Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, mine herrar! en vigligare betydelse än ogillandet af de gamle rädgifvarnes åtgärder skulle eli beslut i andan af Utskts betänk, innebära; det skulle antyda ett erkännande af det syste me för betraktande af Rikets sannskyldiga nytta ur en ny och med våra grundlagar samt fäderneslandets verkligen sanna bästa visserligen icke öfverensstämmande synpunkt, som, med anspråket att vara uttrycket af nationens önskningar, nu söker att göra sig gällande, och hvaraf jag anhåller att få teckna några drag.
I hvarje samhälle, helst de lagbundna, är aktningen för beståndande lagar och vården om de grundvalar, hvarpå den lagliga ordningen hvilar, första villkoret för Rikets sannskyldiga nytta.
Bland Sveriges grundlagar, med lika rätt till ovillkorlig efterlefnad, som de andra, är Successions-ordningen af d. 26 Sept. 1810, hvilken tillerkänner vår nu regerande Konung, Carl XIV Johan, och hans manliga ätt Sveriges konungathron.
Alt icke omtala de pligter, tacksamheten ålägger emot en Furste, under hvilken Sverige åtnjutit längre fredslugn och gjort större framsteg i ekonomiskt välstånd än under någon förutgående regering, bjuder vår grundlag äfvensom öfriga lagar helgd åt majestätet, hvars gerningar äro fredade från åtal.
Nå väl, mine herrar! för hvilken af eder, som med någon uppmärksamhet följt sednare årens händelser , är det obekant, att i den s. k. fria 9 H. 2!
Den i Juli e. m. pressens annaler, — denna press, sorn påstår sig uttrycka nationens allmänna opinion och yrkar att leda både Regeringens och Representationens beslut , — ett stående thema varit den konungsliga personlighetens nedsättande, förenadt med ett aldrig hvilande bemödande alt i en fiendtlig dager, i en med kända allmänna sympathier stående motsats söka framställa
Hans enskilda handlingar, äfven dem, hvilka man har att tacka för att ännu Svenska Ständer kunna öfverlägga om hvad som är Sveriges sannskyldiga nytta ?
Vill man hafva ett exempel, huru långt detta sätt att behandla den konungsliga personligheten sträckt sig inom Representationens, inom Const.Utskts höjder; behöfver man mer än erinra sig det ryktbara statsreglerts-förslag , sorn motionerades i början af denna riksdag, och hvari en nedsättning i det K. apanaget grundades på det förmenta ouppfyllandet af vissa förhoppningar man skall hafva gjort sig, då en motsvarande tillökning blifvit beviljad, — ett eget sätt att tillämpa'den så ofta från samma håll yrkade lära, att allt kläder för regeringsåtgärder i constitutionella länder endast kan afse rådgifvarne?
Från uråldriga tider har grundvalen för Svenska sam hällsordningen varit en tät sammanfogning af lagbunden konungamakt och lagbunden folkfrihet.
Men hvem af oss, mine herrar! har dock ej läst de framställningar, hvarmed den fria pressens heroer undfägnat
Svenska allmänheten om nödvändigheten att utbyta den monarkiska statsformen emot den republikanska, äfven om derföre behöfdes en liten tid af anarki, — eller de förutsägningar, som förkunnat oss, att inom en mansålder i Sverige republiken skall hafva efterträdt monarkien, — eller de råd , som visat Representationen vägen, huru den skulle göra konungamakten omöjlig, och sålunda i en slags laglig ordning förbereda förändringen, — råd, som beklagligen icke tyckas öfverallt hafva blifvit utsådda på hälleberget?
Månne denna slags loyaute'blifvit något upphjelpt med de förklaringar , hvarmed den någon gång omvexlat , att under Europas närvarande förhållanden det vore löjligt alt tänka sig der någon annan statsform än den monarkiska , — förklaringar, som merendels varit åtföljda af yrkanden, att den konungamakt , man för det närvarande täcktes vilja bibehålla, skulle blindt följa de föreskrifter den s. k. allmänna opinionens organer behagade lemna, —.eller med den smekning, hvarmed den stundom omfattat den s. k. framtiden, likasom den upphöjda personlighet, som derunder brukar förståts, icke visste att för honom och hans ättlingar icke finnes något intresse, skiljdt från deras ädle Stamfaders.
