Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Åkerbruket, modren för alla näringar, har under sistförflutne fem åren förkofrat sig; Handel och slöjder hafva blomstrat; Bergshandteringen, denna rikedomskälla för vårt land, har med nya produetioner ökat exporten; Försvarsverket, Fäderneslandets vigtigaste angelägenhet, har med ringa medel, blifvit bragt på en, för våra fiender, » H. i4 210 Den 20 November. fruktansvärd fot; stora besparingar hafva skedt af allmänna medel; Lagens skipande hav visat, alt icke anseende gällt till personen, utan att hyar och en fått åtnjuta sina i lag bevarade rättigheter, och intet land kan med vårt jämföras, hvad den personliga säkerheten'vidkommer; Folkstoken har ökat sig på ett förvånande sätt, hvilket är ett ovedersägerligt bevis på allmän välmåga ; frid och ostörda förhållanden med andra Nationer, under stormiga tider, bevisar äfven en politisk beräkning af ett högre omfång •— med ett ord: intet har stort den jämna gång ärenderna, efter vår constitutiva författning, bordt hafva.
Förenom oss derföre, Mine Herrar! alt hembära en tacksamlietsgärd åt Denne Furste, åt Denne Hjelte-Konung, hvilken, med Försynens nådiga bistånd, haft alla omsorger osparde, för att lyckliggöra det Land, som kallat Honom, att intaga en urgammal, grundfast och strålande Thron.
Om man ville skåda uti en bedröflig framtid, skulle redan saknadens tårar fällas öfver hvad, som efter naturens visa ordning ändock till slut måste inträffa.
Men måtte den tidpunkt ännu vara långt aflägsen, du vi, eller våra barn skola erfara smärtan att förlora Den, hvilken uti Majestätlig glans låtit framstråla de mest ärofulla minnen, med de mest älskvärda personliga dygder.
Jag framställer icke denna sorgliga utsigt, Den 20 November. 211 Mine Herrar! för att uppröra
Edra ädla sinnen med oroande föreställningar, utan Ilott, för att lata en trogen tolkning af det allmänna tänkesättet ännu en gång återljuda ibland Eder, samt för att visa, huru redan samtiden vet att bedöma Hjelten och Statsmannen.
Jag får således vördsammeligen föreslå en Tacksägelse-adress till H. M.
Konungen, för att i underdånighet tolka Folkets lifliga erkänsla förden Faderliga huldhet och den Konungsliga
Nåd, som altid utmärkt Hans Maj:t visa regering; hvarjemte jag lika vördsamt anhåller, att de respective MedStånden härtill äfven måtte blifva inbjudne.
Utan att misskänna de hedrande tänkesätt, som den siste värde Talaren yttrat, och hvilka säkert delas af alla, anhåller jag endast, att den Nådiga Skrifvelse, Kongl. Maj:t i lika beskaffad fråga, som denna, vid sista Riksdag till Rikets Ständer aflat, måtte uppläsas.
Undertecknad RiddarlmsSecreterare: Enär Kongl. Maj:ts vid sista Riksdag till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse angående den då föreslagne tacksägelseadressen icke finnes upptagen å Registret öfver * nia Den 10 November, Första Samlingen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid samma Riksdag, är jag, ehuru högstberörde Nådiga Skrifvelse troligen befinnes bland de i Första Samlingen tryckte Kongl. Maj:ts Propositioner och Skrifvelser, likväl för ögonblicket icke i tillfälle att kunna uppsöka och, såsom Hans Execellence Herr Grefve af Wetterstedt önskat, uppläsa ifrågavarande Skrifvelse.
Som det synes nödigt, att den omförmälde Nådiga Skrifvelsen varder uppläst, anhåller jag att, innan det skedt, någon discussion i ämnet icke måtte äga rum, samt att frågan följagteligen må hvila på bordet, till dess högstberörde Nådiga Skrifvelse hunnit framskaffas.
