Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 16, ang:de Riksg.kont. affordrad depositionsafgift före återställandet af infriade och derefter i R.
St:s bank deponerade obligationer; och N:o 17, aDg:de hyresfri uplåtelse af ett rum i Riksg:skont:s hus för härvar.
Ränte- och Kapitalförsäkrings-anstall. H. R. o.
In fidem protocolli silbert Munck.
Onsdagen den 8 Januari 1851.
Justerades 5 prot.uldr. för d. 4 dennes.
N:o 1, ang:de rikdagskostnadernes bestridande genom Riksg:skonl. ; och N:o 2, ang:de medels anvisande lill Topografiska korpsens arbeten innevar. år.
Då härefter till justering anmältes Exp.Utsk:s under N:o 3 afgifna förslag lill R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M. i fråga om åtgärder för upförande af en byggnad emellan Carl XIlI.-s torg och Operahuset, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag hemställer huruvida det må vara i sin ordning att en und. skrifvelse lill Konungen här justeras såsom ett R.
St:rs beslut, under det att frå gan, hvarom skrifvelsen handlar, ännu hvilar oafgjord pä R. o. Ad:s bord. 60 Den 8 Januari.
I anledn. häraf tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att, enl. till K. o.
Ad. inkomne prot.utdr., Utsk:s i denna fråga afgifua utlåt, blifvit af de öfrige Stånden bifallet, samt att vid sådant förhållande och dä i detta mål 3 Stånds sammanstämmande beslut utgjorde R.
St:rs, samt enl. Riksd.Ordn., expeditionen deraf, äfven om utlåt, af R. o. Ad. blefve ålerremitteradt, icke finge uppehållas, H.
Ex. ansett sig icke böra underlåta att till justering anmäla Exp.Utsk:s ifrågavar. skrifvelseförslag.
Jag bestrider icke lagligheten af den skedda föredragningen.
Men mig synes, att, som denna kunnat ske lika väl vid pleni slut som vid dess begynnelse, det varit bättre om man börjat med målets afgörande och slutat med expeditionens justering.
Antingen R. o. Ad. instämt med de öfriga Stånden eller också fattat sitt från deras skiljaktiga beslut, så hade saken likväl varit fullständigt afgjord, innan den underd. skrifvelsen derom företagits lill granskning.
Hr von Hartmansdorff har icke talat om Exp.Utsk:s sätt alt gå till väga och jag kan således undvika att derom yttra mig.
Jag vill derföre blott nämna, sedan Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifva att frågan redan vore genom 3:ne Stånds beslut afgjord, att det förekommer mig, som kunde man alltför väl undvika en måhända vidlyftig diskussion om den ordning, hvilken Hr Frih. o. Landtm, borde följa vid föredragningen af ett till justering ingifvet skrifvelseförslag.
Om jag icke misstager mig, så slår det mål, hvarom denne skrifvelse är till justering föredragen, ibland de främste på listan af öfverläggningsämnen, som i dag förekomma, i anledn. hvaraf jag lager mig friheten hemställa alt R. o. Ad. ville upskjuta justeringen af det nu föredragna skrifvelseförslaget intill dess R. o. Ad. fattat sitt beslut i hufvndsaken; förmodande jag alt diskussionen derom icke kan bli långvarigare än att, oaktadt detta upskof, justeringen af berörde förslag likafullt kan i dag försiggå hos resp.
MedStrn.
Jag anser en bestämd oformlighet ligga deruti, att justera ett Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse, innan sjelfva hufvudsaken bos R. o. Ad. till pröfning förekommit.
Det har icke saknats exempel derpå, huruledes R. o. Ad., oaktadt 3 Stånds beslut i en fråga, likväl, i följd deraf att R. o. Ad. fattat ett, från de öfriga Stånden, skiljaktigt beslut, ogillat skrifvelseförslaget och förklarat sig icke kunna godkänna detsamma.
Skulle man nu stadfästa den princip, att kunna justera och godkänna ett skrifvelseförslag i ett ämne, som ännu icke utgjort föremål för St:s pröfning, så kommer man i sanning in på en bana, der man icke vet hvarest man kan komma att stadna.
Jag anser det sätt att gå till väga, som Gr.
Lagerbjelke föreslagit vara det enda riktiga; kunnandes jag, som icke deltagit inom Exp.Ulsk. i upsältningen af ifrågavar. förslag till underd. skrifvelse, likväl ingalunda lägga Exp.Utsk. till last någon förhastad åtgärd, enär saken verkligen är af den be - Den 8 Januari. 61 skaffenhet att Utsk. bade kunde oell borde, pä sätt Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit till följd af 3 Stånds beslut, upsätta förslag till R.
Si.ts underd. skrifvelse i ämnet.
Ifrågavar. förslag till underd. skrifvelse lades på bordet, uppå derom af Frih.
Palmstjerna, Carl Otto, gjord begäran.
Uplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s under N:o 4 afgifna förslag till und. skrifvelse frän R.
St:r lill K. M., ang:de medels anvisande till fortsättning af fästningsbyggnaden vid Cai Isborg innevar. år.
Föredrogs ånyo Statslltskis d. 30 sistl.
Dec. f. m. och d. 4 dennes på bordet lagda utlåt.
M:s Nådiga propos., ang:de åtgärder för upförande af en byggnad emellan Carl XIII:s torg och Operahuset i Stockholm.
Ilr Sandströmer, And.
Som R. o. Ad. nyss af Hr Frih. o. Landlm:s tillkännagifvande inhemtat, är detta ärende redan afgjordt; men då jag förmodar att R. o. Ad. i alla fall vill fatta sitt beslut i öfverensstämmelse med hvad som kan finnas vara det rätta, så anhåller jag att få framställa de anmärkmr hvartill jag tror Utsk.-s afgifna betänk, föranleder.
Utsk. börjar med den erinran, att de tillgångar som beräknats för det ifrågavar. byggnadsföretaget, sannolikt skulle blifva otillräcklige; emedlertid ådagalägger den utredning af ställningen, som i Konungens propos. innefattas, att de tillgångar som för ändamålet afsetts, blefvo tillräcklige för arbetets utförande, när detta anordnades efter inflytande tillgångar.
Utsk. anför vidare att Gen.-Landtm.- kont:s hus, hvars försäljning föreslås, eger, såsom fristående vid en öppen plats, ett för sitt ändamål fördelaktigt läge: jag vill icke bestrida att detta läge är för sitt ändamål passande ; men i det nya huset skulle fullt brandfri lokal komma att beredas för Landtm.- kont. derest Konungen funne för godt alt dit öfverflytta detsamma, hvilket dock icke är sagdt alt så skulle ske, enär Konungen yttrat
Sin afsigt vara att i öfvervägande taga, huruvida möjligen detta embetsverk kunde på annat ställe förläggas genom utbyte af annan passande lokal.
Enär fråga nu är om Landtm.kont., anser jag mig böra meddela en uplysning som icke innefattas i sjelfva den K. propos:n emedan den ej ansågs inverka på sjelfva saken, den nemi. att Direkt, för Gen.-Landtm., för flera år tillbaka anmält att kont:s nuvar. lokal vore för ändamålet otillräcklig, och att om Landtm.- kont. skulle fortfarande vara inrymdt på samma ställe som nu, blefve det nödvändigt att dervid göra en tillbyggnad.
Utsk. nämner slutligen att Staten redan inlåtit sig i stora och kostsamma byggnadsföretag, hvilka medtagit dryga anslagssummor samt erfordra till deras fortsättning och fullbordan ytterligare för Statsverket betungande anslag, i följd hvaraf Utsk. under sådane förhållanden anser den nya byggnaden icke böra företagas.
Jag ber att i anledn. der - 62 Den 8 Januari. af få fästa upmärksamheten derå, att så beskaffade skäl kunde vara passande, derest Konungen hade af K.
St:r äskat något anslag för ifrågavar. arbete.
Nu deremot är icke förhållandet sådant; Konungen har endast begärt R.
St:rs medgifvande att försälja vissa mindre passande hus och sammanföra under ett tak vissa upgifna embetsverk, som nu begagnade serskilda lokaler, samt att försäljningssumman skulle till
Dess disposition anvisas till fyllnad af arbetskostnaden, hvilken i öfrigt skulle bestridas genom noggrann hushållning med de för Kronans hus och byggnader i huvfudstaden å 7:de Hufvndtiteln anslagne medel, samt af å densamma redan befintliga besparingar.
Utsk. har medgifvit att arbetets utförande skulle bidraga till prydnad för hufvudstaden.
När nu Kronan eger tomten, med ett af de vackraste lägen och det låter sig göra att der, utan upoffring för Stalén, åstadkomma en byggnad, gagnelig för allmänna ändamål och, som sagdt är, ledande till prydnad för hufvudstaden, så borde man i sanning, som Konungen i sin nåd. propos. i ämnet yttrat, kunna förvänta att R.
St:r dertill skulle lemna sin medverkan.
På de skäl jag nu haft äran anföra, anser jag mig böra besirida bifall till (Jtsk:s hemställan; men, enär ärendet, såsom förut är anmärkt, redan är af 3 Stånd afgjordt, inskränker jag mig till den anhållan, all R. o. Ad. endast ville lägga det nu föredragna utlåt, till handlingarne och i öfrigt låta saken bero vid de 3:ne Stms beslut.
Jag har visserligen icke inom StatsUtsk., på den afdeln. deraf, som behandlat denna fråga, deltagit i öfverläggningen och utredningen deraf, men likväl deltagit i beslutet och anser mig således böra begagna tillfället att nu med några ord redogöra för Uisk:s åsigter, eller rätlare, mina åsigter, på grund af hvilka jag hil rädt samma beslut.
Det är visserligen sant, att den plats på hvilken det varit ifrågasatt att byggnaden skulle upföras, vore för densamma ganska tjenlig, men för en byggnad likväl af helt annan art än den påtänkta, hvarest det komme i fråga att förvara allmänna handlingar.
Granskapet med en theater är i allmänhet icke elt sådant slälle, som i andra länder väljes då fråga är om bevarandet af elt archiv, ty erfarenheten har bevisat att Thealrars öde ofta varit att bli lågornas rof och derför vill man icke utsätta ett archiv.
Vidare förekommer att Landtm.kont. ligger på en fri plats, utan alt på sidorne om sig vara omgifvet af några eldfarliga lägenheter och sålunda är väl och lätt bevaradt i händelse af en upkommande eldsvåda.
Ett annat till försäljning anvisadt hus, nemi.
Landskansliets, är för närvar, beläget närmare intill de under Landsh.embrs vård ställda inrättningar, ibland hvilka må nämnas det nyligen upförda cellfängelset, öfver hvilket tillsynen skulle försvåras om man atlägsnade Landsh.embis nuvar. lokal genom densammas förflyttning till den ifrågavar. byggnaden.
Af dessa skäl har jag trott, att, så lämpligt det än kunde va - Den 8 Januari. 03 ra och sä prydligt det än kunde bli att en byggnad upfördes åden ifrågaslällda platsen, densamma likväl icke blefve tjenlig för nu upgifna ändamål; och då man sagt att det icke vore beslutadt, huruvida Landtm.-kont. skulle dit förflyttas, utan sådant skulle bero af serskild pröfning, så tyckes icke heller förslaget i den delen vara died full bestämdhet gifvet.
Jag skulle tro, att, då Staten har passande lägenheter för ifrågavar. embetsmyndigheter, är del mindre kostsamt att bibehålla dem i godt skick, än att bygga uva.
Jag tillstyrker bifall till StatsUlsk:s utlåt.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad och H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskrs förevar, utlåt.
N:o 10, ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, hvarpå 11.
Ex. förklarade det han trott sig finna propos:n besvarad med öfvervägande ja.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 30 sisth Dec. f. m. och d. 4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 13, i anledn. af K. M:s Nåd. skrifvelse, angide medels anvisande till fortsättnig af fästningsbyggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona.
Jag har begärt ordet för att yrka återremiss; mina skäl äro följande:
Ulsk. säger sig hafva fått den uplysning, att den väsendtligaste delen af fästningsbyggnaderna vid Carlsten och Carlskrona äro fullbordade, samt alt endast några mindre arbeten återstå.
Jag känner icke hvarifrån Utsk. tagit dessa uplysningar, men väl vet jag alt Ulsk. fått uplysning af den person som vederbör, nemi. af Chefen för Ingenieur-korpsen.
Han är mycket nitisk i sin tjenst, mycket kunnig om sältet att använda de medel, som anförtros honom och mycket sparsam.
Jag vet alt han lemnat uplysningar alldeles motsatta dem som här upgifvas.
Det förhåller sig icke så sorn Utsk. säger, ty väsendtliga byggnader återslå både vid Carlsten, Carlskrona och Waxholm, och att nu börja med anslagens inskränkande för dessa byggnader, som sannerligen i alla fall gå nog långsamt i brist på erforderlige medel, vore i sanning icke klokt.
Ett annat skäl till min ofvan framställda begäran hemlar jag af proemissen lill Utsk:s förslag, som lyder sålunda: ”Utsk. tror sig för närvar, icke kunna tillstyrka beviljandet af det utaf K.
M. lill ifrågavar. fästningsbyggnader begärde anslag, utan hemställer, att intill dess R.
St:r blifva i tillfälle att, ronde de i detta hänseende äskade statsmedel, för nästkommande 3:ne år fatta definitivt beslut etc.”
Om dessa sista rader af Utsk:s motiv fått stå framför de påföljande indragna raderna, så att de icke hade blifvit skiljda frän dessa sistnämnda, som innefatta beslutet, sä skulle jag icke yrkat återremiss, ty då hade Utsk:s betänk, uttryckt att Utsk. velat lemna 75,000 r:dr som ett förskott, intill dess statsregleringen för de kommande åren till nästa riksdag hunnit upgöras; men nu, sedan Utsk. icke har indragit dessa sista 3 rader af sitt motiv, för att ingå i sjelfva det föreslagna beslutet, så r 64 Den 8 Januari. måste jag yrka återremiss, hvartill jag hemlar ytterligare stöd af de flera välgrundade reservationer som åtfölja Utsk:s utlåt.
Jag anser mig så mycket mera berättigad till delta yrkande som jag, äfven i egenskap af chef för denna gren af statsförvaltningen, nogsamt känner huru nödvändigt det är, att icke så vigtiga byggnader som de ifrågavar.
, må framgå så krypande som hittills, hvadan det är ännu mycket mindre skäl för handen att minska på de nog förut knappa anslagen.
Jag delar fullkomligt reservanternes åsigt i afseende pä de skäl som majoriteten af Utsk. anfört, för att afkorta det af Konungen äskade anslag till de 3:ne nyssnämnda fästningsbyggnadernes fortsättande.
Jag gör det så mycket heldre, som jag kan uplysa att Kungsholms fästning (vid inloppet till Carlskrona) ännu erfordrar, för att fulländas, omkring 70.000 r:dr, hvaraf, för de vigtiga försänknings-arbetena, ensamt tarfvas 40,000 r:dr; alt för Carlstens hufvudfästning, oberäknade strandverken, hvilkas plan ännu icke blifvit fastställd, erfordras 50.000 r:dr och att således fullt 120,000 r:drs kostnad skulle återstå innan dessa begge fästningsverk vunnit sin fullbordan.
Hvad fästningsbyggnaden vid Waxholm beträffar, så har arbetsplanen allt sedan 1848 varit så upgjord att den uptagit § af det hitintills beviljade anslaget 315,000 r:dr för tre år, eller 105,000 r:dr ärligen, samt att arbetet skulle kunna vara slutadt omkring 6 är härefter.
Om nu Utsk:s utlåt, skulle bifallas och i följd deraf ett deficit uti den påräknade anslagssumman upsla för dessa 3:ne åren, så komme naturligtvis detta vigtiga arbete att eftersättas och aldraminst fördröjas i 2 år, hvaraf resultatet derjemte blefve en förlust i faux frais af minst 15,000 r:dr, hvilket väl måste anses såsom en stor misshushållning.
Jag hade således för min del högeligen önskat, att det nu begärda anslaget för innevar. år blifvit i sin helhet beviljadt; likväl har jag trott mig af ordställningen i Utskrs utlåt. kunna sluta, att de nu tillstyrkta 75,000 r:dr vore att anse endast som ett förskott pä innevar. års anslag.
Skulle jag häruti hafva misstagit mig, så förenar jag mig visserligen med den siste värde talaren i begäran om återremiss, ehuru jag af nämnda skäl icke hade ämnat yrka den.
Jag finner ganska väl, att det af Konnngen äskade anslag för alla de tre ifrågasatta fästningarne, är lika nödvändigt för hvarje af dem; men jag anhåller att få återföra i R. o. Ad:s minne några af mig under den förflutna riksdagen yttrade ord i afseende å en af dessa fästningar, nemi.
Jag benämnde densamma för nordens Gibraltar i Kattegatt, och det i afseende på dess läge och stora vigt för vestra försvaret och till skydd för handeln och sjöfarten i nämnde haf.
Det finnes tvenne punkter af största strategiska vigt i Skandinaviens försvarssystem, nemi.
Gottland i Östersjön och Carlsten i Kattegatt; båda äro af den natur, till läget, alt R.
St:r måste vara betänkta uppå, att icke försumma eller förhålla för någondera, hvad medan fredens lugn kan åtgö - Den 8 Januari. 65 åtgöras för att sätta dem i försvarstillstånd, och således nu böra bevilja hvad i afseende på Carlstens fästningsbyggnad behofvet klafver.
Arbetet pä Carlstén, hvars vigt nogsamt af R. o. Ad. inses, måste således fortskyndas och tål intet upskof genom bristande medel.
Jag är öfvertygad att också Utsk. inser, att då planen för en fästning upgöres, så är det ej för året blott, utan för en längre tid, och denna plan måste följas, ty i motsatt fall misshushållar man.
Jag kan således icke annat än önska, att Utsk. ville fästa sin upmärksamhet pä Carlstens vigt för fäderneslandets försvar, de andra fästningarna ej heller till förglömmandes; och på grund hvaraf jag yrkar återrerniss af förevar, utlåt., med anhållan tillika, alt Utsk. ville noga öfverväga de grundliga reservationer, sorn af Frih. Palmstjerna och Hr von Troil blifvit afgifna och hvilka åtfölja Ulsk:s utlät.
Uppå härefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig anse de gjorda anmärkmnc föranleda lill återrerniss af StatsUtsk:s förevar, utlät.
Hr von Hartmansdorffs, Aug., d. 30 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, att den af R.
St. år 1848 åtagna krigsrustuings-bevillning mätte oförändrad fortfara.
Denna s. k. motion utgör egentl. blott en anmärkn. vid K. M:s nåd. propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, i hvad den innefattar framställning till R.
St. derom, att den ifrågavar. serskilda beskattningen mätte uphöra.
I anledn. af den del jag tagit uti beredandet af berörde förslag, anser jag mig derföre icke böra underlåta att framställa de erinringar hvartill motionen föranleder.
Jag vill icke bemöta motionärens sidohugg mot den s. k.
Danska fejden, ty den frågan är redan utkämpad vid sista riksdagen och det synes mig således icke lämpligt att ånyo tiplaga densamma.
Del är väl möjligt att det för vissa syften kunde vara tjenligt om den skatt, som för nyssnämnde ändamål tillkom, fortfarande skulle belasta debetssedlarne och betunga de skattdragande, men Regeringen har deremot varit pligtig att betrakta saken nr en annan synpunkt.
Dä fråga var om framställning till R.
St. ronde de behof, som borde fyllas och Regeringen dervid tillika tog i betraktande hvilka tillgångar St:rne möjligen, ulan serskild beskattning, kunde ega att använda, visade sig att dessa tillgångar voro tillräckliga för de utgifter, som ansågos vara af de angelägnaste behofven påkallade.
Vid sådant förhållande och dä Riksg:s-kout. varit i tillfälle alt af tillgängliga medel inlösa de obligationer, som ännu vore utelöpande af del uptagua lånet för krigsrustningarnes bekostande, ansåg
Regeringen det för sin pligt all föreslå de skattdragandes befriande ifrån den för berörde låns godtgörande tillkomna serskilda beskattning. 3 H. 5 06 Den 8 Januari.
Motionären erinrar all frågan derom, huruvida dessa utgifter skulle bekostas af Riksg:s-kont:s tillgångar eller af Bankovinslen, kunde redan anses på förliand vara afgjord, derigenom all R.
St. vid sisll. riksdag förklarade ali en sådan utväg för kostnadernes betäckande icke linge begagnas, och alt Konungens propus, sålunda kunde betrakias såsom pä förband afslagen.
Dä motionären emedlertid sjelf medgifvit, att delta icke utgör hinder för den nu väckta frågans behandling vid denna riksdag, anser jag icke nödigt att lill vederläggning uplaga denna argumentation, utan inskränker mig till den erinran, att det torde vara lätt funnet, att om än St:rue vid förra riksdagen, med afseende derå, att det då icke med säkerhet kunde beräknas, att de nu ifrågavar. utgifter— ne skulle kunna, af de för banden varande lillgångarue, beläckas, sägo sig nödsakade att pålägga serskild beskattning, sådant ingalunda bevisar det Skrnes mening var, att denna beskattning skulle fortfara äfven om, hvad nu inträffat, det visade sig alt den icke vidare vore behöflig.
Motionären yttrar ali om denna serskilda beskattning skulle uphäfvas och således den tillgång, hvilken, genom dess fortfarande kunde lill hvarjehanda ändamål användas, komme att försvinna, så skulle deraf den slutsats kunna dragas, att Danmarks försvar vore oss kärare än Sveriges skydd och förkofran: den frasen kan visserligen vara passande för altåt taflan gifva den färg som önskas, men det sanna förhållandet är, att hvad vid denna frågas behandling verkligen varit Regeringen kärt, är ali icke utan behof bidraga till skatternes ukande.
Detta är, efter min åsigt, en pligt som tillhör hvarje styrelse, och det hörer sannerligen till de mindre vanliga tilldragelserna, att en Regering får ifrån representationen upbära klander derföre att hon söker bereda lindring för de skattdragande.
Styrelsen klandras äfven i denna motion derföre att hon begärt för litet i extra statsregleringen.
Att ingå i någon närmare utredning häraf, synes mig vid delta tillfälle både olämpligt och öfverflödigt; samma reflexion, som jag nyss gjorde, i afseende på klandret af Regeringens bemödande alt bidraga lill skattebördornas lindrande, torde emedlertid äfven här vara på sin plats.
Dock vill jag, i anledn. af anmärknm, att uti propostn beräknats 600,000 r:dr mindre för fängelsebyggnader, än för återstående dylika byggnader skulle erfordras, tillägga den erinran, att det är klart, att man skall få upp en betydlig summa i och för en utgift, som är af beskaffenhet att kunna fördelas pä längre lid, om raan äflas att utföra allt på en gång.
Jag tror likväl en klok hushållning fordra, att man i möjligaste måtto skall rätta utgifterna efter tillgångarna.
Den enskilde mäste så handla, och om än icke
Staten alltid kan göra det i samma mån, tror jag likväl att en sådan hushållsmaxim, äfven i fråga om dess angelägenheter, är riktig och bör, så vidt ske kan, iakttagas.
Motionären anmärker vidare, att Bankovinsten torde blifva behöflig för Bankens konsoliderande.
Detta är en fråga, som icke kunde vara föremål för bedömande å Regeringens sida.
Den framställning, som af Konungen blifvit gjord, hvilar, på sätt den K.
Den 8 Januari. 07 propos:n utvisar, på den förutsättningen, att, sedan Bankens grundfond redan för detta upnält det maximum, som R.
St. ansett för Bankens säkerhet nödigt.
Bankovinsten nu, likasom förut, skulle komma att lill stalsbehofvens fyllande användas, och jag vädjar till en hvar om ej Konungen haft skälig anledn. att antaga sådant.
Om emedlertid Sturne, med den beslutande rätt de i dylika fall ega, skulle annorlunda stadga, så är del klart alt de beräkningar, som på ett annat förhållande grundats, derigenom hafva förfallit och då först lärer det med skäl kunna blifva fråga om att på sådan grund vidtaga några förändringar i de framställda förslagen.
Motionären säger sig vidare betvifla befintligheten af de tillgångar, som blifvit påräknade hos Riksg:s-kont. så länge inga ofiiciella upgifler eller räkenskaper lill stöd derför åberopats: den värde ledamoten har likväl af det vid den K. propos:n fogade Statsråds-prot. kunnat fullkomligen inhemta de grunder, hvarpå den ifrågavar. kalkylen varit upställd, och alt den Ii vilar på ganska officiella handlingar och räkenskaper.
Nämnde prot. visar nemi., ali lill utgångspunkt antagits den behållning, som i Riksgrskont. förefanns vid innevar. riksdags början och att vidare som tillgång beräknats hvad, enl. gifna stanganden, och de beräkningar, som med tillförlitlighet kunnat upgöras, var att till Riksg:s-kont. förvänta under innevar. och nästkommande år, under det, att å andra sidan, i beräkning tagits de utgifter som, enl. kända förhållanden, under årets lopp varit bestridda eller, intill utgången af nästa år, borde bestridas: med ett ord det visar sig således, att den icke varit byggd på hypolheser, utan på fullkomligen riktiga grunder.
Alt icke sjelfva kalkylerna varit bifogade den K. propos. är lätt förklarligt deraf, alt de icke innefattade någon sådan utredning, som det tillhörde Regeringen att för representationen framlägga, utan endast blifvit omförmälde för att utvisa, att, vid statsreglerings-frågornes behandling, alla nödiga uplysningar om päräkneliga tillgångar inhemlals. linder sådana förhållanden hade man måhända bordt kunna förvänta, alt anmärkmrne mot de ifrågavar. beräkningarne uleblifvit, såvida icke serskild anledn. lill tvifvelsmålen kunnat upgifvas, ty i annat fall kan man löst framkasta tvifvel när som helst.
Emedlertid skall jag, om motionären behagar, gerna lemna honom del af omförmälde kalkyler.
Jag anhåller att desse mina anmärkmr må få åtfölja motionen vid dess remitterande.
Talaren förmenar, all
Regeringen sett saken ur en annan synpunkt än den jag tillåtit mig alt framställa.
Jag förmodar att Konungens rådgifvare icke kunna se frågorna om statsanslag ur annan synpunkt än Statens behof.
Om sådana förefinnas: så är det, efter min tanka, deras pligt att för R.
St. tillkännagifva, hvar och huru stora behofven äro.