Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angar Hr Dalmans anförande mot förslaget så förundrar det mig så mycket mera, som han förordade detsamma vid senaste Riksdagen, då det äfven bifölls af 2:no Stånd och t. o. m. inom R. o. Ad. hade ganska stora sympathier.
Jag hade trott att LagUtsk. äfven härutinnan haft goda skäl alt vidhålla sin åsigt.
I af.-eende på Hr Ehrenheims argumentation måste jag bekänna att den smakar väl mycket af de obotfärdigas förhinder.
Att jag, om jag icke vill en sak, upsöket- alla möjliga skäl mot densamma, det är naturligt: men om jag vill till ett mål och jag icke genast kan komma ända fram till detsamma, bör jag väl i dag gå ett steg i den förhoppning att jag i morgon kan taga ett till.
Ilr Ehrenheim har fästat sig dervid att LagUtsk. icke bibehållit principen om vederlag.
Af min erfarenhet såsom domare har jag likväl i allmänhet icke funnit stadgandet om vederlag vara en välsignelsebringande institution.
De många tvister, de många olägenheter, som deraf upstått, hafva varit mig ett temligen klart bevis derpå; och hvad det angår att man skulle eludera lagen om arfvejord, i händelse vederlaget icke funnes, så torde jag ej behöfva erinra derom, att man äfven nu eluderar densamma derigenom att man bortsäljer sin egendom och bortskänker skuldsedlarne; hvad skydd lemnäs då vederlaget?
Vill jag eludera lagen, så skall den menskliga upfinningsförmågan alltid utfinna någon utväg dertill.
Lagstiftningens pligt är att meddela sådana föreskrifter att den. hvilken vill vara laglydig, hvilken vill det som ur såväl samhällets som den enskildes synpunkt kan anses vara fält. må kunna vinna detta mål utan alt tvingas att eludera lagen.
Detta har LagUtsk. genom ifrågavartde Betänkande åsyftat.
Utsk. har ansett att man bör ega rätt att förfoga öfver siri egendom : men då antagas kan att man i allmänhet vill ge den åt sina närmaste, har Utsk. icke vågat rubba arfvejordssystemet vidare än att medgifva dispositionsrätt öfver egendomen inom vissa led, eller om skyldeman inom dessa led icke finnas, utsträcka tostamenlsrätten till fjermare skvldemän.
Ingen är så okunnig om sina slägtförbindelse^ att lian icke känner till sina slägtingar åt hvilka han möjligen skall kunna gifva sin jord.
Stadgandet om börden är aldeles oberoende af denna lag, likasom denne sednare oberoende af stadgandet om börden. R. o.
Ad, må 572 Pen 25 Februari e. m. inskränka eller bibehålla de nuvaride bördslederne; lagen kan hafva samma lydelse i allt fall; anmärkn:n derom har således alldeles icke någon betydelse; och jag är så fullkomligt öfvertygad om alt frågan om bördsrätlens totala afskaffande icke på detta rum vinner majoritetens bifall, att jag icke hyser den ringaste betänklighet för att fatta beslut i ifrågavarde afseende, oberoende af bördsfrågan.
Jag slutar med den förklaring, att då jag, ur rättvisans, ur statens, ur jordbrukets och industriens synpunkt, finner en förändring af testamentsrätten nyttig; ur rättvisans derföre att, på sätt jag redan nämnt, det bör vara mig tillåtet att göra något för min maka eller bestämma något med afseende på mina barns olika anlag och förmögenheter; ur samhällets, emedan jag anser det nyttigt att de täta omvexlingarne i jordegendomarne böra motverkas och egendomen något mera fästas, vid slägten; ur jordbrukets, emedan jag anser att jordbrukaren med mera kärlek nedlägger sitt arbete på egendomen, då han kan förfoga öfver den efter sin död och då han vet att han kan bestämma och upkasta en plan, sora hans efterträdare fullföljer; ur industriens intresse slutligen, emedan industriidkaren ovilkorligen behöfver en utvidgad testamentsfrihet för att icke vid makans död nödgas afbryta sin rörelse; — då ur alla dessa synpunkter en förändring i testamentsrätten är nödvändig; då det förslag, som blifvit framställdt, medgifver en så vidsträckt testamentsrätt, vidsträcktare än något lands i Europa, med undantag af Englands, och då hittills bestående förhållandet), hvilka vi i allmänhet tyckas hafva föresatt oss att med varsam hand förändra, måste omgestaltas, innan de kunna medgifva ett fullkomligt borttagande af inskränkningen i fråga om arfvejord, — tror jag att Utsk. gjort rättast i att endast gå det steg framåt, som Betänk, utvisar.