Ett annat villkor för laglig ordning i ett samhälle , för undvikandet af godtycket i dess för de medborgerliga intressena mest vådliga skepnad, är aktningen för laga domslut och för domrarnes sjelfständighet.
Huru det nya systemet
Den i Juli e. m. förstår detta villkor, det antydes tillräckligt af dess bemödanden att, särdeles vid politiska rättegångar, inverka på domare och nämnder, och när dessa ej förstått de gifna vinkarna af de mot de ohörsamma riktade förföljelserna till nödig varning för framtiden.
Vill man bedomina det nya systemets sätt att betrakta Rikets sannskyldiga nytta i afseende på den yttre politiken, så saknar man der icke heller ganska fullständiga data.
Jag har vid ett annat tillfälle erinrat, huru en af de vackraste frukter af christendotnens och civilisationens inflytande på den yttre statsrätten varit erkännandet för denna af samma förpligtelse att akta beståndande rätt, som gäller för enskilda personer.
Utan erkännande af denna allmänna grundsats för statsrätten, skulle med de olika förhållanden i afseende på religion, statsförfattning m. m., som äga rum emellan staterna och de frön till agg deras minnen oftast i rikt mått innehålla, sällan fred, grannsämja eller vänskapliga, ömsesidigt välstånd befrämjande handelsförbindelser kunna äga rum.
Nå väl ! denna af den odödlige Hugo Grotius framställda och af a:ne århundradens störste statsmän erkända grundsats jäfvas af det nya systemet.
Vädjande till sympathierna, vill det i passionernas tillfredsställelse se sättet all i den yttre politiken befrämja Rikets sannskyldiga nytta ; och ett ytterligare bevis, huru det afser medlen att befrämja denna, är det factum , att på samma gång som det i Svenska statsrätten ville i stället för erkänd l ätt sätta sympathier och aggets minnen , samt med oaflåtlig omsorg söker att framkalla dessa emot
Rikets mäktigaste granne, så söker det med lika omsorg att beröfva landets regering medlen alt med kraft tillvägabringa landets försvar.
Mina anteckningar innehålla ännu många punkter rörtde det nya systemets sätt att betrakta Rikets sannskyIdiga nytta; men då tiden på natten är så långt framskriden , torde det redan anförda få tillräckligt vitsorda behofvet att afböja ett systeme, som, om det fick intränga i ledningen af Rikets ärenden, snart skulle bringa det gamla, för oss alla kära, Sverige på branten af undergång.
Vida farligare tider för detta dyrbara föremål för vår tillgifvenhet hafva funnits; måtte vi blott äga deras kraft alt möta det onda!
Då den store Gustaf Adolph steg på Sveriges thron, emottog han styrelsen öfver ett i verkligheten utarmadt folk, med härjade gränsorter, med knappast börjande näringar, med ett tredubbelt krig och med färska inhemska blodiga minnen, och när 34 år sednare, efter oafbrutna krig, hans dotter sjelf emottog riksstyrelsen, voro Svenska Statens och Svenska namnets ära och anseende bragta till den högsta böjd; och oaktadt de verkligen tryckande skatterna, hade jordbruk och näringar gjort större framsteg än under något förutgrde tidehvarf.
Men från kojorna lill thronell bildade Svenske män en kedja, fast i ge - Den i J u I i e. m. mensam kärlek för fäderneslandet och i förmågan att derföre offra egoismens alla fordringar och minnen.
