Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt bör jag ännu en gång högtidligen förklara, hvad jag redan en gång förut gjort, att jag alldeles icke klandrar Constit.Utsk. för dess åsigter i detta fall, emedan jag sjelf har förr varit af samma tanka, men kommit derifrån genom ytterligare meditation öfver saken; oell jag vågar hoppas och tro, att det med tiden skall gå på samma sätt med de flesta försvararne af Ulsk:s nuvar. åsigt.
Samme värde talare har sagt, att Constit.Utsk. icke äger rättighet att återtaga, hvad det föreslagit.
Det återtager också ingenting, utan låter endast förstärkta Constit.
Utsk. afgöra, huruvida förslaget skall förfalla.
En annan värd talare från andra sidan, Hr Dalman, har prisat tryckfriheten såsom ett medel att förekomma revolutioner, och deruti har en annan ledamot nu på e. m. instämt.
Jag delar till en viss grad äfven denna åsigt och tror, att tryckfriheten är den allrastörsta garanti, som uti ett constitutionelt land kan finnas för statsförfattningens bestånd; och jag tror, att redan blotta tryckerikonstens uppfinnande betydligt mildrade det våld, hvarför sjelfva de despotiskt styrda nationerna förut varit blottställda.
Allt detta gäller i ännu vida högre grad om den periodiska pressen.
Men då jag sålunda lemnar tryckfriheten allt det lof, jag uppriktigt anser den förtjena, kan jag icke neka, att publicismens functionärer ju kunna mycket skada samhället, icke blott genom spridandet af oriktiga åsigter och vrängda framställningar, ulan fast mera derigenom, att de hafva i sin magt att hindra andras meningar att göra sig gällande.
Om t. ex. de tidningar, som hafva den största publiken, äro partiska och blott strida för en viss åsigt, och vilja begagna sig af den indragningsmagt, de äga att vägra införande af allt, som strider mot deras opinion, så skulle ju derigenom de allraorimligaste meningar spridas i landet, och genom det mångfaldiga upprepandet kunna rotfastas hos allmänheten.
Förgäfves skulle den, som hyste motsatta åsigter, vilja verka på allm. opinionen; han kunde icke ens få sin mening underkastad allmänhetens omdöme, ty hvart skulle han väl vända sig, då de mest lasta tidningarna vägrade honom sitt biträde?
Månne till tidningar, som icke läsas, eller utgifva brochurer, som tidningarna kunde så svärta, att de icke köptes.
Således kunna dessa tidningsredactörer, om de missbruka den magt, som blifvit lagd i deras hand, emot deras egen förmodan göra stor skada ; tilläfventyrs icke åstadkomma revolutioner, men bilda opinioner, som tvinga Regeringen och Representationen till vidtagande af sådana steg, som kunna vara högst skadliga.
Detta är min trosbekännelse härutinnan.
Hr Hjerta har, derest jag fattade honom rätt, menat, att det varit omöjligt för Constit.UtsL vid närvar, riks - 344 Den 18 December e. ra. dag att kunna afslå en motion om indragningsmagtens upphäfvande.
Härvid får jag upplysa, att jag inom Utsk. väckt en sådan motion, så rak och enkel som möjligt, och utan sammanhang med något annat ämne, hvilken motion icke desto mindre af Utsk. undertrycktes.
Utsk. ville sålunda äfven vid denna riksdag spela om igen samma rol, som vid den sisllidne, nemi. att sammanbinda indragningsmagtens afskalfande med juryns.
— Sedan detta olyckliga beslut var fattadt, lemnade jag Utsk. vid cholerans utbrytande, innan expeditionen hunnit uppsättas.
Slutligen har Hr Dalman nämnt, att det, såsom yttersta steget, skulle kunna blifva nödvändigt att välja ett annat Constit.- Utsk.
Detta tillstår jag vore yttersta steget; och jag tror, att det, som Gr.
Horn uppgifvit, då vore det, som först borde försökas.
Men jag hoppas, att intetdera skall behöfvas.
