Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid del nu framställde förslag till voterings-proposilion torde det tillåtas mig erinra, att der borde stå 331 procent utöfver den bestämda tullen, och ej utöfver tullvärdet.
Jag saknar i Nej-pro47 It. 23* 356
Den 28 O cl ober e. m. positionen de vigtiga orden: intill nästa Riksdag.
Dessa ords tilläggande anser jag så mycket nödvändigare, sorn det eljest torde gå med tullen sorn med passe volanceafgiften, att den bestämmes för längre tid, än man äger rättighet att determinera.
Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMär skalken framställde derefter följande Voterings-proposition:
Den, sorn bifaller, att elfte Grunden i BevillningsUtskottets senare Utlåtande må erhålla följande lydelse:
Att då Rikets Ständer uti den Tulltaxa, som nu af dem aflemnas, icke ansett sig kunna annorlunda bestämma tullen å varor, än såsom ett maximum af hvad de efter närvarande förhållanden, i egenskap af Tullbevillning, åtaga sig; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer, att, i afseende på utländska Magter, förskaffa en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Ständermåtte i underdånighet anhålla, detKongl.
Maj:t i nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten, att, efter Yederbörandes hörande, minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 28 October e. tn.
Nej, anses elfte Grunden böra erhålla ofvanberörde lydelse, likväl med det tillägg, att till Kongl.
Maj:t äfven må öfverlåtas rättighet, att intill nästa Riksdag höja den i Taxan utsatta tull intill 33} procent utöfver den bestämda tullen, samt under förbehåll, att i händelse denna mening skulle vinna bifall, sedermera få bestämma, antingen denna rättighet att höja tullen må af Kongl.
Hvilken Voterings-proposition afRidderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Voteringen börjades klockan half till 10 e. m., och befunnos vid voteringens slut klockan half till 11 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Nej — a3.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således beslutat, att elfte Grunden i BevillningsUtskottets senare Utlåtande skulle erhålla den i Ja-propositionen upptagne lydelse. 358 Den a8 Octo ber e. m.
Justerades i3 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 26 dennes f. rri. och e. m. fattade beslut.
Upplästes följande från Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten inkomne Betänkanden, af den 17 dennes: N:o 80.
I anledning af väckt motion om rättelse eller jemkning i afseende på roteringens utgörande i Upland.
N:o 8r.
I anledning af väckt motion om anslag till flygsandens hämmande i Halland.
I anledning af väckte motioner om lindring i roteringen inom Lima socken af Stora Kopparbergs
I anledning af erhållne återremisser å Utskottens Betänkande N:o 35, angående vacance-afgifts erläggande till krigsfonden af de Rust- och Rotehållare vid Båtsmanshållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre avart till 11 om aftonen.
Den 3o O c t o ber f. m. 35g Fredagen d. 3o October 1829.
Fortsattes pröfningen af Bevillningsutskottets ej mindre den i5 sistlidne Maji under N:o 27 afgifne, och den 9 derpåföljde Junii e. m. på bordet lagde Betänkande, angående Stora SjötullsBevillningen; än ock den 28 sistlidne Augusti under N:o 44 meddeldte, och den 17 derpåföljde September på bordet lagde, Utlåtande öfver devid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, alt Ridderskapet och Adeln beslutat, att näst efter pröfningen af Elfte BevillningsGrunden, hvilken i sista Plenum afgjordes, till pröfning företaga den i Utskottets senare Utlåtande pag.
10 upptagne hemställan, i anledning af gjord anmärkning om underlåtenhet att besvara hvad sorn under Riksdagen blifvit till Utskottet remitteradt; och ansåg Hans Excellence alltså berörde hemställan nu böra till pröfning förekomma.
Herr Tham, TVollrath:
Då Ridderskapet och Adeln redan bifallit urte BevillningsGrunden , deri en underdånig Skrifvelse blifvit föreslagen, hemställer jag vördsammast, om icke den enda åtgärd, som 3tio Den 3o October f. m. nu är alt, i afseende å förevarande fråga, vidtaga, består deruti, att lägga denna del af Utlåtandet till handliagarne.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets ifrågavarande hemställan böra läggas lill handlingarne.
Ropades Ja, a: dr a B evillningsG runden.
