Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror visserligen, lika med Hr von Hartmansdorff, att det alltid är lätt, att välja på endast 25 personer, men huruvida dessa alltid skola blifva de bästa inom huset, lemnar jag derhän; och råkar någon i sin obekantskap att välja på andra än de 25 ledamöter, hvilka företrädesvis blifvit utaf de öfrige valde, så inträffar det förhållande hvarå Hr von Hartmansdorff nyss anspelat, eller att man på sådant sätt skulle bortkasta sina röster.
Skulle deremot den värde talaren grunda detta sitt yttrande på förutsättningen om en bestämd kännedom om personer, sä måste Ben 12 Februari e. m. 489 det alltid vara svårare att känna 500 än 25.
Jag yrkar bifall till lJtsk:s betänk.
Ropen på propos. förnyades. llr von Hartmansdorff:
Det yttrande sorn Frih.
Hermelin uppläst är ganska riktigt af mig afgifvet vid 1823 års riksdag, dä jag var af motsatt mening lill den, jag nu yrkar.
Jag har redan omtalat den.
Jag var dä ung och oerfaren, första gången jag bevistade en riksdag.
Jag led då af samma villfarelse, hvaraf mina nuvar. motståndare besväras.
Annu en gång måste jag återkomma till den frågan, som så ofta blifvit upprepad, alt landt-adeln skulle genom bänkm.-s-inrältningen kunna lättare verka på Utsk:s-valen, än om hon icke funnes.
Men Gr. Hamilton, Henning, och Hr Gripenstedt hafva gjort mig den tjensten att förklara, den sednare, att man omöjligen emellan bänkm:s-valen, som ske pä f. m., och Electorsvalen, som ske på e. m., medhinner att uppgöra Electorslistor, och Gr.
Hamilton, att det vore alldeles fruktlöst, om man än ville det, att utan samråd med andra ensam plocka ihop en lista, ty derigenom skulle man sedermera vid valet med sin enstaka röst intet uträtta.
Detta bevisar ju, att listorna måste vara på förhand uppgjorda och utdelade, oaktadt hänkmis-inrältningen finnes.
Så länge lion består, är det endast en lottkastning som äger rum mellan listan A, eller listan B.
Det är denna slump jag velat förebygga.
Vill man bibehålla honom, så är det bäst att tillvägagå så som tillförene, och öfverlemna ät dem, som hafva bästa tillfället att leda slumpen, nemi.
Konungens rådgifvare, att bemäktiga sig riksdagsförhandlingarne.
Hr Lagerhjelm har yttrat, att mitt förslag innebure ett försök att spränga de oväldige.
Detta har aldrig varit min önskan, tvertom har mitt mål varit, att bringa de oväldige på min sida.
Om medelvägsmännens sprängande behöfver man icke bemöda sig, ty de göra det sjelfmant ändå, och för alt framtaga ett exempel, så nämner jag endast bränvinsbränningen och dit hörande frågor, hvarom de med hvarannan så mycket tvistat.
Jag fortfar att vördsamt yrka återremiss.
Jag begär den, utan något föreläggande för Ulsk. i afseende på behandlingen, ty det vöre att pä förhand vilja lägga band på dess ledamöter.
Må de yttra hvad de behaga, Ståndet äger sedermera deröfver besluta.
Ehuru ogerna jag afsäger mig anspråk på den siste värde talarens tacksamhet, kan jag icke denna gång räkna mig den till godo, emedan jag icke vet mig hafva den förtjent.
Han har missförstått mitt yttrande, ty jag talade endast om omöj ligheten, att, då listor gällde alla 25 Electorerne, vidtaga plocning af några namn.
Den värde talaren har således påbördat mig ett yttrande, som jag aldrig haft.
Hr von Hartmansdorff, som alltid är sä angelägen om alt få kasta den sista skofveln mull på hvarje förslag, som icke är efter hans eget sinne, har icke heller nu försummat sig i detta afseende.
