Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot anser jag lika med Herr Hjerta, att fråga bör framställas, huruvida saken kan förfalla eller icke, så vida Herr Grefven och LandtMarskalken icke dessförinnan sjelf täcktes för - Den 17 December f. m. 55 klara sig i detta afseende.
Jag anhåller om detta förklarande ju förr dess häldre.
Herr Cederschjöld: Några Ledamöter anse, alt proposition först bör göras på inbjudningen; men jag protesterar deremot.
Första frågan är, om målet kan förfalla.
Kan det förfalla, hafva Utskotten ej haft rätt till en sådan inbjudning, och den är då alldeles olaglig.
Jag vill emellertid erinra, att om en proposition på inbjudningen bi följes , ginge frågan ej till Nämnd, utan saken vore då af tre Stånd afgjord, och det vore första gången, åtminstone under denna Riksdag, som Ridderskapet och Adeln, utan några nya mellankomne skäl, ändrat sin öfvertygelse, och visat sig föga bättre än vederlagd.
Jag hoppas visserligen, att detta ej skall hända, men jag har blott velat derom påminna, på det ingen måtte förvillas af de från andra sidan här gjorde framställningar.
Om propositionerne få bli såsom Herr Rosenblad föreslagit, att nemligen första frågan blir, om Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt beslut, och den andra, om Ridderskapet och Adeln gillar Voteringspropositionen, kommer det att i denna fråga tillgå, såsom vid 1823 och 1818 årens Riksdagar tillgick med hvarje fråga, som då blef remitterad till Nämnden.
Två Stånd hafva bifallit sa - 56 Den 17 December f. m. ken; två Stånd hafva best ridt densamma; de Stånd, som hafva bestridt den, ligga i minoriteten.
Med Utskottens opinion, som föreslagit Depositionsräkning, hafva två Stånd instämt.
Jag säger då, att de, som afslagit
Depositionsräkningen, ligga i minoriteten, och söka derföre nu att vinna sitt ändamål derigenom, att frågan ej må till afgörande företagas.
Likartade frågor blefvo vid 1823 och 1818 årens Riksdagar behandlade, såsom Utskotten nu föreslagit, att nemligen alla integrerande delar af den stora frågan, der två Stånd slädnät emot två, af Förstärkta Utskottet afgjordes.
Jag anser rättvist, att äfven nu så tillgår» Herr Cederschjöld:
Jag kan ej medgifva den siste Talarens påstående, att de, sorn sätta sig emot
Depositionsräkningen, ligga i minoriteten.
Tvertom har den mening, jag nu försvarar, inom detta Idus hittills varit majoritetens. Hvad Stånden beträffar, kan jag ej eller medgifva, att Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet utgöra minoriteten emot Preste- och BorgareStånden; tvertom, i fall afseende skall göras på personalens numerär, skola väl de två förstnämnde Stånden vida öfverväga de två andra.
Jag anser vigtigt, att formerna respeeteras samt icke trampas under fotterna; och delta skulle ske, om vi nu å nyo upptogo denna fråga till öfverläggning.
Den 17 December f. m. 5/ Friherre
Jag måtte säga, att jag är helt förundrad öfver att höra, att man kan räkna minoritet och majoritet, då två Stånd stad nät emot två, ty två kati hvarken vara mindre eller mera än två.
Hvad åter minoriteten inom Riddarhuset beträffar, så var jag af den minoritet, som Grefve von Schwerin tillhörde, ty jag hyste ej några farhågor för Depositionsräkningen; men jag kan icke derföre afstå från att förklara, att saken kan förfalla; Utskotten hade lätt kunnat sett af Grundlagen, att de frågor, som icke kunna förfalla, äro Statsreglerings- eller Bevillningsfrågor, men att i alla andra frågor, der två Stånd stadna emot två, skall frågan förfalla.
Som nu Utskotten erkänt, att frågan kan förfalla, tyckes mig saken vara snart afgjord.
Jag hyser ej den slags liberalitet, att medgifva åsidosättande af former, för att göra mig sjelf eller någon annan till viljes.
Jag tror derföre, att sedan Ridderskapet och Adeln fått del af de öfriga Ståndens beslut, icke något hindrar Ridderskapet och Adeln, att frångå sin förra tanka och instämma med ett annat
Stånd; men alt draga denna fråga under Nämnd, är i högsta måtto olagligt.
Då vid andra tillfällen, när inbjudningar förekommit, propositionen alltid först blifvit framställd derpå, huruvida Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt förra beslut eller icke, och då icke 58 Den 17 December f. m. något ondt synes vara deruti, att på grund af bättre öfvertygelse frångå ett redan faU tadt beslut, enär man dertill äger laglig rätt; anhåller jag, att proposition måtte framställas, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer i Utskottens inbjudning, eller icke. * Grefve von Schwerin:
Då jag tält om majoritet och minoritet, mente jag opinionernes majoritet.
Här finnas tvenne uttalade opinioner i frågan om depositions-räkningen, nemligen Stats- och BancoUtskottens, som bestå af 73 personer, och dertill 2:ne RiksStånd, då deremot blott arrie RiksStånd varit emot densamma.
Hvad sjelfva Nämnd-frågan angår, får jag erinra, att dylika frågor under föregående Riksdagar blifvit dragne under Nämnd, Herr Hjerta:
Jag tror, att vi först böra afgöra, om frågan kan förfalla, eller icke.
Det är ej min skuld, alt vi beständigt komma in på sjelfva saken, och att man bär hört Herrarne Stråle och Rosenblad hålla precist samma långa föreläsningar, som då frågan förra gången förevar.
Skulle proposition göras på att frångå det redan fattade beslutet, får jag nämna, att jag, i sådant fall, har ett anförande, som räcker i tre fjerdedels timma, men annars icke.
Jag vill blott fästa mig vid hvad jag tyckte inig för en stund se - Den 17 December f. m. 59 dan här höra, att nemligen icke alla financefrågor i hvilka två Stånd stadnat emot två, såsom man sagt, tillförene blifvit afgjorda af Nämnd, utom blott några få.
Herr Rosenblad: Herr Hjerta bar hotat oss, men icke kunnat skrämma oss, att med sitt långa anförande vika ifrån ordningen för öfverläggningen.
Sedan Herr Grefven och EandtMarskalken förklarat sig kunna meddela den proposition jag begärt, lärer den väl icke kunna förnekas mig.
Herr Hjertås proposition är visserligen ganska behändig, men har det lilla felet, att icke vara Grundlagsenlig, emedan det endast tillhör Talman att bestämma, om ett mål är af beskaffenhet alt förfalla eller icke.
Om samma ordning följes, sorn i Utskottens Memorial, lärer Herr Grefven och LandtMarskalken ej finna något binder alt framställa den proposition jag begärt.
Skulle Herr Hjerta ändock bota oss med sitt långa anförande, är det hjelpt dermed, att vi till aftonen uppskjuta att höra det, men icke skall han skrämma oss bort härifrån.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan öfverläggning uppstått, huruvida frågan om öppnande af en deposit-räkning i Banken kunde förfalla, ansåg Hans Excellence berörde fråga först böra isolerad afgöras; och då votering redan blifvit begärd, finge Hans 6o Den 17 December f. m.
Excellence föreslå, att Ja-propositionen måtte innefatta, att frågan kunde förfalla, samt Nej-propositionen, att Ridderskapet och Adeln sedermera skulle afgöra, antingen Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess i ämnet redan fattade beslut, ville öfverlemna frågans afgörande åt Förstärkta Stats- och BancoUtskotten, eller Ridderskapet och Adeln kunde finna lämpligt instämma i Preste- och BorgareStåndens deruti vidtagne beslut.
Genom denna uppställning af Yoterings-propositionen bereddes äfven den fördel, att om Ja vann, i hvilket fall frågan om deposit-räkning varder förklarad kunna, och således äfven böra, förfalla, vore ämnet slutligen afgjordt genom en votoring.
I afseende på den af Hans Excellence nu föreslagne Voteringsproposition, anhåller jag få fästa uppmärksamheten derpå, att ordet kan förfalla influtit i stället för skall förfalla.
Jag anser det olämpligt, att i proposiliouen framställa, otn Ridderskapet och Adeln finner, att saken kan förfalla, enär Ridderskapet och, Adeln redan beslutit, att den skall förfalla.
Undertecknad Riddarhus-Secreterare:
I anledning af Herr Ribbings yttrande, att Ridderskapet och Adeln skulle hafva beslutat, att frågan om depositions-räkningen skall förfallaj får jag äran vördsamt
Den 17 December f. in. 6 i upplysa, att förhållandet icke så är, utan biel frågan om inrättande af en depositions* räkning i Banken efter föregången votering den 16 si stlid 11 e October e. m. af Ridderskapet och Adeln af slagen.
