Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Cederström, Jacob: Jag skulle förmoda att, sedan Ridderskapet och Adeln bifallit EkonomiUlskottets förslag i denna fråga, Ridderskapet och Adeln jemväl önskar att de öfrige Stånden måtte dela samma öfvertygelse, och finner således icke något hinder för bifall till den föreslagne inbjudningen.
I händelse de andre
Stånden ej äro hänförde af samma fördomar, 396 Den 12 Mars e, m. sorn Herr Rosenblad, förmodar jag, alt de bifalla inbjudningen, deras rätt likväl oförkränkt att, om de bysa så beskaffade fördomar, afslå inbjudningen.
Men i händelse Jordbrukaren och Handlanden kunna pröfVas hafva någon förmån af den föreslagne belåningsrätlen, lärer icke anledning saknas att förmoda, det de instämma i Ridderskapets och Adelns beslut; hvadan jag tillstyrker att inbjudningen måtte bifallas.
Herr Rosenblad: Tvänne RiksStånd hafva redan förklarat sig äga samma fördomar, som Friherre Cederström velat tillägga mig, då de jemväl afslagit EkonomiUtskotlets sednare Betänkande i sitt nuvarande skick.
Jag hemställer vidare till hvilka oordningar det skulle föranleda, om, sedan man pröfvat ett måls beskaffenhet, detsamma skulle, genom en inbjudning, kunna öfverraskningsvis åter förekomma, då många Ledamöter, som icke kunnat vänta att ett redan fattadt beslut skulle ånyo upprifvas, redan från Riksdagen möjligen afrest; och jag förnyar af sådan anledning min förut gjorde anhållan om afslag å förslaget om inbjudning.
Jag skall endast nämna några ord, som jag glömde då, jag förra gången hade ordet.
Jag tror, att de nu kunna passa än mera.
Jag har nemligen velat erinra, att de arne Stånd, som Den 12 Mars e. m. 397 afslagit EkonomiUtskottets första Betänkande, troligen stödt sine beslut på de motiver, BankoUtskotlet för dess Betänkande i samma fråga anfört, nemligen att inga medel dertill funnos; men då nu detta hinder är undanröjdt derigenom, att HandelsDisconten efter den tiden blifvit beslutad, så inser jag ej, hvarföre ej desse arne Stånd skulle kunna frångå sina beslut och förena sig med Ridderskapet och Adeln.
Hvad åter angår det olagliga af inbjudningar i allmänhet, så, örn de ock icke blifvit i Grundlagen omnämnde, äro de likväl genom praxis godkände, och den af Herr Rosenblad i öfrigt befarade olägenheten tror jag icke bör kunna komma i fråga, då jag gjorde motion om inbjudning samma dag som Ridderskapet och Adeln fattade sitt beslut, ehuru dea sedermera legat på bordet.
Till en del är jag förekommen af den siste värde talaren och vill derföre blott erinra, att då Ridderskapet och Adeln i frågan om silfverlånen beslutat, att
Lånehancllingarne icke skulle i landsorterne få af Konungens Befallningshafvande emottagas, så, oagtadt pluraliteten i detta beslut icke var särdeles stor, föreslogs likväl en inbjudning i den frågan till de öfrige 3:ne RiksStånden, som derutinnan redan fattat deras beslut.
I öfrigt får jag anhålla om uppläsning af BondeStåndets beslut i denna fråga, 398 Den 12 Mars e. m. ty, om jag icke bedrager mig, så är det grundadt på helt andra motiver än Ridderskapets och Adelns.
Jag hemställer, om icke denna inbjudnings historique må få åtfölja den nu föreslagne inbjudningen, hvilken jag förmodar att Ridderskapet och Adeln bifaller.
Om inga lån kunna upptagas, uppkommer ingen olägenhet af inbjudningen.
För att borttaga allt tillfälle till beskyllning för inconsequence, vill jag blott erinra, att här icke är samma förhållande, som i den af Herr Munck af Rosenschöld omnämnde fråga, i hvilken BondeStåndet, då inbjudning skedde, ännu icke futtat sitt beslut.
Det vili synas som om man, efter en 16 månaders
Riksdag och då blott några få dagar deraf återstå, funne den icke hafva erhållit sin tillbörliga vidlyftighet, och derföre ville göra den än längre.
Om Ridderskapet och Adeln vill gå in på den föreslagne inbjudningen, så öppnas en 3:dje
Act för behandling af mål, då Grundlagen endast antager 2:ne.