Men jag beklagar, alt jag vid detta tillfälle icke kan lemna honom i oqvald besittning af denna förmån, utan 490 Den 12 Februar i e. m. mäste förklara, att jag alldeles icke yttrat hvad den värde talaren behagat tillägga mig.
Jag har blott talat om den korta tiden, som är emellan uppgörandet af bänkmrs-indelningen och sjelfva bänknnsvalet, och derigenom visat, att den anledn. och lättnad till intrig, som skulle ligga i denna indelning, är, oaktadt allt rop af Hr von Hartmansdorff, så godt som ingen.
Detta har jag sagt; äfvensom att förhållandet blir alldeles motsatt enligt Hr von Hartmansdorffs förslag, der man har hela året på sig för att intrigera — och dervid förblifver jag.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade II r G r. o. Landtm., att åtskilliga ledamöter yrkat bifall och andra återremiss ä Utsk:s mern., samt föröfrigt
Hr Gripenstedt, som till en del blifvit understödd af Gr.
Hamilton, yrkat att H. o.
Ad. måtte fatta ett beslut i saken, i öfverensstämmelse med det i Gr.
Ehrensvärds reservation framstäldta förslag, men att Hr Landtm, i afseende på sistnämnde yrkande finge fästa uppmärksamheten derå, att Gr.
Ehrensvärds förslag innefattade icke en modifikation af Hr von Hartmansdorffs motion, utan en helt ny motion, som icke blifvit väckt hos R. o. Ad. inom motionstidens slut, och att således propos. derå nu icke kunde af Hr Landtm, framställas.
Hr Gr. o. Landtnäs härefter först till bifall och sedermera till återremiss af Utsk:s mern. framstälde proposrr, besvarades med blandade ja och nej, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sednare propos:n.
Många ledamöter hördes begära votering, och i anledn. deraf upplästes till justering följande voteringspropos:n:
N:o 7, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, kommer berörde mern., på grund af de deremot gjorda anmärkmr, alt återremitteras.
Denna voterings-propos. godkändes, och efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 88.
Anmältes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne utlåtrn och mern. nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 41, i fråga om ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser ; N:o 42, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de ett bidrag
Den 12 Februari c. m. 491 fran skogs-planteringskassan af 66,(566, r:dr 32 sk. b:co, att efter R.
St:s pröfning användas lill förefallande behof; N:o 43, i anledn. af K. M:s nåd. propos. lill R.
St. angide afsöndring af jord från indragna mönsterskrifvare-bostället vid f. d.
Adelsfane-reg:tet Selleberg, Börje-Olofsgården, till byggnadsplats och omgifning för ett skolhus i Rackeby församling inom Skaraborgs län; N:o 44, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om eftergift af kronans rätt till ett efter trumpetaren Mårten Wippel fallet dana-arf; N:o 45, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de eftergift af den häradsskrifvaren J. E.
Engström ådömde ersättning af för ringa beräknad kolningsfrihets-bevillning för Forssbacka bruks recognitionsskogar; N:o 46, i anledn. af väckt fråga ang:de afskrifning af f. d. kronofogden Chr.
Ohboms balans; N:o 47, i anledn. af väckt fråga att det vid Arvika köping belägna öfverjägmästare-bostället Gate må vid nuvar. innehafvares afgång öfverlåtas till nämnde köping; N:o 48, i anledn. af väckt fråga, angalo mantalsräntans af hemmanet
Hallsnäs användande såsom bidrag till underhållande af Hallsnäs bro; N:o 49, ang.-de fältkamereraren H.
Canons sterbhusdelägares befrielse från ådömd ersättningsskyldighet; N:o 50, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
A:o 15; N:o 51, i anledn. af väckt motion om anslag af inflytande tullmedel till aflöning åt en handtverks-föreningens ombudsman i Stockholms packhus; N:o 52, i anledn. af väckt motion om rättigheten för de militära tjenstemän, hvilkas boställen af regitenas boställs-direktioner utarrenderas, att, då arrende-afgifterne icke inflyta, derför af staten enhålla ersättning; N:o 53, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till godtgörande af kostnaderne för försvarslöse personers transporterande ; N:o 54, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till understöd och uppmuntran ät fattige jordbrukare och åt tjenstehjon för långvarig tjenst; N:o 55, i anledn. af väckt motion om uppresande af en minnesvård åt fältmarskalken Magnus Stenbock; N:o 56, a ii": de tiden för tillhandahållande af det till hamnan 1 n C läggningen vid Alius anvisade bidrag af allmänna medel; Banko-Utskottet: i\:o 20, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s mern.
N:o 3; N:o 21, i anledn. af väckt motion att vederhäftighels-bevis, utfärdade af den i hvarje församling valde sockennämnd, måtte för lånsökande i diskont-verken såsom giltiga antagas; N:o 22, i fråga om afskrifning af åtskilliga från låne-kontoret 492 Den 12 Februari e. m. i Götheborg uigifna diskontlån äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor. H. R. o.
Ad. åtskildes kl. ^ till 12 e. m.
Onsdagen den 16 Februari 1848.
Justerades 4 prot.-utdr. för d. 12 dennes e. m. samt pleniprot:n för d. 2 dennes f. och e. m.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StalsUlsk. efter N:o 394 Frih. Nordenskjöld, fullm.
Hr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd:
N:o 2,209, Hr af Harmens, Henrik Otto.
Med tjllkännagifvande att Gr. Bonde, Gustaf, såsom fullmäktig för adliga Ätten Stedt N:o 1468, till följe af fullmakts-utgifvarens död återlemnat sin riksdagsm.-polett, och derigenom en ledighet bland ledamöterne i Ridd.Utsk. uppkommit, anmodade Hr Gr. o.
Hrr Electorer alt sammanträda till val af en ledamot i nämnde Utsk.
Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rud., d. 12 dennes e. m., med åberopadt stöd af 56 § Riksd.-Ordn. väckta och numera skriftligen aflemnade motion, i fråga om rättighet för domare och polismyndigheter, att beröfva en anklagad personlig frihet, förrän dom vunnit laga kraft.
Föredrogs Exped.Utsk:s under N:o 10 afgifna, d. 12 dennes f. m. på bordet lagda förslag till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., i anledn. af Dess nåd. propos. om ändringar i 17, 22 och 24 §§ Reg.F. Den reservation, som Hr A. M.
Stenberg bifogat delta skrifvelse-förslag, upplästes på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., som derefter yttrade:
Med samma skäl som Utsk. i detta skrifvelseförslag anfört hvilka RiksStånd som voterat ja, och hvilka voterat nej, uti votc - Den 10 Februari f. m. 493 ringen RiksSt:n emellan, med samma skäl skulle kunna och borde anföras uti prot.-utdr:n angrde ett särskildt RiksStänds beslut, att t. ex. beslutet blifvit fatladt med 140 ja mot 120 nej. — Om Utsk. vore konseqvent, skulle, med den expeditionsmetod som här följes, man äfven vid besvarande af K. propos:r uti lagfrågor utsätta att frågan blifvit bifallen af de och de Stånden eller afslagen af de och de, eller om frågan förfallit derigenom att 2 Stånd slädnät mot 2, så skulle det äfven uppgifvas att de och de 2 Stånden hafva tillstyrkt och de och de 2 Stånden hafva afslagit.
— I afseende på denna fråga hafva 3 Stånd afslagit den K. propos:n.
Vill man då vara rätt konseqvent, så skulle man äfven anföra, alt de skälen verkat afslag på Riddarhuset, de skälen inom PresteSt., och de skälen inom BondeSt.
Allt sådant skulle leda till vidlyftighet, som möjligen kunde utdragas i orimlighet.
— Vid sista riksdagen afgafs äfven en und. skrifvelse i anledn. af afslag på en K. propos. om grundlagsförändring.
Förslaget till denna skrifvelse var affattadt på sätt reservationen här innehåller.
Den återremitterades från Riddarhuset, det är sanni, men deraf följer icke att den ej kunnat blifva bifallen då den återkommit, om R. o. Ad. då kommit i tillfälle att fatta något beslut, hvilket icke blef händelsen emedan skrifvelseförslaget af 3 Stånd bifölls.
Detta sätt har äfven vid alla andra föreg:de riksdagar exemplet för sig, så vida jag känner; hvarföre jag för min del vördsammast anhåller om propos. på återremiss af förslaget.
Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh.:
Då 81 § Reg.F. icke uttryckligen nämner på hvad sätt de skäl skola anföras, som föranledt afslag å en K. prqpos. i grundlagsfrågor, så trodde Exped.Utsk. att det skulle stå R.
St. fritt att i afseende på formen för dessa skäls anförande förfara på sätt deni lämpligast syntes.
Utsk. ansåg äfven alt K.
M. borde komma i tillfälle att erfara, om ett eller flere RiksStänd bifallit eller afslagit en K. propos., emedan, i händelse endast ett
Stånd afslagit en K. propos. och detta
Ständ kunnat i skälen för sitt afslag anföra ganska vigtiga lagstiflnings-principer, så vore möjligheten för K.
M. icke försvårad att en annan gäng framställa förslag, sorn kunde äga mer eller mindre sammanhang med en förut afslagen- K. propos.
Vidare ansåg Utsk. att om ett Riks-Stånd afsloge en K. propos. , så skulle dess rätt att få motiven för afslaget anförde vara mindre äfventyrad om den form för skrifvelsen nyttjades, som nu blifvit begagnad, än om skrifvelsen vore uppstäld på sätt hittills varit mest brukligt; ty om det hände att det ogillande
Ståndet hade anfört sådana skäl (t. ex. att det icke velat antaga ett partielt grundlagsändringsförslag under väntan på hela nationalrepresentationens ombildning) som måhända de 3 öfriga RiksStm icke funne lämplige att i den und. skrifvelsen upptaga, så skulle det afsläende Ståndets rätt att få motiven för afslaget i skrifvelsen anförde gä förlorad, hvaremot så som skrifvelseförslaget nu är uppställdt, denna rätt ej bör anses äfventyrad, enär det är mer sannolikt att de 3 bifallande Stånden skulle låta det afsläende Ståndets motiv för beslutet i den und. skrifvelsen inflyta, dä skälen 494 Den 10 Februari f. m. komrae att stå för samina Stånds och icke för R.
Sl:s gemensamma räkning.
Här är visserligen nu frågan att ett Stånd bifallit och 3 Ständ afslagit en K. propos., men i de 2 följande skrifvelseförslagen är förhållandet motsatt.
Resultatet blir i båda fallen detsamma, men olämpligheten af det förr vanliga expeditionssättet synes der så mycket tydligare, enär, då endast ett Stånd afslagit, de 3 öfrige Stånden skulle kunna äga anledn. att vilja diktera motiven för beslutet, men hvilket icke är sannolikt med den form skrifvelserne nu äga.
Det är således här icke samma förhållande som Gr.
Lagerbjelke nyss anförde i afseende på lagfrågor, der det fordras 3 Stånds sammanstämmande beslut för alt ett förslag skall antagas, samt 2 Stånds för att frågan skall förfalla.
Jag vågar således anhålla att R. o. Ad. ville godkänna nu föredragna skrifvelseförslag, aldrahelst som då vid sista riksdagen, hvilket Gr.
Lagerbjelke ock nämnt, en dylik fråga föredrogs, jag tror det var i anledn. af K.
M. nåd. propos. om Dess 2 röster i högsta domstolen, skrifvelseförslaget, som då var uppsatt i dittills vanlig form, i anledn. af de deremot här gjorde anmärkmr, blef återremitteradt, men som de 3 öfriga Stånden biföllo förslaget, så blef icke någon vidare följd af samma återremiss.
Jag instämmer till en del med Gr.
Lagerbjelke, och till en del med Frih. Stjernstedt; men kommer likväl till den slutsatsen, att jag, lika med Gr.
Lagerbjelke önskar att R. o. Ad. mätte återremittera ifrågavar. förslag lill und. skrifvelse.
Svårigheten vid denna expedition ligger i det, enligt min tanka, orikliga stadgandet att, om ett grundlagsändrings-förslag är af Konungen gjordt, men af R.
St. ogilladt, så skola de uppgifva skälen för sitt afslag; äfvensom
Konungen i omvändt förhållande bör uppgifva skälen för Sill afslag.
Men dessa kunna vara af den beskaffenhet, alt man å ömse sidor kunde vara bäst belåten med deras förtigande.
St. gjorde förslag, åsyftande inskränkning i Konungens makt, så måsle
Han helt enkelt svara; Jag bifaller ej, emedan J viljen betaga Mig de rättigheter Jag hittills haft, eller om R. jSt. i omvändt förhållande skulle svara något dylikt, vore det icke bättre å ömse sidor, att slippa dylika förklaringar, eller att uppgifva svepskäl?
Men så länge man emellertid likväl måsle ställa sig grundlagens ordalydelse till efterrättelse, så bör man gå så försigtigt till väga dermed, som möjligt är.
I grundlagsfrågor är det icke så som i andra lagförändringar, der blott 3 Stånds sammanstämmande, beslut behöfves för deras afgörande.
Här kan del hända att ett Stånds afslag allena gör att hela frågan förfaller, såsom nu i fråga om eftertryck.
Skulle man då säga att R.
St., hvarmed man efter språkbruket måste förstå åtminstone 2 Stånd, hafva ogillat förändringen, så vore det stridande mot verkliga förhållandet.
För all med sanningens bibehållande komma ifrån denna svårighet, är det enligt min tanka nödigt alt R.
St. i deras und. skrifvelse omförmäla, del förslaget förfallit derföre, att ett Stånd det - Den 16 Februari f. m.
495 samma afslagit.
I della fall instämmer jag med Ulsk:s sätt att gå till väga.
Men Gr.
Lagerbjelke säger, att man icke må specificera, antingen det är PresleSt., BorgareSt., eller hvilket Stånd som helst, hvilket vägrat bifall.
Derutinnan är jag ense med Gr.
Lagerbjelke på det man ej må specificera mera än nödigt är.
Exped.- Utsk. har, i den und. skrifvelsen, föreslagit följande ordalydelse: ”— — få R.
St. i und. anmäla, alt dessa förändringar blifvit af BorgareSt. antagna; men att de öfriga Stånden funnit betänkligheter möta, som förhindra” etc.
En dylik specification af BorgareSt. anser jag böra uteslutas och endast sägas att: som 3 Ständ afslagit, men blott ett Stånd bifallit förslaget, så etc.
Pä sådan grund är det, jag vördsamt tillstyrker att förslaget måtte återremitteras.
Stjernstedt har, bland annat, såsom skäl för bifall till förslaget anfört, att det vore af vigt för K.
M. att veta huru saken aflupit hos R.
St. vid voteringen Stånden emellan, emedan derigenom tillfälle kunde yppas att återkomma med samma förslag i fall det endast blifvit af ett Stånd afslaget, samt om goda skäl i de öfriga Stånden blifvit anförda för bifall.
I anledn. deraf ber jag blott att få anföra, att de skäl, som blifvit anförde för bifall, i alla fall ej intagas i den und. skrifvelsen; ang:de en afslagen propos., så att K. M. i alla fall ej genom denna skrifvelse kommer att få veta dessa skäl.
Det vore väl ock höjden af vidlyftighet, att i skrifvelsen upptaga att de skälen äro anförda för, och de emot.
— Att det skulle vara så vigtigt att uti skrifvelsen uppgifva då förslaget endast förfallit genom ett Stånds beslut, för att K.
M. sedermera på grund deraf skulle kunna återkomma med detsamma; detta skäl kan jag icke med gifva giltighet, enär vi af erfarenheten finna, att vid grundlagsändringsfrågor, sedan frågan af ett Stånd blifvit afslagen, den ofta går, som man säger, ”på en slump” hos de öfriga Stånden, emedan dessa Stånd ej bry sig om, att så noga begrunda saken sedan den i alla fall är afgjord genom det afslående Ståndets beslut.
Såsom prejudikat, tror jag sådana beslut vara nog osäkra.
Skulle frågan komma att afgöras så, som Exped.Utsk. föreslagit, så ber jag att vid nästa tillfälle, då en K. propos., om lagfrågor fallit, emedan 2 Stånd slädnät mot 2, Exped.-Utsk. då, för konsequensens skull, i skrifvelsen måtte säga, att den K. propos:n fallit derföre, att de oell de 2 Stånden stadnade mot de och de 2 Stånden; hvilket jag dock anser synnerligen olämpligt.
Jag förnyar derföre vördsammast min anhållan om propos. på återremiss.
Vid frågors afgörande, vare sig till ändring i grundlagen eller allmänna lagen på grund af en K. propos., är förhållandet alldeles enahanda på det sätt att, derest R.
St. bifalla den K. proposm, öfverlemna R.
St. beslutet derom till Konungen skriftligen å rikssalen; afslå R.
St. hvad 496 Den 16 Februari f. m.
Konungen föreslagif, anmäla de beslutet med skälen skriftligen genom Talemännen.
Det linnes ingenslädes i grundlagen, all det
Stånd som bifallit skall anföra sina moliver derför; men del är helt tydligt, och grundlagen bjuder bestämd!, alt R.
St. skola i expeditionen upplaga skälen lill afslaget.
Om än ett Stånd allena afslagit en K. propos. i grundlagsfråga, så är det de skäl, som legat lill grund för delta Stånds beslut, som skola i expeditionen ovilkorligen införas, och de öfriga Ståndens bifallsanledmr höra icke dit; ty grundlagan talar ej om alt R.
St. skola till K.
M. inskicka sina prot. i sådana ämnen.
Det är derföre som jag jemväl tillstyrker ålerremiss af delta skrifvelseförslag, på det att det måtte simplifieras och förkortas till hvad det verkligen bör vara, så alt i frågan, rörande förändring af Reg.F:s §§ 17, 22 och 24, blott malte tillkännagifvas, alt frågan blifvit genom BorgareSl:s beslut afslagen på grund af de och de af BorgareSt. gillade anledmr, och dermed väl.
I alla möjliga fall kan det alldeles icke, i afseende pä Gr.
Lagerbjelkes sista yttrande, uppstå någon fråga om ali reda ut hvilka skäl de öfriga Stånden haft för bifall, utan de lemna sitt bifall tillkänna å rikssalen.
I annat fall sker det naturligtvis skriftligen, då skälen för afslaget skola nämnas; men alldeles icke moliver för bifallet af, vare sig majoriteten, eller minoriteten af RiksStm.
Jag ber endast att vördsamt få fästa uppmärksamheten derpå, att hvad Frih.
Cederström nu mot mig anfört angår just hvad jag sagt för att genom exempel visa orimligheten af Utsk:s sätt att förfara i fall det konseqvent utföres.
Jag är till en del redan förekommen af Frih. Cederström, Jakob, i afseende på vederläggning af Gr.
Lagerbjelkes yttrande, der han säger att Exped.Ulsk. borde här följa samma princip, som vid besvarandet af K. propos:r i lagfrågor.
Det kan icke låta sig göra ali, på sätt då sker, gå lill väga, ty grundlagen stadgar icke i dessa 2:ne fall enahanda expeditionssätt.
En sådan jemförelse bör således icke äga rum, som den Gr.
Lagerbjelke framställt.
Hr Grefven yttrade vidare alt, när i grundlagsfrågor elt Stånd har afslagit en grundlagsförändring, så äro de öfrige
Stånden likgiltige i afseende på beslutets fattande.
Jag tror icke att det så förhåller sig, utan jag förmodar alt äfven om ett Slånd afslagit en grundlagsfråga, sä böra de andra Stånden det oaktadt pröfva skälen för bifall eller afslag lika noggrannt och moget sorn om de ännu hade beslutande rätten öfver frågan.
— Samma värde talare har vidare sagt alt det vore af ingen vigt, att K.
M. komme i tillfälle att erfara om endast ett Stånd afslagit och de 3 öfrige bifallit förslaget, och tillika yttrat alt skälen för bifall böra anföras.
Det kan icke komma i fråga alt sä bör ske, men att K.
M. må komma i tillfälle alt erfara, att endast ett Stånd afslagit en K. propos. och hvilka dess skäl lör afslag varit, det anser jag vara af ganska stor vigt.
Jag hemtar ett ytterligare stöd för denna min åsigt af elt yttrande som, då vid sisth riksdag en dylik fråga förevar, afgafs af Den 16 Februari f. m. 497 af H.
Ex. dåvar.
Just.-stats-ministern Frih.
Nordenfalk, och hvilket lyder som följer: — — ”Att anföra skälen för ett afslag och tillika gifva Konungen underrättelse om hvad i enlighet med verkliga förhållandet föregått, låter sig göra på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, och derföre instämmer jag deri.
Det är i förevar, fall så mycket nödvändigare alt vidtaga detta sätt att expediera svaret, som de i Exped.
Ulsk:s förslag till und. skrifvelse anförde motiver innefatta verkliga och ganska väsentliga principfrågor, dem Ständerna icke gemensamt hafva gillat, ty då ett
Stånd har afslagit, är det visserligen tillräckligt för alt verka resultatet efter afslaget, men deraf följer icke att de anförde skälen skola framställas i alla Ståndens namn, ty det kunde bli ett prejudikat, som en annan gång möjligen lade hinder i vägen för Konungen att föreslå något, som stod i sammanhang med en sålunda uttalad grundsats.
Det har dessutom det felet att en sådan expedition innebär en osanning, ty det är icke Ständerne, som pä de anförde skälen vägrat, utan det är endast ett Stånd.”
I afseende pä hvad Hr von Hartmansdorff anfört, att han ansåg det vara mindre lämpligt, alt utsätta hvilket
Stånd sorn afslagit eller gillat den K. proposm, ber jag endast att lå anföra de skäl, som Hr von Hartmansdorff anförde vid sisth riksdag, då lian framställde det förslag han ansåg lämpligast i afseende på formen, nemi.: ”R.
St., som beredt och till afgörande förehaft frågan om den af K.
M. föreslagna grundlagsändring, få nu, enär N.
N. Stånd icke bifallit berörde nåd. propos. och den ifrågavar. grundlagsändringen således är vorden afslagen, sådant i und. anmäla, jemte de skäl, som legat till grund för bemälde Stånds beslut.”
Det var endast detta jag ville nämna såsom ytterligare stöd för de skäl, som föranledt Utsk. alt på sätt som skett uppställa den und. skrifvelsen.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot ifrågavar. skrifvelseförslag gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande, ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Vidare föredrogs Exped.Utsk:s under N:o 11 afgifna, d. 12 dennes f. m. på bordet lagda, förslag till R, St:s und. skrifvelse till K. M. i anledn. af Dess nåd. propos. om ändring i 6, 15 och 43 £§ Reg-R Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Med detta skrifvelseförslag är förhållandet enahanda, som med det förra.
En dylik reservation är äfven bifogad.