Jag anhåller, det Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes i Japropositionen intaga grunden för densamma, eller att två Stånd stadnat emot två.
Herr Stråle: Utskottens Memorial innehåller, att Utskotten inbjuda Ridderskapet och Adeln att i beslutet om Depositionsräkning förena sig med Preste- och BorgareStånden.
Antages ej denna inbjudning utan Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt beslut, lärer omröstning i Förstärkt Utskott få äga rum.
Det är emellan desse begge alternativer, frågan, efter mitt omdöme, livälfver sig; och om proposition derå framställes, lärer saken blifva behandlad i riktig form och komma till ett bestämdt slut.
Det är visserligen riktigt, att Utskotten följt den ordning den siste Talaren angifvit; men det kommer sig deraf, att Utskotten ansett frågan icke böra förfalla.
Om åter Ridderskapet och Adeln afgör, att frågan kan förfalla, inträder ^5 §.
Riksdagsordningen, som stadgar, att då en så beskaffad fråga kan förfalla, skall det äfven ske.
Afgöra vi först, att den kan förfalla, så är hela saken dermed slut. 6a Den 17 December f. m.
Jag är egentligen förekommen af Grefve af Ugglas, men vill blott tillägga, att det ar nödvändigt nyttja ordet skall förfalla, ty annars uppkommer en contradiction.
Friherre Cederström'.
Lika med Grefve af Ugglas är min öfvertygelse, att vi först böra afgöra, om frågan kan förfalla, eller ej.
Jag har trott, att ämnets beskaffenhet redan visat det; synnerligen då Utskotten i ena alternativet föreslagit, att den skall förfalla.
Om man nu nyttjar ordet kan förfalla, blifver det en contradiction emot Utskottens förslag till Contra-proposition.
Jag tror derföre, att vi först helt enkelt böra förklara, att frågan kan förfalla; men detta hindrar icke Ridderskapet och Adeln, att sedan pröfva, om den skall förfalla.
Att vi först besluta, att frågan icke kan förfalla, och sedan uppdraga Förstärkta Utskotten att votera deröfver, vore deremot en oformlighet* Herr Stråle:
Jag hemställer, i hvilka invecklade förhållanden vi komma, örn i beslutet, huruvida frågan bor förfalla, eller öfverlemnas till Nämndens afgörande, två Stånd stadna emot två.
Hvilken skall upptaga denna tvist, och huru skall den slitas?
Jag vill blott‘anmärka, att, ehuru Herr RiddarhusSecreteraren ingått i discussionen för att visa, alt saken Den 17 December f. m. 63 fej bör förfalla, bär han dock just ådagalagt motsattsen, ty en fråga kan väl ej bättre förfalla, än när den afslås.
Jag yrkar fortfarandey att ordet skall införes, i stället för ordet kan förfalla; Friherre Cederschjöld:
Mari bar frågat, huru det skulle tillgå, om två Stånd slädnät emot två rörande sakens förfallande.
Jag vill då blott påminna, att förhållandet en gång verkligen var sådant vid sista Riksdagen, och att frågan då härisköts till ConstitutionsUtskottet, som resolverade, att, då frågan kunde förfalla, fick icke någon votering deröfver i Förstärkt Utskott anställas.
Detta var just en financefråga, och derigenom vederlägges sålunda den uppgift, att alla dylika frågor då af Förstärkt Utskott blefvo afgjorde.
För öfrigt anser jag lämpligast, ätt i propositionen bibehålla ordet kan j såsom Öfverensstämmande ined Grundlagen; och jag misströstar icke, att Ståndet ju nu finner en fråga kunna förfalla, sora det redan beslutat skola förfalla.
Herr Rosenbladt
Denna tvist visar bäst, huruvida vi följt rätta ordningen af målet, då vi icke äro i stånd att komma öfverens om orden.
Jag anhåller, att Herr RiddarbusSecreteraren ville upplysa, om icke tre Stånd redan godkänt den af Utskotten föreslagne Yoterings-proposition.
Jag får, i anled - 64 Den 17 December f. m. wing af den sista Talarens yttrande, påminna derom, att den proposition, hvaröfver vi nu gå att votera, blott är en preliminair-fråga, för alt gifva Herr Grefven och LandtMarskalken ledning i sitt omdöme, om Utskotten haft rätt föreslå Voteringsproposition, eller icke.
Förklarar Ridderskapet och Adeln, att frågan kan förfalla, lärer proposition, till godkännande af den utaf Utskotten föreslagne votering, af Herr Grefven och LandtMarskalken vägras.
Om deremot tre
Stånd redan fattat beslut, att Förstärkt Utskott skall votera öfver denna sak, hindrar detta icke Ridderskapet och Adeln, att hänskjuta målet till ConstitutionsUtskottet, för att söka få rättelse deri.
Det är egentligen i anledning af Herr Rosenblads yttrande, som jag begärt ordet.
Stånd begå en olaglighet, bindes Ridderskapet och Adeln icke deraf, eller kan Ståndet deraf blifva tvuuget att deltaga i voteringen inom Förstärkt Utskott.
Frågan får då afgöras af ConstitutionsUtskottet, hvars yttrande i detta afseende ej kan vara tvetydigt.
Undertecknad, Riddarhus-Secreterare:
I anledning af Herr Rosenblads begäran får jag äran vördsamt upplysa, att Presteoch BorgareStånden godkänt den af Utskotten föreslagne Voteringsproposition, men att i 1 Den 17 December f. in. 65 nit BondeStåndet återremitterat Utskottens Memorial.
Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade å njo, att då en formfråga uppkastas, måste den alltid först särskilt afgöras, innan hufvudsaken kari pröfvas.
I händelse frågan om
Depositräkning vid den blifvande voteringen ansågs kunna förfalla, erfordrades icke vidare någon pröfning af ämnet, men i annat fall borde frågan pröfvas, och rättighet dertill alltså bevaras i Nej-propositionen.
Jag instämmer fullkomligt i den af Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne Voteringsproposition, likväl med den anhållan, att i Ja-propositionen mätte intagas, att två Stånd stadnal emot två.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalk en erinrade, att detta tillägg skulle liksom innefatta en Grund lagstolkning, hvilket åter syntes mindre lämpligt.
Jag frångår så mycket heldre det af mig begärde tillägg, som Ridderskapet och Adeln redan sjelf insett, alt frågan bordt förfalla.
I händelse orden t kan järfalla begagnas i stället för orden: skall järfalla, reserverar jag mig emot en vote 5/+ H. 5 66 Den 17 December f. m. ing som angår, huruvida en fråga han förfalla, hvilken Ridderskapet och Adeln redan beslutat skola förfalla, eller som är detsamma, redan afslagit.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde följande Voteringsproposition :
Den, som anser, att frågan om öppnande af en Depositräkning i Banken kan förfalla, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Viniier
Nej, kommer Ridderskapet och Adeln sedermera att afgöra, antingen Ridderskapet och Adeln vill, under förblifvande vid dess i ämnet redan fattade beslut, öfverlemna frågans afgörande åt Förstärkta Stats- och BancoUtskotten, eller Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt instämma i Preste- och BorgareSlåndens deruti vid tagne beslut.
Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samtanslogs.
Jag reserverar mig emot både voteringsproposilionen och sjelfva Voteringen, tydå Utskottens föreslagna Voteringsproposition innehåller, att saken kan förfalla, anser jag det vara oformligt att deröfver votera inom Ståndet, så mycket mera, som, om vi besluta, att frågan icke
Den 17 December f. m. 67 han förfalla, Förstärkta IJlskoltet icke kan votera öfver deli af Utskotten föreslagna proposition, som i elia alternativet innehåller, att frågan skall förfalla.
Jag reserverar mig äfven emot den af Ridderskapet och Ädela godkände Voteringsproposition, emedan det enligt Grundlagen tillhör Talman eller Ordförande, och icke Ståndet, att afgöra, om en fråga skall förfalla, eller icke.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken aflemnade Klubban till till Grefve Brahe, Magnus, samt bortgick.
Voteringen börjades klockan 3 e. m. och befunnos, efter Voteringens slut, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssediarne Öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 38.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Ordföranden förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett frågan om öppnande af en Depositräkning i Banken kunna förfalla.
HÖglofl.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvail lill 4 eftermiddagen. !n fidem Protocolli, O. J.
Lagerheim. 68 Den 17 December e. m.
Torsdagen d. 1 7 December 182g.
Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen» Fortsattes den i förmiddagens plenum började pröfning af Stats- och BancoUtskottens den i4 sistlidne November under N:o 2i aflåtne, och den 16 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af RiksStåndens beslut i fråga om
Mynt» bestämningen, och dermed gemenskap ägande ämnen. io:de Punkten.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln ansett den i denna punkt omförmälte fråga, om öppnande af en Depösiträkning i Banken, kunna förfalla, torde Ridderskapet och Adeln finna, att någon öfverläggning i saken nu icke erfordrades, utan att berörde fråga borde förfalla; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. n:te Punkten.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, att, på sätt Utskotten föreslagit, det i denna punkt befinteliga ord: härutöfver måtte utgå.
Bifölls. is:te Punkten.
Mugust:
Ja g anhåller, att få veta, hvad de öfrige frenne Den 17 December e. m. 69 RiksStånden rörande denna i2:te punkt beslutat, i fall sådant är Herr RiddarhusSecreteraren bekant.
Undertecknad Riddarhus - Secreterare:
PresteStåndets rörande förevarande punkt den 18 sistlidne November fattade beslut innehåller, att PresteStåndet ”funnit godt, ”att, med frånträdande af dess vid Hufvud”momentet af i2:te punkten fattade beslut, ”förena sig med Hedervärda BondeStåndet, ”hvarigenom i underdånighet må öjverlem”nas till Kongl.
Maj:t att, efter Heten”skap smäns hörande, utsätta en lindrig "Mynt skatt, inberäknad i sjelfva myntet, ”till förekommande af detsammas utförsel ”eller nedsmältning.” BorgareStåndet har, den xi dennes, med förblifvande vid dessi afseende på Hufvudmomentet af i2:te punkten förut fattade beslut, godkänt de löre-; slagne Voteringsproposilionerne; och BondeStåndet, som den 7 dennes likaledes förblifvit vid dess om Myntskattens inberäknande i sjelfva myntet, förut fattade beslut, har afslagit Utskottens i denna del gjorda framställning, men antagit inbjudningen om deltagande uti det af BorgareStåndet beslutade tillägg vid denna punkt.
Det befinnes således, att de trefaldiga besluten, som inom RiksStånden förut i detta ämne blifvit fattade, ännu qvarstå med den'skilnad, att då så väl Ridderskapet och Adeln som Pre - 70 Den ty December e. m. steStåndet förut instämt med Utskotten, att den SlIfverRiksdaler, som motsvarar 128 sk. i sedlar, bör innehålla 534 ass, under det BorgareStåndet fastställt den till 53o ass, och BondeSlåndet beslutat, att en lämplig myntskatt skulle inläggas i Myntet med öfverlemnande till Kongl. M.aj;t, att efter Vetenskapsmäns hörande bestämma densamma, bar PresteStåndet nurnera förenat sig med BondeStåndet, hvarigenom Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet hvar för sig stå allena örn sina beslut.
Om således Ridderskapet; och Adelli jemväl förenade sig med BondeStåndet, uppkomme ett. sammanstämmande beslut af tre Stånd, till följd hvaraffrågan om slagskatten blefve öfverlemnad till Konungen, hvilket jag för min del tror vara bättre, än att Ridderskapet och Adeln skulle förblifva vid sitt beslut, och derigenom äfventyra, att måhända BorgareStån-. dets beslut, som är mindre godt än BondeStåndets, blefve i Nämnden gällande.
Hvad åter formen angår, anhåller jag, att få uppläsa min emot Utskottens förslag afgifne reservation, så lydande:
Dä hvarje contraproposition synes böra innehålla motsatsen af Ja-propositio71 enså hade frågan om slagskattens inläggning i myntet , eller huruvida den SilfverBiksdaler , sorn motsvarar tä8 sk. i sedlar, skall innehålla efter Adelns beslut 534 ass* eller efter BorgareStändets 53o ass, bordt framställas under usta punkten, och icke.
Den 17 December e. m. 7i linder den iz:te.
Då den senare endast innehåller att den nja enheten skall vara mindre än den gamla, och i stället för zf8 sk. i silfver motsvara 18 sk. efter 166f års myntfot; så skulle man tro, att contrapropositionen innebure ett förnekande deraf.
Men det är ingalunda förhållandet; tvärtom förmäler contrapropositionen intet derom.
Man vet ej, antingen hon antager eller förkastar hvad Ja-propositionen innehåller, utan omförmäler i stället ett dit alldeles icke hörande ämne, eller den till i:sta punkten hörande frågan, om den gamla SilfverRiksdalern bör beräknas till i3o ass. Ja-propositionen står således i i:sta punkten, och Nej-propositionen i den is:te.
Iförsta punkten synes man , utan omröstning, antaga med Ridder skåpet och Adeln, att SilfverRiksdalern skall innehålla i34 ass; och i m:te punkten framställer man en Nej-proposition , som, i händelse hon vinner, nedsätter samma Riksdaler till i3o ass.
Pä grund häraf och då Ridderskapet och Adelil ännu icke afgjort Usta punkten, ulan ansett den höra pröfvas i sammanhang med denna iaite punkt, tror jag, att man, med instämmande i BondeStåndets beslut att öfverlemna frågan om slagskatten lill Kongl.
Majit, bör antaga det till contraproposition emot Utskottens förslag i usta punkten af Betänkandet Nio 14.
Jag är icke af samma tanka, sora den siste värde Talaren, 7?
J)en 17 December e, m, att någon omflyttning i uppställningen af voteringspropositionerne behöfves, men deremot delar jag hans åsigt, alt Ridderskapet och Adeln bör begagna det tillfälle, som nu är för handen, att bereda ett sammanstämmande beslut af tre Stånd, nemligen att öfverlemna till Kongl. Maj:t att, efter Vetenskapsmäns börande, bestämma en lindrig slagskatt, häldre än att äfventyra, att frågan i Förstärkta Utskotten blifver afgjord i detalj, på sätt BorgareStåndet beslutat, hvilket måhända är mindre ändamålsenligt,.
Då PresteStåndet nu mera instämt med BondeStåndet, kan ett sammanstämmande beslut af tre Stånd uppkomma, om Ridflerskapet och Adeln frångår sitt beslut, och jemväl förenar sig med BondeStåndet.
Den siste Talaren har ansett origtigt, att i i:sta punkten säga, det realisationen skall ske efter 1664 tirs myntfot, och i i2:te punkten, det Silfver'Riksdalern skall innehålla 53o ass.
Jag får i detta afseende upprepa hvad jag vedan förut sagt, nemligen att dessa begge, punkter handla om tvenne olika saker, och att det är en stor skilnad mellan antagandet af en viss norm för liqvidationer man och man emellan, hvilket i i:sta punkten genom myntbestämningen afgöres, och beslutet i i2.'te punkten att för framtiden nedlägga en slagskatt i myntet.
Dessa saker böra ej sammanblandas, och den sednare, frågan kan, som sagdt är, gerna qvarstå i ja:te punkten.
Men deremot tror jag, att Den 17 Docera ber e. m. 73 Ridderskapet och Adeln har allt skäl alt (Vångå sitt beslut, sedan tre Stånd nu mera beslutat, att en slagskatt skall äga rum, ehuru de uti detaljerna äro så vida skiljaktige, att ett Stånd bestämt beloppet af denna slagskatt, men de öfrige arne
Stånden öfverlemna t ett slikt bestämmande till Kongl. Majrt.
Jag anhåller alltså hos Herr Grefven och LandtMarskalken om den proposition, att Ridderskapet och Adeln, onder frånträdande af dess förut fattade beslut, förenar sig med Preste- och BondeStånden, Friherre Cederström , Jacob:
Jag kan för min del ej finna, att Ridderskapet och Adeln bör frångå sitt förut fattade beslut.
Deremot önskar jag, att den af Utskotten föreslagne contraproposition, som innefattar BondeStåndets beslut, må slutas med orden:
Myntskatt, inberäknad i sjelfva myn-' tet; och att de följande orden: till förekommande af detsammas utförsel eller nedsmältning må utgå, såsom icke tillhörande ämnet.
Sedan man beslutat, att silfverexporten skall vara fri, bör man icke säga, alt man med myntskatten vill förekomma myntets utförsel.
Slagskatten bör endast hafva till ändamål, att Staten ej må förlora myntningskostnaden; och om den ordnas på ett förnuftigt sätt, får landet af myntets utförsel en ren fördel.
Jag anser således, att Ridderskapet och Adeln bör för - 74 Den 17 December e. m. blifva vid sitt förut fattade beslut, och an-, taga de föreslagna Voteringsproposilionerne, med den förändring jag nu anmärkt.
I afseende på formen, får jag förklara, att mitt namn blott till följd af en tillfällighet saknas i reservationen bredvid Herr von Hartmansdorffs.