Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan är då blott i hvilken ordning; och skulle mitt hanskjutande till de värda motionärerna vara förgäfves, begär jag propos till antagande af de ifrågavar. 7 punkterna på en gång, eller hvardera för sig.
Boye nu uppläst 54 § Itiksd.Ordn., synes intet vara att tillägga till hvad Hr v. Troil yttrat.
Jag kan icke inse, hvarföre vi nu skola ingå i förmfrågan.
Om jag icke misstager mig, innefattar Frih.
Ehrenborghs och Gr.
Frölichs förslag detsamma som Gr.
Cronhjelms, i hvad 3:dje punkten angår.
Men det förra förslaget innefattar tillika andra punkter.
Jag vet icke, hvarföre vi icke nu kunna få afgöra den punkt, deri vi äro färdiga att fatta beslut, utan att jemväl behöfva att sträcka oss till sådana punkter, som ännu icke blifvit discuterade.
Jag hemställer, att vi må få afgöra den punkt, som är föredragen.
Boye till mig adresserade hemställan får jag förklara, att frågan icke mera är min, utan R. o. Ad:s. I anledn. af hvad Hr Lagerhjelm yttrat får jag erinra, att discussionen verkligen hvälft isig omkring alla de punkter, som mitt förslag förmenas involvera.
Saken öfverlemna!- jag för öfrigt i R. o. Ad:s händer och hoppas, att Hr Gr. o. Landtm, icke skall underlåta att vårda Ståndets rättigheter.
Jag hemställer, om icke Frih.
Ehrenborghs förslag må blifva contra-propos. till 3:dje punkten.
Jag kan icke tinna, att någons lätt dermed afskäres.
Samma begäran, som den sisle talaren nu gjort, har jag förut framställt.
Jag kan omöjligen finna, huru man kan hindra oss att få vårt förslag till contrapropos. emot Gr.
Cronhjelms.
Jag medger, alt detta kan synas ovanligt; men det ar nödvändigt för att icke tillstänga möjligheten för oss alt få vår mening fram.
Bifaller man 3:dje punkten, kan sådant icke mera ske; ty äfven denna borde, enligt vår tanka, uttryckas i den generella punkten.
Ehrenborgh och af samma skal måste jag undandraga mig att svara på Frih. Boyes och Hr Lagerhjelms hemställan.
Att den sednare liar orätt deruti, att Gr.
Cronhjelms och mitt förslag skola i afseende å 3:dje punk - i GG D c n 24 Juli c. ra. ten öfverensstämma, är temligen säkert; ty jag har med ljudelig röst förklarat, att jag icke vill, att rättigheten till begagnande af creditiv för Banken skall utpekas.
Sedan den siste talaren förklarat sig nöjd dermed, att hans förslag upptages i contrapropos., hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm., om han icke skulle behaga fråga Frill.
Ehrenborgh, huruvida Hr Frih. icke jemväl skulle vilja sålunda begifva sig.
Man synes fästa en öfverdrifven vigt vid faran af prejudicatet vid detta tillfälle.
Jag har icke hört någon påstå, att propos, å Frih.
Ehrenborghs förslag grundlagsenlig! kan vägras.
Jag har deremot trott, att då förslaget förutsätter att i en klump behandla alla de ämnen, som .innefattas i 7 efterföljande punkter, då vi nu endast hafva den 3:dje under öfverläggning, detsamma är oformligt och orimligt samt sålunda bör afslås.
Någon bokstaf i grundlagen, hvarefter propos. skulle kunna vägras, finnes visserligen icke.
Som jag icke uppkommit, förrän discussionen började öfvergå till fråga om formen, anhåller jag att endast om denna få yttra några ord.
Jag anser för min del omöjligt att framställa en sådan contrapropos. sorn den, hvilken är begärd, nemi. att emot en punkt uti ja-propos. taga 6 eller 7 andra i nej-propos:n.