Att införselstull för alla sådana varor j som liro värt lands egna och inhemska producter, och hvilka icke behöfva utifrån införasj utan kunna i tillräcklig mängd och godhet här i landet alstras och f rambringas j så väl som sådana producterj manufacturvaror och tillverkningar j hvilka väl inom landet finnasj tillverkasj och kunna till erforderlig godhetj men ännu icke till erforderlig mängd, lemnäs , beläggas med sådan tull, som försvarar och uppmuntrar den inhemska Producenten och Tillverkaren till täflan med den utländska, och derjemtes å ena si dan j skyddar honom för ett sådant varornes fallj sorn skulle sätta honom utur stånd att med skälig förmån drifva sitt yrke, merij å den andra, ej eller alldeles utestänger utländska medtäflare, såsom nyttiga att förmå härvarande Producenter och Manufacturister till ansträngning samt till förvärfvande af kun - Den 3o October f. m. skaper och de för deras yrken nödvändiga machinerier.
Då den andra af de utaf Utskottet föreslagne BevillningsGrunder nu till pröfning förekommer, får jag fästa Ridderskapets och Adel ns uppmärksamhet derpå, att den efterföljande 'jide Grunden är i ett så intimt sammanhang med ifrågavarande 2:dra Grund, att den förra synes böra näst efter den senare afgöras.
I den andra föreslås skyddstull å alla varor, som i landet tillverkas, och i y:de Grunden föreslås, att skyddstull må bestämmas å alla de varor, som förr varit till utförsel förbjudna.
Antages den ena Grunden, synes äfven den andra böra godkännas.
Likartadt blir förhållandet i händelse af afslag.
Jag hemställer derföre, att ^ide BevillningsGrunden måtte näst efter den andra pröfvas och afgöras.
Uppå derefter gjord framställning, blef 2:dra Bevil]ningsGrunden af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att, på sätt Friherre Åkerhjelm föreslagit, nu till pröfning företaga 7:de BevillningsGrunden.
Bifölls. 302 Den 3o October f. m. y: de B ev il In ing s
Gr unden.
Att skyddstullen bestämmes å sådana varor, sorn förr varit till utförsel förbjudna, till betryggande mot de olägenheter, som man förut, genom förbuden, sökt förekomma, Uppå gjord proposition blef denna BevillningsGrund frt Ridderskapet oell Adeln godkänd/ 3:dje BevillningsGcrunden.
Att de artiklar, sorn i Sverige kunna produceras och tillverkas, men hvarken i erforderlig mängd eller till den godhet, sorn andra länders industri dem framkallat, beläggas med en mindre full, men dock icke så låg, att den förhindrar möjligheten af inländsk täflan med utlänningen.
4-'de Be villningsGrunden.
Att alla utländska produeter, colonialvaror och fabricat, som inom landet hvarken produceras eller tillverkas, beläggas med en så af passad tullafgift, att den kan förenas med Statens fördel å ena sidan och med den skattdragande medborgarens bästa, å andra sidan, samt med behörigt afseende å nödvändigheten att icke föranleda till tullförsnillning och underslef.
Dessa båda BevillningsGrunder blefvo, hvar för sig, af Ridderskapet oell Adelil godkände.
Den 3o October f. m. 363 5;te BevillningsGrunden.
Att råämnen för inhemska fabricat och tillverkningar beläggas med den möjligaste minsta tull.
Ileir Cederschjöld^ Pehr Gustaf'.
Principen är visserligen riktig; men det borde tilläggas att råämnen, som ej inom landet kunna produceras för inhemska fabricat och tillverkningar, beläggas med den möjligen minsta tull.
Eljest torde collision kunna uppslå med sådana råämnen, som inom landet produceras, t. ex. ull- och fårafveln derigenom betydligen hindras, Herr Tham:
Då det i den förevarande Grunden heter: ”att råämnen för inhemska fabricat och tillverkningar beläg”gas med den möjligaste minsta tull,” tror jag, att råämnen, som äfven produceras inom landet, blifvit bevarade från allt för låg tull, hvarpå Utskottets tillämpning af tullen å ull är tillräckligt bevis.
Jag yrkar alltså bifall till 5:te Grunden, så redigerad som den är.