Vill man erinra sig elt exempel deraf, behöfves väl något annat, än det att af sönerna till den samme Gustaf Bane'r, hvars blod flutit på Linköpings torg för Carl IX:s bödelsyxa, den ene, hedrad med sin konungsliga herres, samme Carl IX:s sons vänskap, under hans Skånska fälttåg erhöll förtroendet att under hans hvila vaka vid dess sida; och den andre, den store Johan Bandi', genom sina segrar åter befastade Carl IX:s sondotters, genom slaget vid Nördlingen, skakade thron?
Mätte vi i dessa efterdömen af stora fäder finna en uppmaning att besegla våra små aggets minnen; må vi alla, som älska fäderneslandet, ehvad vi hafva burit liberalismens eller conservatistnens färger, ehvad vi gifvit företräde åt fria handels- och närings-författningar eller trott prohibitiva bättre gagna vårt land, med förtroende förena oss kring .Sveriges tvåtusenåriga konungathron ; och Sveriges lika gamla folkfrihet och sjelfständighet skola då icke behöfva frukta skakningar hvarken inifrån eller utifrån, och dess representanter skola då i enig samdrägt kunna med dess konungamakt rådgöra om hvad dess sannskyldiga nytta i hvarje ämne kan finnas fordra.
A. Afskrift af K.
M:s nåd. bref lill General-tullstyrelsen af den j5
Mars 1834- CARL JOBAN &c. Uti en till Oss ingifven skrift har Handelsbolaget i Stockholm Rantzou (k
Biel underdånigst anhållit, att, som nämnda bolag, med beräkning att dess skepp Calcutta, hvilket mot slutet af år (832 ifrån Sverige afgått till Ostindien, skulle komma att derifrån till Stockholm återvända, införskrifvit till afyttrande härstädes elt mindre parti silkesnäsdukar, nankin och postlin, men skeppet likväl, dels i anseende till ett oförmodadt, långvarigt uppehåll i Ostindien och dels genom ovanligt långsam återresa till Europa, icke förrän 1 sista dagarna af nästförflutna
December månad anländt til!
Engelska canalen, då årstiden nödgat handelsbolaget att förändra destinationsort och låta det inlöpa i Hamburg, der den medförda lasten till det hufvudsakligaste redan blifvit lossad och komme att försäljas, hvarefter skeppet, utan att besöka Stockholm, skulle en annan resa företaga; Wi alltså måtte i nåder tillåta, att de för Svenska marknaden särskildt bestämda ofvanomförmälda varor, hvilka nu ej kunde, på sätt författningarna stadga, directe importeras, och som skola utgöras af: 2 lådor, innehållande 120 stycken s. k. chopahs-sidennäsdukar, 7 dukar i hvarje stycke, 160 d:o bandanannvis d:o d:o, 4o d:o mumoy-chopahs d:o d:o, D c n i Juli c. m. 4 lador, innehållande 4°o st. nankin; och 5 lådor nied 112 dussin caffe- och Ihekoppar med fat, linge emot sådana lullafgifter, sorn erläggas för varor, directe inkomna från Ostindien, införas med annan lägenhet från Hamburg, eller öfver Lubeck, sedan War consul i Hamburg behörigen styrkt, alt varorna äro desamma, som ditkommit från Ostindien med skeppet Calcutta.
1 betraktande af de särskilda omständigheter, handelsbolaget Rantzou &
Biel lill stöd för denna ansökning i und. anfört, bafve Wi funnit skäl i nåder bifalla, alt ofvanuppgifna, till nämnda skeppsladdning hörande, mindre partier silkesdukar, nankin och postlin må här i Riket få förinIlas emot enahanda nedsatta ofgifter, som erläggas för varor direete ankomna från Ostindien, under förbehåll likväl, att nyssberörda varupartier från Hamburg elter Lubeck bit afgå med Svenskt fartyg samt åtföljas af vederbör.
Svensk och Norrsk consuls betyg derom, alt varorna med skeppet Calcutta från Ostindien lill afsändningsorten ankommit.
Hvilket till behörig efterrättelse eder i nåder meddelas. Och befalle Wi &c. Stockholms Slott den i5
Mars 1834- Bil.
