Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill ej medgifva, att Utsk:s afsigt varit att uttala ett klander öfver Discontens förvaltning; men som jag hört, alt åtskilige ledamöter så tydt ordalagen, mäste jag erkänna deras tvetydighet, och derföre har jag föreslagit att man måtte säga, att Ståndet ogillar Utsk:s utlåt, sä vidt det innefattar ett klander af Discontstyrelsens förvaltning.
Hr Frih. o. Ordföranden hemställde, om R. o. Ad. bifölle Frih.
Raabs förslag, att R. o. Ad., utan att biträda Utsk:s ogillande omdöme öfver Bancodiscontens förvaltning, skulle lägga Utsk:s i 23 § afgifna yttrande till handlingarne.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter Hr Frih. o.
Ordföranden tillkännagaf, alt han funnit ja härvid hafva öfverröstat nej.
Jag vill icke besvära med votering, utan inskränker mig till reservations anförande emot det nu fattade beslutet, af det skäl, att jag, som ledamot af BancoUtsk. är öfvertygad derom, att Utsk. icke afsett någon personlighet och alt det mätte vara ett Utsk:s rättighet, dä det afgifver ett dechargebetänk., att yttra sin öfvertygelse. § 24.
Ansågs ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till hand lingarne. §§ 25 och 26. R. o. Ad. biföll hvad Utsk i dessa §§ tillstyrkt. §§ 27 och 28.
Vid Utsk:s yttranden i dessa §§ lät R. o. Ad. bero. § 29.
Ansågs ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till hand lingarne. §§ 30 och 31. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa §§ hemställt och tillstyrkt. §§ 32 och 33. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s yttranden i dessa §§. § 34.
Utsk:s tillstyrkande bifölls. §§ 35, 36 och 37.
Vid Utsk:s i dessa §§ afgifna yttranden lät R. o. Ad. bero. § 38.
Äfven i denna punkt anser jag alt Utsk. varit mindre grannlaga i valet af uttryck för omdömet öfver - Den 16 December. 441 ver Tumba bruks förvaltning.
Vid flera föreg:de riksdagar har inom BancoUtsk. fråga uppstått om sådane speciella böckers och räkenskapers förande vid nämnde bruk, som Utsk. nu föreslår; men Utsk. har in pleno förkastat de förslag, som Bancofullm. för sådant ändamål framlagt, hvarom Utsk., med tillgång till protocollen, icke bort vara okunnigt, hvarigenom visats, att en sådan speciel bokföring ansetts öfverflödig.
Det torde emedlertid, hurudant förhållandet i sak för öfrigt måtte vara, finnes något obilligt att så strängt bedomina Fullmäktiges förvaltning, hvarföre jag reserverar mig mot de härdare uttrycken.
Den siste värde talaren, såsom ledamot af BancoUtsk.
, hade kunnat reservera sig mot denna Utsk:s framställning, i stället att nu göra anmärkn. deremot.
Emedlertid är upplyst, att ställningen vid Tumba är sådan, att mildare ordalag icke gerna kunnat begagnas, om någon verkan skal! följa lill förbättring, hvarföre jag hemställer, att § mätte bifallas sådan den är.
Propos. till bifall å Utsk:s utlåt, i denna § biel' härefter framställd och besvarad med ja jemte några nej, hvarpå Hr Frih. o.
Ordföranden förklarade, det han uppfattat R. o. Ad:s svar såsom bifall till propos. §§ 39 och 40.
Vid Utskis yttranden i dessa §§ lät R. o. Ad. bero. §§ 41 och 42.
Ulsk:s yttranden i dessa §§ biföllos.
