Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med denna åsigt torde jag nu få göra den erinran, att då de n första punkterna af Utskts förslag afse samma sak eller regleringen af myntväsendet i allmänhet och fastställandet af vissa bankprinciper med application till R.
St:s Bank, tror jag, att skyndsamhet i öfverläggningarna skulle befordras, örn discussionen nu till en början fick sväfva emellan dessa ii punkter, utan att man må mötas af den påminnelsen:
Ni håller er Den a3 Juli c. m. icke till ämnet.
Endast genom en sådan norm för föredragningen anser jag det vara möjligt att lemna tillfälle för alla meningar alt göra sig gällande.
Då Hr Gr. o.
Landtmrs första fråga, om R. o. Ad. önskade, att hela betänk, skulle uppläsas, besvarades med nej, är jag berättigad till den förutsättning, att betänk, är af oss alla kändt.
Vi veta således alla, att de särskilda motioner i ämnet, som icke ingått i Utsk:s förslag, blifvit af Utsk. pröfvade, och att på afslag å dessa motioner livilar hela det förslag, Utsk. tillstyrkt.
Om vi nu,börja ånyo med dessa motioner, skulle vi endast göra oss ett onödigt besvär, och jag tror således, att vi förfara rättast, om vi, på sätt Hr Gr. o. Landm. föreslagit, börja med pag. 81 i betänk.
Det står då hvar och en öppet att antingen, såsom Gr.
Frölich velat, i massa, eller ock i hvarje fråga särskildt framställa ett annat förslag i motsats mot Utsk:s, och vi träda ingens rätt för nära; ty alla motionerna ingå i någon punkt af betänk., och de kunna vid föredragningen af denna punkt upptagas.
Jag förenar mig altså med Hr Lefren och Hr Rosenblad samt anhåller hos Hr Gr. o.
Landtm. 011H sådan ordning för föredragningen, att icke flera punkter, såsom Gr.
Frölich önskat, måtte på en gång i massa företagas, emedan derigenom en förbistring skulle uppkomma, hvarur vi svårligen skulle kunna reda oss.
Mig synes vida bättre att nu börja med första punkten särskildt; men om Hr Gr. o. Landtm, för sammanhangets skull anser lämpligast att slå den tillsammans med 2:dra punkten, har jag ingenting deremot; dock tror jag för min del discussionen bäst ske punktvis.
Den discussion, som vi nu förehafva, visar bäst, huru man skall gå till väga för alt icke komma till någon punkt.
Det är ock tydligt, att då hvar och en har sitt älsklingsämne, så att den ena yrkar, det början skall göras med Hr Totties förslag, den andra med 2:ne punkter och den tredje med i r punkter på en gång, kan man aldrig komma till något slut. R. o.
Ad. torde således finna lämpligast vara att^ på sätt Hr Gr. o.
Landtm, föreslagit, vid föredragningen följa den ordning, som finnes utstakad i Utskrs betänk.
Det står en hvar lika öppet att göra sin mening gällande vid hvarje förekommande fråga, vare sig till afslag, bifall, tillsatser eller förändringar.
Att Utsk:s förslag finnes såsom ett sammandrag intaget i slutet af betänk., gör intet till saken; ty man kan lika väl i detta som i andra betänkm genast kasta ögonen på slutmeningarna, eller förfara med dessa, såsom då man eljest går till bilagor eller dylika handlingar, som finnas ett betänk, bifogade. H. Ex. Hr Gr. o. Land tm. yttrade, att såväl den öfvertygelse, han sjelf fattat om det nu föredragna utlät., som ännu mera den nya styrka, lian i denna öfvertygelse vun - Den a3 Juli c. m. 53 11 iL genom åtskilliga talares anförande i ämnet, föranledde H. Ex. att förnya den af honom nyss gjorda propos., att utlåt, mätte punktvis företagas och föredragningen börjas med den å pag. 8i upptagna första punkt af Utskts förslag.