Litt. B. Arskrift af K. M:s nåd. bref den 5 Juli 1S34 till General-tullstyrelsen.
CARL JOHAN &c. Hos Oss har Handelsbolaget Rantzou &
Biel i und. anhållit, att då bolaget, med beräkning att dess fartyg Calcutta, hvilket mot slutet af år i832 ifrån Sverige nfgålt till Ostindien, skulle komma att till Stockholm återvända, införskrifvit till afyttrande härstädes, bland annat, 700 säckar Benares-soeker, vägande circa 120,000 skalp.; men skeppet, i anseende till långt uppehåll i Ostindien , långsam återresa och deraf förorsakad sen återkomst lill Europa under sjelfva vintern, måst beordras till Hamburg för upplossning af den medhafda, sökanderna ensamt tillhöriga lasten, Oss täcktes, i likhet med hvad förut, i afseende på en del af berörde last blifvit medgifvet, i nåd. tillåta att omförmälda 700 säckar socker, som i Hamburg icke kunnat med fördel afsätta* och derföre nu komme att hitsändas med Svenska briggen Ceres, förd af Capitaine Klingstedt, må, ehuru sålunda omlastade i annat fartyg, få härstädes förtullas, med den lindring i afgifter, som är medgifven vid direct varu-införsel från orter, belägna på andra sidan Goda Hopps udden; och sorn Wi, med afseende å de särskilda omständigheter, som föranledt skeppet Calcuttas förändrade destination vid återresan från Ostindien, funnit godt i nåd. bifalla, att ofvanuppgifna till nämnda fartygs retourlast hörande qvantitet socker må här i Riket förtullas emot enahanda nedsalta afgifter, som erläggas för varor direcle inkomna från Ostindien , under villkor att sockret, på sätt sökanderne uppgifvit, från Hara - i GG
Den i Juli e. ni. burg hitsändes med Svenskt fartyg och åtföljes af Svenske och Norrske consulens bevis, att detsamma med skeppet Calcutta från Ostindien till afsändningsorten ankommit; så gifve Wi edei- det härmed till vederbör, efterrättelse i nåder tillkänna.
Befallandes &c. Bil.
C. Afskrift af K. M:s nåd. bref d. 12 Dec. i835.
CARL JOHAN &c. Hos Oss har Handelshuset i Carlshamn Winberg Sc Meyer, genom Grosshandlande!! i Stockholm Mart.
Morsing Thtsou, i underd. anhållit, att, sedan bemäldta handelshus, vid förtullning af 211 t:r råg, utgörande en del utaf en för sökandernes räkning fran Sonderburg till Carlshamn, i saknad af Svenskt fartyg , uti Danska galeasen Flora , förd af skepparen Paulsen, i sisth Augusti månad inbekommen råglast, måst, på den grund att skepparen icke medfört Svensk consuls attest, derföre erlägga ofria afgifter , Oss måtte täckas, med afseende derå att skepparen af okunnighet om tullförfattningarnas i Sverige föreskrift i denna del, icke medtagit slikt consuls-betyg , och att ett sådant sedermera blifvit, före fartygets återgående från Carlshamn, anskaffadtoch dervar. tullkammare meddeladt, ej mindre bevilja sökänderna restitution af 177 rtdr 11 sk. b:co, utgörande ofria delen af den tull- och convoj-afgift, som af dem blifvit erlagd för de af meranämnda last redan förtullade 211 t:r råg, än äfven tillåtelse att eller helfri beräkning få förtulla den återstående på nederlag upplagda delen af lasten.
Efter inhemtande af edert utlåt., håfve Wi låtit Oss denna und. ansökning föredragas, och i sammanhang dermed till pröfning företagit Danske Skepparen Nils Paulsens , genom Grosshandl.