Hr Skogmans i fråga om dechargen för Bancofullm. afgifna reservation upplästes, pä begäran af Hr Printzenskjöld, som derefter yttrade:
Då jag anser, att de anmärkmr, som blifvit gjorda mot Fullmäktiges förvaltning, äro af den obetydliga beskaffenhet, att de icke ens förtjena att omnämnas, så bade jag, lika med reservanten, Hr Skogman, väntat, att Utsk. skulle, i likhet med hvad vid föreg:de riksdagar blifvit yrkadt, tillstyrkt en decharge i sådane ordalag, som innefattat ett förklarande af tillfredsställelse öfver Bancofullm:s tillgöranden.
När nu sä icke skett, kan jag ej annat än deröfver uttrycka min bedröfvelse, och då jag tillstyrker, att decharge måtte meddelas, föreslår jag derjemte, atf R. o. Ad. måtte lemna den opinionsyttring, att R. o. Ad., för sin del godkännande Fullmäktiges förvaltning, på sådan grund meddelar de' charge.
Jag hemställer, huruvida det må vara möjligt att, som den siste talaren önskat, R. o. Ad. skulle kunna godkänna Hrr Fullm:s förvaltning, annorlunda än på sätt Utsk. föreslagit.
Då R. o. Ad. i en högst vigtig punkt nyss förklarat sitt ogillande öfver det sätt, hvarmed Fullmäktige uppfyllt sitt 5 11. 56 442 en 16 December. kall; så ser jag i sanning icke huru
Ståndet straxt efteråt skall kunna säga sig hafva godkänt Fullmäktiges förvaltning, hvarföre jag tillstyrker, att decharge må lemnäs på sätt Ulsk. föreslagit, och i hvilket förslag intet förnärmande ligger.
Jag kan ej medgifva, att i Utsk:s förslag till decharge finnes något felaktigt.
Mig synes, att Hrr Fullmäktige kunna dermed vara belåtne.
När man kort och godt uttrycker sig i sak och säger, att ingenting vidare är att åtgöra; så tycker jag att det är alldeles tillräckligt.
Man talade visserligen i Ulsk. om alt använda några eljest brukliga fraser, men man tyckte, att dertill ej fans någon anledn., då skäl till anmärkmr mot Fullmäktiges förvaltning förekommit, såsom i fråga om silfverköpet, hvarföre man ansåg det vara nog att säga, det Fullmäktige från all ansvarighet frikännas.
Ehuru jag flera gånger uppträdt till försvar för de åtgärder, som varit föremål för BancoUtsk:s klander, kan jag likväl nu ej annat än biträda förslaget lill redaction af sjelfva decbargemeningen, emedan jag anser, det B. o. Ad., medelst uttryckande af någon slags compliment, skulle handla inconseqvent, då B. o. Ad. under discussionen öfver förevar, utlåt, gillat ett och annat af det klander, som Utsk. framställt.
Jag tillstyrker således bifall till Ulsk:s förslag i denna del.
Jag anser för min pligt att upplysa, att då denna punkt till öfverläggning i Utsk:s plenum förevar, yrkades mindre fördelaktiga ordalag utaf ätskillige ledamöter.
Utsk:s plenum försattes härigenom i en slags förlägenhet, vid åtankan pä, det Utsk. underkänt så mångå af Fullmäktiges åtgöranden, och då tillgrep man ordalagen i instrnclionen för Bancofullmäktige, hvilka ordagrant här afskrefvos i dechargebetänk.
Utan att hvarken tadla eller berömma, tillstyrkte Utsk. i enlighet dermed, att B.
St. ville bevilja Fullmäktige decharge, och jag vågar tillstyrka B. o. Ad. att bifalla betänk, sådant det är.
Hr Frih. o. Ordföranden hemställde, om B. o. Ad. bifölle Utsk:s tillstyrkande, att Bancofullm. mätte varda frikallade frän all ansvarighet för de af dem, lill och med slutet af Juni månad detta är, vidtagne beslut och åtgärder.
Bopades ja. H. B. o. Ad. åtskildes kl. £ till 11 om aftonen.
Den 18 December f. m. 443 Onsdagen deri 18 December 1844.
Plenum kl- ]0 f. m.
Justerades 3 prot.utdr. för d. 16 dennes.
Justerades pleniprot. för d. 2 dennes.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag lill R.
N:o 49, ang:de bestämmande af viss lid, hvarifrån den i K. förordn. d. 13 Juni 1800 bestämda prescriptionstid för fordringars utsökande räknas må; N:o 50, ang:de förtydligande af de i lag och särskilda författningar innefattade bestämmelser af straffet för inbrottsstöld; N:o 51, ang:de rättighet för tiondegifvare i Skäne att få lösa den till Stockholms allmänna Barnhus anslagna kronotionde efter markegångspris, med tillökning af i lag stadgad forsellön; samt N:o 52, ang:de granskning af de i Statsrådet förde prolocoll.
Upplästes följande af Gr.
Hamilton, Jacob Essen, inlemnade mern.:
I anseende till högst vigtiga enskilda angelägenheter, nödgas jag för en längre tid lemna riksdagen, och får fördenskull härmed afsäga mig förtroendet att vara ledamot i BancoUtsk., äfvensom alt vara Bänkman, men anhåller vördsammast, det 11. R. o.
Ad. ändock täcktes tillåta mig varda i utöfningen af min riksdagsmannarätt bibehållen.
Denna anhållan behagade R. o.
Ad. bifalla. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Odencrantz,.
Thor Hartvig, anmält, det han nödgades lemna riksdagen för längre tid, samt derföre anhöll att, med riksdagsmannarättens bibehållande, blifva entledigad från sin befattning som ledamot i Exp.Utsk. R. o.
Ad. biföll jemväl denna anhållan, hvarefter II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i BancoUtsk. efter Gr.
Hamilton och en ledamot i Exp.Utsk. efter Hr Odencrantz.
Med tillkännagifvande, att Hr Lagerhjelm, Pehr, såsom ledamot af Const.Utsk., erhållit 3:ne veckors ledighet från d. 20 dennes samt Hr von Troil, Samuel Gustaf, såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., erhållit ledighet från d. 23 dennes till d. 9 i nästa månad, anmodade H.
Ex. Hr Gr. o Landtm.
Hrr Electorer, alt utse ledamöter för att i nämnde Utsk. inträda under de? pcrmitterades frånvaro. 444 Deii 18 December f. m.
Hrr Electorers listor till val af en ledamot i Const.- och eii ledamot i BancoUtsk.; oell befunnos dertill hafva blifvit utsedde uti Constitutions-Utskottet: efter N:o 494.
Hr Tersmeden, Nils, N:o 386.
Banco-U tskottet: efter N:o 2S7.
Frih. Rappe, Axel Ludvig, N:o 1226.
Hr Gripenstedt, Johan August. H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna, Magnus, hade inlemnat följande motion:
I stöd af Reg.F:s 64 §, som säger: ”Såväl
Rikets ordinarie statsmedel och inkomster som hvad, pä sätt omförmäldt är, under namn af extraordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af R.
St. anslås, vare under Konungens disposition, att lill de af R.
St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas”; samt i stöd af Reg.F:s 66 §, som säger: ”R.
St:s Riksg.- cont. förblifver, såsom hittills, under R.
Sl:s styrelse, inseende och förvaltning; och då R.
St. åtagit sig ansvar för den Rikets gäld, Contoret ombesörjer, så komma R. St., sedan StatsUtsk. öfver Contorets tillstånd och behof sig utlåtit, alt genom särskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ränta och capital, oumbärliga finnas, så att Rikets credit varder bibehållen och vårdad”, (ett föremål som nu upphört, sedan denna gäld blifvit betalt); och i stöd af StalsUtsk:s utlåt.
N:o 66, hvars motiv är att vinna mera enhet i bevillningsmedlens uppbörd och redovisning, — föreslår jag vördsamt, att den ordinarie bevillningen ifrån och med nästa års början må ingå till, och förblifva under Statscont:s vård, i stället att ingå till och förblifva under Riksg.cont.
Såsom motiv till denna motion anhåller jag, att mitt anförande i ämnet må åtfölja motionen till Medstånden. R. o. Ad. biföll, alt denna motion, jemte det deri åberopade anförande, finge remitteras till StatsUtsk. och communiceras de öfriga RiksSun.
Anmäldes till föredragning BancoUtsk:s d. 4 och 11 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 29, med förslag lill en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m., hvarjemte H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han först borde inhemta, huruvida R. o. Ad. ansåge detta betänk, böra i sin helhet eller punktvis föredragas.
Ronde frågan om föredragningen hafva i de olika Stånden och äfven bland enskilda personer, med hvilka man haft tillfälle att tala i dessa dagar, tvenne åsigter sökt göra sig gällande, den ena nemi. att företaga betänk, till discussion i sin helhet och återremittera det jemte alla dervid gjorda
Den 18 December f. m. 445 anmärkmr, i händelse dessa anmärkmr skulle föranleda ålerremiss; och den andra, alt frågan rör:de lånerörelsens öfverflyttande från Banken (ill Riksg.cont., hvilken är en grundfråga i detta fall, ganska väl kan redan nu lill afgörande företagas.
Då det är et t bestämdt factum, att i sådant fall faslighets-lånerörelsen först skulle öfvertlyttas och dernäst diseontrörelsen; så hemställer jag, huruvida icke discussionen finge börjas med andra afdelningen af BaucoTJtsk:s betänk., ronde bancolåne- och creditivrörelsen, och att, sedan detta är afgjordt, de öfriga punkterna, som egentligen blott byggas pä denna hufvudpunkt, mätte företagas till afgörande.
Jag nödgas på det högsta protestera emot det förslag, Frih.
Hamilton framställt, att företaga della betänk, punktvis.
Jag kan icke misskänna den goda afsiglen dermed, nemi. att komma till ett hastigt slut; men när det är fråga om alt göra en genomgripande förändring i hela vår Banks förvaltning, så anser jag, _ att man just bör akta sig för att komma lill ett hastigt slut.
Ämnet är alldeles för vigtigt, mine Hrr, för att ett förslag derom må drifvas igenom par force.
Det är visserligen sant, att folket väntar pä alt fä se dager uti huru dess förlägenhet skall afhjelpas; men det tjenar till ingenting, att afhjelpa den på ett felaktigt sätt.
Jag vill icke nu i anledn. af formfrågan ingå i någon bevisning af denna sats, men jag förklarar högeligen, att jag protesterar emot att pä della sätt genast öfvergå til! discussion punktvis, innan man lätt yttra sig öfver tendensen af Utskrs förslag pä det hela.
Frölich deruti, alt jag anser betänk, böra discuteras i sin helhet, åtminstone först, innan det föredrages punktvis.
Betänk, innehåller sä mångå nya saker, hvilka kunna blifva ganska nyttiga, om de verkställas på ett sätt, men på ett annat, ganska skadliga.
De liesta frågorna i betänk, hänga så nära tillsammans med hvarandra i afseende på syftningen och detaljerna, alt jag icke tror dem kunna skiljas, förr än man i discussionen fått yttra sig öfver det hela.
Om 11. o. Ad., sedan en sådan discussion ägt rum, skulle finna för godt att punktvis fatta några beslut, så vill jag visserligen icke sätta mig deremot; men jag tviflar på, alt R. o.
Ad. då skall finna sig dertill benägen.
Det förhåller sig nemi. sä med lånerörelsens öfverflyttande till Riksg.cont., hvilken fråga Frih.
Hamilton ansåg kunna genast afgöras, att dess skada elier nytta beror helt och hållet pä huru detaljerna för verkställigheten blifva bestämda, och således mäste dessa skärskådas, innan man kan i hufvudsakeu fatta något gagneligt beslut. m Frih.
