Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
§ 9 Det står studiosus fritt att så snart han önskar avlägga examen, men han måste uppnått myndig ålder och i 4 år konditionerat, innan han får bli föreståndare vid apotek eller sköta ett eget.
En apotekare behöver inte endast grundliga kunskaper i sitt yrke, utan även stadga i sitt uppförande och vana vid affärer och ordning i det ekonomiska av apoteksrörelsen.
§ 10 Efter examen och eden erhåller han Provisor- eller Apoteksbrev.
Provisor tillträder sin tjänst, medan apotekare anmäler sig hos Sundhets Kollegium för att erhålla privilegiebrev.
§ 11 Om änka eller sterbhus vill hålla apoteket öppet bör de så fort som möjligt efter apotekarens död anmäla till Sundhets Kollegium och begära en skicklig provisor.
Har sterbhuset inte någon att föreslå låter Kollegium kungöra ledigheten i Allmänna Tidningar.
Kontraktet mellan sterbhuset och Provisorn skall i bevittnad avskrift inlämnas till Kollegium.
Detsamma händer om apotekaren blir sjuk eller av ålderdoms bräcklighet inte längre kan sköta sitt apotek.
Om ett apotek utmäts för skuld och säljs för borgenärs räkning bör examinerad provisor anskaffas.
Om borgenärerna inte har förtroende till förra ägaren skall behörigt kontrakt upprättas och insändas till Kollegium.
Antas en studiosus till föreståndare, vilket kan ske, bör Kollegium se till att han så fort som möjligt avlägger examen.
§ 12 Det åligger apotekare att alltid hålla sitt apotek i gott stånd och ha tillräckligt med mediciner av god beskaffenhet efter ortens behov.
De visitationer som Kollegiet gör årligen får apotekaren inte undandra sig.
Han skall genom flitig närvaro och tillsyn väcka den uppmärksamhet hos underhavande att inget efterlåtes, som kan skada de sjuka.
Simplicia bör ständigt hållas rena och dammfria och förvaras så att de inte förstörs.
Venena bör förvaras särskilt och under apotekarens egen vård, så att inte genom ovarsamhet människoliv spills.
Medikamenterna bör helst förvaras i kärl av glas, porslin, sten eller tjänliga metaller.
Då skador och olägenheter kan uppkomma genom ovarsamt och felaktigt bruk av medicinal och mercurial medel, får ingen apotekaren lämna ut sådant utan läkares rekvisition.
§ 13 Apotekaren bör en gång om året inberätta till Sundhets Kollegium hur många studiosi och lärlingar han har och behöver och hur deras studier går.
Han anmäler samtidigt om han gjort några styrkta rön till vetenskapens förmån och tillväxt, vilka medicinalväxter som växer vilt i hans område och om han kan samla till andra orters förnödenhet.
Om han har tillfälle att anlägga plantage för några för apoteket viktiga växter, om de kan utvidgas och överskottet sändas till andra apotek.
§ 14 Till apotekarekonstens förmån och apotekarnas fördel är det nödvändigt att insamla vilda medicinalväxter och att uppdriva plantage.
Även kemiska preparat bör tillredas i landet och inte behöva införskrivas från främmande länder.
Den som har möjlighet till detta, gör både fäderneslandet och vetenskapen en tjänst och detta berömvärda bemödande skall anmälas till Sundhets Kollegium.
Räkningar över medikamenter rekvirerade och utlämnade på publik bekostnad skall varje kvartal insändas till granskning hos Sundhets Kollegium Över medikamenter, som levereras till fattiga veneriskt sjuka och till kurhusen, skall särskilda räkningar författas.
De betalas av medicinalfonden.
Apotekare som bor på landet skall påteckna fullmakt för någon person, som kan ta ut pengarna och kvittera.
Formulär för räkning, där varje ingrediens skrivs ut till vikt, namn och taxering och särskilt för kork, glas och pro labore.
Sådana författade räkningar med bifogade rapporter kan insändas till Kollegiet utan medföljande recept, vilka skall förvaras hos apotekaren till räkningen är granskad och godkänd.
För övrigt ställer sig apotekare i vad apotekare konsten angår, till ofelbar efterlevnad av de särskilda föreskrifter som dem av Sundhets Kollegium kan föreläggas.
Alla klagomål mot apotekare och deras betjäning i deras utövning anmäls till Sundhets Kollegium Rosersbergs slott den 11 augusti 1819 CARL JOHAN
Kungörelse angående tullen på utländsk spannmål.