Herr von Hartmansdorff, August, uppläste följande:
Då anordning af medel till
Riksdagskostnadernas bestridande plägar vara en af Rikets Ständers första åtgärder, sedan Utskotten blifvit satta, anser jag mig böra utan uppskof underkasta Höglofl.
Ridderskapets och Adelns samt de öfriga Ståndens pröfning, följande vördsamma framställning, angående utbetalningen och redovisningen af Riksdagskostnadsmedlen.
Alltsedan införandet af vårt närvaran - Den ao Novembe r. de samhällsskick hafva ifrågavarande medel utgått från RiksgäldsContoiret; men på olika sätt.
Mot slutet af 1809 och 1810 årens Riksmöte utbetaltes de, efter Statsutskottets föreskrift, och Fullmägtiges anordning, omedelbart från RiksgäldsContoiret, till vederbörande Secreterare i Stånden och Utskotten, efter uppdrag af dessa.
För Riksdagen i Örebro 1810 utbetaltes en rund summa till StatsContoiret, som derefter i andra hand liquiderade vederbörandes räkningar; och ett dylikt förhållande har sedermera fortfarit, till och med sista Riksdag, då dermed tillgick på följande sätt:
I begynnelsen skrefvo Talemännen och BondeStåndets Secreterare till Hans Maj:t
Konungen och anhöllo om medel till de första kostnadernes bestridande, hvarom Nådig befallning afgick till StatsContoiret.
Sedan bestämde och anslogo Rikets Ständer först 17,000 R:dr och derefter 22,000 Ridr B:co månadteligen för samma ändamål, att räkna från Riksdagens början; hvilka medel borde från RiksgäldsContoiret utbetalas till StatsContoiret, och af StatsContoiret anordnas till en viss af Kongl. Majit utsedd tjensteman inom sistnämnde Verk, hvilken åter, i sin ordning, borde utbetala medlen efter LandtMarskalkens och Talemännens requisitioner, eller efter af dem godkända räkningar.
För hvarje nytt beslut i delta hänseende skrefvo Rikets Ständer i underdånighet till Hans Majit
Konun - 2l4 Den 20 November. gen och Han i Nåder till StatsContoiret, utom det att Rikets Ständer lika ofta afläto ProtocollsUtdrag till StatsTJtskottet, och detta till RiksgäldsContoiret, om samma sak, och ändtligen aflätos från Kongl. Majit till StatsContoiret flera särskildta skrifvelser, angående dithörande utbetalningar.
Omsider förordnade Rikets Ständer, att redogörelsen för Riksdagskostnadsmedlen skulle så vid i8a3, som följande Riksdagar vara afslutad inom 6 månader från Riksdagens slut; emedan andra utgifter i och för densamma, då icke borde återstå att liqvidera, än betalningen för icke fulländad tryckning af RiksStåndens Protocoll och Bihanget dertill, och hvilken kostnad borde af RiksgäldsContoiret godtgöras.
De tryckta Handlingarne skulle der förvaras: och RiksgäldsContoiret redovisa så väl för inkomsten af försålda exemplar, som för återstoden deraf.
Sedan StatsContoiret afslutat sin Riksdagskostnads-räkning i April månad 1824, å 242,000 R:dr, hvaribland 35,6oo R:dr tryckningskostnader, har RiksgäldsContoiret ytterligare utbetalt sådane under åren 1824, 1825, 1826 och 1827, lill ett belopp af 18,000 Rulr.
Således hafva om
Riksdagskostnadernas bestridande dubbla föreskrifter utgått både till RiksgäldsContoiret, som bordt anskaffa medlen, samt i runda summor öfverlemna dem åt StatsContoiret, och till detta Verk, som bordt utbetala och specialitet’ redovisa dem.
Den 20 November.
2l5
Men som ingendera delen skedt blott i det ena Verket, så finnes i StatsContoiret redogörelse allena för de månadtliga från RiksgäldsContoiret emottagna anslagens användande under loppet af år 1823 och en del af 1824, intill medlet af April, samt i RiksgäldsContoiret för utbetalningen af de runda summorne till StatsContoiret under samma tid, och för de omedelbara utbetalningarne till vederbörande fordringsägare, under återstoden af år 1824, och under hela de derpå följde 3:ne åren.
Ifrågavarande fördubbling i åtgärderna, omgång i verkställigheten och styckning i redovisningen kunde undvikas, om man återvände till samma enkla förhållande, som ägt rum år 1810.
I sådan händelse behöfde Rikets Ständer blott föreskrifva RiksgäldsContoiret, att omedelbart göra ifrågavarande utbetalningar^ och redogörelsen stadnade ostyckad i detta Verk, hvarifrån medlen i alla fall skola utgå, och dit de inkomster, som genom Protocollers och Bihangs försäljning kunna äga rum, skola inflyta, och der återstoden af dylika Handlingar i alla fall böra förvaras och redovisas.
Komma i och för Riksdagens skull några utbetalningar i fråga, hvilka böra af Kongl. Maj:t anbefallas; så kunna de verkställas af StatsContoiret förskottsvis, intill dess ersättning erhålles af RiksgäldsContoiret, på samma sätt, som det tillgår med / % 2i6
Den 20 November. de Riksdagskostnader, hvilka under närvarande förhållanden gäldas, i början af ett Riksmöte, innan Stånden hunnit organisera sig och gifva RiksgäldsContoiret föreskrift, om utbetalningarne till StatsContoiret.
Vördsamt vågar jag således föreslå, att Rikets Höglo/l.
Ständer måtte j med föreskriften till RiksgäldsContoiret om
Riksdagskostnadernas bestridande förena befallning j om deras utbetalning omedelbart till vederbörande fordringsägare, sä väl under Riksdagens lopp, som efter dess slut; och det på samma grundersom hittills gällt i StatsContoiret^ nemi.
Herr LandtMarskalkens och Herrar Talemännens requisitionerj eller räkningar, som af dem eller Utskottens Ordförande blifvit godkända och inom samma prcescriptionstidj som tillförene för af slutandet af redogörelsen, i andra hänseenden; än Protocolls- och Bihangstryckningen.
Om Remiss till Höglofliga StatsUtskottet, anhåller jag ödmjukeligen.
Hans Excellence Herr Grefve Skjöldebrand, cinders Fredric:
Jag hade icke ämnat mera framträda på detta rum, och / ' Den 20 November. det af flere skäl, i synnerhet en upphunnen hög ålder.
Men jag är skyldig det minne, jag efter mig skall lemna, att inför Höglofliga Ridderskapet och Adeln, och genom dess Protocollers publicitet, inför hela Nationen, högtidligen förklara, att då jag ej långt före Riksdagens början, begärde afsked utur StatsRådet, det skedde af helt andra orsaker, än fruktan för de anmärkningar, som kunna göras öfver mitt förhållande, som en af Konungens constitutionela Rådgifvare, eller afsigten att mildra de omdömen, som deraf kunna uppstå.
Tvärtom vill jag väcka uppmärksamheten derpå, att jag är ansvarig för de underdåniga råd, jag gifvit eller underlåtit att lemna, till och med den dag, då jag för sista gången bevistade StatsRådets sammankomst.
Med vördnad skall jag afbida den dom, som, på Constitutionsenligt sätt, deröfver kommer att fällas, och lugnt se ned på alla förhastade anfall.
Tillåten, mine Herrar! den föråldrade mannen, som sett många tider och skiften, sett Sverge under fyra olika styrelseformer, och hvars röst, då han ännu ägde manna-årens kraft, vid stora tillfällen inom dessa murar, med någon benägenhet blifvit hörd ■— tillåten honom att i det sista Tal, han förmodligen inför
Eder kommer att hålla, i sitt afskedstal från all verksam befattning i det allmänna, uttrycka ett 2l8 Den 20 November.
Svenskt hjertås innersta önskningar, och slutligen med få ord redovisa för sin offentliga vandel.
Måtte alla Edra öfverläggningar, ej vikande från deras högsta föremål, äfven och i förening dermed åsyfta endrägt mellan de två hvarandra motvägande Statsmakterne, hvilkas samfällda bemödanden endast kunna lyckas att göra Sverge sjelfständigt och starkt!
Måtte aldrig de gränsor å någondera sidan öfverträdas, dem vår lyckliga Constitution utstakat mellan dessa tvänne makter!
Måtte alla
Edra beslut bidraga att stadga den sällhet, Svenskarne framför de flesta nationer njuta, under en lagbunden Konungamakt och i skygd af en Constitution, i min tanka, till största delen den fullkomligaste, som af menskliga ofullkomligheten kunnat åstadkommas.
Desse önskningar äro framtvungne af den kärlek, jag från barndomen burit till ett land, för hvars bästa mitt samvete säger mig att jag ej försummat något af de tillfällen, som erbjudit sig att våga lif eller välfärd.
Jag har varit bland de ifri gaste af oppositionen, och det ej utan fara, då en i sig sjelf despotisk regeringsform trampades af envåldsmakten.
Jag har upphört att vara det, då en fri Constitution heligt vördats af Regeringen.
Svåra och farliga värf hafva varit mig anförtrodde.
D e n 20 November.
Jag har ej tvekat ett ögonblick att mottaga deni, och Försynen har gynnat utförandet.
I StalsRådet har jag, utan alla personliga afseenden , följt min öfvertygelse.
Denna medvetenhet skall följa mig till den ej långt aflägsna stunden, då jag går att hvila i en jord, sorn huldt skall mottaga en trogen son.
Företogs till pröfning Herr Thams, Wollrath, den 18 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att Kongl. Majrts Befallningsbafvandes afgifne såkallade Femårsberättelser måtte skyndsammeligen på Statens bekostnad varda till trycket befordrade.
Herr Tliarrij Wollrath:
Jag har icke vidare att tillägga den Motion, jag haft äran göra, än, att blott billiga en anmärkning, som dervid blifvit framstäld, nemligen, att Landshöfdingarnes såkallade Femårsberättelse!’ äro åtföljde af Tabeller, hvilkas tryckning jemte sjelfva berättelserna, skulle, i anseende till deras vidlyftighet, försvåra verkställigheten af mitt förslag, samt att desse Tabeller följagtligen borde sammandragas och serskildt utgifvas, Härvid har jag så mycket mindre något att erindra, som desse Tabeller ej innefatta * a ao Den ao November. någon åsigt af Landets tillstånd; och jag önskar Mott, att hvad derom af Länestyrelserne yttrats, måtte ostympadt komma till allmän kännedom.
Herr Rosenblad„ Bernhard:
Då jag fruktar att mycket af den upplysning och nytta, som af de så kallade Femårs Berättelserne är att förvänta, skulle gå förloradt, om från desamme skiljes de i sammanhang dermed upprättade Tabeller, kan jag ej instämma i den åsigt Herr Tham nu yttrat, utan åberopar vördsammast hvad jag förut i denna fråga haft äran anföra.
Herr Danckvardt j Magnus Georg:
Jag hade ej den äran vara närvarande, då Herr Thams ifråga varande Motion väcktes, och kunde således ej då upplysa det förhållande, i afseende på denna fråga, som jag nu anhåller att få anföra.
Redan innan alla Femårs Berättelserne med dertill hörande Tabeller till Kongl. Majit inkommit, hade jag öfverlagt, huru med deras allmängörande lämpligast borde tillgå; och i anseende till den betydliga kostnaden i och för Tabellernes tryckning, uppgående, efter hvad jag inhämtat, till minst i5oo R:dr B:co, åtog sig ÖfverDirecteuren vid LandtmäteriContoiret Herr Öfversten af Forsell benäget att vid nämnde Contoir låta uppgöra ett sammandrag deraf, hvilket sammandrag, utgörande 3:ne Tabeller, ock är i det när - Den 20 November.
» 221 mäste färdigt; och har min mening varit, att hos Kongl. Maj:t framställa fråga om tryckning af dessa 3:ne Tabeller, jemte Berättelserne.
Jag har dock för egen del intet emot, att alltsammans tryckes, ehuru det kommer att medföra en betydlig kostnad.
Herr Rosenqvist af Åkershult, Fredrik Leonhardj hade inlemnat följande, som upplästes:
I fråga om den af Herr Tham gjorde framställning, rörande Herrar Landsböfdingars Femårs Berättelser, delar jag fullkomligt den värde Ledamotens åsigter, så vidt de angå berörde Berättelsers ostympade allmängörelse, genom tryck; men då jag icke läst Femårs Berättelserna från StockliolmsStad och Län,och ingalunda vill grunda min öfvertygelse på de uti en Tidning gjorde sammandrag; så kan jag, för min enskilda del, icke förena mig med någons öfvertygelse, att berörde Berättelser till deras intrinsequa halt och värde, böra derefter bedömas, hälst jag för en känd och erkänd sanning antager, att Stockholms Stads och Stockholms Läns Styrelse ännu alldrig stått tillbaka, då fråga varit om noggranhetj fullständighet och säkerhet i uppgifter, som bemäldte Embetsverk meddelat.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken\\zmsVä\\&.e, att Herr Thams 221 Den 20 November. ifrågavarande Motion; jemte de af åtskilige Ledamöter, så väl den 18 dennes e. m. som i dag i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till StatsIJtskottet remitteras, hvilket bifölls. Friherre Boije > Ludvig:
Jag hade en motion att göra, hvilken likväl vore förekommen, om någon närvarande Ledamot af Ministéren ville besvara en fråga, som jag anhåller få framställa.
Jag önskar nemligen att veta, om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof är under tryckning, och när den derifrån är att förvänta, samt huruvida det inträffar så tidigt, att något ännu återstår af motionstiden.
Jag döljer ej ändamålet.
Det är, att kunna begagna motionstiden till andraganden, som jag anser af vigt och nödvändighet, men då jag ej på förhand kan känna fullkomliga innehållet af Högstberörde Nådiga Proposition, ville jag först hafva del deraf, innan jag yttrade mig derom.
Jag vågar försäkra, alt ingen känner lifligare önskan, än jag, att gå Regeringen tili mötes i Dess framställningar om Rikets behof, om hvilka jag naturligtvis nu ej kan yttra mig; men jag tror dock sättet att uppfylla dem vara Nationens ensak.
Jag vågar hoppas, att, ehuru mörk Riksdagen ser ut, mörk derföre, att Bänkmans valet ännu vid denna Riksdag ägt rum, Den 20 November.
223 — dock så mycken frihet skall finnas på Riddarhuset, alt Nationens Representanter kunna sjelfva bestämma sättet för anskaffande af hvad, som erfordras.
Herr von Schulzenheim , David:
Till svar å den af Friherre Boije, framställde fråga får jag äran upplysa, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof redan är lagd under trycket och ofördröjligen kommer att till RiksStåndens Ledamöter utdelas.
Jag kan ej åtnöjas med ordet ofördröjligen j utan hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära att åtmistone åtta dagar före Motions-tidens slut undfå del af den omförmälde Kongl. Propositionen.
Jag trormig redan hafva upplyst, att ifrågavarande Kongl.
Proposition ofördröjeligen, det vill säga, inom högst få dagar, och således mycket förr än Åtta dagar före Motions-tidens slut, är att från trycket förvänta.
Föredrogs å nyo Rikets Ständers JustitiaeOmbudsmans den 4 dennes afgifne och Den 20 November. den 14 derpå följde på bordet lagde Memorial, innefattande cn allmän redogörelse af JustitiaeOmbudsmannen öfver förvaltningen af det honom anförtrodde Embete; och fann Ridderskapet och Adeln för godt att samma Memorial till Lagutskottet remittera.
Vid förnyad föredragning af Kongl. Majrts den i5 dennes till Rikets Ständer aflåtne och den 18 derpåföljde e. m. på bordet lagde Nådiga Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, beslöt Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, att samma berättelse skulle läggas till Handlingarne.
Maj:ts den i3 dennes aflåtne samt den 17 derpåföljde på hordet lagde Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående StatsVerkets tillstånd och behof.
Då det synes, som inga andra göromål, än nya Motioners väckande nu vore förhanden, och enär ingen dertill sig anmält, tager / Dea 20 November. 22.') lager jag mig friheten munteligen andraga, hvad jag sedermera skall skriftligen framlägga.
Hvarje utväg, som kan begagnas, att förkorta Riksdags-göromålen är utan tvifvel en vinst.
Ett af hindren för att utan tidspillan genomläsa och pröfva Utskottens Betänkanden, är, att uti dem bevekelsegrunder och tillstyrkanden ofta finnas sammanblandade, så att Läsaren, för att urskilja de sednare, måste genomgå hela Betänkandet, och styckevis utplocka hvad som bör beslutas öfver, eller icke.
Sådant borttager tid ej blott för Ståndens Ledamöter, utan äfven för Talmännen, som skola göra Propositioner på dessa Betänkanden, och för ExpeditionsUtskottet, sora skall expediera dem.
Om derföre Utskotten, såsom LagUtskottet brukat, vid slutet af hvarje
Betänkande i bestämda redactioner i få ord sammandroge hvad de tillstyrkt, så hade
Läsaren tillfälle att med en blick se hvad, som åsyftades, och hastigt bedömma, huruvida han till ledning för sig behöfde genomläsa hela Betänkandet eller ej.
Jag hemställer således vördsammeligen att samtelige Utskotten måtte anmodas , att alltid i slutet af deras Betänkanden , synnerligen då de är o af vidsträcktare omfattningt göra en kort framställning af deras förslag, hvilken må tjena till öfversigt af det i H. i5 27.6
Den 20 November. hela och till bestämd rättelse vid beslutets fattande samt expedierande; och att detta sammandragj för att genast falla i ögonen pä den läsande_, mätte urskiljas frän den öfriga texten antingen genom en bredare marginalj eller anförings-tecken i brädden.
Om Remiss af detta förslag till ExpeditionsUtskottet, på det att rättelser eller förbättringar af mitt förslag må af detsamma kunna, om så nödigt pröfvas, derjemte framställas till Stånden, anhåller jag ödmjukeligen.
Jag får äran till alla delar förena mig med hvad Herr von Hartmansdorff anfört, och blott tillägga, att jag skulle anse för bäst, om samma method, som nyttjas i Franska Kamrarna af deras Comiteer, äfven antoges bär, eller att i alla Betänkande!), vid slutet deraf, infördes ett sammandrag af Resultatet.
I öfrigt anhåller jag, att den begärda Remissen måtte utsträckas till samtlige Utskotten.
Herr von Becker ^ Carl Johan:
Jag instämmer äfven till alla delar uti hvad Herr von Hartmansdorff så väl anfört. v Lades på bordet.
Den 20 N o ve ruber.
Den omständighet, att Ridderskapet och Adeln, för närvarande icke lärer hafva något ämne att öfverlägga om, har förmått mig alt skynda hem efter ett förslag till Motion, hvarmed jag eljest ej ämnat framkomma, förr än jag fått tillfälle närmare granska det, hälst jag af Allmänna Tidningarne sett, att jag torde hafva misstagit mig i åtskilligt af det historiska i saken.