Att inbjudningar tillförene skett vet jag visserligen, men man har då alltid sparat dem till mera vigtiga fall, och jag måste tillstå, att jag för min del icke anser detta af den art, att det lönar mödan att
Den 12 Mars e. m. 399 söka förmå de andre
Slånden att frångå deras en gång fattade beslut.
Utan att derföre bysa några fördomar, afstyrker jag på dessa skäl, den af Grefve von Fersen föreslagne inbjudning.
Jag anhåller få fästa uppmärksamheten på olikheten emellan den nu föreslagna inbjudningen och den bär omnämnda, i frågan om de så kallade silfverlånen.
Då den sednare förevar voro ännu ej beslut af alla de öfrige Stånden fattade, och dessutom bade StatsUtskottet der föreslagit alla föreskrifter, då deremot i den förevarande, Ekonomiutskottet endast befattat sig med sjelfva liufvudsaken, och det således ännu återstår för BankoUtskottet att utarbeta lånereglementet, hvartill de få återstående dagarne af Riksdagen icke torde blifva tillräckliga.
Då man nu i öfrigt tager i betragtande den ifrågavarande pantens osäkerhet, så lärer hvar och en finna olämpligheten af en inbjudning, äfvensom svårigheten att uppgöra ett för delta fall tjenligt lånereglemente.
Ekonomiutskottet skulle ju sluteligen kunna falla på den tanken, att fjäder, ägg, morötter och mera dylikt äfven borde belånas.
Jag afstyrker derföre bifall till inbjudningen.
Jag hade ej velat besvära med att ytterligare i denna fråga D e ii 12 Mars e. nr. begära ordet, men jag bar af Herr von Hartmansdorffs anförande funnit mig dertill föranlåten.
Han synes vil ja utmärka, det skulle Ekonomiutskottet origtigt behandlat denna fråga.
Jag frågar, hvad Utskottet väl skulle göra annat, än som nu skett.
Då Ekonomiutskottet, för frågans behandling-,1 begärt sammanträde med BankoUtskottet, men detta vägrat sådant, så måste väl Ekonomiutskottet besvara remissen, hälst hufvudfrågan är af ekonomisk beskaffenhet, och längre än till sjelfva hufvudsaken har derföre Ekonomiutskottet ej eller sträckt sin åtgärd.
Hvad åter vidkommer pantens osäkerhet, så torde den icke vara sämre nu, än åren 1668 och 1739.
Med anledning af hvad Herr von Hartmansdorff vidare yttrat, torde jag få nämna, att om till Ekonomiutskottet öfverlemnndes motion om belåning af fjäder, ägg och morötter, skulle visserligen icke Utskottet underlåta att densamma behörigen besvara.
Rättighet till lån på ritorr säd har redan för längre tid tillbaka varit godkänd; den saken är således ej numera någon nyhet, att jemföra med belåning af sådane varor, som de Herr von Hartmansdorff omtalat.
Vi hafva helt oförväntadt återkommit till en strid, sorn VS Den 12 Mars c. m. jag trodde längesedan var afgjord.
Jag vill icke deltaga deri, utan endast, i afseende å sjelfva saken, erinra, att Ridderskapels och Adelns beslut i denna fråga nödvändigt måste varit grundadt derpå, attén inbjudning skulle ske, emedan det i annat fall tjenade till intet, och hvar och en, som deltog i beslutet, visste alt förslag om inbjudning skulle göras.
Jag hoppas derföre, alt de Herrar, som här bestridt inbjudningen, och på hvilkas financiella kunskaper man allmänt sätter ett tillbörligt värde, måtte afstå från sitt bestridande.
För min del tror jag, att ritorr spannmål är en så god pant, att den tål jemförelse med hvilken annan som hälst, och jag hoppas derföre, alt Ridderskapet och Adeln beslutar inbjudning, för att kunna göra dess beslut grillande, ty utan inbjudning kunna icke de öfrige Stånden ändra sina en gång fattade beslut, och frågan skulle då komma att förfalla.
I anledning af Herr Munck af Rosenschölds under loppet af discussionen gjorde begäran, upplästes å nyo BondeStåndels redan den 8 dennes e. m. uppläste ProlocollsUtdrag i detta ämne.
Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af Grefve von Fersens ofvanbeiotde nu föredragne hemställan. 65 H. 26 Den 12 Mars e. m.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Ådeln behagade afsfii berörde hemställan.
Ja och Nej. Hans Excellence förklarade, det han icke kunnat tillförlitligen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet.
Herr Rosenblad begärde votering.
Hans i Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande voteringsproposition:
Den som bifaller den gjorde hemställan, att de öfrige RiksStänden må inbjudas att instämma i Ridderskapets och Adelns den 8 dennes e. m. fattade beslut, hvarigenom Ridderskapet och Adeln gillat Ekonomiutskottets Utlåtande N:o 178 angående väckt fråga örn belåningsrättighet uti publike fonder å ritorr spannmål, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anses berörde hemställan hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen.
Voteringen börjades klockan half till 8 e. m., och befunnos, efter voteringens Den 12 Mars e. m. 4o3 slut klockan ett qvart till g e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda :
Ja —- 48.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Flans Excellence Herr Grefven och LatultMarskalken förklarade, att den i Japropositionen upptagne hemställan således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Herr Rosenblad anförde skriftligen:
Jag får reservera mig emot en inbjudning, hvars föremål är npprifvande af ett Rikets Ständers beslut.
Frågan om spanneinåls belåning af Rikets Ständers Bank har blifvit behandlad, så väl af Banko- som EkonomiUtskotlen.
BankoUtskottels af styrkande är af tvänne RiksStånd bifallit, och ett tredje bar dervid låtit bero; frågan har således i denna väg blifvit af Rikets Ständer afslagen.
EkonomiUtskottets tillstyrkande, på sätt dess senare Betänkande N:o 178 innehåller, är af tvänne RiksStånd afslagit, och äfven i denna väg har således frågan, efter ^5 § Riksdagsordningen, förfallit.
Då när inbjudning endast äger till föremål alt ånyo underkasta MedStåndens pröfning ett förslag, som redan blifvit tvänne 65 H. 26* 4o4 Den 12 Mars e. m. gånger afslagit, kan jag ej annat än finna en sådan inbjudning stridande både emot Riksdagsordningen och all god ordning, samt kunnande leda till högst vådliga efterdömen, hälst om man betraktar tidpunkten, då den verkställes.
Dessutom vill jag fästa uppmärksamheten på obehörigheten, att Ekonomiutskottet uppgör grunderne för Bankens belåning, endast öfverlemnade åt BankoUtskoltet att sedermera utarbeta de regleraentariska föreskrifterne, utan afseende på om dessa grunder stå i något sammanhang med dam, som blifvit lagde för Bankens lånerörelse i allmänhet.
Hvarefter Herr Rosenblad anhöll, att detta anförande måtte, enligt 57 § RegeringsFormen, få åtfölja meddelandet af Ridderskapets och Adelns beslut till de öfrige RiksStånden.
Herr Munck af Rosenschöld’.
Jag får till Protocollet yttra min tillfredsställelse, att Ridderskapet och Adeln med så stor pluralitet beslutat denna inbjudning, ehuru man försökt att genom grundlösa uppgifter komma till ett annat resultat.
Jag appellerar till de officiella ProtocollsUtdragen, att det icke var jag som begick misstag, då jag nämnde, att, i frågan om rättighet att till Konungens Befallningshafvande inlemna Lånehandlingar, de öfrige Stånden redan fattat deras beslut innan Ridderskapet och Adeln uppmanade dem att instäm - Den ia Mars e‘. m. 4o5 ma i Ridderskapets och Adelns, emot deras rakt stridande, beslut.
Det är ursäktligt att begå misstag, men icke att beskylla andra derföre, då sig så icke förhåller.
Jag instämmer i Herr Rosenblads reservation, som kommer att afgå till de öfrige RiksStånden.
Ånyo föredrogs Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoltens den 25 sistlidne Februarii under N:o i32 afgifne, och den 8 dennes eftermiddagen på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o iio förut meddeldte Betänkande, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af städernes Båtsmanshåll.
I sammanhang härmed föredrogs äfven Hedervärda BondeStåndets den ii dennes aflåtne, och samma dag e. m. på bordet lagde ProtocollsUtdrag, innehållande, att BondeStåndet, som bifallit
Betänkandet Nio no med de i Utlåtandet N:o i32 gjorde förändringar och tillägg, inbjudit de öfrige RiksStånden, att i della beslut med BondeStåndet sig förena.
Herr Qvidinge Bernhard Christopher j hade inlemnat följande som upplästes:
Som jag af sjukdom varit hindrad att deltaga i de förenade Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonoraiUtskottens öfverlägg - 4o6 Den n Mars e. m. ningar rörande ifrågasatt jemkning af städernes Båtsmanshåll, och således icke eller kunnat uti en, de förenade Utskottens Betänkande åtföljande, Reservation till de respeclive RiksStånden lemna de upplysningar, jag ansett nödige för bedömandet af det underdåniga Utlåtande, Kongl.
