska binäring borde äfven å statens sida vinna någon uppmuntran.
Annars går deri troligen under för de från utlandet infiirskrifne stora partierne humle.