Då likväl något annat ärende nu icke är för handen, får jag, under förnyad erinran om det ofullständiga i den historiska framställningen, äran uppläsa följande.
Härefter anförde Grefve
Frölich skrifteligen:
De fleste inom delta
Hus torde böra anses äga kännedom om de märkvärdiga discussioner och åtgärder, som vid sista Riksdag ägt rum i anledning af Friherre Åkerhjelms Motion ”om tillåtelse för främmande personer att fä såsom åhörare öfvervara Ridderskapets och Adelns sammankomster.
Att således ingå i någon vidare utveckling af den grundsatts, hvarpå denna frågas bedömmande hvilar, anser jag desto hälldre öfverflödigt, som knappast något skäl för eller emot kan upptänkas, som icke redan är anfördt, och finnes upptagit i de yttranden, så skriftliga, som muntliga, hvilka en hvar kan läsa i de Den 20 November. tryctta Protocollerne, och hvilka verkehren synas hafva uttömt ämnels likhaltighet; äfvenså förmodar jag, att hvar och en redan derom fattat sin öfvertygelse, och jag inskränker mig följaktligen till en kort resumé" af frågans öden och behandling, innan jag kommer till sjelfva Motionen.
Den 17 Mars 1823 afslogs Friherre Åkerhjelms Motion genom Votering, och mången har ansett denna utgång, såsom en följd af contrapropositionen, som lydde: ”Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln för närvarande ej hafva medgifvit offentlighet vid Ståndets öfverläggningar.”
Man har, kanske ej utan skäl, förmodat, att ett större antal af Ridderskapets och Adelns
Ledamöter skulle hafva voterat
Ja i stället för Nejj om de icke ansett sig hälldre böra antaga den medelväg, som orden ”för närvarande" erbjödo, då den, utan att synas för alltid afgöra frågan, blott innebar ett offer för tillfället åt de personers känsla, hvilkas uppskrämda fantasi för dem målat skräckbilder, som man väl förutsåg snart skulle försvinna.
Jag anför detta blott i förbigående, såsom ett prof, huru resultatet af en discussion ofta hänger på ett hår, och huru blott ett par ord, skickligt inflickade i en Proposition, möjligtvis kunna gifva voteringen en opåräknad vändning.
Huru än härmed förhöll sig den 17 D»n 20 November. 2^9 Mars, är det likväl säkert att äfven en stor del af deni, sorn hurde till pluraliteten, få dagar derefter syntes hafva ångrat siri seger, och nu liksom deltogo med minoriteten i den sorgsna sinnesstämningen, som alltid följer en öfverilning i spåren.
Det är bekant, att sedermera, under loppet af Riksdagen frågan ikläddes formen och egenskapen af elt Lagförslag om Offentlighet för alla fyra Ståndens öfverläggningar, motiveradt genom en Kongl.
Majlis Kådiga Proposition.
Såsom sådan gick den, efter Remiss, till Lag- och OeconomiUlskotlen , och hade så nära råkat in i GonslilutionsUtskottct.
Hvad många förutsett, nemligen att den på sådan vandring skulle gå vilse, och förlora sig, inträffade också verkligen.
Utskotten kunde icke komma någon väg med en sådan question; omöjligen kunde den anses och behandlas såsom föremål för Civil-, Criminal- eller Oeconomisk Lagstiftning, att gemensamt af alla Stånden afgöra», i tnån af pluralitet.
Försök alt få den betraktad såsom Constilutionsfråga ville icke heller Ivckas.
Den afvisades således såsom ett ämne, utan bestämd egenskap, dermed man icke kunde sig befatta och Stånden låto dervid bero.
Frågas nu, hvad månne är den då?
Jo! det man genast och i enlighet med dess natur bordt låta den få vara: