Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sjelfva saken beträffar, anser jag för min del hvarken Odlings- eller Fastighets-lån stå tillsammans med Bankens rätta functioner, och håller alltså före, att dessa lån icke vidare böra fortsättas.
Det är väl yttradt, att derigenom , att Bandtmannen blifvit inlockad att begagna dylika lån , skulle deras indragning blifva högst tryckande, och nödvändigheten sålunda påkalla deras fortfarande.
Jag bör dock härvid fästa uppmärksamheten derå, att det ingalunda äro de personer, som nu redan innehafva Odlings- eiler Fastighets-lån, som skul* le kunna blifva delaktiga af den ytterligare låntillgång man vill bereda, utan helt andra, och utlåningens fortsättande skulle derföre ic - Den ig Julii e. m 101g te medföra annan verkan, än den, att försätta andra jordegaie i ^arnina förlägenhet, som man nu anförer såsom ett skäl för lånerättens bi. behålhande.
När man dessutom besinnar, att tjuguåtta år erfordras för att indraga de redan utgifna lånen, så torde man medge, att denna indragning icke är brådstört , äfvensom, att ingen våda kan följa deraf, att Bankan smånin. gom återgår till dess bestämda primitiva functioner.
Af sådan anledning afstyrker jag fastighetslånen, och instämmer med de förenade Utskotten om Odlingslånens afskaffande.
I händelse af återremiss , torde jemväl mitt yttrande få till de förenade Utskotten medfölja.
Herr von Bechr, Carl Jöhan:
Rörande frågan, huru vida Ridderskapet och Adeln , genom antagande af hufvudgrunderne för Finance-regleringen, afsagt sig rättighet, att nu yttra sig i en mot. gatt tanka med Uakotten, i afseende på Odlingslånen , förenar jag mig fullkomligt med den sist talande -Ledamoten, och anser således Ridderskapets och Adelns rätt, att deröfver discutera och besluta, vara helt och hållet öppen.
Hvad Odlingslånen i öfrigt angar, så hafva de förenade Utskotten afstyrkt deras fortfarande, och således åter gjort en inkräktning på den redan nog vanlottade Landtmannens knappa fördelar, — på de fördelar nemligen, som blifvit honom af förre Ständer tillagde, i motsvarighet med dem , som Bergverk och 1020 IMen ig Julli e.. m.
Manufacturer redan länge åtnjutit. —~ Det är. väl sagdt, att Odlingslånen blifvit använde till fremmande ändamål, oell sådant är icke omöjligt; men missbruk böra icke inverka på bruket.
Men väL icke nelea, att $essa Odlingslån utgjort en af de betydliga orsaker, som under de senare åren bidragit till ökande af Spannmåls-productionen, och försatt Sverige i den lyckliga belägenhet , som allt sedan Gustaf I.s tid ej ägt rum, att icke allenast hafva Spannmål nog för eget behof, utan äfven till export.
- Under åberopande af de ytterligare skäl, hvilka dels Herr Tham och flere Ledamöter inom detta hus, dels ock Utskottens minoritet, anfört , tillstyrker jag alltså , att Odlingslånen må tills vidare; åtminstnoe till en del, få forti fara, exempelvis till det belopp af 300,000 E;dr, som Herr Noraeus föreslagit.
Måhända vore det ock nyttigt, att sådane Odlings företag, som stå i sammanhang med enskiften, äfvensom Odlingar af större mossar och kärr, företrädesvis understöddes, och att om icke hela nu varande fonden ^13, slika företag ansloges, återstoden då användes på så sätt, att densamma i annan väg komme Landtmannen till godo, nemligen genom Fastighets-lån , dem jag för min del tillstyrker.
Det torde väl vara i prin«- cip sannt, att fastighets lån ej äro så särdeles enlige med en Banks rätta functioner, men de hafva emedlerid ägt rum i en tidpunct, då Landtbrukaren kunde påräkna en mera säker, mera förmånlig afsättning, de hafva derföre nu, Deri 19 Julii é. m. 1021 under alldeles motsätta förhållanden, blifvit så mycket oumbärligare för hans trefnad och bestånd.
Ingen period kunde väl vara mera otjenlig, än den närvarande, att beröfva Landtman» nen ett understöd, som Bergverk med flere andre Näringar fortfara att äga, ett Understöd, som hans släpsammä, äfventyrliga och föga lönande yrke så väl behöfver, synnerligast under en tid som denna, då sjunkne varupriser och. bristande afsättning fört honom i en förlägenhet, hvilken i brist af lånebiträden skall sluta nied undergång.
— På denna grund, och i afseende på Utskottens yttrande, angående Odlings-lånen , anhåller jag, att Betänkandet må återremitteras, då jag förmodar, att Utskotten, med anledning af hvad under discussionen här förekommit, och äfven med afseende å hvad reservationerne mot Betänkandet innehålla, må tillstyrka Odlings lånens fortfarande, åtminstone till hälften af summan, samt föreslå återstodens användande till Fastighets-lån.
Jag begagnar detta tillfälle för att hemställa till Utskottens och, efter dem, till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, huruvida ej, derest någon förändring sker med Allmänna Magazinslnrättningen, deri fond, som då mera ej kommer att för denna inrättning användas , må genom tillökning af anslaget för Fastighets-lånen, komma Landtmannen tillgodo , och såmedelst i någon mon ersätta hans förlust genom förlorad visshet om afsättning å sin product. — ,103 2 Den i 9 Julii e. nit Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard:
Jag får till en början förena mig med de värde Ledamöter , som förklarat det vi, vid antagandet af Hufvud-grunderne , icke i och med detsamma betagit oss rättigheten att granska och efter pröfning antaga eller förkasta de sammansatta Utskottens förslag i detaillerne, och följaktligen ej eller det , sora rörer Odlings-lånen.
Men jag medgifver gerna, att man kunde gifva dessa lån ett annat namn, emedan de icke borde bestämmas blott för den egentliga odlingen af jord, utan äfven för plantering på slättbygden, sundare boningars inrättande m. m.
T alla fall utgöra de ett undsättnings-medel, som för närvarande är högst nödigt för en del Jordbrukare , synnerligen de , som vilja åstadkomma en betydligare förbättring af deras jordbruk.
Sådana lån Öka productionen af Jordbrukets alster , minska således importen deraf, och bidraga derigenom till en lägre cours eller åtminstone förekomma dess stigande af importen så väl af säd som victualier &
Det ar ganska lätt att säga — och man behöfver blott läsa ett pär Capitel hos vissa Författare, för att lära sig den satsen, att det ej är bra att Jordbruket i ett land är skuldsatt ; men det är dock bättre att granska huru förhållandet nu är, än huru det bordt varit och man skall då .finna , att sedan Jordbruket i vårt land redan är behäftad* med öfver 6o millioner skulder, så är satsen ej användbar Den i g Julii e. m. hos oss, utan att det är nödvändigt för Riket, ej blott för Jordbrukarens skull , ja för landets bestånd , att söka utfinna utvägar, sorn sätta landtbrukaren i tillfälle att komma ur dess gäldbundna tillstånd.
Här är ej fråga om dem, som hafva för mycken skuld, för att någonsin kunna reda sig derutur, utan blott om sådana Jordägare, som genom tillbörlig skötsel af deras egendomar och ökad afkastning deraf, kunna , åtminstone småningom , lijelpas utur förlägenheten.
I öfrigt är det val gifvet, att Banken hör vara skilld från de functioner, hvarom nu ar fråga; men så länge Banken har uteslutande rätt eller monopolium att fournera rörelsecapitalet i landet, och ensam sjelf tillverkar det , så måste
Banken åtnöja sig med denna förrättning till dess den kommer uti ett mera princip enligt förhållande till Staten, Ett ibland de skäl, som man för ett år sedan , om Riksens Ständer då varit tillsammans, säkerligen hade anfört emot ifrågavarande understöd.
, slipper man nu höra , att nemligen, Jordbruket i Sverige kommit till öfver-production.
Oaktadt en på ett år inom 1820 års ymnig gröda inträffad öfver-import af flere hundrade tusende tunnor säd , är likväl spannmålsbehofvet för närvarande knappt tillräckligen uppfyldt, och till och med i Malmö Eän liar ej den influtna Säden gjort till fyllest till fournerande af Kronans behof.
Hvad åter beträffar räntan å lånen för Jordbruket, och den förhöjning deri, som man yrkat, io24 en *9 Jn^ii e' m' så kan jag blott förundra mig, och jag behöfver icke nämna mer, än att andra Producenter, utom Landtmannen , hittills fått lån emot fyra procent, och fortfara att få det.
En värd Ledamot liar redan visat , att jordbruket i Bayern icke betalar för publika lån mer än fyra procent årligen, då både ränta och capital-afbetalning äfven deruti är inberäknad ; och då man i utländska Tidningar läste, huruledes Jordbrukaren i England var i ett bedröfligt tillstånd , och att lån på spannemål föreslogos till dess afhjelpande, så gick likväl icke detta förslag igenom , emedan , sade man, ännu icke någon utmätning skett hös Jordbrukare för publika lån, och han utomdess kunde mot säkerhet få låna så mycket han ville af enskilta mot fyra procent.
Må de, som här ej vilja behjerta Jordbrukarens tillstånd, utan blott trösta honom dermed , att dess tillstånd ej är bättre i England , jemföra det med den Engelska Landt. t mannens, och sedan dömma.
T öfrigt betalar icke Banken Sjelf någon ränta för sina egna reverser , utan utlånar dem mot ränta , och kan således med fullt skäl åtnöja sig med mindre hög ränta än enskilte.
Om icke ett sammanhängande Finance-förslag, bygdt på de grunder som här äro framställda , kan blifva resultatet af Riksens Ständers bemödande , skulle jag vilja föreslå, att fastighetslånen utsträckas till den vidd, att hvar och en, som årligen förskottsvis ville erlägga räntan i silfver, blefve berättigad att erhålla lån mot för öfrigt - Deri ig Julii e. m. 10 25 rigt vanlig säkerhet, och jag itererar då hvad jag vid förra Riksdagen i detta afseende hade äran föreslå, öfvertygad att den häraf permanenta tillökningen af rörelse capitalet icke skulle minska sedel myntets värde , utan snarare i längden kunna öka det.
Man har sagt att Jordbrukarens förlägenhet skulle kunna hjelpa sig sjelf.
Sådant är möjligt i länder, der ett rörelse capital i klingande mynt är till finnandes , som af öksd' produc. tion kan ökas, der närings frihet och fri as* signationsrätt aga rum, och der Jordbrukaren har lika stora förmoner som andra producenter:
Mea (sådant är icke förhållandet här.
Landtmannen är den enda producent i Sverige, sorn ej alla år får utföra sina producter , och icke alla år är gynnad af hög tull på likartade producter utifrån.
Denna skillnad är för stor, för att ej visa att
Jordbrukaren icke blott af climat och jordmån t utan äfven af Författningar, är vanlottad.
Friherre björnstjerna 1 Ehuru jag fullkomligen förenar mig med min aktningsvärde vän> Friherre Cederström, att den af honom åberopa* de paragraph af Hufvudbetänkandet icke hindrar* att antingen afslå eller antaga de 'förenade Utskottens förevarande förslag, finnes dét dock uti förstberörde af Ridderskapet och Adeln bifallne Betänkande en annan punct, sorn möjligen skulle kunna göra det.
Den lyder sålunda* *’fiå TJt* ’’skotten trott sig finna, att odlingstånen ej med' ’*fört den nytta man deraf väntat, har någon vindare utgifning af dylika lån ej ansetts böra eg3 Ridd, och Ad, Pröt, VI Band. ao26 Den i g Julli e. m. ''rum; men, hvad fastighetslånen anga, hafva Dt”skotten ansett de på dem ingående Capital-af* betalningar, åter böra i samma väg utgå.’* Jag fruktar således, att vi ej i motstridighet härmed kunna tillstyrka odlings-lånens fortfaran» de annorlunda än i egenskap af enskiftes*lån- .
Herr Ehrenborg, Casper i Då ämnet redan blifvit af flere värde Ledamöter tillräckligen utredt, är det endast i afseende på odlingslånen, sorn jag anhåller att få nämna några ord, af den anledning, att Skaraborgs Län, hvars styrelse varit mig någon tid i nåder anförtrodd, lärer erhållit större belopp af desse lån, an något annat Län.
Det är väl sannt, att genast efter utfärdandet af 1815 årst författning, som icke närmare bestämde vilkoren för odlingslånens begagnande, sådana lån meddelades Jordbrukare för odlingar, söm bordt kunna verkställas och troligen blifvit verkställde utan lånebiträde.
Men det är ock sannt, att controllen blifvit noggrannare och ändamålsenligare sedan 1819 års författning utkom, och att åtskilliga vackra och betydeliga odlingar ifrån denna tid blifvit, med biträde af odlingslån, verkställda.
På grund häraf förenar jag mig med de Ledamöter, som ansett odlingslånens fortfarande va^ ra behöfligt, i synnerhet för enskiftade hemman.
Det händer ganska ofta, att såilane hemman få hela sitt område i ouppodlad mark sig tilldeladt, hvarigenom de äro nödtvungne till odling för att deraf erhålla någon afkastning, och ehuru de i vissa orter, såsom Skåne och Westergötland, er« Ddn 19 Julii e. ni, hålla utflyttningshjelp af Kronans medel, är den vanligen så obetydlig, att den blott betäcker Landt: mätarekostnaden.
Jag förenar mig således med Friherre Björnstjerna i den anhållan att, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle anse sig vara hindrad af sitt förra beslut, att förordna om odlingslånens fortfarande, målet då måtte återremitteras, på det att Utskotten må uppgifva de grunder, efter hvilka lån för enskiften och storskiften må kunna meddelas.
Likasom de hemman, hvilka sådana ägodelningar öfvergått, borde till dessa lån hafva fö: teträde, så torde ock återstoden af låneanslaget böra utgå till större odlingar, såsom Sjöars och Kärrs aftappande, Mossars uppodlande m. m.
Det är bekant, att sådana lägenheter, onyttiga och skadliga för climatet, finnas inom Riket till flera hundrade tusende tunnelands areal.
Hittills har i vanliga odlingslån erhållits högst 50 R:dr tunnelandet, i mon af de svårigheter, med hvilka arbetet varit förknippadU men för större företag af den art, jag nyss hade äran nämna, har lånet icke fått öfvergå io R:dr för tunnelandet*
Detta belopp har befunnits vara alldeles otillräckligt t och då Jordägaren kunnat för odling af bättre mark erhålla ända till 50 R
För öfrigt instämmer jag helt och hållet med hvad Herr Thams yttrande och Hers, liagman Norsei reservation innehåller.
« Herr vön Heyne, Georg'- I afseende på od« lingslånen har jag varit af samma tanka som de förenade Utskotten, att dessa lån icke medfört dera stora nytta, man förväntat; men deremot tillskyndat Staten betydliga förluster, och mångfaldiga olägenheter för låntagarne, hvilka derigenom måst underkasta sig, att blifva inspecterade af Kronobetjeningen.
Den hufvudsakliga vinsten af dessa lån has för mängden varit lättheten att kunna få en ny skuld; och de fleste låntagare hafva under hopp om odlingsvinst blott invecklat sig i ytterligare vidlyftigheter.
Jag tror således det vara ganska riktigt, att odlingsiånen afskaffa».
Hvad vidare beträffar fastighetslånen har jag icke kunnat dela Utskottens öfvertygelse, att de åter borde fortsättas-
Det var kanske nödvändigt vid 1815 års Riksdag, att vidtaga ett sådant lånsystem efter den ofanteliga sedelutsläppning, som år 1809 egde rum, och hvars följd vid ofvannämnde tid blefvo kände.
Det var då ganska rättvist, att på något sätt söka hjelpa Jordbrukaren,' som under tiden gått in i stora företag, beräknade på högt uppdrifna varuvärden.
Och det lånJ
Den 19 Julii e. m. 1029 system, som i detta afseende infördes, var af ögonblickets behof påkallade.
Men man hoppades dock att det en annan tid skulle hafva en återgång.
Jag tror för min del det vara oförenligt med Bankens functioner och ändamål, att inblanda sig i enskildes aflairer, och i och med detsamma minska utsigterne för en framtida realisation.
Min mening är dermed ingalunda, att någon rubbning i de redan utgifna lånen skulle ske men endast att någon ytterligare utlåning å fastig.' heter icke borde komma i fråga.
Denna utlåning
Iean desto mindre anses vara en fördel för Jordbruket, som det aldrig kan vara förmånligt för Jordbrukaren att skuldsätta sig, och de landtman åter, som redan innehafva fastighetslån och, få dem ostördt behålla, icke gerna kunde af de nya lånen, för hvilka första inteckningen erfordras, komma i åtnjutande.
Då likväl de förenade
Utskotten tillstyrkt lånsystemets fortsättande med de årliga capital-afbetalningarne, och jag fruktar att detta tillstyrkande vinner Riksens Ständers bifall, torde jag få framställa ett förslag, hemtadt från en stor mans yttrande, att nemligen med ifrågavarande utlåning må förenas hoppet att få silfver in i Banken; hvarföre jag ock, på sätt uti min serskilda reservation närmare utvecklas, ansett räntan och capital-afbetalningen å lånen böra erläggas med tillsammans
Två procent i silfver årligen, hvilket .efter 33 år och 4. månader skulle utgöra det belopp, att för aoo B;dr i sedlar inkommit till ilan - lo3o &en J9 JuM e. ni, ken en summa af 66 R.*dr 3a sk. i silfver, utan att hafva minskat sedelstocken.
Jag anhåller att de tankar, jag nu yttrat, må få åtfölja återremissen till de förenade Utskotten, Herr CederschjöldPehr
I afse ende på odlingslånen skulle jag visserligen, för att följa en rigtig princip för Bankens förvaltning, vilja instämma i de förenade Utskottens tanka, att de borde upphöra; men jag har dock tyckt mig finna anledning att biträda deras mening, som yrkat, att någon viss mindre summa borde afsätta?
till en- och storskiftes - lån; — men uteslutande för dessa.
Hvad fastighets-lånen åter angår, kan jag icke annat än förena mig med Fri* herre Cederström derom, att dessa lån äro helt och hållet oförenliga med all möjelighet för oss att bringa var llank i tillstånd, att göra rätt för sig» Detta mål kan icke möjligen hinnäs så länge Banken utgifver lånen på 28 års betalningstid.
Och då man redan länge insett, att hela Landets olycka grundar sig derpå, att man varit för frikostig med lån, då torde tiden rm vara in" ne att upphöra, och att söka bota det onda, om man eljest någonsin vill göra det.
Dessutom haj den sist talande värde Ledamoten så väl upplyst och påmint, att de nya lån, hvarom nu är fråga, alldeles icke skulle komma den verkeligen lånbehöfvande, det vill säga den redan skuldsatte till godo, emedan icke andra än de, sorn hafva första inteckningen att prestera, kunna i Banken få låna, och desse äro troligen ej uti förlägenhet, Den 19 Julii e. n\i Derjemte hafva dessa lån det fel, gemensamt med alla andra, mot nedsatt ränta, att inbjuda den, sorn icke behöfver lån, att sätta sig i skuld, och indraga honom således i den olyckshvirfvel, hvarUti en stor del af nationen redan råkat.
Jag af. styrker, på grund häraf, fastighets-lånen§ fortfarande, Hvad den siste värde Talarens förslag be' träffar, nemligen, att fastighetslån borde utgifvas mot
Två procents ränta och capital-afbetalning i silfver, med amortering på några och 30 åri S^1 Jåter det visserligen ganska val, men skulle helt visst hafva ganska menliga följder, och troligen^ blifva overkställbar!*
Föreställom oss hvad följden skulle blifva, om en större summa i låneväg utginge.
Myntvärdet skulle ju försämras i mon af Sedelmassans förökning.
Man skulle snart, likasom det skedde redan 1815, tvingas att inställa amorteringen; och hela operationen skulle inom några år slutas med en i mon af sedelstockens förökning åstadkommen myntförsämring.
För min del förejtar jag mig med de Herrar, som yrkat återremiss, .
Jag får äfven vördnadsfullt tillstyrka, det någon lämpelig summa måtte anslås till enskifiesdån, och till lånebiträden för större odlings-företag äfvensom att fastighets lån måtte beviljas, åtminstone till det belopp, som å Capitalen å redan utgifne fastighetslån, sedan 1818, blifvit inbetalt och hädanefter ingår, H)en 19 Julli e. nu 'samt ait den summa, sorn för närvarande till odlingslån ar anslagen, måtte, sedan en visa del deraf först blifvit till Unskiftes och odlingslån afsatt, i öfrigt till fastighetslån användas, Jag tillstyrker äfven antagandet af 2 .dra alternativet, ty det vore val ej billigt, att lånsökande i Banken nu skulle föreskrifvas hårdare vilkor, än de som förut der äga lån.
J afseende på Herrar von Heynes och.
Cederschjölds yttrande, att, i händelse låntillgångar mot nedsatt ränta öppnades, sådane sökande skulle inställa sig, som icke voro i behof af lån, tror jag mig kunna påstå, att sådant destomindre bör ega rum, som det är gifvit, att hvar och en som ej behöfver låna, ej gerna gör det, eller sätter sin fastighet 1 sticket, för att utlåna de derå bekomna penningarne och vinna en obetydlig ränteskillnad,' men deremot risquera art ofta ej erhålla capitalet tillhaka.
I alla fall vore det en tjenst för det Allmänna, och befordrade penningars kringspridande, om sådana personer, sorn äga ointecknade fastigheter, belänte dem, för att dermed bispringa lånbehöfvande Herr Mannerstam •
Ifrån början af dis— cussionen rörande den så kallade finance-planen, bar jag varit af den tanka, att grunden och delarne borde, såsom oskiljaktiga, i ett helt framläggas, och alltsammans på en gång profvas, antagas eller återremitteras; ty om dessa Utlåtanden icke med hvarannan äga sammanhang, utgöra de icke någon plan.
Men sedan grunderne först blifvit särskildt behandlade -och Den ig Julii e. m. 1033 pröfvade, och bilagorne derefter hvar för sig såsom särskilta Betänkanden till granskning förekommit, måste Bidderskapet och Adeln otvifvelaktigt anse sig hafva dess fulla pröfntngs* rätt öppen och således nu kunna antaga, förkasta eller återförvisa Utskottens Betänkanden, angående så väl Odlingslånen som öfriga de* taillfrågor.
Jag har trott mig böra ytterligare göra denna erindran, i anledning af en värd
Ta« lares här fällde yttrande, Herr von Becker:
Jag har hegart ordet, egenteligen för att, till hvad jag nyss hade äran anföra, få tillägga, det jag tillstyrker antagandet af andra alternativet i de förenade Utekottens Betänkande.
En olikhet emot de grunder , som i [allmänhet gälla för Bancolån , vore onekligen, i afseende på fastighets lånen, högst olämplig.
Herr von Heynes förslag," att ränta och capital afbetalning skulle erläggas i silfver, så medgifver jag väl, att det må lemnäs låntagaren som rättighet, att på sådant sätt liqvidera sin skuld, men deremot aldrig tillkomma honom såsom skyldighet, emedan et£ slikt vilkor skulle för låntagaren vara ganska vådligt, i fall coursen steg, då räntan och capital-afbetaningen blefve i samma mon mera tryckande.
Samme värde Talaren har ock yttrat sig om det ofördelaktiga af fastighetslån för Landtmannen.
Derom torde dock hvarje låntagare 1034 JDen 19 Julii. c. m - sjelf kunna bäst döma; och skulle mari sluta a£ det antal lånansökningar, hvarmed Banco* styrelen blifvit öfverhopad, bordeman visserligen ledas på en motsatt tanka , och snarare förmoda att Dåndtmannen haft mycket gagn af des* sa öfverklagade lån.
Örn äfven, emot all förmodan, någon enda skulle drifva specuiations-andan så långt, att han ville grafverå sin egendom, utan behof af lån, för att sedan låna ut de erhållna penningarne åt andra, emot en högre ränta, så skulle ej eller derigenom något särdeles ondt åstadkommas, utan blott en ökad låntillgång beredas för den skuldsatte jordbrukaren.
Den vinst speculanfen kunde göra, må man ej missunna honom, då den åtföljes af mångå omgångar och mycken våda, hvilka säkerligen, under vack* lande enskild credit, afskräcka hvarje^klok man från en slik operation.
Herr Gripenstedt, Jacob, förenade sig med Herr von Becker, Herr Grefven och LandtMarskalken hemställa de, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch BancoUtskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar , tili Utskotten återförvisas, samt om icke i sådant fall Grefve §pens’s, Garl Gustaf , den % 8 Junii eftermiddagen uti samma ämne afgifne yttrande finge återremissen åtfölja, Ropades Ja, Den 19 Julii e. m. 'i 03 5 Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till Val af Sex Electorer, efter N:o 51.
Grefve Posse, Carl Hindric.
N:o 150.
Friherre von Otter, Casten Fre dric.
N:o 1889- Å. Herr Vult von - Steyern, S3 Henric, N:o 1149.
Herr Hjerne, Carl Jacob. N:o 1662.
Herr| Nordenfeldt, Olof, och N:o 2276.
Herr Berzelius, Jacob.
Och befunnos dertill hafva blifvit utsedde; Nto 69* Grefve Cronhjelm till Hokun ge, Polycarpus.
Nto 922.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus.
N:° 5012.
Herr Hjort af.Ornäs; Fullmägtig Herr Stael von Holstein, Mathias Gustaf. N:o 2H 8.
B- Herr Lagerheim, Lars Magnus.
Nto 3160 Herr Munck af Bosensckjold, Eberhard; och Nto 2287.
Herr af Bolén, Eric.
Upplästes och lades pä bordet följande frän nedannämnde Utskott inkomue Memorial och Utlåtanden:, Den 19 Julii e. rn Frän Constitutions •
Af den 8 dennes: N:o 37» Angående Förslag till upphäfvande af ett tillägg i 6 Momentet 1 Tryck» frihets - Förordningen.
Fran StåtsUtskottet:
At den g dennes : N:o 306.
I anledning af vackt Motion om undersökning, rörande utgifterne vid Gar» »izonsSjukhus-byggnaden i Stockholm.
Af den 16 dennes: N:o 308.’