Likväl vill jag fästa Ståndets uppmärksamhet på omständigheter, som kunde tvinga R.
St. till ett dylikt steg.
Om t. ex. Exped.- Utsk. behagade förklara, att det icke uppsatte några expeditioner, så ser jag icke, att R.
St. hade annat att göra, än att åt ett annat Utsk. uppdraga Exped.Utskts göromål; men jag säger, att detta vore det yttersta steget, och ett steg, som vid detta tillfälle omöjligen kan komma att behöfvas, ty jag vill blott upprepa, hvad jag förut nämnt, huru det nemi. gick till vid sista riksdagen, då Stånden i tryckfr.frågan sjelfva uppgjorde propos. till votering i förstärkt Utsk.
Stånden kunna ju på samma sätt förfara nu, och det beror på R. o. Ad. här i massa, och icke på dess electorer, att utse den ordförande, som kan taga klubban från Utsk:s nuvar. ordförande, i händelse så skulle finnas nödigt.
För öfrigt hafva mångå, och t. o. m. de liesta af dem, som försvarat Conslit.Utskts inetnor., likväl sagt sig vara innerligen ledsna öfver det beslut, som Utsk. fattat i dess första meinar.
; men om de verkligen ära så bedröfvade deröfver, tycker jag, att de kunna följa samma princip nu, som de foljt i afseende på de föregående memortn af samma beskaffenhet , nemi. återremittera memor. med förständigande för Utsk. att Uppgöra votertspropostr.
Jag får derföre tillstyrka R. o. Ad* att instämma uti PresteStls beslut, hvarom jag förmodar, att prot.utdr. måtte vara ankommet, med ogillande af UtsktS åtgärd att sammanbinda båda förslagen, och anmodan att uppgöra votertspropostr.
Frih. Cederström, Jac.f Under förmiddagens plenum har Hr Dalman yttrat, att en förnuftsenlig tillämpning af grundlagen vöre, hvad han sökt, och att såsom sådan måste antagas, att votertspropostr ovilkorligen skulle uppgöras öfver de i Stånden beslutade särskilda meningar för att tjena till föremål för omröstning i förstärkta Constit.Utsk. Jag vill, efter uppläsandet af några ord af sista mom. uti 56 § Reg.F., öfverlemna till R. o. Ad, och den Värde ledamoten sjelf Den iS Do aemil er e. m. 345 sjelf att tillse, hvari det förnuflsenliga lili hans påstående ligger.
Morn. lyder sålunda; ”Blifva åter något
Stånds tannar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, ”och samina
Stånd sig icke efter de öfriga fogar, varder ”Conslit.Utsk. genom val af RiksStms plena till slutlig jemnk”ning förstärkt till ett antal af 20 personer af hvarje
Stånd, ”hvilka genom samfälld omröstning skiljaktigheterna förena, ”och det dymedelst fullständigt beredda utlåt, ”hvile sedan till R.
St:s afgörande, som ofvan sagdt är,” Hvad vill det säga, alt, 0111 genom en voter:spropos:n emellan bifall och afslag, alternativa afslaget tilläfventyrs i förstärkta Constit.Utsk. hade vunnit, detta afslagna alternativ skulle hvila såsom ett R.
St:s utlåt., att vid nästa riksdag rösta öfver med ja eller nej.
Detta är den förnuftseoliga tillämpningen af sista mom. i 56 § Reg.F. i den accep tion, Hr Dalman tagit detsamma.
Af denna §:s ord har Hr Cederschjöld fordom funnit, alt de anuiärkn:r vid ett Constit.TJtsk:s förslag, hvilka såsom Ståndets gemensamma tanke skulle sammanjemnkas, icke kunde sträcka sig till annat än redactionsjemnkningar, och att afslag icke vore möjligt.
