Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således synas mig alla vådor vara undanröjde, men de fördelar derigenom vinnas, att sedan RiksSl:n på ett eller annat sätt blifvit ense om t. ex. hufvudgrundsatserne för de lagar, som äro i fråga, man kan öfverlåta ät Utsk. att redigera detaljerna på ett sådant sätt, att det hela framställer
Den 23 September, 419 sig såsom en nödvändig och klar lag, och således icke osammanhängande genom de redaetioner, som man öfverenskommer i Ståndens öfvcrläggningar och möjligen genom voteringar i förstärkt LagUtsk.
Pä denna grund tillstyrker jag antagande af ifrågavar. förslag.
Sedan den siste värde talaren yttrat sig, kunde det väl pä det hela vara öfverflödigt för mig att tillägga några ord, ty jag är hufvudsakligen förekommen af honom i hvad som rörer de förespeglade vådorna.
Jag lier blott att få tillägga, att ett correctiv finnes emot dessa vådor, nemi. att detta Utsk:s verksamhet ovillkorligen skall upphöra till den dag dä ny riksdag öppnas.
Skulle således K.
M. finna skäl att afklippa Ulsk:s verksamhet, om det missbrukade sin makt, så äger K.
M. dertill full myndighet och en lätt utväg genom sammankallande af riksdag.
Nyttan af della förslag mäste vara lätt att inse för hvar och en som anser, att vår lag, sä förträfflig den var för den tid då den skrefs, nu, efter 110 års förlopp, behöfver en förändrad redaclion, öfverensstämmande med de nya äsigter, som linder denna tid gjort sig gällande i lagstiftningsväg.
Att en sådan omarbetning icke later sig göra lika lätt på 4 särskilda rum, med 4 särskilda voteringar oell der beslutet beror i sista rummet pä 4 voleringslappar, som den kunde ske på eli enda rum, det tyckes väl vara klart för livar och en, fastän en värd talare har påstått motsalsen.
Att deremot, såsom han trott vara det rätta, antaga det nya lagförslaget i sin helhet, hvilket han ansåg att 11.
St. gerna kunde göra, sedan K.
M. framställt förslaget såsom nyttigt, det nekar ingen lämpligheten af; men jag hemställer lill den värde talaren, huruvida han, pä grund af den erfarenhet han inliemtat under sin länga riksdagsmannabana, verkligen tror att sådant är verkställ bart.
På denna af mig nu anförda grund anhåller äfven jag att fä tillstyrka bifall till förslaget.
Jag kan icke, lika med den första värde talaren, ingå i något bedömmande för närvar, deraf, huruvida det nu ifrågakomna förslaget till ny criminal- och civillag är af beskaffenhet att kunna antagas.
Delta hörer, på sätt som en värd talare sedan anmärkt, icke till närvar, öfverläggning.
Jag ber derföre att få öfverflytta frågan pä den grund, som här af en värd talare är lagd och som är den naturliga.
Han tillstyrkte förslaget af två skäl.
Det första skälet var, att förslaget är ändamålsenligt.
Det är naturligt, att om det vore af denna beskaffenhet och om det tillika, såsom det andra skälet hette, vore nödvändigt, då hade man icke vidare att befatta sig med någon närmare pröfning deraf.
Frågan huruvida delta förslag är ändamålsenligt har likväl en dubbel betydelse.
Det kan nemi. vara ganska sant, att det leder till det dermed afsedda ändamål; men månne det äfven är ändamålsenligt att införas uti en grundlag?
Det andra skälet deremot vore möjligen gilltigt, i fall man vore viss på, att förslagets antagande vore nära nog nödvändigt, och således beror denna frågas afgörande först på, huruvida för - 420 Pen 23 September. slaget
Sr nära nog nödvändigt eller icke.
Deruti ingär äfven frågan, om det gifves något annat sålt att komma till lätta med öfverläggningarne är föreslaget.
Jag medgifver, lika med hvad en värd talare redan anmärkt, alt ett så vidlyftigt måls pröfning på 4 rum, af de 4 Stånden, pä det sätt som vanliga riksdagsmal afgöras, vore ornöjlig att komma till rätta med; men jag kommer härvid tillbaka på en tanka, som, när delta förslag utgick ifrån Const.Utsk., var med detsamma förenad, nemi. tili en reservation.
Denna reservation var undertecknad äf Gr.
Spens och med honom hade förenat sig Frih. Tersmeden och Biskop Holmström.
Uti denna reservation, som jag tager mig friheten ali hänvisa till, hade man helt enkelt betraktat delta förslag endast ur den formella synpunkten.
Der säger reservanten, alt ett sådant förslag öppnar en ny hana, hvilken bana, en gång öppnad för dessa lagfrågor, snart nog och med samma skäl torde kunna öppnas äfven för alla andra frågor af eli allmännare intresse, och detta kunde leda till svårigheter, som vore alt förlikna med dem, som man genom förslaget vill undanrödja.
Om sä skulle ske, säger reservanten, sä kunde man komma derhän, alt småfrågor af mindre betydlighet behandlades med den aldra största omsorg af alla 4 HiksSlm, under det alt deremot de vigtigaste frågorna öfverlemnades lill err delegation af II. St., nemi. ett förstärkt Utsk.
Man har ansett detta förstärkta LagUtsk. hafva sin motsvarighet uti det förstärkta SlatsUlsk.
Emellan dem är likväl den enorma skillnaden, att de nuvar. förstärkta Utsk. med riksdagens slut upphöra att vara lill; hvaremot det nu föreslagna förstärkta LagUtsk. först då skulle få sin fulla betydelse, enär det, dä B.
St. äro åtskilda, skulle kunna med deras makt gä till väga.
Denna delegation af 11.
St:s beslutande rätt ät ett Utsk., som utöfvar densamma äfven emellan riksdagarna, synes mig vara en innovation i vår grundlag, hvilken jag anser alldeles icke kunna stå tillsammans med dess nuvar. anda.
Jag kommer nu till det andra skälet, nemi. att detta förslags antagande vore nära nog nödvändigt.
Något annat sätt att pröfva ilo ifrågavar. lagfrågorna mäste väl finnas.
Den reservation, lill hvilken jag tagit mig friheten ali hänvisa 11. o. Ad., innehåller äfven eli förslag i delta hänseende, som likväl biet underkäudt.
Detta förslag skulle i min tanka kunna läggas lill grund för en ny §, som särskildt dertill egnades och för detta ändamål infördes.
Dä denna § hade särskildt tillkommit i och för en speciel fråga, och dess tillvaro vore afslulad sedan den frågan vore genomgången, så skulle en sådan § alldeles icke komma alt stå uti motsägelse emot den anda, som linnes i grundlagarne, och det sammanhang, som man der vill upptäcka.
Den blir endast en undantagslag och såsom sådan kommer den att försvinna, när den icke vidare behöfves.
Efter ett decennium kanhända är denna § redan åter borta ur grundlagarna; man ser icke tecken efter den, och den behöfves icke mera.
Del är naturligt, att en sådan undantagslag icke skulle genom sin form medföra ett så menligt in - Den 23 Sep tein lier.
421 flytande pä grundlagens anda, som detta förslag i anseende till sin formella beskaffenhet måste hafva.
Af de exempel, som visat sig vid föreg:de riksdagar, torde det vara allmänt bekant, att de s. k. förstärkta Utsk:n hafva inom sig ett eget slags väsende, som uttrycker sig och verkar så, att man der ser frågor kunna genomdrifvas, hvilka af 3 RiksSt. blifvit afslagna.
Huru uppfyller denna form sitt ändamål eller dess i grundlagen föreskrifna sätt att verka?
Ar det icke en alldeles felaktig form?
Det står uti grundlagen, ali lagfrågor skola afgöras af Konungen, tillsammans med 3 Stånds sammanstämmande beslut.
Huru går det med detta stadgande, när en sådan delegation får en så stor makt, att dess verksamhet kommer att leda till ett resultat, som strider emot 3 Stånds sammanstämmande beslut?
Huru kan man då efterlefva 87 § Reg.F., och likväl är det just i samma 87 §, som delta tillägg bar införts.
Man säger, att förändringen icke är stor.
Det må vara; men jag anser, att den fara man kastar sig uti, då man tillintetgör conseqvensen i våra grundlagar, är större än många andra.
På dessa af mig anförda skäl afstyrker jag förslaget.
Utan alla anspråk på någon djupare lagkunskap, emedan lagarnes allvarligare studium visserligen aldrig utgjort föremål för min sysselsättning; tager jag mig likväl friheten att i afseende på det formella i denna fråga yttra några ord.
Sjelfva förslaget afser en möjlighet att undanrödja den brist på enhet i vår lag, hvilken synes vara för handen och som uppkommit under den långa tidrymden sedan vår nu gällande lag stiftades, genom den massa af lagförklaringar, som blifvit utfärdade och som ökat sig lill den grad, att för närvar, de rättsökande ingalunda kunna finna sig belåtna dermed.
Att få detta afhjelpt genom det nya lagförslagets antagande, är hvad som af de flesta säkerligen önskas, ehuru det äfven möjligen på naturliga skäl af andra motarbetas; likasom alla så beskaffade genomgripande reformer hafva sina medhållare och sina motståndare.
Vi veta allt för väl af historien, huru det tillgick när 1734 års lag antogs, nemi. alt alla 4 Stånden sammanträdde pä Riddarhuset och den dävar. lagcomiteen i deras närvaro discuterade förslaget, och att delta börjades vid 1731 års riksdag, men icke bann alt slutas förr än vid 1734 års riksdag.
Jag hemställer lill Hrr:ne samtlige, om icke vi, våra personligheter och hela Ståndet, hafva undergått en högst betydlig förändring sedan dess, och om en så beskaffad discussion nu inför hela denna massa af menniskor, uppgående lill kanske 700 ä 800 personer, skulle kunna vara det rätta och ändamålsenliga.
För min del tror jag det icke, och anser således en så beskaffad delegation, som den föreslagna, alldeles nödvändig och oundgänglig för att komma till ett önskadt resultat i detta hänseende.
Här har blifvit ytlradt, att det icke hade varit af behof att införa ett så beskaffadt förslag i grundlagen, utan att R.
St. hade kunnat besluta ett sådant Ulsk:s nedsättande blott för detta särskilda fall.
Detta kan jag icke förstå och icke begripa, ty jag tror det icke vara möjligt för R.
St. att 422 Den 23 September. delegera sin makt åt ett sådant Utsk., med mindre 5n att en så beskaffad delegationsrätt stadgas i grundlagsenlig ordning.
Det lärer tvifvelsutan icke kunna motsägas, att det nära nog gränsar till det omöjliga, alt inom loppet af en riksdag afgöra en så beskaffad genomgripande fråga som denna, om den skall genomgå granskning af bela vår personal.
Här har blifvit sagdt af en person, att lian icke kunde förmoda, att 48 personer skulle kunna blifva så eniga, alt icke förslaget skulle sönderryckas.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten på, att, då ett sådant förhållande kan ifrågasättas för en delegation af 48 personer, så måste det väl så mycket mera komma i fråga för de 4 Stånden tillsammantagna.
Förutsättningen af enighet skulle der gränsa nära nog till en omöjlighet, och sjelfva det anförda skälet kan icke anses annorlunda än nära nog såsom cn sophism, grundad derpå att man icke vill förslaget.
