Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. afsedda ändamål utan en sådan ihärdighet ej kunnat vinnas; hvarföre, och så länge stenkolsverket fortgår, orten derifrån har att påräkna en säker tillgång på nödigt brännämne af den sämsta kolsorten mot billigt pris, hvilket nu är 16 sk. b:co per tunna, — och vara näringars tillgång på den eldfasta leran, hvilken, ehuru nödvändig för så många teckniska behof, icke utan öfverdrifven kostnad skulle kunna anskaffas utifrån; och jag vågar således påstå, att fäderneslandet, men icke bolaget, för närvar, skördar frukten af alla de uppoffringar, som måst göras, för att uppnå det länge eflersträfvade målet.
Under sådana omständigheter, och om behofvet af stenkol inom landet för vissa tillverkningar befinnes vara större, än att det kan fyllas från Höganäs, och det i stats-ekonoiniskt afseende således skulle anses nyttigt, att denna artikel bör kunna anskaffas till lindrigaste pris, hvilket till en del beror på tull-umgälderna, lärer dock både billighet och rättvisa fordra, att man vid tulltaxans bestämmande icke förbiser våra inhemska tillgångar och gör dem otillgängliga, hvilket nödvändigt måste inträffa, om den främmande importen alltför mycket gynnas, så att den egna kol-brytningen måste upphöra.
Man bör härvid ihogkomma, att vid Höganäs årligen upphemtas omkring 160,000 tunnor stenkol, hvaraf en del begagnas på stället vid fabrikationerna, en del försäljes lill allmogen för deras eldstäder, och en del, eller bästa sorten, afsändes på aflägsnare orter att användas för kronans fyrar, ångbåtar och sockerbruk m. ra., samt att om denna tillgång icke kan erhållas inom landet, så måste ett motsvarande qvantum anskaffas utifrån, och då troligen till vida högre pris, sedan ingen inhemsk medtäflare finnes, hvilket nu är händelsen; ett förhållande, som måste uppkomma, äfven af den orsak, att ett så betydligt qvantum icke såsom nu kunde införas såsom ballast, och derföre genom ökad fraktkostnad måste höja priset.
Men hvad som icke kan ersättas, ifall rörelsen vid Höganäs skulle upphöra, är den eldfasta leran och dess producter, hvaraf behofvet årligen tilltager, i mån som industrien framgår, och detta af den enkla orsak, att varan är för tung och bär icke transport-kostnaden.
Redan vid 1823 års riksdag, då frågan förevar om Skånska stenkols-verkets bestånd eller fall, hade jag äran att på detta Den 7 Mars f. m. detta rum yttra mig till fördel för dess upprätthållande.
Jag har sedermera tid efter annan haft tillfälle att bese framgången af detta stora och riksgagneliga företag; och sorn jag sjelf icke varit eller är delägare, kan jag opartiskt yttra mig i ämnet.
Jag täger mig derföre friheten härmed väcka den motion, att, om någon nedsättning uti införsel-tullen å främmande stenkol nu bes lii tes till större eller mindre belopp under den nu ga Ila nde, inkomsten deraf, likasom det skedde före if>23 års riksdag, må tillfalla bolaget, såsom ersättning för den summa, som måst användas utöfver R.
St:s föreskrift; och anser jag denna uppoffring ä Statens sida rikligen vara ersatt, dels genom de fördelar verket tillskyndar landet och näringarna, oberäknadt den betydliga areal af jord, som genom grufve-arbetet blifvit förvandlad från kärr till bördig mark, der nu en mängd liemmans-ägnre finna sin bergning, dels derigenom att en personal af omkring 1,000 vid grufve-arbetet och fabrikerna nu hafva ständig sysselsättning.
Jag anhåller, att denna motion blir remitterad till Bevilln.
Hr Boy, Johan Fredr., anförde skriftligen:
Då Chalmerska slöjde-skolan i Götheborg högst fördelaktigt inverkat på näringarna, samt på ett vackert sätt omfattat håde de administrativa och prodiictiva yrken; så får jag vördsamt föreslå, det R. kl. St. föröka dess anslag från det närvar, af 3,ooo r:dr till 6,ooo, hvilket sednare belopp, sammanlagdt med skolans egen fond af 3,ooo r:dr b:co, erfordras för att gifva denna högst nyttiga och väl styrda inrättning den fullkomliga form och omfattning, som behofvet påkallar.
En öfversigt af Chalmerska slöjde-skolans arbeten och förhållanden bar jag äran bifoga denna min vördsamma motion *).
I följd af den värde talarens motion, vill jag blott anföra, alt jag finner den föreslagna inrättningen icke endast fördelaktig för Götheborgs stad, utan att den är riksgagnelig och nyttig för alla samliälls-classer, så väl de fattigaste som de rikaste; hvarföre jag också på det högsta understödjer motionen.
Hr Stråle, Nils Wilh., uppläste följande tvänne motioner: 1.
Det synes vara angeläget alt vid denna riksdag erhål *) Ifrågavar. öfversigt är särskildt tryckt oell har endast blifvit tilt Utsk. öfverlcmnad. 3 H. a5 >g4 Don j Mars f. w.
Ja en lag för enskilda banker och hypotheks-föreningar.
Behofvet deraf erkändes vid sista riksdag; och jag hade hoppats, att ifrån något annat hål! finna förslag dertill framstäldt.
Sådant har likväl icke skett; oell ehuru ogerna jag ökar antalet af de vid denna riksdag väckta motioner, har jag dock ansett mig pligtig att taga till pennan för att framlägga ett förslag i ämnet.
Jag hade önskat alt på förhand kunna härom samråda med flere andre kunnige personer och underkasta mina tankar deras pröfning; väl vetande, att det är öfver en mans höfva att ensam uppgöra ett antagligt lagförslag; men tiden har varit för kort, och jag anhåller om undseende för hvad sorn kan finnas bristfälligt.
Det vid sisth riksdag af Banco- och LagUtsktn utarbetade förslag till lag för enskilda banker kom till afgörande hos KiksSttn så nära riksdagens slut, alt förslaget med möda hann att genomgås och med flera förändringar antagas; men K.
M:s sanction uteblef.
Likväl har K.
M. sedermera utfärdat privilegier för 4 provincial-banker och reglerntn för 2 hypotheks-föreningar; hvarvid K. M., i afseende på bankerna, hufvudsakligen begagnat de föreskrifter, som uti lagförslaget voro upptagna, och afvikelser hafva egentligen endast ägt runi i hvad som rörde grundfondernas belopp och dylika reglementariska frågor.
Mången skulle således kanske tycka, att vidare lagstiftning i detta ämne kunde vara öfverflödig; men 3:ne omständigheter synas mig isynnerhet vara af den vigt, att de påkallade förändrade lagbestämmelser mot de som nu finnas.
Dessa äro: 1:0
Frågan om rättigheten att utgifva tryckta eller graverade sedlar, hvilka löpa såsom mynt i landet.
K. M:s förhud afdon 22 Oct. 17(36, upplifvadt genom K. kungörelserna af den 24 Mars 1790 och 2 Augusti 1792, innehåller föi bud för enskilde personer alt utgifva koppar-polletter, skrifna eller tryckta sedlar på skillingtal eller s. k. valutor, tryckta assignationer eller invisningar på andra enskilda män, innehållande större eller mindre summor.
Vill man tolka pessa föreskrifter så, som skulle det icke vara förbudet att utgifva tryckta sedlar, hvilka icke äro på sk i 11 ingial utan .liksdalerlal; så skulle deraf följa, att det icke blott vore enskilda banker, utan jemväl hvarje enskild mans rättighet att utgifva sådana sedlar; och hvartill sådant skulle leda, lärer, hvar och en nogsamt inse, och icke vilja tillstyrka en sådan frihet.
Ordet valutor omfattar jemväl alla slags mynttecken, och jag har för min del trott, att rättigheten för bankerna att utgifva tryckta eller graverade sedlar mäste uti lag bestämmas. 2:0 Bolagsmännens ansvarighet eri för alla och alla för en.
K. kungörelsen den 14 Jan. 1824, angtde inrättande af enskilda banker eller disconter, hvilken ännu är gällande, D c 11 -j Mars f. m. stadgar uti 4 punkten, att allt livad för handels-bolag stadgadt ur eller blifver, oell deribland bolagsmännens ansvarigbet en för alla och alla för en, äfven för discont-bolagén, skola lända till efterrättelse. i:sta punkten uttrycker hvad dermed förstas, nemi. bolag, hvilka hafva lill föremål att till enskilda utlåna penningar.
Sådana torde alla li i tili lil
Is inrättade provineial-banker och hypotheks-föreningar vara.
Likväl är förhållandet olika.
Fem af bankernas nemligen Ystads, Wermlands, Fahlu, Smålands och Örebro bankernas delägare hafva lili bolags-reglorna åtagit sig ansvarighet en för alla och alla för en Med tillämpning af bolagsförfattningarna skulle ingen delägare kunna skiljas frun banken, och hans ansvarighet upphöra, med mindre årsproclama för bankens fordringsägare utfärdades.
Sådant strider likväl emot de utfärdade reglementena och skulle nästan göra bankrörelsen omöjlig.
Bolags-reglorna för Östgötha bank innehålla uti i §:n: ”actie-ägare utgöra ett bolag, ansvarigt ”efter lag, dock ingen utöfver beloppet af innehafvande "”adier”; och K.
M:s fastställelse innehåller äfven: ”att K. ”M. funnit, att en privatbank kan under behöriga garan”tier, äfven utan actieägares solidariska ansvarighet, uppfylla alla rättmätiga anspråk på ordning och säkerhet.”
Hvad liypotheks-föreningarna angar, är förhållandet annorlunda.
K. M:s kungörelse, angtde ett förnyadt reglemente för den till bruksägares förmån inrättade hypotheks-cassa, af den 16
Maj iS35, innehåller uti 7§:n: ”med hela det in”betaldta actie-capitalet ansvare actieägare för alla af hy”potheks-cassan ingångna förbindelser.”
Formuläret till obligationer innefattar rättighet för långifvaren att återfå capitalet, samt derjemte ”förbindelse, att under hypotheks-cas”sans vård och i dess ägo alltid skall förvaras emot de utelöpande obligationernas sammanräknade belopp fullt motsvarande valuta i fullgoda inlecknade reverser.”
Det den 20 Febr. 183(3 af K.
M. utfärdade reglemente för hypotheks-förening emellan Skånska jordägare, lyder uti 21 §:n: ”Hypotheks-föreningen upptager lån af enskilda personer oeh "verk samt publika cassör, emot obligationer, i den mån ”sådana lån kunna till föreningens ändamål förmånligt begagnas, och med iakttagande deraf, dels att fullgoda in”tecknade reverser alltid må finnas uti föreningens ägo, till ”belopp, som fullkomligt motsvara det upplånta capitalet, ”och dels att föreningens tillgångar kunna underhålla dess "förmåga att noggrannt uppfylla egna förbindelser; för fullgörande hvaraf den i Skånska hypotheks-föreningen inteck"nade jord, i händelse äf behof, dessutom ansvarar i mån ”af det skuldbelopp, för hvilket låntagare, hvar för sig, i ”föreningen då häfta; och äga obligalions-innehafvare den”na säkerhet med förmånsrätt framför hypotheks-förenin”gens delägare.”
Meningen med dessa för hypotheks-föreningarna lem-r Den 5 Mars f. m. nade föreskrifter synes vara, ntt delägarne icke skola stå tili någon solidarisk ansvarighet för skulderna; men något bestämdt stadgande derom finnes icke.
Skulle frågan uppkomma oell behöfva afgöras, kunde fordringsägarne tilläfventyrs åberopa, att K. kungörelsen den 14 Jan. 181.4 år en allmänt gällande författning, som icke genom enskilda öfverenskommelse!’ kan rubbas; att förbindelsen att ansvara med actie-eapitalet eller de intecknade skuldsedlarna icke utesluter den större ansvarigheten med delägarnes öfriga egendom och personer; att obligationerna innehålla förbindelse alt betala med penningar och icke med inlecknade reverser, samt att försäkrandet derom, att sådana alltid skola linnas uti föreningens vård, endast haft till syftemål att derigenom bereda fordringsågarne en ytterligare säkerhet.
Huru en tvist i detta ämne skulle komma att slutligen afdömmas, är omöjligt att förutse.
Men det synes vara lagstiftarens pligt att hafva till ögonmärke, att anleda, till tvisten icke må vara i gällande föreskrifter lagd; och det är på denna grund jag trott mig böra föreslå, att 1824 Ars K. kungörelse må varda upphäfven, och de deruti befintliga stadgande^, i hvad de måga fortfara alt vara gällande , uti ny lag intagna.
Deremot har jag icke kunnat anse det vara förenligt med verkliga rättsgrunder, att obligationer skulle kunna utgifvas, hvilka gäldenären icke skulle varå skyldig att inlösa med det mynt, hvarå obligationen lyder.
Sådant skulle likväl inträffa, om directionen vid en hypotheks-förening vöre fri från betalningsskyldighet, så snart densamma framvisade intecknade reverser till motsvarande belopp, oansedt dessa icke voro på längre tid till betalning förfallna.
Af dennq anledn. har jag ansett mig böra föreslå, att directionens ledamöter äfven uti hypolheks-föreningarna böra vara en för alla och alla för en för betalningen ansvarige. 3:o Torde det vara angeläget att hafva i lag stadgadt, huru förhållas bör, ifall någon af ifrågavar. inrättningar skulle råka på obestånd, och concurs inträffa.
Skulle i sådant fall innehafvare af sedlar eller löpande obligationer vara pligtige alt med ed fästa sin fordrans riktighet och i den ordning concurslagen föreskrifver densamma hos concursdomaren bevaka, kooirae sådant att medföra flera olägenheter, och kanske vålla, att många sedlar blefve obevakade, enär värdet ej tycktes löna sådan möda och kostnad.
Till grund för det nu uppsatta förslaget är hufvudsakligen lagdt det, som af R.
St. vid sista riksdag antogs och till K.
M. öfverlemnades.
Mångå §§ deruti uro ordagrannt afskrifna.
Likväl är uppställningen olika, och redactionen i flera afseenden ändrad och stadganden tillagda.
Sedlarnes minsta valör, som antogs till en r.'dr silfver-specie, har jag utsatt till 2 r:dr b:co, i enlighet med sednare utfärdade reglementet.
Antages kurant-räkning, får benämningen ändras.
Den 7 Mars f. m. >97 Åtskilliga föreskrifter, soin egentligen endast röra bolagen, oell deribland de om grundfondernas storlek, utlåningstid, ni. ni. liar jag uteslutit.
Till grundfond för aetiebank föreslogs vid sistlidna riksdag Soo.ooo r:dr silfver-speeie eller 1,151,3)5 r:dr 16 sk. b:eo, oell för solidarisk bank 2.5o,ooo r:dr silfver-speeie eller 666,6(16 r:dr 32 sk. b:eo.
Dessa föreskrifter hafva hitintills icke blifvit iakttagna.
Ystads bank, privilegierad d. 14 Oct. i83o, hade till grundfond 266,666: 32. — men enl. nya privilegium af d. 14 Dec. 18 ii) 1,5oo,ooo:— — Wermlands bank, privileg. d. 17 Nov. i83a 5oo,ooo:— — men fick börja med en teckning af . . 347,800: — — Fahlu bank, privileg. d. i4 Nov. i83> . . 553, 5 53: 16.— Östgötha bank privileg. d. 24 Febr. 1887 . 1,000,000: — — lisen fick äfven börja med . . . . . 5oo,ooo: — — Smålands bank, privileg. d. 17 Mars 1887 5oo,ooo: — — eller högst i,5oo,ooo:— — Örebro bank, privileg. d. 14 Maj 1837 .