Alla ja- och nejpropos:r böra vara hvarandra contradictoriskt, ej conträrt motsatta.
Jag hemställer derföre, 0111 ej den propos. först bör framställas, huruvida alla 7 ifrågavar. punkterna må på en gång afgöras.
Äfven jag delar den mening, att antagandet af Frih.
Ehrenborghs förslag korome att undertrycka möjligheten för mången att få sin tanka under pröfning; men då pluraliteten synes vara för bifall till Gr.
Cronhjelms förslag, tror jag icke det är farligt att låta Frih.
Ehrenborghs blifva contrapropos., och jag har således icke något deremot.
Men då jag således vill medgifva, att det på sådant sätt må komma under pröfning, ber jag att emot förslaget få göra några erinringar.
Der står nemi., att Baneofullmägtige genom köp eller annorlunda &c. Detta uppdrag är så vidsträckt, att tillämpningen deraf ganska lätt kunde blifva annorlunda, än man föreställt sig; och oaktadt jag hoppas, att vi utse sådana Fullmägtige, att ingenting vore att befara, kunde det likväl möjligen inträffa, att pluraliteten af dem blefve sådan, att den hyste helt andra tänkesätt än dem, vi föreställt oss.
Örn vi t. ex. för detta ordet annorlunda vid nästa riksdag funne Banken skuldsatt till flera millioner, tror jag, att vi komme att ångra vårt obetänksamma beslut.
I anledning af den siste talarens yttrande
Den 24 Juli c. m. får jag erinra, att om pluraliteten väl ville svara nej till Frih.
Ehrenborghs förslag, men likväl icke ville bifalla Gr.
Cronhjelms, kunde den icke deltaga i voteringen.
Den ifra— gaställda propos. är väl sålunda icke grundlagsvidrig, men den är orimlig.
De Geer, Carl:
Det begrepp, jag gjort mig om skälen för vägrandet af propus , framställer för mig tvenne sådana: det ena, att propos:n vore stridande emot grundlagens bokstaf; det andra, att den vore stridande emot ett redan fattadt beslut, hvilket jag alltid anser böra heligt hållas.
It. o. Ad. har beslutat att punktvis föredraga och afgöra betänk.
En punkt, nend. den 3:dje, är nu ensam föredragen.
Jag anser det då icke vara möjligt att uti contrapropos. öppna tillfälle till afgörande på en gång af sju särskilda punkter.
Om R. o. Ad. förklarat sig önska, att alla sju punkterna måtte gemensamt föredragas, hade de ock genom en contrapropos. kunnat gemensamt afgöras; men i sakens närvar, skick måste jag bestrida propos., vare sig till afslag eller bifall å mer än en punkt i sender.
Jag anhåller, att denna min enskilda tanka må i prot. förvaras.
Jag anhåller endast att få förklara, det min mening ingalunda varit, att sju punkter skulle på en gång afslås.
Jag får för min del erinra, att uti mitt förslag icke finnes ett ord om de sju särskilda punkterna.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då redan förliden gårdag, vid början af föredragningen utaf nu förevar, utlåt., det beslut af lt. o. Ad. blifvit fattadt, att utlåt, skulle punktvis företagas, och då i dag på eftermiddagen , i anleda, af några ledamöters begäran, framställning i detta afseende ånyo blifvit gjord, men Ståndet funnit sig ej annorlunda vilja afgöra utlåt., än genom föredragning af en punkt i sender, hvilket IL Ex. i anledn. af åtskilliga personers begäran tvenne gånger förklarat, ansåg H. Ex., oaktadt discussionen afhandla! flera punkter, propos. ej nu kunna göras på annat än 3:dje punkten, eller på sådana framställningar, sorn vore emot den svarande.
I fall det hade varit mig bekant, att R. o. Ad. beslutat att punktvis afgöra betänk., bade det aldrig fallit mig in att yrka en annan ordning.