Morsing
Thtson , i underd. gjorda anhållan om restitution af belöpande ofiihets tillökning, i5 rtdr 27 sk., å skepps- och båk-umgälderna för ofvannämnda af honom förda, utan consuls legalisation å handlingarna öfver fartyg och last till Carlshamn ankomna fartyg, tillika med edert öfver sistberörde ansökning jemväl afgifna utlåt.; och då del i Wår nåd. kungörelse af den 23 Jan.
1827 föreskrifna villkor för tillgodonjulande af de,-genom 1826 års handels- och sjöfarts-tractat med Danmark, detta lands fartyg förunnade förmåner i Svenska hamnar blifvit i afseende å galeasen Flora i så måtto fullgjordt, att behörigt consulsbetyg rörande skepps- och lasthandlingarna blifvit, före fartygets afsegling från Carlshamn , anskaffadt och vid dervar. tullkammare föreledt; håfve Wi, med afseende tillika å införselsortens tillfälliga behof af spanmål , funnit godt i nåd. medgifva, ej mindre restitution af den för nämnda fartyg och pn dej af dess medförda spanmålslast redan erlagda pfrihetstillökning i skepps- och lullumgälder, utan ock att den återstående, på nederlag upplagda delen af spanmålslasten må Den i Juli c. m efter helfri beräkning förtullas.
Med förständigande hvaraf till nåd. svar samt egen och vederbörandes efterrättelse, Wi befalle &c. Bil.
D. Afskrift af K.
M:s nåd. bref den >4 Sept. 183g till Commerce-coll:m. CARL JOHAN &c. Hos Oss har Grosshandlaren i Stockholm, Mart. T.
Morsing Thtson , underdånigst anhållit, alt edia helfrihetsbref och s. k.
Turkiska passhandlingar måtte få utfärdas för ett på Chrislinestads varf i Finland bygdt fartyg, förut benämdt ”Fäderneslandet,” numera "Eleonora,” af 338 Finska lästers drägtighet, hvilket fartyg sökanden inköpt och hit till Riket in förtu I la t, enl. den särskilda tariffen lill Wår nåd. kungörelse den 24 Aug. sistI.Sr, om hvad i afseende på handeln och sjöfarten emellan Sverige, Ryssland och Finland iakttagas bör.
Efter inhemtande af edert den 1 innevar. månad afgifna und. utlåt., bafve Wi förevar, und. ansökning
Oss föredragas låtit, men icke funnit skäl att, med undantag från de om villkoren för utländska fartygs naturalisation meddelade allmänna föreskrifter, samma ansökning bifalla.
Hvilket Wi &c. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då ännu i3 ledamöter vore anmälde att få ordet i nu förevar, ämne , men liden vore långt framliden, och R. o Ad. efter en så lång discussion förmodligen vöre trött, han ansåg sig, enl.HrCederschjnlds framställning, 1111 böra hemställa, om R. o.
Ad. behagade uppskjuta fortsättningen af denna discussion till nästa plenum och nu åtskiljas.
Jag förutsåg redan i f.m., att det skulle blifva fråga om ett plenum på natten.
Jag hade då för afsigt att hemställa till Hr Frill. o. Landtm, samt R. o. Ad. att vi icke skulle göra intervallen emellan f. och e. m. så lång; men jag lät öfvertala mig.
Nu deremot afstår jag ej utan votering från mitt påstående att plenum måtte fortsättas.
Jag ber herrarna ihågkomma hvad följden skall blifva, 0111 vi åtskiljas.
Under hela f. m. upptogs tiden af de förklaringar, sorn Konungens f. d. rådgifvare funno sig befogade att afgifva.
Nu har på e. m. tiden blott ofullkomligen medgifvit anmärkarne inot det försvar f. d. rådgifvarne afgifvit , alt komma till någon sak.
Skulle nu öfverläggningen uppskjutas till, icke morgondagen, utan Fredagen; så skulle inträffa, att man skulle rida upp på ett eller annat uttryck i våra skriftliga anföranden, hvilka komma att ligga på bordet, och hvar skulle då discussionen stanna örn Fredag?
