Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med Motionairen tror visserligen jag det vara önskeligt, att de bildade SamhällsClassernes barn, så väl Frälse som Ofrälse, mera än hittills, ägna sig åt de så kallade närande yrken; men jag tror icke att detta ändamål vinnes genom utdelning af stipendier.
Ursprunget till Stipendier har varit , att åt meddellösa ynglingar bereda tillfälle, att, utan hinder af knapphet i egna tillgångar, kunna 63 Den-3 October e, m. vid Läroverken förskaffa sig de kunskaper, sorn i framtiden skola gagna Staten eller det allmänna.
Men om man abstraherar från bebofvet och föreställer sig detta fullkomligen uppfyldt genom andre tillgångar, så kan jag icke finna, att stipendierne i och för sig sjelf— ve innefatta någon uppmuntran till ytterligare framsteg; ty de låna sitt värde endast af detta behof och kunna icke ställas i samma cathegorie med de distinctioner af Ordnar, Jetoner, Medailler ra. ra., sora det allmänna utdelar, och som hafva till ändamål, att verka på dan oegennyttiga hederskänslan.
Nu är förhållandet vid de så kallade närande yrken, (hvilka jag häldre ville benämna enskilde, ejnedan alla yrken äro närande och således äfven det allmännas eller Statens,) att ingen skicklighet deruti kan vinnas, utan practisk handläggning, att denna, 6åvida yrket eljest är lönande, och andra än lönande yrken vore orätt att uppmuntra, måste äga sitt värde och kunna uppfylla individens , mot yrket svarande behof, och att således inga Stipendier der äro af nöden-
Det är visserligen sannt, att de bildade MedborgareClassetne, mera än de må hända borde, inkasta sina barn i de allmänna yrkena eller Statens, men detta begär har synts mig några år vara i aftagande, och i alls fall anser jag det icke kunna modifieras genom den åsyftade inrättningen af Stipendier, Utan endast af tiden, som har sig ensam förbehållit att afhöljadefördomsr, hvilka ännu betacka sundare idéer, och tiden fores troligen icke fram genom Stipendierne.^Hvad Landtbruket seri Den 3 October c.m. 59 skildt beträffar, si är det, såsom Motionairen anför, beklagligen sannt, att för värt Fädernesland ännu mycket deraf återstår att lära; men orsaken ligger visserligen ej deruti, att icke de mera bildade SamhällsClasserne egnat sig åt detsamma, ty man finner i aila provincer ett betydligt antal af dera3 individer, så väl Adeliga som Ofrälse, hvilka öfvertagit arrenden eller sköta egne större eller smärre egendomar.
Men cUn rätta och enda orsaken 6ynes mig ligga i aftynandet af rörelsens liflighet; ty der denna är verksam der växa Capitaler, Och der sådane finnas der lockas den enskilda industrien af sig sjelf till nya försök och förändringar, och detta endast genom hoppet och möjligheten af vinst.
Dessa orsaker existera äfven vid Manufactureme och förklaw ra hvarföre de Svenska ligga under de utländske, hvarföre de ej kunna drifvas i stor Scala eller Fabriksmässigt, hvarföre de således äro mindre lönande och mindre locka till concurrena.
Men en annan orsak; hvarföre Manufacturerne äro miudre sökte af bildade individer än de kanske annars skulle vara, syres mig ligga uti den med skråväsendet uppvuxne barbariska sed, att
Lärlingen de första åren är föga annat än betjent åt Mästare och Gesäller och i egenskap af sådan ofta blir ganska illa behandlad; och så länge detta bruk. icke är häfvit, må man fåfängt vänta, att bildade Föräldrar, måne om sine barn, skola, vare »ig af Stipendier eller af en förutsedd vinst af yrket, förmås att insätta dem i Manufacturyrken, der de befara, att blifva ut - 6o Den ö Octoher c. m. satte för så väl fysiska £0m moraliska misshandlingar.
Jag tror mig nu hafva anfört orsakerne, hvarföre bildade ynglingar i allmänhet, mindre än mao kanske har rättighet att önska , egna sig åt enskilde närande yrken, och dessa orsaker anser jag icke kunna häfvas genom de ifrågavarande Stipendierne.
Men jag tror mig med serskildt afseende å Adlige ynglingsr böra tillägga, att lika skadligt det skulle vara, att uteslutande egna dem åt Statens tjenst, lika skadligt vore det å andra sidan, att söka bibringa dem uteslutande tendens till enskilte productive ysken; ty ”Adelsmannen är, såsom Herr von Hartmansdorff i ämnet yttrat, genom födseln bestämd till det offentliga hfvet och att såsom Representant föra Folkets talaa i allmänna angelägenheter.
För att kunna uppfylla detta kall åligger honom att skaffa sig kunskaper och kännedom om menskliga angelägenheter i allmänhet, ty det är hans pligt att sysselsätta sig med Staten, icke med hushållet allena-5’ Först då, när hos honom 6aknas kropps- eller själsförmögenheter för att på ett utmärkande sätt gagna det allmänna i offentelig väg, då först bör han efter mia tanke ute/lutande egna sig åt enskilde yrken, och ifrån det offentliga Ståndet, sorn han egenteligen tillhör, inträda i det enskilda, för att der ehuru på ett mera obemärkt sätt. vara nyttig för sig sjelf, för Medborgare och för Fäderneslandet.
Ben 5 Octoher c. m.
Härmed förenads sig Herr af Lehnberg, Carl Magnus: och skulle bemälte
Herrars sålunda yltrade skiljagtiga tankar genom Protocollsutdrag åtfölja Utskottets Betänkande- Ut supra.
Ex Prolocollo N.
Bilaga till PleniProtocolIet för den 9 October, förmiddagen.
I anledning af de olika meningar, sora uppstått om rätta förståndet af de stadgar , som bestämma sättet huru förhållas skall med tillsättandet af JustitiasOmbudsmannens efterträdare, då den forre under påstående Riksdag aflider, har jag anhållit att få framställa min åsigt af saken, enär ingen annan åsyftning 6* Den g
Oc löher f, m. dermed, ån reda och rättelse för framtiden kunde sättas i fråga.
Detta ögonblick trot jag nu vara inne; och jag vill hegsgna det för att i följe af de slutledningar, hvartill jag kommer, föreslå ändringar i 25 och 26 §. §. af JustiticeOmbudsmannens Instructian.
Ordalydelsen i dessa lagrum är för "härvarande så obestämd stt den, efter mitt begrepp icke kan tillämpas utan jemnförelse med andre lagbestämmelser, eller utan uppfattning af meningen med de stsdganden i Grundlagen, hvaraf denna §. i JustitiaeOmbudsmannens Instruction är en följd.
Svårligen lärer någon Lags ordalydelse kunna göras så tydlig eller fullständig, att man icke vid tillämpningen måste göra afseende på de allmänna jörnuftsgrunderna för ali Lag, och på Lagstiftarens uppfat i hänseende till de fårfkildta förhållanden som äga rum hos det Folk, för hvilket Lagen är gjord.
Dess tillämpare skulle eljest icke behöfva äga hvad man hittils af honom fordrat, nemligen kännedom af den allmänna rättsläran, och af sitt Lands allmänna Författning, utan vara belåten med att blottförstå, uppläsa och afkunna den bokstafligalydelaen afsärskildta § §. lemnande derhän huruvida påföljden deraf vore förenlig med rättslärans allmänna fordringar, och med andan af det Samhälles serskildta Lagstiftning, der tillämpningen skedde.
Ett sådant läsande af lagens bokstaf utan eftersinnande af Lagens mening skulle leda till sjelfmotsägelser 60m äro alltför ögonskenliga, för att behöfva med Den 9 Octo ber j. m. 65 exempel upplysas.
Jag antager således, att Lagens anda alltid forst bör betänkas och tillämpningen ske derefter, så vida icke ordslydelsen är så bestämd att afvikelser från bokstafven kunde leda till Lagens förtydning.
Huru förhållas skall med tillsättandet af JustititiasQmbudsmannens efterträdare mellan Riksdagarne är intet tvifvel underkastadt.
Återstår således att först utreda frågan om nytt val af JujlliiceOmbudiman bör, under det Riks dagarne påflå af Rikfens Ständer fnr&ttas, ehuru de redan valt en Suppleant att honom efterträda?
Derpå svaras fa, ehvad man vill hemta svaret från allmännatförnuftsskäl, eller från andan af vår Statsförfattning.
Suppleanten är eljest JustitiasOmbudsmannens ovdkorliga Survivancier, och tillvarelsen af en sådan, då det icke behöfdes, är stridande både mot rättsgrunder i allmänhet och mot vår Statsförfattnings fordringar.
Derföre .är det ock som grundlagliga Författningar i allmänhet äfvensom vår, vanligen icke erkänna några andra Survivancierer än till Thronen och till 64 Den 9 Oclobcrf. in, vissa rum i den Lagstiftande Församlingen!
Likaså vådligt som det skulle vara, att, synnerligen i första fallet, för hvarje gång bestäm* ma efterträdaren genom nytt val, likaså litet farligt synes det vara, att göra det med Justitieombudsmannen; och då bör valet för nyås.
Men invänder man, Grundlagen förbjuder icke bokstafligen att utnämna Survivancierer pä Embeten!
Jag medgifver det; men 60 §.
Regeringsformen stadgar, att endast förtjenst och skicklighet skola. vara grund til! befordran, hvilket icke kunde uppfyllas, om man på förhand bortgåfve ett Embete, utan att kunna veta huru det framdeles, då tjensten blefve ledig, kunde stå till med Survivar.cierens egenskaper, i jemförelse med då blifvande medtäflares.
Också har Regeringen, iagttagande Grundlagens anda i detta fall icke sedan närvarande Regeringsform blef gällande, mig veterligen beviljat Survivancier i något till Statsförvaltningen hörande embete, ehuru deras meddelande å Hofsysslor och Ordens värdigheter, eller i Rådane afseenden, som för Samhället äro likgiltiga, bevisar, att sjelfva saken hvarken är glömd, eller kommen ur bruk.
Äro Survivancer stridande mot Grundlagens anda, då det sngår Embeten, som tillsättas af Kongl. Maj:t så måtte de äfven vara det, då fråga arom de beställningar, som Riksens Ständer meddela.
Hvarföre har då Grundlagen Lkväl förordnat en Survivancier åt Ju sti-, Den 9 October f. m. stitiatOmbudsmannen?
Jo, rimligtvis derföre, att Ständerna icke, såsom Regeringen» alltid äro tillstädes, och kunna tillsätta en efterträdare, samt emedan de icke velat öfverlåta sitt val
St någon annan.
Men under påstående Riksdag äro Ständerna tillstädes och kunna tillsätta en Justitieombudsman efter deras 6inne.
Skälet att begagna Survivancieren förfaller således och följakteligen äfven påföljden deraf.
Nytt val syne» derföre efter allmänna förnuftsskäl och enligt andan af v&r Grundlag, böra äga rum under påstående Riksdag, då Embeteta ledighet dertill föranleder.
Ständerna att lita sitt val falla på den redan utsedde Suppleanten, i händelse inga mellankommaade omständigheter förbjuda det.
Sådane kunna dock finnas; ty man måtte väl erkänna, att längre tid än som behöfves för Ombudsmannen till att dö, fordra s icke heller för Suppleanten till att begå ett brott, eller en ehuru må hända inför
Lag icke 6traffar, dock i allmänna omdömet förklenlig handling, eller att vara sinnessvag, eller bysatt för gäld o. s. v.
Man torde ej heller vilja bestrida att detsa händelser kunna ganska väl inträffa under tidenfmellan en ny vald Justitieombudsman* insättande i Embetet, och hans dödliga frånfälle; och att do ehuru ej bokstafligen omtalade i de lagrum, sorn angå Suppleanten, likväl äro vigtiga nog, för att böra befria Rik - Bil. till Ridd, o. Ad.
Pr. IX Rand, g 66 Den 9 October f. m, sens Ständer från ett sådant Ombud, och tillåta dem välja ett annat.
Betragtar man efier
Lagens bok/laf frågan om anställande af nytt val till Justitieombudsman, under påstående Riksdag, ehuru Suppleant är till: så finner man 9§ §.
Regerings formen ovilkorligen stadga, att denne bör Justitieombudsmannen efterträda, i fall han, innan den näjlf öljande Riksdagen, /kulle med döden afgå.
Regeringsformen bjuder, att Grundla• garne, i hvarje färfäldt fall /kola, efter deras on dalydelfe, tillämpas, så bör intet nytt val äga rum utan Suppleanten vara JustitiaeOmbudsmannens ovilkorlige Survivancier.
Men då så mycken klokhet och sammanhang framlysa i Grundlagens öfriga atadganden, bör man icke obesedt taga för afgjordt att någondera delen saknas i det före. varande.
Vid närmare eftersinnande lärer man rimligtvis icke kunna antaga annat än att med orden innan den näjlföljande Riksdagen menas zmellan Riksdagarne, emedan Ständerne då icke äro församlade, eller kunna förrätta nytt val.
Att meningen är sådan, synes så mycket tydligare, som Grundlagens berörde ordalydelfet enligt hvad Herr Lefrén redan anmärkt, tilli’ kännagifver, att fedan en efter sista Ombudsmannens val nästföljande Riksdag begynt, har äfven Suppleantens rätt att efterträda Justitieombudsmannen upphört, i händelse denne af* gioge innan Riksens Ständer förrättat det val, Den 9 O cl ober f, m, 6f till detta Embete, hvilket de, enligt 96 §<
Re« geringsformen vid hvarje Riksdag skola göra.
Hvad som gäller om Suppleanten i början af Riksdagen, eller före valet, måtte äfven gälla i slutet af densamma eller efter valet, emedan grunden i bägge fallen är enahanda, eller den att Riksens Ständer äro tillsammans, och icke, så länge det räcker, behöfva tillita den Survii vander, som endast för deras frånvaro är på-; räknad.
Om än emot såsom jag förmodar sunda förnuftsslut och Grundlagens anda Lagens iden-: na del mindre vårdade» bokstaf ovilkorligen stadgar, att en Survivanciet för JustitiieOmbudsmanöen bör finnas, när det icke behöfves, och följakteligen att Suppleanten skall, under påstår ende Riksdag tillträda sysslan utan nytt val, så frågas ytterligare om Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret skol* befatta sig med att infätta honom i Embetet enligt 26 §.
Justitim Ombudstnannens instruetion ?
Derpå svaras nej'.
Ty enligt hvad jag redan hos Herrar Fullmägtige haft äran anföra finnes ingen rimlig grund, hvarföre icke de skulle hafva fått detta, hvarken Banken eller RiksgäldsContoiret angående uppdrag, om icke af orsak, att inga Representanter af samtelige RiksStånden mellan Kikrdagarne äro att tillgå.
Men under desamma finnes icke skälet till befattningen, följagteligen bör den sednares äfven upphöra och den första åtgärdens eller Justitieombudsmannen» insättande i embetet, leder till den andra, eller val af Suppleant genom Herrar Fuilmäg-i "68
Den 9 Oetoler /. m. V tige, ehuru Riksén* Ständer äro tillstädes och kunna göra det.
Detta galler om man icke ingår i någon pröfning huruvida nytt val a£ justitieombudsman bör anställas, eller ej.
Ingår man i denna pröfning, så lärer man svår. ligen kunna förbise motsägelser mellan Grundlagames anda och dess bokstaf, och Fullmägtige destomera böra undvika att g& Riksens Ständer och ConstitutionsUtskottet i förväg, i afseende på tillämpningen, som 26 § JustitiasOmbudsmans
Instruction ej i afseende på Supple^ antens insättande, gör någon 6kilinad emellan Riksdags och annan tid, emellan Riksdagens början eller slut.
Det står blott: dör JufliticeÖmbudsmanmn, §å akola de insätta Suppleanten i embetet.
Mea i början af en Riksdag eller innan Ständernas Lagtima val föregått, kunna ej Fullmägtige göra det, emedan ingen §pppleant finnes, ty suppleantskapet räcker enligt 98 .§•
Får och bör man antaga conseqvence i lagstiftningen, så väl vid slutet, som i begynnelsen af ett Riksmöte, så är det äfven klart, att Survivancen efter det Lagtima valets förrättande icke påräknas taga sin början förr än den behöfves; eller efter Riksens Ständers åtskiljande.
Origtigheten, att Banco- och RiksgäldsFullmägtige befatta sig med Suppleantens insättande i JustiticeOmaudsmans-embetet, eller med väljandet af Suppleant under Ständernassammanvaro, synes äfven af det föreskrifna sättet dertill.
Den 9 October e. rn.
Enligt 98 § Regeringsformen rfkall Justi— timOmbudsmans Suppleant väljas al 48 Ständernas Electorer, hvaraf öfver hälftens röster, eller minst 25 erfordras för att blifva valdj och man har hittils förstått Lagens mening så, som skulle ingen af detta antal få fattas.
Enligt 8 § i BancoFullmägtigss och 9 §. af RiksgäldsFullmägtiges Ansvarighetslagar af den 1 Maji 1810, behöfva blott tvåtredjedelar vara tillstädes, då ämnen af vigt, och sysslors tillsättande skola afgöras.
Följagteligen erfordras endast 16 när varande Fullmägtige, och endast 8 röster då Ordförandens är deribland, för att i Embetet insätta Justitieombudsmannen, och välja hans efterträdare, eller blott en tredjedel så många röster för att göra det, när Fullmägtige utöfva Riksens Ständers rätt, som när de utöfva den sjelfva, hvilket _synes mig vara ett tydligt missförhållande»
Ville man nu föreställa sig möjligheten, att någon sökte utöfva ett otillbörligt inflytande på detta val, och att någon väljande kunde af mensklig svaghet duka under för hot eller frestelse, så synes det vara lättare att verka på färre, än på flere personer, så framt man icke vill antaga att Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret äro mera ofelbara, än andra Riksens Ständers Electorer, hvilket hvarken lärer kunna påstås eller medgifvas.
Endast genom ett Protocollsutdrag från Riksens Ständers Ombud i Banken och Riksgälds-? 7o Den 9 October f. nt.
Contoiret, insattes Suppleanten i [ustitimOmbudsmanse mbetet, enligt 26 §. i dennes Instruction.
Hvarföre får han icke Fullmagt, så väl som andra och ringare Embetsman?
Jo rimligtvis emedan de som skulle utfärda henne, eller Ständerne äro frånvarande mellan Riksdagarne, och icke kunna göra det.
Men under påstående Riksdag äro de i stånd dertill.
Följ— agteligen böra de äfven gifva Fullmagt åt den andre likaväl som åt den förste JustitiaeOmbudsmannen, hvilken under tiden blifvit tillsatt.
Hvad som gäller om val och befullmägtlgande af Justitieombudsman under Rikd&garne, gäller naturligtvis i alla afseenden, äfven om hans Suppleant, och hvad som gäller om enderas afgång genom döden, måtte äfven gälla Om embetet nedlägges; emedan ingen lärer kunna emot sin vilja tvingas att vara Justitieombudsman, mera än att bibehålla något annat embete.
På sidane grunder vågar jag föreslå, att, i 25 §• af JustitiaeOmbudsmans Instruction, orden: innan näjlinfallande Riksdag, med änden af ginge: måtte förändras till: mellan Riksdagarna från embetet af ginge-, samt att 26 §. af samma Instruction måtte erhålla följande förändrade ordalydelse: ■Afgår JustiticeOmbudsman från embetet, under påstående Riksdagföre eller efter det Lagtima, valet till detta embetet besätt ande, förhålles med utseendet •f en efterträdare på sätt 97 §, Regeringsformen fä - Den 9 October f, m. 7l rcskrifver: afgår Justitieombudsman mellan Riksdagarne, tamm ant reide genast Fullmäktige ofver Bancooch Riksgdldsverken, och insatte i embetet genom Protocollsutdrag, den person , Riksens
Ständer till hans efterträdare emellan Riksdagarne utsedt.
Blifver denne, till verklig Justitieombudsman förordnad, välje genast bémälte Fullmägtigc samf äldt och per Capita en annan.
Lag samma vare, om denne person rättigheten till efterträdandet sig, mellan Riksdagarne afsäger eller el/est derifrån afgår, Under påstående Riksdag förhålles dermed enligt 98 §, Regeringsformen.
Om denna framställning godkännes, 6å förmodar jag, att Högloft* Constitutionsötskottet, till hvilket jag anhåller att denna motion måtte remitteras, lärer hos Riksens Ständer föreslå de ordförändringar i Grundlagarne, hvilka dermed stå i förbindelse, och till hvilkas föreslående jag på detta rum icke är berättigad.
Bilagor till Pleni-Protöcollet för den 9 October, eftermiddagen.
Nio ii Herr Lilljeflråle, Gu fia/'.
Ridderskapet och Adeln uti Plenum d. 4 sistl. beslutat^en förhöjdjjCapitations - 7» D*n 9 Octubcr e, m. afgift för Ridderskapets och AdelnsLedamöter till Bästa Riksdag, för att betacka brist uti RiddarhusCassans Fonder, egenteligen deraf föranledd att ea RiddarhusCassans fordran hos aflidne Majoren Axel Printzenskjöld, genom på god tro snart sagdt, lemnadt lån, gått förlorad; och då Höglofl.
Ridderskapet och Adelö funnit betänkligt att för uragtlåtenhet af vidtagande nödige försiktighetsmått, som denna olycka kunnat afböja, någon recherce eller Rättegång anställa, synes mig likväl vara välbetänkt och med rättvisan enligt, att så vidt naöjeligt är, söka praecavera dylika misstag för en framtid.
Jag vågar derföre föreslå «tt Höglofl.
RiddarhusUtskottet, dels behagade uttrycka sitt verkeliga misshag och nin ledsnad öfver ofvannämnde olyckliga tillfällighet och derjemte åligga Höglofl.
Ståndets tänkesätt allvarligen tillsäga närvarande eller blifvande RiddarhusDirection, att vid tillkommande frågor om utlåningar, emot Intekning uti Landt- eller StadsEgendomar, på det nogaste ställa sig till efter' rättelse, Lagar och laga stidgar, samt icke utan fullgiltigt Gravationsbevis, och alla öfriga nödige och allmänneligen vidtagne försigtighets- och säkerhetsmått, några Lån med-J dela, sä kärt det Directionen må vara, att ej decharge undfå eller sjelf derföre stadna uti ansvar.
Hvilken påföljd likväl lika rättvist bör förfalla, sedan RiddarhusUtskottet vid nu sktende Riksdag funnit rättvist att gilla alla Den 9 October e. m.
RiddarhisiDirectioneos i thy mål vidtagne åtgärder.
Ehuru den föreslsgne Capitationsafgiften ej för alla af Ridderskapsts och Adelns medlemmar, kan vara betydlig eller kännbar, drabbar den dock aldratyngst de meddellösa bland Adeln, ty ofta händer att Försynen låter en fattig man få stor familia och många söner, då den rike deremot erhåller få eller inga, I den händelse Höglofl, Ridderskapet och Adeln skulle behaga gilla denna min på billighet och goda skäl grundade framställning, anhåller jag ödmjukast, att Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken behagade göra Höglofl Ståndet, en i sammanhang härmed lämpelig och tjenlig proposition.
Ridderskapet och Adeln behagat till RiddarhusUtsKoitets Utlåtande remittera en af Grefve Cronhjelm, Polycarpus, gjord motion, att då erfarenheten visat, att en stor del af Ridderskapets och Adelns Ledamöter vanligen voro hindrade att till slut bevista Riksdagaroe, och enär det syntes vara rättvist, att alla finge deltaga uti val till de embeten, hvilka enligt Lagarne, af Ståndet böra tillsättas, ett sådant tillägg uti RiddaihusOrdningen måtte göras, att, i händelse Riksdag 6kullc fortfara 7* Dan 9 O doba- c. m. öfvar 3:oe månader, RiddarbusDirecfionen likväl ovilkorligen må väljas inom fyra månader från den dag, då Kongl. Majtt afgifvit dess Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof.
Ock får Riddarhusutskott i anledning häraf yttra, det Utskottet, efter pröfning af Motionen, icke funnit hinder för densammas antagande, hälst det stadgande sora derigenom velst tillvägabringas icke innefattar något som kan anses stå i strid med Grundlagarne.
I följd hvaraf, och derest Ridderskapet Och Adela skulle behaga gilla denna tftskottets åsigt vördsamt tilistyrkes, att 48 §. uti det af Utskottet uppgjorde, och på Ridderskapef och Adelns pröfning nu beroende förslag till en förändrad redaction af Riddarhus.; Ordningen, må sålunda ändras, att orden: vid Jlutet af hvarje Riksdags borttagas, och i stället iöförss ; ovilkorligen inom fyra månader från den dag då Kongl, Majit afgif vit Dess Nådiga proposition till Rikets Ständer angående Statsverkets tillstånd och behof, af Ridderskapefc och Adeln &c. samt att vid periodens slut det tillägg göres:
,JOch bör Directionens
Ber ät tel se så tidigt af Riddar - huslltskottet granskasalt Ridder skåpet och Adeln, i anledning af det yttrande^ Utskottet deröfver bur afg ifvås må kunna inom nämnde tid pröfva samma, Berättelse ock huruvida
Directionen må hafva dess åliggande i afseende på Riddarhus- och Stiftsärendernesförvaltning rätteligen fullgjort.
Äfvensom att I 3 §• af 1 Art. uti Förslaget till Instruction för RiddarbusDirecfionen, de orden: vid flutet af hvarje Riksmöte, må utbytas mot orden: pä fatt 48 §. i Riddar hut Ordningen fad gar.
Den 9 October e. ni, y5 Hvilket dock allt, till Ridderskapets och Adelns vidare profning vördsamt öfverlemnas.
På Riddarhusötskottcts vägnar Polucarpus Cronhjelm. N. Snoilsky. \
Då detta ämne förra gången här discuterades tillkännagaf jag det föga hopp jag ägde, att denna Riksdag se realiseradt mitt Förslag om stämpladt papper till begagnande vid postuppbörden, så till vinnande af en bestämd controll öfver densamma, som till införande af den berömda frankeringsmethoden.
Den ii Ocloler f. ui. ansågo saken Invicklad Och ogörlig hafva, sedan de närmare undersökt detaillerne, funnit den klar och verkställbar, hvilket gifvit mig anledning förmoda, att den vid ett annat tillfälle kan vinna flere anhängare och möjeligen gå igenom eamt visa det gagn den medför.