Men jag tar R. o. Ad. till vittne derom, att vi beslutat att punktvis föredraga betänk., men icke att så afgöra det.
Frölich förenade sig med Frih. Ehrenborgh. Gr. von Fersen:
Redan i början af discussionen anliöll jag, på sätt Ilr Cederschjöld då till besvarande upptog, om framställning lill R. o. Ad., alt uti ett beslut måtte intagas D c ii 24 Juli c. ra. punkterna fr. o. rn. den 3:dje t. o. ni. den g:de.
Derpå har någon propos. icke följt, och jag reserverar mig nu deremot.
Landtm, vttrade, att han, i anledn. af Gr. v. Forsens sista anförande, ansåg sig skyldig förklara, det han, ehuru okärt det för honom vore, tog Ståndet till vittne, att H. Ex., uppå derom framställd fråga, yttrat, att Ståndet med nej hesvarat H.
Ex:s propos. om instämmande i Gr. v.
Forsens begäran, att 3:dje t. o. m. g:de punkterna i ett sammanhang skulle få discuteras och afgöras.
Hr Lefre'n: I början af discussionen framställde jag den fråga, huruvida icke endast 3:dje punkten förevar till afgörande, men discussion dock kunde sträcka sig utom denna; och jag erhöll då af Hr Gr. o. Landtm, ett lika beskaffadt svar som det, han nu lemnat.
Jag har biträdt Frih.
Ehrenborghs mening i den tanka, att densamma icke afvek från något fattadt beslut.
Jag reserverar mig nu emot det behandlingssätt, förslaget vederfarits.
Jag är öfvertygad, att ett missförstånd här äger rum, och jag måste, lika med Gr.
Horn, nedlägga min reservation.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å den nu föredragna 3:dje punkten af Utsk:s utlåt.
Ropades nej. H. Ex. framställde propos. till afslag å samma punkt.
Ropades ja; men från åtskilliga håll i salen hördes yttranden, att denna sista propos. ej varit lämplig.
Jag kan icke fatta annat, äri att det måste vara riktigt att framställa propos. till afslag.
Då alla svarade nej på första propos., eller den till bifall, måste 3:dje punkten i betänk, varit afslagen, utan någon vidare propos.
Långt för detta har afslag å betänk, blifvit begärd, och först sedan propos. derå blifvit bifallen, kan Gr.
Cronhjelms förslag komma under propos.; men då måste en sådan derå framställas.
Jag förenar mig med Hr Tham derom, att propos. må framställas å Gr.
Jag grundar min begäran på den tydliga föreskrift i grundlagen, att Ständerna äga rätt ändra ett betänk., då det andra gången är under pröfning.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då tvenne förslag till förändrad redaction af 3:dje punkten blifvit till prot. aflemnade, å hvilka förslag propos. blifvit begärd, ansåg H. Ex.
Den 24 Juli e. m. 169 Ex. sig nu böra dosamina II. o. Ad:s beslut underställa; och framställde nu altsa propos. till antagande af Frih.
Cederströms ofvanföre uppläste redactionsförslag.
Ex. framställde derefter propos. till antagande af Gr.
Cronhjelms redactionsförslag, så lydande: att till förstärkande af metalliska c assan Bancofullmägtige bemyndigas att, i den mån behof deraf göres och äfven med användande af de till Bankens grundfond hörande statsobligationer, förskaffa sig, å utrikes ort, credit eller creditiver till ett belopp, motsvarande högst 2 millioner r:dr specie.
Jag anhåller, alt i slutet af propos. må tilläggas silfverspecie i stället för endast specie.
Jag önskar få veta, hvad som, i händelse af votering, kommer att blifva contrapropos. Frih.
Jag anhåller att propos. efter det nu verkställda tillägget må ånyo uppläsas.
