Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När 5«4 Den 21 Februarii, man nu härtill lägger allt det onda, hvartill dessa inrättningar föranleda i afseende på medborgares prejerier och likasom offentlig uppmaning till haz&rd-spel, hvaraf så otaliga olyckor härflutit och ännu härflyta; så vet jag icke på hvad skälig eller ens rimlig grund någon samvetsgrann och ädelt tänkande menniska skulle kunna försvara deras bibehållande.
Man må icke anföra att StatsCassan af de samma hämtar en påräknad mer eller mindre betydlig inkomst: om äfven så vore, hvilket dock någon gång lärer slagit felt, så tror jag att denna inkomst genom lofligare och tillbörligare sätt kunde och borde utgå-
För att afskaffa ett öfver allt verkande ondt, eller för att tillvägabringa ett allmänt godt i synnerhet i moraliskt afseende, det yppersta af allt vårt goda , borde man till och med icke tveka, om så skulle påfordras, att göra stora uppoffringar.
Men här kan det fårra åstadkommas, utan att det sednare behöfves.
Om GeneralAssijiancen och NummerLotteriet enligt hvad jag nu yrkar upphäfvas, så kunde den Statsbri/l, derigenom tilläfventyrs skulle uppkomma, med ali rätt och billighet kunna ersättas och kanske fördubblas genom en besluten bevillning å all lux såsom guldbroderier', granna vagnar, Caracters fulltnagter och andre öfverflödsartiklar; ty den som anser sig smickrad af dylikt, eller har tillfälle och smak att begagna sig deraf, har äfven råd att skatta derföre och det med vida mer billighet än jordbrukarent sora blott under svett och möda, Den 21 Februarii, 565 iagttagande all sparsamhet, kan skaffa sig och de sina ett tarfligt uppehälle; Och har således nog tyngd af den beskattning han redan måste vidkännas.
Jorden, menniskans modernäring och det verkligaste och längst beståndande, allt annat uppehållande af allt hvad vi äga, bör så mycket möjligt lindras från tung beskattning; men all flärd och Inx i hvad sak som helst så mycket mer beskattas, som det är det enda sått att återföra menniskan till hennes råtta och ärofulla bestämmelse: verksamhet och måttlighet samt deraf härflytande fördelar: modi helsa, trefnad och lycka; hvaremot vällust och pragt, eller med ett ord lux, medföra så väl för samhälletsom denemki\t&:veklighet,sjukdom,otref■ nåd och vanära.
Då nu den förmodade Statsbristen, genom en rättvis luxbeskattning, lätt skulle kunna fyllas, och måhända ett betydligt öfverskott tillika vinnas, följer deraf att Nimi - merLotteriets likasom GeneralAssistancens fonder, meubler, hus och byggnader, hvilka visserligen uppgå till en icke obetydlig summa, skulle kunna begagnas för det allmänna bästa, hvarigenom någon obestridlig fördel kunde härflyta, såsom till exempel till inrättningen af en allmän Sparbank, hvilken i stället att såsom de förra, förleda medborgare till lättsinne och vågspel, skulle den sednare uppmana dem till sparsamhet och väl/länd, efter min tanka ett ibland de värdigaste föremålen för Rikets nu församlade Ständers uppmärksamhet och omtanka»
Sluteligen anhåller jag att denna mita 56<$
Den 21 Februarii, motion, jemte deraf föranledda projecter, må med de öfrige respective medstånden conimaniceras samt till vederbörligt Utskott remitteras.
N.'o 7.
Herr af Lehnberg, Magnus:
Jag har anhållit om ordet i anledning af Herr Monfgomtneries uti Ridderskapets och Adelns Plenum den 17 dennes uppläste och på bordet lagde Memorial, angående Arméens närvarande organisation på Inspactioner och Brigader j och då jag sålunda för första gången begagnar en rättighet, den jag anser dyi bar, att inom detta vördade RiksStånd deltaga i dess öfverläggningarärdet mindre i en förhoppning, så främmande för ringheten si mina insigter och min erfarenhet, att med yttrandet af mina tankar uti förevarande ämne kunna verka eller föranleda ett resultat, det jag för min de], kunde förmoda önskansvärdt, än 5 känslan af den pligt, bvaije Nationairepresentant, utan afseende å enskild ställning eller vdkor i samhället, åligger , att öppet oell utan egsnnyttans fruktan för möjligheten att misshaga, framställa sina åsigter uti såda»e\ förekommande ämnen, sorn utgöra föremål för kännedom eller öfvertygelse.