Bifölls. lista punkten: att med sedelstock bör först å s alla Bankens förfallna skulder, deruti inberäknade såväl depositioner i allmänhet och den på särskild d e p o s i t - r ä k n i n g i vexelhanken insatta fond, motsvarande beloppet af utelöpande r i k s g:ssedlar, som Bankens egna utelöpande sedlar; dock med afdrag af dels de förskott, hvilka blifvit frän Banken u 11 em n a d e t i 11 invexling af fö r slitna sipärre sedlar i landsorterna, dels sådana transportsedlar, hvilka, såsom otydliga, icke kunnat under sina numror afföras, utan i stället blifvit af lånebank e n infriade, dels oek metalliska värdet af de utelöpande, från R i ks g : s c o n t. utgifna kopparskiljemyntspolletterna.
När man frågar sig sjelf, hvad som menas med ett lands sedelstock, lärer man icke deribland kunna upptaga andra sedlar än dem, som permanent tillhöra rörelsen, icke sådana, som endast temporärt äro utelöpande och af sig sjelfva åter ingå.
Af denna natur äro Bankens utelöpande sedlar för län på jern och andra exportabla effeeter, och att, såsom Utsk. gjort, beräkna dem i sedelstocken är således ofantligt felaktigt.
Om man, såsom Frih.
Boye påstått, skall från Bankens utelöpande sedelstock afräkna allt, som ovilkorligen åter måste ingå, lärer icke mycket qvarstå; ty utom lånen på exportabla effecter utgifves mycket sedlar förandra lån, och de skola jemväl ovilkorligen åter ingå.
Det är sannt, att de sedlar, sorn utgifvas för lån på exportabla effecter, ingå till Banken efter en kortare tid än de öfriga, men icke mera ovillkorligt än de, som utgifvas till exempel för lån i discontväg.
Båda dessa slag af sedlar hafva emedlertid det gemensamt, att de kunna dagen efter utgifvandet presenteras i bancoluckan och silfver derföre begäras.
Jag kan således icke inse någon skillnad dem emellan vid beräkningen af sedelstocken, uti hvilken alla sådana utgifna sedlar måste beräknas, för hvilka Banken ansvarar.
Jag skulle tro, att man vid hvarje ord bör fästa det enklaste begrepp som möjligt, och att man således här icke bör bibehålla ett begrepp, som erfarenheten visat hafva föranledt endast till vidlyftiga beräkningar och sådana tvister som de, hvilka uppkommit sedan sista riksdagen och icke förrän vid voteringen i dag blifvit bestämdt afgjorda.
Jag hemställer således, om icke Frih.
Boye med sin vanliga skarpsinnighet linner det enklaste i denna sak äfven vara det rättaste, och 54 Den 23 J n 1 i c. m. alt alisa alla utelöpande sedlar böra i sedelstocken beräknas, enär de alla när sora helst kunna presenteras till invexling.
Om en enskild cessionant, då han uppger sin stat, icke skulle uppgifva alla de löpande sedlar, sorn han utställt till inlösen ä vista, utan säga, att vissa åro af den beskaffenhet, att han icke anser sig behöfva upptaga dem, så skulle domaren icke underlåta att förpligta honom till deras upptagande i staten, så vida han ej ville taxeras såsom oärlig.
Nu har Utsk. föreslagit, att Banken, som likaledes blifvit ställd på utredning, skall i sin stat upptaga alla sina utelöpande sedlar, som kunna presenteras till inlösning i luckan, och detta är saken i sin enklaste form.
Utsk. har icke kunnat undgå ett sådant tillstyrkande för att ej återkomma till det trassel, som varit en följd af sista riksdagens beräkningar, hvilka man, med eller utan skäl, så ofta begagnat såsom ett återkommande thema för klander emot den personal, som deltog i de då fattade besluten.
It. o. Ad. är icke destomindre oförhindradt att sedermera bestämma, hvilken proportion man vill emellan reella fonden och sedelstocken; men om ej bokslutet tages till grund för beräkningen af denna sistnämnde, stadnar man alltid vid dess jemnförande med reella fonden i en godtycklig mening, som leder till tvistigheter utan ända, hvilka icke kunna hafva något fördelaktigt inflytande på Banken i en tid, då den är ställd under utredning.
För min del finner jag Utsk:s förslag i första punkten riktigt.
Jag tror likväl å andra sidan, att något afdrag på den beräknade sedelstocken också skulle kunna utan skada äga rum; men jag vet icke, hvartill det skulle tjena, då man vill en ärlig realisation.
I nuvarande omständigheter synes mig bäst att rent ut säga: så och så många sedlar äro ute; en strid härom skulle endast hafva till följd en strid om sjelfva realisationen, och jag inser intet skäl att icke låta hela beloppet tagas i beräkning, då realisationen i allt fall kan verkställas.
Tror man, att sedelstocken på detta sätt blir för högt beräknad, går det ja an för de Hrr, som äro af denna mening, att i stället nedsätta proportionen emellan sedelstocken och den metalliska valutan; men att nu nedsätta sedelstocken skulle gifva realisationens fiender vapen i händerna.
De skulle säga, att vi icke kunde besluta realisationen, utan att afdraga så och så mycket af den i sjelfva verket utelöpande sedelstocken; och detta beliöfves icke, helst jag i de olika beräkningarna endast ser en strid om ord.
Jag får börja med den förklaring, att jag i de flesta delar gillar uppställningen afUtsk:s betänk., och att jag äfven i denna första punkt ej skall lägga mig emot bifall till Utsk:s förslag.
Det torde likväl icke vara onyttigt att upplysa, huru mycket sorn hittills varit afräknadt från Den a3 Juli e. m. den utelöpande sedelstocken.
Hittills hafva i beräkningen icke ingått de depositioner, som i Banken innestå såväl för statens som för enskildas räkning och hvilka för närvar, uppgå till 3,4o8,ooo r:dr, ehuru de efter sista riksdagens beslut ej fått afräknas till högre belopp än 2,400,000 r:dr.
Hvad åter beträffar de sedlar, som utgifvas till lån på exportabla effecler, hafva alltid lån mot pant af guld och silfver ansetts lika med metallisk valuta, och lån på jern hafva äfvenledes blifvit betraktade såsom lika goda, enär inlösen skett inom en viss kortare tid; dessa hafva af sådan anledning icke heller blifvit beräknade i sedelstocken.
Men egentliga orsaken till förenämnde afdrag har varit, att B.
St. tillförne bestämt, att rörelsecapitalet aldrig lick öfverstiga en viss summa; och som Utsk. nu deremot föreslagit, alt rörelsecapitalet får blifva huru stort som helst, blott det kan inlösas, är det mig likgiltigt, om afdragen bibehållas eller icke.
Jag skall således icke vara emot, om de nu borttagas, men vill blott fasta uppmärksamheten derpå, att summan, som är i fråga, för närvar, uppgår till nära 4,000,000 r:dr, hvaraf en del aldrig linnes i rörelsen, och jag skall derföre icke underlåta att vid 2:dra punkten yrka proportionens nedsättning som 1 till 4- Frih.
Om jag kunde med Gr.
Cronhjelm för säkert antaga, att vi vid 2:dra punkten skola få nedsättning beviljad i den af Utsk. föreslagna proportionen emellan sedelstock och metallisk valuta, skulle jag afstå från mitt påstående om förändring af i:sta punkten; men då jag icke är försäkrad härom, måste jag vidblifva mitt yrkande, och härmed har jag äfven besvarat den frågan, hvartill en nedsättning i sedelstocken tjenar, ty den inverkar på proportionen af den reella fonden, som alltid mäste underhållas.
Jag båticke genom Frih.
Palmstjernas och Hr Le freds yttranden funnit mig vederlagd, ty jag kan ännu med sedelstock ej förstå andra sedlar än dem, som Banken ovilkorligen måste inlösa, och när man således vill hafva en måttstock för beräkningen af det rörelsecapital, som ligger Banken till last, vet jag ej, hvarföre man skall upptaga, hvad som icke ligger Banken till någon last.
Palmstjerna har val sagt, att äfven dessa sedlar, för hvilka jag yrkar afdrag, kunna presenteras till inlösning mot silfver; men silfver och sedlar blifva efter realisationen lika i värde och all verkan af dessa sedlar försvinner, när det lån, för hvilka deutgåfvos, åter inbetalas. lii- Lefren har åberopat ett lagförhållande, och jag är icke missnöjd dermed, emedan jag tror mig just derigenom kunna så mycket fullständigare vederlägga honom.
En gäldenär, som har motfordringar, äger enligt lag rätt till qvittning, och detta är just casus här; ty då Banken har contrafordringar för de sedlar, som nu äro i fråga, behöfver den lika litet som en cessionant upptaga dem bland de skulder, som skola betalas.
Jag skall emedlertid ej yrka 56 Den a3 Juli c. m. propos. på något afdrag i Usta punkten, förrän jag fått höra, livad 11. o. Ad. ämnar göra vid 2:dra punkten, Hr Rosenblad:
Denna irsta punkt innehåller blott en sats, sorn kan vara tcinligen likgiltig på hvad sätt den än afgöres, enär det i allt fall beror på beslutet i andra punkten, huruvida någon inskränkning vid beräkning af sedelstocken bör äga rum eller icke.
Jag erkänner emedlertid, att BancoUtsk. här utgått från det mest principenliga beräkningssättet, ehuru jag, då man endast afser ändamålet att sätta Banken i tillfälle att alltid vara beredd på inlösen af sina utelöpande sedlar, icke kan medgifva, att de, som tillförne följt en annan beräkningsgrund, baft så alldeles orätt, särdeles om man vill hålla sig till termen sedelstock, hvarmed måste förstås en stock af utelöpande sedlar, men icke, såsom Utsk. sagt, af förfallna skulder, dertill äfven förfallna räntor och löpande räkningar höra.
Jag torde för öfrigt få upplysa, hvad föregående Ständer i detta afseende beslutat.
Vid >778 års riksdag förklarade BancoUtsk., att alla Bankens fordringar i koppar hos staten borde räknas till den metalliska valutan, men afräknade från sedelsocken alla temporära lån icke blott på exportabla effecter, utan äfven dem, som lemnades till dåvar. discont-compagniet, enär Utsk. fann , att innan påkänningen i Banken kom derhän, att de sedlar, som i denna väg voro utgifna, kunde inverka å Bankens förmåga till fortfarande utvexling, Bancostyrelsen alltid ägde tillfälle att indraga dessa lån; och häraf torde finnas, att de, som hyllat denna åsigt, icke äro så alldeles enfaldiga heller.
Vid 1818 års riksdag afräknades likaledes alla lån på exportabla effecter, och i83o års Ständer beslöto alt blott beräkna de i sjelfva verket utelöpande sedlarna, ehuru de, i anseende till de förändringar, som kunde äga rum emellan Bancostyrelsens anmälan om de förberedande åtgärdernas fullbordan och den lag, som af K.
M. kunde fastställas till silfvemtvexlingens början, nödsakades att för depositionerna bestämma ett afdrag efter medeltal.
De privata depositionerna äro likväl så obetydliga, att de på de fyra sednaste åren aldrig gått öfver 780,000 och aldrig under 700,000 r:dr.
De enda, som således kunde verka till något mouvement i Bankens ställning, skulle således vara de publika depositionerna, hvilka stigit högst till 3^ millioner; men dessa äro blott tillkomna för publika cassornas behof alt röra sig, icke för att på något sätt skingra Banken, och de kunna således i intet afseende blifva farliga.
Jag skall dock icke vara emot, att de hädanefter blifva inräknade i sedelstocken, men kommer i sådan händelse att fordra en betydlig nedsättning i proportionen emellan sedelstocken och den metalliska valutan; ty eljest skulle den lätt kunna blifva generad af de sedlar, som utgifvas till lån på exportabla effecter. livad beträffar lättheten, sorn skulle i räkenskaperna vinnas ge - Den a3 Juli e. m. 57 genom Utskis förslag, får jag erinra, att det besvärliga i detta afseende hittills endast legat i tvetydigheten 0111 hvad som borde räknas eller afdragas; men örn TJtsk. blott härom gifvit bestämda föreskrifter, vore uträkningen i hvilketdera fallet som helst ganska rätt.
Nu har Utsk. deremot sjelf varit otydligt och föranledt till svårigheten vid beräkningen, då det sagt, att alla depositioner skola inberäknas, utan att bestämma, om deruti jemväl skall innefattas, hvad som finnes i lånebanken deponeradt såsom öfverskott på gjorda låneafbetalningar, helst med lånebankens inkrånglade räkenskaper det icke torde blifva så lätt att alltid utfinna beloppet af dessa depositioner.
För min del anser jag likväl detta mindre angeläget, emedan beloppet på sin höjd uppgår till ett par hundra tusen r:dr och det således är en småsak, om denna summa borttages eller icke.
En annan anmärkning emot Utsk:s förslag skulle äfven kunna göras, bestående deri, att om alla Bankens ä vista förfallna skulder skola inberäknas i sedelstocken, har Utsk. förglömt Bankens förfallna ränteskulder, hvilka jag likväl för min del anser icke behöfva intagas i beräkningen, enär Banken alltid å andra sidan har förfallna räntefordringar.
Hvad jag nu anmärkt innefattar emedlertid endast småsaker; men då Utsk. bland de tillåtna afdragen på sedelstocken, utom de förskott, som blifvit lemnade till invexling af förslitna småsedlar i landsorterna och de transportsedlar, som blifvit infriade, men i anseende till otydlighet icke kunnat afföras, slutligen äfven tillägger metalliska värdet af de utelöpande, från B.iksg:scont. utgifna koppar -skil jemy nts-polletterna, får jag erinra, att dessa kopparpolletter endast genom ett misstag kunnat komma i någon beräkning med sedelstocken, och att således Utskzs förslag i denna del bör utgå, särdeles som en afräkning för deras metalliska värde desto hellre är onödig, då de äro af samma halt som öfriga skiljemyntet och altså kunna sammanslås med detsamma.
Jag får likväl tillägga, att beloppet af dessa kopparpolletter är så obetydligt, att de i intet fall kunna hafva någon särdeles inverkan på sedelstockens beräkning.
Min spådom har nu sannats, att vi under discussionen öfver första punkten äfven skulle inkomma på den andra.
Jag tror icke det finnes någon af dem, hvilka yttrat benägenhet för bifall till första punkten, som icke subsumera den tanken, att i händelse af bifall till denna första punkt, bör i den andra proportionen emellan sedelstocken och den metalliska valutan nedsättas; och äfven jag är af samma tanke.
Jag anser alldeles likgiltigt, huru man i första punkten beräknar sedelstocken; men om aldra punkten blifver oförändrad, skulle jag motsätta mi ; bifall till den första på de skäl, Hr Rosenblad fullständigt io H. 8 så B«0 23 Juli c. ni. utvecklat.
Nu viii jag blott reservera min rätt att vid atdrä punkten få göra inin mening gällande.
Hr Lefre'n: Ingen liar hekat, att Utsk. följt en Hk tig princip; man har blott sagt, att det eller det kunde utan fara från sedelstocken uteslutas. R. o. Ad. kan visserligen fatta ett sådant beslut; men jag hemställer, hvartill det skulle tjena.
Boye har påstått, att jag haft orätt i den juridiska åsigt, jag framställt, oell Frih. har till bevis härom åberopat gäldenärers rätt att qvitta contrafordringar.
Boye har orätt i denna uppgift, då fråga är oni löpande förbindelser, ty man vet icke i hvars hand den löpande sedeln är.
Bänken äger således ingen qvittningsrätt, och någon sedelstock skulle i annan händelse alls icke finnas; ty Banken har, Gudi lof, metfordringar för alla sina utelöpande sedlar och ännu 5 millioner derutöfver.
Jag yrkar bifall till första punkten; vid den andra får man sedermera afgöra, hu ru stor proportion mellan sedelstock och valuta man vill hafva, eller om ens någon sådan proportion skall finnas.
Ehrenborgh, att det är likgiltigt, huru sedelstocken i denna i:sta punkt beräknas, ty jag ämnar vid 2:dra punkten afstyrka fastställandet af någon viss proportion emellan sedelstock och metalliska fonden; men nekas kan det icke, att den difinition på sedelstock, sorn Utsk. gifvit, ju är fullkomligt riktig.
Det är ej fråga om Bankens skuld, utan onl den befintliga sedelmassan; och då måste det vara gifvet, att dertill böra räknas alla utfärdade sedlar, de må finnas hvar som helst.
Någon skulle emedlertid tilläfventyrs icke viljq bifalla den i:sta punkten för att ej vara bunden vid afgölandet af den andra; men jag får härvid fästa uppmärksamheten derpå, att för de ledamöter, sorn äro af denna mehing, står hoppet i alla fall lika öppet att göra sin tanka gällande i a:dra punkten, ty samma pluralitet, som skulle biträda dem här, skall naturligtvis äfven rösta med dem i aldra punkten.
Intet hinder möter således för bifall till den i:sta punkten, Ilvars definition på sedelstocken blifver utän all vigt, om, såsom jag hoppas, i 2:dra punkten all proportion emellan sedelstock och silfverfond borttages, samt man i stället fastställer étt visst minimum, hvarunder den reella fonden icke får sjunka.
Hr Lefren liar förvändt den juridiska åsigt, livaröm fråga varit oss emellan, och sålunda kommit derhän, att jag skulle hafva orätt.
Förhållandet är likväl Sådant, att då Hr Lefreh påstod, att Banken måste betala alla sina utgifua sedlar, och som bevis åberopade en gäldenärs skyldighet att betala alla de sedlar, han utfärdat, utan att Hr Lefre'n då gjorde någon skillnad emellan löpande och icke löpande skuldsedlar, invände jag häremot, att på sam - Den Juli e. m. *9 ina »litt sorn Banken ej belastas af de sedlar, som af sig
Sjelfva försvinna och åter ingå, på samina sätt kan en gäldenär hafva skuldsedlar ute, för hvilka han äger motlördringar och icke kan åläggas någon betalningsskyldighet.
Jag vill nu anföra ett annat exempel:
Om en person utgif\it en revers till viss man och sedermera fått qvitto på fullgjord liqvid, ehuru han icke återfått reversen, kan ingen betalningsskyldighet äga ruin.
Men jag vill icke längre uppehålla mig vid detta amne, Hr Lefren må anse mig så okunnig i juridiken, han behagar.
Frih, Rantzou, Joh.
Alb.: 1 första punkten instämmer jag i de åsigter, som blifvit yttrade äf Hr Gr, Cronhjelm.
Då jag nu har ordet, torde det tillåtas mig att något mera generell utlåta mig öfver det nu föredragna betänk.
Det har visserligen, lika sorn det första i samma ämne, ganska stora (örtjenster, men det berättigar mig icke att dölja de brister, jag tror mig deruti hafva funnit, och jag skall således i den ordning, punkterna föredragas, framställa de anmärkningar, hvilka jag linner af vigt.