Jag har visst ingenting emot tillägget, men kan icke inse, hvartill det tjenar, och jag tror t. o. m., att r:dr specie ensamt är bättre, än att säga silfver specie; ty vi få nu snart nya silfver-riksdalrar.
Boyes anmärkning saknar icke grund, och icke heller Gr.
Cronhjelms; men jag tror, att tydligheten bäst vinnes, om förslaget kommer att heta r:dr silfver efter 1664 års förändrade myntfot.
Cronhjelms redactionsförslag upplästes ånyo endast så förändradt, att i stället för orden: två millioner r:dr specie, blifvit införda orden: två millioner r:dr silfverspecie.
Då rösterna i svaret å propos till bifall vore skiljaktiga, anhåller jag om propos. å Gr.
Cronhjelms förslag, hvarefter jag vill bestämma, huruvida jag kommer att yrka votering eller icke.
Cronhjelm, såsom författare till förslaget, om han icke tillåter, att r:dr specie utbytes mot r:dr silfver efter 1664 års förändrade myntfot.
Jag medgifver det af Hr Rosenblad begärda tillägg, men anhåller, att förnyad propos. derefter må varda framställd till bifall å mitt förslag.
Hr von Hauswolff:
Jag har för min del icke hört omtalas något silfver efter myntfot, och tror icke, att 1664 års myntfot bör hafva något att göra med våra beslut.
Derföre voterar jag emot hela principen. 10 H. 22 170 Den 24 Juli c. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Gr.
Cronhjelms ofvan upptagna redactionsförslag med den förändring, att slutmeningen skulle blifva så lydande:
....motsvarande högst två millioner r:dr silfver efter 1664 års förändrade myntfot.
Ropades ganska starka ja, blandade med nej.
Det lärer dock vara nödigt att skrifva så, att det blir Svenska, så att vi icke i tidningarna i morgon få critiker på vårt språk.
Hvilken är väl 1664 års förändrade myntfot?
Det vore likväl nödigt att vela.
Hvar och en, som vill hafva den upplysning, Frih. Boye begärt, linner den i 1 § af mynlbestämningslagen.
I fall man ville trycka förklaringen af stadgandet i en särskild not, kunde det vara tillräckligt; men mig synes, att saken nu kunde med mindre hjelpas.
Sedan propos. är justerad, framställd och besvarad, lärer någon ändring deri icke kunna äga rum.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit den af H. Ex. sednast framställda propos. vara af R. o.
Jag åkallar personer omkring mig till vittne, att jag begärde ordet under det ropen i anledning af propos. pågingo, fastän jag blef öfverskriken; och nog skall jag kunna berga mig.
Fortsättningen utaf pröfningen af BancoUlsk:s utlåt.
N:o 16 uppskjöts till nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen.
Fredagen den 10 Juli i834.
Plen 11 ni ki. 9 f. ni.
Justerades pleniprot:n för d. B och för f. och e. m. den 11 dennes.
N:o 16 till svar å de inom samtliga RiksSt, framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under ]N:o 6 afgifna betänk.
Den a5 Juli f. ra. >7> med förslag till hufvudgrundcr för Bankens rörelse och förvaltning.
4:de punkten: att, på det en härifrån uppkommande tillfällig skuldsättning utrikes icke må iklädas natur af stående, Ba n cos ty r e 1 se n, när Banken genom det ena eller andra creditivets anlitande råkat i utländsk skuld, åligger begagna första inträffande förmånliga coursförhå 1 lande för att derå göra a fbe t a 1 n i n g ar.
Hr Tham, Wolrath: Sedan R. o. Ad. förliden gårdag ändrat 3:dje punkten, sä att, i stället för att der omtalades 2:ne creditiv, R. o. Ad. beslutat blott ett creditiv på 2 millioner r:dr, blir det nödvändigt att förändra redactionen i denna punkt, så alt orden: ”bär Banken genom det ena eller andra creditivets anlitande råkat i utländsk skuld,” utgå.
Äfven hemställer jag, om icke slutet af denna 4;de punkt, som ålägger Bancostyrelsen att begagna första inträffande förmånliga coursförhållande för att göra al betalningar å den möjligen uppkommande skuldsättningen, bör undergå ändring, enär Bancostyrelsen, elter delta stadgande, skulle tvingas alt förbise angelägenheten att göra silfverköp, då det kunde ske utan förminskning af rörelsecnpilalet.
Jag skulle derföre hemställa, om icke denna punkt kunde blifva af följande lydelse: att, på det en härifrån uppkommande tillfällig skuldsättning utrikes icke må iklädas natur af stående, Bancostyrelsen åligger att på creditivet göra albetalningar, så fort ske kan.
Jag förenar mig med Hr Tham.
Likväl skulle jag hemställa, om icke det lilla tillägget kunde få äga rum, alt slutmeningen kom att lyda sålunda: så fort förmånligen ske kan.
Jag vill blott fästa Hr Tharas uppmärksamhet derpå, att Bancostyrelsens åtgärd att betala det creditiv, som kan upptagas, icke leder till minskning af rörélsecapitalet.
Tvärtom är det den större sedelinvexlingen mot silfver, hvilken creditivets anlitande förutsätter, som leder till minskning af rörelsecapitalet; du deremot rörelsecapitalet åter ökas, när Bancostyrelsen betalar utländska skulden, emedan det sker med vexlar, inköpta för sedlar, som på sitt sätt föröka rörelsecapitalet.
För öfrigt instämmer jag deruti, att denna punkt må erhålla den föreslagna redactionen, så att det kommer att heta: så fort lämpligen ske kan.
Jag är förekommen af Hr Stråle och instämmer med honom uti Ilr Thams redactions förslag.
Hr von Troil, Emil: Jag är egentligen äfven förekommen af Hr Stråle.
Jag vill fästa den förste värde tala - 172 D e n a5 Juli f. m. rens uppmärksamhet derpå, att om man sade, att afbetalningen skulle ske så fort ske kan, skulle det ske straxt efter creditivets erhållande, emedan Banken alltid är i tillfälle att kunna betala.
Men då det är coursens höjning, man måste söka att förekomma, bör afbetalningen först ske, när coursen börjar sänka sig under pari, emedan man mäste söka att hålla den vid pari.
Hvad åter rörelsecapitalets minskning eller ökning beträffar, är det något, som genom betalande af utländska skulden icke annorlunda kan åstadkommas, än Hr Stråle omnämnt.
Genom vexelinköp i och för skuldens godtgörande kan nemi. rörelsecapitalet ökas; men någon minskning deraf kan derigenom icke inträffa.
I fall Utskrs redactionsförslag icke godkännes, borde det heta: "så fort lämpligen ske kan."
Jag har den olyckan att i bancofrågor uti så många fall tänka olika med husets majoritet, att det icke blir sällsynt att ljföra mig reservera mig mot beslut, som fattas.
Jag måste, i consequens med hvad jag i går yttrade, förklara, alt denna punkt tillkommit genom BancoUtsk:s sorgfälliga vård och noggrannhet i sina stadganden, men att jag anser punkten obehöflig, enär uti begreppet bank ligger dess ovilkorliga skyldighet att betala sina skulder, när så lämpligen ske kan.
Het måste sålunda vara olämpligt att stadga något härom.
Jag begärde ordet, när Hr Tham föreslog en förändrad redaction af denna purt k t.
Jag vill emot hans förslag anmärka, att, som det är svårt att bedöma framtida förhållanden, jag tror det vara bättre att nyttja ordet förmånligen, så att det komme att heta:
"så fort det förmånligen ske kan,” hvilket vore ungefär detsamma, som Hr v. Troil föreslagit, och nära nog lika med Utsk:s förslag.
Då jag icke på något vis kan dela Frih.
