Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Hafva de, pä sätt Frih. von Kraemer här yttrat, försummat att vid rätt tillfälle bevaka sina anspråk på skogsfångst och mulbete ä Ombergs kronopark; så torde Hr Frilen veta att det finnes en lag, som lemnar dem öppet att hos K.
M. söka återställande af sina fatalier.
Hafva de då skäl för sin begäran, så vinna de rättighet att göra sina ersättningsanspråk gällande; men icke tillhör det R.
St. att förorda en sådan sak.
Jag anhåller att få instämma med Gr. Lagerbjelke.
Går man i bolten med saken, så innehåller förslaget helt enkelt, fastän uti allmännare ordalag, att, derest Dahls häradsboer skulle hafva rätt, så anhålla R.
St. att Konungen måtte gifva dem rätt.
Sådant lära R.
St. ej behöfva att särskildt begära, ty det uppfyller Konungen nog ändock.
Men det är derjemte någonting märkligt, som förekommer uli detta betänk.
StatsUtsk. föreslår deruti, att ifrågavar. häradsboer skulle fä lösa veden efter markegångspris; hvilket tyckes tillkännagifva, att StatsUtsk. anser markegångspriset vara ringare än varans verkliga värde.
I annat fall hade väl Utsk. icke gjort eller behöft göra ett sådant förslag, utan låtit veden, såsom nu sker, säljas lill den mestbjudande.
Detta uttryck af StatsUtsk:s öfvertygelse, att markegångspriset är ringare än det verkliga, har blifvit fäldt i samma ögonblick, då StatsUtsk. föreslagit att alla, som hittills varit berättigade alt utlaga löner i persedlar, hädanefter skulle nödgas åtnöja sig med markegångspriset.
Det vill, med andra ord, säga, att Utsk. åsyftar nedsätta alla löntagares inkomster.
Men till det speciella af saken.
Dahls häradsboer skulle hafva förlorat sina fatalier; att de för den skuld ej hafva någon rätt att påyrka, utan endast nåd att af Konungen begära.
Det lärer likväl förhålla sig så med dessa fataliers förlust 166 Den 19 Juli. (enl. hvad en Östgöthe meddelat mig), att, då fråga uppstod om undersökning af Lysings och Dahls härader, så underkastade sig endast Lysings-boerne de kostnader, som erfordrades för undersökningen, och — jag tror — äfven för utdikningen af Dags mosse; men Dahls-boerne ville ej befatta sig med någondera delen, utan drogo sig helt och hållet från saken.
Nu äter, då det lyckats Lysings häradsboer att bevisa sin rätt och att få ersättning derför, nu ångra sig Dahls häradsboer och begära att för intet få de förmåner, sorn Lysings häradsboer fått genom en undersökning, hvars omkostnader de ensamme måst vidkännas.
— Om nu det K. bref, som Frih. von Kraemer omförmält, visar alt
Dahls häradsboer hafva någon rätt, så behöfva de ju endast göra den gällande hos vederbör, erabetsmyndigheter.
Begära de nåd., så må de erkänna det.
— Jag instämmer således i anhållan om afslag å betänk.
Frih. von Kra3mer:
Jag får till en början gifva tillkänna, att jag på intet vis vill uppträda såsom målsman för Dahls häradsboer.
Jag känner ej detta ärende vidare, än genom de handlingar, som blifvit StatsUtsk. meddelade, och genom de särskilda samtal jag haft med landshm i länet; men det förefaller mig besynnerligt nog, att man här vill föra den talan, att en ort ej skall få åtnjuta sina rättigheter derföre att den är rik.
Denna ort är visserligen rik på spanraål, det är sannt, men den är långt ifrån att vara rik på skog, efter hvad mig blifvit sagdt; och det är derföre som jag trodde billigheten fordra att, då
Dahls häradsboer af ålder haft rättighet till skogsfång, och deraf gått i miste derigenom att de ej bevakat sina rättigheter, att de då möjligtvis skulle genom en ny undersökning kunna få sina rättigheter åter.
