Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag förut antagit att Canal-Arbetet bör efter iBl$ års Arbets-Plan i hela sin vidd orubbadt fortsättas, har jag ej kunnat finna mer än trenne utvägar, hvarigenom detta stora ändamål med minsta möjliga uppoffring skulle kunna vinnas.
Innan jag uppgifver dessa, får jag likväl först äran nämna, att om ej någon sådan utväg vidtages, att Canal-Bolaget får ersättning 584 Dm 30 April. fö: Discont-vinsten, under de återstående 17 år det äger qvar af sin Octroy, denna utväg må blifva antingen någon af de jag amnar föreslå, eller någon annans vida bättre, så är jag fullkomligen öfvertygad, att ingen Actie-ägare i Bolaget hädanefter inbetalar ett runstycke på sina Actier, utan häldre tager den mindre förlusten för den större, och dä de ännu innestående 40 proCen-, på Acrie-Capitalet utgöra en Summa af ej mindre än 1,256,480 R:dr, och denna Summa i den händelsen skulle från tillgångarne; till Byggnaden afgå, så kan jag ej se huru man med någon rimlighet vill tänka på att' fullfölja detta storverk.
Den första och i min tanka, bästa och säkrast till ändamålet ledande utväg, är att Götha CanalD iscont upphör och öfvertages af Banquen, hvilken betalar dess Crerlitorer, på sätt Utskotten redan förut föreslagit:
Banquen öfvertager i följd häraf, äfven Discontens hordringar, hvaribland äfven räknas dess Fordran af Arbets.
Cassan, och får vid det ärliga Byggnads biträdets utbetalande korssa sig sjelf hvarje år for så stor del af denna Skuld, sorn uti Arbets Planen för hvarje år till betalning är bestämd: Banquen garanterar Actie-ägarne 5 proCenfs ränta pä sine å Actierne insctte och framdeles insättande Penningar, till och med till 1835 års slut, såsom den tid, då Disconten, och med den vinsten deraf i alla fall, skulle upphörahvilken ränta alltid skall af Banquen, utom Byggnads-biträdet tili Canal-Directionen utbetalas, som sjelf med Actie-ägarne liqvidera om räntan, på satt sora hittills skett, genom dess Den 30 April' 585 tilloodoberäknande vid skeende insättningar, sä länge dessa räcka, och sedermera utbetala den 1 Contant.
Den andra utvägen är, att Banquen, på sätt nyss nämndt ar, öfvertager Disconten och rengrra desslaffairer, men i stället att betala Actieagarne ränta, årligen till och med 183T betalar till Bolaget en rund Summa af iyo,ooo R:dr, såsom ersättning för deras foriorade DiscontOctroy.
Denna summa är också ungefärligen just svarande emot y proCents ränta på ActieCapitalet, ty det utgör 3,1421000 R:dr.
Jag har föreslagit iyo,ooo R:dr derföre, att dä Discontert med dess nu varande Creditiv kunnat påräkna 120,000 R:drs vinst hade den bordt kunnat påräkna 150,000 R:dr, sedan den enligt Ständernas Beslut, vid Götheborgs
Disconts upphörande, som nu inträffar, en gäng fått rättighet, att med dess Creditiv-Summa öka sin rörelse.
Den tredje utvägen är, att med ett temporairt biträde från Banquen i Contant, så mycket som fordras, att genast inlösa Assignationerna och 20 proCent af 3 proCents-Sedlarne och Fordringarne på Afsknfnings-räkningen samt garantie för återstodens utbekommande på 4 år, med upplupen och löpande 3 proCents ränta, sätta Disconten i stand, att ånyo hörja sin rörelse, och låta den fortfara sin bestämda tid.
Om det skedde under tillsyn af ett Banquens Ombud såsom Ledamot i Direction, tror jag afven att den skulle kunna 586 Den 30 April. vidtagas, men som jag hört den ej kunna förenas med de åtskillige Finance-Planerna, hvilka alla yrka blott en Discont, antingen pa ett enda eller fördelt på flera ställen, vill jag ej vidare uppehålla mig härmed.
Om som det kanske skulle synas för måsga, vidtagandet af någondera af de tvenne första utvägarne skulle lemna större summa än den uppgifne bristande , så förhåller det sig verkeligen så , men huru godt är det icke vid ett sådant Arbete sem detta, att hafva en summa i beredskap för oförutsedde händelser, och om ändå öfverskott blir, kan ju Canal-Directionen åläggas',, att med öfverskottet, anticipera på afbetalningen af Arbets-Cassans skulld till Disconten.
Efter mitt sätt att se saken, bör således en af de tvenne första föreslagne utvägar, eller någon annan beräknad på samma principe antagas.
De grunda sig bägge på min öfvertygelse om Banquens skyldighet att gifva ersättning för den vinst den kan hämta genom öfvertagandet af en annans rättighet att drifva Discont-rörelse, kunna endast genom i följd deraf skeende utbetalning från Banquen verkställas , leda bägge till samma stora ändamål, Canalens färdigbyggande i bestämd ordning, på bestämd tid , och skilja sig endast i sättet huru denna ersättnings-Summa bör utgå, ehuru om någon af dem kommer i fråga till antagande, jag anser den första såsom den bästa.
Den 30 April. 587 Högvälborne Herr Grefve och LandtMarskalk!
Högloflige Ridderskap och Adel!
Stunden är inne då Svea Rikes Ständer skola visa, om de handla som barn, hvilka begärligt omfatta hvarje, dem föreställt ämne till sysselsättning, som framvisar en lysande tafla för deras inbillning, men den ena dagen lättsinnigt nedrifva, hvad de den andra dagen uppbygdt, eller om de handla, som män, hvilka först moget öfverlägga innan de besluta, men också sedan med kraft fortsätta det företag , de beslutit och genom ihärdighet segra öfver alla svårigheter, som under utförandet uppkomma.
Man bör betragta Götha Canal, såsom ett storverk, alstradt och uppkommit genom den Collossala kraft vi beundra hos de fordna Greker och Romare, hvilken efter att hafva flygtadt från deras byggder, tagit sitt hemvist bland Scandinaviens manliga Folk; såsom ett National-företag, hvilket utgör närvarande Generations-hopp,och fullhordadt,skall •så långt denna Generation räcker, äfven uppfylla detta hopp, men säkert i en framtid vida öfverträffa hvad vi nu deraf vänta Oss, samt utgöra ett i bland de verksammaste Medel till Fäderneslandets förkrofran genom uppdrifven Production och utvidgade Näringar; och när en gång i en aflägsen tidepunct, Götha Canal och de derigenom förenade Insjöar, vimla af Fartyg, sorn i olika directioner genomsegla Landet och utbyta den ena Provincens Naturproducter och Konstalster emot den andras; när, om det en gång sä fordras, de Fädernes* ?88
Den 30 April. landets Försvarare, som kring dessa Segelleder hafva sina hemvist, kunna med alla sina förnödenheter, utan Landets betungande, på denna ving föras mycket fortare än till Lands, till det ställej der Foster-Jorden fordrar deras försvärj då, om ej förr, skall detta Storverk med oemotståndlig kraft framkalla efterverldens beundran, och välsignelser, både öfver de män som uppkastat och utfört denna djerfva plan, och ' de Ständer, som anvist medel till dess fullbordan.
I anledning af hvad jag haft äran anföra, får jag anhålla om Betänkandets återremitterande , och att mina anmärkningar få åtfölja återremissen.
Friherre Pfeiff, anförde skriftligen:
Sedan det Betänkande Högloflige Statsoch Banco-Urskotten afgifvit om fortgången och befrämjandet af Arbetet vid Götha Canal, nu blifvit uppläst; utbeder jag mig att i anledning deraf få för några ögonblick upptaga Höglotiige Ridderskapets och Adelns tid.
Jag vågar visst icke, hvarken i Militairiskt eller Mercantilt afseende bestrida uyttan af Götha Canal, men, med agtning för de värde Talares öfvertygelse, som derföre ifra, nödgas jag dock erkänna, att jag ej kan inse detta företag så vigtigt att det bör understödjas genom ansträngningar, öfverstigande Nationens förmåga, Styrt af Store Regenter, som skyd - Den 30 April. 589 dat sine Undersåtares frihet och oberoende har Svenska Folket redan i Secler kunnat försvara sig mot Utländskt väld och jag förmodar, att en vis Konungs vårdande omsorger för Nationens val, förenade med dess kärlek till hans Person och dess mod att strida för bibehållandet ?,f sin sjelfständighet, äfven hädanefter skola gifva
Oss kraft att besegra dem, hvilka våga bryta dess helgd.
Den period, sorn lofvade att för Sveriges handel blifva så gynnande är förbi , och att ett osäkert hopp om den vinst Götha Canal möjligtvis kunde tillskynda våra Efterkommande skall betalas med de mäst känbara uppoffringar af närvarande Slägte, anser jag mig icke kunna tillstyrka.
Såsom ett stöd för fullbordandet af nämnd® Canal-Arbete har man åberopat, den skugga som genom detsammas afbrytande skulle kastas på National Äran.
Lika örn om den som någon annan värd Medlem af detta Stånd, tror jag likväl icke vår sanna National-Ära bestå i eftersträfvandet att med rikare Länder täfla om lysande företag, utan i våra eniga bemödanden att innom
Oss bereda trefnad och välmåga ; äfvensom jag anser det mera hedrande, att erkänna och söka godtgöra sina misstag , än att på bekostnad af ett helt Folks lyckliga Existence vilja genomdrifva dem, blott för att smickra sin fåfänga.
Då snart vi lärt oss att rätta våra behofver efter våra tillgångar, då vi gjordt oss oberoende af Utländningarne derigenom, att vi kunna umbära deras öfverflöd, när vi upphöra att vara Slafvar af deras vanor och deras bruk, skall hvar och en ibland
Dm 30 April. oss möfa det oblida omdömet af eft misslyckat företag, med den sjelfkänsla, som vittnar att han tillika med Svensk Jord vet försvara Svensk National-ära.
Då vårt Penninge- Verk ännu står på så svaga fötter, då Embets- och Tjenstemän ännu finnas dels med otillräcklige, dels med inga Löner, då flere Inrättningar för det allmänna bästa tarfva förbättring och nya behöfdes, då enskilte Personer till förmån för Staten måste, utan att få ersättning, se en betydlig del af deras med heder förvärfvade Egendom gå förlorad, anser jag Riksens Ständer först till dylika ändamål ööra anslå Medel, innan 300,000 R:dr årligen beviljas Götha Canal.
Att nu helt och hållit nedlägga detta Arbete, sedan det olyckligtvis så vida blifvit fullföljdt, är icke min mening; men jag får vördnadsfullt föreslå att inskränkning deruti inå föreskrifvas till fullbordandet af Communicationen emellan Wenern och Wettern, och Summan som bör bestås derefter calculeras, då äfven en sträng undersökning och pröfning bör ske i anseende till Personalan som erfordras för detta Arbetes fortgång , på det inga öfverflödiga Löner eller Artvoden dervid måtte utgå.
Sedan alla andra nödvändigare behof innom Riket äro fyllde, pålagorne blifvit minskade, Jordbruk och Näringar blomstra hos Nationen, må gärna de Fonder, som då kunna besparas användas till fullbordandet af Götha Canal i hela dess vidd, och förr än Svenska Folkets Representanter beredt sin samtids välstånd, hafva de ej rättighet att resa den min.
Den 30 April. nesvård, som för eftetverlden skall bevisa dess storhet.
Ridderskapet och Adeln skulle behaga antaga Utskottens Betänkandcn, anhåller jag att desse Anmärkningar måtte såsom min reservation deremot i Protocollet intagas.
Det vore mycket förmätit om jag trodde min åsigt, af de ämnen här till öfverläggning förekomma, ofelbar, hel Ist det är första gången jag har äran öfvervara deras behandling, men det vore lika oförlåtligt om, glömmande det ansvarsfulla kall mig såsom Riksdagsman åligger, jag skulle instämma i4 ett beslut, som efter min tanka bereder mina Medborgares obestånd, eller låta någon annan fruktan än den, af bristande förmåga, tvinga mig till tystnad, då pligt och öfvertygelse befalla mig att tala.
Grefve Spens, Carl Gustaf, uppläste följande:
Jag har med mycken uppmärksamhet genomläst och åhört förenade Utskottens Betänkande och de dervid biiagde serskildta yttranden, i synnerhet det af Herr Friherre Wirsén, som Biskoppen Doctor Almqvist och Herr Amiral Schutzercrantz biträdt.
Med sann glädje har jag deri funnit min Opinion om rättvisa bekräftad af desse trenne agtningsvärda män, med än större funnit, att efter deras tanka meningen med det nu förevarande
Betan* Den 30 April, kandet icke torde vara att träda rättvisans for-^ dringar för nära.
Utskotten synas v*ra mycket angelägna om, att Canal-Bolagets
Discont utan ersättning skall Bolaget fråntagas} detta Betänkande är ifrån Stats Utskottet det andra och ifrån Banco-Utskottet det tredje der sådant förekommer.
Då, genom antagandet deraf, äfvensom genom förbigåendet vid detta tillfälle af Canal Arbets-Cassans skuld till Disconten, grunden år lagd till ettj accord med Canal-Discontens fordringsägare, som för mig synes lika orättvist som menligt för Landet, och hvaremot jag en gång förut protesterat} då dessutom ett icke obetydligt ant3l Personers , vid namn Actie-ägare, rätt på afgörandet af denna sak beror, anhåller jag, att tä utveckla skälen till mina satser i detta ämne.
Jag skall dervid i synnerhet fästa mig vid den nämnda,Reservationen af He rr Friherre Wirsén, som, under sjelfva reserverandet utvecklat skälen till, och meningen med Utskottens förslag} i sjelfva Betänkandet äro dessa skäl icke framställda} denna mening eber mitt sätt att se, icke klart uttryckt.
Min tanka om ett Betänkande, der det sågs, att det ena vilkoret i ett Contract skall annulleras, emot def, att man uppfyller de andra, anser jag mig skyldig min personliga agtning för Utskottens
Le» ' damöter att förbigå.
Fri - » Den 30 ^r/?rt7. 993 Friherre Wirsén har sagt, att Bolagets Discont icke bör annulleras utan ersättning, och tillagt: "'Sådan har ej min mening varit, och jag vågade nästan tro* icke heller Utskottens’*, derefter yttrat, att, emedan allmänna Penningeställningen nu icke tillåter något contant'ersättnings • bidrag, Liqviden emellan Staten och Bolaget bör uppskjutas och kommande Ständer få afgöra, efter hvilken grund den skall företagas.
I de första två af dessa sattser instämmer jag fullkomligt, nemligen att Bolagets
Discont-rätt ej bör annulleras utan ersätt-, ning, och att närvarande ställning likväl icke tillåter något contant bidrag.
Jag arnar ock Visserligen ej proponera något sådant, under närvarande ställning, utöfver de 300,000 R:dr årligen, sorn icke nu behöfva bestämmas, utan som ända till det årsslut, då nästa Riksdag efter år igao inträffar, är en på helgden af förra Riksdagens beslut grundad skyldighet för Banquen att lern® na.
Men hvarföre, då ingen fråga om contant utgift uppstår, man skall uppskjuta en Liqvide, som nu kan göras till en framtid, då rättvisan lättare kan öfverträdas, emedan rätta förhållandet af många är glömt, sådant fattar jag alldeles icke.
Här är ju frågan om att annullera en så betydlig Canal Arbets - Cassans skuld, att en stor del af
Discont-ersättningen för alla åren ända till 183; dertill åtgår.
Af samma anledning hvarföre jag den 17 sistledne Martil lika med hvad Herr Friherre Wirséns reservaRidd. och Ad.
Prot. V B, 2 A/d. 75, 76.
Ben 30 April. tion i det ämnet innehöll, ej kande underlåta att finna underligt, att, vid beräknandet af Discont*Massans tillgångar, Utskotten icke nämnde hvarken den omtalta skulden,i;eller Discont-ersättningen, af samma orsak, nemligen; min egen fallenhet för öppet förfarande, frågar jag nu:
Hvarföre skall man uppskjuta till en framtid, att bestämma ersättningen för förändrade vilkor i det Contract , som nu rubbas, ty Discont-rätten till 1835 öfverlemnades Bolaget i stöd af ett Contract, af Riksdagsbeslut, som för kommande Ständer böra rara heliga.
Herr Friherre Wirsén erkänner, att en ersättning bör gifvas för det fråntagna ; blir icke då det uppskjutande af Liqvidationsgrundens afgörande, som han föreslår, en pen. dent i Sveriges Historia till det så ofta såsom orimligt Öfverklagade Bytes-Contoiret?
Hvarföre skola Ständerna begå det, som i enskifta förhållanden icke begås, verkställa resultaterna af ett byte, och icke med det samma bestämma vilkoret?
är sadant förfarande rillsrändigt för dem, som hafva styrkans rätt pä sin sida?
Och hvem drabbar följden af dptta Handlingssätt? visserligen äfven Actie-ägaren, men till en vida större grad Fordrings-ägaren i Caral-Disconten.
Ridderskapet och Adeln torde Säminna sig de förenade Utskottens Betänkane om Discont-regleringen, att genom förbigåendet af Canal-Arbets-Cassans skuld till Disconten ett resultat uppstod af Massans ställning, som framställde, såsom rättvis, en högst o - Den 30 April. fördelagtig utrednirgs-plan, i sammanhang hvarmed en Lag suspension föreslogs, för att hindra de besvärliga fordrings-ägarne, att, enligt Sveriges Lag, söka en fördelagtigare, om de kunde.
Jag protesterade då, i likhet roed flere af Utskottens Ledamöter, och jag skall alldrig upphöra att protestera emot sådana steg, där Lagar om Lagbrott föreslås, hvilka jag anser ovärdiga mina Landsmäns Representanter.
Mig synes det öppna förfarings-sättet i detta Mai vora:
Att pä denna Riksdag bestämmes, efter pröfvande af alla grunder för och emot, huru stor Discontvinst-ersattning, sorn åt Canal-Bolaget för hvart år bör lemnäs; att sedan, när Ljqvide skett, emellan det Almänna och Bolaget för den Period, då det Allmänna öfvertar Diskonten, den skuld, hvarföre Bolaget då befinnes häfta, uppkommen genom Discontens fordran af Arbets Cassar , serskilt bokföres, såsom löpande med 3 p>oCci.ts ränta, och att den f vid L?q\ ide hvarje sista December, Discont-ersättnirgen för året afdrages; sedan alia de afskrfningar tillagts, rom under året blifva nödiga, på Lån utgif a af Cana* Discontens Direction.
Vid det sednare Stadgandet torde böra fä‘«tas det vilkor, att förlusten på de Lån. dem den nya Utrednings
Directionen icke innom ett år fått anledning att låta utsöka, icke böra stadna pä Bolag, ts ansvar, äfvensom att, under de första tvenne åren, då de flasta utsökninearne ske, Bolaget må få äga ett Ombud i Ut;ednings Directionen.
Bl fva dä förlasterna så många, att Bolagets ge - Den so April. hörn dem ökade skulder * genom
Discont-ersättningen ända till 1835, icke mer än jemt hinna att afbetalas, så har Bolaget under alla dessa år intet annat atr påräkna än Canalvinsten; upphörer Bolagets Skuld förut, så lemnäs från och med det året Discont-ersättningen åt Bolaget contant.
Denna plan synes mig förena skyldigheten af rättvisa med förde* len af enkelhet; man slipper tillika hela trätan om större eller mindre säkerhet för Arbets-Cassans ofta på detta rum nämnde skuld; den må vara så osäker den vill, så blir den säker, då den infordras genom afqvittning, det säkraste af alla möjliga infordrings sätt af skulder.
Den enda egentliga förändring, som följer* är, att man måste medge Discont-Massans icke Bankrutt varande ställning, således mäste gifva fordringsägarrte deras fordringar fullt ut, antingen straxt eller på tid med ränta; således ej kan inskränka Rörelse-Capitalet i Landet med de proCent, som man föreslog att med ett penndrag afskrifva, i samma stund man föreslog, att betaler på tid utan ränte-beräkniog.
Huru 6tor
Discont-ersättning bof gifvas för de år, då Creditivet enligt gällande Contracter skulle vara 1,500,000 R;d, torde komma att bestämmas, ehvad än Utskotten derom må yttra, åtminstone i detta Stånd, endast genom Votering.
Man finner af Utskottens Betänkande, att efter Pluralitetens tanka ibland dem, ersättnings-Summan bör vara ingen; andra hafva fireslagit 130,000, åter andra 150,000 R;dre Dm $o. April, SJ?
För ziffertalet 120,000 talar, att detta tal vid beräknandet af 1815 års arbetsplan, sora af Riksens Ständer antogs, för hvarje år upptogs j Columnen biseont-vinst: 1818 års
Ständer förstöra således sjelfva grundvalarne för iglf års
Ständers beslut i denna fråga, om ej åtminston® detta tal antages.
150,000 R:dr
Discont-ersättning har jag så väl hort yrkad utaf många, som äfven läst det i tryckta skrifter, men rätt fattade jag icke skälen, förr än jag för några dagar sedan hörde en Ledamot af förra Riksdagens Stats- och Banco Utskott, HerrO. F. Påhlman, berätta, att i Utsko ten då erbjöds Canal.Directionen att föreslå inköp af Bolagets Disconträtt emot 150,000 R:dr årligen; att således denna rättighet då ansågs vara värd denna Summa, men hvarmed Bolagets närvarande
Directeur förklarade sig icke vara nöjd.
Utan att vilja afgöra om det var i enlighet med Bolagets sanna Intresse, som nämde Directeur 1815 hindrade denna Stats- och Banco-Utskottens plan, likaledes utan att anse något Statsoch Banco-Utskotts
Förslag, om det än blifvit gjordt, på något vis åläggande Ständerna en skyldighet att honorera det, kan jag dock ej undgå att påminna derom » såsom om en anledning för calculen.
Anecdoten visar, att orsaken då erkändes till fixerande af Discontvinsten till 150,000 R:dr; samma orsaker måste nu finnas, ty för Ständer och Ständers
Deputerade finnas inga andra orsaker , än dem , som äro grundade i tingens natur.
Å en annan sida medgifves, att samma orsaker, sorn då hade kunnat föranleda Ståndens Plena att 593 Den jo April. icke ingå på Utskottens Förslag, om det hayde blifvit dem gjordt, kunna och höra ännu åberopas.
Alen att den nu varande Penningeställningen i Landet och Disconfens momen* tcla förlägenhet, ej bör tagas i beräkning härvid, det tror jag v. ra en följd af den allmänna reg,ln. att vid Riksens Ständers beslut alltid bör åses saken, icke ögonblicket.
J2g lemnar bestämmandet af ziffertalet af Discont'ersättningen för de första åren:
Principerne hvarefter den uträknas för åren efter 182", böra efter min tanka vara, först att för hvart är ända till och med 1831 den primitiva ersättningen minskas med 7*T samt sedermera till och med 183) med TsT:dtlar årligen.
Jag stöder denna satts på inbetalningsvilkoren för det nu varande Creditivet att nem* ligen 700,000 R:dr skola begynna inbetalas i slutet af 1,327, och vara inbetalta vid 183* års slut, hvarefter en hastigare inbetalning under de sista 4å,enskall borttaga resten af Bolagets skuld till Banquen, Dä man fördelar dessa inbetalnb gar lika på alla åren af hvar Period, uppkommer den principe jag omnämnt.
Och det är klart, att, ehuru genom öfvertagan* det af D.sconten, Crediti* et redan 1818 försvinna, bör
Discort-ersättningen rättas efter den Croditiv rätr, sorn Bolaget för hvart år hade baft, om Diskonten hade fortfarit.
Den andra principen är, att en procent «f det genom ofvannämnda betalnings-vifkor be. stämda Crcditivet för hvart år ytterligare bör Den 30 April. afdraga* från årets
Discontvinstj i anseende till det vilkoret i Öctroyen, att efter 1335 Canal Bolaget skulle betala en proCent mer, än förut, för det innestående Creditivet.
I den plan till
Discont-utredning jag den 17 Martii ingaf, hade jag ej obseiverat detta; det gör obrtydlig skillnad, men jag anser mig böra nämna derom, emedan det alldeles icke är min mening, att man skall göra Canal-Bolaget mer än rättvisa.
Om man efter dessa grunder bestämmer
Discont-ersättningen för hvart år, då den primitiva anrages till 120,000 R:dr, skulle Canal Bolagets närvarande skuld komma att upphöra ungelär 1829; hvarefter en
Discont-ersättning för första året af 70,000, för det andra af 63,000 och så vidare, contant skulle lemna*.
Antages åter den primitiva ersättningen till 150,000, så uppstår samma händelse 1825 , då den contanta utbetalningen för första året blir 126,000, för det andra året 117,000, och så vidare.
Då man nu i beräkning tager, att de afskrifningar, som på Discontens nu varande fordringar blifva nödiga, i bägge fallen försena denna tidpunct, då contant utgift skall behöfvas, torde blifva klart, att utgiften af Banquen efter ingendera beräknings-Methoden blir farlig för dess Credit, men väl något hinderlig för deras plan, som vid närvarande eller vid en kommande Riksdag skulle vilja stärka denna Credit genom Sedel indragning eller Silfverhandel, utan att märka, att derigenom Närings-ldkarne störtas, och att just detta stör - t 6oo Den 30 April. tande på Banco-Sedlarnes värde skulle aga det aldra menligaste inflytandet.
I den del af Utskottens Betänkande, där det fastställes ?’att ingen annan inskränkning i arbetsplanen får äga runi, än den som Kongl.
Maj:t i Nåder kan godtfinna, att efter CanalBolagets hörande stadga”, instämmer jag med Största nöje, och tror att fastställandet af en sådan förändrings möjlighet i arbets-planen iglU hade förekommit , det här så ofta omtalade användandet af en del af Discontens tillgångar att fylla behofven till af Ständer fastställda öfverbyggnader.
Med det tillägg, att Arbetsplanen af Kongl. Maj:t kan få ändras, så art de anslagne Medlen förslå, tror jag ali öfverbyggnad hädanefter kunna och böra undvikas j det oagtadt föreslår jag, för att förekomma de faror, hvarmed möjligen en hel Province hotas genom öfversvämningar, om någon af de under Arbets tiden uppförda provisionella Arbeten skulle visa någon bristfällighet, faror, som, sjelf Östgöthe, jag vågar försäkra kunna blifva ganska betydeliga för Östergöthlands slättbyggd och kanske för hela Provincen, att i någon af de varande eller blifvande Disconterna, Jemna åt
Bolaget en företrädes-rätt till