Ehrenborghs yttrade öfvertygelse, alt denna punkt är obehöflig, får jag blott åter uppläsa mitt förslag till redaction, förändradt i öfverensstämmelse med åtskilliga ledamöters begäran.
Det lyder sålunda: "att, på det en härifrån uppkommande tillfällig skuldsättning utrikes icke må iklädas natur af stående, Bancostyrelsen åligger att på creditivet göra afbetalningar, så fort förmånligen ske kan."
Då harman gifvit
Bancostyrelsen tillräcklig latitud att förfara så, som den lämpligast linner.
Skulle pluräliteten vilja hafva ordet: lämpligen i stället för förmånligen, skall jag ej vara deremot.
Jag instämmer fullkomligen med Frih.
Eh renborgh deruti, att denna punkt är öfverflödig för Bancostyrelsen, ty jag kan icke föreställa mig, att något
Stånd skulle välja Bancofullmägtige, som icke skulle afbe - Den 25 Juli f. m. • n3 tala Bankens skulder, när sådant lämpligen ske kunde; men deremot tror jag, att punkten är ganska oskadlig och t. o. m kan vara nyttig, icke blott för Bancosfyrefsen, utan äfven för allmänna opinionen inom landet, som är uppskrämd för att realisationen skall leda till utländsk skuldsättning.
Då den således icke blott är oskadlig, utan äfven lugnande, tillstyrker jag, att den må stå qvar, till rcdactionen förändrad på sätt Hr Tham sist föreslagit.
Kan t zou förenade sig med Hr v.
Troil.
Då nu alldeles icke är fråga 0111 att stadga ett reglemente för Bancostyreisen, ulan endast att pröfva och yttra sig öfver liufvudgrunderna för Bankens funetioner, lärer det falla af sig sjelf, att pröfningen icke kan afse bestämmandet, om en eller annan punkt skall innehålla den eller den termen.
Hufvudföremålet för närvar. punkt är, huruvida Banken skall betala sin skuld vid inträffande förmånliga coursförhållanden.
De termer, hvarmed föreskriften i detta fall bör uttryckas, lära R.
St. få tillfälle att pröfva, när lagen och reglementet skola uppgöras.
Jag tillstyrker således bifall å denna punkt med den rättelse, sorn Hr Tham föreslagit, i öfverensstämmelse med livad R. o. Ad. i föregående punkter beslutat.
För min del skulle jag anse det lämpligt att låta hela denna punkt förfalla; men om den skall qvarstå, måste ordet cour sförhållande utelemnas, emedan omständigheter kunna inträffa, då det vore förmånligare att betala skulden under en högre cours, än att uppskjuta dermed och fortfara att betala ränta för det upplånade, icke längre bchöfliga capitalet.
Jag vill visserligen icke strida för bibehållande af Utsk:s rcdactionsförslag utaf någon förkärlek för detsamma; men jag underställer R. o. Ad., om det icke är billigast och bäst att låta den redaction, som uttrycker sjelfva tanken, stå qvar oförändrad, på det icke ytterligare svårigheter vid sammanjemnkriingen må uppstå.
Det kunde åtminstone bespara oss en timmes conference, om der skall stå m e 11 eller o c k.
Jag kan icke neka, att jag är glad öfver, att min opinion delas af personer, för hvilkas kännedom i bankväsende jag hyser mycken aktning.
Jag anser denna punkt vara den oskyldigaste af alla, som hittills varit föremål för vår öfverläggning; men lika med Hr Hegardt har jag den öfvertygelse, att omständigheter kunna inträffa, då det blir lika förmånligt eller förmånligare att betala skulder under ett ofördelaktigt, än under ett motsatt coursförhållande.