Betänkts verkliga glanspunkt synes mig vara den argumentation, hvarmed Ulsk. bemött de till rubbning i Utsk:s plan mer eller mindre ingripande förslag från åtskilliga ledamöter inom Borgare- och Bonde,'st:n, särdeles i frågan om lånerqrelsens öfverflyttandé till Riksgtscont., — en tanke, som vid första påseendet verkligen har skenet för sig, men hvars skefhet och sophisliska natur Utsk. synes mig hafva pvedersagligcn ådagalagt.
Hvad jag deremot vill lägga Utsk. till last, ar dess alltför stora efterlåtenhet för dem, sorn. ropat på ereditiver och lån, och dess benägenhet att utvidga och intrassla, i stället, för alt inskränka och förenkla, Bankens lånefunctioner.
Jag upprepar det, mina Hrr, realisationens bestånd — myntets stadgade värde —bör vara vårt ögonmärke i första rummet.
Derföre arn vi hitkailade.
Det bästa vi kunna göra för näringarna är alt återställa detta så lunge skakade rättsförhållande, och hvad vi framför allt böra akta oss för, är att icke i sjelfva realisaticnsplanen nedlägga ett frö, väl å ena sidan till skimrande förhoppningar för näringarna, men å den andra jemväl till ett ytterligare myntförsämringspeli vingleri-system och dermed följaktiga olyckor.
Jag bekänner, att jag hyser vissa farhågor i detta fall, så framt BancoUtskrs financeplan i det hela, eller så vidt elen åsyftar nya sedelemissioner och nya lånerörelsegrenar, skulle bifallas.
Jag vet väl, att man möter mig med inkastet, att allt sådant förnämligast beror af en klok Bankstyrelse; men vår Bankstyrelse är icke så organiserad, att man hos dess pluralitet kan vänta de egenskaper, som erfordras för .alt i den seala, Ulsk. uppgjort, förvalta en sådan Bank som den Sven - 6o Den a3 Juli e. m. ska, oell jag liar åtminstorfe icke det förtroende till Stvrelsen, att jag vill åt den öfverlemna en så vådlig magt, som att ens lagligen kunna genom några voteringar än en gång förstöra vårt mynt.
Detta likväl blott i allmänhet.
Till bevisningen korn-» iner jag vid de särskilda punkterna.
Hr Stråle, Nils Wilh-1 Den fråga, som nu är före, angår egentligen att uppgöra en calcul öfver Bankens ställa ning för att kunna bestämma, när Fullmägtiges åtgärder till reella fondens förstärkning böra vidtaga.
Det blir då nöd-* vändigt att kasta ögat på Bankens både debet och credit; men nu handlar irsta punkten om debet och den nästföljande om credit, hvadan jag tror dessa punkter omöjligen kunna bedömas annorlunda, än i ett sammanhang.
Då betänk. förra gången förevar, yttrade jag den mening, att det skulle blifva redigare, oro ingen proportion emellan sedelstocken och metalliska valutan antogs, utan man i stället höll sig till reella fondens bibehållande vid en viss storlek..
Bankens alla skulder uppgå till 33,000,000 r:dr, och reella fonden utgör 17,000,900 rtd.r.
Örn man nu föreställer sig, att 13,000,000 r:dr blifva invexlade, hvilket är det högsta-, sorn någonsin kan ingå, skulle
Banken ännu hafva i behåll omkring 2,000,000 r:dr i reel valuta, motsvarande 5,5oo,ooq rrdr i sedlar, och sedelstocken skulle vara 21,000,000 r:dr, d. v. s. proportionen skulle då vara såsom 1 till 4-
Men jag hemställer, om det icke då är bättre att säga, att fonden alltid skall minst utgöra 1 millioner, än att bestämma en proportion af 1 till 4; s°m skulle tvinga Bancofullmägtige till dagliga calculer öfver Bankens, ställning.