Jag vågar således anhålla om propos. på bifall tili Betänk.
Hr Cederschiöld, Rob.Theophron; Då de förhållanden, hvilka framkallat det i nu gällande lag stadgade förbud mot bortgifvande af arfvejord. icke vidare existera, kan jag för min del icke annat än gilla lia §:n i Utskis nu framställda förslag, hvarigenom blifvit tillåtet att bortgifva ^ af all sin qvarlåtenskap, derest man efterlemnar bröstarfvinge, inen i annat fall all sin egendom.
Jag anser att LagTJtsk. bordt stanna härvid och att således hvarken 2:dra §:n, som inskränker rättigheten att bortgifva arfvejord till endast skyldeman, eller den 3:dje §:n, som gör inskränkning i afseende på bördköpt jord, — böra godkännas.
Om likväl dessa §§ skulle komma att erhålla plats i den nya lagen och vinna praktisk tillämpning, önskar jag att få fästa upmärksamheten på en i min tanke ganska vigtig omständighet.
Enligt nu gällande lag har testamentsrätten varit vidsträcktare i afseende på bördköpt jord än arfvejord ä landet, enär den i afseende på den sednare varit alldeles ingen, hittills har det varit nemligen aldeles förbudet att bortgifva arfvejord å landet.
Men efter det förslag som Utsk. framställt, om det går Den 25 Februari e. m. 573 igenom, skulle förhållandet blifva alldeles motsatt, hvilket jag icke kan tro vara LagUtsk:s mening.
Jag vill åskådliggöra detta genom ett exempel.
Om någon för 20 eller 30 år tillbaka fått i arf en fastighet på landet, som då var värd 20,000 R:dr, men hvilken egendom genom förändrade förhållanden nu erhållit ett värde af 100,000 R:dr och om densamma vore intecknad för 20.000
R:dr, sä återstår ett egendomsvärde af 80,000 R:dr.
Antag nu att makarne voro barnlösa, så skulle, enligt 2:dra §:n i Utsk:s förslag, den som ärft egendomen, ega rätt att åt sin maka uplåta besittningsrätten af denna arfvejord på lifstid.
Denna maka erhåller således inkomsten pä ett kapital af 80,000 R:dr.
Men huru blir väl förhållandet efter 3:dje §:n?
Dea 22 December f. m. 301 propus:!) föreslås, oell hvilken, elter min tanka, vöre mera skadlig än gagnelig för sakens befrämjande.
Hr S i I f v ers t ol pe, Fredr.
De anmärkmr, som blifvit gjorde emot förslaget om förändring af läroverkens organisation, skulle visserligen lyckas böra föranleda till några konlraanmärkmr från min sida, men jag har trott mig hafva vunnit den erfarenhet från föregide riksdagar att i allmänhet icke särdeles mycket gagn är att vinna af de svar, som afgifvas på anmärkmr, som framställas emot väckte förslag före deras behandling af vederbör.
Disk., utan all det mesta gagnet är att förvänta af dessa svar, när målet återkommer frän Utsk.
Jag anser mig således icke nu böra ingå uti ett detaljeradt besvarande af de anmärkmr Hr Tersmedens ifrågavar. motion innehåller; och får blott tillkännagifva att jag icke deraf funnit mig föranlåten att frångå det förslag i nu förevar, ämne, som det varit min pligt att till K. M. afgifva.
I öfrigt anser jag mig blott böra rätta ett misstag, som finnes uti det skriftliga anförandet, der det nemi. säges, alt den lärometod, deparl:s-chefen föreslagit, skulle vara af K. M. godkänd.
Uti det beslut, som finnes bilagdl Stats-råds-prot. folden dag då frågan i konseljen förevar, står uttryckligen, att K.
M. väl beslutat de gamla läroverkens förändring på så sätt, att de båda bildningslinicrne skulle sammanslås, men deremot uppskjutit att besluta om sättet att verkställa denna förändring, d. v. s. öfver sjelfva lärometoden.
Då jag nämner detta, anser jag mig derjemte, på det misstag om mina äsigter i denna fråga icke måtte äga rum, böra uttryckligen förklara, att jag i alla fall anser den nya elementarskolans metod, jemkad och förbättrad efter de åsigtcr som i nyare tider gjort sig gällande, vara den rätta och möjligen den enda verkställbara.
Jag anhåller att dessa få ord måtte få åtfölja motionen till Utsk.
Hr Silfverstolpes yttrade mening, att det icke medförer något särdeles gagn, att orda mycket vid remissen af en motion till vederbör.
Utsk., utan att det vore bättre spara sina argumenter till dess frågan återkommer från Utsk.
Jag anhåller dock att vid detta tillfälle få betyga Hr von Hartmansdorff min tacksamhet för den moderation, hvarmed han yttrat sig ang:de de omtvistade lärometoderne.
Den strider märkligt mot den hetta, hvaimed det nya skolsystemets försvarare eljest, åtminstone i tryck, hafva behandlat denna fråga.
Jag bör anmärka ett af honom begånget misstag, då han säger, att jag föreslagit en afgift, uppgående endast till \ af hvad nu vid nya elementarskolan betalas.
Jag förmodar att den afgift af 20 r:dr b:co, han omnämnde, utgår för ett helt år, hvaremot jag föreslagit högst 5 r:dr samma mynt terminvis; och skulle således den ärliga afgiften uppgå till hälften af den vid nya elementarskolan.
I de flesta fall har Hr von Hartmansdorff instämt uti hvad jag föreslagit.
Endast några anmärkmr deremot har lian framställt,' såsom vid 2:dra mom. af 2:dra punkten, der jag föreslår att den nya. elementarskolan måtte blifva utvidgad, d. v. s. att den måtte 302 Den 22 December f. in. få en större lokal åt sig upplåten, så att det vore möjligt för skötlan att emottaga ett obegränsadt antal lärjungar.
Han liar fästat sig vid ordet obegränsadt och funnit det mindre lämpligt.
Men enligt skolordningen, åligger det de gamla skolorne att emottaga så många som anmäla sig, d. v. s. eli obegränsadt antal; om en skola bade så stort tillopp af lärjungar, att de icke kunde inrymmas i den gamla lokalen, finge väl styrelsen hos vederbör, anmäla detta förhållande.
För min del önskar jag uppriktigt att den nya elementarskolan måtte få en utvidgad lokal, på det så stor fördel som möjligt måtte komma allmänheten tillgodo af denna skola.
Dessutom bekänner jag öppet att den nya skolmetodens mindre lämplighet just skall starkast framträda då fråga blir att efter densamma undervisa ett större antal lärjungar.
Jag liar föreslagit att bevilja liyresmedel åt denna skola för anskaffande af lämplig lokal, hvaremot Hr von Hartmansdorff ansett att anslag borde beviljas till inköp af eget hus åt denna skola, hvartill då sannolikt skulle behöfvas omkring 50,000 r:dr.
Men detta är en ganska betydlig summa och visar ytterligare hvilka stora kostnader det nya skolsystemets införande skall medföra om det en gång blefve fråga alt öfver liela riket införa detsamma.
Att anslå 50,000 r:dr anser jag icke lämpligt; men deremot vill jag medgifva ett årligt anslag af flera hundra r:dr, och ser ingen omöjlighet att i hufvudstaden derföre anskaffa en lämplig lokal.
I Carlstad liar man uppfört och till skola inredt en byggnad som liar utseende af en stor manege, hvars kostnad visst ej är jemförlig med hvad här yrkas.
Om 3:dje mom. af nämnde punkt yttrar Hr von Hart!- mansdorff, att skolor borde efter den nya metoden få inrättas uti provinserne.
Det är just detta jag till ett inskränkt antal föreslagit.
Jag vill blott erinra derom, att man icke dervid måtte såsom ett villkor, ett premium, stadga att rättigheten till förhöjda, ja ofta fördubblade, löner skulle hero på antagande af den nya metoden, ty då skulle man få se sådana skolor uppväxa såsom svampar i jorden.
Så liar förhållandet varit vid Frösö skola, der lärarne genast gingo in på den gamla skolans förändring.
Äfven i Carlstad har dylikt ägt rum, ehuru lönerne blifvit blott obetydligt ökade.
I afseende på de tillägg Hr von Hartmansdorff föreslagit till min motion, får jag tillstyrka den lista punkten, eller att ökade anslag för skollärarne, utan afseende på om de hylla gamla eller nya undervisningsmetoden, borde af R.
Jag har icke vågat begära något förökadt anslag, men det är visserligen min önskan att sådant mätte beviljas, hvarföre jag på det varmaste understödjer hans i det afseendet väckta förslag.
Jag har ingenting deremot att nya elementarskolans anslag måtte uppföras på ordinarie stat, hvilket jemväl är af K. M. i Dess nåd. propos. föreslaget.
I afseende på hvad Hr Silfverstolpe emot mig anmärkt, eller att jag oriktigt skall uppfattat meningen af K.
M:s propos., vågar jag icke nu inlåta mig uti bestämdt svaromål, enär sagde propos. ännu icke är tryckt; men likväl har jag så väl vid uppläsandet af sagde propos. här i Ståndet, som sedermera vid genomläsning af
Den 22 December f. m. 303 densamma, jemte dithörande handlingar, tyckt mig finna att nya elementarskolan förordades och att K.
M. föreslagit att de lärare skulle komma i åtnjutande af föreslagne förmånerne, som vid en skola samfäldt gingo in på införandet af en ny skolmetod, i likhet med ■den vid nya elementarskolan gällande. K.
M. har åtminstone gillat grunderne för den nya elementarskolan, eller valfrihet af ämnen, fri flyttning, ämnesläsning, ambulatorisk läseordning för lärarne och borgareskolornas sammanslående med de & k. lärda skolarne.
Hr Tham, Carl Wilh, A ug.:
Då jag begärde ordet var det egentligen blott för att med den erfarenhet jag dels såsom akademisk lärare, dels sedermera såsom lärare vid ett lägre läroverk,, kunnat inhemta, få öppet uttala att jag nästan i allo instämmer med de åsigter Hr von Hartmansdorff här nu framställt.
Jag är nemi. fullkomligen öfvertygad, att för lösande af den uppkastade ■frågan hvilkeldera undervisningssätt vore det bästa, det enda förnuftiga sättet består just hufvudsakligen uti hvad han föreslagit, att rle gamla och nya formerna må fortfarande i full frihet med hvarandra täfla, och alt de gamla skolorna, der som lärarne sig derom med ephorus förena, må i mera eller mindre mån kunna antaga de s. k. nya formerna: och jag önskar att på detta sätt så väl genom R.
St:s frikostighet, som genom K.
M:s försorg sädane skolor som den nya elementarskolan här i hufvudsladen, mätte jemväl annorstädes blifva inrättade, så att den nya lärometoden kunde få underkastas ytterligare pröfning.
Att mångenstädes den föreslagna förändringen skall småningom vinna bifall, tror jag så mycket säkrare, som den redan är utförd vid en och annan af de gamla skolorna, och håller på att införas vid andra. 1 det stift, af hvars styrelse jag har äran att vara medlem, är man redan på väg att förändra den talrikast besökta af dess skolor med icke mindre än 250 elever, hufvudsakligen efter nya metoden; och detta sker med alla de lärares fullkomliga samtycke som dervid blifva tagna i anspråk.
Så borde alltid tillgå, och den nya metoden få vid skolan införas, der lärarne sjelfve anse den vara den bästa.
Huruvida man icke till slut mäste antaga en bemedling emellan de båda metoderne, lemnar jag åt framtiden att afgöra.
Det är endast 2:ne omständigheter jag skulle vilja fästa mig vid, så väl hvad beträffar Hr von Hartmansdorffs förslag som den K. propos:n om Statsverket, så vidt den vidrörer denna fråga.
Den ena vore, att om den förhöjda tjensteårsberäkningen skall upphöra, kyrkan måtte på annat sätt ersättas för den förlust den derigenom kan komma att lida pä kunskaper.
Det är kändt att den vanliga prestexamen är så lätt och obetydlig, att den efter en någorlunda god studentexamen knappt erfordrar ett års studium.
Helt annat är förhållandet hos våra närmaste grannar, der vida högre fordringar, en kurs af 4 ä 5 år, är föreskrifven för blifvande prester.
Jag anser del önskligt, alt vår kyrka må blifva delaktig af dylik fördel; jag anser det, som sagt är, nödvändigt att kyrkan äfven hädanefter, ehuru på annat sätt, må tillgodokomma samma mått af kunskaper, som den hittills varit van att från skolan erhålla, högre än hvad den vanliga presterliga bildningen företer, om också kanske till en början förena - 304 Den 22 December f. m. de med mindre praktisk erfarenhet i tjensteväg.
Jag anhåller alt få fästa Ståndets uppmärksamhet vid en annan enligt min öfvertygelse lika vigtig fråga, hvilken redan vid förra riksdagen var bragt å bane, men då icke vann särdeles mycken sympati, jag menar den om inrättande af skollärare-seminarier äfven för de lärda skolorne.
Jag anser det vara alldeles oundgängligt för skolans eget väl, att sådane seminarier inrättades på några dertill lämpliga ställen, såsom i Slockholm, eller i Opsala och Lund, der de unge lärare-kandidaterne finge på förhand pröfva sine krafter, innan de definitift anställdes vid skolan.
Det är visserligen sannt att den dagliga öfningen är den bästa lärmästaren, men erfarenheten har också visat att om en ung man blifver anställd såsom vikarierande vid en skola, så blir han ock vanligen i sin ordning befordrad till ordinarie lärare, antingen han befinnes dertill mera eller mindre skicklig.
Det vore således särdeles väl för skolan, om hans skicklighet på det föreslagna sättet kunde på förhand blifva pröfvad.
Föredrogs och remitterades till Lag- samt Allm.
Besv. o. Ekon.Utskm, Frih. Raabs, Adam Christian, d. 18 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de uppgörande af fullständigt förslag till en ny stängsel-stadga och till de ändringar i 9 cap. Byggn.-balken, som deraf kunna föranledas.
Föredrogs StalsUlsk:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 2, med den till Rikets nu församlade Ständer af fullmäktige i riksg:s-kont. afgifne berättelse. R. o. Ad. fann detta mern. icke erfordra annan åtgärd, än att detsamma lades till handlingarne.
FöTedrogs StatsOtsk:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 3, i fråga om användandet af de å anslagen till uppförande af cellfängelser uppkomna reservationer.
Jag ber alt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en otydlighet, som förekommer uti Statslltsk:s betänk, i så måtto, som Utsk. betraktat som disponibel, för att kunna användas för hvilket slags fängelser som helst, den summa af 220,000 r:dr utgörande en del af den, sorn enligt förra Ständers beslut var anslagen för stadsfängelser allena och ännu icke blifvit lyftad.
Så är likväl icke förhållandet; ty af denna summa äro 90,000 r:dr af K.
M. anslagne till fullbordande af Stockholms stads fängelse, hvilket är ett påbörjadt byggnadsföretag, som fortgår på grund af en emellan kronan och staden formligen träffad öfverenskommelse och hvilket kommer att kosta betydligt mera än den summa af 170,000 r:dr som från Statsverket utgår.
Oegent - Den 22 December f. in. 305 Oegentligheten i SlatsUlsk:s betänk, bör väl icke kunna leda dertill att staden kunde komma att uppehållas i utbekommandet utaf någon del af det anslag, som blifvit densamma lillerkändt, enär K.
M. säkert sjelfmant skulle bevara dess rätt; men felet har bordt anmärkas till förekommande af den oriktiga slutsats, som skulle kunna dragas af beslutet, så uppställdt, som StatsUlsk. föreslagit detsamma.
H. Ex. Hr Gr. Posse, Arved:
StatsUtslus nu föredragna betänk, innehåller icke något annat än ett tillstyrkande af K.
M:s nåd. framställning, att utan binder af den fördelning af anslaget till fängelsebyggnader, som vid 1840 och 1841 årens riksdag gjordes, de återstående tillgångarne måtte få, på sätt K.
M. pröfvade lämpligt, till fortsättande af redan påbörjade fängelsebyggnader användas.
Hå nu Stockholms stads fängelse, hvartill grunden håller pä att läggas, är bland dem till hvars fortsättande öfverskoltet är föreslaget att användas, kan jag icke inse att den otydlighet Frih.
Sprengtporten funnit uti SlatsUtsk:s betänk, verkligen der finnes, utan får jag för min del tillstyrka R. o. Ad. att till detsamma lemna bifall.
Efter det yttrande H. Ex. Hr Gr.
Posse nyss afgaf, finner jag mig fullkomligt tillfredsställd, ehuru jag icke är öfvertygad om oriktigheten af min anmärkn. och då tilläfventyrs en ålerremiss, för att åstadkomma en förändrad redaktion, skulle kunna förorsaka skadligt dröjsmål med dispositionen af anslaget, afstår jag för min del från allt yrkande om en sådan äterremiss.
Uppå härefter framstäld propos. blef StatsU(sk:s förevar, utlåt.
Föredrogs StatsUiskts d. 18 dennes e. m. på bordel lagda utlåt.
N:o 4, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, rör:de medels anvisande till Topografiska corpsens arbeten samt till fortsättning af de pågående fästningsbyggnaderna under nästk. år.
Peyron, Gust. Abrah., anförde skriftligen:
Jag instämmer i allo i de af Hrr Gripenstedt och von Rosen mot StatsUtsk:s nu föredragna betänk.
N:o 4 afgifna reservationer och tror lika med dessa värde ledamöter af Otsk., att dess förslag att inskränka de ifrågavar. anslagen endast till de belopp, som erfordras under de första mänaderne af nästk. år, innefattar anledmr lill åtskilliga olägenheter och äfven till misshushållning, men då det är af vigt, så vida ifrågavar. arbeten icke skola afbrytas, att nytt anslag må vara beviljadt inom årets slut, och frågan derom icke skulle kunna hinna att dessförinnan slutligen afgöras om den blefve till Utsk. återremitterad, så och enär dertill kommer, att de anslag Utsk. tillstyrkt, jemförde med hvad K. M. äskat, finnas motsvara behofven för 5 månader, inom hvilken tid man torde kunna hoppas, att Stats-regleringen i sin helhet, må vara uppgjord, 1 H. “ 20 306
Den 22 December f. m. anser jag mig, för min del, böra vördsammast tillstyrka att R. o. Ad. må bifalla Utsk:s betänk.