. 5oo,ooo:— — eller högst . 1,000,000:— — Vid sådant förhållande har jag trott det vara tillräckligt, att till K.
M. öfverlemna att tillse, att de banker, som framdeles kunna blifva stiftade, hafva tillräcklig grundfond.
Den skilnad, som vid sisth riksdag uppställdes emellan solidarisk bank och actie-bank, hade hufvudsakligen afseende på delägarnes betalnings-ansvar, men icke på grundfondens beskaffenhet.
Uti båda bankerna kunde delägarne för största delen af deras tecknade actiebelopp få lemna deras egna med hypothek försedda skuldförbindelser.
Uti sådana banker uppkommer vinsten derigenom, att för det belopp, som motsvaras af pantsatt fastighet, sedlar utgifvas, utlånas och bära ränta, utan att contanta medel blifvit tillskjutna för dénna del af actie-capitalet.
Delägare, som har sin revers liggande uti bankens förvar, är derigenom personligen vid banken fästad; och om han vill öfverlåta sin andel i banken till en annan person, måste denne i stället aflemna sin skuldsedel.
Intet hinder finnes då derföre, att han jemväl ingår uti företrädarens solidariska ansvarighet.
Deremot om hela grundfonden, tillskjutes uti contanta medel, Rikets gångbara mynt, guld eller silfver; då har delägaren sedermera ingen annan gemenskap med banken, än den actiebrefvet gifver honom, och medelst öfverlåtelse deraf upphörer han att vara delägare i banken.
Det är uti sådana banker, som den solidariska ansvarigheten icke synes mig böra äga rum för andra än directionens ledamöter, hvilka alltid böra stå uti ovillkorligt betalningsansvar.
På dessa skäl har jag ansett grundfondens beskaffenhet vara den omständighet, som bör utgöra skilnaden emellan solidarisk bank och actie - Den 7 Mars f. m. bank.
Vilja delägare uti den sednare jemväl ikläda sig solidarisk ansvarighet, är derföre intet hindel1 lagdt.
En annan väsendtlig skilnad måste äga rum, i afseende på beloppet af sedel-emissionen.
Skulle en bank, hvars liela grundfond består af Rikets gångbara mynt, icke få utgifva sedlar till högre belopp än som deremot svarade, så kunde lika så gerna sjelfva grundfonden utlånas.
Någon vinst på bankrörelsen kunde omöjligen uppkomma, och tillkomsten af en sådan bank är otänkbar.
Derföre har jag föreslagit, att sedlar må utgifvas lill -Jtdelar af alia bankens behållna tillgångar. örn bankens grundfond är t. ex. ... [,000,000: oell sedlar derföre utgifvas och utlånas mot säkra skuldförbindelser, äger banken uti fordringar ytterligare ....
1,000,000:
Summa 2,000,000: •|:delar deraf utgör 1,5oo,ooo r:dr, och banken- kan således ytterligare utlåna . 5oo,ooo: Summa tillgångar 2,5oo,ooo: •Jtdelar derutaf åter utgör 1,877,777 r:dr 24 sk., och sedelstocken kunde ökas med 377,777: 24.
— Nödvändigheten att hafva en proportion emellan behållningen i Rikets mynt och utelöpande sedlar, sätter snart en gräns för till ytterlighet gående progressiv sedel-emission; men den nu uppställda caiculen torde ej visa någon våda, då til! inlösen af sedlar lill ett belopp af 1,877,777 r:^r 24 sk. alltid måste finnas contant 1,000,000 r:dr, och bankens säkra tillgångar utgöra 2,877,777 r:c^1' 24 sk
Visserligen kan man såsom ytterligare säkerhetsmått föreskrifva, att en del af grundfonden bör förvexlas uti räntebärande obligationer, sorn lätt kunna realiseras, och att dessa deponeras uti allmänt förvar; men dels hafva vi icke ännu några stats-obligationer, som dertill kunna användas, dels är det att förmoda, alt delägarne sjelfve linna sin fördel uti att låta en del af fonden bestå af räntebärande papper.
Följande omständigheter synas böra undanrödja all farhåga för inrättande af actiebank, utan delägarnes solidariska ansvarighet; nemligen: 1:0 att directionens ledamöter solidariskt äro förbundne till betalningsskyldighet och jemväl underkastade criminelt ansvar; 2:0 att delägarnes egen fördel fordrar sträng tillsyn, att icke den insatta grundfonden förstöres; 3:o att K.
M. äger tillförordna allmänt ombud till deltagande uti revisionerna; 4:0 att månadtliga rapporter om ställningen skola till K. M. afgifvas; Den 7 Mars f. m. »99 5:o att bankens ställning årligen uppgifves inför all— mänheten; 6:0 alt bristande inlösen af en enda sedel kan vålla förlust af privilegium; och 7:0 att hvarje fordringsägare kan inför domstolen yrka bankens sättande uti concurstillstånd.
Dessa garantier hafva tyckts mig vara tillräckliga.
Kunna andra lämpliga utfinnas, vill jag ej vara deremot.
För II. R. o. Ad. vågar jag nu framlägga följande:
Förslag lill
Lag för enskilda Banker och [Iypotheksföreningar.
Med fästad uppmärksamhet derå, att så väl för de redan uti Riket inrättade enskilda banker eller provincialbanker samt hypotheks-föreningar, som ock för sådana dylika inrättningar, hvilka framdeles kunna uppkomma, särskilda föreskrifter äro af nöden för att bestämma de rättigheter och skyldigheter, hvilka såsom fordringsägare eller gäklenärer nämnda inrättningar tillkomma, äfvensom derjemte för att betrygga inrättningarnas bestånd och förebygga att enskilde personer måga på dem blifva lidande; hafva K. M. och R.
St. funnit godt, att, med bibehållande i öfrigt af K.
M:s förbud den 22 Oct. 1766 samt K. kungörelserna d. 24 Mars 1790 och 2 Aug. 1792, i hvad rörer förbud för enskilde personer att utgifva s. k. polletter, valutor eller skil— lingsedlar, men med upphäfvande af K. kungörelsen den >4 Jan.
1824 angtde enskilda banker eller disconter, stadga och förordna följande: i C a p.
Allmänna bestämmelser. 1 s-.
Bolag, som har till föremål att upplåna och utlåna penningar, må hos K. M. anhålla om K.
M:s nåd. tillstånd dertill, samt dervid till granskning och stadfästelse förete, ej mindre de för bolaget uppgjorda grundreglor än ock utlåningsreglemenlet; ankommande på K.
M:s nåd. pröfning att, efter sig företeende omständigheter, privilegium på högst 20 år med eller utan ytterligare villkor bevilja eller ock alldeles afslå.
Inom 18 månader före privilegii-tidens utgång kan anhållan om förlängande deraf hos K. M. göras.
2 S; I hvarje privilegium skall intagas, att inrättningen hvarken nu eller någonsin framdeles skall kunna påräkna något understöd af allmänna medel, samt att, under ingen förevändning, Staten må kunna blifva mera i deras än uti andra enskildta företag inblandad, eller på något sätt komma att bidraga till deras upprätthållande eller utredning. 3> Enskildta bank-bolag måge äga alt, i enlighet med af K.
M. faststäldt formulär, utgifva tryckta eller graverade sedlar, ställda att vid anfordran inlösas med
Rikets gångba - 200 Den 7 Mars f. m. ra mynt, utan ränta.
Sedlarna måga icke vara å mindre belopp an 2 r:dr b:co oell icke större än 5oo r:dr b:eo.
All annan utgifning af tryckta eller graverade sedlar, än nu sagdt är, vare förbuden vid det uti K. förbudet den 22 Oct. 1766 stadgade ansvar. 4 J.
Hvarje bolag vare pligtigt, att såsom god betalning emottaga sina egna sedlar; men i öfrigt ankommer det på livar oell en att godvilligt sådana sedlar såsom betalning emottaga eller icke.
5 S Enskild bank får endast i stad inrättas; och skall bolaget infor dervar. rådstufvurätt, före bankens öppnande, förevisa så val det af K.
M. utfärdade privilegium, som ock bolagscontractet, för att uti intecknings-prot. ordagrannt intagas.
Rätten late sedermera ofördröjligen, på bolagets bekostnad, i allmänna tidningarna införa kungörelse om det ingångna bolaget. 6 §.
Bolaget skall likaledes före bankens öppnande till Konungens Bef:h:de i länet meddela uppgift å de personer, hvilka komma att underskrifva bankens sedlar, samt jemväl sådant i allmänna -tidningarna kungöra; och åligger det bolaget att på enahanda sätt tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifvandet inträffar. 7 §•
Vid penninge-försträckningars meddelande äger enskild bank att afdraga den högsta lagliga ränta, dock icke för längre, tid än högst 1 år, äfvensom att efter förfallotiden beräkna -f proc. i månaden; dock att bolaget, så vida den af sistnämnda förmån sig begagna vill, är skyldigt föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande inom en månad efter förfallotiden varder anställd och i allt hvad på banken kan ankomma skyndsamligen utförd. 8 S Till sina fordringars utsökande och indrifvande njute banken enahanda handräckning som Banco-disconten. 9 §•
Enskild bank må icke såsom säkerhet emottaga sina egna aetiebref. 10 $'
Så länge enskild bank äger bestånd, fortfare dess skyldighet att sina sedlar inlösa, ehuru längre tid än 10 år från utgifvandet förflutit.
Upplöses bolaget, låter K.
M. allmän kungörelse derom utfärda, med föreläggande för en hvar, som någon bankens sedel eller annan skuldförbindelse innehafver, att densamma, inom 2:ne år från den dag kungörelsen utfärdas, lill inlösen i banken förete. 11 §.
Den j Mars f. ra. 301 I» §•
Enskild bank äge ej att drifva handel med annat än guld och silfver, men vare oförhindrad att inropa pantsatt eller utmätt egendom, soin på auction, till gäldande af bankens fordran, utbjudes; dock med iakttagande deraf, att sådan egendom varder försåld, så snart sådant lämpligen ske kan. 13 §.
Delägare uti bankbolag böra inom sig utse en ansvarig direction, som äger att under stadgade controller banken förvalta, samt i alla mål för bolaget lagligen tala och svara.
Lag samma vare för hypolheks-förenings-delägare. 1 ^ $•
Ärligen bör å bestämd tid revision och granskning af bankens förvaltning och tillstånd företagas, hvaruti af K.
M. utsedt allmänt ombud äger att deltaga. berättelse om förrättningen bör genast efter dess slut till K.
M. insändas och genom directionens försorg af trycket allmänheten meddelas.
.'4 S
Directionen vare skyldig, så väl att inom åtta dagar efter hvarje månads slut lill K.
M. insända en öfversigt af hankens ställning, likväl utan att dervid yppa enskildes förhållanden, som ock att ofördröjligen meddela alla de upplysningar i ämnet, hvilka K.
M. låter infordra.
Ställe sig ock directionen samt bolaget noga till efterrättelse allt hvad i denna lag föreskrifves; och beror det i annat fall af K.
M. att, genom vite i penningar, tillhålla bolaget att det felaktiga rätta eller privilegium upphäfva. >5 S
Ej må bankens grundfond genom utdelning minskas, så länge bankrörelsen fortfar. i Cap. Om Solidarisk Bank. >6 §•
Solidarisk bank kallas den, hvaruti delägarne förbinda sig att, en för alla och alla för en, ansvara för bolagets förbindelser och utgifna sedlar.