Förslaget att öfverflytta en del af Bankens lånerörelse pä Riksg.cont. synes mig icke vara sä inveckladt, som åtskillige föregående talare, dem jag höll yttra sig äfven utom detta rum, i allmänhet ansett den vara.
Mig synes denua fråga vara af en temligen enkel beskaffenhet, och efter den utveckling, som hela detta ämne redan erhållit i tänkesättet inom representationen, och jag skulle äfven tro hos 44(1 Den 18 December f. m. allmänheten, borde det icke vara omöjligt för R. o. Ad. att nu sjelfständigt pröfva och afgöra denna principfråga.
En sådan behandling af frågan skulle också utan tvifvel leda till mycken genhet och skyndsamhet, i st. f. att om discussionen öfver denna fråga skall divagera till alla de omständigheter, som en financeplan omfattar, så få vi visserligen ganska digra prolocoller, men derjemte också ett sent afgörande, som för landet icke båtar någonting.
Om någonsin det vore skäl för Ståndet att begagna den rättighet, som Ståndet erhållit vid detta riksmöte, att utan sä många omständigheter kunna afgöra frågorna, sä tror jag, att det vore i detta ämne.
Jag instämmer således i alla delar med Frih. Hamilton, att nemi. frågan om Bankens lånerörelses öfverflyttande först företages.
Skulle ett sådant beslut fattas, så lärer det i alla fall icke kunna så slafviskt tolkas, att icke en talare, vid den discussion, som i anledn. deraf äger rum, skulle vara berättigad att derjemte kasta en öfverblick på det hela, men discussionen skulle derigenom få mera bestämdhet och hållning.
På de skäl, sorn af Gr.
Palmstjerna blifvit anförda, får äfven jag på det högsta protestera emot det sätt för frågans behandling, som af Frihme Hamilton och Sprengtporten blifvit föreslaget.
Jag tror, att detta ämne är af alldeles för mycken vigt, för att man skulle kunna undgå alt i sin helhet betrakta det.
Det måtte väl icke vara meningen att par surprise genomdrifva en eller annan del af betänk.; och jag får derföre hos Gr. o. Landtm, anhålla, ali det måtte lemnäs hvar och en talare öppet att yttra sig öfver frågan i hela dess sammanhang.
För min del instämmer jag med de talare, som önska, att betänk, först malle i sin helhet discuteras.
Att, såsom en värd talare föreslagit, först afgöra Utsk:s hemställan, att vissa delar af Bankens lånerörelse må öfverflytta^ pä Riksg.cont., vore efter min tanka, att taga en detaljfråga för hufvudsak.
Om man nemi. anser, att Bankens uppehållande af realisationen är hvad som först bör ligga Ståndet om hjertat, så mäste man ock erkänna, att della ändamål kan vinnas på två vägar.
Den ena vägen är att utsträcka lånerörelsen och såsom villkor derför skaffa sig realisabla obligationer på Riksg.cont.
Denna fråga utgör således blott ett medel att på denna väg vinna hufvudsaken, och således icke hufvndsaken sjelf.
Jag anhåller således att få instämma med dem som yrka, att ämnet först må i sin helhet disculeras.
Sedan jag begärde ordet, hafva tvenne talare yttrat hvad jag ville säga, nemi.
Hrr von Troil och Akerman.
Jag önskar alltså, att R. o. Ad. måtte företaga ämnet i sin helhet och icke sönderstycka det, ty den ena delen sammanhänger så nära med den andra, att de äro beroende af hvarandra.
Om R. o. Ad., såsom jag förmodar, icke kan antaga betänk, i sin helhet sådant det nu befinnes, så torde det hellre Den 18 December f. m. 447 böra i sin helhet återremitteras, för att af Utsk. obehindradt behandlas, än att vi nu skulle sönderstycka det och sedan öfverlemna åt Utsk. alt efter bästa förmåga åter foga det samman.
Det kan visserligen synas öfverflödigt, att jag ånyo i formfrågan begärt ordet, men Frih.
Sprengtporten sökte verkligen med så många och så vältaligt framställda argumenter att genomdrifva detsamma som Frih. Hamilton, att jag icke kan undgå att begagna tillfället för att besvara honom.
Han yttrade nemi., att tänkesättet inom representationen redan hade afgjort saken.
Detta är någonting nytt, som jag verkligen icke kände, men som dock är ganska möjligt.
Nog har jag sett en tidning följa ett visst framlagdt förslag i spären med puffningar.
Jag har tillika sett huru samma tidning in extenso infört Sir Robert Peels tal i Engelska parlamentet öfver en separationsakt för Englands Bank; men jag har också sett huru den värde redactionen gjort ganska betydliga misstag i öfversättningen, så att han t. ex. öfversäll ”commodities” med ”beqvämlighetsanstalter.”
Här har likväl alls icke varit frågan om några s. k. commoditetcr.
Men om det är pä della sätt frågan skall anses afgjord, så ber jag att få protestera emot en sådan utgång.
Sprengtporten har vidare sagt, att det vore bra om den ifrågaställde öfverflyttningen skedde utan omständigheter.
Vid ett bröllopp är det visserligen bäst om det sker utan ceremonier, men här tror jag verkligen att några omständigheter äro af nöden.
Huruvida slutligen Frih:s förslag skulle leda till mera reda i saken, derom är just frågan, och derå kan jag icke, så gerna jag önskade, taga Frih:s ord till borgen.
Då, såvidt jag uppfattat detta betänk., afsiglen med öfverflyttande till Riksg.cont. af en del af Bankens lånerörelse är, alt derigenom förskaffa Banken medel att upprätthålla realisationen, hvilket jag anser vara Bankens förnämsta åliggande under nuvar. omständigheter; så tror jag, att denna fråga är den, som borde först förekomma till afgörande, och jag skulle derföre med min röst vilja understödja det föredragningssätt, som Frilune Sprengtporten och Hamilton föreslagit.
Många talare hafva yttrat sig emot det förslag jag framställt, hvilket icke afsåg 'annat, än att efter min ringa insigt skaffa reda i frågan och att först få afgjord den hufvudpunkt, som jag ansåg ligga till grund för ordnandet af Banken och penningeväsendet i allmänhet, hvilken punkt, på sätt en värd talare utvecklat, är af den enkla, frånskilda och klara beskaffenhet, att den, efter min tanka, ganska väl hade kunnat discuteras särskildt.
Om Ståndet icke gillar min åsigt, så hoppas jag likväl, att Ståndet åtminstone inser, att icke annat än ett godt motiv legat till grund för min framställning och alldeles icke något sådant, som en värd talare antydt, nemi. att taga Ståndet par surprise.
Jag tror, att, med den sakkännedom och den noggrannhet, hvarmed frågorna behandlas inom detta Stånd, det vore frukt - 448 Den 18 December f. m. löst att försöka något sådant.
En annan talare har trott, att frågan skulle komma att gå för fort på detta sätt.
Jag tror icke, att en fråga går för fort, när den blir fullständigt discuterad, och detta låter sig lika väl göra punktvis som i klump, hvilket vi många gånger sett leda till tidsutdrägt, och sällan till någon bestämd enighet i någon särskild punkt.
En annan värd ledamot har sagt, alt jag hade tillstyrkt företräde åt en detaljfråga.
Jag hemställer till en hvar, sorn har någon insigt i dessa ämnen, om det är en detaljfråga att ställa Banken fri frän det beroende, som dess sammanbindande med en oriktig lånerörelse lagt pä densamma och pä dess Fullmäktige; om icke det är sjelfva grundfrågan, att genom ett sådant frånskiljande ställa så till, att Fullmäktige kunna styra Banken efter sunda åsigter.
Jag hemställer, om det icke är en grundfråga att, på sätt Gr.
Gyldenstolpe yttrat, genom en öfverflyttning af lånerörelsen förskaffa
Banken en större eller mindre grundfond af obligationer.
Jag har ansett mig skyldig att anföra dessa skäl för mitt yrkande.
Skulle Ståndet icke gilla dem, så får jag bedja om ursäkt derföre att jag upptagit tiden; men jag kan försäkra, att det endast skett af välmening.
Visserligen förhåller det sig så som en värd talare sagt, att den proponerade öfverflyttningen är en grundfråga; men han mäste säkert äfven medgifva, att andra lika vigliga grundfrågor likaledes finnas i betänk., och just derföre att så är, anser jag att föredragningen åtminstone till en början bör omfatta betänk, i sin helhet.
Skälen derföre åro vidare af förcg:de talare utvecklade, så att jag inskränker mig att blott med dem förena mig.
Cederström, Jacob: Till de skäl
Hr von Hartmansdorff anfört för discuterande af betänk, i sin helhet, får jag ytterligare lägga, att discussionen blir obeskriflig! mycket kortare i detta fall, än om hvarje punkt skall discuteras särskildt och beslut uti åtskilliga i förväg fattas.
Betänk, är af beskaffenhet att icke kunna utan aldra största olägenhet punktvis föredragas till direct afgöranden i vissa, och återremiss i andra delar; emedan under discussionen af några delar möjligen förekomma sådane förhållanden, att Ståndet skulle ångra de beslut, Ståndet i andra delar fattat.
Det är just jemförelsen emellan de särskilda detaljerna, som bör bestämma det slutliga beslut, som Ståndet kommer att fatta.
Väl vet jag, att Utsk. sjelf har frångått denna form för sina öfverläggningar, i det alt Utsk. framkommit med partiella förslag och t. ex. inväft i decharge-betänk. en fråga om Bankens functioner, nemi. ett förslag att försälja gamla Svenska speciel’ emot 129 sk.
Jag yttrade mig då emot detsamma, men fick icke många med mig i voterigen.
Det hindrar likväl icke, att frågan, som i sig sjelf var ganska obetydlig, rätteligen hade hört till detta betänk.
Nu anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. icke ville upptaga tid med ali discutera om sältet att föredraga detta betänk., utan til.
Den IS December f. m. 449 tillåta, att discnssionen får öppnas directe öfver hela betänk., och att det sedermera må i sin helhet återremitteras, ehvad.
Ståndet skulle gilla någon punkt eller icke; ty det kan hända, att Utsk. vid bearbetningen af vissa punkter sättes i nödvändighet att föreslå modilicationer i andra punkter, hvarifrån det skulle vara förhindrad!, om R. o. Ad. i dem redan fatlat sitt beslut.
Beträffande formen för frågans behandling, vill jag icke vidare yttra mig; blott i förbigående torde det tillåtas mig nämna, att om också discussionen skulle blifva öfver betänk, i sin helhet, detta dock icke torde vara något hindes för att besluta punktvis; men jag öfverlemnar den frågan helt och hållet åt Hr Gr. o. Landtims samt R. o. Ad:s godtfinnande.
Det är visserligen för mig ganska trösterikt, att Gr.
Frölich funnit mitt förra yttrande vältaligt, men denna tillfredsställelse motväges af den ledsnad, jag mäste känna deröfver, att jag uttryckt mig så otydligt, att Grefven trott mitt yttrande gå derpå ut, att jag förklarat frågan vara i allmänna opinionen afgjord.
Långt derifrån, har jag blott yttrat, att frågan om lånerörelsens öfverflyttande till Riksg.cont. syntes vara af så enkel beskaffenhet, att efter den länga tid, som detta betänk, legat på bordet, så borde något hvar hafva varit i tillfälle alt bestämma sin opinion i ämnet, utan alt behöfva ytterligare fä det återremitteradt.
Jag har deremot icke sagt, att frågan redan vore afgjord.
Huru den kommer att afgöras, är för mig lika ovisst, som det torde vara för den värde talaren.