Stockholm den 13 augusti 1819 De avgifter som bestämdes i 1816 års sjötulltaxa för utländsk spannmål bör gälla.
Vid närmare upplysningar om årets gröda stadgas följande tullavgifter för utländsk spannmål.
1 tunna vete 1 riksdaler 1 tunna råg 24 skilling 1 tunna riat korn 10 skillingar 1 tunna malt 20 skillingar 1 tunna havre 4 skillingar 1 lispund vetemjöl 12 skillingar 1 lispund rågmjöl 8 skillingar allt i Hamburger Banco Stockholm den 13 augusti 1819 SALOMON LÖFVENSKJÖLD
Kungörelse angående förhöjning i skjutslegan för kungs - och gästgivarskjutsen.
Rosersberg 18 augusti 1819.
På grund av årets svaga höskörd har Vi funnit skäligt att höja skjutslegan med 4 skilling per häst och mil.
Höjningen gäller för kungs- och gästgivarskjutsar på landet och i städer, där legan inte är högre än 16 skillingar milen Höjningen kommer att gälla från 15 september.
Men då någon höjning inte är beräknad i de av Ständerna beviljade anslagen till kronoskjutsar, kan någon höjning inte där fastställas Rosersberg den 18 augusti 1819.
Reglemente för barnmorskor och dem, som i barnmorskekonsten vilja undervisas, samt med dess utövning sig befatta av Kongl Maj: t i Nåder stadfäst den 25 augusti 1819.
Reglementet för jordegummorna från 1777 upphör och sedan Sundhets Kollegium inkommit med förslag till förnyat reglemente, har Vi stadfäst följande: § 1 Barnmorskor och de som vill utbilda sig i barnmorskekonsten skall vara gudfruktiga, sedliga, friska och helbrägda personer som har betyg på att de kan läsa och skriva.
Personer i Stockholm som anmäler sig skall ha betyg från poliskammaren, att de inte är kända för brottsligt eller lastbart uppträdande.
§ 2 Vid Allmänna Barnsbördshuset och det där inrättade läroverket för undervisning i barnmorskekonsten, ges undervisning 2 terminer årligen.
För att förekomma att fler ankommer än läroverket kan ta emot, skall ansökan insändas 2 månader innan terminens början, varefter Kollegium prövar och antar vilka som skall få infinna sig.
De städer eller orter i riket, som önskar få redan godkända barnmorskor skall anmäla detta hos Kollegiet och samtidigt lämna uppgift på resekostnader, avlöningsvillkor och övriga förmåner, som skall bestås barnmorskan.
§ 3 Varje antagen lärling får behörig undervisning och nödvändig färdighet till utövning av barnmorskeyrket gratis.
Under hela utbildningen njuter de försvar och skydd vid läroverket.
Om professorn eller direktören tror sig ha anledning att neka en antagen lärling dessa förmåner eller helt avstänga henne, anmäler han sådant hos Kollegiet, som prövar och beslutar i ärendet.
§ 4 Alla antagna och inskrivna lärlingar bör 2 eller flera terminer, beroende på deras fattningsförmåga och läraktighet, flitigt begagna sig av de offentliga föreläsningarna vid läroverket.
De som vill ha enskild undervisning, kommer överens med professorn eller adjunkten därom.
Efter en termins föreläsningar bör de anställas för tjänstgöring i förlossningsrummen och handledas i allt som barnmorsketjänsten fordrar.
Det åligger lärlingen att sorgfälligt söka förkovran och färdighet i de rätta handlagen vid alla slags förlossningar.
Likaledes bör hon vara angelägen om att lära sig sköta och vårda både mor och foster under deras svagaste belägenhet.
§ 5 Varje till sådan barnmorsketjänst i barnbördshuset anställd lärling har ostridig rätt att begära hjälp, natt som dag, av först föreståndaren och vid svårare eller vådligare tillfällen av verkets läkare.
Lärlingen skall natt som dag finnas till hands och inte bege sig utanför barnbördshuset.
Hon skall med omsorg och ömhet utan åtskillnad bemöta barnaföderskorna och vårda dem efter de föreskrifter läkaren och föreståndaren givit.
Lärlingarna skall när tillfälle ges undervisas i att sätta blodiglar, använda koppnings instrument, vaccinera och bedöma vacciners kvalité.
De får sedan kostnadsfritt betyg att de äger kunskap och skicklighet i dessa delar.
Förestånderskan skall ge dem kunskap om lavemangers tillredning och applicerande och även att tillreda bad.