Jag återupprepar, att det är naturligt att meningarna skola vara delade, och derföre kunna vi icke komma till ett resultat annorlunda än genom en votering.- Jag måste erkänna, alt det för min känsla har varit i högsta måtto uppskakande, att inom della Hus, under 19 seklet, höra anspeglingar på vådor af del nya lagförslagets mildare grunder.
Jag hade icke föreställt mig, att ett så beskaffadt skönhetssinne för stegel och hjul, som vi, vid en föreg:de riksdag af en annan värd talare, här erforo vid fråga om den straffbestämmelse, som då ändrades, äfven nu skulle söka att göra sig gällande, icke föreställt mig, alt afhuggna hufvuden och blödande ryggar skulle inom detta
Hus sättas i fråga såsom bildande medel för samhället.
Jag hade icke väntat mig, alt så beskaffade utvägar skulle nu för liden anses behöfliga, för alt bibehålla jemvigten emellan husbönders och tjenares inbördes förhållanden.
Jag har icke kunnat undgå att upptaga till besvarande dessa yttranden, på det att den stora allmänheten, inför hvilken vi yttra oss här måtte se, att det inom delta Hus funnits åtminstone en röst, som fästat sig vid dessa uttryck och yttranden, uti hvilka jag för min del icke har kunnat upptäcka någon annan mening, än farhågan för de mildare lagarnes möjliga antagande och för en bättre lagstiftnings införande inom landet.
Jag har här hört en ministerens ledamot yttra sig för förslaget.
Detta förslag kan icke komma att sättas i verkställighet med mindre än att en K. propos. ankommer ang:de något lagförslag, att denna K. propos. föredrages för de 4 RiksShn, och att dessa 4 RiksSt. samtliga besluta alt öfverlåta propos. lill Utsk:s bearbetning.
Väl vet jag, alt jag ifrån en värd talare har att vänta det motsvar, att man aldrig inom delta rum bör åberopa hvad som förefaller inom de 3 öfriga Stånden, men vågar icke dess mindre nämna, att jag har mig bekant, att alla 3 de öfriga Stånden bifallit delta förslag.
Jag finnér mig således af alla möjliga skäl och anledmr föranlåten att tillstyrka bifall lill förslaget.
Den 23 September. 423 Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Ehuru åtskilliga andra ledamöter redan yttrat i min tanke tillräckliga skäl för nyttan och nödvändigheten af det nu ifrågavar. tillägget lill 87 § Reg.F., så anser jag likväl den omständigheten, att jag var den, som vid sista riksdagen hos Const.Utsk. motionerade frågan, föranleda mig att yttra några ord i anledn. af Hr Lagerhjeims anförande.
Hr Lagerhjelm har emot förslaget åberopat en af mig särdeles värderad och af hela Ståndet högt aktad alliden ledamot, Gr. Carl Spens. Gr. Spens har likväl till grund för sitt afstyrkande hufvudsakligen lagt den omständigheten, att Grefven vid sista riksdagen inom Const.Utsk. motionerade ett förslag om Konungs och Stunders rätt, att för fullständig beredning af vigtigare och mer genomgripande reformförslag, prorogera riksdagen, men låta de Utsk., till hvilkas behandling frågan hörde, fortsätta sina arbeten äfven under prorogationstiden, hvarefter och sedan Utsk. fulländat sin granskning och voro färdiga med sina ullåtm, Sländerne borde ånyo sammankallas för att öfver ämnet öfverlägga och besluta.
Spens åsyftade härmed alt få ett särskildt slags riksdagar, der endast vissa lagförslag skulle framläggas lill R.
Sl:s afgörande och att på detta sätt få de vigtigare reformerne slutligen pröfvade af representationen.
Detta Hr Gr.
Spens förslag blef likväl af Const.- Utsk. underkändt, oell det var hufvudsakligen af sådan anledn., och i hopp om att vid en blifvande riksdag vinna bifall för sitt eget nyssnämnde förslag, som Hr Gr. afstyrkte den nu föreslagna melhoden att på en ginare väg komma lill samma mål.
De öfriga skälen, som af Gr.
Spens anfördes, torde vara af mindre vigt.
Grefven har nemi. sagt, att antagandet af det nu ifrågaställda tillägget skulle öppna banan för delegation åt R.
St:s Utsk. af R.
St:s afgörande makt i alla de vigtigare frågorne, dä Ständerne deremot skulle förbehålla sig att sjelfve besluta endast i de mindre betydliga.
Delta är dock efter mitt förmenande, alldeles icke någon följd af det nu gjorda förslaget, hvilket endast och allenast alser Konungens propos-.r i lagfrågor.
Det är nemi. stor skillnad emellan sådane vidlyftiga lagförslag, hvari redactionen ingår såsom en väsendtlighet, och de i öfrigt vigtiga statsekonomiska eller administrativa frågor, der dels uppställningen af beslutet är ganska lätt, dels kan vara af lemligen underordnad vigt.
Hvad äter ett förslag till allmän civil-, criminal- och kyrkolag angår, så veta vi alle, att dess värde till en hufvudsaklig del bestämmes deraf, huru det är redigeradt, då deraf beror huruvida det skall kunna af den andra statsmakten antagas och sedermera af domaren riktigt tillämpas.
Också hafva vi haft manga exempel på, att ganska vigtiga lagförslag, sedan de genomgått remisser, återremisser, samjnanjemkningar, voteringar inom förstärkta Utsk. m. m. och slutligen blifvit utaf R.
St. afgjorde, likväl icke kunnat af Konungen sanclioneras, endast af det skäl, att redactionen^befunnits felaktig, så att den ena § icke qvadrerat med den andra o. s. v.
För min del föreställer jag mig, att fråga här icke skulle vara att till det förstärkta LagUtsk. öfverlemna afgörande af de egentligen vigtigare principfrågor ne, utan att R.
St, skulle förbehålla sig att, i van - Den 23 September. lig ordning, deröfver sjelfve besluta och genom detta beslut lemna det förstärkta LagUtsk. en bestämd ledning för sitt arbete.
Deremot anser jag det fast omöjligt, att, med den sammansättning, som R.
St. för närvar, äga, de skulle kunna med tillbörlig uppmärksamhet besluta om sjelfva redactionerne och, då lagförslaget skulle discuteras inom 4 Stånd, kunna tillse att den ena § i ett cap. icke motsäger en § eller en ordställning uti ett annat cap. o. s. v.
En noggrann uppmärksamhet i detta afseende är likväl alldeles oundgänglig, så vida lagförslaget i sin helhet skall blifva antagligt.
Således tror jag icke här vara fråga om att delegera någon vidsträcktare makt ät ett sådant Utsk., utan frågan är endast att ä R.
Sl:s sida erkänna, att desse 4 Ständ icke hafva den speciella författare- och redactionsförmåga, den skarpsinnighet, och, jag får säga, den talent, som ovillkorligen erfordras, för att skrifva en lag eller till och med sammanjemka de särskilda besluten i dess detaljer.
Denna modesti är väl icke alltför öfverdrifven.
Vi veta alla, att till och med inom representationer, der det finnes åtminstone lika myeken, ja måhända större förmåga i de fleste fall än inom den Svenske, t. ex. inom Engelska öfverhuset, det inträffar uti hvarje lagstiftningsfråga, att Huset delegerar sin myndighet att slutligen redogöra förslagen, åt några få Husets ledamöter, d. v. s. att Huset förvandlar sig till en comité' med ringare antal ledamöter än sjelfva kammaren, för att med den sednares rätt besluta.
Ur denna synpunkt och då jag icke finner, att R.
St. i något fall afsäga sig den makt och myndighet, som de sjelfve äga och böra äga, att afgöra ctl framlagdt lagförslags hufvudgrunder, så kan jag deslomindre undgå att ä detta grundlagstillägg tillstyrka bifall, som deruti innefattas det starka correctiv mot allt möjligt missbruk, att om nugot
Stånd skulle i någon enda fråga finna betänklighet, huruvida det skulle vara vådligt att öfverlemna frågan lill det förstärkta Utsk., detta Stånds majoritet har rättighet att dertill säga nej och att förbehålla sig, att, innan R.
St. åtskiljas, sådan fråga må genom tre Stånds beslut afgöras, hvarefter endast de öfrige mera likgilllige punkterne blifva till förstärkta Utsk. öfverlemnade.
För min del anser jag, alt om R. o. Ad., på hvars beslut detta förslags öde nu beror, skulle afslä detsamma, R. o. Ad. då i och med detsamma afkunnat det nya criminal-lagförslagets dödsdom, åtminstone vid innevar. riksdag.
Hr Dalman har underrättat det H.
Ståndet derom, att det är hans motion, som nu är under öfverläggning.
Dä ett godt träd icke kan bära annat än god frukt, sä borde denna underrättelse vara tillräcklig för förslagets antagande; om deremot icke förekomme betänklighet, af den vigt, som jag skall söka att ådagalägga.
Spens’ reservation varit föremål för utläggningar både för och emot, och då denna ledamots yttrande kan anses mera opartiskt än någon annans, som möjligen ledes af detta ögonblicks inflytande, så anhål ler jag att först få uppläsa denna reservation: ”Vid Den 23 September. 425 ”Vid detta måls afgörande har jag varit frånvar., oell kan icke godkänna förslaget.
Jag erkänner visserligen ganska många och stora brister i våra riksdagsformer och vår nuvar. representationsform; men har alltid trott mig böra undertrycka den känsla af förtviflan i detta afseende, som ensam synes mig kunna ligga till grund för ett beslut, sådant som detta.
Alt de stora reformer, vårt samhälle fordrar, icke kunna på vanliga riksdagar medhinnas, har jag ganska väl insett, och just derföre trott, att det borde finnas en laglig form, under hvilken Konung och Ständer, medan vidlyftiga reformbetänkm efter återremiss utarbetas, kunde prorogera en riksdag till utsatt nytt sammanträde för visst ändamål.
Afven härtill fordras en ändring af grundlag, men en vida mindre, än den Utsk. nu föreslår.
På sådant sätt har jag emedlertid trott, att detta nya lagverk skulle kunna behandlas; — ett vanligt LagUtsk., med eller ulan förstärkning, som Riksd.Ordn. § 36 omtalar, borde utarbeta första betänk, och RiksStm först på en mängd sådana sammankomster utom prot., som representationsfrågan blifvit afhandlad, och sedan i sina särskilda kamrar, behandla målet.
Redan härtill fordras så lång tid, att troligen, innan den förlupit, vore alla de andra riksdagsmålen afgjorda; men sannolikt skulle ej längre period dertill erfordras.
En sådan återremiss skulle då förmodligen åtföljas af så många anmärkmr, att den sednare Utsk:sbehandlingen fordrade ett helt år, kanske mera; om man nemi. hade lyckats få Utsk:s-ledamöter, som insågo sin skyldighet att verkligen pröfva anmärkn-.rne, och icke doctrinärer, hvilka, till melin för saken, envisades med allt eller intet.
Under denna Utskisbehandling borde, efter min tanka, den egentliga riksdagen vara hemförlofvad.
Den som sedan åter sammanträdde, skulle jag önska sysselsatt med delta enda ärende; dess arbete skulle ändå visserligen vara af ganska betänklig storlek.
En sådan prorogalions möjlighet har jag ansett nyttig för många flere reformfrågor, än nya lagverkets; och döljer ej min fruktan, attbehofvet deraf kommer till någon del att fortfara, äfven om enklare representationssätt antages.
Men att just i vigtigaste målen delegera sjelfva beslutanderätten till ett Utsk., anser jag vara ett det skadligaste möjliga prejudicat, huru stor anledn. än dertill tyckes vara; man kan derigenom ännu en gång öppna den bana, på hvilken Sveriges riksdagar kunna, i afseende på alla störremål, utbytas mot herredagar.
Afven detta utbyte skedde fordom, emedan de talrika riksmötena ansågos för dyra och besvärliga.”
I denna reservation, instämde Frih. Tersmeden och Biskop Holmström.
När denna fråga skulle läggas pä bordet yttrade Gr.
Spens på detta rum följande, hvilket i min tanka är det väsendtligaste af hans yttranden i detta ämne: ”Blir denna bana en gång beträdd genom lagverket, är det möjligt, att vi vid en annan riksdag kunna gå i samma spår äfven för grundskattsverket, för indelningsverket, för de andra frågorna, som jag nämnde; och jag öfverlemnar till eder, mine Hrr, att bc2 H. 54 42Ö
Den 23 September. dumma : hvad dom förtjena Sveriges Stander af historien, örn det kommer derhän, att alla småfrågor behandlas med stor uppmärksamhet, sorgfällighet och långsamhet, då deremot de stora frågorna öfverlemnas ut några få personer alt med Ständernas fulla rätt afgöras, och desse
Ständer anse sig hafva gjort nog, då de utvalt dessa personer?”
Man säger, att det skall gå alltför svårt och långsamt att någonsin komma till nödiga lagförbätlringar,'om dessa skota beslutas på 4 särskilda rum.
Det är möjligt, jag medgifver det gerna, men manne icke det. sätt som Const.Ulsk. föreslagit skulle kunna föranleda att lagförändringar ginge så fort, att de derföre icke utgjorde förbättringar.
Om, på sätt Hr Dalman nyss nämnt, grundsatserna vore af R.
St. afgjorda och blotta ordalydelsens omständliga utförande öfverlemnades åt ett sådant Ctsk., så vore detta måhända en riktig och användbar åtgärd.
Men alt öfverlemna grundsatserna att af ett Ulsk. bestämmas, det vore att afsätta sig sjelf; det vore en abdiealion, lika olämplig för den ena, som för den andra statsmakten.
St. skulle hetas vara lagstiftare, men de vore egentligen icke annat än elcctorer af de lagstiftare, som i st. f. dem afgjorde målen emellan riksdagarne.
Desse blefvo åter motsatsen af hvad de borde vara, eller de egentliga afgöringstiderna.
Spens har redan ar.tydt, att om man beträdde denna bana i lagstiftningen, så kunde man lällligen komma att beträda henne äfven i beskattningen.
I och med detsamma hade R.
St. afhändt sig sina begge förnämsta tillhörigheter.
St. äfven ville åt sådana ombud öfverlemna granskningen af Statsrådsprot.
, med den myndighet, som Const.Ulsk. i sådana frågor tillkommer; så hade R.
St. skapat sig några Utsk., som tillsammans bestridde hvad SecrelaUtsk. allena fordom förrättade.
Dessa Utsk. vore så mycket sämre än det gamla, som de icke upphörde med riksdagarne, utan t vert om skulle fortfara emellan dem.
Det vore alt göra R.
St:s verksamhet, för att icke säga regering, fortfarande och beständig. R.
St. skulle då komma att, pä samma sätt nu som tillförene under tvedrägtsliderna, hafva sina deputationer, hvilka mellan riksdagarne stridde med Konungen om styrelsen, likasom R.
St. sjelfve gjorde så länge de voro samlade.
Om man, såsom Gr.
Spens antyder, fattar ifrågavar. beslut af förtviflan om möjligheten att kunna åstadkomma ett tillfredsställande representationssätt; så skulle det möjligen kunna hända, att hela frågan om representationens förändring stannade dervid, alt R.
St. från sina skuldror kadade hela bördan af representationen på ett sådant Utsk.