Förvaltningen af Sjöärenderne gemensamt med Kongl. Kammar- och CommerceCollegierne i delta ämne afgifvit, får hos Eder Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln jag vördsamt anhålla, att nu, då berörde ärende hos Högloflige Ridderskapet och Adeln till afgörande förekommer, få desse upplysningar anmäla.
Uti ifrågavarande underdåniga Utlåtande hafva Kongl. Förvaltningen och Kongl.
Collegierne i underdånighet anfört sine åsigter af detta vigtiga mål, jemte de skäl hvarpå de grundat sina underdåniga hemställanden, äfvensom ändamålet och beskaffenheten af de sex tabeller, som blifvit det underdåniga Utlåtandet bilagde.
Af dessa tabeller innehålla de fyra första utredningar af nuvarande förhållanden, nemligen:
N:o i utvisar huru den, genom 1793 års ännu fortfarande ConLrnct, stadgade Bålsmansvacance-afgift i Rikets städer utgått, antingen af Borgerlig näring samt Hus och Tomter, eller af jord, eller af alla lillsamma nslagna.
N:o 2 upptager de städer, der hittills Den 13 Mars e. m.
Båtsmanshållsskyldigheten endast utgått af jorden, och utvisar tillika huru samma Borgerliga tunga bör i förhållande till Bevillliingen utgöras, om den fördelas emellan Borgerlig Näring, Hus och Tomter samt Jorden.
N:o 3 meddelar enahanda uppgift i afseende på de städer, der Båtsmanshållsskyldigheten hittills endast betungat Borgerlig Näring.
N:o 4 utvisar städernes folkmängd år 1825, antal Handlande, Fabrikanter och Handtverkare i hvarje stad år 1826, lästetalet af stapelstädernes fartyg samma år, samt Tulluppbörden derstädes, jemte beloppet af erlagd Bevillning för Hus och Tomter samt Borgerlig rörelse i medeltal för åren 1824, 1825 och 1826.
Sedan de Kongl. Collegierne på ofvannämnda sätt utredt det närvarande förhållandet, bafve Collegierne i underdånighet uppgifvit antalet af de Båtsmän, som af städerne serskildt för Borgerliga Näringen, Hus och Tomter, samt serskildt för städernes jord skulle kunna utgöras, äfvensom.
CommerceGollegium, uti Tabellen N:o 5, i underdånighet föreslagit en ny fördelning städerne emellan afde Båtsmän, som äro påförde Borgerlige Näringen, Hus och Tomter.
Derefter återstod för Collegierne, för att fullgöra Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, att afgifva underdånigt förslag, huru många Båtsmän hvarje stad, i mohn 4o8 Den ii Mars t. m. af dess ägande jord, borde underhålla, och i detta afseende hafva de Kongl.
Collegierne låtit upprätta Tabellen N:o 6, som utvisar beloppet af all den jord, hvilken tillhör Rikets städer utom Stockholm, som serskilt ansvarar för 100 Båtsmän, Fahlun och Sala, hvilka äro från RoteringsskyJdigheten befriade, samt Östersund, Malmköping, Borgholm ocli Arvika, hvilka någon Båtsmansrotering förut icke varit påförd; men derjemte hafva Collegierne i underdånighet yttrat följande: ”Att denna jord, jemte Visingsö och den ”Fiskeläget Båstad tillhörige jord, bör, efter ”behörige Roteringsgrunder, fullkomligen ”kunna utgöra det antal af 2o5 Båtsmän, ”sorn för den sammanslagne stadsjorden är ”föreslagit, och äfven deruti öfverlemna öfverskott, anse Förvaltningen och Collegi”erne för otvifvelagtigt; men då Eder Kongl. ”Majrt, uti Dess Nådiga Bref afdenöoMaji ”1824» förklarat
Sig finna lämpligt, att till ”Rikets Ständers pröfning borde framställas, huruvida icke de städer, hvilka ligga ”inom ständiga knecktehållet, måga lill soldater, och de som ligga inom Båtsmans”hållet, till Båtsmän inroleras; så, och då ”olika grunder äro stadgade för Soldate-och ”Bätsmansrotering, anse Förvaltningen och ”Collegierne, att något Förslag tilt det an”tal Manskap, Soldater eller Båtsmän, hvarje ”stad för sin jord skulle utgöra, för det 'närvarande icke kan upprättas, enar det Den 12 Mars e. m. ”förut bör vara bestämdt antingen Soldater ”eller Båtsmän af staden skall praesteras.”
Sedan jag sålunda med delta ordagranna utdrag af de Kongl. Collegiernes underdåniga Utlåtande haft äran upplysa, att Collegierne uttryckligen förklarat, det något Förslag till det antal Manskap hvarje stad för sin jord skulle utgöra^ icke för närvarande kunde upprättasj får till Eder Excellences, Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns upplyste pröfning jag vördsammast öfverlemna, huruvida de förenade Utskotten haft skäl att, pagina 16 uti Betänkandet af den 9 December sistlidet år, anföra, att Kongl. Collegierne i Tabellerne N:ris 2 och 3 sådana förslag framlagt, samt huruvida de förenade Utskotten, uti det senare Utlåtandet af den 25 sistlidne Februarii, der Utskotten anfört rubrikerne å Tabellerne Nrris 2 och 3, sorn icke upptaga andra städer än de hvarest Bålsmanshålls-skyldigheten hittills utgått antingen endast af jorden, eller endast af Borgerlig Näring, Hus och Tomter, hafva vederlagt de emot Utskottets första Betänkande i denne del gjorde anmärkningar.
Friherre Cederströmj Jaeol): Ridderskapet och Adeln känner en Utlåtandet åtföljande reservation af Herr Riben och har nu bort ett anförande af Herr Qviding.
Af reservationen har Ridderskapet och Adeln Den n Mars c. m. inhämtat, huru som en UtskollsLedamot ansett
Utskotten hafva gatt förbi formen, då de skulle föreslagit en provisionel reglering af Båtsmanshållet utan vederbörandes föregångna hörande.
Likväl vitsorda handlingarne, att detta mål under loppet af 20 år varit anhängigt, och att det redan förlidet år inkommit till Ständerne från de Collegier, sorn förut handlagt detsamma.
Collegierne hafva likväl icke gjort något direct förslag till ändringar, men ehuru Utskotten granskat det af Collegierne i ämnet afgifne Utlåtande, ej blott lill innehåll, utan äfven till dess rubrik, som gifver tillkänna, att det borde vara ett förslag, hafva Utskotten dock icke kunnat, med anledning af detta Förslag, till Ständerne inkomma med något tillstyrkande derå, emedan Utskotten funnit det icke vara grundadt på fullkomligt rigliga grunder.
Af samtelige Förslagen, som från Collegierne inkommit, har man erfarit, att sådane olikheter för närvarande äga rum, att det finnes städer, såsom Öregrund, med 9 Båtsmän, ehuru i staden icke finnes mer än 9 Borgare, som erlägga Bevillning efter a:dra Art., då deremot andra betydligare släder endast hålla 2 eller 3 Båtsmän, och jag hemställer, om, vid sådant förhållande, icke en provisionel jemkning är både lämplig och högst nödvändig.
Hvad Herr Riben ansett härför vara ett hinder, nemligen att vederbörande ej skulle vara hörde, Den 12 Mars e. m. tror jag för min del så mycket mindre vara det, som det är utredt, alt äfven de städer, som härigenom få förökning i deras skyldighet att hålla Båtsmän, få den under hvad framdeles vid en slutlig utredning hör blifva dem ålagdt.
Detta är icke någon supposition, utan ett factum , grundadt på en bestämd zifferberäkning.
Då nu emedlertid inga vidare upplysningar erfordras för att göra en provisionel reglering, hvarigenom åtminstone någon lindring tillskyndas de mest betungade städerne, men deremot många upplysningar saknas för en fullkomligt fullständig reglering, hafva Utskotten icke kunnat underlåta att tillstyrka den reglering, som nu skett.
För min del har jag, efter det vidlyftiga arbete, som denna frågas behandling erfordrat, kommit lill den öfvertygelse, att de af Bålsmanshållet tungt belastade städerne borde lindras och skilladen drabba de mindre betungade större städerne, såsom Stockholm, Gefle m. fl.
Stockholm kommer, vid en skeende reglering, att få förhöjning ifrån 100 till 3oo Båtsmän, och Götheborg har, efter Coilegiernes förslag, hvilket Herr Qviding dock förklarat icke innefatta något Förslag, blifvit uppfördt till 11G Båtsmän.