§ 6 De lärlingar som hunnit förvärva behörig kunskap och färdighet i alla förenämnda stycken, som tillhör en skicklig barnmorska, anmäls av läkaren till examen hos Sundhets Kollegium.
De som godkäns avlägger barnmorske eden hos Kollegium och erhåller betyg.
Därefter utfärdar professorn vanligt utskrivningsbrev för var och en godkänd och edsvuren barnmorska.
§ 7 Då läroverket lämnar de bästa tillfällen, både till kunskapers inhämtande, som i övning för dem som vill lära till barnmorska och sålunda de kunnigast och skickligaste barnmorskorna utexamineras där, får ingen vid 16 riksdalers böter (med undantag för undervisning i Skåne och på Gotland) anta eller förordna till barnmorska någon person, som ej på ovanskrivet sätt blivit godkänd.
Det är dock tillåtet för lärlingar ute i landet, att innan de anmäler sig till läroverket, söka undervisning hos provinsialläkaren eller annan
behörig läkare.
De undervisas sedan vid läroverket kortare tid än vanliga lärlingar.
Detta gäller också för de utrikes examinerade barnmorskor, som vill utöva barnmorskekonsten här i riket Vitet gäller alla som utfärdar betyg utan att lärlingen här i Stockholm blivit godkänd och edsvuren barnmorska.
Samma vite får den som utger sig för att vara behörigen examinerad och godkänd och ordentlig barnmorska för stad eller land och inte är det.
§ 8 I allt som angår barnsbörd är varje barnmorska under Sundhets Kollegiets lydnad och beskydd.
Blir det någon tvist mellan barnmorskor rörande förlossning och skötseln därvid, skall det föredragas hos Kollegiet, som noga prövar och avger utslag.
Barnmorskorna i huvudstaden står under inseende av professorn vid läroverket.
Barnmorskorna på landsorterna står under inseende av provinsialläkaren där.
En gång på året kallas de, för att lämna besked om deras förrättningar samt om de ännu minns vad de lärt sig.
De privilegierade barnmorskorna i Stockholm är skyldiga att vid 2 riksdalers vite lämna sin adress.
De skall också en gång om året efter skedd kungörelse och vid samma vite inställa sig i Kollegiet till allmän sammankomst.
Försummar de andra året pliktar de 4 riksdaler, tredje året 6 riksdaler och fjärde gången förlorar de sitt privilegium.
§ 9 Ingen annan än edsvuren och privilegierad barnmorska skall, annat än i yttersta nödfall och om ingen finns tillstädes, understå sig att låta tinga och bruka sig vid någon förlossning.
Bötar 6 riksdaler 32 skilling och om mor eller barn dör under eller strax efter förlossningen kommer de lagligen att rannsakas och dömas.
§ 10 För att ytterligare förekomma de olyckliga följder, som orsakas av att olärda och djärva kvinnor agerar barnmorskor, skall de edsvurna äga rättighet att låta lagföra dem.
Hon får sätta ut en barnmorskeskylt med namn och årtal då hon examinerad blivit.
För övrigt skall församlingens klockare varje månad lämna besked till barnmorskans förman, om vilka som betjänat barnaföderskor inom församlingen.
Då ser man om någon obehörig förrättat förlossningen och vederbörande kan anmälas till fiskal för att lagfaras.
§11 För att understödja fattiga, sjuka och ålderstigna barnmorskor, skall en fattigkassa, deras s k Ämbetslåda finnas, där de som så behöver kan få någon liten hjälp.
Denna kassa består av det tillskott alla barnmorskor ger vid edens avläggande, nämligen 1 riksdaler 32 skilling i Stockholm och 40 skilling i landsorten samt ett sammanskott som görs vid barnmorskornas årliga sammankomst och böter från dem som inte infinner sig då Denna kassa skall alltid vårdas av Sundhets Kollegium att mot säkerhet, prövad och godkänd av barnmorskornas deputerade, förräntas.
§ 12 När barnmorskan kallas skall hon inte vara senfärdig, än mindre undandra sig att komma även om hon inte varit tingad.
När hon kommer till barnaföderskan, skall hon inom sig själv noga överväga, vad som är bäst för den sjuka kvinnan.
Hon skall efterforska hennes tillstånd och inte företa sig något, som inte är till kvinnans hjälp och lindring.
Inga andra läkemedel får ges än dem, som finns i handboken eller är av läkare förordnad.
Hon skall med yttersta flit försöka hindra missfall eller för tidig barnsbörd.