Jag vet att i an - Den i Juli c. m. dra lii tulei' det ofta händer, att man får fortsätta ett måls diseussion natten igenom.
Så må vi också göra, när det är nödvändigt, och denna gången anser jag det nödvändigt.
Jag får derföre ånyo förklara, att jag ej, utan votering om den (rågan, kan medgifva att II. o. Ad. åtskiljes.
Jag anser det skäl, Hr Cederschjöld anfört, icke vara gällande
Han har nemi. sagt, att som It. o.
Ad. är sammankallade till d. i Juli; så borde plenum slutas kl 12, emedan d. 2 Juli då börjar.
Men 1111 heter det på anslaget blott, att R. o. Ad. behagade sammanträda den 1 Juli, och derifrån följer ingalunda bestämdt, att Ståndet äfven skall åtskiljas den 1 Juli.
För min enskilda tiel har jag ej mycket att säga, men skulle önska få vltra mig i afton, och skall ej länge upptaga tiden.
I andra länder räcka öfvei läggningar oin ett ämne ej sällan flera dagar.
Vi hafva nyligen af utländska bladen sett, att i congressen i Washington räckte ett plenum 3:ne dygn.
Om deremot R. o. Ad. nu behagade gifva sig tålamod blott till kl. 6 i morgon bittida, så torde öfverläggningen till dess vara fulländad.
Under loppet af hela dagen har jag ansett min pligt vara alt icke begära ordet, då så många andra begagnat deras rättighet alt tala; men mångå hafva ännn anmält sig, och vi måste betänka, att desse herrar icke böla sättas i den ställning att, vid hvarje ord sorn de yttra, de skola äga en inre känsla, sorn säger dem, att R. o. Ad., är trött.
Att förneka uppskof med fortsättningen af detta plenum lill en annan dag, är att indirect tvinga dem, som vilja yttra sig i sak, att icke yttra hvad de hafva att säga, för att ej trötta R. o. Ad:s tålamod.
Till herrarna på den liberala sidan hemställer jag, om de ej vilja vara nog liberala och tillåta oss, som ännu icke haft ordet, att äfven få yttra något i saken.
Nekas det, så innefattar sådant en ytterligare bekräftelse derpå, att man är liberal i ord men ej i handlingar.
Det är ostridigt, att till andra länders bruk äfven höra nattplena, och att i Washington nyligen händt, att en session läckt 3 nätter å rad, men derifrån böra vi ej hemta våra efterdömen; ty under samma långvariga plenum uppstodo ganska häftiga uppträden af mer än handgriplig beskaffenhet, och så långt torde vi ej böra följa andra länders exempel på reformernas bana.
Hvar och en äger naturligtvis att begära votering i hvarje fråga; men jag hemställer till dem, som, under önskan att plenum måtte fortsättas, begära votering derom, om det är rätt och tillständigt att under en stor trötthet sluta en diseussion af sådan beskaffenhet som denna.
Många, som nu äro här, skulle ej höra derpå; Huset skulle b lif - D c n i J u 1 i e. m. blifva allt mer och mer fåtaligt, och slutligen fick man tala så godt soin för tomma väggar, hvilket äfven de böra finna, ii vilka önska fortsätta plenum.
Jag har ej funnit mig öfverlygad af de 2!ne sista välda lalarne.
Jag har icke förnummit någon trötthet hos R. o. Ad.
Någon trötthet röjdes icke hvarken i den ledamotens tal, som nyss trakterade oss med sitt långa yttrande, icke heller vid åhörande af den siste värde ledamotens nyss lemnade upplysning, som inom Huset väckte så mycket nöje.
Då det finnes tillräcklig nervstyrka qvar för att skralta, torde det äfven finnas någon för allvarsamma saker, särdeles då fråga är om ett för fäderneslandet så vigtig! ämne som detta.
Skulle det roa 11 o.
Ad. att hellre fortsätta en discussion sådan som den hvilken nu uppstått, så måste jag underkasta mig det; men jag (ager ej mina ord tillbaka, ty jag anser ej Ståndet värdigt att åtskiljas, förrän detta vigtiga ärende är afgjordt.
Till den sista värda talaren hemställer jag, huru behörigt det kan vara att, då flere ledamöter, hvilka redan vid sammanträdets början i dag hos Hr Frih, o.
Landtm, anmält sig att tala Öfver ämnet, ännu icke erhållit ordet, derföre att de råkat att blifva antecknade efter Gr.
Frölich och andra, hvilka redan yttrat sig, afklippa dem rättigheten att få yttra sig inför Ståndet, sådant det är att förvänta, då sammankomsten ej hålles om natten.
Jag hemställer derföre till Hr Grefven, om han ej skulle vilja afstå från sin anhållan om votering, helst hans yrkande synes mig mindre liberalt mot de ledamöter, hvilka råkat att blifva antecknade efter honom till erhållande af ordet.
Landtm, hemställde ånyo, om R. o. Ad. behagade åtskiljas.
Gr. Frölich hegärde votering Hr Frih. o. Landtm, begärde, att Gr.
Frölich måtte uppgifva hvilken contra-propos. han önskade.
Frölich trodde, att fortsättningen af plenum icke borde kunna förnekas, då den af någon äskades, och ansåg, att om votering skulle äga rum, borde conlra-propos:n innehålla pleni fortsättande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han ansåg sig fullt berättigad att göra den propos., hvarom votering nu vore begärd; hvad åter contra-propos:n beträffade, så vöre det 9 H. 2* *7°
Den i Juli c. ra. nödvändigt, att den Liefve tydlig, fattlig för alla och bestämd, så att, om den lyckades alt göra sig gällande, man visste livad man hade att rätta sig efter; och förnyade Hr Landtm, alltså sin begäran, att Gr, Frölich måtte uppgifva en bestämd contra-proposition.
Åtskilliga röster i salen hördes önska, att Gr.
Frölich måtte afstå från sin begäran om votering.
Jag tillstår, att herrarne sätta mig på ett hårdt prof att ej förnya hvad jag nyss ansåg vara min pligt; om herrarne vilja medgifva, att vi få fortsätta plenum i morgon, så skall jag afstå från mitt yrkande 0111 votering, om detta kan anses innefatta ett förlikningsförslag.
Min mening är blott att förekomma tidsutdrägt med nya skriftliga anföranden; ty det är ett gammalt Engelskt ordspråk, som bjuder oss att omsider komma ’’from sounds to tliings.” Hr Frih. o.
Landtm, yttrade, att sedan votering vore begärd, den enligt grundlagen genast borde äga rum, och återstode endast att afgöra contra-propos:ns lydelse; någon vidare discussion om några villkor eller öfverenskommelse!- huruvida votering skulle ske eller icke, kunde icke vidare äga rum, emedan det vore stridande emot Riksd.Ordnts föreskrift.
Ifall icke mitt jemkningsförslag antages, och vi derföre skulle komma till votering, är det klart, att contra-proposln ej kan blifva någon annan än fortsättning af plenum.
Då Hr Hjerta 1111 anmälte sig, frågade Landtm., om det vore i afseende på frågan örn contra-propos:n, som han önskade yttra sig; och då Hr Hjerta härtill svarade ja, Lief han af Landtm, uppropad och yttrade:
Jag vill påminna mig, att praxis vid föreg:de tillfällen alltid varit den, att då den ledamot, som begärt votering, sjelf afstår från sin anhållan derom mot något villkor, hvarom Landtm:s åsigt förväntas, så beror den begärda votertn på det svar, som Landtm, lemnar angtde detta villkor.
Ingen mer än Gr.
Frölich har begärt votering derom, huruvida plenum skall fortsättas och Hr Grefven har sjelf afstätt från denna anhållan, såvida öfverläggningen kommer att fortsättas i morgon.