Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror också, att de, som vilja att någon pension skall beviljas åt Biskop Bergman, göra rättast i att förena sig om Utsk:ts hemställan, enär visserligen en reservant af det Höglofl.
Ståndet ansett den af Utsk:t föreslagna summan vara för låg, men deremot en ledamot af Bonde-St. reserverat sig, emedan han ansåg att alldeles icke någon pension borde beviljas Biskop Bergman.
Afven jag anser att Utsk:ts förslag bör vinna bifall, enär ett pensionsbelopp af 5,000 rdr är så höet, att det skulle räcka till pensioner för ett icke ringa antal tjenstemän, som hafva ganska vigtiga embeten.
Ben 28 September f. m. 415 Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels hi fall till Utsk:ts hemställan i förev:de punkt, dels ock afslag derå samt bifall till K.
M:s nådiga framställning i ämnet, gjordes först propos. på bifall till Utsk:ls hemställan, hvartill svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af K.
M:s framställning i ämnet, då svaren ut föllo med mångå nej jemte åtskilliga ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyades samt besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 38:de—43:dje punkterna.
Lades till handlingarne. 45:te—52:dra punkterna.
Utsk:ts hemställande!) biföllos. 53:dje punkten.
För de flesta af R. o. Ad:s ledamö ter torde vara bekant, i hvilken tacksamhetsskuld fäderneslandet står till Gr. von Kosen för hans förtjenster om våra jernvägar, Då derföre Gr. von Rosen nu på gamla dagar icke mera med arbete kan förtjena sitt bröd och han väl är i behof af en förökad pension, tager jag mig friheten hemställa att R. o. Ad., med afslag å Stats-Utsk:ts Betänk, i denna del, ville bifalla Hr von Franckens reservation, alt meddelst ett årligt tilläggningsbelopp af 2,000 rdr rmt, från och med år 1863, hoja den åt Öfversten m. m.
Hr Gr. Adolf Eugéne von Rosen — såsom en gärd af högaktning för dess förtjenstfulla verksamhet i afseende å jernvägars befrämjande i vårt land — uppå stadgade vilkor och grunder förunnade pension till en summa å 5,000 rdr rmt om året.
Denna summa torde i ingen måtto anses för hög, då R. o. Ad. nyss beviljat ett lika stort pensionsbelopp (5000 rdr) åt en person, för hvilken jag hyser all möjlig aktning, men hvars förtjenster om fäderneslandet icke gerna kunna ställas i bredd med Gr. von Rosens.
Hr von Francken: Gr. von Rosens förtjenster om våra jernvägar äro så kända och erkända, att derom icke behölver vidare ordas, utan instämmer jag med Hr von Knorring i yrkandet om bifall till min mot Utsktts beslut afgifna reservation, Hr Cederschjöld, Fredrik August:
När man betänker huru svårt det i vårt land är att få stora företag i gång, 416 Den 28 September f. m. hvilken energi oell hvilket tålamod härför erfordras, kan man icke annat än beundra Gr. von Rosens ihärdighet, kraft och varma fosterlandskärlek, som drifvit honom att arbeta lör realiserandet af en idé, som, honom förutan, måhända ännu väntat på sin lösning.
Med de Svenska jernvägarne är Gr.
Eugéne von Rosens namn oskiljaktigt förenadt, liksom Gr. Baltzar von Plåtens är med Gotha kanal.
För en man, som så verkat, kan en pensionsförhöjning af några tusende rdr icke anses för mycket, då det redan beviljade pensionsbeloppet är alltför obetydligt.
Jag förenar mig derföre i anhållan om bifall till Hr von Franckens reservation.
Jag anser det vara nationen värdigt att genom ett förökadt pensionsbelopp uttala sin tacksamhet till Gr. von Rosen och sitt gillande af bans fosterländska sträfvanden; och biträder jag derföre Hr von Franckens reservation.
Vid afgörandet af denna fråga har Utsk:t följt den princip, att redan beviljade pensioner icke borde böjas, synnerligast om de utginge till något högre belopp.
Från denna princip bar Utsk:t ansett sig i detta fall förhindradt att afvika, men jag vill ej bestrida, att ett afvikande från denna grundsats låter försvara sig.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats afslag å Utsk:ts hemställan samt antagande af det förslag, Hr von Francken uti en vid punkten afgifven reservation framställt, gjordes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr von Franckens förslag, då svaren utföllo med mångå ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 54:de—t>7:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 68:de punkten. nr von Francken:
Då jag icke ser motionären tillstä des, och jag icke kan godkänna det af Utsk:t för afslag å motionen anförda skäl, enär frågan synes mig nog utredd, anhåller jag att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, matte förklara de ifrågav:de personerna berättigade att, efter afskedstagamlet, ä allmännna indragningsstaten erhålla en årlig pension af 400 rdr hvardera.
Hr Den 28 September f. m. 417 Hr Mod t co merv:
Det kan icke vara min mening att vilja nedsätta dessa personers förtjenster, men mig synes att lämpligast hade varit, om institutets direktion anmält ärendet hos K. M., som, derest skäl funnits vara för handen, säkerligen icke underlåtit att derom till R.
St:r cora framställning.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts afstyrkande af de enskilde inotionärernes framställning.
Hr Fahnehjelm.
Det kan icke annat än väcka min förvåning, att det särskildt vid denna punkt skulle vara olämpligt att bifalla enskilda motioner, då jag funnit att under behandlingen af detta Betänk, emot en sådan åsigt h. o. h. stridande beslut hlilvit fattade.
Jag vill äfven, såsom varande institutets sekreterare, lemna den upplysning, att det vid ett sammanträde visserligen var fråga om att institutet skulle förorda framställningen, men alt institutet ansåg deri nu vidtagna åtgärden tillräcklig.
Denna pensionsfråga skiljer sig dessutom från andra sådana deri, alt det icke allenast är fråga om en handling af välvilja för utslitne tjenstemän, utan äfven att genom de inuehafvarnes pensionering få platserna lediga och besatta med friskare krafter.
I)å en af Ståndets ledamöter upptagit det i min motion framställda yrkande, förenar jag mig med honom.
Den välvilja, som dikterat denna motion, bör icke klandras, men, i likhet med Hr Montgomery, måste jag anse den form, hvari frågan förekommit, hafva gilvit LJtsk:t fullgiltig! skäl att afstyrka densamma.
Mig synes, att direktionen bort först tillse, om den icke sjelf egde medel att understödja dessa behöfvande personer, och om så icke vore, hade direktionen hort ingå till K.
M. ville i ämnet aflåta nådig framställning.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utak:ts hemställan i lörev:de punkt, dels ock af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, måtte för sin del bevilja en årlig pension af 400 rdr åt hvardera af handtverkslärarne vid allmänna institutet för döfstumma och blinda, J.
Nordfelt, J. P. Gustafsson och E.
Grönstedt, Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr von Franckens ofvanlierörde förslag, då svaren ut folio med flere nej jemte några ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyades samt besvarades med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. H. VI. 27 418 Den 28 September f. m. 69:de punkten.
Hr Ros, Anders Rmanuel: Aflidne Justitie-ombudsmannen Tlieorells förtjensler om fäderneslandet äro tillräckligt kända.
Då derföre hans efterlemnade familj befinner sig i torftiga omständigheter och en summa af 1,000 rdr, för att vara en nationalhelöning, synes alltför njuggt tilllagen, hemställer jag att det af Stats-Ulsk:t föreslagna belopp, 1000 rdr, måtte till 1,500 rdr förhöjas.
Det torde vara alla Husets närv:de ledamöter bekant, att numera aflidne Justitieombudsmannen Theorell åt sitt embete egnade hela sin lid.
Den lön, han innehade, var, oaktadt han iakttog den största sparsamhet, icke tillräcklig för att bestrida utgifterna lör honom och hans familj.
Nu är likväl enkans önskan att icke justitie-ombudsmannens bo må sättas i konkurstillstånd, utan alt hon må se en möjlighet öppnas för sig att. betala skulderna.
Vid sådant förhållande och då befattningen att vara 1$.
St:rs Justitie-ombudsman är det högsta embete, till hvilket R.
St:r genom sitt förtroende kunna höja någon, synes mig att ett pensionsbelopp af 1.500 rdr ingalunda bör anses vara högt, och anhåller jag att denna summa måtte af R.
Det af Stats-Utsk:t i denna punkt före slagna belopp torde med skäl anses alltför lågt, synnerligast om det jemlöres med de för andra personer tillstyrkta belopp.
Jag förenar mig derföre i anhållan att R. o. Ad., med aislag å Stats-Utsk:ts hemställan, måtte bestämma sig för beloppet 1.500 rdr.
För min del biträder jag det framställda förslaget att höja pensionsbeloppet, så mycket hellre som den person, för hvars skull pensionen skulle beviljas, innehade ett så beskaffad! embete, alt ett prejudikat, meddeladt åt hans enka, icke kan dragas till andras, enär, såsom Hr Cederschjöld yttrade, befattningen alt vara R.
St:rs Justitie-ombudsman, är det högsta embete, lill hvilket R.
St:r med sitt förtroende kunna höja någon.
Sedan så många talare yttrat sig för pensionsbeloppets böjande, torde det vara fåfäng möda att åstadkomma elt annat resultat.
Jag vill derföre endast nämna, alt skälet, hvarföre Utsk:t bestämt sig för siffran 1000, varit det, att Justitie-ombudsmannen Tlieorells enka från andra allmänna kassor uppbär pensioner till ett sammanlagdt belop af 775 rdr.
Jemte det jag instämmer med de alare, som yttrat sig för pensionsbeloppets höjande, ber jag att Den 28 September f. m. 4)9 få nämna att påståendet, att Enkefru Theorell frän allmänna kassor uppbär ett pensionsbelopp af 775 rdr, grundar sig på ett misstag, enär hon från häradshöldingarnes enskilda pensionskassa uppbär 500 rdr och blott återstoden från allmänna kassor.
Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade Hr Gr. och Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan olörändrad och dels bifall dertill med den förändring att pensionsbeloppet förhöjdes från 1000 rdr till 1500 rdr; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring först blifvit framställd, men med nej besvarad, propos. på bifall till samma hemställan med ofvansagde förändring gjordes, samt besvarades med ja.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte in bjuda de öfriga Riks-Stånden att biträda det nu fattade beslutet.
Till detta förslag lemnade R. o. Ad. sitt bifall. 70:de punkten.
Vid Biskop Heurlins frånfälle, befanns boet betydligt skuldsatt, och de inkomster, som under nådåren inflöto, användes af enkebiskopinna!) till gäldens betalande, hvadan behållningen blef ganska ringa.
Under hela sitt lif verkade Biskop Heurlin rastlöst i det allmännas tjenst, och det synes derför icke vara rätt att lemna bans ålderstigna sjukliga enka åt armodet.
Jag anbåller derföre att det af Stats-Utsk:t för Enkefru Heurlin till 500 rdr föreslagna pensionsbelopp måtte höjas till 800 rdr, hvilken summa blifvit af 2:ne motionärer föreslagen.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på bifall dertill med förböjning af pensionsbeloppet från 500 till 800 rdr, då svaren utföllo med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Den vidare pröfningen af förevtde Utlåt, uppskjöts till e. m:s plenum.
Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 456, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i det beslut, som Ronde-St., vid behandling af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 153, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens 9:de hufvudtitel, lättat i afseende å 5:te punkten i samma Utlåt. 420 Den 28 September e. m. Gr. Cronstedt: 05 R. o. Ad. i denna fråga redan fattat sitt beslut, anhåller jag att R. o. Ad., med alslag å den gjorda inbjudningen, ville lägga prot.-utdraget till handlingarne.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att som R. o. Ad., efter att hafva fattat sitt beslut i afseende å den ifrågav.de punkten, sjelf aflåtit inbjudning till de öfriga Riks-Slånden alt samma beslut biträda, Bonde-St:s nu föredragne inbjudning skulle förklaras icke böra föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Ropades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Måndagen den 28 September 1863, Plenum kl. 6 e. m.
Justerades ett prot.-utdrag lör förmiddagens plenum samt prot-.t för den 29 sisth Maj f. m.
N:o 153, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens 9:de hufvudtitel. 7lista punkten.
Oet är visserligen sanet, som Utsk:t säger, att nemi. den efter afl.
Lands - Den 28 September e. m. 431 höfHinpen Montgomery hållna bouppteckning visar att boets behållning, eller afdrag af skulderna, utgjort 6-4,000 rdr, och att denna tillgång hör blifva tillräcklig håde för enkans och barnens underhåll.
Jag väckte icke heller motion i ämnet med hänseende dertill, att pensionen var för de efterlefvandes existens af behofvet påkallad, utan med anledning af de förtjänster i flere olika riktningar, Landshöfdingen Montgomery haft om fäderneslandet.
Jag åsyftade endast att pensionen borde beviljas Landshöfdingen Montgomerys enka såsom en gärd af aktning åt hans minne.
Hvad beloppet angår, vill jag dock göra en modifikation. K. o.
Ad. har på f. m. för Biskopinnan Heurlin beviljat en pension af 800 rdr årligen, och skulle jag nu vilja föreslå att den ifrågav:de pensionen nedsättes till samma belopp.
Jag får således anhålla att R. o.
Ad., med afslag å Utsk:ts förslag, ville bevilja Landshöfdingen Montgomerys enka en ärlig pension af 800 rdr.
För min del kan jag icke föreställa mig annat, än att den sista värde talaren anser sig förbunden att söka framgång åt förslaget, derföre att han väckt motion i ämnet.
Man torde dock väl i första rummet böra lästa afseende på huruvida den person, för hvilken pension bör beviljas, är i behof deraf eller ej.
Hvad angår detta fall, så synes något verkligt behof ej förefinnas, då bouppteckningen efter den aflidne visar en behållning al 64.000 rdr.
Det torde dessutom vara ett farligt prejudikat att bevilja den ifråga\:de summan, alldenstund detta kunde gifva anledning tili framställningar från många andra håll, hvarest förefinnes lika litet behof af allmänt understöd.
Vid beviljande af pension, är det alltid två konsiderationer, som böra göra sig gällande.
Den ena är, huruvida verkligt behof af understöd förefinnes, och det sednare huruvida den person, för hvilken eller hvilkens efterlefvande pension begäres, gjort sig väl förtjent om fäderneslandet.
I afseende på Landshöfdingen Montgomerys efterlemnade tillgångar upplyser L’Iskit att dessa uppgirigo efter bouppteckning till 64,000 rdr, hvadan icke något understöd för familjens existens torde vara behölligt.
Hvad deremot angår hans förljenster om fäderneslandet, torde dessa vara nog bekanta, för alt man borde lemna hans enka i årlig pension det af Hr von Francken nyss tillstyrkta belopp.
Det vore lyckligt, om man ofta kunde åberopa detta fall såsom prejudikat, ty hvarje gång sådant med skäl gjordes, borde det då vara erkändt att den aflidne, såsom nu ar förhållandet, visat sig vara på en gång god patriot, tapper krigare och utmärkt skriftställare.
422 Den 28 September e. m. Gr. Mörner, Carl Göran:
Onekligen kan åtskilligt tala för denna framställning af Hr von Francken; men då R. o. Ad. på f. m. afslagit pension åt frami.
Excellensen Giinthers elterlefvandeenka, och då det svårligen torde kunna bestridas att, om man skall se på en persons förtjenster om det allmänna, någon jemförelse mellan Excellensen Gunther oell Landshöfdingen Montgomery i detta afseende ej gerna kan uppställas, får jag anhålla att R. o. Ad. ville, med afslag å motionen, bifalla Utsk:ts förslag.
Jag anhåller att till alla delar få instämma med Hr von Francken.
Mörner uppställda jemförelse mellan Landshöfdingen Montgomery och Excellensen Gunther, torde det icke vara skäl att nagelfara deras förtjenster; men nog tror jag att Landshöfdingen Montgomery, genom sin långa verksamhet i statens tjenst, gjort sig i flere hänseenden lörtjent af sina landsmäns erkänsla.
Jag yrkar derföre bifall till Ilr von Franckens förslag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma yrkats dels bifall till Utsk:ts förev;de hemställan, dels ock al Hr von Francken, att R. o. Ad-, med afslag derå, skulle för sin del bevilja en årlig pension af 800 rdr åt Landshöfdingen Gustaf Adolf Montgomerys enka, Hedvig Elisaheth Wallmark, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många ja, jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr von Franckens ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskilliga ja, hvarefter propos. på bifall lill Utsk:!s hemställan förnyades samt besvarades med mångå ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
72:dra—75:te punkterna.
I denna punkt har Utsk:t afstyrkt pension åt Professor Ågrens enka.
Går man längre fram i detta Betänk., till 88:de punkten, finnér man att Utsk:t tillstyrkt pension åt Prosten Winges enka.
Jemför man nu de skäl, som tala för bifall såväl till denna motion, sorn till den 88:de punkten, skall man finna att begge, Hrr Agren och Winge, gjort sig kända såsom författare, och hvar och en i sitt fack ganska mycket gagnat fäderneslandet.
Någon skilnad i afseende på ömmande omständigheter förefinnes egentligen icke.
Då man nu i Utsk:t tillstyrkt pension för Fru Winge, torde man äfven böra tillstyrka sådan åt Fru Agren, hvadan jag an - Den 28 September e. m. 423 håller om afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till motionen på det sätt, att 600 rdr beviljas nämnda enkefru i årlig pension.
Hr Stedt, Gustal:
Jag hade tänkt att vara konseqvent deruti alt ej yttra mig mot Utsk:ls förslag i detta Betänk., men då jag finner att Utslct, vid behandlingen af vissa punkter, va rit mindre konseqvent, må det tillåtas mig att äfven vara det.
Hvad nu beträffar denna punkt, så torde det vara väl bekant att Professor Agren största tiden af sin tjenstemannatid varit anstälhi vid Carlbergs krigs-akademi såsom lärare i lefvande språk, historia och geografi.
Ar 1825 kallad att vara ledamot i den komité, som fick sig uppdraget att granska tillståndet af rikets undervisningsverk och deri föreslå vissa förbättringar, hade Professor Agren verksamt bidragit lill genomförande af nyare tiders skolsystem.
I likhet med de fleste, som egnat sig åt lärarens tunga och, helst under hans tjenstetid, svagt lönade kall, har han oupphörligen dragits med ekonomiska bekymmer, hvarföre hans nu efterlefvande enka, vid 66 års ålder, icke eger något att lefva af — ett förhållande så mycket mera behjertansvärdt, som bemälda enka har att försörja 3 fader- och moderlösa dotterbarn, af hvilka det äldsta är 6 år och det yngstao3 år gammalt.
Det är visserligen sannt att Professor Agren, för sina förtjenster vid Krigs-akademien, erhöll ett pastoral; men då han redan förut, både för sin vetenskap och sin familjs existens, måst uppoffra så mycket, att vid hans död icke fanns någon tillgång, utan endast skuld,» torde skäl vara för handen att R. o. Ad. behjertade den sorgliga belägenhet, hvari lians efterlefvande maka sig befinner, hvarföre jag får anhåfla att R. o. Ad. ville, med afslag å Utsk:ts förslag, bevilja Fru Agren en årlig pension af 800 rdr.
Med anledning af hvad Hr von Francken yttrade ang:de pension åt Enkefru Winge, får jag förklara att jag icke heller tänker försvara hvad Utsk:t i fråga derom föreslagit.
IJtsk:t har ansett sig ej böra frångå den principen, att icke bevilja pension åt ecklesiastike embets- och tjenstemän; och hvad denna punkt särskildt vidkommer, så har Utsk:t icke fått sig förelagd någon utredning af de ekonomiska förhållandena efter Prof. Agren, och icke heller någon uppgift på hvad Fru
Ågren erhållit i inkomst af nådåret efter sin man.
För min del får jag således, lika med Utsk:t, anhålla om afslag å denna motion.
Hr af Dalström, Gustaf Jakob: Under de 14 år, jag var tjenstgörande vid Carlberg, hade jag tillfälle att lära känna det ovanliga nit och den sällsporda skicklighet, hvarmed Professor Ågren skötte den honom vid Krigs-akademien anförtrodda lärareplatsen i historia och geografi.
Han var så hängifven sina lektioner och sitt lärarekall, att han icke ansåg sig ega tillfälle 124 Den 28 September e. m. att egna sig åt enskilda angelägenheter så, som han bort gora det.
För sina harns uppfostran måste han åsamka sig skulder, ty de små lönetillgångarne vid Carlberg räckte ej tiil ens det nödvändigaste.
För sin vetenskap och utgilvandet af arbeten deri måste han skuldsätta sig.
Han erhöll visserligen, för sina fortjenster såsom lärare vid Krigs-akademien, ett pastorat, men han fick icke länge deraf draga någon fördel, ty döden bortryckte honom snart.
Hans efterlemnade tillgångar, såväl som hvad nådeåret inbringade, räckte knappast till att betala den skuld, som förefanns.
På grund af hvad jag anfört, och då det dessutom kunde blifva en uppmuntran för andra utmärkte märi alt oaflåtligen egna sig åt sin vetenskap, om de veta att staten efter deras död tager vård om deras efterlefvande, får jag anhålla att R. o.
Ad. beviljar Enkefru Agren en årlig pension af 600 rdr.
För min del vill jag gerna medgifva att man bör betänka sig noga, innan man beviljar pen* sion åt presters enkor, hvilka erhållit nådår.
Men undantag från denna princip finnas, och jag tror att just i denna punkt förefinnes ett sådant.
I)e flesta af husets ledamöter äro för unga att hafva kännt Professor Agren annat än som lärare vid Carlberg.
Jag deremot, som tillhör en äldre generation, har varit i tillfälle att se huru han verkade, och vet att han var en af dem, som bidragit till genomförandet af nyare tiders skolsystem och införandet af vexelundervisning och ämnesläsning i skolorna.
Han var en af de verksammaste ledamöterna i 1825 års komité, som fick sig uppdraget att granska tillståndet af rikets undervisningsverk och föreslå deri behöfliga förbättringar.
Han var ett af de mest nitiska och skickliga biträden Generalerna Reutersköld och Lefrén hade vid genomförandet af sina reformer vid Krigs-akademien, och rådfrågades vid inrättandet af skolan vid Barnängen och nya elementarskolan.
Han var en man, som lefde för sin vetenskap och för idéer.
Sådane män samla sällan pengar.
Det är visserligen sannt att han erhöll ett bättre pastorat på sednare tiden, men han hann ej deraf draga någon egentlig nytta.
Han dog nemi. snart och hade ej hunnit afbetala sin skuld.
Hans maka och harn ville icke att efter honom skulle blifva konkurs, utan hopsamlade alla tillgångar för att, så vidt möjligt var, beläcka hans skulder.
Enkan fick blott ett nådår, och hennes ställning måste anses så mycket mera behjertansvärd, då man erfar alt hon har att försörja 3 fader- och moderlösa dotterbarn, i deras spädaste ålder.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag derföre, lika med Hr von Francken, anhålla om en årlig pension af 600 rdr åt Enkefru Agren.
Cronstedt har sagt att man inom Utsk:t icke velat frångå den princip, att icke gifva pension åt Den 28 September e. m. *25 ecklesiastike ernbetsmäns enkor och barn.
Denna princip har Ulsk:t dock frånträdt i 88:de punkten, lika såväl som i den 70:de.
Gr:n tyckes sjelf hafva instämt i denna sistnämnde punkt, då Gr:n ej yttrade sig med anledning af Hr Stedts anförande i fråga om pension åt Biskopinna» Heurlin.
Då jag sist hade ordet, undgick min uppmärksamhet alt skulderna elter Professor
Agren uppgingo till 5,800 rdr och att alls ingen tillgång till dessas betalande förefanns.
Jag lår, med omnämnande af detta, fortfarande vidblifva mitt förut gjorda yrkande.