Är åter rätta tiden inne för födseln, skall hon inte påskynda den, utan med tålamod och sinneslugn invänta stunden, då hon med minsta fara kan förlösa och bringa barnet till världen.
Är barnet svagt må hon nöddöpa det.
§ 13 Barnmorskan får inte övergiva barnaföderskan förrän allt är över.
Även om hon inte är tingad och befinner sig på stället och får bud efter sig till någon som tingat henne, får hon inte överge den första och lämna henne hjälplös.
Då råder hon budet att skaffa annan barnmorska i hennes ställe.
Barnmorskorna får inte neka varandra sådant biträde.
Hinner den som varit tingad fram innan kvinnan är förlöst, tar hon över.
Är kvinnan förlöst får den biträdande lönen, om de inte kommer överens om annat.
Den, som är kallad som biträde, har rätt att avbryta, om hon i sin tur blir kallad till någon som i god tid tingat henne.
§ 14 Det är ovillkorligen förbjudet för barnmorskor att nyttja instrument vid förlossningen.
Finner hon att förlossningen blir vådlig för mor eller barn och hon tror att dylika skulle kunna rädda, skall hon genast ta kontakt med läkare och anhålla om hans bistånd, vilket han inte får vägra henne.
§ 15 Finner hon modern så svag, att hon kommer att få sätta livet till, innan hon blivit förlöst, skall barnmorskan skyndsamt begära råd och biträde hos läkaren.
Förmodar barnmorskan att fostret är dött och förlossning blir ovanligt svår och långsam, skall hon för att freda sitt samvete och befria sig från ansvar tillkalla någon i detta yrke upplyst person till vittne.
Är hon däremot så självklok och förmäten, att hon inte begär hjälp och mor eller foster dör eller skadas, kan hon lagligen tilltalas vid domstol.
Beträds och övertygas hon om grov missgärning och att med uppsåt ha förorsakat moderns eller fostrets död, anses hon i lika förhållande som tjänstehjon till sitt husbondfolk och tilltalas och döms efter allmän lag.
§ 16 Då barnmorskan tvingas begära andras råd och hjälp, skall hon ge det tillkänna försiktigt, så att den sjuka kvinnan inte oroas eller fruktar större fara än vad som är vid handen.
Hon bör i enskildhet upplysa den tillkallade hur den sjuka kvinnans belägenhet är.
Sedan undersöker den tillkallade patienten och bestämmer vad som till hjälp kan vidtas.
Den som först anlitad varit förrättar förlossningen, men den senare råder och ger handräckning.
Skulle den första av trötthet, sjukdom eller oerfarenhet av så svår förlossning, vilja dra sig undan eller den sjuka kvinnan enständigt yrkar, att den sist ankomna skall hjälpa henne, må den samma inte vägra, utan med förtröstan på Guds hjälp förrätta förlossningen.
Barnmorskan skall efter förlossningen med ömhet vårda och sköta var och en barnaföderska, så länge som behövs.
Hon skall också bistå med råd till den mindre erfarna modern och amman.
Särskilt skall hon betona vikten av bad och snygghet.
§ 17 Edsvuren barnmorska är förpliktigad att hemlighålla, vad ärbarheten kräver skall dolt vara.
Hon skall förtiga vad som i förtroende blivit henne meddelat samt varsamt och försiktigt yttra sin mening om ett nyfött barn är fullgånget eller inte och över andra grannlaga frågor.
Märker hon däremot att modern eller barnet är smittat med venerisk sjukdom skall hon rapportera det till läkare.
Hämtas barnmorska till en hemlig förlossning, får hon inte av nyfikenhet efterforska barnafaderns namn eller avlocka lägerskvinnan någon bekännelse.
§ 18 Fordrar domare eller rätt av edsvuren barnmorska upplysning i något mål, bör hon kallelsen hörsamma.
Hon bör noga gjort sig underrättad om förhållandet och på samvete uppgiva vad hon till sanningens styrkande vet ha hänt, inte för vänskap, skyldskap, ovänskap, fruktan eller egennytta förtiga något eller sådant muntligen eller skriftligen förklara eller betyga, som hon inte har full visshet om.
Kvinnor som hålls i häkte och behöver barnmorskas bistånd, må alltid som nödlidande av edsvurna barnmorskor njuta nödvändig vård och tillsyn.
§ 19 Huvudstadens barnmorskor skall hänvisa dem som begär ammetjänst till besiktning vid Ammekontoret, om de för övrigt anses lämpliga.