Ur denna synpunkt torde jag och kunna hoppas Högloflige Ridderskapets och Adelns tillgift för min vördsamma anhållan, att vid den framställning jag går Den 21 F ebni ar ii. att göra, få fästa några ögonblicks uppmärksamhet.
Då M:de af Regeringsformen stadgar det Konungen öfver Rikets krigsmakt tilllands och sjös förer högsta befälet, lärer fullkomliga behörigheten af beslutet och verkställigheten af Arméens ifrågavarande reglering, såsom, efter min tanka, tillhörande de ärenden, hvil* ka Konungen, i egenskap af krigsmaktens hög-’ ste befälhafvare, enligt Regeringsformens 7:de §,, äger att omedelbarligen besörja, icke kunna ens ifrågasättas.
Jag har ej heller fattat någon sådan syftning af Harr Montgomeries anförande; men tror mig, i anledning af den hemställan hvarmed Herr
Montgomerie slutar nämnde sitt anförande att nemligen ’’armeéens förra organisation” (d. v. s. sådan den varit före indelningen uti Inspectioner och Brigader) ”måtte åter införas”, böra göra den anmärkning. att då på grund af ofvan åberopade Grundlagsstadganden, Konungen allena äger att om den ifrågaställde förändringen besluta, frågan derom icke annorlunda, än önskningsvis kaniunderdånighet väckas;och förmodar jag mig genom denna anmärkning mindre hafva framställt en skiljaktighet från en mening, fden Herr Montgomerie verkeligen hyst, än en nödig förklaring af den, han icke med nog tydlighet uttryckt.
Efter hvad jag sålunda haft den äran anföra, torde det vara klart, att jag anser frågan om förevarande ämne, böra för närvarande inskränka sig inom undersökning, huruvi - Deri 31 Febr narn. da grundade anledningar kunna förekomma Riksens Ständer, att önska en förändring af Aiméens nuvarande organisation; och jag tror att vid en sådan undersökning finnas för handen omständigheter, som förtjena att fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet och väcka dess behjertande.
Genom den ifrågavarande organisationen hafva de dittills till löner för RegementsCheferne vid indeldta Arméen anslagne indelningar blifvit bestämde till löner för Inspections. och BrigadChefer, hvarförutan Statens contanta årliga bidrag, sådane de för närvarande äga rum, utgöra ungefärligen följande belopp, nemligen: Till Expectance-löner åt de Inspectionsoch BrigadChefer, som ej kommit i åtnjutande af indelningar:
B:co R;dr 14,000 samt till arfvoden för de vid Inspectionerne och Brigaderne tjenstgörande Adjutanter g,000. tillsammans B:co R:dr 23,000.
Härtill kommer, att de till löner för RegementsCheferne anslagne ÖfversteLieutenantsIndelningarne äro dels mindre tillräcklige för ändamålet, och dels till den grad otillräcklige att årliga tillskott uti deras inkomster funnits böra någre Regementschefer tilldelas och hafva, under olika benämningar af Statsmedlen utgått.
Då man härvid jemväl täger i be - Dea 21 Februarii•
569 tragtande den vinst för Statsverket eller de tillgångar för behof, hvilkas fyllande understundom framställt bekymmersamma föremål för Regeringens omsorger, gått förlorade genom uteblifven disposition af Armeéns ÖfversteLieutenants-Indelningar, hvilkas umbärlighet för detta ändamål säkrast blifvit ådagalagd genom deras användande till ett annat j 6å torde man i en tid af allmän penningeförlägenhet, allmän klagan öfver ökad svårighet af StatsUtskyldernes utgörande, samt under en hos Regering och folk. förenad omtanka att finna utvägar till afhjelpande af de i desse ämnen befunne olägenheter, äga många och grundade anledningar, att, såsom ett nytt vedermäle af Konungens faderliga omsorger för sitt lands väl och sina undersåtares fördelar, önska antingen återinförandet af Armeéns förra, vida mindre kostsamma, organisation, eller någon annan, den Hans Kongl. Majit i
Sin vishet kunde finna lämpelig att vidtaga i förening med inskränkning i de dryga kostnader som åtfölja den närvarande.
Att fortfarandet af denna sednare icke utgör något oeftergifligt vilkor för Rikets sjelfbestånd och ära, ehuru möjligtvis i sin mohn dertill bidragande, anser jag vara af alla medgifvit, och borde närmast kunna vitsordas af de bland Högloflige Ridderskapets och Adelns Ledamöter närvarande Herrar Militaire-Embetsmän, hvilka med öfriga anspråk på medborgares erkänsla och högagtning förena den förtjensten, att under Svenska Armeéns sednaste arne fräjdade Fälttåg hafva delat sin Höge Anförares ära och bedrifter.
57»
Den 21 Februarii, Det synes ej betänkligt, att till vinnande af säkra oeconomiska fördelar för Staten , åter införa en organisation, under hvilken Svenska Arméen i våra dagar gjort Fälttåg hvilkas följder varit återställandet af Nationens gamla krigsära bland Europss folk och föreningen med Sverige af ett Konungarike under samma Spira.
Man erindre sig nemligen, att Arméens organisation på Inspectiooer och Brigader daterar sig först från den 11 Junii 1816.
För reda och ordning i administrationen skulle troligen ingenting gå förloradt genom upphörande eller förändring af ifrågavarande organisation.
Tvärtom skulle i expeditionssättet för emanerande Embetsskifvelser från Inspectionerne och Brigaderne, från hvilka sednare i synnerhet hvarje mål genomgår långa kedjor af blotta missiver, omvägar och tidsutdrägt förekommas, som synes stridande mot den hos Regeringen och Nationens Representanter gemensamma syftningen att förenkla arbetsmethoden i den civilla administrationens grenar, och i följd deraf, till besparing för Staten, bereda indragningar af embeten och tjenster, af hvilkas befattning emedlertid inga torde kunna med lika lätthet umbäras eller ersättas, som åtgärderna att missi vera vederbörandes missiver af andre vederbörandes memorial, förslag eller ansökningar.
Skulle hvad jag uti förevarande ämne haft den äran anföra, finnas förtjena något af; Dm 21 Februarii. seende, så vöre vid detta tillfälle ett redligt uppsåt rikeiigen belönt, och torde jag, i motsatt fall, finna en ursägt för mitt vördsamma anförande uti de rena bevekelsegrunderne derföre, hvilka i alla händelser troligen skola finnas af egenskap att kunna öfvertyga större insigter än mina.
Mig återstår, lör hvilketdera sorn hälst af dessa fall, tillfredsställelsen att hafva gifvit ett offer åt medborgerligt nit utan att öfvergifva dess naturligaste ledare: undersåtlig vördnad för den Styrande och desa åtgärder.
Jag anhåller ödmjukast, att detta mitt vördsamma anförande måtte få åtfölja den remiss, so® af Herr Montgomeries Memorial i ämnet må komma att äga rum.
Herr Gripensvärd, Fredric Adolphi Redan vid rSig års
Riksdag tog jag mig friheten genom memorial, proponera, att få tillhandla mig Kongl.
Maj:ts och Kronans andel uti uppbörden vid det så kallade 6ödra Stäket, i afsigt att genom uppmuddring göra det segelbart.
StatsUtskottets Betänkande, som af Ständerne antogs, hänviste frågan till Kongl. Maj^s afgörande, emedan den efter skeende undersökning, möjeligen kunde komma, att röra hufvudstadens försvarsverk.
Emedlertid 57 2 Dea 21 Februarii, har hvarken någon undersökning blifvit gjord, än mindre något beslut fattat.
Om Stockholm efter nuvarande anfallsoch försvarsmedel kunde befara att angripas ifrån sjösidan, skulle en undersökning af detta farvatten genast öfvertyga: det en fiende omöjligen kunde våga att intränga genom desse flere smala pass, hvarest han äfventyrade att lätt blifva både instängd och aldeles nedskjuten utan någon undflyckt, samt att för öfrigt första försöket kunde totalt hindras, blott med sänkning af en så kallad storbåt, om man icke ville låta honom inlöpa i den af naturen till vårt försvar så väl danade snaran.
Nyttan af uppmuddringen och fördjupningen utaf de några hundrade alnar, som stänga oss sjelfva från denna genväg, vöre deremot aldeles utan beräkning, både för vårt verkeliga försvar och för våra handelsfartyg, hvilket vid första ögonblicket på chartan genast visar sig, då hela vår flotta på några timmar, skulle kunna härifrån, under en enda vind utlöpa till
Dalarön i stället för den långa omvägen förbi Waxholmen, som upptager | af compassen och ej medgifver beräkningen af någon säker tid.
Huru Kongl. Maj:t och Kronan kommit att taga del i Stäkes sundets uppbörd, utan att det någonsin varit beräknadt såsom något försvarsverk, visar dess följande historia.
Ä - Den 21 Februarii, 573 garen till Boo Säteri, hvarest Stäkes sundet är beläget, Hans Excellence Nicodemus Tessin, begärte år 1704 Kongl. Maj:ts tillstånd att få göra detta sund segelbart och derföre få åt„ njut* bom-penningar.
Detta beviljades på vilkor, att hälften af inkomsten skulle tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan efter 30 fri hets-års förlopp; men då dessa förflutit, erhöll sonen Hans Excellence Carl G.
Tessin en förlängningaf andra 30 frihetsår.
Dess enskilte fördel hade likväl icke uppfordrat den äldre Tessin till större åtgärd än, att då en klippa mötte ett ställe på 7 fots djup, fick det dervid bero.
Storbåtar kunde emedlertid befara det och med en ringa afgift ersätta den obetydliga kostnad som derpå blifvit nedlagd.
Under de sednaste frihetsåren hade RiksRådet Stockenström blifvit ägare till Boo,£och erhöll den ytterligare prolongation, att under sin och sin hustrus lifstid få ensamme uppbära taxerade afgiften; men efter deras frånfälle inträdde Kongl. Maj:t och Kronan år 1809 uti åtnjutande af den betingade andelen, hvilken per medium för de sista 10 åren uppgått till det ringa beloppet af omkring 11 a 12 Riksdaler BancoSedlar om året, som jag med penningar eller frälse ränta velat lösa, för att åstadkomma något mera nyttigt af det stora tillfälle som dertill erböd sig.
Om än mot förmodan man ville, efter en undersökning på stället ändock fästa sig vid ogrundade betänkligheter, att en invasion den, 574 Den 2 Februarii, na segelled, möjligen kunde verkställas innan något hinder hvarken förut eller vid bemälte
Stäkes sund hant verkställas, så funnes ytterligare den för ändamålet ganska tjenliga och lätta utväg, att genom broläggningar och försänkningar i det smala Skurusundet, blott lämna en passage, som med en storbåt eller dertill inrättad pråm, kunde på ett par minuter försänkas, hvarefter den obetänksamme hendén ganska lätt vore aldeles instängd utan att derföre ens behöfde lossas ett enda skott, om lika försänkning derefter skedde vid Stäket.
Men all farhåga för en fiende i detta farvatten försvinner ovilkorligen, om man blott gör sig mödan undersöka belägenheten.
Jag tillstår gerna, att utom den allmänna nyttan, äfven enskild fördel uppmanat mig till förslaget; men då jag nogare beräknat den stora vinst, som skulle tillskynda så väl handelsflottan, som Rikets yttre försvar, om denne så nära utväg till hafvet öppnades, är jag färdig att för detta stora ändamål hembjuda Staten min andel, till och med utan någon serskild ersättning, om verkställigheten kan ske med allmänna medel, eller på allmän be< kostnad; men derest saken ej väcker den uppmärksamhet jag anser den förtjena, itererarjag min anhållan, att på föreskrifvit sätt få lösa Kongl. Maj:t och Kronans andel, samt sjelf söka åstadkomma denna, så högst nyttiga anstalt, och att derföre få uppbära bompenningar efter fartygens lästetal.
Den 21 Februarii, Remiss till StatsUtskottet, äfvensom cornmunication med medständerne, anhålles ödmjukast.
Grefve Cronstedt, Claes'.
Jag får anhålla om Ridderskapefs och Adelns uppmärksamhet, ej för att bestämma hu«’ ruvida deportation af lifstidsarrestanter, som af Friherre Skjöldebrand blifvit föreslagen, är i öfverensstämmande med våra närvarande lagar eller kunna förenas med nya; men endast för att visa motsattsen af hvad Friherre Björnstjerna anfort, såsom att dylike företag skulle blifva för kostsamma för Sverige, hvartill exempel tagits från England, där kostnaden för hvarje deporterad till Botany-baij uppgifvits till 200 Pund Sterling, eller efter nu varande cours 2400 R:dr Banco.
Med förutsättning att våra lagar det tillåta och att i ministeriel väg en dylik traktat skulle kunna afslutas, skall jag visa möjligheten att för Sverige åstadkomma denna deportations eller transportkostnad.
Trotigast skulle en dylik tractat kunna uppgöras förr med Holland än med England, helst detta rikets Colonier belägne under ett hetare climat än Englands, äro mera utsatte före, att de ditsände personer förr än i vanlig ordning bortdö och således äro i mera behof att erhålla understöd af arbetande armar, då England däremot i anseende till sin egen tillräckeliga tillgång på förbrytare, hälst deportation till 576 Deri 21 Februarii, dess Colonier äfven inskränkes inom vissa år och ej aldeles för lifstiden, sannolikast ej skulle ingå i underhandling härom.
Det är ganska rigtigt att en Engelsk deporterad kostar Staten 200 Pund Sterling, men får jag upply* sa alla de omkostnader som deruti ingå: 1:0
Får man ej reducera Engelska pen» ningar till vårt mynt efter nu gällande cours och derefter beräkna ett lika förhållande af omkostnader i bägge Länderne.
Olika Länder hafva olika priser på vahror, grundade på olika produetionspris, och alla dylike effe* eter som ingå i allt hvad Sjöväsendet tillhörer jemte födoämnen äro i så olika pris i Sverige mot i England att med säkerhet kan antagas, det alla omkostnader för en deporterad från England skulle för halfva summan kunna från Sverige utföras. 2:0.
Transportkostnaden, som i England är ganska dyr och som aldrig sker på Kronans fartyg, utan antingen på hyrde Handelsfartyg eller på Ostindiska Compagniets skepp, utgör den betydligaste delen af omkostnaderna. 3:0
Dertill kommer att hvarje deporterad erhåller ett bohag i Stackn Port-jacson vid Botany-bay med tillhörande verktyg om han kan något handtverk, men eljest ett dylikt på landet med kreatur och tillbehör, för att odla den honom anviste jord-delj och 4:0
Den 21 Februarii. *77 4:0
Dessutom på endera stallet eft lämplig tids underhåll i födoämnet! och utsäden, till dess han genom sitt arbete hunnit förvärfva sig det nödtorftiga tili sin bergning.
Med dylik af Engelska styrelsen'vidtagen Omsorgsfull omvårdnad blir visst ej den summa af 200 pund stor, men kan aldrig kamma i fråga att utgifvas af annan Nation ån den sorn sjelf cöloniserar.
Jag anser att endast transportkostnadeh af de deporterade skulle drabba Oss ifåll en Sådan öfverenskommelse kunde åstadkommas, och går att uppgifva dess kostnader på antagen supposition att densamma med Holland vore uppgjörd.
Då det kunde blifva hörå ställen dit deportation kunde ägä rum, såsom till Texel Och Amsterdam, till Surinam eller till Batavia.
Dessa äro de 3:ne ställan jag antagit sorn grund för beräkningen af kostnäden (hvarvid återségling hem äfven beräknats) då den första transporten ellef till Tekel kunde verkställas på 6 Veckof, den andra eller till Surinam på 6 månader och den sedaare eller till BataVia på 9 måhader.
Då Kronan för det närvarande äger ett passande Jastdragarö-färtyg nytt och i godt stånd, hvilket efter beräknihg af i Ertglähd antagen grund för dylik på längre väg varande transport ef-i ter 1 läst per matt, skulle kunna rymma 100 persöner utom sin besättning, proviant och Vatten för den behöfliga tid af hela resan, synes mig andra utvägar af endera större fartygs antagning sorn förhyrde eller «om inköp för Mil. till Ridd. «. Ad.
Pr. x Band. 37 57»
Den 2 1 Februarii, att på en gång transportera alla de nu varande lifstidsfångar, aldeles olätnpelig och ej svarande mot de drygare kostnader sådant skulle medföra.
Jag har således antagit att detta fartyg skulle dertill begagnas och att årligen så länge det funnes lifstidsarrestanter att transportera, det skulle afgå till en bestämd ort.
Då en serskildt inredning å fartyget fordras för att så val med säkerhet som omvårdnad kunna bevara och bevaka genom ett litet antal besättning en sådan mängd brottslingar, ej egentligen tillhörer sjelfva transportkostnaden och dessutom en gång gjotd, begagnas sedermera beständigt, bör denna kostnad serskilt upptagas och tror jag att 5000 R:dr Banco dertill är tillräckliga (fastän sängkläder m. m. deruti inbegripes.)
Dessutom får ytterligare 5000 R;dr Banco såsom anslag ej drabbande transportkostnaden af enahanda orsaker som hvad inredningen angår, anslås till de högst behöfliga nauticala instrumenter som hvarje Kronans fartyg borde vara försedda med för dess säkra navigering på så afiägsne seglingar, men sorn nu ej finnes , hvarvid jag lår blott nämna som exempel för att visa att summan ej är lör stor, det ett longituds ur ensamt kostar joo a 150 Pund.
Då detta fartyg bemannas med befäl och gemenskap 34 man inalles, afiönade i enlighet med gällande reglementen med någon tillökning för gemene man, provianten för att på så lång tid och i dessa heta climater kunna bevaras mot skada, med all sorgfällighet anskaffad, är upptagen till ett dubbelt pris mot hvad den nu vanligen kostar t)rn 21 Febniarii, 579 samt en efter behofvet påkallad summa för lotspenningar m. m. uppgår kostnaden af 9 månaders resa till 20*000 R:d, af 6 månader till 14,000, af 6 veckor till 2,500 R.*dr Banco.
Dessa summor delade med 100, visar att omkostnaderne för en deporterad till
Texel blir 25 R:dr, till Surinam 140 och till Batavia* 200 R:dr Banco.
För det närvarande lärer lifstidsarrbstanternes antal ej öfverstiga 350, och då troligen detta slags brottslingar ej årligen i den grad tillväxer att sedan det nu varande antalet genom 4 års afsändningar blifvit verkställd, dylika expeditioner ytterligare behöfdes att årligen utföras, så blefve derefter ders» deportationer sällsyntate och i följd deraf penning®-besparingar.
För det närvarande är ungefärliga omkostnaderna för en litetidsarrestant efter 3 sk. om dagen, bröd efter 3 tunnor råg och korn årligen, samt kläder, sängkläder, minst 55 R:dr Banco, hvaraf finnes att ej fyllest 4 års nuvarande underhåll motsvarar kostnaden för dess borttransporteran» de efter det hogsta priset och således ett tydligt bevis att det för Staten äfven i pecuniert afseende vore en vinst att genom deportation blifva dessa brottslingar qvitt.
Isbo 10.
Herr af Borneman, Johan Arom De pligter som vidhäfta Embetsmannen äro icke ansamt bestämde inom gränsen af dess Den 21 Februarii. énskildta tjensteåligsanden.
Ofta framställer sig omsorgen för underhafvande® rätt och billiga kraf i samma parnell med des personella skyldighet»*:.
Under denna synpunct betraktar jag dea post i Statens tjenst jag innehar och torde således yttrandet af min känsla för andras rättvigande, så mycket mindre böra ogillas, sora föremålet innefattar en redan vid förra Riksdagen af Riksens Höglofl.
Ständer behandlad och billigad sak, nemligen HvarfsStaternas berättigande till inqvarteringsersättning vid Örlogsflottan i Carlscrona, Eskaderoe i Stockholm och Götheborg.
Det återstod likvist till utredande, huruvida dessa Stater kunde anses åtnjuta eller icke åtnjuta denna fördel i de löningsvilkor dera redan voro förunnade.
Graderingen af dessa Staters förbättrade, oftast endast förändrade, någon gång försämrade Lönings-Stat ifrån år 1774 till år 1816, synes vara utredd genom Förvaltningens af SjöÄrenderne till Kongl. Maj;t underdåniga utlåtande af den 13 April 1819} men hvaruti, jemte förvaltningens gemensamma erkännande af berörde Staters rätt till full inqvartering, i likhet med deras vederlikar vid Flottorna, framställes alternativ, att med halft belopp e. mot hvad deras vederlikar bestås, godtgöra dem.
En af Förvaltningens Herrar Ledamöter, Amiralen m. ra.
Lagerbjelke vitsordad Den 21 Fehr narn. ä ena sidan genom en närmare local-kännedom, å den andra, såsom verkställare af den reglering inom hvarfc-staterna, sorn på Kongl. Majits Nådiga befallning tillvägabragtes år 1816, förenade sig icke i detta sednare alternatif hvadan han i serskilt betänkande, bilagdt förvaltningens förberörde underdåniga yttrande, utvecklade grunderna för denna skiljagtiga åsigt, och förenade sig Herr General-Amiralen m. m.
Friherre von Stedingk till alla delar i denna af Herr Amiralen Friherre Lagerbjelke yttrade tanka.
Häruppå b3r Kongl. Maj;t, med tillkänna, gifvande a i dess Nådiga afsigt, att inför Rikets Höglofl.
Ständer föreslå nödvändigheten af ett serskilt anslag till omförmälte behof» hvilket af Statsmedlen, utan betungande af Flottans nybyggnads och underhållsfond, borde beviljas och, till den ändan ytterligare förständiga!