Jag skulle derföre önska, att punkten måtte blifva ändrad i öfverensstämmelse med Hr Hegardts åsigt, såvida meningen är, att den skall qvarstå såsom en Den 25 Juli f. m. reglementarisk föreskrift, synnerligast som jag icke vidare vill motsätta mig dess qvarstående, om den kan bidraga till opinionens lugnande, rör:de farhågorna för en med realisationens fullbordan oskiljaktigt förenad, utländsk skuldsättning.
Hr Cederschiöld, Pehr Gust:
Jag anser högst angeläget, att ett stadgande, i meningen svarande mot det, som 4;de punkten innehåller, blir vidtaget för att försäkra allmänheten, att Banken skall betala de skulder, den i och för realisationen möjligen kan komma att ikläda sig.
Likväl måste ordalydelsen i denna punkt undergå förändring, dels emedan här omtalas 2:ne creditiv och dels derföre, att första inträffande förmånliga coursförhållande skulle begagnas för att å skulden göra afbetalningar, då det likväl kunde hända, att det blefve förmånligare att dröja med afbetalningen.
Med ett ord, jag anhåller, att redactionen må blifva sådan, som Hr
Tham föreslagit, och att det sålunda må stadgas, att afbetalningar böra ske, så fort lämpligen ske kan.
Jag skall utbedja mig att blott få tillägga några ord.
I afseende pä realisationen bar vid dess första början fråga uppstått:
Kan den ske utan utländsk skuldsättning?
Dessa ord: utländsk skuldsättning, hafva varit en styggelse för många, som kommit till riksdagen.
Det är derföre som, då vi besluta utländsk skuldsättning, i händelse behofvet så fordrar, jag anser det vara lugnande för dem, som deruti se farhågor, att vi uttryckligen stadga, att denna skuld skall betalas.
Detta har jag velat nämna såsom ett ytterligare skäl för nödvändigheten af punktens qvarstående i det förändrade skick, jag sednast föreslagit.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga 4;de punkten med den af Hr Tham föreslagna förändring, hvarigenom den skulle komma att erhålla följande lydelse: att, på det en härifrån uppkommande tillfällig skuldsättning utrikes icke må iklädas natur af stående, Bane os ty reisen åligger att på den erhållna crediten eller creditivet göra afbetalningar så fort, som lämpligen ske kan.
Bifölls 5:te punkten: att Bancostyreisen, då den så tjenlig t finner, må äga att förstärka Bankens metalliska cassa medelst inköp från främmande lander af guld och silfver; dock att silfver k öp för Bankens räkning icke böraifrågakomma, när c o ursen håller sig öfver pari.
Jag anser, att 5:te och 6:te punkterna hafva så mycket sammanhang med hvarandra, att de borde på en gång föredragas.
Jag skall altså yttra mig öfver dem håda tillsammans.
Utsk. har ej fästat afseende ä min anmärk - Den 25 Juli f. m. ning, att ett ungefärligt, transportkostnaden motsvarande maximum måtte bestämmas, utöfver hvilket utvexlingsgrunden vid silfverköp utrikes ifrån ej finge öfverskridas.
Jag föreslog i detta hänseende 5 sk. på r:dr Hamb. b:co.
När jag emedlertid besinnar de olägenheter, som kunna blifva följder af silfverköp vid pari cours, och den benägenhet till stegring af coursen, som derigenom måste underhållas hos våra vexelhandlare, så tror jag denna latitud för Bancostyrelsen vara ganska betänklig; och med det slags insigt i bank-och börsaffärer, som man kan hoppas af en styrelse, der pluraliteten åtminstone ej kan vara dervid van, skulle jag nu t. o. m. vilja föreslå, att Bancostyrelsen ej ägde betala mer än 128 sk. för 1 r:dr silfver, d. v. s. icke köpa silfver, utan då coursen är under pari.
Då förfölle äfven de betänkligheter, som blifvit framkastade af Hr Lefren öfver sil frets egenskap att vara in- eller utländskt.
Det kunde utgöra detsamma och vara lika mycket.