Hvad den värde ledamoten nu behagat framställa och exempelvis på sig sjelf framdragit, att
Stånden sjelfva förut uppgjort voter:spropos:r för förstärkta Conslit.Utsk., allt det der äro förhållanden på sidan om lagen, hvilket väl bevisar, hvad han velat bevisa, nemi. att man kan besluta på sidan om lagen, hvarpå vi hafva många exempel i vår historia, hvilka derföre icke böra efterföljas.
Björnstjerna har i sitt sednare yttrande på f. m. uppgifvit, att jag tillvitat Ilr Gr. hafva begärt, att Constit.- Utsk. skulle inkomma med förslag till förändrad juryinrättning.
Sådant var icke förhållandet.
Jag sade, att Hr Gris väckta fråga derom, att Utsk. skulle åläggas inkomma med grundlagsförslag, vore stridande mot 81 § Reg.F., och således grundlagsvidrigt, då honom efter samma 5 ålåg att inför Utsk. en sådan anmälan göra; hvaremot det vore Utsk :s rättighet att derpå göra det afseende, Utsk. efter öfvertygelse fann tjenligt, och att, i händelse Utsk. icke instämde uti Hr Gr:s åsigt, Utsk:s utlåt, derom, enligt samma §, kunde af Hr Gr. ntbekommas, för att, om så åstundades, liil trycket befordras.
Horn har tillvitat Utsk. förtydning af 56 5 Reg.F. Det kommer att af framtiden bedömas, pä hvilkendera sidan försöket till förtydning visat sig, Alt den icke äger rum hos den, som quarhåller lagens efterföljd och icke åsidosätter grundlagen för sakens skull, tror jag, att den sansade allmänheten skall medgifva.
Hvad sjelfva saken angår, får jag förklara, att, hvad tryckfriheten beträffar, jag tilläfventyrs stridt för den mera 17 H. 44 346 Den >8 December e. m. än någon annan, som här talar för densamma; och hvad indragningsmagten vidkommer, är annan min opinion i sak, och annan min opinion om formen för behandlingen af denna fråga.
Om jag hade varit ledamot af Constit.Utsk., då memor.
N:o 4° uppgjordes, hade jag allvarligen reserverat mig till prot. mot beslutet och låtit Utsk. gifva mig sitt utlåt, med rättighet att genom trycket allmängöras, hvilket Utsk. icke kunnat vägra, och jag hade sålunda, efter 84 § Heg.F., ägt rättighet att trycka det till allmänhetens bedömande.
Nu har Hr Cederschjöld, då ledamot af Conslit.- Utsk., uppgifvit sig vara motionär inora Utsk. för indragningsmagtens afskalfande utan sammanhang med juryinrättningens upphäfvande, och tillika förklarat, att Constit.Utsk. underkänt hans motion.
Han ager ingen rättighet att tala derom; men väl hade han ägt rätt att utbekomma motionen med Utsk:s utlåt, deröfver och detsamma till trycket befordra.
En ledamot, som flera gånger varit ledamot af Constit.- Utsk., hade icke bort förändra öfvertygelse på sätt som han gjort genom det yttrande, han tillåtit sig.
Jag är med honom af samma öfvertygelse i saken; men jag förbiser derföre icke formen, emedan jag anser den vigtigare än saken.
Man har begärt propos. derpå att ålägga Constit.Utsk. att uppgöra voter:spropos:r efter Ståndens beslut.
Jag medgifver, att det är Ståndens rättighet att förelägga Utsk:n viss tid för betänktns afgifvande; men ingenstädes har grundlagen tillerkänt Stånden rättighet att förelägga Utsktn, hvad de skola tänka, huru de skola svara.
Utsktns rättighet att tänka och svara efter öfvertygelse har grundlagen förvarat, på det de, oberoende af Stånden, måtte få utreda ämnena och, enligt sakens förhållande, framlägga sina tillstyrkanden till Ståndens afgörande.
Jag tviflar således, att Hr Gr. o. Landtm, kan gifva propos. till ett sådant åläggande.
Då emedlertid i alla dessa frågor afslag blifvit lemnadt på propostn af Hr Gr. o.
Landtm., kan det väl hända, att jag äfven nu får inskränka mig till reservation mot hvad som sker.