BomleStåndet har bifallit Utskottens betänkanden, hvaremot i BorgarcStåndet inträffat den besynnerliga omständighet, att Utskottens sednare Betänkande blifvit vid votering med en röst afslaget, hvilket här - 4l2
Den 12 Mars e. m. rört deraf, att åtskillige af RiksdagsFullmägtige från småstäderne redan från Stockholm afrest.
Emedlertid lärer BorgareStåndet, genom inbjudning från BondeStåndet och en sjuk Ledamots uppkomst denna afton, komma i tillfälle att frångå nyssnämnde beslut.
Då nu fråga om lindring i denna tunga väcktes redan 1809, Ridderskapet och Adeln afsade sig de fleste af deras företrädesrättigheter, tror jag, att tiden måtte vara inne att verkställighet af denna lindring inträder, och jag är öfvertygad, alt Ridderskapet och Adeln, som så ofta sjelf gjort uppoffringar, nu icke lägger hinder i vägen för, utan säkrare bereder följden af en generel reglering i detta afseende, derigenom att Ståndet bifaller den nu föreslagne piovisionella jemkningen.
Herr Riberij Carl Wilhelm:
Jag har ej reserverat mig emot någon annan del af Utskottens betänkande, än den, som innefattar förslag till en provisionel jemkning i slädernes Båtsmanshåll för tiden emellan denna och nästkommande Riksdag.
Lika litet, som jag af Utskottets pluralitet blifvit öfvertygad om Förslagets rigtighet, lika litet har hvad Friherre Cederström nu yttrat inverkat på mig.
Jag vill ej mäta mig med den adle Friherren i förmågan att bedöma kommande ting, och vågar således icke yttra mig om, hvarken huru många Båtsmän hvarje stad, vid en skeende slut - Den 12 Marse. m. 4.13 lig reglering, kommer alt erhålla, eller huru voteringen i BorgareStåndet denna afton kommer att utfalla; men jag behöfver deremot icke känna mycket af våra former, för att kunna bestämdt säga, att Utskottens Förslag aldrig kan af Regeringen verkställas.
Det är en bestämd princip, att, vid sådane fall, vederbörande alltid skola böras, hvilket här icke är förhållandet, ehuru Friherren velat påslå att så skett.
Dessutom säger ju Friherren, att den gjorde undersökningen är origtig.
Han hänvisar till handlingar, som han sjelf medger vara opålitlige och föranleda till ny undersökning.
Jag hemställer derföre, huruvida det är consequent handladt, att säga, det upplysningarne äro alldeles ofullständige, men vi bygge det oagtadt derpå förslagen till en provisionel reglering.
Den Tabell, sorn åtföljer Utskottens Betänkande, visar, att det finnes mångå städer, som skulle förlora betydligt, såsom t, ex. Stockholm, hvilken skulle prestera i5p Båtsmän i stället för 100, samt Lund, som nu har 5, men framdeles skulle underhålla 8.
Att Friherren och de som delat hans åsigt, ej varit så säkre på sine uppgifter, och att de sjelfva bordt komma under fund'dermed, synes deraf, att da först framkommo med ett Förslag, som i Utskottet voterades omkull, hvarefter de framställt ett nytt, som de voro lycklige nog att genomdrifva.
I det första projectet var Lund uppfördt 4*4 Den 12 Mars e. m. till 25 Båtsmän i stället för 8, som det nu framställda upptager, förutan en mängd dylika olikheter, hvilka jag nu icke erinrar mig; och när man besinnar, att Utskotten, vid uppgörandet af det sednare Betänkandet, icke ägde tillgång till andra upplysningar, än som funnos då det första utarbetades, men så bety^dliga olikheter likväl ägt rum, så tyckes som Utskotten icke baft mycket säkra grunder för sina åtgärder, utan att de snarare berott på godtyckliga suppositioner.
Det är också icke underligt om Utskotten begå misstag, då de vilja på en gång föreställa Collegier, LandshöfdingeEmbeten och Magistrater, och det skulle tvärtom förundra mig om all den, för ett sådant företag som detta, erforderliga localkännedom kunde finnas hos Ledamöter i ett Utskott.
För öfrigt anser jag saken af mindre vigt, då jag är öfvertygad, att Regeringen icke kan gå in på den; och vore jag StatsSeereterare, så skulle jag bestämdt afstyrka det; men på det Ständerne ej måtte för ofta komma med Förslag, som icke kunna antagas, tillstyrker jag bifall å Betänkandet med uteslutande af hvad, som rörer den provisoriska fördelningen af Båtsmanshållet.