Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke att några skärpta kontroller i det afseende, Hr Rosenblad upgifvit, äro af nöden; helst
Tjenstehjonsstadgans föreskrifter synas mig härutinnan tillfyllestgörande. 24 § i samma stadga bjuder: ”att husbonde vare pligtig, att med utfärdande af ”orlofssedel och afskedsbetyg noga följa sanning och rättvisa, under ”anförande af de förtjenster eller fel, tjenstehjonet äger.
Den, som ”utgifver annan orlofssedel eller annat afskedsbetyg, än tjenstehjon ”förtjent, eller orlofssedel eller afskedsbetyg, icke innefattande de ”uppgifter 21 och 22 §§ derom föreskrifva, bote 6 r:dr 32 sk. etc.”
Detta stadgande är, enl. min åsigt, tillräckligt; och jag har med min motion icke velat sammanblanda något förslag, åsyftande ett tillägg till denna, K. M:s Nådiga Lego-stadga.
Men tillätes mig sådant, skulle jag vilja till Utskrs pröfning framställa huruvida icke, derest de af mig nu föreslagne tjenstehjons-böckerne komma att införas, 21 § af förenäinnda stadga borde erhålla förändrad lydelse; så att orlofssedel eller det blifvande tjensle-betyget icke behöfde innehålla något rörande tjenstehjonets frägd, utan endast uptaga dess namn och ålder, stället, der det (jent, jemte vitsord om tjenarens skicklighet i hvarjehanda arbeten, eller 4 Art. 21 § Legostadgan sålunda förändras: 21 §.
Tjenslebetyg, som tjenstehjon af husbonde, enligt 41 § undfår, skall innehålla: l:o
Tjenstehjonets namn och ålder samt ort och ställe, der det tjent. 2:o Huru länge det varit i husbondens tjenst. 3:0
Hvad slöjd eller annat arbete det kan förrätta; och 4:o intygande om dess ledighet att annan tjenst antaga.
Ang:de tjenstehjonets frägd och öfrige förhållanden under tjensletiden behöfile derigenom icke något utsättas uti det blifvande tjenstebetyget, men skedde troligen, ifall husbonden med godt samvete kunde lemna tjenaren ett välförtjent godt vitsord i detta hänseende.
Frägdebetyg meddelas ju i alla fall, på grund af gällande författningar, af vederbör, presterskap eller af socken-nämnden kanske rättare, serdeles vid afflyttning från socknen.
Alla slag af orättvisligen utfärdade orlofssedlar skulle genom så beskaffade enkla tjenstebetyg förekommas, såsom ock tvister af misshälligheter i nämnde afseenden; och likväl tillräcklig garanti finnas, huruvida personen varit i tjenst eller icke den och den tiden, 1' samt hvartill tjenstehjonet kunde och ville användas.
Iakttoges noggrannt vid orlofssedlars utfärdande, hvad som redan finnes derom stadgadt, tror jag dessutom alla vidare föreskrifter vara öfverflödiga.
Jag förnyar min vördsamma anhållan, att detta och mitt föreg:de yttrande må fä åtfölja remissen till H. Allm.
Besv:s o.
Ekon.Utsk.
Uppå i anledn. häraf framstäld propos., biföll R. o. Ad., att Hr Lilienstolpes ifrågavar. yttrande finge remitteras till Allm.
Sedan härefter prot. blifvit upläst till slut, blef detsamma af R. o. Ad. godkändt.
Hr Den 14 December. 145 fir af Wannqvist, Fred. hade inlemnal följande Till Höglofl.
Underrättad, att jag blifvit vald till Sti[i|ileant i Exped.Utsk. får jag härmedelst vördsammast afsäga mig detta förtroende.
Stockholm d. 14 December 1850.
Fredr, af Wannquist. II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, anförde:
I öfverensstämmelse med den praxis, som hittills allmänneligen varit följd vid de tillfällen, då hos II. ii. o. Ad. långvarigare öfverläggning^ egt rum, hvilka slutats med votering, hade jag den äran uti plenum d. 11 dennes, före voteringens början, till H. R. o.
Acl. framställa den frågan om R. o. Acl. behagade åtskiljas efter slutad votering.
Till följd deraf var plenum slutadt i den stund, dä voteringen var fulländad och voterings-prot. upläsl.
Sedermera kunde icke något vidare ärende i det plenum af mig till behandling anmälas.
Härigenom inträffade alltså, att jag icke eller kunde å den dagen inhemta H. R. o.
Ad:s tanka i frågan om den motion, som af llr Frih.
Tersmeden samma dag blifvit väckt, efter det jag haft äran redogöra för den öfverenskommelse, sorn dagen förut blifvit träffad inom Talmans-konfcrencen, ronde hemställan lill R. o. Ad. om utsättande af viss dag, då Coust. Utsk:s mern.
N:o 2, angalc det nu hvilande förslaget lill ny Iliksd.- Ordn. och ny R.F. skulle enl.
49 § Riksd.Ordn. till afgörande företagas, samt efter det Hr Frih.
Palmstjerna, jemte tillkänn ngi fvancte af sin föresats, att begära detta mern. på bordet för andra gången, så snart detsamma blifvit af mig utur föredragn:slislan upropadt, yrkat den propus., att Coust.Utskis nyssberörde mern., jemte de hvilande förslagen, måtte upföras på föredragn:s-listan samt företagas till afgörande uti det plenum, sorn inträffade näst efter Lördagen d. 14 December.
Af sådan anledn. har jag nu den äran, utur föredragms-listan för denna dag anmäla Hr Frih.
Tersmedens ofvannämnda motion lill den åtgärd, som II. R. o. Ad. kan finna för godt att besluta; och enär, under öfverläggningen inom H. R. o. Ad. uti plenum d. 11 dennes, det visat sig, huruledes tankarne ronde sättet förbehandlingen af denna motion varit ibland R. o. Achns Hrr Leda möter högst skil jäklige, har jag icke ansell lämpligt, att i förväg tillkännagifva min enskilda åsigt i detta ämne.
Efter sedermera af H.
Ex. framstäld och med nej besvarad förfrågan om R. o. Ad. ansåge nödigt alt Frih.
Tersmedens ifra— gavar. motion nu blefve upläst, yttrade sig Gr. Hamilton, Henning Ludv.
I slutmeningen af Frih.
Tersmedens i sista plenum väckta motion har Frih. begärt, alt samma motion måtte till Const.Utsk. remitteras, men, ehuru, i händelse Frilnn fortfar i sitt yrkande af remiss, jag icke ernar motsätta mig densamma, anser jag likväl att hvarje remiss likasom hvarje annan åtgärd bör hafva något förnuftigt resultat.
Nu är för1 II. 10 146 Den 14 December. hållandet att Ståndet beslutat, att Const.Utsk:s meni.
N:o 2, i anledn. af K.
M:s förslag till representationens ombilduing, skall företagas i plenum, som inträffar näst efter d. 14 i denna månad neli således i första plenum i nästa verka, då berörde mein., enl. R. o.
Ad:s beslut skall upföras först pä föredragmslistan.
Skulle nu Frih.
Tersmedens motion i dag remitteras till Const.Ulsk., och Utsk. medhinna att näskommande måndag afgöra frågan, samt j»ä e. m. låta trycka och till RiksStm utdela sitt utlåt, deröfver, så måste detta mern. läggas på bordet efter dess ankomst till Stånden, och således förekomma till afgörande, sedan R. o. Ad. fattat beslut i hufvudfrågan.
Enl. min åsigt kan således ifrågavar. motion icke föranleda till någon åtgärd i hufvudsaken och derföre hemställer jag till Ilr Frilen, huruvida han icke linner lämpligt, alt låta motionen i sakens nuvar. skick läggas lill handlingarna.
I så måtto förenar jag mig med Gr.
Hamilton, att jag önskar, det Frih.
Tersmedens motion måtte läggas till handlingarne.
Deremot mäste jag ogilla den värde talarens premisser ty enl. min åsigt, kan någon remiss af motionen till Coust.Utsk. numera icke ske eller Ståndet lemna samma motion annan åtgärd än att lägga den till handlingarne, enär vid votering i sisla plenum oftanämnda motion ingått såsom contrapropos. och sålunda varit föremål för öfverläggning, utan gfseende å R. o. Adis beslut att efter verkställd votering åtskiljas.
Genom utgången af denna votering kan Ståndet följaktligen icke vidtaga annan åtgärd än att bilägga handlingarna motionen såsom till följd af denna votering förfallen, Hr Dalman, Wilh. Fredr.
Ehuru jag i sista plenum var af den tanke, att vid behandlingen af detta ärende grundlagen blifvit öfverträdd, enär, enl. min åsigt bordläggning af Frih.
Tersmedens motion icke lagligen kunnat förvägras, och jag äfven haft för afsigt, att, efter det en dylik bordläggning egt ruin, påyrka motionens remitterande till Const.Ulsk. ; nödgas jag likväl erkänna, att, sedan R. o. Ad., lill följd af den behandling, H. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, i sista plenum lemnade ärendet, fattat bestämdt beslut om afgörandet vid denna riksdag af Const.Utsk:s meni.
N:o 2 med förbigående af Frih.
Tersmedens motion och af den begärda bordläggningen deraf, Ståndet numera icke lagligen kan vidtaga någon åtgärd med en motion, som yrkar upskof med ett slikt afgörande till nästa riksdag.
För minoriteten återstår icke annat, än alt på det kraftigaste protestera mot den, enl. min åsigt, olagliga behandling, som i sista plenum egnades Frih.
Tersmedens förenämnde motion, och hvarigenom Frih:s grundlagsenliga rätt blifvit uppenbarligen förnärmad.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande mätte i prot. få inflyta.
Hr C eder sjii ö 1 d, Rob. Theophron:
Jag föreställer mig, att, i händelse Frih.
Cederström närvarit i sista plenum, skulle hans nu afgifna yttrande nteblifvit, ty Frih:n bör veta, att Frih.
Tersmedens motion är icke genom något R. o. Ad:s beslut afgjord.
Den kontrapropos., hvarom i sista plenum voterades, innehöll en - Den ii December. däst, att i händelse nej vann, skulle med pröfningen af Const.Utsk:s mern.
N:o 2 anstå, intilldess Frih.
Tersmedens motion rönt grundlagsenlig behandling; men deraf följer väl icke, att, om ja vann, motionen ej skulle grundlagsenligt behandlas.
Enl. min åsigt skall väl motionen i alla händelser lemnäs den behandling grundlagen bjuder, och denna behandling omnämnes i 56 § R.F., hvarest stadgas : ”Allmänna frågor, som uti R:s St:rs plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der uptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utsk., som åge, att dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksd-Ordn. föreskrifves.”
Denna § säger ju uttryckligen, att en utredning af målet skall föregå den slutliga pröfningen, men slik utredning har icke lemnats Frih. Tersmedens motion och, enl. min åsigt, kan R. o. Ad., utan att begå en ny öfverträdelse af grundlagen, hvarken afslå eller bifalla motionen, förr än densamma blifvit till Utsk. remitterad.
Man må nu i Utsk., såsom en värd talare vid ett föreg:de tillfälle yttrat, skratta åt den eller icke.
Jag tror- dock, att något skratt icke kommer i fråga, emedan jag föreställer mig. att Const.Utsk., till hvars behandling ärendet hörer, är sammansatt af män med det allvar- och den rättskänsla, att de icke skola skratta ät sådant, som icke är af beskaffenhet, att förtjena åtlöje.
Jag föreställer mig således, att för R. o. Ad. icke återstår någon annan utväg än att remittera motionen till Const.- Utsk., såvida Frih.
Tersmeden icke vill nedlägga eller återkalla densamma.
Skulle Frilen återkalla den, då, men icke förr, äger Ståndet rättighet att besluta om motionens nedläggande.
Hvad angår behandlingen af det i förra plenum i sammanhang med denne motion förehafda ärende, så får jag i prot. deremot nedlägga min protest.
Det är visserligen en sanning, att genom det beslut, som dä fattades, majoriteten vunnit en seger, men denna seger synes mig vara af beskaffenhet, att på densamma kan tillämpas det välkända yttrandet;” att ännu en sådan och vi äro förlorade.”
Jag är icke någon vän af partier; har aldrig tillhört, och hoppas, att aldrig komma att tillhöra något sådant, emedan jag vill i hvarje förekommande fråga uttala min öfvertygelse utan några impulser från den ena eller andra sidan.
Detta oaktadt har jag icke förbisett, att, då ett parti upstått, som haft till ändamål, att tillvägabringa en betydelsefull förändring i hela statsskicket, det kunnat vara af nöden, att ett annat parti upstått för att motverka det förras planer, hvilka kunnat blifva skadliga för fäderneslandet.
Ej heller vill jag bestrida att ju på diskussionens stridsfält likasom på slagtfältet det kan vara tillåtet, alt begagna sig af s. k. krigslist, och att den, som derpå vinner, kan deraf vara tillfredsställd, men jag tror likväl att den, som upgör sjelfva operationsplanen alltid bör tillse, att den icke strider eller utgör ett våld emot grundlagen.
Skulle rättskänslan icke vara nog stark att afböja sådant, bjuder åtminstone klokheten att göra det, ty man må noga ihogkomma, att i dag råder det ena partiet, men i morgon möjligen det andra och segrar detta parti, kan vedergällningsrätten utkräfvas och man känner då icke gränsen för densamma.
Om således 10* 148 Den 14 December. det rådande partiet fortgår på den nu beträdda banan och utan betänkande åstadkommer grundlagsvidriga beslut, skall den härvarande minoriteten, i händelse ilen noggrant häller sig inom grundlagens gränsor, efter min öfvertygelse, vinna en sådan moralisk öfvervigt i allmänna tänkesättet att kraften deraf blir oemotståndlig.
Det varatt förvänta, att vid detta lill fälle likasom vid många andra, stridiga åsigter skulle upstå ; att de underlägsne efter en votering skulle reservera sig, och att dessa reservationer skulle affattas i så starka ordalag, som de möjligen kunde uttänkas, men häraf följer likväl icke någon rättighet, att emot grundlagens föreskrift genom ny öfverläggning om ett redan afgjordt ämne uprifva Ståndets deri fattade beslut.
Hvad Hr Cederschiölds yttrande beträffar, och i hvilket den värde talaren bemödar sig att ånyo få börjad en öfverläggning om den sak, hvarom vi i sista plenum tvistade, så kan man häremot icke säga annat, än att frågan såsom redan afgjord, icke vidare får uptagas.
Jag vill icke pä ringaste sätt ingå i någon vederläggning af den värde talarens anförande, ty i den fråga, han nu velat åter bringa å bane, talades tillräckligt å den vinnande sidan, då öfverläggningen härom förra gången förevar i Ståndet.
Jag hemställer till hvar och en af dem, som då voro de förlorande, huruvida icke Hr Dalman haft rätt i sitt yttrande, att det skulle vara en origtighet, en sjelfmotsägelse af Ståndet, att till Iltsk. remittera en fråga, som redan blifvit af Ståndet afgjord.
Sådant skulle ju innebära ett gyckel med det H. Const.Utsk., och ehuru allvarsamma desse
Hrr än förmenas vara, skulle det likväl kunna hända, att de draga något på munnen, när de få kännedom om en dylik remiss.
Mig synes altså, som för det H.
Ståndet icke återstår annan åtgärd med Frih.
Tersmedens motion än att, på sätt Gr.
Hamilton föreslagit och Hr Dalman bland de förlorande tillstyrkt, att lägga den till handlingarna, pä det att vi derefter må få öfvergå till andra mål.
Ståndet må vara uttröttadt, att höra ett och detsamma uprepas dag ut och dag in.
Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Cederschiölds förklarande, alt Frih.
Tersmedens förslag vore en allmän, uti Ståndets plenum väckt fråga, den der icke kunde af Ståndet till omedelbart afgörande företagas utan till följd af grundlagens föreskrift först remitteras till Utsk.
Den värde ledamoten har dock förbisett, att Frih.
Tersmedens förslag icke är någon allmän fråga.
Det är nemi. en suspensiv fråga uppå hvilken definition i 44 § R.O. är tillämplig, åsyftande att det sedan sista riksdag hvilande representationsförslaget skall till afgörande förekomma först vid nästinfallande riksdag och derom finnes stadgadt i slutet af 81 § R.F. Förslaget kan således icke komma under kategorin af de i 44 § nämda allmänna frågor.
Den värde ledamoten hade icke bordt förgäta, hvad grundlagen specielt föreskrifver för en dylik suspension af beslutande skyldighet till en kommande riksdag, att en motion om sådant upskof såsom nu är händelsen blifvit i BorgareSt väckj och till Const.Utsk. remitterad är ett förbiseende Den 14 December.
149 af slutet på 81 § K.F. sorn ställer sådan fråga lill Ståndets enskildla beslut.
Denna suspension kan icke äga rum med mindre än alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut och Konungens sanction, hvilket icke bordt kunna undfalla en så kunnig lagkarl som Hr Cederschiöld.
Nu är emedlertid icke behof af de 4 Ståndens sammanstämmande beslut, då ett
Stånd redan sagt, att vi vilja afgöra den på bordet hvilande frågan i det plenum, som inträffar näst efter det, som hålles om Lördag, hvilket Ståndets beslut blifvit fattadt här genom votering.
Under sådana förhållanden synes det mig klart, att frågan om suspension äfven blifvit i följd af voteringen afgjord enär den måst ingå såsom contrapropos., hvarom något anmälande af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, inke varit behöfligt, och att förevar, fråga saklöst kunnat uteslutas från föredragn:slistan för delta plenum är en enkel följd och tillämpning af hvad Riksd.- Ordn. innehåller ronde votering.
Ett redan fattadt beslut i Stånden kan icke ånyo uprifvas och för R. o. Ad. återstår således icke annat, än att lägga Frih.
Tersmedens motion till handlingarna.
Då en föregule talare hemställt till dem, som vid voteringen i sista plenum voro i denna fråga förlorande, huruvida de icke finna nödigt, att i likhet med hvad Gr.
Hamilton föreslagit och Hr Dalman såsom tillhörande de förlorandes antal äfven tillstyrkt, Frih.
Tersmedens motion lägges till handlingarna, får jag, som äfven räknar mig till de förlorandes antal, förklara, att sedan majoriteten tagit frågan om hand, och hon numera icke kan utredas, jag åt denna majoritet öfverlemnar utredningen deraf.
Om, såsom Frih.
Cederström upgifvit, frågan genom anställd votering vore afgjord, förmodar jag att hon icke blifvit upförd å föredraga:slistan för delta plenum.
Då nu emedlertid så skett, mäste äfven deraf följa, att H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anser frågan oafgjord.
Ehuru jag visserligen finnér att en remiss af motionen till Const.Utsk. numera icke kan leda lill det andamål, motionären 'åsyftat, önskar jag dock, att motionen måtte röna en grundlagsenlig behandling.
Cederström har sagt, att motionen icke vore att betrakta såsom en allmän fråga.
Härom tvistades tillräckligt i förra plenum och jag vill derföre nu icke uptaga Ståndets tid dermed, men jag vill blott anhålla, att den värde Frih:n behagade i sitt minne återkalla stadgandet i 44 § Riksd.Ordn., hvarest tydligen föreskrifves, att allmänna frågor äro de, som kunnat komma under alla RiksStms pröfning, och så beskaffad är väl förevar, fråga.
Tersmeden hemställer jag, huruvida icke han ville förklara, att vid det förändrade förhållande, som nu inträdt, han nedlägger sin motion, på det att vi må komma i tillfälle, att grundlagsenlig! förfara, emedan, i händelse Frihtn vilfar min begäran, Ståndet derigenom berättigas att besluta motionens nedläggande.
Jag förnyar denna min hemställan till Hr Frih:n, på det att vi må undgå att göra oss skyldige lill en ny öfverträdelse af grundlagen.
Fullkomligt instämmande med Hr 150 Den 14 December.
Cederschiöld derutinnan, att frågans form ännu är oafgjord, ehuru hon till sitt ändamål måste anses förfallen, får jag lika med Gr.
Hamilton hemställa till Frih.
Tersmeden, om han icke skulle vilja återtaga sin motion till undvikande af remiss till Const.Utsk., hvilken numera måste vara ändamålslös.
Jag förstår i sanning icke Hr Cederschiölds afsigt med yrkandet, att motionen måtte vederfaras grundlagsenlig behandling, ty sedan Ståndet fattat ett beslut, sorn gör ett bifall till motionen omöjligt, är det väl ändamölslöst, att remittera motionen till Const.Utsk. Frih.
Tersmeden har, enl. min åsigt, blifvit förnärmad i sin rätt och jag förmodar, att Frih:n icke söker att återvinna den genom yrkandet på en remiss som numera tjenar till ingenting annat, än att möjligen söka dermed öfverskyla den i förra plenum begångna grundlagsöfverträdelseu.
Någon utväg till erhållande af rättvisa i detta fall finnes icke, utan för Hr Frilen och de med honom liktänkande återstår ej annat, än att till prot. afgifva deras reservationer emot Ståndets grundlagsvidriga beslut.
I anledn. af flere ledamöters till mig framställda önskan, att jag måtte återtaga min motion får jag förklara, att jag gjort mig fullkomlig reda för densamma, innan den af mig väcktes Sedan den en gång blifvit till Ståndet öfverlemnad, tillhör det detta Ständ att behandla den grundlagsenlig! eller, om det så icke vill, på det sätt Ståndet bäst synes.
Jag kan således icke afgifva annat svar på de värde ledamöternes till mig gjorda hemställan, än att jag till alla delar förenar mig i hvad, Frih.
Haab sednast yttrat.
Jag har icke inblandat mig uti förevar, diskussion, emedan jag ansett med densamma något ändamål icke kunna vinnas, men deremot har jag icke frånsagt mig min rätt, att reservera mig emot Ståndets i förra plenum fattade beslut i fråga om Frih.
Tersmedens motion, äfvensom emot den behandling H. Ex Hr Frih, o. Landtm, då lemnade frågan.
För att så mycket som möjligt undvika vidlyftighet, har jag skriftligen författat min reservation och anhåller att få npläsa den :
Denna reservation var af följande innehåll:
R.F:s 81 § säger:
Om vid riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare upskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla fyra Riks-St:ns sammanstämmande beslut.
Riksd.Ordn:s 49 § 1 mom. lyder: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida Ståndet ej enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förevisar, ligga på bordet lill nästa plenum, då remiss bör ske; — Riksd.Ordn:s 44 § lyder:
Allmänna frågor, hvar med förstås sådane som kunna eller böra komma under samtlige Riks-St:ns öfverläggning och pröfning, må ej i R.
St:rs plena till omedelbarligt afgörande uptagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utskott, — — — — — — — — Den J4 December. 151 Del är med anledn. af den behandling af Frih.
Tersmedens motion under sista plenum, innefattande en framställning om det hvilaude representationsförslagets ytterligare bordläggning till nästa riksdag, som jag nu anser mig föranlåten att protestera, emot den ledning af öfverläggningen, som af Hr Frih. o. Landtm, fördes, lill det efter min tanka med redan åberopade grundlagsbud föga Öfver ensstämmande resultat.
Då 81 § förutsatt möjligheten att göra ett till afgörande livi lande grundlagsförslag ytterligare hvilande lill en kommande riksdag, så frågas i all ödmjukhet, om en sä beskaffad fråga kan aliane bringas annorlunda, än genom K. propos., eller genom enskildt motion?
Då en så beskaffad motion af enskildt motionär göres, så förklarar 44 § omisskänneligen och oförtydligen, att en så beskaffad motion är en allmän fråga, som mäste till Utskott remitteras.
Tersmedens motion likväl icke blifvit på ett sådant säll behandlad.
Den har blifvit undertryckt derigenom, att Hr Frih. o.
Landtm, behagat som utgångspunkt för öfverläggningen framställa, hvad Talmans-konklaven funnit för godt besluta.
Jag föreställer mig, att lagstiftarnes mening ingalunda varit att ställa både den enskildte representanten och grundlagen under Talmans-konklavens desposti, och jag protesterar för min del, emot en så beskaffad tydning af omfånget för Talmans-kouklavens inflytande.
Då 81 § förutsätter möjligheten att genom propos. derom få ett hvilande grundlagsförlag, — hvilande till en kommande riksdag, så har lagstiftaren tvifvelsutan haft någon tanke, ali verkställigheten skulle blifva en möjlighet, och det är denna, som Iir Frih. o. Landtm, helt och hållit afskurit, derigenom alt dag, lill det hvilande förslagets afgörande blifvit af Hr Frih. o.
Landtm., såsom öfverläggningsämne framstäld, utan afseende, ej mindre å Frih.
Tersmedens motion, än å BorgareSt:s, genom deputation meddelade beslut i ämnet.
Om det kan ligga uti majoriteternas skön, alt efter behag och godtycke tolka grundlagarne, så blefve majoriteten ett ordentligt envälde, och det är emot ett sådant, som grundlagen stalt Talemännen såsom opartiske medlare, emellan de stridige åsigterne, och lill deras samtlige förening under lagbudets ordalydelse; och är det med en verklig ledsnad, jag vid della tillfälle funnit mig föranlåten, ej allenast att reservera mig emot det af majoriteten fattade beslutet, utan äfven att prorestera emot Hr Frih. o. Landtm:s sätt, att vid det ifrågav. tillfället leda öfverläggningen till ett sådant resultat.
Hr Granfelt, Adolf Fredr.:
Jag har begärt ordet endast i afsigt, att till prot. få afgifva protest mot den behandling frågan rönt: men då jag nu hört Gr.
Anckarsvärds anförande upläsas, och jag funnit detsamma innehålla allt hvad, som grundlagsenlig! i detta 152 Den 14 Deeemijer. ämne kan anföras, sä anhåller jag, alt i detta Grefvens yttrande få instämma.
Det är icke min sak, att recensera reserval inner, som blifvit afgifne emot ett af Ståndet redan fattadt beslut.
Men då man här sä mycket ordat om förmente olagligheter vid behandlingen af Frih.
Tersmedens motion i sisla plenum, så anhåller jag alt få erinra Hrnne om innehållet i 47 § Riksd.Ordn., hvarest stadgas att alla mål skola föredragas i den ordning de, hvart slag för sig, inkommit, sä framt ej Stånden derom annorlunda förordna.
Först inkom mitt förslag ali Ståndet ville företaga det hvil andé representationsförslaget till afgörande i första plenum uti nästa vecka.
Dernäst afgaf Frih.