Att StatsUtsk. föreslagit beräkning af vedpriset efter markegångspriset, kommer sig, som Hr von Hartmansdorff ganska riktigt sagt deraf, att markegångsprisen på intet vis svara emot de priser, som bestämmas af den mestbjudande på en auktion.
Det tillgår nemi. härmed på så sätt att, efter skedd trakthuggning, utsyning göres på allmänningen och auktion derå utlyses, hvarvid naturligtvis priserna skola stiga mycket högt uti en så skoglös trakt, som den ifrågavar.
Det är äfven derföre, som
Dahls häradsboer ej kunnat uthärda täflan i anbud med de spekulanter, som bo närmare intill kronoparken och derigenom hafva lättare att transportera veden till sig, och följaktligen kunna den mycket högre betala.
Men då så många talat för afslag å betänk, vill jag visserligen ej sätta mig deremot.
Hr Gr. o. Land tm. yttrade att han då Frih. von Kraemer, som ensam yrkat bifall till StatsUtskis förevar, utlåt., afstått från detta yrkande, finge hemställa om R. o. Ad. behagade afslå detta utlåt.
N:o 248.
Den 19 Juli. 167
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 15 och 17 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 253, ang:de dels ökade statsanslag för beväringsmanskapets underhåll, beklädnad och utredning, dels åtskilliga härmed sammanhang ägande frågor, företogs delta utlåt, punktvis till afgörande. l:sta ■punkten. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt yttrat, hemställt och föreslagit, 2:dra punkten.
För min del instämmer jag i Utsk:s förslag att, utom de 10,000 r:dr som redan äro beviljade, 26,666 r:dr 32 sk. må ytterligare anslås för att hålla reservförrådet i vederbörligt skick.
Men säkerheten att detta derigenom förblifver oförminskadt är, enl. min tanke, ej tillräckligen betryggad genom Utsk:s förslag.
Det säges väl, att de 26,666 ndr 32 sk. skola användas till alt hålla reservförrådet i fullgodt, skick, men om derifrån persedlar likväl årligen uttagas till högre värde än 26,666 r:dr 32 sk., så kommer förrådet att förminskas.
Den naturliga följden blefve, att, då krig inträffade, skulle detta förråd, som i alla fall torde vara otillräckligt, varda det i än högre grad.
Jag vill derföre hemställa, att R. o. Ad. måtte, med bifall till den förra delen af denna punkt t. o. m. orden: ”hvartdera af åren 1848, 1849 och 1850”, återremittera den sednare delen med yttrande af den åsigt, att deruti måtte införas några ord som uttrycka den mening, att förrådet ej må förminskas, utan ständigt bibehållas vid samma storlek, som tillförene; ett vilkor som borde fästas vid anslaget.
Hr von Hartmansdorff har fullkomligt uttryckt min åsigt i detta fall.
Jag anhåller blott att få till honom hemställa, om ej man skulle kunna föreslå Utsk. att utbyta orden: ”till förstärkning af berörde reservförråd”, mot några andra, som uttryckte att reservförrådet måste hållas vid en ständigt lika varande storlek; hvarigenom allt ytterligare tillägg skulle undvikas.
Om en längre tid af riksdagen ännu återstode, skulle jag visserligen för min del vara långt ifrån att motsätta mig den af Hr von Hartmansdorff nu begärda återremissen, emedan jag lika lifligt som han önskar att detta reservförråd ej mätte i tidens längd bortsmälta, eller till någon del förminskas; men då vi hafva alt förvänta ett snart slut af riksdagen, och då en återremiss af denna fråga kan komma att föranleda till olika beslut, och, emedan den rörer statsregleringen, slutligen äfven förorsaka votering i förstärkt StatsUtsk., hvilket allt fordrar en icke så obetydlig lid; så får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. täcktes bifalla denna punkt af betäDk. sådan den nu är uppställd.
Jag ber att särskildt få nämna, alt utgifts-afdelnm hade, då 168 Den 19 Juli. denna fråga derifrån lill SlatsUlsk. inkom, tillstyrkt att K.
M. skulle äga rättighet att i mån af behof, använda till beväringsmanskapets beklädnad de malerialer, som nu å utrednings-förrådet finnes; men afd:n hade på samma gång underlåtit alt tillstyrka beviljandet af någon summa såsom ersättning för de uttagna persedlarne.
Då väcktes äfven inom StalsUtsk:s plenum den fråga som Hr von Hartmansdorff och Hr Rääf nu hafva framställt, och man ansåg att ett förslagsanslag borde lemnäs, emedan man ej kunde på siffran bestämdt uppgifva behofvet af de materialier, som för beväringens beklädnad äro af nöden, och emedan det sålunda eljest skulle kunna hända ali nödige beklädnads persedlar för beväringen komme att saknas.
För min del är jag fullt öfvertygad om att delta sednare förhållande ej kan inträffa.
Det visar sig nemi. (om man granskar de olficiela handlingar, hvilka finnas intagna i den reservation jag vidfogade SlatsUlsk:s utlåt.
N:o 73 ronde utgifterna under riks-slatens 4:de hufvudtitel) att utredn:safd:s utgifter hade under de fem åren 1842—46 öfverstigit samma afd:s ordinarie inkomster, men på så sätt att detta öfverskott utgjorde: år 1842 35,228; 2 5. 4. „ 1843 56,663: 45. 6. „ 1844 40,470: 11. 3. „ 1845 30,240: 46. 10. „ 1846 27,376: 9. 1.; hvaraf tydligen visar sig, att genom den hushållning, som allmänt medgifves hafva på den sednare tiden inom krigs-kolhm och dess utredn:s-afd. blifvit införd, hafva utgifterna inom denna afd:n ganska betydligen minskats på sednare åren.
Öfvergår man till en annan del af samma reservation, så finner man den utredmsafd:n anvisade ärliga tillgäng utgöra 426,666| r:dr, under det att dess behof äro för år 1848 467,100 r:dr. „ 1849 459,520 „ ,,1850 462,380 „ hvilket således utgör i medeltal för alla tre åren 463,000 eller 36,333^ r:dr om året utöfver nuvar. årliga anslag.
Krigs-kollegii utredms-afd. har således funnit alt om man utöfver det nuvar. anslaget lemnade 36,333; r:dr om året, sä skulle derigenom alla behof blifva fyllda.
Af dessa 36,333; äro redan 10.000 r:dr beviljade på grund af R.
Sus bifall till det betänk, som afgafs i anleda. af återremissen utaf utlåt.
N:o 73, hvilka 10,000 r:dr man förut velat afhända krigs-kolhm, derföre alt det var en tillfällig inkomst, uppkommen genom nedsäUningen utaf passevolans-kontraktet med Lif-Gardet till bäst.
Återstår således en erforderlig summa af 26.333^ r:dr.
Då nu StalsUtsk. har föreslagit att lemna ett anslag af 26,666| r:dr, hvilket uppgår till, och något öfverstiger, hvad krigs-kolhm härutinnan begärt; så tror jag för min del alt då man känner den hushållsänka, som är rådande inom detta departement af krigs-kolhm, man ej har att befara någon skingring af förrådet.
Den 19 Juli. 169 Att lemna summan med förbehåll, att intet från förrådet derutöfver uttages, är svårt, så framt man ej gifver något förslags anslag.
— I anseende till tidens korthet tror jag det äfven vara farligt att återremittera detta betänk, emedan man derigenom kunde äfventyra att ingenting få; hvarföre jag vördsamt vågar hemställa att R. o. Ad. täcktes bifalla detsamma.
Jag bade önskat, att StatslJlsk:s betänk, varit så bestämdt till sina ordalag och så fullständigt affattadt, att K.
