Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den summa jag förut föreslagit, nemi. 666 r:dr 32 sk. b:co, är väl det minsta, hvartill barnmorske-lärarens särskilda lön bör kunna bestämmas; och det vore vida för litet , om icke samme man derjemte innehade professors-lön vid Carolinska institutet.
Men äfven emellan båda dessa löner torde ett visst förhållande böra äga rum, såsom ett slags uttryck af det värde, hvari man vill att de skola anses stå sins emellan.
Om derföre professors-lönen vid institutet upphöjes till i,6oo r:dr b:co, så skulle barnmorske-lärarens särskilda lön helt visst lämpligen kunna bestämmas till iooo r:dr b:co.
Hvilka är o, för alt begagna Utsk:s ord, "Professor
Ce"derschjölds utmärkta fört/ enster om barnmorskeJJu n de rvis ningen f för hvilkas skull Utsk. funnit för godt att minska hans nu innehafvande lön, just för samma undervisning , med 66 r.dr 32 sk. b.-co, och alt göra honom, jag tror till den ende vettenskapsiclkaren, för hvilken Utsk. prutat pä den uppmuntran K. M. föreslagit?
Jo, dertill torde kunna räknas, att jag till början af år i838, då jag erhöll egentlig lön för barnmorske-undervisningen , efterskänkt 7,488 r:dr b:co, som jag hade, likasom mina företrädare, kunnat uppbära af de Å76 barnmorskor, som jag under denna tid undervisat och utexaminerat, och dessutom 1,200 r:dr b:co , som jag helt visst kunnat inbringa af de 60 barnmorskor, som jag intill samma tid exami - 148 De n 5
Maj f. m. nerat i den instrumentala förlossningskonsten, utan att behöfva taxera hvardera till mer än 20 r:dr b:co, hvilket fölen sådan undervisning väl är lågt tilltaget.
Mina uppoffringar för barnmorskekonstens befrämjande uppgå sålunda till den sammanräknade summan af 8,688 r:dr b:co.
Derjemte har jag icke allenast läst dubbelt mer än hvartill jag varit pligtig, för danandet af vanliga barnmorskor, utan äfven hållit särskilda föreläsningar 2 a3 månader 0111 året för de barnmorskor , som skolat taga examen i den instrumentala förlossningskonsten, hvilkas hela antal nu uppgår till g4 stycken.
Och slutligen torde, under mina s. k. ”förtjenster om bar n m o rsk e-u n der vi s ni ng e n” äfven kunna upptagas, att förlossningskonsten i Sverige, åtminstone i tryckta skrifter, befann sig, då jag blef professor, på en ytterst låg ståndpunkt.
Men sedan jag , utom de förut omnämnda handböckerna för barnmorskor, till tjenst för läkare, slutligen utgifvit en i 3 band fördelad Lärobok i vården om qvinnans s 1 ä g 11 i f; så tror jag mig hafva höjt den allmänna förlossningsvettenskapen åtminstone till ungefär samma ståndpunkt, hvarest den befinner sig i det öfriga Europa, och barnmorskekonsten särskildt i så måtto högre, som Sverige är, så vidt jag yet, det enda land, der barnmorskor kunnat få rättighet alt begagna förlossningsinstrumenter — en inrättning hvaröfver ingen ännu klagat, men hvaraf deremot de mest välgörande verkningar blifvit bevittnade af prester, läkare och Konungens Bef:h:de.
Och K.
M. täcktes sjelf den ig Jan. i838 i nåd. anbefalla sitt Sundhets-colkm "att betyga mig K.
M:s nåd. välbehag öfver ”det nit och den framgång, hvarmed harnmorske-undervis”ningen, särdeles i den instrumentala förlossningskonsten, blifvit af mig meddelad och utvidgad."
Om barnmorskekonstens nuvar. tillstånd i fäderneslandet har jag visserligen förut sökt bereda R.
St. tillfälle att förskaffa sig en slags ide'e, genom offentliga inbjudningar vid flera riksdagar att öfvervara så väl vanliga barnmorske-examina, som vid innevar. riksdag en examen med barnmorskor i den instrumentala förlossningskonsten.
Men som jag icke kunnat vänta att många skulle fästa synnerlig uppmärksamhet vid något, som folie så litet i ögonen, och jag isynnerhet funnit, att H. StatsUtsk. tyckes icke hafva haft tillgång på tillförlitliga underrättelser om hvad under den sednare tiden blifvit inom fäderneslandet tillgjordt för förlossningskonstens befrämjande; så har jag, hellre än att på enskild väg, genom s. k. insinuationer, söka verka på Utskts öfvertygelse, velat framträda offentligen, på det uppgifterna må kunna vederbörligen controlleras.
I anledn. af hvad jag nu haft äran anföra, får jag anhålla, att SlatsUtsk:s utlåt.
N:o 40 måtte återremitteras, och att Utsk., hvilket jagar öfvertygad icke haft för afsigt alt I Den 5 Maj f. m. i4g behandla mig med orättvisa, täcke» antingen bifalla K.
M:s förslag, att uppföra mig på indragnls-slaten till ett belopp af iooo r:dr b:co, eller ock kanhända ännu bättre, om det sig göra låter, anordna hela summan på ordin.-stal , såsom särskild lön för barnmorske-läraren, eller åtminstone dertill anslå 666 r:dr sk. b:co, och resten 333 r:dr 16 sk. för mig personligen på indragn:s-staten.
Hr Lagerh jelm, Pehr:
Vid mom. b. uti i i punkten uther jag mig att få göra några anmärkntr.
Utsk. tillstyr— ker nemi. 8 särskildta anslag af 2Öo r:dr b:co hvartdera, eller tillsammans 2000 r:dr, för att användas åt nya extra-prov.- läkare , men gör likväl ett förbehåll dervid, att dessa arfvoden ej må tilldelas sådana läkare, som förut af Staten eller någon stad åtnjuta lön, så framt icke menigheterna inom districten annorlunda medgifva.
Jag ser ej att det kan betyda annat, än att innevånarne i districten skola höras.
Hvilka skola då höras, eller huru skola de höras?
Jag önskade mycket, att någon af StatsUtskts ledamöter ville upplysa formen för en sådan åtgärd.
Dessa löner skulle under vissa förbehåll gifvas ut åt vissa personer, men besluten derom skulle först underställas menigheterna.
Hvilka dessa menigheter äro, vet jag ej, och icke har StatsUtsk. sagt, om hörandet skall ske vid sockenstämmor eller hur det skall ske.
I samma mom. förekommer äfven, att dessa arfvoden ej må utgå, förrän K. M., "sedan Dess samtlige Bef:h:de blifvit "hörde, och Sundhets-collim i ämnet afgifvit tillstyrkande” etc. etc.
Jag har intet emot att Konungens Bef:h:de och Sundhets-colkm höras; men här står ordet "tillstyrkande’’; det tyckes deraf, att om Sundhets-colltm ej tillstyrker saken, Konungen ej skulle kunna disponera dem annorlunda än colkm tillstyrkt.
Det måtte blott menas, att collrm skall höras.
Som jag läser ordalydelsen, ligger det en makt lemnad åt Sundhets-colhm, som jag ej tror. vara menad.
— I mom. litt. c. förekommer: ”Utsk. tillstyrker R.
St. att icke ”allenast med bifall till K.
M:s nåd. propos. å stat upptaga "ofvanberörda 1 2,3oo r:dr, ulan äfven att ytterligare anslå ”2,400 r:dr, utgörande 4oo r:drs förhöjning till hvardera af ”de sex professorerne vid Carolinska institutet, hvilkas årliga ”lön således komme att utgöra 1,600 xädr, under villkor lik— "väl, att med den organisation institutet nu erhåller, en yng"ling, som vid universitetet genomgått en förberedande phi”losophisk kurs, sedermera må kunna vid berörde institut •'fullborda sin bildning i medicinska yrket, till erhållande af ”medicinae-doctors-grad.”
Här ser man således, att om R.
St. skulle bifalla hvad Utsk. nu tillstyrkt, skulle anslaget vara gifvet åt institutet med ett villkor, som R.
St. icke förut enl. grundlagens föreskrift pröfvat; också hafva reservationer häremot i Utsk. blifvit gjorda.
Jag får i det fallet åberopa Gr. von Plåtens in. fl. ledamöters. R.
St. må gerna Den 5 Maj f. m. fatta ett sådant beslut; men icke må StatsUtsk. lägga det såsom något hinder eller villkor för anslagets beviljande, helst, om Ständerne vore af en sådan mening, den ej på samma gång kunde afgöras, utan måste ske särskildt och efter ett annat Utskts beredande.
— Vid mom. d. har jag samma anmärkn., som jag nyss hörde göras af en utaf institutets medlemmar.
Konungen har nemi. föreslagit, att på indragntsstaten skulle uppföras för Professor Cederschjöld 1000 r:dr; men Utsk. har tillstyrkt, att denna summa skulle nedsättas till 600 r:dr.
Nu är det att märka, att han förut har 566 r:dr 3a sk. på en stat, och 100 r:dr på en annan—summa 666 r:dr 3a sk.
På nu Utsk. föreslår, att han skall få 600 r:dr, ligger deruti en nedsiittning af 66 r:dr 3a sk
Jag äger icke att bedömma hans förtjenster af vettenskapen; men så mycket är mig bekant, att han under flera tiotal af är har ett odeladt omdöme för sig.
Jag tror således, att Utsk. ganska riktigt bedömt hans förtjenster; men jag förstår icke Utskts sätt att sätta ned anslaget för att belöna dessa förtjenster.
I likhet med den siste talaren, kan jag ej gilla den njugghet StatsUtsk. visat mot den förtjente embetsman , som först i ämnet afgifvit sina grundade anmärkntr.
Utsk. har ganska riktigt uttryckt, jag vågar säga, hela landets tanke, då det yttrat: ’’i anseende till ''Professor Cederschjölds utmärkta förtjenster om barnmorske”undervisningen.
Dessa äro öfver mitt beröm och bedömmande; men att man, utgående från denna premiss, kan komma till den slutföljd, att anslaget skulle nedsättas till 600 r:dr, i strid med Konungens förslag, att det skulle höjas till 1000 r:dr, dertill kan jag icke inse skälen.
Deskulle väl hvila derpå, att en lön af 1,600 r:dr vore på ordin.- stat föreslagen för Carolinska institutet, af hvilken Hr Professor Cederschjöld lomme i åtnjutande; men detta kan ej hafva något sammanhang med den andra frågan, ty det beror på hans krafter, huru länge han kan fortfara med utöfningen af denna tjenst.
Jag får således reservera mig mot denna punkt, om den skulle bifallas, och får nu anhålla om återremiss.
Då jag dessutom här hört, att alla punkterna i denna § blifvit behandlade, måtte det vara äfven mig tillåtet att tala äfven om de andra punkterna.
Jag får då förena mig med den siste talaren så till vida, att jag icke kan gilla, att StatsUtsk. ansett sig kunna fästa ett villkor vid beviljandet af ett anslag, det nemi., att Carolinska institutet, för att erhålla tillökning i sina tillgångar, skulle så inrättas, att ynglingar der kunde fullborda sin bildning till erhållande af medieinae-doctors-graden.
Jag tror väl, att denna önskan är riktig och bör i önskningsväg af Ständerna yttras; men att fästa den såsom ett villkor för ett anslag, anser jag vara - Den 5 a j f. m. mer än, hvartill grundlagen berättigat StatsUtsk.
Jag har ej läng riksdagsmanna-erfarenhet, men jag tror ej, att detta förut varit brukligt.
— Slutligen har Utsk. i litt.
c. afslagit tillökning i anslaget för djurläkare , ulan annat derföre uppgifvet skäl, än att det skulle bero af rnenigheterna sjelfva att aflöna dem.
Jag kan ej instämma häruti; jag anser ett anställande af flera djurläkare vara af behofvet högligen påkalladt.
Vi hafva ganska få att disponera, då sjukdomar uppkomma bland husdjuren.
Det sätt, som Utsk. här föreslagit, att de enskilda menigheterna dertill skulle lemna bidrag, är ett sätt, som de i alla fall ofta nog få tillita för de olika behofven, som yppa sig, fattigvård m m.
Jag tror således att det vore väl, om StatsUtsk. toge saken i närmare betraktande.
Ett anslag af 100 r:dr är ej för stort; med det kan en djurläkare ej lefva gift, han behöfver derutöfver i alla fall bidrag af de enskilda menigheterna.
Jag begärde ordet, då Hr Cederschjöld slutade sitt anförande.
Sedan bar jag blifvit förekommen af den talare, som nyss före mig yttrade sig; men jag kan ej underlåta, att för R. o. Ad. framställa det vitsord, som alla antagna barnmorskor lemna om Prof' Cederschjölds stora uppoffringar af lid och egna medel, med hvilka han hjelpt dem, som varit meddellösa.
Jag önskar således i högsta grad att StatsUtsk., i följd af återremissen, inkommer med ett utlåt., mera gynnande för Hr Cederschjöld, emedan ett förblifvande vid dessa villkor skulle vara ett un derkännande af R.
St:s lust att belöna ett patriotiskt sinne, då det sättes i verksamhet af nit för allmän nytta.
Hvad det villkor angår, som StatsUtsk. gjort för ett anslag till Carolinska inslitutet, så anser jag det vara, om jag så får uttrycka mig, obehörigt, dock anser jag, att Ständer, som äga att sig sjelfva beskatta, kunna yttra en önskan, att om det eller det anslaget beviljas, man önskade att dermed vinna det eller det ändamålet.
Om i stället för villkor, saken vore framställd som en önskan, anser jag, alt den vore fullkomligt riktig, och finna de sedan, att önskan icke blifvit uppfylld, kunna nästföljande riksdags Ständer upphöra med anslaget.
På detta sätt tror jag, att en förlikning kan äga rum emellan åsigterna.
Hvad veterinär-läkarne i länen angår, tror jag det vara bättre att hafva en väl lönad , än 3 sämre lönade.
De hafva nu 5o r:dr b:co om året, och den i Westmanland har dessutom af länet 5o r:dr.
Af dessa kan han ej existera, emedan allmänheten är i hög grad stämd emot djurläkare.
Den anlitar hellre kloka gubbar och gummor, som förderfva kreaturen.
Den enda förtjenst han kan hafva, är, då någon smittosam sjukdom bland djuren uppkommit, och landshöfdingen förordnar honom att göra en resa för att besigtiga kreaturen och sköta dem.
Man finner , att af dessa löneanslag han icke kan existera.
Bättre Den 5 Maj f. m. än att få 3 anslag, hvardera af 5o r:dr, anser jag vara att få ett af i5o, Det angelägna är att erhålla en person, som för länet kan blifva allmänt nyttig.
De två föreg:de talarne hafva egentligen yttrat hvad jag hade att säga i afseende på ökadt anslag för djurläkare.
Jag delar icke motionärens åsigter, att djurläkarnes antal skulle behöfva ökas till samma belopp eller antal, som prov.läkarne; men jag tror icke att det är något riktigt förhållande emellan behofvet af djurläkare i de större länen och i de minsta.
Behofvet är icke detsamma i Elfsborgs län och på Gottland.
Jag får således utbedja mig, att få fästa uppmärksamheten på den framställning, Konungen till R.
St. gjort, angrde en ytterligare djurläkarelön i Elfsborgs län, men dertill tror jag, att behofvet inskränker sig; ty om man i detta län kunde få en i Wenersborg och en i Borås, så föreställer jag mig, att för lång tid behofvet vore afhjelpt.
Men jag tror, att 5o r:dr b:co, som R.
St. vid 1828—i83o årens riksdag beviljade, egentligen på försök om ej allmänheten skulle vilja med särskildta bidrag understödja djurläkare, är en så liten summa, att ändamålet icke dermed kan vinnas, och att lönerna således måste något ökas.
Hvarje djurläkare inom länen behöfver, om man skall erhålla någon med erforderlig skicklighet, 100 r:dr b:co i lön.
Jag anhåller, att detta yttrande måtte få åtfölja återremissen.
Hr Sandelhjelms yttrande hade blifvit brutet genom ankomsten af K. M:s Hofcanceller, hvilken aflemnade ett nåd. meddelande från K. M. Hr Anckarsvärd, Au g.:
Under ett föreg:de plenum isynnerhet, och äfven i detta, har mycket betydligt klander blifvit tilldeladt StatsUtsk. i och för dess betänk, anglde Carolinska medico-chirurgiska institutet.
Jag förbigår gerna de förebråelser, som collectivt blifvit lemnade StatsUtsk. för oskicklighet och okunnighet, samt framförallt alt ej vara jurister.
Allt detta kan jag lätt bära, det kan till en del vara grundadt; men det är en annan svårare förebråelse, som långt tyngre träffat mig, och det är den, att jag såsom utskrs-ledamot skulle hafva öfverträdt de rättigheter och skyldigheter jag haft.
Jag önskar derföre rättfärdiga mig, och åtminstone visa de grunder, hvarifrån jag utgått.
Jag anhåller derföre såsom utgångspunkt få åberopa hvad Konungen sjelf i sin nåd. propos. yttrar.
Der står, pag. 5: ”Statsbehofven, så väl de hvilka tillhöra den van"liga statsreglertn, som de af utomordentlig beskaffenhet, ”hvilka K.
M. anser såsom angelägnast nu böra i första rum’’met fyllas, uppgifvas här nedanföre; kunnande R.
St. i ”öfrigt af de prot.uldr., som finnas bilagda, äfvensom af de "handlingar och beräkningar, hvilka skola StatsUtsk. tiII— "stål - Den 5 Maj f. m. ”ställas, inhemta, hurusom utöfver sistnämnda angelägnare ”behof, flera andra blifvit anmälda, hvilka, såsom ej saknande vigt, K.
M. ansett jemväl böra komma till R.
St:s ”kännedom."
När jag dermed jemför det åtföljande Statsrådsprot. , pag. 10, så finner jag, att der omtalas allt, hvad Sundhets-colbm tillstyrkt rör:de medico-chirurgiska institutet.
Då måtte väl StatsUtsk. hafva haft full rättighet att behandla saken såsom det gjort, och ej i detta fall hafva öfverträdt sina rättigheter.
Om jag misstager mig i detta fall, må det skrifvas på den förmenta okunnighetens räkning; men jag anser mig skyldig tillkännagifva, att detta varit bevekelsegrunden för mitt handlingssätt, och att jag icke tror StatsUtsk. hafva öfverskridit sin pligt.
Hvad åter angår de villkor man velat fästa sig vid i slutet af denna punkt, så anhåller jag äfven att få åberopa en K. act , nemi. det af K.
M. år 1822 utfärdade reglemente för detta institut, deruti Konungen uti ingressen sjelf yttrar: ”sorn det egentliga fore”målet med det här uti hufvudstaden år i8i5 inrättade ”Carolinska medico-chirurgiska institut, varit, att genom "undervisning derstädes uti läkarekonstens så väl theore”tiska som praktiska delar, tilldana skickliga läkare för ”armeen och flottorna, och ett sådant ändamål numera blif”vit uppfyldt, samt då under inrättningens fortgång erfaren”heten ådagalagt nyttan deraf, att institutet, i förening med ”härvar. sjukhus-inrättningar, må erhålla en sådan organisation, att pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla gre’’nar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas. —"
Efter vanligt
Svenskt språkbruk finner jag ej för min del, att Utskrs villkor innehåller annat, än blott ett refererande af det villkor Konungen sjelf yttrat i reglementet.
StatsUtsk. har således blott sökt att gifva en förnyad kraft och styrka åt hvad Konungen 1 sjelf åsyftat oell anbefallt.
Farhågan för doctorsgradens utdelning vid detta institut har, som jag tror, till en stor del gifvit en slags skrämsel ål det academiska intresset.
Det torde vara detta, som gjort hela rumoret; men jag hemställer, om icke rättigheten till doctorsgradens utdelande eller att sätta sidenhatten på doetorerna, ändå må vara universitetet förbehållen, blott läkarne här kunna få sådana kunskaper, som fordras för deras yrke, hvilket jag anser långt vigtigare än hatten, ehuru det på visst sätt kan jemföras med förhållandet, om man går in på en rakstuga och der intvålas, men hänvisas till ett annai ställe för att der rakas.
Jag tror det vara bäst passande, att en inrättning, såsom denna, finnes, der sjukhus finnas.
Allt talar således för, att den medicinska undervisningen concentreras på ett sådant ställe, som Stockholm.
Jag kan ej finna, att Utsk. i något fall förgått sig , hvarken i formen eller i hvad som är samhällsnyttigt.
Saken torde vara af mycken 6 H. 20 .54 Den 5 Maj f. m. vigt.
Klagomål hafva ofta försports, att de Svenske läkarne ej uppfylla allt hvad som kan beliöfvas, då de, som hafva råd dertill, begagna utländska läkare till botande af sina åkommor.
Jag skulle således tro, att allt talar för att här söka utveckla den medicinska vettenskapen på ett sådant sätt, som i andra länder, och för att vinna detta ändamål, har Utsk. ej kunnat uppfinna annat medel, än att föreslå anslag åt detta institut, om det utvecklas på den bana, sorn det så förtjenstfull! beträdt med små tillgångar.
Då man, såsom StatsUtskts ledamöter, haft tillfälle att taga i betraktande alla de omständigheter , som röra detta mål, och sett all den förfärliga hätskhet, som uppstått emellan vettenskapsmännen och academierna på olika ställen, förfäras man.
Turkar och hedningar kunna ej behandla hvarandra värre.
Jag tror, att en medlande makt bör finnas; denna är R.
Jag vädjar till denna makt, och anhåller att den måtte komma emellan.
Mot återremissen sätter jag mig icke, men tror, att när betänk, återkommer, saken bör nogsamt tagas i betraktanda och bifallas.
Jag är hufvudsakligen förekommen, i frågan om djurläkare, af Hr Sandelhjelm; men jag anhåller få tillägga, det jag önskade att StatsUtsk. ville fästa någon mera uppmärksamhet på det förhållande, som äger rum i Elfsborgs län.
Detta liins geographiska form sträcker sig från Norrska gränsen ända till södra delen af Småland.
Jag hemställer då, om det är möjligt för endast en veterinärläkare, att i ett så långt och smalt län utöfva den nytta, som man af en sådan annars kunde vänta.
Den djurläkare, som nu finnes i länet, är stationerad i Wenersborg; han är således nyttig egentligen för Dahlsland, men största delen af länet, som gränsar till Borås vore alldeles beröfvad en sådan, om icke hushålls—sällskapet med stor kostnad skaffat en.
Likväl har det icke varit möjligt att få en så skicklig person, som man hade önskat, emedan de villkor man kunnat lemna varit för ringa.
Jag får derföre, med anledn. af den motion Hr Sandelhjelm förut väckt, hos Utsk. anhålla, att Utsk. måtte fästa sin uppmärksamhet på angelägenheten af en djurläkare i Borås för den södra delen af Elfsborgs län.
Hr von Rosen, Georg: T likhet med"
Hamilton får jag yttra mig öfver StalsUtsk:s utlåt, om behofvet af flera djurläkare i länen.
Jag kan ej gilla StatsUtsk:s yttrande, att det skulle öfverlemnas åt menigheterna sjelfva att skaffa sig sådana.
Det ville säga detsamma, som att saken är omöjlig.
Man kan icke tänka sig, att socknarne skola gå in på något bidrag till sådana djurläkare, man får tacka Gud om man får dem inom länet; men sådana öfverenskommelse!' kunna ej träffas länsvis.
I Christianstads län finnes tvertom hos en mängd af allmogen en känsla af be - Den 5 Maj f. ra.
155 stämd motvilja att anlita djurläkare, och exempel saknas ej, att kronobetjeningen fått lemna handräckning till öppnande af stallen och ladugårdarna för undersökning af dem, då det varit fråga om smittosamma sjukdomar.
Allmogen har ofta undanhållit kreaturen, så att man ej kunnat finna dem.
Man kan då icke tänka sig någon förening till djurläkares aflönande.
Önskar man sig djurläkare, hvilka jag anser nödiga, emedan de fordras för det allmänna, på det att Konungens Bef:h:de må hafva någon till sin disposition för att hämma smittosamma sjukdomar bland kreaturen, då de uppkomma; så måste man vidtaga andra åtgärder.
Med 5o r:drs lön förutser jag omöjligheten att skaffa någon djurläkare, som, duglig till sin tjenst, dertill kan egna sig, om han ej skall hafva någon biförtjenst, såsom krögare eller smed.
Christianstads län har visserligen en, som är ganska skicklig, men han är engagerad vid ett af r,eg:tena, och jag känner obehaget utaf, att en person disponeras af a chefer.
Jag skall icke yrka lönens förhöjning till 200 r:dr — det torde nu kanske vara för mycket — och jag anser kanske orätt att begära det; men vida bättre är, att man erhåller 1 eller 2 djurläkare, och att de erhålla högre lön.
Jag begär återremiss, med anhållan att StatsUtsk. täcktes fästa något afseende på det oundvikliga behofvet att öka lönerna , om man vill hafva sådana läkare.
Jag är förekommen i hvad jag önskat nämna af flera talare, som känt förhållandet.
Min anhållan går derpå ut, att derest Utsk. ej skulle finna medel att öka antalet af djurläkare, det åtminstone måtte öka deras löner; ty med den lön, som nu är anslagen, är det omöjligt att anskaffa sådana läkare.
Inom Götheborgs län har nyligen inträffat en vacance, den stod otillsatt i några månader; slutligen fick man en djurläkare från ett annat län, men han kan icke förtjena något, emedan man hellre vänder sig till fuskare, hvilka beröfva honom förtjensten.
Jag önskar, att åtminstone löneanslaget måtte förhöjas, och anhåller att detta anförande måtte få åtfölja återremissen till Utskottet.
Det är i fråga om den projecterade belöningen för Prof.
Cederschjöld, som jag begärt ordet.
Jag har af StatsUtskrs motiv för det anslag, som åt honom är specielt föreslaget, funnit, att det skall vara såsom en belöning för hans utmärkta förtjenster; och jag delar fullkomligen StatsUtsk:s tanke, att ett sådant motiv är rättvist, så väl från dess, som R.
Jag kan således ej föreställa mig, att den föreslagna minskningen af 66 r:dr 32 sk. kan härröra från annat, än antingen att StatsUtsk. af misstag uttryckt sig annorlunda än det velat, eller också, att meningen blifvit orätt fattad under discussionen.
Ilvilketdcra förhållandet må vara, vet jag ej.
Jag har ej i5<5 Den 5 Maj f. m. så noga sett igenom detta betänk., att jag kan bestamma mig huru det är.
Men hvilket ock förhållandet må vara, antingen något förbiseende af StatsUtsk., eller en oriktig fattning af hvad StatsUtsk. gjort; önskar jag dock, att StatsUtsk. måtte finna skäl att, då de vilja gifva en belöning, ej göra ett afdrag för Hr Cederschjöld.
Denna anmärkn. anhåller jag måtte få åtfölja till Utskottet.
Hr von Hartmansdorff; Derigenom att åtskillige ledamöter frånträdt den punkt, som egentligen är under öfverläggning, afhandlas nu 2 saker på en gång.
Som mig synes, sysselsätta sig likväl de fleste nu med läkare för djur.