Jag skulle tro, i rak motsats mot hvad Gr.
Horn yttrat om vådan för den mouarkiska principen, i händelse icke Utsk. frångår sin opinion, att den monarkiska principen dermed icke har det ringaste att skaffa, och att den i alla delar, der fråga är om rubbning af lag, mera förlorar af rubbningen, än af lagens vidmagthållande.
Hr Hjerta har härledt från mitt inträde såsom ledamot i Utsk. förändrade åsigter inom detsamma.
Jag känner icke med hvad rätt han kan göra en sådan insinuation mot Ulsk:s ledamöter, hvilka naturligtvis handla efter sin öfvertygelse; och en ledamot, han må vara hvilken som helst, ordförande eller icke, äger icke mer än en röst, och får ställa sig till efterrättelse, hvad majoriteten beslutat, i händelse han hör till minoriteten.
Man har velat benämna Utsk:s tillgörande i detta fall nu ånyo på e. m. ett våld; Gr.
Björn - Den 18 December e. m. stjerna gjorde det på f. m.
Lar väl förklarat, att det icke vore något physiskt tillgörande, men att man velat våldföra lagen.
Jag medgifver, att ett våldförande af lagens rätta tillämpning är vida farligare än ett physiskt våld, emedan det förra träffar massan af nationen; men på hvilkendera sidan försöket står, att våldföra lagen, må efterverlden vid en mogen pröfning bedöma.
Hr Cederschjöld har behagat förmoda, att Constit.Utskrs förslag till ändring i grundlagen kan af Stånden med ändringar antagas, och har sökt komma till en sådan slutföljd deraf, att Utsk. skall gifva ett utlåt, öfver Konungens propos. med till- eller afstyrkande, och att detta utlåt, är underkastadt anmärknrr uti Ståndens plena, hvaraf de, som förklaras för Ståndets gemensamma tanke, kunna återremitteras.
Om Hr Cederschjöld kan läsa en paragraph till slut, utan att förvilla sig sjelf genom de särskilda momtns olika tillämpning i särskilda fall, så frågar jag honom:
Hvad hafva Utsk:s utlåt:n öfver ett Konungens förslag till ändring af grundlag att göra med Ståndens rätt. att återförvisa Utskrs förslag med anmärknrr, hvilka förklaras vara gemensamma tankar?
Paragraphen innehåller, att om Conslit.Ulsk. afstyrker, hvad K. M. föreslagit, äga Stånden rättighet att antingen genast proposm afslå, eller ock afgöra, alt de vilja öfver densamma vid påföljande riksdag besluta, i hvilket fall 3:ne
Stånds mening är gällande, och derest 2 Stånd stadna mot 2, deras, som beslutet uppskjutit; men ingenstädes lärer Hr Cederschjöld eller någon annan Svensk man i vår grundlag finna något stadgande, som gifver rättighet att förändra ett Konungens förslag.
Oförändradt mäste det blifva hvilande till antagande vid nästa riksdag eller, i fall Utsk. afstyrkt detsamma, i sin helhet förkastadt; ty annars skulle R.
St. kunna påtvinga Konungen ändringar i grundlagen, såsom af Konungen väckta, ehuru till motsats förändrade.
En sådan tydning af grundlagen må vara Hr Cederscbjölds egen.
Det var icke bans tanke, då han skref den lilla boken, som kallas:
Försök att bringa grundlagarna i system, och hvilken jag funnit riktig i detta såväl som i flera andra fall.
Det har ytterligare blifvit yttradt, huru Conslit.Utsk. skulle kunna ombytas genom tillsättande af ett särskildt Utsk., till hvilket man skulle remittera frågor i grundlagsärender.
Den förvillande ide', som gifvit anledn. till ett sådant yttrande, har likväl blifvit understödd just af Hr Professor Cederschjöld, och understödd genom ett exempel, hemtadt från en möjlig försummelse af Exped.Utsk. att fullgöra sina åligganden.
Den värde ledamoten torde erinra sig, alt grundlagen innehåller rättighet för Stånden att förelägga Utsk:n bestämd tid, inom hvilken de skola inkomma med sina betänkln, och att följaktligen ett sådant åläggande äfven kan äga rum för Exped.Utsk., hvad expeditionen angår.
Om dessa expeditioner icke äro riktiga, återgå de till Utsk., 348 Den iS December e. m. hvarvid Stånden äga rättighet att föreskrifva, dels i livad mån expeditionerna skola ändras, och dels inom hvad tid de böra vara till Stånden ingifna.
Ett annat förhållande äger rum i grundlagsfrågor, derom den värde ledamoten icke lärer vara okunnig.
Huru man skulle kunna tillsätta ett särskildt Utsk., för att expediera grundlagsfrågor, har jag svårt att begripa, då grundlagen stadgar, att sådana Utsk. må tillsättas för behandlandet af sådana mål, som icke höra lill annat Utsk,, derest Stånden icke vilja begagna sig af rättigheten att remittera sådana mål lill Oecon.Utsk.
Väl kunde man äfven dit remittera grundlagsfrågorna; men att del stöde tillsammans med grundlagens föreskrift betviflar jag.
Emedlertid blir det tids nog att yttra sig derom, i fall den frågan skulle på allvar väckas, då det blir Hr Gr. o. Landtm:s sak att i första rummet yttra sig, huruvida lian anser sig på en sådan propos. kunna göra afseende.
Detta ämne har, som mig synes, blifvit tillräckligen discuteradt.
Här är icke fråga om sjelfva saken.
Den tillhör andia Ständer oell en annan tid än den närvar., utan här är fråga om formen, i afseende hvarpå R. o. Ad. torde vara vid målet att fatta beslut.
Jag anhåller således om propos. så skyndsamt sorn möjligt, för att genom votering få slut i saken.
Jag sökte redan under förmiddagens plenum att vända uppmärksamheten på den egentliga hufvudsaken.
Flera af R. o. Adis ledamöter hafva gått utöfver formen; andra hafva uthredt sig öfver Utsk:s rättigheter och företag, jemnfört dem med andra förhållanden och gifvit det sitt domslut m. m.
Jag sökte redan i förmiddags att bringa frågan till en klar uppfattning.
Det misslyckades då.
Jag finner likväl med fägnad på e. 111., att flere af mina motståndare uppfattat saken riktigt, såsom jag ser den i afseende på status controversiae.
Man säger, alt de beslut, sora R. o. Ad. och de öfriga Stånden sjelfva tagit eller hade att vänta sig från Utsk., icke vore en sönderstyckning af Utsk:s förslag.
Deri ligger hufvudfrågan.
Är det icke en sönderstyckning af Constit.Utsk:s förslag, så gr det tydligt, att Constit.Utsk. förfarit lagstridigt, och jag tror då, att allt, som blifvit sagdt om Constit.Utsk. och dess ledamöter, varit rätt; men frågan, huruvida de beslut, sorn Stånden tagit och som man velat, att Utsk. skulle rätta sig efter, innebära en sönderstyckning af Constit Utskts förslag, är det, som nu är föremål för öfverläggning och om hvilken de olika opinionerna blifvit yttrade.
Förgäfves skall man söka att inveckla mig uti någon annan öfverläggning än den, huruvida jag och Utsk:s öfriga ledamöter uppfyllt vår pligt, och huruvida jag förtjenar att quarblifva i Utsk,, öfvertygad, att R. o. Ad. rikligt bedömer förhållandet, då jag är nöjd med den dom, sorn kommer alt fällas; och vill jag icke med något yttrande träda de värda leda - Den 18 December c. m. 349 inriternas åsigt i förväg, utan lemna dem full frihet alt om mig, såsom Utsk:s ledamot, yttra hvad de behaga.
Jag skall blott söka göra reda för min plats såsom ledamot i Utsk.
Jag sökte i förmiddags att väcka Gr.
Björnstjernas uppmärksamhet på oförenligheten af hans förslag med grundlagen.
En af mina motståndare, Flr Cederschjöld, har på e. m. ytterligare upptagit samma min åsigt, hvartill jag icke har vidare att tillägga; och i flera öfriga fall är jag förekommen af Frih.
Cederström, hvarföre jag återkommer till hufvudfrågan, huruvida den åsigt, som mina motståndare försvarat, afser en sönderstyckning af förslaget eller icke.
Några af I\. o. Ad:s ledamöter hafva täckts vara af den tanken, att en sönderstyckning icke bör få äga rum af ett Constit.
Utskts förslag; men de hafva ansett det icke vara en sönderstyckning af mitt förslag, då detta förslag består af 2:ne skiljhara delar, om den ena delen antages och den andra icke; men frågan är, om det är en anmärkn., sådan man äger att göra eller om det är en förändring eller ett upphäfvande af ide'en, som ligger till grund för förslaget.
Rian har frågat mig: hvar ligger gränsen emellan anmärkn. och förändring eller upphäfvande af idéen.
Jag svarar: gränsen ligger i upphäfvande af ide'en.
Den, som kan fatta denna gräns, skall finna, att ide'en för Conslit.Utsk:s förslag, den må vara orätt eller icke, är upphäfven, i fall roan borttager den ena af dess sidor och bibehåller den andra.
Det borde vara kändt af någon hvar af husets ledamöter, att hvar och en, som vill göra ett förslag till en ändamålsenlig juryinrättning, äger alt derom vända sig till Constit.Utsk.
Jag sökte äfven i förmiddags att förmå den talare, som trodde sig kunna framställa densamma, att icke uraktlåta det, emedan jag skulle anse det för en försummelse, om icke Constit.Utsk. lenmades tillfälle att verka alla de förbättringar i grundlagen, som möjligen kunde åstadkommas.
Jag har egentligen begärt ord för att bemöta några yttranden, som blifvit ställda lill mig direele, En värd ledamot, Hr Hjerta, har gifvit en bekräftelse, ett biträde åt den framställning, jag i förmiddags ha de äran göra, — en bekräftelse, som jag tror böra gälla för bevis, och som sannerligen går öfver allt, hvad jag af den värde ledamoten hade kunnat vanta.
Jag bade i förmiddags den äran erinra derom, att en och annan samhällsmedlem, tillika ledamot af Bepresentationen, icke vågat erinra örn faran af tryckfrihetens missbruk, eller begära garantier det^ emot, utan att han genast framställdes såsom hatare af tryckfriheten och fiende till upplysningen.
Skyndsamt har äfven Hr Hjerta på e, m. betalat mig för min framställning på f. m. och sagt, att jag bär fiendskap till tryckpressen, J håfven, mina Hrr, hört honom och hört mig.
Jag vill icke tro, att under namnet tryckpressen ligger någon 35o
Ben 18 December e. m. advocatur, utan jag tager för gifvet, att Iian vill dermed förstå, att jag hatar tryckfriheten.
Nå väl, mina Hrr! har jag förtjent detta tillmäle?
Gaf jag icke i den urskiljning, jag uppdrog på f. m. emellan tryckfriheten, sådan den är och sådan den bör vara, den samma det värde, den äger?
Nå väl! må det tillåtas mig förklara, att jag älskar tryckfriheten fullt ut så mycket som Hr Hjerta; att jag icke önskar lefva den dag, då Svenska folket skulle sakna det palladium för sin frihet, sorn består i tryckfriheten; men af denna känsla bör man icke låta hänföra sig, till att eftergifva alla garantier mot tryckfrihetens missbruk.
När det kommit så långt, att man i dessa dagar sett tryckfrihetens vänner i tryck framställa den åsigt, att dess missbruk hota att växa öfver bruket, så frågar jag, örn man förtjena!* att misskännas och inför allmänheten framställas såsom tryckfrihetens fiende, blott derföre, att man vågar erinra om nödvändigheten af några garantier emot missbruken?
