Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående beräkningsgrunden för RiksMarkegåtigs priset å den under Rikets Embets- och TjenstemannaSfater med penninge-iöner uppförde Spannemål, blef samma Betänkande, i anledning af de utaf åtsluliige Ledamöter dervid gjorda anmärkningar, till StatsUt6kottet återremitteradt.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 21 sistlidne Mars afgifne, och den 20 i samma
Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver de hos Preste- och BondeStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , angående framtida dispositionen af Wendtholms HofStallÅng; och fann Ridderskapel och Adeln , att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 5 sistlidne Mars eftermiddagen af Ridderskap6t och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Ut Supra. * S.
D, Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 12 sistlidne Mars meddeldte, och den 19 i samma
Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande , i anledning af den Berättelse, som Riksens Ständers Revisorer år 1822 afgifvit öfver StatsVerkets förvaltning och rå~ 128 Den 4 April e, m. kenskaper åren 1819 och 1820, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar , till Stats-Utskottet återremitteradt.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 4 April 1820.
S. D Remitterades till - Stats-Utskottet: 1) Friherre Björnstjernas, Magnus, den 25 sistlidne Mars förmiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Lagerhjehns, Pehr, motion, angående reglering af Krigsmakten till lands och vatten. 3) Friherre Skjöldebrands, Pehr Eric, den 1 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse, rörande Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning.
Stal - Jamt Allmänna B eja års- och Oeconomie-Utjkotten : Herr von Hartmansdorff*, August, den a5 sistlidne
Mars eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående upplösning af Krigs Acadeir. ien m, m. Och 4, April f, m. Bevillnings-Utslcottetl Friherre Boijes, tmdvig, elen 25 sistlidne Mars eftermiddagen på bordet lagrie Memorial * angående iipphåfvande af den så kallade MinimiTabellen. allmänna Besvärs- och, OeconomiUlskottet: 1) Herr af Sillens, Georg Axel, den 25 ' sistli-lne Mars förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående förändring af flyttnings-tideri för tjenstehjon, 2) Herr Bruttcrönas, Gustaf Adolph, deri 25 sistlidne Mars eftermiddagen på bordet lagrie Memorial, angående Finska handeln; jemte Herr Thärn», Wollrath, rörande samina ämne* denne dag afgifne yttrande.
Ut Supra. S D.
Föredrogös å nyo och gillades Stafs* Utskottets den 2 i sistlidne Mars afgifne och deri a 5 i samma
Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: N:o 65, om
Tfulltågts upphörande af den Ved, som införes till Halmstad.
N:o 66, om Ångfartygs byggande på allrån bekostnad, till fortrjcaffande af Båtsman»" otnmenderingar.
Prof. 5 Band. 9i Den 4 April e, .a. S. D.
Vid förnyad föredragning af Stafs Utsko-ttets den 21 sistlidne Mars afgifne, och den 25 i samma
Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, N:o 64, om tryckning af Landshöfdingarnes Femårsberättelser; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande endast borde låggas till Handlingarne.
Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den sistledne Mars afgifne, och den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, om anslag af Stats-medlen till Hamnbyggnad vid Jönköping, blef samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorda anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt.
Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets den 20 sisth Mars afgifne samt den 25 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, N:o 2, i anledning af Riksens Ständers Revisorers, den i5 December 1820 och d. 16
December 1822, till Riksens Ständer aflåtne och till Utskottet remitterade Berättelser, angående BancoVerket, blef samma Betänkande till alla delar af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 8 sistlidne Mars afgifne samt den 21 i samma
Månad på bordet lagde Memorial, angående utdelning bland Ridderskapets och Adelns vid denna Riksdag närvarande Ledamöter af Ståndets Protocoll vid 1789, 1810 och Den 4 April e, m. 1812 årens Riksdagar, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klock, half till 10 om aftonen.
Herr af Klintberg, Carl, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
(Se Bilagan N:o i.) Remitterades till Lag-, samt Allmänna Be; svårs- och OeconomieUtskotten.
r Herr af Ekenstam, Israel, hade inlemnat följande, som upplåstes: (Se Bilagan N;o 2.) Remitterades till Lagutskottet.
Den 7 April J. m.
Föredrrjgos å nyo och gillades StatsUtskottefs ilen 29 sistlidne Mars afgifne, och den 3 denaes på bordet lagde Utlåtanden:
N;o 70, angående nödige medels anvisande ftill kostnadens bestridande för tryckning af visse Committerades förslag till en förändrad or*» ganisation af åtskillige Styrelseverk m. m. N:o 71, angående Allmogens arbets-skyl■iighet vid särskilta Kungsgårdar och Boställen.
Föredrogs å nyo Friherre BjÖrnstjernas, Magnus, den 25 Mars förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående erinran till Stats-och BancoUtskotten, att till RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande finans-planen.
Herr von Francken, Alugust, upplåste följande; (Se Bilagan N;o 3.)
Herr Cederschjöld, Pehr Cuftaf, anförde skrifteligen:
Herr Rosenblad, Bernhard•
I anledning af hvad jag tyekt mig finna Herr von Francken föreslå, anser jag mig böra yttra, att jag ej tror någon tid kunna eller böra föreläggas
Utskotten till inkommande med deras finance plan.
Hvhd de frånvarande Ledamöter beträffa, så anser jag oss ej vara skyldige fästa något af - Den 7 April f m, seende derpå, om de behaga utöfva deras Ribsdagsmanna-rätt eller ej.
Jag tror mig Äfven skyldig nämna, att då jag instämde i Friherre BjÖrnstjernas motion, ansäg jag den innefatta, att sammansatte Utskotten skulle, med den skyndsamhet ämnets vigt och nödvändigheten af en mogen granskning kunde tillåta, inkomma med ett fullständigt fö"slag, rörande finans-regleringen, men utan upptagande af de smärre reglementarisk© detaiilerne, ej att de skulle till afgörande framställa isolerade frågor.
I denna min förmodan styrktes jag af de förklaringar, Friherren sedermera tyckts mig afgifva.
Fortfarande i denna min tanka, anser jag, lika med Herr Cederschjöld, oss bäst uppfylla våra pligter mot Nationen, oin vi lemna de Utskott, vårt förtroende uppdragit detta vigtiga vårf, tid , att moget uppgöra och fullständigt framställa den plan, hvars större eller mindre fullkomlighet, kommer att äga ett så betydligt inflytande på medborgares dyrbaraste interessen.
Friherre Wirsén, Gustaf Fredric, upplåste följande:
(Se Bilagan Nso 5.)
Åtskilliga yttrade härtill deras bifall!
Friherre Wrangel, Henning, begärde Friherre Wirséns anförande på bordet, , 134 Den 7 April f, rn, Herr Rosenbladt Då Friherre Wirsén» nu uppläste Memoria! innehåller så rikhaltiga upplysningar i ett af de vigtigaste ämnen för Riksens Stånders öfverlåggningar, får jag vördsammeligen anhålla om propotition å dess tryckning.
Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade in. stämma i Herr Rosenblads önskan, att Friherre Wirséns nyss upplåste Memorial måtte till trycket befordras.
Ingenting år båttre, och ingenting är mera öfverensstämmande med aktning och rått åt allmänheten, ån att låta hvarje god tanka framkomma till henne, ju förr ju hellre.
Jag bestrider alltså visserligen ej tryckning af Friherre Wirséns Memorial; men jag tror icke att man förfar rått om man stadnar dervid.
Det år icke blott åmnets ena sida, som interesserar allmänheten.
Hon år för rättvis, att icke också vilja känna den andra, innan hon dömmer.
Ar då afsigten hvad den synes mig, att den bör vara, så hvarföre gifva en blott ensidig framställning af taflan; hvarföre skulle icke de svar, som Friherre Wirséns anföranden också troligen i dag erhålla, få åtfölja hans mening till allmänheten.
Jag tror det enda råtta vara, att oväldigt lemna allmänheten taflans hela område, ej blott ena sidan.
Herr Rosenblad r Delande Friherre Boijes ovilja mot ali ensidighet och öfvertygad att hvar - Den 7 April f. nu 105 je sak tål skärskådas på alla sidor, får jag vördsammeligen anhålla om proposition å tryckning af det svar, Friherre Boije nu ämnar afgifva å Friherre Wirséns Memorial.
Herr Grefven och LancltMarshcilken hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde uti Herr Rosenblads önskan, att det svar å Friherre Wirséns anförande, som Friherre Boije komme att afgifva, äfven måtte till trycket befordras.
Jag får endast till vederläggande, af hvad Herr Rosenblad, i anledning af mitt anförande, yttrat, underrätta den värde talaren att han missförstått min mening, som var att Utskotten skulle uppgifva tiden då deras Finance-Betånkande till Stånden kunde inkomma och ej att Stånden skulle förelägga Utskotten någon viss tid, oaktadt 44 §.
Riksdagsordningen dertill lemnar rättighet, och jag får ännu mer till skäl för denna min önskan erinra om omöjligheten, att de sista dagarne af Riksdagen i hast och ändå försvarligt kunna afgöra ifrågavarande högst vigtiga mål.
En vård Ledamot, Herr Cederschjöld, har ansett Statsoch BancoUtskotten icke kunna uppgifva de allmänna grunderne för den tillåmna'de finans-planen, innan de tillika utarbetat alla dess detailler: samma värde Ledamot har likväl medgif - i56 .Beil 7 April f, m, vit, att Bilagorna till finans-planen icke genast behöfva åtfölja densamma.
Gränsen emellan att, som jag föreslagit, inkomma med de motiverade grunderne för finans-planen, eller, söm Herr Cederschjöld föreslår;, med finans-planén utan Bilagor, torde vara svår att bestämma , och Öfverlemna jag för mih del till Utskottens nit! oclx sak-kännedom, att gå den medelväg éznellan dessa alternativer, de sjelfva finna lämpeligast.
Un annan värd Ledamot, Herr Rosenblad, anser det vara ogörligt *att bestämma någon viss. tid för Utskottens arbeten; jag får dervid anmärka, att jag ej föreslagit någon praescriptions’tid, men att Grundlagen sjelf föreskrifver en sådan, nemligen den för Riksdagen bestämda.
Hvad min aktningsvärde vän, Herr Friller-?
Ve Wirsén beträffar, får jag offentligen förklara honom min tacksamhet, för det han, undertillkännagifvande att Utskotten ej kunde uppgifva grunderne för den tillämnade financeplanen, sjelf förekommit ruin önskan och på ett så fullständigt sätt utvecklat grunderne för desa egen åsigt i ämnet.
Den inflytelse dess insignier och sakkännedom bereda honom i de förenade Utskottens arbeten, föranleder mig att tro det Utskotten, följande dess efterdöme, äfven torde kunna uppgifva grunderne, på hvilka de ämna uppföra den finandella byggnaden, då föremålet för min motion blir uppfylld.
Boijet Jag kan fela i min uppfattning pch fela i mitt omdöme; men frivilligt
Den 7 April f. m, *37 ställer jag mig då under dom af förstånds Jaröfningen hos hvarje Ledamot af detta Stånd, äfvensom hos Allmänheten.
Jag ville- uppfylla loyau (étensfordran på öppet handlingssätt, och jag ville likväl icke såra något minne, någon känsla.
Frimodigt, men utan uppsåt att förnärma någons ömtålighet, afkläder jag alltså ämnet eina omgifningar, och uppdrar frågan, sådans sorn den i sin enkla beskaffenhet, står i min Öfvertygelse.
Å ena sidan vill man, med friskt minne af det sätt hvarigenom de tvenne sista Riksdagars financeplaner blifvit genomdrifne, förekomma ett likadant förfarande vid denna Riksdag; män Vill, att en sådan tid blir Utskotten förelagd, till financeplanens ingifvande, ätt icke dermed må utdragas tills dess en långsam
Riksdags efterlängtade afblåsning må tvinga Ständérne att göra hvad de Ogilla; man vill, med ett ord, förekomma att Ständernas bifall ej omå aftvingas deni af andra omständigheter, än pröfningen; och å den*andra, vill man, att tiden skall lemnäs Utskotten lika obegränsad, nu som vid förra Riksdagar, hvarmed då också följer, att tillfället qvarstår till alldeles samma sätt att behandla Standerhe, nu som förr.
Hvad är då ämnet för striden, mine Herrar!
Hvad annat, än den fråga; skall tillfället bevaras eller skall det öfvergifva®, detta tillfälle till öfverraskningens usurpationsmagt på Ständernes fria vilja, eller skall man tillåta Ständerne att fullgöra deras pligt till nationen, medelst en sådan pröfning, hvaraf annat, än blott bifall till Utskottens Betänkande, kan följa?
Skall man förunna Ständerne, att så tidigt få del af Be - i33 Den 7 April /. m. tänkandet, att de kunna afslå detsamma, och ändå äga tid att uppgöra en annan financeplan?
Ja, mine Herrar! med denna uppfattning af ämnet, begagnar jag oförskräckt min Riksdagsmannarätt, för att fråga: huru länge skola dessa surpriser på Standernes fria vilja ännu fortsättas?
Då detta ämne sist törevar förklarade jag att jag visserligen icke trodde, att de förra Riksdagarnes operationssätt inneburit ett intentioneradt tvång på Standernes afgörande rätt; och jag förnyar denna förklaring gerna i dag; men då en sanning är, att verkan och påföljden varit alldeles sådan, så frågar jag, är det icke ännu tid, att, sedan Nationen redan med öpp_ na ögon ser och dömer behandlingssättet, spara hennes känsla, och upphöra med ett förfarande, som borttager all tro på den frihet constitutionen lofvar, och som tar bort all aktning för våra Riksdagar?
Ja, mine Herrar! äro vi icke här för annat än, att ovilkorligen bifalla, och blindt underskrifva allt hvad man behagar, i financielt afseende, förunna oss, så, hvad hafva vi här att göra?
Nej, jag älskar att tro, det äfven de Herrar, som vilja besluta för oss, och som visserligen dervid följa en lika aktningsvärd välmening för Nationen, som vi, dock gifva någon aktning åt allmänna begreppen om hvad som är frihet, eller icke är dets och att dessa Herrar hellre önska att det bifall de åstunda, får blifva följd af öfverläggning, af pröfning, af frihet i beslut; eller åtminstone att
Nationen icke må uppenbarligen lemnäs tillfälle att betvifla både det ena och andra.
Med denna åsigt af ämnet begär jag, att en tid må utsättas
Den 7 April f, ni. för Utskotten, på det att financeplanen må så tidigt inkomma, att den kan pröfvas, och äfven kan afslås; det vill säga, så tidigt, att derefter tid återstår att göra annat, i det möjliga fall att Betänkandet ej bifalles.
Af Utskottens några Ledamöter har jag hört sägas, att Betänkandet skulle kunna inkomma i slutet af denna månad.
Ökom tiden med ännu i4 dagar; och begärom icke financeplanen förr än medio af
Maj; men begärom att denna tiden blir iakttagen; då också alla fordringar äro uppfyllda.
Jag föreslår alltså att ProtocollsUtdraget må innehålla en sådan tid, samt att våra Medständer derom må underrättas.
Sedan jag nu yttrat mig i sjelfva den preliminaira fråga, som utgör ämnet, öfvergår jag till det anförande, i sjelfva hufvudsakliga finan, cefrågan, som Herr Friherre Wirsén uppläst.
Må hända har jag oriktigt uppfattat ingressen af Friherre Wirséns Memorial: det är så lätt, att vid ett hastigt åhörande fatta galit; och jag är icke mera säker i den delen, än att jag på förhand förklarar, att om jag misstagit mig,v emottar jag gerna rättelse.
Mig har synts, att, Herr Friherren yttrat en ledsnad öfver, att financefrågorne afgöras af Ständerne; och att skälet legat i det skadliga af ombyten i deras beslut.
Om meningen är sådan, så må det tillåtas mig, att förklara min glädje öfver att Svenska folket, hvars välfärd och trefnad beror af financefrågorne, ännu får, genom sina Representanter, dem afgöra.
I FinanceComitténs
Betänkande tror jag mig väl finna ett sätt fram - Den j April j. ml Jagt, hvarigenom clemia rättighet skall tillika med Banken, nationen fråntagas; meri ännu är mitt förlitande till Försynens omvårdnad för Sverige för allvarligt, att tro på framgången af ett sådant förslag förr, än voteringen afgjort frågan.
I öfrigt har Herr Friherrens Memorial synts mig utgöra ett understöd åt FinanceComitténs Betänkande)'; och jag skall blott uppehålla mig vid några omständigheter deraf.
Det löfte Comittén ger att realisationen blir en beständig anstallt, icke blott en temporair, har Hr Friherren nu bekräftat.
1 min öfvertygelse står dock orubbligt, att detta löfte är ganska osäkert och öfvergår allt hvad Ständerne kunna hålla.
I alla tider har realisationerne varj! beroende af Handelsvågen, och icke allenast vi, tvenne gånger, utan äfven alla andra länder hafva mäst erfara detta.
Våra krafter kunna icke jemi örås med Englands, och huru vilja vi fritaga oss för ett äfventyr, sorn sjelfva det idka England har måst vidkännas.
I kriget emot Frankrike, var England nödsakadt att tillsluta sin Bank, och följden blef genast, att Bankonoterne vidhäftades ett agio.
Om nu England, ehuru innehafvare den tiden, af verldshandel och dess skatter dock var underkastadt en sådan conjuncturens magt; så frågar jag: huru förmätet vore det icke att säga, det samma conjunctur ej kati träffa oss: och måste möjligheten lemnäs obestridd, så frågar jag; kunna vi bestämma tiden då den inträffar, eller icke inträffar.
Nej, må vi ej neka en blick tillbaka på Vår egen erfarenhet; och af den upplyst, skola Vi lått förutse, att om vi nu göra en realisa - ben 7 April e, m. tion, så får den alldeles samma öde, som våra förra; att räcka några år, hvarefter den upphör; då vi befinna oss i mycket värre belägenhet än Vi nu äro.
Medlet till realisationens ovilkorliga upphörande, är blott några års missväxt eller ett krig; och för dessa olyckor stå vi icke mera fria nti, än förr.
Beträffande sättet för realisationens verkställande, så anser jag båda utvägarne ganska skadliga.
Att sedan Sverige uppnått den stora lyckan att icke mera äga utländska skulder, å nyo, samla sådana öfver Sverige; är, i min tanka, icke att handla rätt för nationen Att åter, genom Actie-förslaget, bortskänka Sveriges Bank, och sätta hela Nationens välfärd och trefnad i beroende af ett antal inhemska och utländska capitalister, anser jag vara ändå Värre.
Och när jag besinnar att dessa uppoffringar ej hafva annat ändamål, ari det flärdfulla, att för några år få ett silfver i myntrörelsen, som går sin väg vid första olyckor som möta oss, och då lemnar oss till pappersmyntet tillbaka, men då säkerligen mycket försämradt; så kan jag ej nog uttrycka min smärta öfver hela saken.
Åmnets hufvtidsakliga frågor höra icke nu egentligen till prof ningen; och jag bör således nu icke uppehålla med en vidlyftigare bevisning för mina åsågter angående dem.
År jag här när hufvudsakliga frågan förekommer, så skall jag icke underlåta att ut[veckla ämnet, så vidt jag förmår: och jag kaniner äfven med full visshet, att Allmänheten i [dessa dagar erhåller ifrån trycket erinringar i [anledning af FinanceComitténs Betänkanden. må Ihända af någon egenskap att vederlägga de för - Dm 7 April f. m. slag, sorn Comitlén afgifvit.
Hvad angår utsigten till lån för 5 procent, så hemställer -jag blott huru pass sannolik den är, när man bör taga den utur realisationsförslaget.
När Capitalisterne kunna placera sina penningar i Bancoactier, som gifva 7 till g procent, ja möjligen 12 till i4; ty redacfionen af det ställe i Betänkandet, som framställer förslaget om Actiernes ränta och afkastning är sådan, att verkställigheten torde kunna blifva det ena, så väl sorn det andra; när, säger jag, penningarne kunna så användas, och när man besinnar att realisationen verkar ovilkorligen till flere milioners indragning; så frågar jag, är det sannolikt, att penningetillgången blir så stor, att lån skola erhållas för 5 procent.
Jag tror mitt förnuft, och tror icke på löften af sådan beskaffenhet.
Ytterst utbeder jag mig att få, i tryckningsfrågan åberopa ett praejudicat från sista Riksdag.
Uå frågan här förevar om rätta förståndet af 107 § i RegeringsFormen, ville man också trycka; men man var den tiden ännu nog liberal, nog oväldig, för att vilja det Allmänheten också skulle få tillfälle att vara det; och man tryckte icke ena sidans åsigter blott, utan hela discussionen; och man kan lätt öfvertyga sig derom på alla Boklådor, der ännu exemplar finnas till köps.
Med åberopande af detta praejudicat begär jag, att om något af denna discussion skall tryckas, också det hela må tryckas i ett sammanhang.
I anledning af slutmenin - Den 7 April J, rn, l45 gen 1 Friherre Boijes anförande, får jag erinra den värde talaren derom, att det åtminstone ej år mitt fel, om ej våra discussioner i deras fulla vidd kunna komma till allmänhetens kännedom.
Då jag nu fortgår att till besvarande upptaga Friherrens anförande, vill jag visserligen ingalunda draga i tvifvelsmål Friherrens yttrade respect för national-friheten, men jag kan också försäkra, att min vördnad för denna Svenska folkets dyrbara egendom år .ej mindre, och att just detta fädernesland, i hvars namn Friherren förklarat sig tala, år, efter min fullkomliga öfvertygelse, enda målet för allas våra gemensamma bemödanden.
Herr Friherren har så vål i detta som i förra Plenum anfört den Öfverraskning, hvarmed Friherren trott att man vid förra Riksdagen sökt verka på Ståndens beslut.
Herr Friherren har dervid omtalat usurpationer och surpriser pä Ständers fria vilja, ett bemödande att få Stånderne till att ovillkorligt bijalla och blindt underskrifva allt hvad man i financiel väg behagat förunna oss och Pierr Friherren har deri trott sig igenfinna visserligen icke ett intentioneradt tvång pä Ståndernes afgörande rått, men en alldeles enahanda verkan och påföljd.
Då jag ej bevistat förra Riksdagen, kunde jag ej vid afhörandet af detta Friherrens påstående förlidet Plenum controllera dess riktighet, men jag har sedermera i officiella handlingar gjort mig underrättad om förhållandet; och efter inhämtandet deraf, får jag, utan att i nämnde yttrande tro mig igenfinna ett intentioneradt bemödande att vanställa sanningen, hemställa hvad anspråk på i44 Den 7 April f rn. tillförlitlighet det äger, då våra Protocoller upplysa, att Stats- och BaneoUtskottens Betänkande, angående allmänna penninge-rÖrelsen och ' tayntvårdets upprätthållande afgifvit den 3 April 1818, föredrogs hos Ridderskapet och Adeln den 8 April, att Utskottens Utlåtande öfver de vid detta Betänkande gjorda anmärkningar afgifvits d. 16 Maji och föredragits på Riddarhuset d. 23 i samma månad samt afgjorts d. 9 Junii* då deremot Riksdagen först slutades den 2 l Julii.
Häraf synes klart, att ej Riksdagens annalkande slut påskyndat ett oöfverlagdt antagande af finance-planen.
Om man jemför denna sådan den af Stånderne beslöts, skall man deri knappast igenkänna någon likhet med Kongl. Majds nådiga proposition och äfven sakna noggrann öfverensstämmelse med de i Utskottets Betänkande framställde grundsattser.
Hvad tillämpningen på närvarande Riksdag beträffar, så Ilar jag vid flere tillfällen yttrat, att enligt mili tanka säkraste medlet att förekomma all slags öfverraskning, år att Utskotten lemnäs rådrum att moget utarbeta den vigtiga finans-planen, och oss att lika moget öfverväga den, innan vi i ämnet besluta; och åger jag den fullkomligaste tillförsigt till Konungens bifall å Riksdagens förlängning, örn Stanöerne, i anledning deraf, skulle finna det nödvändigt.
Boije har tyckt sig finna i Friherre Wirséns Memorial uttryckt en ledsnad deröfver, att Riksens Ständer äga afgörande rått i finans-ärenden.
Sa uppfattadt tror jag det vöre att illa förstå Friherre Wirjséns constitutionella tänkesätt, Friherre Boije har vidare Örn 7 April f. m. vidare frodt sig finna Friherre Wirséns Meinoriil utgöra ett understöd för FiriansComitéena Betänkande.
Jag deremot får Upprigtig! tillstå, att jag tyckt det under uppställande af förtråf— feliga grundsanningar likväl ej nog klart uttrycka författarens mening, om hvad nu borde vidtagas.
Boije har vidare trott sig sakna garanti mot varaktigheten af realisationen j ansett alla realisationer vara beroende af handelsvågen, och såsotn ett exempel derpå, anfört nödvändigheten för England, att 1797 tillsluta sin Bank.
Öm vi gifva vår Bank föreskrifter, som förekomma missbruk, och i grundlags-enlig ordning omgifva dem med constitutionell helgd, så hafva vi skapat all den garanti, inenskliga förmågan kan åstadkomma.
Hvad de anförde exemplen beträffa, så åro de alldeles rakt stridande mot råtta förhållandet.