Vite på 3 riksdaler 16 skilling för den barnmorska som utan prövning av kontoret anskaffar amma.
I landsorten skall läkare undersöka om ammorna är friska och till synes fria från tecken på smittsam sjukdom.
Läkaren skriver ett edligt bekräftat betyg till den som söker ammetjänst.
Eventuella böter delas mellan ortens fattiga och Sundhets Kollegiets Fiscus (kassa) § 20 Barnmorskorna, särskilt i landsorterna, skall se till att alla barn de förlöst ympas med goda skyddskoppor under sitt första levnadsår.
I synnerhet hos allmänheten och allmogen bör de nitiskt propagera för ympning.
Sundhets Kollegium uppmuntrar och belönar alla barnmorskor att skaffa sig kunskap hos någon läkare att med förstånd och noggrannhet verkställa ympning.
De skall dessutom själva förse sig med färskt ympämne året runt och förvara det väl.
§ 21 Skulle någon ort drabbas av svår smittsam sjukdom, får barnmorskorna inte vägra bistå barnaföderskor även i smittade hus.
Hon får inte bege sig från orten eller besöka någon i ett osmittat hus, om hon kommer från ett smittat, utan att ha väl badat sig och rökt sina kläder med mineralsura ämnen.
Uppkommer smittsam sjukdom i de större städerna utses en eller flera av de äldre barnmorskorna att bistå i smittade hus mot särskild vedergällning.
De skall på husväggen där de bo sätta en tavla, som berättar att de är utsedda, så att de som behöver dem lätt hittar.
Det är dem mot vite förbjudet att under denna tid betjäna barnaföderskor i osmittade hus.
Stockholm den 25 augusti 1819 CARL JOHAN Följer edsformuläret.
Kongl Maj: ts i nåder fastställda Medicinal Taxa.
Stockholm den 25 augusti 1819 Sedan Vårt Sundhets Kollegium med noggrann omsorg utarbetat ett på säkra försök och beräkningar grundat förslag till ny Medicinal Taxa, har Vi funnit för gott att fastställa den.
Taxan från den 6 augusti 1777 med tid efter annan fastställda förändringar må från den 1 januari var upphävd.
Följer 62 sidor med läkemedel och deras priser.
1: o Att inga andra än behörigen justerade vikter får nyttjas på apoteken.
2: o Att apotekare är skyldig att på varje recept utsätta priset på varje komposition särskilt, och den som expedierar alltid sätta sitt namn på konvolutet eller den s k signaturen.
3: o Att vid omfattande apoteksräkningar som insänds för granskning till Sundhets Kollegiet skall formuläret, som är fastställt i Vårt nya apoteksreglemente av den 11 denna månad användas.
Finns kompositionerna inte upptagna i denna taxa skall varje ingrediens taxeras särskilt och särskilt pro labore uttas.
4: o Vårt Sundhets Kollegium skall årligen eller så ofta ökning eller minskning av priserna på droger uppstår, överse den nu fastställda taxan och till Oss underdånigt föreslå ändringar.
5: o Att vid större behov av medikamenter som skall betalas med allmänna medel, priserna bör modereras och leveranserna helst ske genom entreprenad auktion mot viss procents rabatt Stockholm den 25 augusti 1819 CARL JOHAN
Förordning angående sysslolösa och vanartiga personers insättande och hållande till arbete å de allmänna Arbets Inrättningarna i Karlskrona och Vadstena.
Stockholm 31 augusti 1819 En ny arbets anstalt är inrättad i Vadstena och den gamla förordningen från den 27 februari 1804 rörande personers insättande i arbetsinrättningar är upphävd.
Ny förordning enligt följande: § 1 Befallningshavande äger rätt att döma 1: o lösdrivare som besvära allmänheten med tiggeri till Allmänna Arbets Inrättning, om utrymme i arbetshus i länet saknas.
2: o personer vilka undergått straff för tjuvnad och anses som lösdrivare.
§ 2 Lösdrivare är den, som inte ingått i allmän tjänst, inte har lantbruk, årstjänst eller annat stadigt arbete och inte med egna tillgångar eller andras vårdnad har bärgning.
Inte är gift, mantalsskriven och boende på visst ställe där han årligen försörjer sig.
§ 3 De soldater som blivit strukna ur rullorna och är förfallna till arbete på fästning, skall i stället avföras till allmän arbets inrättning.
§ 4 Till allmänna arbets inrättningen får inte sändas kvinnor eller män som av ålder, sjukdom eller kroppsskada inte kan arbeta.
§ 5 Innan någon döms till arbets inrättning skall han få tid att själv skaffa sig tjänst och försörjning.
Har han varit straffad för tjuvnad, äger befallningshavanden pröva, om han under tiden må ställas på fri fot eller förbli i fängsligt förvar.
§ 6 Anträffas någon som anses som lösdrivare utom det län, där han hör hemma, meddelar befallningshavande om förhållandena.
Befallningshavaren i hans hemlän prövar skyndsamt, om han skall sändas till arbets inrättning eller till den ort han hör eller ställas på fri fot.
§ 7 Då någon döms till arbets inrättning skall utslaget vara skriftligt.
Protokollet skall innehålla hans ålder, utseende och levnadsomständigheter, om de är kända.
Om han varit anklagad för brott och dömd och vilket straff han undergått.
Vilka laster och oarter han är känd för, om han kan något hantverk.
§ 8 Den som döms till arbets inrättning skall förpassas av Vår befallningshavande till landshövdingen i den ort inrättningen finns.
I förpassningen står hans namn, ålder, utseende, noggrann förteckning över de kläder och tillhörigheter han medför.
Äger karlen pengar skall de åtfölja handlingarna.
§ 9 Till arbetsfånges avsändande bestås skjuts efter samma ordning som för andra fångar.
Han skall inte fängslas mer än nödvändigt.
§ 10 Vid ankomsten till arbetsstället avlämnas karlen och hans tillhörigheter till Vår befallningshavande eller kommendanten.
§ 11 Önskar jordbrukare eller annan i orten boende person att begagna arbetskarlen till arbete utanför inrättningen, anmäler han hos kommendanten hur lång tid och till vilket arbete han vill använda karlen.
Har fången gjort sig så känd, att han kan anförtros sådant arbete och han uppfört sig så pålitligt att han må vara på fri fot, utsätter kommendanten en skälig dagspenning.
Han får inte utlånas till sådant arbete som kan skada honom och dagspenningen får inte vara mindre än han skulle fått inom inrättningen.
§ 12 Den som lejer sådan arbetskarl ansvarar för att han kommer till arbetet och därifrån, då arbetstiden är slut, han skall förse honom med föda och underhåll under arbetstiden.
Han är hans husbonde efter lag.
Rymmer arbetskarlen meddelas genast kommendanten och efterlysning sker.
Visar det sig att den som uttagit karlen brustit i tillsyn eller rent av främjat hans flykt, svarar han för alla kostnader i samband med hans efterspaning och återskaffande.
§ 13 När arbetskarlen återlämnas till inrättningen, avges ett omdöme hur han förhållit sig.
Dagspenningen överlämnas till kommendören, att utbetalas till karlen, då han blir fri, med avdrag för kläder.
§ 15 Kan arbetskarlen företa bevis, att någon vill anställa honom i tjänst, är han berättigad att bli fri.
Kommendanten avger rapport till befallningshavande, som förordnar om karlens skyndsamma lösgivande och förpassning till behörig ort.
§ 16 Har arbetskarlen sedan han ankom till inrättningen fått genom arbete, arv, gåva eller testamente en summa av 33 riksdaler 16 skillingar, skall befallningshavande släppa honom fri, om han de 3 sista månaderna gjort sig känd för flit och gott uppförande.
Han får ett avskedsbevis, där hans förhållande under arbetstiden redovisas.
§ 17 Kommendanten har skyldighet att till vem som helst lämna upplysningar om arbetskarlens förhållande den tid han varit på inrättningen.
Han skall också på arbetskarlens begäran hjälpa honom till vidare utkomst.
§ 18 Den arbetskarl, som gjort sig känd som pålitlig, får för viss tid gå till annan ort för att söka arbete.
Befallningshavande i den orten får meddelande att karlen är frisläppt, så att tillsyn över hans uppförande kan hållas.
Får han tjänst meddelas detta till kommendanten, Får han inte tjänst är han skyldig att återvända till inrättningen.
§ 19 Då arbetskarlen blir frisläppt och lämnar inrättningen skall hans behållna arbetsförtjänst och allt annat han äger utlämnas till honom.
§ 20 Han har rätt att få en viss del av sin inkomst, om han har permission att söka nytt arbete.
Även har han då tillgång till sina kläder.
§ 21 Rymmer karlen får den som tar fast honom och överlämnar honom 6 riksdaler 32 skillingar, vilket genast utbetalas av befallningshavande i länet där han greps.