Den siste värde talaren har i sin egenskap af Statsråd och chef för iandlförsvars-depart. tillstyrkt bifall till SlatsUtsk:s utlåt., icke derföre alt detsamma är till sin grund riktigt, utan derföre alt några r:dr behöfva anvisas innan årets slut.
För min del kan jag icke inse nödvändigheten att ovillkorligen före den sista i denna månad få en summa anvisad, för att genast anvisas för afsedde ändamfil från början af nästa år; ty illa vore det ställt med Sveriges statsverk, om icke af under händer hafvande medel kan förskjutas så lumpna summor som dem Utsk. tillstyrkt R.
St. att förskottsvis anvisa.
Deremot anser jag det vara af stor vigt för framtiden oeh för den närvar, tiden, att StatsUtsk., när det finnér ökade anslag behöflige, men icke anser sig vara i tillfälle att derom sig utlåta, innan Stats-regleringen lill nästa riksdag kan för Ständerna framläggas, det då må föreslå R.
St. att låta för påföljde år förblifva vid den gamla slatsregleringen, då, sedan den nya statsregleringen hunnit sedermera bestämmas, beloppen af de ökade anslagen vidtaga.
Jag får derföre, utan afseende på hvad Frih.
Peyron yrkat i ändamål att få desse r:dr beviljade, anhålla att Utsk:s utlåt, måtte varda till detsamma återremilteradt med förständigande för Utsk. att anvisa förra Slatsregleringens anslag till disposition intill dess den nya Statsregleringen hinner beslutas och träda i verksamhet.
Inom Utsk. har jag lika lifligt som de båda reservanterne stridt för bifall till K. M:s nåd. propos. i dess helhet, d. v. s. beviljandet under en tidrymd af ett är utaf det af K.
M. äskade anslag, men då denna fråga inom Utsk. förevar, blef vid votering motpartiets åsigt genom brytning af den förseglade sedeln gällande, dervid jag icke ansåg mig böra afgifva någon reservation emot majoritetens beslut.
Skälen för denna min åsigt anhåller jag i korthet få inför R. o. Ad. framlägga.
Den mot min inom Utsk. stridande åsigt, som lyckades att vinna majoritet, yttrade sig mindre för afslag å de af K.
M. begärda anslag, hvilka allmänt tycktes vara af behofvet påkallade, som icke mera mot principen att, innan Statsregleringen i sin helhet kunde uppgöras och innan ännu StatsUtsk. hade sig bekant de inkomster, hvarpå de blifvande utgifterne kunde grundas, fatta något beslut i en Statsregleringsfråga.
På grund deraf stannade Stats-Ulsk:s majoritet i det beslut, att tillstyrka R.
St. att, intilldess StatsUtsk. hunnit laga alla anslagsfrågorna i öfvervägande, till K.
M:s disposition öfverlemna ett så tillräckligt anslag, att icke de ifrågavar. arbetena kunde under tiden behöfva afbrytas; derföre står det äfven uti Utsk:s utlåt, ”på det förenämnde fäslningsbyggnader må kunna oafbrutet fortsättas”.
Detta uttryck tyckes vara lugnande, hvarför jag tillstyrker, att R. o. Ad. utan återremiss eller afslag måtte i öfverensstämmelse dermed fatta sitt beslut, ty i händelse af ett motsatt förhållande skulle tiden gå förlorad och K.
M. lemnäs i ovisshet, huruvida anslag af R.
St. beviljas eller icke lill de Den 22 December f. m. 307 ifrägavar. arbetena.
Ytterligare får jag hemställa om icke det är anledn. förmoda att 2:ne Stånd, Borgare- och BondeShn nemi., icke lemna mera än hvad Ulsk. tillstyrkt.
Skulle nu B. o. Ad. och möjligen äfven PresteSt. stanna uti olika beslut, kommer frågan att uti förstärkt StatsUtsk. afgöras, hvartill ledamöter ännu icke blifvit valde.