M. då nödvändigheten hindrade Honom att anlita reservförrådet för beväringens behof, äfven kunde anskaffa ersättning för de uttagna persedlarne; men då för det närvar, en förändring i sådan syftning ej lärer i anseende till riksdagens snart förestående slut, vara möjlig att tillvägabringa; oell då man, på sätt Hr von Troil ganska riktigt anmärkt, ingalunda äger någon den ringaste anledn. att befara misshushållning inom detta departement af krigs-kolhm med de medel, som varda dit anvisade; så tillstyrker jag för min del bifall till StatsCtsk:s betänk.
FIr von Hartmansdorff:
Jag har gjort min anmärkn., ej derföre alt jag misstror krigs-kollegii, eller förvaltningen af sjöärenderna, eller något annat embetsverks hushållning med statsmedlen, men derföre alt jag enser nödigt och rigtigt, alt R.
St. första gången som mig vetterligen ett dylikt beslut fattas, fullständigt uttrycka en grundsats, som bör vidmakthållas.
Det är alltid bättre, att uttrycka denna mening då inga farhågor för missbruk ega rum, än om man skulle införa den vid ett tillfälle då man visste att dylika farhågor förefinnes.
Jag erkänner riktigheten af Hr Rääfs anmärkn. i öfrigt, men jag tror alt, om de uttryck, som lian föreslagit innefattades i Ståndets ålerremitterings-beslut, så skulle med detsamma sjelfva frågan vara afgjord.
Det lärer Flr Gr. o. Landtm, ej kunna tillåta, och det är för deDskuld jag yrkat återremiss, på sätt, som skett.
Denna återremiss är äfven behöflig, ej blott med afseende på denna punkt, utan fastmera måhända i hänseende till en efterföljande, som befinnes på sidan 9, der det heter: ”af enahanda skäl, som legat till grund för FJtsk:s uti ofvanberörde 2:dra punkt afgifna yttrande, i fråga om reservförrådets användande för beväringsmanskapets till lands beklädnad och utredning”.
Det tyckes således att i denua punkt, endast åsyftades beväringsmanskapet till lands.
Likväl förekommer något längre ned på samma sida och i sammanhang med denna inledning, ett förslag af följande innehåll: ”har Utsk. ansett sig böra hemställa, alt s/öbeväringens oundgängliga behof af beklädnadsmaterialier, äfvensom af remtyg, utredning och lälllagstrosseffekter må få fyllas genom anlitande af det för krigsbehof bildade reservförråd för beväringsmanskapet.
Det ser således ut, såsom skulle hvad man uttagit för s/öbeväringen, ej komma att inberäknas i hvad som skulle ersättas af de 36,666^ r:dr.
Jag förmodar ej alt FJtsk:s mening varit sådan; men då de embetsverk, som skola verkställa R.
St:s 170 Den 19 Juli. beslut, måste hålla sig till ordalydelsen, så är det så mycket nödvändigare att dessa blifva tydliga.
Medan jag liar ordet, ber jag att tillika få nämna, det jag för min del, ej liar någon erinran att göra emot Utsk:s hemställan sidan 8, hvarigenom Ulsk. tillstyrkt afslag å beviljandet af de 130,200 r:dr.
Jag anhåller följaktligen att Hr Gr. o. Landtm, täcktes serskildt framställa propos. å sjelfva summorna, hvilka R. o. Ad. torde genast bifalla, samt derefter propos. å den öfriga delen af punkten, som jag anhåller att Ståndet måtte återremittera.
Med anledn. af Hr von Hartmansdorffs sednaste yttrande ber jag, att få fästa så väl hans som det H.
Ståndets uppmärksamhet deruppå, att det icke är första gången som man sätter i fråga, och som R.
St. fatta sitt beslut att från reservförrådet uttaga nödiga materialier till bevåringens beklädnad; ty vid slutet af 1834 års riksdag förekom en dylik propos., jag tror från K. M., och dä beslöto R. St., att K.
M. skulle berättigas att till påföljande (eller 1840 års riksdag fä ifrån reservförrådet uttaga hvad K.
M. ansåge nödigt för att bekläda beväringen med; och vid 1840 års riksdag lemnades sedermera nödigt anslag till fyllande af de brister i reservförrådet, som derigenom uppkommo.
Jag har tagit mig friheten anföra detta endast för att säga, att det ej är första gången som R.
St. härom besluta.
För öfrigt ber jag att få upprepa hvad jag nyss sade, att jag är lika mohn som Hr von Hartmansdorff eller någon annan derom, att icke detta reservförråd kommer att förskingras.
Hr von Hartmansdorffs sednare anmärkn. rör:de Utsk:s yltrande (sidan 9) så ber jag att få fästa hans uppmärksamhet deruppå, att här finnes icke ett enskildt reservförråd för flottan och arméen, utan här finnes blott ett förråd gemensamt för dem båda; hvilket nogsamt synes af K.
M:s 2:ne olika propos:r, hvaruti Han föreslår att på ena stället land- och på det andra sjöbeväringens behof måtte från delta förråd få uttagas nödiga materialier.
Utsk. har visserligen ej mera än på det ena stället talat om den summa, hvarmed de uttagna persedlarna skola ersättas; men huru man deraf kan draga den slutsats, som Hr von Hartmansdorff dragit, nemi. att de för sjöbeväringens behof uttagna persedlar ej skulle äfven få ersättas med denna summa, det kan jag för min del ej inse; ty förhållandet är helt enkelt det att man, efter att först hafva föreslagit den för ersättningen af de persedlar, som komma att uttagas, erforderliga summan, har sedermera föreslagit att beklädnadsmaterialier måtte från förrådet få uttagas, och dervid i en föregående punkt talat om beväringsmanskapet till lands, och i en sednare om det till sjöss.
Skulle Utsk. annorlunda förfarit, så hade det nödgats, antingen fördela summan — hvilket har sina stora svårigheter —- eller ock i den sednare punkten upprepa hvad Utsk. i den föreg:de tillstyrkt.
Slutligen ber jag att medan jag har ordet, få fästa uppmärksamheten på ett som mig synes, farligt yttrande af Hr von Hart - Deri 19 Juli. 171 mansdorff, för den händelse att R. o. Ad. skulle bevilja återremiss.
I sitt första anförande yttrade nemi.
Hr von Hartmansdorff, att R. o. Ad. borde återremittera punkten, med förklarande deraf, att R. o. Ad. ansäge att icke något mera skulle från förrådet få uttagas, än som kunde och skulle ersäuas med den ifrägarvar. summan, och att detta skulle blifva ett bestämdt vilkor för summans medgifvande.
Det är detta vilkor som vi hafva att vid åtskilliga voteringar i förstärkt StatsUstk. så ofta tillintetgöra det resultat, som alla önskade att komma till; hvarföre jag tror det vara serdeles farligt, att här vidfoga ett dylikt.
Det är derföre, och då jag nu, såsom jag hoppas, har vederlagt Hr von Hartmansdorffs farhåga för att icke äfven de för sjöbeväringens behof uttagna persedlarne skulle blifva ersatte, som jag ännu en gång vågar anhålla alt R. o. Ad. ej måtte, endast för att komma till något bättre, nu afslå hvad som i sig sjelft verkligen är godt.
Hade vi längre tid qvar af riksdagen, då kunde vi i detta afseende visserligen handla efter behag; men nu spela vi högt spel.
Och då saken tyckes mig allt för vigtig för att sättas på spel, så anhåller jag om bifall till Utsk:s betänk.
I afseende på Hr von Troils anmärkn. om hvad som föreföll vid 1834 års riksdag ville jag erinra, att, om minnet ej felar, var det då blott fråga att omsätta den beklädnad, som hade legat så länge i förrådet, att man fruktade den derigenom skulle taga skada.
Egentliga föremålet var då omsättning, och ej hvad som nu år i fråga.
Ar det emedlertid ingen annan af R. o. Ad. som finner att denna punkt bör återremitteras, så skall jag för min del äfven låta dervid bero; men jag har ansett frågan vara af den vigt, alt hon borde lemnäs oanmärkt.
Då nu öfverläggningen af ifrågavar. punkt förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att jemte det Hr von Troil yrkat bifall till Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan, Hr von Hartmansdorff yrkat, att R. o. Ad., med bifall till det af Utsk. föreslagna årliga anslag till reservförtådet af 2ti,666 r:dr 32 sk. samt till Utsk:s afstyrkande utlåt, i fråga om beviljande af de utaf K.
M. till arbetslöner för munderingars förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt beväringsmanskapet äskade anslag af 130,000 r:dr måtte i öfrigt återremittera denna punkt på grund af deremot gjorda anmärkn:r.
Hr Gr. o. Landtmrs härefter förut till bifall å Utsk:s uti ifrågavar. punkt gjorda hemställan, och sedermera till bifall å Hr von Hartmansdorffs förslag framställde proposir besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, förnyade sin propos. till bifall å Utsk-.s hemställan, samt då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvägande. 3:dje, 4:de och 5:te punkterne. 172 Den 19 Juli. R. o. Ad. biföll livad
Ulsk. i dessa punkter hemställt och yttrat.
Vidare föredrogs, men lades på begäran af Hr Printzensköld, Carl, och Hr Brakel, Gust.
Mauritz ånyo på bordet StatsUtsk:s d. 17 dennes första gången bordlagda utlät.
N:o 242, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., ang:de beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner.
Upplästes lill justering samt godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomue förslag till R.
St:s und. skrifvelser till K. M., nemligen: N:o 134, i anledn. af K.
M:s nåd. förslag till ny Riksd.Ordn. m. m.; N:o 135, ang:dede i R.F:s63 § föreskrifne kreditiv-summor; N:o 136, ang:de afskrifning utaf arrendeskillnads ersättning, ådömd sterblnis-delägarne efter bonden Malts Andersson, i egenskap af arrendator af indragna bataljons-ptedikants bostället Forsa; N:o 137, ang-.de upphörande af afgiften till underhåll af Götha hof-rätts hus; N:o 138, ang:de kostnaderne för inköpande af ny lokal för mynt- och kontrollverken, dessa verks flyttning m. m.; samt N:o 139, ang:de ändring i 22 § af K. förpassningsstadgan d. 15 Maj 1843, rörtde sjöfarten emellan inrikes orter.
Äfvenledes upplästes till justering samt godkändes ett från Exped.Utsk. inkommet förslag N:o 10 till § i riksdagsbeslutet, ang:de de i 63 § R.F. föreskrifne kreditivsummor.
Slutligen anmäldes och lades på bordet följande från Utsk:n inkomne mern. och ullåltn, nemi. frän Constitutions-Utskottet:
N:o 27, med föreslag till ett tillägg i 28 § R.F:n, ang:de befordran af utländsk man till vissa embeten och tjenster; N:o 28, med utlåt, i anledn. af ett Stånds äterremiss af mern.
N:o 13, innehållande förslag till voser:s-propos. i följd af RiksStms olika beslut om det genom mern.
N:o 5, föreslagna tillägget i 72 § R.F.; Stats-Utskottet: N:o 254, ang:de 2:ne med statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor; N:o 255, i anledn. af väckte motioner, ang:de förmedling å åtskilliga hemman på Visingsö, samt rättighet för de till Visingsborgs kungsgård dagsverksskyldige hemman, att utgöra deuna in natura eller med penningar efter till J minskadt markegångspris; N:o 256, ang:de slutligt bestämmande af arfvodet för den hos Utsk. anställde kamererare; Den 19 Juli. 173 Banko-Utskottet:
N:o 71, med förslag lill åtskilliga förändrade föreskrifter i förslå oell andra Art:ne af banko-reglementet; N:o 72, med förslag lill sammanjemnkning af RiksSt:ns skiljaluiga beslut, i anledn. af utlåt.
N:o 60; N:o 73, i fråga om bildande af en pensionsanstalt för en kor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banko-diskonten, Låne-konloren och Tumba bruk; N:o 74, i fråga oni pappersmästaren J. B.
Ullanders bibehållande vid honom tillagd spanmäl; N:o 75, i fråga om anställande af elt kanslist-biträde vid Banko-dikskontverkels lista orabudsmans-expedition; N:o 76, öfver väckte frågor om lönetillökning åt ombudsmännen vid lånekontoren i Götheborg och Malmö samt om tillsättandet af en canslist vid sistnämnde lånekontor; N:o 80, öfver en af bankens tjenstemän gjord ansökning om ersättning för förlorad inkomst genom inställandet af tillverkningen och ulgifningen från banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk ill ingar; N:o 81, i anledn. af erhållen återremiss af utlåt.
N:o 64; N:o 82, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de art. af gällande Banko-reglemente; samt N:o 83 i anledn. af RiksStms beslut öfver utlåt.
N:o 66. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 10 e. m.
Lördagen den 22 Juli 1848.
Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 19 dennes samt pleni-prot. för d. 21 sisth Juni.
St:s Electorer vid val af komiterade för tryckfrihetens vård hållna prolocoll, så lydande:
År 1848 d. 22 Juli sammanträdde R.
H. St:s Electorer till val af komiterade till tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, rösterue hafva utfallit som, följer: Lagmannen och Ridd. af K. N. 0. Christian Sundin 23 röster. Riksantiqvarien och Ridd. af K. N. 0.
Bror Emil Hildebrand 23 „ Den 22 Juli.
Professoren och Ridd. af K. N. 0. Lars Magnus Enberg 19 rösler.
Doclorn och Ledamoten af K. N. 0. Josef Wallin . 16 „
Riksarkivarien Johan Jakob Nordström 13 ,, ExpeditionsSekreteraren, Häradshöfdingen och Ridd. af K. N. 0. Joli.
Gabriel Richert 12 „ ExpeditionsChefen och Ridd. af K. N. 0.
Nils Wilhelm af Zellén 9 „ Pastor Primarius och Ledamoten af K. N. 0.
Doctor Abraham Zacharias Pettersson 8 „
Hof-Marskalken och Kommendören af K. N. 0. m. St. K., Frih.
Bernhard von Beskow 8 „ K. Bibliothekarie!] Adolf Iwar Arvidsson .... 3 „ Professoren Nils Håkan Selander 3 „
ExpeditionsSekreteraren och Ridd. af K. N. 0. Daniel Hadorph 2 „ f. d.
ExpeditionsSekreteraren, Ridd. af K. N. 0.
Carl Waiheim 2 „ Kammar-Rådet och Ridd. af K. N. 0. Johan Falkman 2 „ Professoren Fredrik Theodor Berg 1 „ Då sålunda icke rösterna till mera än hälften af de röstan des antal fallit på flera än fem personer anställdes votering till antagande af ExpeditionsSekreteraren Richert, som bland de öfriga erhållit de fleste rösterna; hvarvid, sedan en voteringssedel blifvit aflagd och förseglad, samt de öfriga öppnade rösterna funnits hafva utfallit sålunda:
Nej — 7, samt en voteringssedel kasserad.
Varande alltså Lagmannen och Ridd. af K. N. 0. Christian Sundin, RiksAntiqvarien och Ridd.
Bror Emil Hildebrand, Professoren och Ridd.
Lars Magnus Enberg, Doclorn och Ledamoten af K. N. 0. Joseph Wallin, RiksArkivarien Johan Jakob Nordström, samt EpeditionsSekreteraren och Ridd.
Johan Gabriel
Richert utsedde att vara kommiterade lill tryckfrihetens vård.
Ut Supra. A. G.
Gyldenstolpe. G. Nibelius.
Björck.