För min del förenar jag mig med Herr Cederschjöld, men önskar, att, om Grunden skall förblifva, sådan den är, ordet möjligaste måtte utbytas emot ordet lämpligaste} såsom vida bestämdare.
Jag har endast begärt ordet, för att förena mig med Herr 364 Den 3o October f. m.
Munck af Rosenschöld, och tror, att ordet lämpligaste bättre uttrycker det Statsekonorniskt nyttiga, än ordet möjligaste, som Utskottet använt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å 5:te BeviliningsGrunden.
Ropades Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, 0111 Ridderskapet och Adeln behagade antaga berörde BevillningsGrund, med den förändring, att ordet möjligaste utbyttes mot ordet lämpligaste.
Bifölls. 6:te BeviliningsGrunden.
Att tullen å alla, enligt förra författningar , till utförsel tillåtna varor, i allmänhet bibehålles, men i annat jall jemkas och ändras, med hänsigt till den mer eller mindre nytta eller skada varans utförande möjligen kan tillskynda landet.
Denna BevillningsGrund blef af Ridderskapet och Adeln godkänd. 8:de BeviliningsGrunden.
Att all tull för utgående och inkommande varor, äfvensom skeppsumgäldema, bör i Svenska Bancosedlar utsättas och erläggas.
Octo ber f. rn. 365 Herr Cederschjöld:
Då Sfänderne beslutat realisation, och att silfver skall gälla för mynt, hemställer jag, om det icke vore obilligt, att ej få erlägga tull i silfver, och om icke orden i Svenska Bancosedlar borde ändras till: Svenskt mynt.
Om något särskildt stadgande icke finnes, i hvad för slags mynt tullen bör erläggas, är det klart, alt den skall betalas i Svenskt gångbart mynt.
Jag hemställer derföre vördsamt, om icke hela ifrågavarande Grund kan utgå.
Enär det förut va-» rit bestämdt, att tullen skulle erläggas i HamburgerBancOj blir det nödigt, att nu, då man vill förändra detta, man också bestämdt uttrycker det i den blifvande författningen.
Jemte det jag förenar mig med Herr Cederschjöld, bör jag upplysa, att Ständerne först vid i8a3 års Riksdag beslöto, att tullen, i stället för att erläggas i HamburgerBanco, borde utgöras i Svenskt Banco; men att skeppsumgälderne ännu clareras efter silfverberäkning.
Jag tror derföre, att den föreslagne redactionen gerna kan bibehållas, men har icke något emot den ändring deri, som Herr Cederschjöld önskat. 366 Den 3o October f. m.
Det har oändligen lättat och förenklat tulluppbörden, att den fick ske i Svenskt Banco; och då nu, efter beslutad realisation, det torde vara nödigt, att modifiera Utskottets förslag i denna Grund, hemställer jag, att redactionen kunde blifva följande: bör i Svenska Bancosedlar utsättas, och i Svenskt mjnt erläggas.
Deraf blefve en följd, att tullen fick erläggas antingen i silfver eller Svenska Bancosedlar.
Det af den siste värde Talaren framställde förslag fruktar jag skulle innebära den oformlighet, att Svenska Bancosedeln vöre att anse, som hufvudmyntet, och silfver blott såsom representant deraf.
Jag tror derföre,'att det vore bäst helt enkelt nyttja ordet Svenskt-mynt.
Om' man skulle få rättighet, att vid tull-liqvid välja det mynt, som blir faststäldt efter realisationens framgång, skulle man nödgas att för hvarje vara göra en särskild rnyntvalvation; och detta blefve efter min tanka ett onödigt besvär, då Bancosedlar icke äro förbjudna, utan få äfven efter realisationen finnas.
Jag fortfar alltså i mitt yrkande, att tulluppbörden må få ske i Svenska Bancosedlar eller annat Svenskt mynt.
Friherre Rantzou, Johan Albert, förenade sig med Friherre Åkerhjelm.
Den 3o Octo b er f. m. 367 Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marshalk en gjorde proposition till bifall af 8:de BevillningsGrunden.
I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga berörde BevillningsGrund, med den förändring, att, på sätt Friherre Åkerhjelm föreslagit, slutet deraf skulle erhålla följande lydelse: hör i Svenska Bancosedlar utsättas och i Svenskt mynt erläggas.
Bifölls. g:de BevillningsGrunden. sitt vid alla tillfällen 3 dä en bättre vara af samma slag kan förblandas med en sämre j eller dä icke erforderlig controll står att vinnaj det förtullningen svarar emot varans verkliga egenskap af finare eller gröfre_, en medeltull bestämmes, som skyddar emot införsel af den gröfre varanj och är lämplig för det slag3 som behöfves att införskrifvas.
Som åtskilige anmärkningar blifvit vid återremissen gjorde angående medeltull å vissa varor, men Utskottet likväl förblifvit vid sin i g:de Grunden uttryckte mening, får jag hemställa, om vi icke kunde uppskjuta discussionen af denna principfråga, tills vi komma till de i Tulltaxan med medeltull Dcfi 3o O c tobe? f. m. belagde artiklar, på del vi icke nu må inledas i en öfverläggning, som icke leder till något egentligt slut.
För min del kan jag icke instämma uti Herr Lefrens åsigt angående uppskof med denna principfrågas afgörande, till dess vi komma till Tulltaxan, och de artiklar deri, som äro helagde med medeltull, ty med samma skäl hade vi äfven bordt uppskjuta afgörandet af i:staGrunden.
Med den varsamhet
Utskottet gått till väga, inser jag icke något, som hindrar antagandet af dess förslag.
De, som icke önska någon medeltull, kunna gerna, utan att binda händerna på sig, vid pröfningen af hvarje särskild artikel fatta sitt beslut, och de, som lika med mig i allmänhet önska medeltid!, äro, fastän Grunden antages, obe» hindrade att afslå dess tillämpning på de varor den icke passar.
Då jag nu har ordet, torde det äfven tillåtas mig nämna något om den nytta, som en medeltull, efter min erfarenhet, medförer, då den roed varsamhet begagnas.
Det finues nemligen varor, hvarå det är ganska svårt att bestämma värdet, eller utröna rätta qvaliteten.
Man skulle t. ex. tro, att socker vore en vara, som, i anseende till den längre tid vi öfvat sockerkokning, borde kunna tillförlitligen bedömas, men det visar sig likväl i verkställigheten vara nära omöjligt, och Den 3t> October f. in. och de mest erfarna Sockerbruksidkare hufva försäkrat mig, alt de icke på ed och samvete kunna afgifva betyg 0111 rätta beskaffenheten af nämnde vara, för att derpå med rättvisa kunna grunda beskattningen.
Så förhåller det sig äfven med flera andra varor; och följden af att bestämma en fix tull derå blef, att sockermaterien vann en lättare afsättlighet, och slapp alt ligga qvar i packhusen och betunga oss med skuld till utlänningen.
Jag anhåller derföre, att om Grunden för medeltuil nu får anses vara öfverläggningsämnet, den äfven mätte bifallas.
Innan jag yttrar mig i saken, anhåller jag få veta, om ifrågavarande gide Grund skall nu afgöras eiler uppskjutas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg pröfningen af gide BevilfningsGrunden böra, på sätt Herr Lefrén föreslagit, uppskjutas, till dess de artiklar i Tulltaxan förekomma, hvarå Utskottet föreslagit medeltull.
Jag för min del anser de skäl Friherre Åkerhjelm anfört ganska kraftiga till lättnad för Tulltjenstemännens bemödande att förekomma underslef. 47 H.
Den 3o O e t o b e r f. 111.
Men jag begagnar tillfället att förklara, det jag i sjelfva verket anser tullen för nästan den olämpligaste af alla våra inkomstkällor.
Uppbörden är ofantligt kostsam; och hela inrättningen verkar mägligt till Nationens demoralisering, genom retelsen till bedrägeri och spridandet af förakt för Lagarne.
Jag är derföre öfvertygad, att den tid omsider skall komma, då all tull slutligen skall afskaffas.
Och när våra fabriker och öfriga näringar icke mer behöfva något tullbeskydd, så måste man finna, att tullen allt för väl kan afskaffas, och att Folket blir mindre betungadt af en direct skatt, än af Tullbevillningen, i samma mån afbränningen för den förras uppbörd är mindre.
Ty det är ju i alla fall Producenten, som får vidkännas den utgående, och consumenten den ingående tullen.
Men denna fromma önskan torde ännu på några århundraden icke blifva uppfylld.
— Beträffande frågan om medeltullenj så har dess införande så många olägenheter med sig, att jag ej kan tillstyrka den.
Då frågan första gången förevar, visade jag att medeltull å ull skulle blifva menlig för den ullarbetande landtmannen och producenterne af grof ull, samt föreslog alt till utrönande af rätta värdet, bär likasom i Dannemark, skulle anställas auctioner å packhusen, hvarvid en fri täflan uppstod.
Man kan visserligen invända , det i småstäderne ingen särdeles täflan kunde äga rum; men der borde Tu US ty - b e n 3o O c t o b e r f. m. 3y i reisen hafva beordrat
Tulltjenstemannen på stället, att genom anbud stegra varan till någorlunda billigt pris; elier ock kunde man inskränka införandet af dessa slags varor till de större städerne, såsom t. ex. Götheborg, Malmö, Norrköping, Stockholm och Gefle.
Dessutom får jag hemställa, om icke g:de Grunden och den följande io:de bordel ett sammanhang afgöras, emedan de stå i rak strid emot hvarandra.
I den p:de föreslås nemligen medeltull för varor af olika värde, och i den io:de, att tullen för varor, som äga hufvudsaklig skiljaktighet i qvaliteten, må bestämmas till viss procent af varans värde.
Under afbidan af den gyldene ålder, sorn den siste Talaren lofvet oss om några sekler, blir det nödvändigt att fatta beslut angående de jordiska frågor vi nu hafva för handen.
Det är omöjligt, att lägga något lill hvad Friherre Åkerhjelm yttrat i afseende på rpde Grunden.
Han har visat, att den ej binder händerne på oss, i afseende å någon artikel.
Jag yrkar således proposition derjiå, allden ina blifva bifallen.
I afseende på hvad Herr Cederschjöld i öfrigt anfört, anhåller jag att få nämna några ord.
Han har sagt, att vissa varor blott borde få införas i vissa större städer, och ej i de andra.
Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att sådant 4 7 H. 24 * Den 3o O c t o b c r f. m. blef föreslagit af Rikets Ständer i anledning af BevillningsUtskottets Betänkande vid. i8a3 års Riksdag, men det blef ej bifallit af Konungen, och lär ej eller kunna bifallas, emedan det är en inskränkning i städernes privilegier.
Hade det kunnat ske, tror jag säkerligen, att det af Utskottet blifvit föreslagit.
Jag åtminstone skulle hafva ansett det nyttigt; men att föreslå en åtgärd, som ej kan vinna Regeringens bifall, är ej värdt mera än en gång.
Beträffande hvad Herr Cederschjöld anfört om auctioner, så torde han påminna sig, att uti 1823 års framställning äfven funnos flere sådana förslag om sättet att skaffa rätta tull värdet och procenten.
Det skedde då i den öfvertygelse, att man var mogen för municipalinrättningar.
Men erfarenheten har visat, att stadgandet icke ens i Stockholm, mindre i de öfrige städerna, uppfyllde ändamålet, utan medförde en mängd af obehagligheter, hvarföre det måste upphäfvas.
Således lönar det ej mödan, att på auctioner bygga författningen.
Herr Cederschjöld har påstått, alt emellan g:de och io:de Grunderne skulle vara stridighet.
Jag kan ej förena mig med honom deruti; jag anser det, sorn en oriktig tolkning.
Den cj:de Grunden innehåller förslag, att alla sådana varor, der bättre vara kan förblandas med sämre, och man ej har något säkert sätt att finna, hvilken vara är bättre, måtte beläggas med medeltull.
Det torde ej vara Den 3o October f. in. svårt, ty den skall erläggas uti viss summa, och ej efter värde.
Medeltull kan ej komma i fråga för sådana varor, som skola undergå besigtning, ty besigtning förutsätter, alt man skall kunna säga, om en vara är bättre eller sämre.
Detta visas i io:de Grunden, der det står, att tullprocenten utsattes till bestämdt belopp i penningar för alla sådana varor, hvilka icke äga hufvudsaklig skiljaktighet i qvalitelen.
Det är just sådana varor, som ej hafva en hufvudsaklig skillnad, men dock någon, såsom ull, socker och några andra, för hvilka man bestämmer medeltull.
Det beror på Rid— derskapet och Adeln, när man kommer till sådana artiklar, att pröfva, huruvida de äro af den beskaffenhet, att man kan säga, om de äro af finare eller gröfre art.
När en vara skall förtullas efter sitt värde, begripes af en hvar, att ingen medeltull kan komma i fråga.
Jag anhåller, altp:deoch io:de Grunderne må föredragas efter hvarandra, men icke tillsammans, och att den nu ifrågavarande c):de måtte bifallas.
Friherre Åkerhjelm: Herr Cederschjöld har bestridt nyttan af medeltull, och ansett elt motsatt förhållande mera nyttigt.
Jag har försvarat den i de fall, der den såsom en nyttig princip kan användas.
Han har grundat sig på sin tro.
Jag grundar mig på erfarenheten, och är således skyldig att anföra exempel.
Vi hafva haft me - 374 Den 3o October f. m. del tull några år på vin och tobak, bägge varuslag af differerande qvalitet, och jag har aldrig sedan dess förnummit, att någon klagan från varuägare öfver skedd orättvisa, eller uppehåll, ägt rum.
Denna princip för tullberäkningen har tillfredsställt alla, ty Staten har derigenom fått sin rätt, och den enskilte sin.
Hvad svårigheterne i motsatt fall beträffar, eller då olika tullberäkning måste ske å samma vara, för dess olika qvalitet, så äro de många och af betänklig art.
Vi hafva exempel uppå, att vid utrönandet af sockrets olika qvalitet,— en varuartikel, hvarest medeltull ej existerar,— tillkallade besigtningsman afgifvit olika betyg öfver samma sockej-prof.
Äfven samma vara har af lika besigtningsman blifvit olika bedömd i afseende på dess högre eller lägre qvalitet.
Herr Cederschjöld tror, att all tull en gång bör upphöra, anser det nyttigt, och att det vittnar om ett lyckligt samhällstillstånd.
Jag vill tro, att vi i vårt land skulle blifva rätt bekymrade, om 3 millioner R:dr försvunno ur vår inkomsträkning, hvilka för närvarande genom lullafgifter inbringas, och äro för Staten behöflige.
De skulle då läggas dessa 3 millioner på allmänna Bevillningen, och jag hemställer, om en sådan skattetillökuing vore nyttig och faderlig.
För öfrigt medför tullen den nytta, att vara en indirect Bevillning, som ej är tryckande, ty den verkar på consumtionen, och fördelar sig i Don 3o Octo ber f. in. 875 mindre qVantiteter bland de sålunda skatlgifvande.
Ulan tullbevakning kan dessutom handelsförhållanden ejbeiäknas, och vinsten eller förlusten på våra handelsrelationer med utlänningen icke en gång gissas.
Vi skulle, utan lullafgifter, öfversvämmas af varor; importeuren skulle upphöra alt vara en nyttig medlem i samhället.
Jag kan ej tro, att det för något land vore förmånligt, alt tullafgifter upphörde.
Tvertom, borde kanske all Bevillning bestå i sådane.
Herr Cederschjöld tror, att, genom auctioner, en lättare tullberäkning skulle uppkomma, men han medgifver, att utvägen likväl medför svårigheter i de mindre städerne.
Jag instämmer med honom i afseende på svårigheterna, ehuru jag vet, att denna mel bod i Köpenhamn varit verkställd.
Olämpligt vore det emellertid, att sysselsätta Tujlbetjeningen med auctioner, och att göra dem till medtäflare af varu-uppköp.
Delta skulle lätt leda till missbruk af mångå slag, och dessutom vara en sysselsättning, hvartill deras öfriga göromål under seglationstiden ej lemnade tid.
Rörande det omtaldte sammanhanget emellan egde och io:deGrunderne, kan jag ej finna, att något sådant verkligen äger rum.
De äro anthitheser emot hvarandra.
Den g:de hafva vi hört.
Den io:de bestämmer motsattsen, eller att man skall betala efter värdet, då varor äro af betydlig olikhet.
Dessa Grunder hafva derföre en hufvudsaklig olikhet sinsemellan; 376 Den 3o Octobcr f. m. lika med Herr Tham tror jag således, att g:de Grunden kan afgöras särskilt, oberoende af den tionde.
Herr Skogmarij Carl David: