Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Begge dessa äro Stms Talmän, enligt deras ed, skyldige att lika vårda, och jag förmodar, att icke någon Talman kan, i anledning af Bevilln.-Utsk:ts nu föredragna Mern., framställa propos. på bifall till ett nytt tillägg, en ny s. b. klämm vid slutet af tulltaxan.
Jag hemställer på grund häraf om propos. å Mem:ts läggande till handlingarne.
Efter den förklaring den siste ärade talaren afgifvit om hvad i Talmanskonferensen förefallit, är det icke någon utsigt att få saken afgjord på sätt jag ansett ändamålsenligt.
Man har antagit, att frågan vore af natur att kunna förfalla.
I det hänseendet vågar jag vara af annan åsigt, än de båda sista talarne.
Det förslag, som var af Utsk:t framstäldt, rörde, huruvida tulltaxan skulle öfverlemnas till K.
M:t för att utfärdas, och jag tror icke att denna fråga kan förfalla, såvida taxan icke skall endast bland handlingarne i Riksdagsarkivet förvaras, utan verkligen skall till allmän kännedom och efterrrättelse utgifvas.
Icke lärer väl två Stånds förklaring att de icke ingå på en sådan åtgärd kunna ovilkorligen förhindra densamma, utan skulle man just, om man icke ville öfverlemna tulltaxan till K. M:t, träda grundlagen för nära.
Det är icke blott om vissa ordalag, som det är fråga, utan om sjelfva saken, det vill säga, om sjelfva den ifrågasatta åtgärden skall anses vara afslagen.
I första förslaget förekommer, att »den af R.
F:ns 57, 60 och 61 §§ beslutade Den 5 Juni. tulltaxa jemte underrättelser måtte till K.
M:t i underdånighet öfverlenmas, för att utfärdas, de sednare så vidt de vinna K.
M:ts nåd. stadfästelse».
Om, såsom nu vill antydas, man endast fäst sig vid detta sista tillägg och funnit detsamma olämpligt eller anstötligt, eller man i öfrigt velat hafva ändring i ordalagen, så borde man hafva begärt de sista ordens uteslutande eller återremiss af punkten, men nu har man inom två Stånd begärt och vunnit dessa Stånds bifall till afslag på hela saken, och jag kan icke föreställa mig huru under sådane omständigheter en Exp.-Utsk:ts skrifvelse till K.
M:t skall kunna komma till stånd, då hvar och en, med åberopande af dessa två Stånds af R.
St:r samfäldt stadfästade beslut, skulle kunna helt och hållet förhindra pröfning af en sådan skrifvelse.
Den måtte nemligen innehålla hvad slutmening som helst, så skulle den alltid blifva stridande mot hvad R.
Jag befarar att det resultat, hvartill man sålunda kunde komma, vore vådligare och mindre konstitutionelt, än att besluta en skrifvelse i förändrad form.
Det händer någon gång att då man låter leda sig endast af önskan att motverka något som man anser mindre godt, man kan gå för långt oell åstadkomma något vida skadligare än hvad man sökt motarbeta; och så synes det mig att man här gjort.
För min del kan jag icke annat än tro, att det skulle vara ändamålsenligt och nyttigt, om en skrifvelse, sådan som den af Frih.
Hermelin i hans reservation föreslagna, blefve af R. o. Ad. beslutad, och att man derigenom skulle förekomma en större olägenhet, än som kan härleda sig från den uttalade åsigten att frågan förfallit.
Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm.: Bevilln.-Utslct hade i slutet af sitt Betänk.
N:o 8 ang:de tullbevillningen afgifvit ett förslag till slutmening i den underd. skrifvelse, hvarmed den af R.
St:r för deras del beslutade tulltaxan skulle till K. M:t öfverlemnas.
Detta förslag bifölls af två Stånd, nemi.
Preste- och Bonde-St:n, men afslogs af de två andra Riks-St:n, eller R. o. Ad. samt Borgare-St:t, vid hvilken utgång af frågan Bevilln.-Utsk:t ansett förslaget om en slutmening i skrifvelsen om tulltaxan hafva förfallit.
Att frågan om en slutmening uti meromnämnda skrifvelse verkligen är af beskaffenhet att kunna förfalla, framgår uppenbarligen derutaf, att en skrifvelse om tulltaxan måste till K.
M:t aflåtas, vare sig att deri finnes en slutmening eller icke, vid hvilket förhållande och då 75 §:n R.
O. stadgar, att frågor, som kunna förfalla, skola anses hafva förfallit, då två Stånd stanna emot två, jag finner mig af nämnde grundlagsbud förhindrad att framställa propos. på hvilket förslag som 558 Den 5 Juni. helst till slutmening i den blifvande skrifvelsen ang:de tullbevillningen.
Efter det i Talmanskonferensen fattade beslut att vägra propos. å hvarje kläm, och Hr Grins o. Landtmms derpå grundade afgifna förklaring, har jag icke mer att tillägga, än en önskan att erhålla förklaring om det förhållande, som nu skall uppstå.
Utsk:t hade i sitt Betänk, slutligen föreslagit, att tulltaxan skulle till K. M:t öfverlemnas, hvarefter två Stånd beslutat denna strofs borttagande, d. v. s. att så icke skall ske, och att någon skrifvelse derom således icke skall afges.
Beslutet fattades hastigt, utan moget betänkande och under inflytande af partistridigheter.
Jag hade föreställt mig efter den märkliga och i mitt tycke konstitutionsvidriga förklaring af 57, 60 och 61 §§:na, som R. o. Ad. efter votering med så knapp majoritet gillade, att åtminstone alla R.
St:rs beslut skulle öfverlemnas, om ock sans phrase, till K.
M:ts sanktion, men det ser nu ut som om så icke skulle ske med denna taxa.
Jag är ledsen att behöfva begära en förklaring, huruvida den skall läggas till handlingarne eller verkligen öfverlemnas till K. M:t, och jag anhåller om denna förklaring, derföre att jag misstänker någon vanlig fiffig partimanöver vara å bane, t. ex. att genom supprimerande för denna gång af R.
St:rs förslag till tulltaxa, kunna få glädja sig åt bibehållandet af den gamla, hvari den kära tullen å salt bibehålles, under det man kunde hoppas, att till en tid åtminstone undgå de för
Hrr frihandlare så påkostande tullarne å jordbrukets fabrikater, ost, gryn och mjöl.
Af dessa skäl och då Exp.-Utsk:t enligt grundlagen endast har att expediera Ständernas beslut, ej att lemna förslag till underd. skrifvelser, måste jag påyrka en förklaring, om huru man nu tänker göra med det nya tulltaxeförslaget.
Jag är fullkomligt öfvertygad att tulltaxan kommer att till K.
M:t öfverlemnas likasom Bevilln.- och Charta Sigillata-förordningarne, vid hvilka sednares behandling Utsk:t icke framställt något serskildt förslag till underd. skrifvelse.
Frih. von Schulzenheim kan således vara lugn i det afseendet.
— Jag anhåller att Utlåtit måtte läggas till handlingarne.
Det af den siste värde talaren anförda exempel håller, enligt mitt förmenande, icke streck.
Det är något helt annat att Exp.-Utsk:t uppsätter en skrifvelse till K. M:t, då något särskildt beslut icke blifvit fattadt derom att någon sådan ej skall komma i fråga; Den 5 Juni. 559 men då ett bestämdt R.
St:rs beslut finnes, att en sådan åtgärd icke skall vidtagas, så lärer Exp.-Utsk:t icke heller vara i tillfälle att i den saken något vidgöra.
Jag kan icke förstå huru den siste värde talaren kan anse, att genom det fattade beslutet tulltaxan icke skulle komma att öfverlemnas till K. M:t; hvad som har förfallit, är ju endast den hemställan, som Bevilln.-Utsk:t först framställde, liksom hvarje annan slutmening eller tillägg till skrifvelsen.
Att tulltaxan kommer att öfverlemnas, är uppenbart; men i den skrifvelse, Exped.-Utsk:t skall upprätta, får icke finnas något sådant tillägg, som Bevilln.-Utsk:t föreslagit.
Jag kan icke föreställa mig, att de Hrr, som sökt försvara den i Frih.
Hermelins reservation uttryckta mening, verkligen tro, att tulltaxan icke skulle komma att till K. M:t öfverlemnas.
Det är endast det ifrågasatta tillägget till skrifvelsen, som icke får afgå; sjelfva skrifvelsen deremot torde lika visst komma att till K.
M:t expedieras, som Bevilluings- och Charta-Sigillata-författningarne, de der ju alltid till Konungen öfverlemnas, utan att sådant behöfver i R.
St:rs skrifvelse uttryckas.
Jag hörde icke rätt hvad Frih. von Schulzenheim yttrade; jag tyckte det var något om partimanöver; om så var, återkastar jag dessa ord på den värde talaren sjelf; de äro här lika obefogade som oparlamentariska.
Jag ber att ännu en gång få uppläsa de ord, som Utsk:t i sitt första Betänk, begagnat; de voro: »att den af R.
F:ns 57, 60 och 61 §§ beslutade tulltaxa jemte underrättelser måtte till K.
M:t i underdånighet öfverlemnas, för att utfärdas, de sednare så vidt de vinna K.
M:ts nåd. stadfästelse.»
Detta underställdes R.
St:rs pröfning och afslogs af R. o. Ad. och Borgare-Ståndet, hvarefter Utsk:t förklarat att frågan förfallit.
Frågan, som skulle vara förfallen, är således att tulltaxan skall till K. M:t .öfverlemnas.
Sådana äro ordalagen i det föredragna Betänk:t; och tvärtemot desamma hafva dock nu flere talare påstått att en skrifvelse till K.
M:t för taxans öfverlemnande skall kunna komma till stånd.
Då man vill gifva sådan kraft åt två Stånds beslut, att till följd deraf de andra Ståndens skall lemnäs utan afseende, så måste, så vidt jag kan finna, äfven den af dessa sistnämnda Stånd beslutade åtgärd icke eller kunna bringas till utförande. 560 Den 5 Juni.
Denna fråga är helt och hållet af formel natur.
Då klämmen utgör en del af Betänkandet, så synes det mig att den icke kan förfalla, utan måste behandlas såsom en hevillningsfråga.
Hade någon fråga derom icke blifvit väckt, så hade skrifvelse blifvit aflåten; men nu har ett förslag dertill framstälts, som blifvit underkändt; och då kan jag icke finna annat, än att något annat måste sättas i stället.
Hela denna fråga är emellertid icke värd de många ord, som derpå blifvit spillda; och efter Hr Gr:ns o. Landtmilis uttalade mening vill jag icke vidare vidhålla mitt yrkande, utan får derifrån afstå.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att sedan Hr Ramsay afstått ifrån sitt först gjorda yrkande om bifall till det af Frih.
Hermelin i hans reservation afgifna förslag, hade något annat yrkande i afs. å Bevilln.-Utsk:ts förev:de Utlåt, ej blifvit framstäldt, än att detsamma måtte läggas till handlingarne; hvarefter propos. derå gjordes och besvarades med ja.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 4 dennes bordlagda Utlåt.
Propos. i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till
Dylta svafvelbruk.
Föredrogs, men blef, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagdt, Sammans. Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 4 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 5, ang. vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker.
Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utsk:ts d. 4 dennes bordlagda Mern.
N:o 58, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 56, öfver väckt motion om ett lagstadgande ang. belåning af varor, som af egaren blifvit under visst vilkor hos annan man eller allmän inrättning i förvar upplagda.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utskts den 4 dennes bordlagda Mein. N:o59, i ani. af Den 6 Juni. 561 i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 57, öfver väckta motioner om förändrad lagstiftning ang. panträtt i lös egendom. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Onsdagen den 6 Juni 1866.
Justerades 2 prot.-utdrag för d. 5 dennes och profit för de 21 sistl.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag:
N:o 67, ang:de regleringen af utgifterna under Riks - Statens 4:de Hufvudtitel; N:o 68, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens öde Hufvudtitel: N:o 69, i fråga om kärande parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut; samt N:o 70, ang:de förändrade stadganden i afsende på vilkoren för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterna och Högsta Domstolen.
Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm: Inför Riddarh.-Utsk:t har i dag blifvit företedd en af Ryttmästaren II.
Fock utfärdad fullmakt för Frih. G. A. C. T. von Essen, att för Kommendörsätten Fock N:o 1864 A, intaga säte och stämma å Riddarhuset.
Af genealogierna inhemtas, att ätten 1864, Hr Dalstjerna, länge sedan är utdöd, samt att Kommendörsätten Fock innehar N:o 1846 A. H.
V. 36 562 Den 6 Juni, Nu vill det synas uppenbart, att felaktigheten i berörde fullmakt tillkommit af misskrifning, genom förvexling af siffrorna 1846 oell 1864, och vid sådant förhållande och då fullmakten i öfrigt är i vederbörlig form upprättad, får jag vördsammeligen hemställa, att fullmakten måtte godkännas och polett således åt Frih. von Essen utlemnas.
Hr. Gr. o. Landtm, hemställde i ani. häraf, huruvida R. o. Ad. ville godkänna den ifrågav:de fullmakten.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomna Mem:r, Utlåtm och Betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 125, med förslag till de stadganden i RiksgäldsKontorets reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar; N:o 127, i ani. af R.
St:rs år 1865 församlade Revisorers berättelse ang:de granskning af Statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863; N:o 129, ang:de den Staten tillhöriga, till Riksarkiv tillförene begagnade för detta Ridderstolpeska egendomen vid Skeppsbron; N:o 130, med förslag till stadganden i RiksgäldsKontorets nya reglemente, ang:de åtskilliga vid föreg:de Riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar ; Bevillnings-Utskottet: N:o 19, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å tullbevillningen för artikeln kok- och bergsalt; Sammansatta Bevillnings- samt Allmänna Besv.- och Ekonomi-Utskottet:
N:o 6, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel; Sammansatta Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet:
N:o 7, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afse - Den 6 Jnni. 563 ende å andra delar af Betänk:t N:o 1, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; N:o 8, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af sekreterare biträdt Utsk:t; Banko-Utskottet: N:o 31, i ani. af Skräddaren G.
Hellbergs ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till lånekontoret i Göteborg inbetald skuld; N:o 32, om kungörande af åtskilliga föreskrifrer i Banko-reglementet; Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet:
N:o 24, i anledning af vackt motion ang:de upphäfvande af gällande föreskrifter dels om student-ed, dels om skyldighet att för burbrefs erhållande aflägga tro-, huldhets- och borgareed; N:o 25, i ani. af väckt motion ang:de förändring af gällande stadgan den om kompetens till klockarebefattning; N:o 26, i ani. af väckt motion om författande och utgifvande af en kommentar till strafflagen; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Uskottet: N:o 94, i ani. af återreiniss af Utsk:ts Betänk.
N:o 58, ang:de väckta motioner rörande folkskoleväsendet; N:o 95, i ani. af återreiniss af Utsk:ts Betänk.
N:o 67, ang:de väckt motion om revision af taxan för trafiken å Trollhätte kanal och slusslinier; N:o 96, i ani. af väckta motioner om ändringar i K.
Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd den 21 Mars 1862, äfvensom i Kongl. Stadgan ang:de folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842; Rid dar hus-Utskottet: N:o 11, i frågan om ordnandet af Riddarhusets gårdsplan.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 4 och 5 dennes bordlagda Utlåt.
Propos., i fråga om inlösande af de så kallade frisocknarnes tjenstbar heter till Dylta svafvelbruk. 564 Den 6 Juni. morn. a. Hr Montgominerie-Cederhjelin, Robert Nils Germund:
Den fråga, som i förev:de Betänk, afliandlas, afser inlösen af ett privilegium, i ändamål att åstadkomma enhet i beskattningen.
Likartade frågor hafva på sednare tider förekommit vid nästan alla Riksdager och jag vill i sådant afseende erinra om frågan om borttagandet af allmogens skyldighet att leverera ved till kalkugnen på Gotland, om kopparräntans utgörande vid Falun o. s. v. Förevarande fråga härrör från en motion, som vid 1812 års riksdag väcktes af en ledamot inom Bonde-St.
Den har föranledt vidlyftiga undersökningar, i det att tre särskilda komitéer för dess utredande blifvit nedsatta, den första 1823, den andra 1830, och den tredje på 1840- talet.
Sedan dessa komitéer fullgjort sina åligganden och nogsamt utredt bruksegarnes skyldigheter och rättigheter, hvilka sednare grunda sig på äldre privilegier och hufvudsakligen på ett Kongl. Bref af år 1712, har frågan varit föremål för gemensam behandling af Kongl. Krigs-, Kammar- och Bergs-Coll:na, hvilka myndigheter tillstyrkt, att de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk måtte från bruksegaren inlösas mot en summa af 59,058 rdr 25 sk. 7J rst. banko, hvarjemte nämnde myndigheter ansett bruksegaren böra, med tillämpning af K.
Kungörelsen den 4 Februari 1811, få till skatte lösa. de till svafvelbrukets drift anslagna två allmänningarne, Ostra allmänningen och Hålahuls allmänning.
När frågan derefter förevar hos R.
St;r, ansågo R.
St:r de af Collina föreslagna vilkor icke vara för Staten nog fördelaktiga, hvarföre R.
Skr antogo ett annat förslag och begärde, att skogarna å allmänningarne skulle ställas under skogsstyrelsens uppsigt.
Inlösningssumman ställdes emedlertid till K.
M:ts disposition, för att af Riksg.-Kontoret utbetalas, derest bruksegaren ville med beloppet åtnöjas.
Bruksegaren, häröfver hörd, har förklarat sig icke vilja ingå på vilkoren, och vid sådant förhållande har K.
M:t vid innevarande riksdag aflåtit ny Propos. i ämnet, i öfverensstämmelse med Colknas utlåtande år 1857.
Stats-Utsk:t har dock icke velat tillstyrka det K. förslaget, utan har uppgjort ett annat, som endast obetydligt skiljer sig från det vid förra riksdagen antagna.
Dådetta, såsom bekant, icke ledt till något resultat, lärer man icke kunna antaga, att verkan af det förev:de förslaget skall blifva större.
Då nu Staten, och icke bruksegaren, bragt frågan å bane, synes det mig icke vara Staten värdigt att, emedan den finner vilkoren för litet förmånliga, vilja uppehålla saken, helst bruksegaren afstått från sin ursprungliga begäran om 30,000 rdr utöfver den afe mbets - Den 6 Juni. 565 myndigheterna föreslagna summa, samt de vilkor, som af K.
M:t blifvit föreslagna, icke äro andra än de af nämnda myndigheter förslagsvis uppställda.
De embetsverk, som utredt frågan, äro bäst i tillfälle att bedöma huru stora medgifvanden Staten bör göra, och jag anser derföre, att man kan trygga sig vid deras utlåtande.
Man må dessutom icke förbise, hvilket emedlertid icke finnes omnämndt, att, sedan inlösandet kommit till stånd, måste frisocknarne åtaga sig rotering, derifrån de nu äro befriade, och som de ifrågav:de hemmannen till antalet utgöra något mer än 100, skola de efter den för Nerike antagna roteringsgrund uppsätta 50 soldater eller ock betala motsvarande rotevakans-afgift, och således tillskynda Kronan en icke ringa inkomst.
På grund häraf och under åberopande af hvad jag i min mot Utsk:ts beslut afgifna reservation anfört, anhåller jag, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts Betänk., behagade bifalla K. M:ts Nåd.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af K.
M:ts i ämnet afgifna Nåd.
Propos., som med ja besvarades. mom. b. Hr Montgommerie-Cederhjelm:
Då E. o. Ad. nyss afslagit Utsk:ts hemställan i mom. a och antagit K. M:ts Nåd.
Propos, torde deraf vara en följd, att förev:de mom. b måtte anses hafva förfallit.
Efter härmed slutad öfverläggning gjordes propos. derå, att Utsk:ts i detta mom. afgifna hemställan skulle anses hafva förfallit, till följd af det nyss fattade beslutet; och blef denna propos. med ja besvarad.
Föredrogs ånyo sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 4 och 5 dennes bordlagda Betänk.
N:o 5, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker.
Jag får hemställa, att R. o. Ad. behagade besluta, att, i enlighet med hvad tillförene varit vanligt, föredragningen af detta Betänk, med dervid fogadt författningsförslag må ske punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i af - 56C
Den 6 Juni, seende hvarå särskilda hemställanden i Betänk:t förekomma, dessa hemställanden, allt efter deras beskaffenhet, företagas till afgörande antingen före eller i sammanhang med sjelfva paragraftextens pröfning, dels ock att de §§, hvilka icke blifvit till innehållet af Utsk:t förändrade, utan äro alldeles lika med motsvarande §§ i den nu gällande förordningen, och hvilkas förändring icke heller blifvit af enskilda motionärer påyrkad, under föredragningen endast anmälas; äfvensom att, för den händelse en del af §§:ne i förordnings-förslaget komma att, på grund af gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitteras, men en annan del att bifallas, Utsk:t må lemnäs öppen rätt att vid förslagets förnyade granskning föreslå de jemkningar i redaktionen af de godkända §§:ne, som kunna finnas behöfliga till följd af de förändringar, de återremitterade §§:ne kunna komma att undergå.
Alströmer hade föreslagit, att förev:de Betänk, jemte dervid fogade författnings-förslag skulle föredragas puutkvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i afseende hvarå särskilda hemställanden i Betänk:t förekommo, dessa hemställanden, allt efter deras beskaffenhet, företoges till afgörande, antingen före eller i sammanhang med sjelfva paragraf-textens pröfning, dels att de §§, hvilka icke blifvit af Utsk:t till innehållet förändrade, utan voro alldeles lika med motsvarande §§ i den nu gällande förordningen, och hvilkas förändring icke heller blifvit af enskilda motionärer påyrkad, under föredragningen endast anmältes; äfvensom att R. o. Ad. skulle besluta, att för den händelse en del af §§:ne i förslaget komme att, på grund af gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitteras, men en annan del bifölles, Utsk:t skulle lemnäs öppen rätt att vid förslagets förnyade granskning föreslå sådana jemkningar i redaktionen af de godkända §§:ne, som kunde finnas behöfliga till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:ne torde komma att undergå; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda föreslagits.
Ropades ja. § 1- Gr.
Ofta och med mycket skäl förspörjas klagomål deröfver, att den nuvarande lagstiftningen i afseende å bränvinsförsäljning icke kunnat motverka den s. k. salningen, bestående deri, att några personer öfverenskomma att tillskjuta penningar för inköp af en Den 6 Juni. 567 qvantitet bränvin, som sedermera fördelas och vanligen i största hast förtäres.
Lagstiftningen har sökt förekomma detta oskick genom stadgandet i 3 § att »vid handel, som i förestående §§ omförmäles, må hvad såldt blifvit icke i mindre belopp, än det minsta,» (— vid partihandel 15 kannor och vid minuthandel l k:a —) »som i hvartdera fallet säljas må, utlemnas eller mellan flera köpare fördelas; ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtäras»; men dermed har ingenting väsendtligt uträttats.
Jag tror derföre, att det förslag, som blifvit af en motionär framstäldt derom, att det för partihandel bestämda minsta qvantum af 15 kannor bör höjas till 30 kannor, är mycket välbetänkt.
Nekas kan icke, att en »parti»-handel af 15 k:r är alltför obetydlig.
Till och med ett »parti» på 30 k:r, synes mig väl litet, men då motionären icke föreslagit högre belopp, anser jag, att deri ligger ett hinder att nu gå längre.
Jag kan icke tro, att någon harm skulle uppstå derföre, att det blefve förbjudet att vid partihandel sälja mindre än 30 kannor, och äfven om så blefve händelsen, anser jag, att representationen, det oaktadt, bör fatta ett beslut, hvarigenom lagbrott kunna förekommas.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte bifalla motionen och sål. besluta, att bränvin icke må i partihandel säljas i mindre belopp än 30 kannor.
I olikhet med en och annan af Ståndets ledamöter, anser jag det böra vara en grundsats för en Utskotts-Ordförande, att icke söka rubba de beslut, majoriteten inom Utsk:t fattat.
Vid frågans första behandling inom Utsk:t, delade jag motionärens åsigt om önskligheten af en förhöjning af minimum vid partihandel.
De upplysningar, som inom Utsk:t lemnades, voro dock af beskaffenhet att ådagalägga, att det åsyftade resultatet icke skulle med det föreslagna medlet ernås.
Man erinrade, att i vissa trakter af landet kringgås lagen på det sätt, att den, som önskar erhålla en liten qvantitet bränvin, koper af bränvinsbrännaren t. ex.
18 å 20 kannor, af hvilka han derefter till bränvinsbrännaren återsäljer 15 kannor.
Till en sådan transaktion är han möjligen berättigad, ehuru det med lagens stadgande om minimum afsedda ändamål derigenom kringgås.