Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad komiterades förslag särskildt vidkommer, så äro de ter? mer, sora skola inskränka en persons rätt att klaga öfver kommu? nalstämmans beslut, och hvilka lyda sålunda: »Enskild ledamot af kommunen eger att klaga, der han tilltror sig kunna visa att be - 02 I)en 5 Oktober f. m. slutet kränker lians enskilda rätt, eller att det icke aga ordning tillkommit eller att det står i strid med allmän lag och författn. eller annorledes öfverskrider deras befogenhet, sorn beslutet fattat», så sväfvande, att det är ganska kinkigt att säga hvad som är en persons enskilda rätt eller icke.
För min del skulle jag derföre, för att åstadkomma både större bestämdhet och tydlighet, vilja föreslå en förändring af §:n, hvarigenom densamma kora att (å följande ordalydelse: »finskild medlem af kommunen, som åt kommunalstämmans eller fullmäktiges beslut uti kommunens gemensamma angelägenheter ej nöjes, eger att, der ej i särskilda fall är annorlunda föreskrifvet, deruti söka ändring genom besvär, hvilka, före kl. 12 å 30:de dagen efter det beslutet
Irån predikstolen kungjordes, den dagen oräknad, eller om inställelsedagen infaller på helgdag, å nästa söcknedag derefter, skola till K. M:s Befhtde i länet ingifvas.»
I)å denna § redan är af 3:ne
Stånd bifallen, sådan den 'af komiterade och Ut.sk:t blifvit föreslagen och således redan genom detta 3:ne
Stånds beslut äfven blifver R.
St:rs, vill jag icke nptaga tiden med ordande om fördelarne af gras antagande, utan får jag blott anhålla om bifall till g:n, sådan den blifvit af komiterade föreslagen.
Skillnaden mellan den grundsats, som ut talas i denna g och den, som af Hr Stolpe i en komiterades betänk. vidfogad reservation antydes, består, som R. o. Ad. ganska lätt torde finna, egentligen deri att enskild ledamot af kommunen eger enl. komiterades förslag, hvilket äfven blifvit af Utsk:t tillstyrkt, icke rättighet att klaga annat än i vissa fall, då deremot efter Hr
Stolpes förslag denna rättighet är öppen för hva"r och en vid alla tillfällen.
Det kan visserligen, å ena sidan, vara ganska nyttigt att folk icke får löpa med besvär till öfverordnade myndigheter, men å andra sidan, då man vill införa en så ny författn. som denna, kan det vara betänkligt att allt för mycket inskränka besvärsrätten.
Mig synes det i sanning innebära en ganska stor olägenhet för den öfverordnade myndigheten, ifall den, innan besvär uptages till behandling, skall pröfva huruvida besvärsansökningen är befogad eller ej.
För min del får jag derföre hemställa, om det icke vore lämpligare att bibehålla det gamla stadgandet och således i denna g göra en dermed öfverensstämmande ändring.
Om man nemi. endast utesluter en mellanmening i §:n, skall man upnå det mål, som Gr.
Sparre, ifall jag riktigt upfattat hans framställning, tyckes åsyfta.
Denna mellanmening, som borde uteslutas, lyder sålunda: »Der han tilltror sig kunna visa att beslutet kränker hans enskilda rätt eller att det icke i laga ordning beslutet fattat».
§:n i dess helhet komme då att lyda sålunda: »Enskild medlem af kommunen, som åt kommunalstämmans eller fullmäktiges beslut uti kommunens gemensamma angelägenheter ej nöjes, ege rätt att deruti rättelse söka genom besvär, som inom 30 dagar efter det klaganden af beslutet bevis - Den 5 Oktober f. m. ligen erhöll del, dagen då sådant skedde likväl oräknad, böra till Konungens Befh:de i länet ingifvas.
Klaganden skall anses af beslutet hafva erhållit del den dag, då det enl.
g 23 offentligen kungjordes.»
Man skulle således endast borttaga den mellanmening, mot hvilken Gr.
Sparre och Hr Stolpe gjort anm., och som enl. mitt förmenande medförer större skada än gagn.
Då deuna g redan är af trenne
Stånd bifallen i enlighet med komiterades förslag och då dessutom densamma innefattar vida större fördelar än den af Gr.
Sparre föreslagna redaktionen, får jag änhålla om bifall till 76:te g:n oförändrad.
Vill man hafva en väl ordnad kommu nalstyrelse, skall man icke lemna öppet fält för hvar och en att i hvad fall som helst öfverklaga beslut; ty på samma gång kommer man in på de gamla förhållandena.
Nu för närvide kan ingenting göras inom ett samhälle, utan att detsamma på ett eller annat sätt skall dragas in på auktoriteternas område, och det är just hvad man härigenom nu velat förekomma.
Jag kan icke ingå på Gr.
Sparres och Hr v. Köchs förslag, utan får yrka bifall till g:n oförändrad, helst trenne
Stånd redan antagit densamma och dess lydelse sålunda är af 11.
St:r bestämd.
Det har varit en genomgående åsigt hos några af de komitéer, som mellan riksdagarne varit samlade, att vilja afklippa rättigheten att klaga.
Så har Bevilln.-komitén, så äfven Kommunal-koinitéu velat inskränka densamma.
Enligt min tanke bör man dock icke, äfven om rättigheten missbrukas, helt och hållet borttaga rätten att klaga öfver ett beslut, genom hvilket man anser sig hafva lidit någon oförrätt.
Jag anhåller derföre, att den rätt att öfverklaga beslut i kommunalfrågor, som nu förefinnes, äfven framgent måtte bibehållas.
För att icke åstadkomma någon splittring vid beslutets fattande, afstår jag från mitt förra yrkande och förenar mig i den af Hr von Koch framställda propos:n, endast med det tillägg att de på andra raden förekommande orden »uti kommunens gemensamma angelägenheter» måtte utgå.
Sparre i det af honom till mitt förslag gjorda amendement.
Hvad sjelfva saken vidkommer, vill jag endast tillägga, att om det verkligen är af vigt att afklippa pröfningsrätten och spara myndigheterna besvär, tror jag sannerligen icke att det nu är rätta tillfället att göra detsamma.
När en författning af så genomgripande art som den ifrågav:de skall införas, och man måste göra ett försök, huruvida den skall lyckas eller ej, kan det icke vara riktigt att göra sådaue inskränkniugar, som här äro ifrågasatte.
Den 5 Oktober f. m.
Jag anhåller således att §:n måtte få den af mig föreslagna lydelsen. ■v Gr.
För min del får jag förklara att jag instämmer i den af Gr.
Sparre och Hr v. Koch uttalade åsigt.
Af diskussionen tyckes man kunna sluta att man tror klagomål öfver sockenstämmobeslut höra till ordningen för dagen.
Jag kan visserligen icke veta huru dermed förhåller sig i andra län, men nog är det säkert att inom det mig anförtrodda län höra dessa klagomål till undantagen.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad och dels att densamma skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Enskild medlem af kommunen, som åt kommunalstäm mans eller fullmäktiges beslut ej nöjes, eger rätt att deruti rättelse söka etc.» (lika med komiterades förslag).
Exc propos. på bifall till §:n oförändrad och då dervid svarades flere både ja och nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedan Gr.
Sparre och Hr von Koch begärt votering, upsattes och justerades följande voter.-propos.: »Den som bifaller § 76 uti komiterades förslag till Förordning om kommunalstyrelse på landet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad. att nämnde g skall erhålla följande lydelse: »Enskild medlem af kommunen, som åt kom munalstämmans eller fullmäktiges beslut ej nöjes, eger rätt att deruti rättelse söka etc.» (lika med komiterades förslag).
Nej — 10. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Ren 5 Oktober e. m. 95 Fredagen den 5 Oktober 1860.
Justerades protok:t för den 13 sistl.
Juni. H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att innan han till fortsatt behandling föredroge Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Utbde N:o 161, ville han till R. o. Ad. göra en hemställan.
Under de flere plenidagar, som uptagits utaf nämnde Utlåt:s behandling, hade å bordslistan hopat sig en mängd mål, hvilka väl ej voro af den beskaffenhet, att riksdagens slut af deras handläggning berodde, men dock torde böra af R. o. Ad. snart nog afgöras.
Exc., som för kommunalfrågans fortsatta behandling ämnade bålla plenum nästa tisdag, finge derföre nu föreslå, att i särskildt plenum, som komme att hållas Måndagen i nästkommande vecka på eftermiddagen, skulle, med förbigående af Ekon.Utsk:ts meranämnde UtiAt:de, som med all säkerhet ej hunnit derförinnan till slut behandlas, de öfriga på bordslistan då befintliga mål till behandling företagas.
Härefter föredrogs till fortsatt behandling Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Utlåt.
N:o 161, dervid nu i ordningen följde af Förslaget till Förordning om kommunalstyrelse på landet. § 77.
Tillkännagafs vara bifallen af MedStrn och godkändes. § 78.
Tillkännagafs vara antagen af MedStm.
Sparre; De särskilda stadganderna i denna § grunda sig på de särskilda fall, i hvilka, enl. 7 6:te §:n, enskilda medlemmar af kommunen ega att sig besvära öfver kommunalstämmas eller fullmäktiges beslut, och jag fruktar således att §:n, sådan den nu är redigerad, icke står väl tillsammans med den af R. o. Ad. beslutade lydelsen af 76:te §:n.
Jag anhåller derföre, att denna § måtte helt och hållet få utgå.
Deri 5 Oktober e. m.
Jag måste bekänna, att då jag instämde i den ändring af 76:te g:n, som skedde i förmiddags, och ansåg den riktig, hade jag likväl icke på förhand betänkt denna fråga och således ej kommit att betrakta de konseqvenser, som förändringen skulle möjligen kunna medföra i afs:de på redaktionen af denna g.
Men det förefaller mig nu som om hela 78:de g:n skulle kunna afslås i följd af det beslut, som fattades i förmiddags. g:n är, såvidt jag kan finna, baserad på de förutsättningar, som äro gjorda i 76:te g:n , att besvär endast skulle få ega rum, då beslutet kränker enskildes rätt, m. m.
Att atslå denna g går väl icke an, emedan det finnes stadganden i densamma, som alldeles icke hafva någon motsvarighet i den 76:te g:n.
Här stadgas nemi. att då K. M:ts Befhde finner något beslut, som är hos dem öfverklagadt, vara stridande mot allmän lag och förordning m. r>:., eger han rätt att beslutets verkställighet förbjuda.
Något motsvarande detta stadgande
Aunes icke i någon annan g.
Jag yrkar således bifall till komiterades förslag utan någon förändring.
Jag tror för min del, alldeles i motsats mot den siste talaren, att §:n kau utgå.
Sedan klaganden, på sätt 77:de §:n föreskrifter, hos kommunalstämmans ordförande styrkt att han sig besvärat, går beslutet icke i verkställighet, och det är således obehöfligt att K.
Befhde skall bestämma att beslutet ej må gå i verkställighet.
Jag fortsätter mitt yrkande att g:n måtte afslås.
Ju närmare jag betraktar g:n, desto mera finner jag den stå i omedelbart sammanhang med den mellanmening i 76:te gn, som genom R. o.
Ad:ns beslut i förmiddags uteslöts derifrån, och att således, om g:n komme att stå qvar den ej skulle hänga tillsammans med nämnde 7 6:te g. Jag anhåller derföre att g:n måtte uteslutas.
Som g:n redan är antagen af de öfriga Riks St:n, vill jag icke besvära B. o. Ad. med något vidare yttrande rör:de densamma.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å den förevarande g:n, framställde H.
Exc. först propos. på bifall till densamma, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. derå, att g:n skulle från förslaget utgå, då svaren utföllo med flere ja och några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. gg:ne 79 och 80.
Tillkänuagåfvos vara antagna af MedSt:n och biföllos. § 91, Den 5 Oktober e. m. 97 § 81 enl.
Tillkännagafs att PresteSt:t bifallit §:n samt BorgareSt:t antagit densamma med uteslutande af det å 4:de raden i l;sta mom:t förekommande ordet »genast».
Hvad först beträffar l:sta mom-.t, så, jemte det jag, i likhet med BorgareStrt, anser ordet »genast» böra utgå, då det icke är vanligt att föreskrifva det kronofogdarne skola genast göra utmätningar, utan det är tillräckligt säga att det skall ske, ber jag äfven att den sista strofen »såvida icke den skyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning», såsom öfverflödig, måtte uteslutas.
I afs:de åter å 2:dra mom:t, hafva både komiterade och Utsk:t tillstyrkt, att vid bristande tillgång till dessa böters gäldande, skulle de aftjenas med arbete till kommunen, men förutom att man icke stadgat, efter hvilken grund detta arbete skall aftjenas, så torde det vara R. o.
Ad:s ledamöter bekant, att vi förr haft åtskilliga författningar, deri det föreskrifvits att man skall aftjena böter genom arbete, men att man funnit så många svårigheter vid ett sådant stadgandes tillämpning, att man i sednare tider i stället föreslagit, att, vid bristande tillgång till böter, de skola förvandlas till enkelt fängelse.
Jag hemställer derföre att R. o. Ad. ville besluta, det 2:dra mom:t må komma att lyda så: »vid bristande tillgång till dessa böters och vitens gäldande förvandlas de till enkelt fängelse.»
Jag anser mig böra här tillkännage att jag i Utslct var af samma tanke som Hr v. Koch i afs:de på 2:dra mom:t, eller att böternas förvanlande till arbete icke vore lämpligt och mötte stora svårigheter.
Efter härmed slutad öfverläggning samt uppå framställd propos. bifölls §:n med de förändringar, att från l:sta mom:t uteslötos så väl ordet »genast» som meningen: »såvida icke den skyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning», samt att de i 2:dra mom:t förekommande orden »aftjenas de med arbete till kommunen» utbyttes emot orden »förvandlas de till enkelt fängelse».
Komiterades förslag till öfvergående stadgande.
Tillkännagafs vara antaget af MedSt:n och bifölls. H. Exc.
Hr.Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. nu torde böra till pröfning företaga ett af PresteSt:t till Förordningsförslaget besiutadt tillägg, hvarom prot.-utdraget innehöll följande: »Efter sålunda slutad pröfning af förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, förklarade Ståndet sig anse, att till de i detta förslag förekommande §§ borde tilläggas ett stadgande af innehåll, »att kyrkoherde, eller den hans ställe företräder, må ega att i kommunalfullmäktiges öfverläggningar, så vidt de H. XI. 7 98 Den 5 Oktober e. m. röra fattigvården, deltaga, äfvensom uti annex-församlings kommunalstämma, änskönt hau icke kommunalutskylder i den församling erlägger.»
Så vidt jag kunnat fatta vid upläsnin gen af det beslut, som PresteSt:t fattat, tyckes det endast gå ut derpå att pastor skulle både i moder- och annexförsamlingar, ehuru han icke der erlägger kommunalutskylder, ega deltaga i öfverläggningar ang:de fattigvårdsärenden
I fall jag fattat saken riktigt, så anser jag beslutet hafva skäl för sig och vill understödja detsamma.
Det är emedlertid för mig icke alldeles tydligt, huruvida i den sista strofen det endast är fråga om fattigvårdsärenden.
Vore detta händelsen, skulle den vara alldeles riktig, men som jag måhända misstagit mig om meningen, anhåller jag, att någon af Ståndets ledamöter, som förut tagit kännedom om detta beslut, ville meddela mig upplysning i berörde hänseende.
Detta PresteStrts beslut synes mig vara väl grundadt i afs:de på kyrkoherdars rättighet att deltaga i kommunal-fullmäktiges sammanträden ronde fattigvårdsärenden uti den socken, der de erlägga utskylder.
Ar hela församlingen, som troligtvis kommer att blifva förhållandet, ett enda kommunalsamhälle, bör han naturligtvis deltaga i kommunalstämman för alla socknarne; är åter förhållandet sådant att hvarje socken i församlingen är en särskild kommun, anser jag att kyrkoherden bör hafva rätt öfvervara öfverläggningen i den socken der han är boende, men att komministrarne eller den, som sköter annexförsamlingen, bör hafva rätt att öfvervara kommunalfullmäktiges sammanträden i annexsocknarne.
På det sättet skulle jag vilja instämma i Preste8t:ts beslut; men så utsträckt, som inbjudningen föreslår denna rättighet, kan jag icke godkänna den, eller att kyrkoherden, ehuru han icke erlägger någon afgift till kommunen, skulle hafva rätt deltaga i öfverläggniugarne rör:de vare sig fattigvård eller annat.
Sedan jag haft tillfälle närmare betrakta PresteSt:ts beslut, förefaller det mig, som det endast vore i fråga om fattigvårdsärenden som man velat hafva kyrkoherden i församlingen att deltaga i kommunalfullmäktiges öfverläggningar både i moder- och annex-församlingarne, ehuru han ej der erlägger kommunalutskylder.
Någon fråga att komministern eller någon annan prestman skulle deltaga i öfverläggniugarne förekommer icke, utan endast rörande kyrkoherden eller den som hans ställe företräder.
Jag får således anhålla, att R. o. Ad. måtte biträda PresteSt:ts ifrågav.-de beslut.
Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels antagande af ifrågav:de tillägg oförändradt och dels af Hr Hjärne, att tillägget skulle inskränkas dertill, att kyrkoherde skulle få deltaga uti Den 5 Ole to ber e. m. kommunalfullmäktiges öfverlilggningar ang:de fattigvården i den kommun, hvaraf kyrkoherden är medlem; framställde H.
Exe. propos. på bifall till ifrågav:de tillägg utan förändring och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter att sedan R. o. Ad. numera genomgått förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, borde R. o. Ad., i enlighet med sitt förut fattade beslut, företaga till afgörande BorgareSt:ts inbjudning rör:de §§:na 1—21 uti samma förslag, hvilka <§§ redan blifvit af R. o.
Ad. pröfvade, då BorgareSt:ts iubjudning ankom; och ville H. Exc. för R. o. Ad. tillkännagifva, i hvilka delar Ståndets beslut skiljde sig från BorgareSt:ts.
Efter att hafva omförmält, att R. o. Ad:ns samt BorgareStits beslut sammanstämde i afs:de å §§:ne 1 och 2 samt 2:dra mormt af § 3, tillkännagaf H. Exc., att BorgareStit, lika med Presteoch BondeSt:n, antagit lista momit i sistnämnde g enligt Utskits förslag, då R. o. Ad. deremot gillat den lydelse för samma morn., som komiterade föreslagit.
Stånd redan fattat samma beslut röride denna punkt, så kan det beslut, som R. o. Ad. fattar, icke föranleda någon annan förändring, än att det blir 4 i st. f. 3:ne Stånds beslut i frågan, men då R. o. Adins beslut är fattadt efter moget bepröfvande och R. o.
Ad. tyckes efter en ganska genomgående diskussion hafva funnit att komiterades förslag är bättre, enär det har sig ganska svårt att förena socknar från olika län till en gemensam kommun, hvilken sedermera skulle sortera under olika länsstyrelser, så anhåller jag att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förut fattade beslut och afslå inbjudningen.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef inbjudningen röride ifrågavide mom. af R. o. Ad. afslagen. R. o. Adins samt BorgareStits beslut om §<§:na 4, 5 och 6 tillkännagåfvos vara sammanstämmande.
Hvad 7:de §:n beträffade, tillkännagafs, att R. o. Ad., lika med Preste- o. BondeStin, bifallit densamma enl.
Utskits förslag, men att deremot BorgareStit, som lemnat gins 2:dra och 3:dje momir utan anm., för det lista momit antagit följande förändrade lydelse: »Alla de angelägenheter, dem kommunen, såsom sådan, eger vårda, skola till öfverläggning och beslut i kommunalstämman uptagas; härifrån dock undantagna sådana angelägenheter, om hvilka särskildt stadgas, att de till behandling å kyrkostämma skola uptagas»; och yttrade H.
Exc. härefter, att då ifrågavide momits lydelse redan blifvit genom 3 Stånds sammanstämmande beslut bestämd, R. o. Ad. torde finna, att inbjudningen i den delen ej 100 Den 5 Oktober e m, kunde föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Vidare förraälte H. Exc., hurusom BorgareSt:t lemnat l:sta mora:t af 8:de g:n utan anm., men afslagit det 2:dra mom:t, under det att R. o. Ad. bifallit §:n med ett särskildt tillägg till det sednare mom:t, samt Preste- o.
BondeSttn antagit §:ti utan någon förändring eller tillägg; och som det nu endast vore fråga om sjelfva g:ns innehåll, inträffade samma förhållande med denna § som med den näst föregtde, nemi. att 3 Stånd densamma bifallit.
Då R. o. Ad:ns beslut är från de öfriga Ståndens afvikande så till vida att R. o. Ad. gjort ett tillägg till den 8:de §:n. skulle jag hemställa att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt beslut, ville afslå den gjorda inbjudningen.
Exc. uprepat sitt förra yttrande, att inbjudningen blott rörde sjelfva §:n, sådan den blifvit af Utsk:t föreslagen, samt att 3 Stånd till densamma lemnat bifall; hemställde H. Exc., att R. o. Ad., vid sådant förhållande, behagade lägga inbjudningen rör:de denna § till handlingarne; hvartill svarades ja. R. o. Ad:ns samt BorgareSt:ts beslut ang:de § 9 tillkännagåfvos vara lika.
H. Exc. förmälte, att hvad den 10:de §:n beträffade, R. o. Ad. samt PresteSt:t antagit densamma enl. komiterades, men BondeSt:t enl.
Utsk:ts förslag, under det att BorgareSt:t godkänt det 2:dra mom:t enl. komiterades förslag, samt antagit ett l:sta mom. af följande lydelse: »Röstvärdet beräknas efter de en hvar åsätta skatteören; dock må ej någon rösta för mer än 600 skatteören»; och torde R. o. Ad. häraf finna, att 2:dra moimts lydelse blifvit genom 3 Stånds beslut bestämd, men att frågan i afs:de å det Irsta mom:t ännu vore öppen.
I denna fråga hemställer jag att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt beslut, afslå den gjorda inbjudningen.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef BorgareSt:ts inbjudning rör:de l:sta mom:t af 10:de §:n afslageu.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, hvad Irsta mom:t af litte §:n beträffade, hade Preste- o. BondeSt:n bifallit detsamma enl.
Utsk:ts förslag; R. o. Ad. beslutat, att mom:t skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Landtbo eller arrendator röste för fastigheten, der ej egaren sjelf i kontraktet rösträttigheten sig förbehållit»; samt BorgareSttt för samma mom. antagit en så ly - Den 5 Oktober e. m. 101 dande redaktion: »För fastighet, sora innehafves af landtbo eller arrendator, röste innehafvare!).» Gr. Lagerbjelke: R. o.
Ad. har redan förut varit af den tanke att något maximum af rösträtt icke borde sättas.
Denna åsigt skulle helt och hållet frångås, om R. o. Ad. inginge på BorgareSt:ts inbjudning.
Jag får derföre anhålla att 11. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut.
Långt från att antaga BorgareSt:ts inbjud ning, hvarigenom beslutet blifvit otydligt, anhåller jag att R. o. Ad. måtte, med afslag deraf, inbjuda BorgareSt:t att instämma i R. o. Ad:ns beslut.
I saken är jag alldeles ense med Gr.
Mörner; dock torde kanske vara mindre lämpligt att inbjuda i en särskild punkt, utan torde vara skäl att först längre fram, när hela frågan är afgjord, göra inbjudning.
Att nu inbjuda BorgareSt:t att frångå det be slut, hvari det inbjudit R. o. Ad. att deltaga, anser jag icke vara lämpligt, men om frågan hänskjutes till Utsk:ts förnyade behandling, så torde Utsk:t, efter den kännedom jag har om åsigterna der, möjligen frångå sitt förra beslut och söka sammanjemka Preste- och BondeStms beslut till likhet med R. o.
Ad:ns, hvilket i sak är detsamma som BorgareSt:ts, och då kommer i alla fall en inbjudning till BorgareStit.
Jag anhåller att frågan om inbjudning f. n. måtte förfalla.
Öfverläggningen ansågs nu vara fulländad och BorgareSt:ts inbjudning ronde det ifrågav:de mom:t blef, uppå framställd propos. , afslagen.
Efter förmälan, att 2:dta, 3:dje och 4:de mom:n af ll:te§:ti blifvit af så väl R. o. Ad. som BorgareSt:t bifallna, yttrade H. Exc., att hvad åter det 5:te mom:t vidkomme, hade R. o. Ad. samt BondeSt,:t bifallit detsamma enl.
Utsk:ts förslag, hvaremot Preste- o.
BorgareStm för samma mom. antagit följande lydelse: »För näring eller rörelse, hvilken under borgenärers förvaltning står, äfvensom, i enahanda fall, för jordegendom, om den ej af landtbo eller arrendator innehafves, må ej röstas.» Gr.
Äfven i detta afs:de fattade R. o. Ad. sitt beslut efter mogen öfverläggning, och jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte vidblifva detsamma.
Det beslut, som är fattadt af PresteSt:t och med hvilket BorgareSt:ts väsendtligen öfverensstämmer, står i sammanhang med den ordalydelse, som finnes i lista monad llrte §:n 102 Den 5 Oktober e. m. af PresteSt:ts beslut.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut och afslå inbjudningen.
Ofverläggningen förklarades härefter fulländad och propos. på afslag å inbjudningen framställdes samt besvarades med ja.
Efter tillkännagifvande att R. o.