Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill visserligen icke göra mig skyldig till att genom min löst hafva velat bidraga till att fråntaga en sådan lialiotiäl-helgedoHi, som Upsala domky.rka* något af hvad som nödvändigt fordras lill dess underhåll* men då jag i Utskts betänk, tillner domkyrkans inkomster upptagna till 53,469 ridrs capital utom domkyi koliönden* som Utgår ifrån Upsala län med 170 tilnnor, ifrån Stockholms läll med 15-2 tunlior* ifrån Westerås lilli med 3o tunnor, ifrån Gefleborgs läll ined 82 tunnor, ottil ifrån WesteiNoiflands med 124 tniinor spunmål* så anser jag dessa sista 124 tunnor vara en högst obetydlig minskning i Upsala domkyrkas inkomster, då de deremot äro en ganska behöflig inkomst föl' Hernösands kyrkö.
Jag tror derföre billigheten fordrade, att Upsala domkyrka frånginge dessa 124 t:r till förmån för Hernösands stiflskyrka.
Hvad Frih; Cederström anfört, alt då detta är en donation af föregående Konungar gjord till Upsala domkyrka* så kan K; M; ej, i öfverensstämmelse med rättsgrunder^ frånkänna Upsala domkyika en sådan donation* och den framställning, att på sådana skäl den föreslagna öfverflyttningen af de 124 tunnorna ej skulle kunna försiggå, får jag besvara dermed, att en dylik donation äfven har varit gjord lill Skara och Mariestads domkyrkor, och hafva desSä domkyrkor likväl af K.
M« kunnat frånkännas de inkomster, sool tili tillhöra Carlstads sliftskyrka, och som förut tillhörde domkyrkan i Skara och i Mariestad.
På samma grund bör K.
M. äfven kunna fråntaga Upsala domkyrka de ifrågavär. 124 tunnor.
Jag skulle visserligen icke yrka derpå, så framt jag ej vore öfvertygad, såsom jag förut nämnt, alt Upsala domkyrka äfven utan denna inkomst kan bibehållas i det skick, hvaruti hvarje Svensk önskar att alltid få se denna kyrka.
Jag får nu utbedja mig alt R. o.
Ad.* vid fattande af delta beslut, måtte göra afseende på billigheten* som talar för Hernösand, om också den rättsgrund, jag velat - Den i4 November e. m. lat åberopa, ej är någon verklig rättsgrund.
Det sednare hör jag bestridas af personer, till hvilkas omdöme jag måste hafva förtroende, men åtminstone synes mig billighetsgruuder tala för bifall lill Utsk:s förslag.
Så vidt i min förmåga stått, har jag sökt göra mig reda för det förhållande, som äger rum i afseende på nu ifrågavar. andel af kronobonden.
Jag har, vid begrundandet af detta ämne, dock ej funnit anledn. alt dela den åsigt, som af några talare nu blifvit yttrad, nemi. att
Upsala domkyrkas anspråk på denna tionde hvilar på någon egentlig rättsgrund.
Jag medgifver äfven, att ej heller Hernösands stiftskyrka har några bestämda rättsanspråk på åtnjutandet af omförmälde tiondespanrnål.
I sådant fall skulle naturligtvis också detta ärende ej behöfva utgöra ett föremål för R.
Sits beslut utan kunna och böra i vanlig rättsväg afgöras.
Då kyrkotionden af Konung Guslaf I indrogs, anslogs deraf, på sätt betänk, innehåller, i tunna af hvarje kyrkoherberge till underhållande af stiftsdomkyrka.
Att detta understöd likväl ej var afsedt att till domkyrkorna utgå från andra kyrkoherbergen, än dem, som lago inom hvarje stifts område, synes kunna med säkerhet antagas och har äfven sedermera blifvit ådagalagdt genom det af Utsk. åberopade förhållande i afseende på Carlstads stiftskyrka, hvilken erhållit den domkyrkotionde, sorn förut utgått till Skara domkyrka.
Alldeles enahanda förhållande förmodar jag äfven äga rum i afseende på Calmar sliftskyrkor, åt hvilka, sedan de äldre stiften blifvit delade, andelar af den derifrån utgående domkyrkotionden jemväl blifvit anslagna.
Det måste för öfrigt vara obestridligt, att stiftskyrka och domkyrka numera äro fullkomligt adaeqvata begrepp och att, om en domkyrka anses böra berättigas till åtnjutande af dessa s. k. dorakyi kolunnor, så bör äfven stiftskyrkan komma i åtnjntande af samma förmån.
I fall åter endast domkyrkorne vore härtill lagligen berättigade, skulle de af Regeringarne i fordna tider vid åtskilliga tillfällen gjorda dispositioner af domkyrkotunnorna hafva varit emot lagar och författningar stridande, hvilket dock svårligen torde kunna ådagaläggas.
Jag anser således rättsgrunden i detta afseende ingalunda vara afgjord genom K.
M:s sedan sista riksdag rörande förevarande ämne meddelade beslut, ulan anser deremot R.
St. aga fulla skäl att förnya sin i delta hänseende förut gjorda framställning.
— En värd talare har här uppgifvit,alt Hernösands stad ägde tillgång att uppföra sin kyrkobyggnad.
Detta tyckes likväl vara motsagdt af nuvar. förhållande.
Ty hade Hernösands stad ägt härtill erforderliga tillgångar, så förmodar jag att staden ej skulle låtit sin kyrka förfalla i det skick, hvari den nu befinner sig, utan långt före detta gått i författning om densammas iståndsättande !6 H. 53 418 Den 14 November c. m. eller ombyggande.
Hvad för öfrigt
Upsala domkyrka beträffar, så får jag bestämdt förklara, att jag förmodar, det hvarken Utsk. eller någon af dem, sorn hysa samma åsigt med Utskrs pluralitet, genom det nu understödda förslaget afselt detta herrliga tempels förfall och förstörelse.
De ansenliga inkomster, som denna kyrka dessutom åtnjuter, och hvilka, enligt Frih. von Kraemers uppgift i sin reservation, uppgå lill omkring 8000 r:dr årligen, borde väl vara tillräckliga för att underhålla kyrkan; och då samme reservant derjemte upplyst, att kyrkan äger flera embelsgårdar och åtskilliga andra dylika lägenheter, så synes äfven genom deras ändamålsenliga begagnande eller realiserande kunna beredas tillgång för tillfälliga utgifter.
Följaktligen kan jag, vid jetnförelsen emellan dessa begge kyrkors billiga anspråk, ej finna annat, än att desamma egentligen tala till förmån för Hernösands stiftskyrka.
Och då jag ej kan inse, hvarföre
Hernösands stift skall sakna det allmänna bidrag till sin kyrkas underhållande som alla andia stift i Riket för samma ändamål äga, så finner jag mig för min del böra instämma i de talares yttranden, som yrkat bifall till Utskts betänkande.
Den siste värde ledamoten har ansett, att det ej finnes någon rättsgrund för Upsala domkyrka att få behålla sina anslag, och att derföre R.
St. borde dermed sig befatta.
Nu lärer det likväl passa sig så, att efter Sveriges lag äro de, som i socknen bo, pliglige att kyrka bygga; och så är det jemväl med Hernösands stad, den bör hygga sin kyrka sjelf, ty der finnes ingen domkyrka, och denna kyrkas högre titel af stiftskyrka kommer deraf att biskopen bor i Hernösand och consistorium sammanträder der, men icke är kyikan derföre af annan beskaffenhet.
Om Hernösands kyrka har bättre rätt till ifrågavar. spanmål, hvarföre stämmer icke den s. k. herrliga stiflskyrkan Upsala domkyrka, och tager i rättsväg sin tionde igen?
St. slippa alt sig med saken befatta; men troligen blefve rättegången på dens bekostnad, som stämde, och Upsala domkyrka blefve bibehållen vid sina lagliga inkomster.
Det är, efter min öfvertygelse, alltför illa sedt, 0111 man tror, att derföre att man anser någon rättsgrund ej finnes i ett visst förhållande, R.
St. böra komma emellan, för att bryta hvad som existerat i århundraden, så mycket mer, som här förläningen är fastställd och icke lärer kunna rubbas genom R.
Sl:s lind. önskningar.
Jag förnyar min anhållan 0111 afslag på Utsk:s betänkande.
Frih. von K laimer:
Jag har begärt ordet, endast för att upplysa Hr Stuart, alt uti den calcul, som jag uti min reservation framställt, äro domkyrkans alla inkomster upptagna; således äfven inkomsten af dess embetsgårdar, i enlighet med de lill Kammarrätten sist inlemnade räkenskaper Den i !\ November e. m.
När tvänne parter tvista, så lior nian naturligtvis höra begges skäl.
Här förekommer en kyrka, som är kärande, och en annan, som är svarande.
Den kärande är Hernösands, som vill hafva hvad sorn innehafves af Upsala domkyrka, hvilken är svarande och vill behålla sin egendom.
Hvad talar för den kärande?
Jo, att hon är stiftskyrka, så väl som Upsala domkyrka.
Det må vara, men ilo är det ej stiftets fel, att kyrkan i Hernösand är i lägervall; tv det är församlingens skyldighet att underhålla sin kyrka, Orkar församlingen ej att göra det sjelf, så äger hon att vända sig till K.
M. med lind. anhållan om en collect, och då gifvet' man henne penningebiträde öfver hela Riket, på samma sätt som åt andra församlingar, hvilka ej mäkta att sjelfva bygga sina kyrkor.
Att församlingens kyrka tillika är stiftskyrka, kan visserligen medföra önskan och behof all göra henne något större, än som erfordras för sjelfva sockenboernes eget utrymme.
Men den utvidgning, som hehöfves, kan ej vara särdeles betydlig.
Äfven om hälften af Hernösands stifts presterskap på en gång kunde sammankomma, så skulle det ej göra så mycket, som när en ångbåt med luslfarande resande kommer till Mariefred en Söndag 0111 sommaren.
Prestmöten pläga dessutom hållas på söckendagar och i gymnasii-husen.
Således är det väl ej något särskildt betydligt utrymme, som hehöfves.
Men om det skulle anskaffas, ej på församlingens bekostnad, utan på någon annans; så måtte det ej vara från någon annan kyrka, som tillgångarne skulle tagas, ty då skulle hvar oell en fattig person här i Riket, som ser eli annan hafva någon förmögenhet, också kunna uppträda med påstående, att den förmögne måtte gifva något med sig för alt tillfredsställa sökandens behof.
Men delta anses vara för närgånget mot enskilda; hvadan den, som är behöfvande, söker understöd antingen af församlingen, eller af Staten.
Jag skulle ock tro det rälta vara, alt, om Hernösands stift och församling önska utöfver collect och stambok få något bidrag till kyrkan, böra de vända sig till R.
St. för att erhålla anslag af allmänna medel.
Längre tror jag ej att Hernösands anspråk kunna sträckas.
Att tala örn kronoliondens återgång till Hernösand, är så mycket oriktigare, som Hernösand aldrig haft denna kronotionde, utan det är Upsala, sorn från begynnelsen haft densamma.
Upsala domkyrka har ej heller fått den på sednare tider, utan endast bibehållit den, som Kronan henne icke beröfvat.
Jag är nu vid öfvergången till de anspråk, som Upsala domkyrka har att behålla sin tionde.
Dervid förekommer först, att tionden ursprungligen var hennes, och att Kronan lill eg nät sig hvad som var kyrkans, och ej tvertom.
En annan omständighet är, att kronobonden , såsom en hvar vet, alldeles icke nr inskränkt till något visst område, utan det händer, alt de
Den 14 November e. m. ecclesiastik.1» myndigheter, som åtnjuta krononotionde, få den både utom lagsagan och stiftet.
Hvad dernäst vidkommer behofvet för Upsala domkyrka, så torde en hvar böra besinna, att en kyrka, som är den förnämsta i Sveriges Rike, som innehåller åtskilliga konungagrafvar och minnesvårdar öfver Sveriges märkvärdiga män, som är belägen på det ställe, hvarest den mesta ungdomen i Riket bildas ej blott till gudsfruktan, utan äfven till sinnet för skön konst, bör vara både vördnadsbjudande och prydd med konstens föremål, för att kunna uppfylla sin bestämmelse.
Detta skulle ej blifva händelsen, om Upsala domkyrka beröfvades sina nuvar. tillgångar.
Det är först i sednare tider, som kyrkan haft medel till att pryda Gustaf Wasas grafchor.
Åtskilliga andra hålla på att förfalla, emedan de atter, som de tillhört, antingen äro utdöda eller ej hafva råd att underhålla dera.
Jag frågar för öfrigt, om då ulländningar besöka Upsala, detta universitet, som är utmärkt i många andra hänseenden, skall sakna en kyrka, värdig både stället och dess minnen?
Jag tror ej, att Svenska folket bör underhålla denna sin förnämsta kyrka så illa, att det behöfde skämmas för utländningarne.
Man har omförmält hurusom trenne Stånd fattat beslut i enlighet med Utskts förslag.
Det må gälla hvad det kan; men jag hoppas och önskar, att R. o. Ad. ej måtte hafva sådana tänkesätt emot Upsala domkyrkas både ägande, rätt och värdighet, att Ståndet skulle bifalla Utsk:s betänk.
, hvarå jag anhåller örn afslag.
Det förundrar mig visserligen icke, att man söker att strida för bibehållandet af det märkvärdiga och sköna templet, Upsala domkyrka.
Jag skulle afven med största bedröfvelse se framtiden till mötes, om jag behöfde frukta, att Svenska nationen någonsin skulle glömma denna helgedom; men med fullkomlig öfvertygelse att detta aldrig kommer att ske, är jag så mycket mera villig att i allt hvad på mig ankommer behjerta den rättvisa fordran, som Hernösands stift gör på en tionde, hvilken af stiftet nu utbetalas, såsom hjelp för atl få ett gudshus, hvaraf stiftet nu är i saknad.
Jag tror ej, alt någon bestämd rättsgrund här kan finnas för åtnjutandet af dessa 124 tunnor, hvarken för den ena eller andra kyrkan.
Jag tror att det kommer an på båda statsmakterna alt säga, att dessa 124 tunnor skola böra dit eller dit, likasom förhållandet är med alla andra allmänna statsinkomster.
Jag anser dock rättvisast, att Hernösands stift för sina behof får behålla hvad det ger ut, likasom andra stift för sina.
Jag kan ej förmoda, att Upsala domkyrka, hvilken, efter hvad Utsk:s betänk, innehåller, lärer hafva en årlig inkomst af omkring 7000 r:dr b:co, riskerar att sakna hvad den behöfver för sitt underhåll och sitt förskönande.
Skulle detta likväl i en Den i4 November e. m. framtid inträffa, så nr jag fullt säker, alt R.
M. då med uppräckta händer skola bevilja hvad sorn behofs.
Jag tror ej alt något tempel finnes i hela Riket, hvartill man så säkert skulle vilja bifalla ett understöd, sorn till Upsala domkyrka.
Fullkomligen öfvertygad derom, och inseende den billighet, som ligger till grund för Utsk:s tillstyrkande i detta betänk., önskar och anhåller jag om Ståndets bifall dertill.
Jag begärde ordet för att få besvara ett par af de skäl, som äro anförda emot Upsala domkyrkas anspråk i detta afseende.
Man har sagt, alt då Carlstads stift frånrycktes Skara stift, så erhöll det förra en del af det sednares inkomster, och man har ansett delta såsom ett praejudicat.
Detta är ganska sanni, men det är också en sanning, att Skara kyrka ligger helt och hållet i ruiner, att rundt omkring kyrkan ligga nedfallna stenar, och alt det fattas medel till dess iståndsällande.
Äfven detta alett stort tempel och en af de äldsta kyrkor, men man båticke fått medel till dess underhållande.
Man har sagt, att om Upsala domkyrka skulle behöfva något utöfver de inkomster den nu liar för sitt framtida underhåll, så skulle den vara säker om att erhålla understöd.
Till en början torde det tillåtas mig att säga min tanke, att 7 eller Sooo r:dr ej kunna vara en så himmelskriande stör inkomst till underhåll för en kyrka af den beskaffenhet, som Upsala domkyrka.
Denna summa synes mig åtminstone alllförväl böra kunna åtgå, om den i fullgodi skick skall kunna underhållas.
Den bar i alla fall aldrig kunnat återställas i del skick, som den hade före branden.
Hvad åter beträffar, alt, för det kyrkan är kär för nationen, densamma skulle vara lika säker alt erhålla anslag om det behöfdes, som om den bibehölle hvad deri redan har, så får jag blott hänvisa till huru det har tillgått med Riddarholm.sk yrkan.
Det har mött ganska stora svårigheter att erhålla hvad den nu erhållit, och den har likväl ej fått så mycket, som kostnadsförslaget innehåller, ehuru hvar man vet, att detta kostnadsförslag endast motsvarar behofvet.
Ledd af denna erfarenhet, vidhåller jag mitt första tillstyrkande, att Upsala domkyrka måtte få bibehålla hvad den en gång har erhållit.
Om Hernösands stad är i så torftiga omständigheter, att den ej utan understöd kan uppbygga sin kyrka, så får den väl genom stambok söka ett sådant understöd.
Hr Westfelt, Nils: Inom Utsk. har jag varit af alldeles motsatt tanke emot den sista värda talaren.
Jag anser mig äfven pligtig att bär redogöra för min åsigt i detta ämne.
Jag kan ej finna af de upplysningar, som vi genom Utsk. erhållit, alt den spnnmål, som Upsala domkyrka ifrån Hernösands stift åtnjuter, bör för domkyrkan bibehållas.
Så 4 21 Den 14 November c. m. länge Hernösands stift lydde under Upsala, så var det ganska riktigt, ali kronotionde!) gick dit; men sedan Hernösands stift blifvit skildt ifrån Upsala stift, så ser jag för min del ej något skäl, hvarföre denna spanmål numera skulle gå till Upsala; isynnerhet som det är upplyst, att Hernösands stift alldeles icke äger någon kyrka.
Dess kyrka är nemi. till den grad miserabel, alt den måste stöttas och alldeles icke kan begagnas.
Jag anser derföre, att dessa 124 tunnor höra utgå till Hernösands stift, der de äro af behofvet påkallade.
Om åter Upsala domkyrka är i behof af denna spanmai, som jag likväl ej tror, ly den har ett capital af några och So.ooo r:dr och derjemte ganska stora inkomster, så att de höra förslå lill dess underhåll, så är denna kyrka en nationens tillhörighet; och jag anser således, alt ett statsanslag dertill, om det behöfdes, borde af R.
St. beviljas, men medger ej att det för närvar, är ett behof.
Jag får för min del tillstyrka bifall på Ulsk:s betänkande.
Jag anser mig böra ytterligare upplysa, alt af de i min reservation uppgifna inkomster för
Upsala domkyrka bestrides aflöning för kyrkans embetsman, så alt dessa inkomster icke endast användas till kyrkans underh; lil.
Jag har förut temmeligen tydligt visat, att dessa inkomster ej förslå till kyrkans behof, så alt taket och stenfoten ej kunna repareras af brist på medel.
Deraf finner väl en hvar, alt Upsala domkyrka ej kan umbära något af de inkomster den 1111 äger.
När stiften åtskiljdes, så att erkestiflet biel' mindre, blefvo likväl domkyrkans behof ej derföre inskränktare, ulan qvarstå oförminskade.
Templet står qvar i samma skick som förut, och har samma behof, fastän stiftet är mindre.
Att nu, sedan dessa inkomster i Irenne sekler gått lill Upsala domkyrka, börja att plocka ifrån kyrkan dess tillgångar, skulle medföra, att 0111 Hernösands stift nu finge återtaga hvad som derifrån utgår, så komme de andra slilten sedan och fordrade att få behålla den kronotionde, sorn nu af dem utgöres till Upsala domkyrka.
Man säger, att då detta är en nationalhelgedom, så kunde man, i händelse af behof, med mycken säkerhet vända sig till R.
St. och förlita sig på deras välvilja; det kan väl vara, men jag anser det likväl säkrast alt behålla hvad man redan har.
Jag anhåller om propos. på afslag å della betänkande.
Hr von Har tmandorff:
Jag torde måhända ej hafva förra gången nog bestämdt yttrat, alt i den händelse colJect ej skulle förslå för Hernösand till uppbyggande af dess kyrka, så kunde man anslå statsmedel till en undsättning för tillfället.
Församlingen måste val åtminstone kunna underhålla sin kyrka, sedan hon fått henne till en del genom allmänna medel uppbyggd.
Alt taga ifrån en kyrka hvad hon äger och gifva åt en annan, för att sedan begå - Den i/| November e. m. 4o3 ra anslag åt den, som blifvit sin egendom beröfvad, det synes mig vara en förvänd ordning.
Ånyo bär man åberopat, alt Hernösands kyrka borde få åtnjuta denna tionde der (Vire, att den utginge ifrån Hernosands stift.
Vill man på det sättet behandla stiften och följaktligen ej heller låta Hernösands stift belinIla andra inkomster, än dem som delinom uppbäras; så fruktar jag, alt detta stift skulle få gifra ilian sig nog mycket af hvad del nu bar.
Det är intet stift i Riket, som i förhållande till sin folkmängd har så stora ecclesiaslika anslag som Hernösands.
Om dessa skulle inskränkas i förhållande till hvad stiftet jemförelsevis med andia bidrager till Statens inkomster, så skulle det till en ganska betydlig del mista.
Man bör deraf inse, att sådana anslag ej kunna beräknas efter omkretsen, utan efter helt andra förhållanden.
Jag vill blott i korthet besvara några yttranden.
Hamilton bar omorda!
Hernösands stads kyrka.
Jag får i anledn. deraf fästa uppmärksamheten derpå, att det ej är Hernösands stads utan Hernösands stilts kyrka bär är fråga om.
Frih. von Kraemer åter har yttrat, att om det lyckades Hernösands stift alt återfå sin doinkyrko lunna , så skulle de andra stiften äfven komma och återfordra sina.
Derpå får jag svara, att 0111 jag ej bedrager 111ig, så utgår ej någon kronotionde fiån andra Ian lill Upsala domkyrka, utom ifrån de delar af dessa län, som nu tillhöra Upsala stift, och således lära de väl ej kunna återfordra något, som utgår lill deras egen stifts- eller dom kyrka.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att det vore ganska orätt att taga ifrån någon hvad han äger, för att gifva till en annan, som behöfver.
Jag tror, att redan i tvåhundra år har man tagit ifrån Hernösands kyrka hvad den bort äga alltsedan stiftet inrättades, för alt gifva det lill Upsala domkyrka.
]N:o 106.
Då Hr Landtm, förklarade, del han trott sig finna, att nej öfverrösta t ja, begärde Hr Westfelt votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voterCspropodlion:
N:o 106, voterar ia; 4*4 Den 14 November c. m. den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda utlät.
Hr Westfelt yttrade, alt han nu fått höra sägas, att utlåt, skulle vara bifallet af de i öfriga Stånden, och anhöll att lå veta om så vore, emedan han i sådant fall ville afstå från sin begäran om votering.
Ridd.Secret. upplyste, alt verkligen så vore, att Allm.
N:o 106 vore af de öfriga RiksSt:n bifallet.
Hr Westfelt afstod från sin begäran om votering.
Uppå derefter framställd propos. blef Ekon.Utsk:s utlåt.
J\T:o 106 af R. o. Ad. afslnget.
Företogs till pröfning Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskts den io och 14 sisth Oct. på bordet lagda utlåt.
N:o 107, i anleda, af anmärkntr vid Ctskts betänk.
N:o 26, ang:de skjutsnings-anstalterna i Riket.
Den, som uppmärksamt genomläser detta sednare betänk., skall finna, alt de hlif— vudsakliga anmärkn:r, som blifvit gjorda emot Utskrs förra betänk, angtde skjutsväsendet i Riket, linnas bär fullständigt upptagna, och, såsom jag tror, äfven fullständigt vederlagda.
Utsk. han likvisst afstått ifrån att reglementariskt stadga något i afseende på gästgifvareordningen, och öfverlemnat detta (ill K.
M:s eget bepröfvande.
Jag medger visserligen, att delta förslag till skjutsordning och förbättring af skjutsväsendet i Riket icke är fullt rationelt; men jag betvifla!’, att det ännu på långliga tider kan blifva sådant.
Det är först sedan den enskilda speetilationen kommit i gång, sedan man kommit undei' fund med, att det kan vara en lönande specuiation, att här, såsom i andra länder, genom diligeucer fortskaffa resande, och sedan dessa diligencer kommit riktigt i gång, åtminstone på de stora mest befarna vägarna, som man kan vänta sig, att gästgifvareskjutsen af de resande blir mindre anlitad, emedan den då kommer att blifva mera kostsam.
Måhända kunde afven postverket dertill bidraga och bereda tillfälle för resande alt blifva fortskaffade här såsom i andra länder.
Då först kan något verkligen rationelt i detta afseende åstadkommas, men dessförinnan anser jag det vara omöjligt.
Då först kan en anstalt uppkomma, som helt och hållet befriar jorden ifrån ett tungt onus, hvilket, efter min öfvertygelse, orättvist drahbar densamma.
Det förslag, som Utsk. afgifvit i detta ämne, är fullkomligt liberalt i det fallet, att det ej tvingar någon alt ingå på entreprenad; hvarken skjutsstationerna eller de skjuts - Den 14 November e. m. sk ju Issky Id ige kunna, enligt detta förslag, dertill tvingas.
Ej heller kail majoriteten tvinga minoriteten att ingå på dessa entreprenader.
CJtsk. har velat införa denna anstalt, utan att något tvång kunde komma i fråga, och grundar sitt förslag på den principen, att hela skjutsanstalten hör vara frivillig, så alt hvar och en må kunna välja emellan att ingå på entreprenaden, eller skjutsa sjelf.
Deraf följer, att i de orter, der man finner sin fördel vid att bibehålla gästgifvareskjulsen på samma sätt som förut, äger man den utvägen att ej ingå på entreprenaden.
Härigenom vinnes äfven den stora fördelen, att K. M. och R.
St. blifva för framtideu befriade ifrån de ansökningar 0111 förhöjd skjutslega , som till hundratal vid hvarje riksdag inkomma; tydå de nu föreslagna åtgärder blifvit vidtagna i orterna, och allmogen likväl funnit sig vid att bibehålla det efter min åsigt förhatliga skjutsväsendet, så får den skylla sig sjelf.
Jag yrkar således bifall till Utskts betänk., och iletta sä mycket hellre, som BondeSt. och BorgareSt. enhälligt antagit detsamma.
Då skjutsbesväret icke torde finnas mera olika betungade inom någon af Sveriges provinser än inom Stockholms län, der jag med visshet kan nämna, att inom vissa fögderier utbetalas 3 ä 4 •'