Jag öfverlemnar åt Ståndets rättskänsla att fälla min dom, och fruktar icke journalismens, emedan jag blifvit temligen luttrad.
Björnstjerna, har gifvit mig rättighet att fråga Preussens erfarna och lagkloka män, huru vidsträckt den rättighet bör vara, som skall gifvas åt Svenska folket.
Jag ber om ursägt, att jag icke kan följa hans råd just derföre, att de Preussiska lagfarna icke förstå, huru Svenska lagar böra vara.
Då den värde Grefven önskar, alt vi ägde mera andra länders lagar, än våra egna, hvilket måhända kommer deraf, alt Hr Gr. så länge varit skiljd från kännedomen af våra lagar, så ber jag alt få framställa en liten skillnad, som äger rum emellan Svenska folket och t. ex. det Engelska.
Invånarne i en Engelsk stad hafva varit samlade till öfverläggning, ända till 100,000 personer, på ett ställe, för att öfverlägga om petition lill regeringen, riktad emot ministeren.
En mängd talare läto höra sig; men sedan demagogiska andan hade användt alla bemödanden att uppskaka massans passioner, behöfdes icke mera, än att en sherif höjde sin hvita staf, för att massan åtskiljdes; ja, ofta behöfves ej mera, än att the'timman inträder, så går hvar och en hem att dricka the, och allm. lugnet störes ingalunda.
Jag vill från delta exempel draga ett bevis för den sanningen, att det gifves begrepp, medfödda eller inplanlade hos nationerna, i enlighet hvarmed de lagar, som för den ena nationen kunna vara goda, äro det icke förden andra.
Engelska folket har uti sina nationalbegrcpp en vördnad för lagar och ordning, som jag skulle önska, att Svenska folket ägde, roen som jag icke tror vara lika ti11— bakahåilande hos oss.
Jag skall slutligen utbedja mig, att få nämna ett ord i anledning af en annan talares yttrande.
Till de Hrr, som tro, att det vore ett verkställbart project att låta
Hrr electorer utvälja ett nytt Constit.Utsk., skall jag, utan att uppehålla mig vid, om det kunde få anuat Den 18 December e. ra.
35l ramn än vald eller försök, till revolution, blott ställa den erinran om den utväg, som vi, på vår sida, då skulle komma att vidtaga.
I consequent följd af det steg, som man å andra sidan tog, att låta electorerna välja ett nytt Constit. Utsk., blir det vår affär att låta bänkmännen välja nya electorer, som åter välja oss ett nytt Constit.Utsk.; och skulle sedan det splitternya Utsk. icke göra oss till viljes, så afsätta vi det, och den der nya utvägen kommer ju att införa en förträfflig ordning.
Jag liar i afton för första gången sett Constit.Utsk:s mivar. ordförande uppträda på sin bänk; och om detta skall bevisa, alt denna fråga skall behandlas med mera högtidlighet än andra, vill jag icke undandraga mig att gifva min gärd åt högtiden.
Den utveckling, Gr.
Björnstjerna gaf åt sjelfva formfrågan i sitt skriftliga anförande, hade jag trott skulle vara till facklig för att stadga opinionerna i beslutet att antaga en form, sorn förut i dylika fall blifvit följd.
Hvad åter 2:dra delen af Hr Gr:s anförande beträffar, nemi. den, som rörde sjelfva saken, afhörde jag den med särdeles interesse, emedan, om jag än icke förstod att riktigt uppskatta alla de särskildt framställda satserna, jag likväl i hufvudsaken delade Hr Gr:s åsigt; men jag skulle med mera nöje hafva afhört detsamma, om Ilr Gr. afgifvit det, då Utsk:s förra memor. förevar, emedan det afsåg sjelfva saken, då deremot dagens öfverläggningsämne egentligen icke bör sträcka sig utöfver formen.
Innan jag ingår i sjelfva formfrågan, vill jag dock taga mig friheten att upptaga några yttranden, som blifvit fällda i saken.