Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enka i underdånighet anhållit, att, då hennes man, som den 1 Januari innevarande år aflidit, icke eflerlemnat annan behållning, än ett ringa lösörebo, samt den af honom innehafde tjenstebefattning icke medfört delagtighet uti Pensionscassa, hvadan sökanden, sjelf sjuklig, saknade all tillgång för egen och 5 minderårige barns bergning, Kongl. Majit täcktes, med afseende å denna nödställda belägenhet, hugna henne med någon pension, i anledning hvaraf Kongl. Krigs-Collegium, under hvars lydno Assessor Widegren_, i egenskap af Redogörare för Carl Guslaf Stads Factori, i lifstiden varit ställd, jemte vitsordande af bans för ordning och nit utmärkta tjensteförhållande och att, vid hans frånfälle, både räkenskaperne voro i fullständigt skick och den om händer hafde uppbörden fullkomligt redovisad, yttrat, att till Collegii disposition icke funnes någre medel, som lill Widegrens Enkas pensionerande kunde användas; så har Kongl. Majit, i saknad af disponibel tillgång för detta behof, till Rikets Ständers Stats-Utskolt i Nåder öfverlemnat förrbemälda
Enkas underdåniga ansökan, under yttrad Nådig önskan, att Rikets Ständer, vid densammas pröfning, ville fästa afseende så väl å den aflidnes oförvitligt tiliryggalagda tjenstemannabana, som å de för Enkan och barnen förekommande högst bevekande omständigheter.
Af handlingarne inhemtas i öfrigt: att aflidne Assesoren Widegren ifrån år 1817 varit i Statens tjenst använd och dervid sedan år 1824 vid den tjenstebefattning, som han, på sätt förr nämndt är, vid dödstimman innehade; att, enligt ett af Bo-utredningsmannen, under edelig förpligtelse, utgifvet intyg, Bouppteckningen väl icke kunnat afslutas, i anseende dertill, alt Widegren innehaft Uppbördsmanna-befattning så väl för Kongl.
Majit och Kronan, som för Eskilstuna Stad, men att, eldigt hvad emedlertid kunnat utredas, Widegrenj utom ett ringa bo, ej öfverstigande 4 Siats-Utskottets Utlåtandej N:o 521. hvad, som öfverensstämde med hans samhällsställning, endast efterlemnat inemot 200 R:dr B:co i conlante penningar och utestående fordringar; samt alt af Widegrens efterlemnade harn, 2 söner och 3 döttrar det äldsta är \\ och det yngsta 2 år gammalt, samt således alla ännu i behof af uppfostran.
Då, enligt hvad upplyst är, med den tjenst, aflidne Assessor Widegren innehaft, det serskilda förhållande egt rum, alt densamma icke medfört delagtighet uti pensions-cassa, samt Widegrens Enka och barn således äro i saknad af den pensionsförmon, som Statens tjenstemäns Enkor och barn i allmänhet hafva att påräkna; så synes, vid betragtande tillika af det fÖrdelagtiga vitsord för nit och skicklighet, som blifvit Widegren meddeladt, den nödställda belägenhet, hvaruti hans efterlemnade, sjukliga Enka med 5 oförsörjda, minderåriga barn, sig befinner, förtjent af Rikets Ständers behjertande, hvadan Utskottet, med hänsigt tillbeloppet af de understöd, som förut i några fall under denna Riksdag blifvit beviljade, anser sig böra tillstyrka, att för aflidne Kamereraren, Assessoren G. Widegrens
Enka måtte beviljas en årlig pension å Allmänna Iudragnings-Staten af 3oo R:dr B:co, att ifrån mannens död, eller början af detta år, beräknas, och utgå, så länge hon lefver ogift och befinner sig uli behöfvande omständigheter.
Slockholm den 6 Maj 184 t♦ STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, 1841. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 52 2.
I ]NT:o 52 2.
Ank. till Exp. Uuk. den 7 Maj, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af dterremiss å Memorialet N:o 4g°i med voterings-propositionerj angående besluten cm eactra Statsregleringen. (U. A.) Sedan, vid pröfning af Utskottets Memorial, N:o 49°» ™ed förslag till sammanjemkning eller votering, i anledning af Riks-Ståndens sk il jagtiga beslut, i fråga om extra Stats-regleringen, åtskilliga punkter blifvit återremitterade; så får Utskottet liärmed afgifva det ytterligare Utlåtande, som deraf föranledes. i:o Yid 8:de punkten, som Ridderskapet och Adeln samt PresteSlåndet godkänt, har af en ledamot inom Borgare-Ståndet blifvit erinrad t, att, då i afseende å det i denna punkt omförmälde behof eller aflöning till en Styrelse för allmänna arbeten, Ridderskapet och Adeln anvisat 9,766 R:dr 32 sk. samt Preste- och Borgare-Stånden, likväl med skiljaglighet, rörande vilkoren, beviljat 8,000 R:dr allt årligen, under viss tid, hvaremot Bonde-Ståndet icke medgifvit något anslag, vore 3:ne Stånd ense derom, att 8000 R:dr årligen blifvit beviljade, hvadan den af Ridderskapet ock Adeln derutöfver anslagna summan förmentes icke kunna blifva föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskott; varande denna pun k t, jemte åtskilige andra, om hvilka här efteråt förmäles, af BondeStåndet återremitterad, un ler yrkande, det nya voterings-propositioner må framställas, så inrättade, att Bonde-Ståndets beslut uti ifrågavarande ämnen, det vare sig till afslag eller till större eller mindre anslag, jemförde med de öfriga Riks-Ståndens, må i contra-propositionerne göras gällande och sålunda komma under omröstning.
Hvad först beträffar Bonde-Ståndets berörde yrkande, hvilket afser den princip, som af Utskottet blifvit följd vid volerings-pr oposilionernes Bih. till. R.
Prat. 1840 och 1841 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 98 Haft. 1 3 Stats-UtsJiOtlets Utlåtande, N:o 022. uppställning; så enär uti Stats-reglerings-frågor, enligt Grundlagen, 3:ne Stånds beslut äro tillräcklige för ärendenas afgörande, bär Utskottet funnit det vara tydligt, att, då ett Riks-Stånds beslut varit stridande emot grunden för de 3:ne öfriges, detsamma förfallit, helst ett motsatt förfarande skulle kunna medföra tillintetgörande af beslut i de delar, hvaruti 3:ne Riks-Slånd instämt, och då det icke lärer bestridas, att beslutet om utslag ovilkorligen varit förfallet, derest de 3:ne öfrige Stånden förenat sig om samma anslags-suinma, det
Stånd, som fattat förstnämnde beslut, icke kan ega större anspråk att erhålla detsamma inrymdt vid voteringen,' derföre, alt de 3:ne öfrige Stånden varit af skil jag tiga meningar, i afseende å beloppet af det anslag, de samfällt ansett böra beviljas; och har Utskottet •följaktligen, med tillämpning deraf å den fråga, som afhandlas uti förevarande fall, eller att 3:ne Riks-Stånd beviljat anslag, fastän lill skil jag tiga belopp, men det 4;de, eller Bonde-Ståndet, sådant afslagit, ansett, att sistnämnde Stånds mening lika litet kan blifva föremål för votering uti Förstärkt Utskott, som, i händelse motsatt förhållande inträffat eller att 3:ne
Stånd afslagit, men ett Stånd beviljat anslag till något ifrågasatt behof, det Grundlagsenlig! skulle kunna medgifvas votering om bifall.
Denna tillämpning har för öfrigt icke blott vid föregående Riksdagar, utan jemväl vid den innevarande, varit följd samt af Rikets Ständer och deribland äfven af Bonde-Ståndet godkändt, såsom exempel hvarpå Utskottet, bland andra, får åberopa Stals-Utskollels Memorial N:ris 297 och 3o4 vid 1828— 3o årens, N:o 3i8 vid 1834—35 årens samt Nrris 180 och 3oi vid innevarande Riksdag.
Vidkommande serskildt den af en ledamot utaf Borgare-Ståndet vid denna punkt gjorda, härförut omnämnde, erinran; så om än, vid det förhållande, att det ifrågakomne anslaget blifvit ogilladt af Bonde-Ståndet, hvaremot Ridderskapet och Adeln beviljat 9,766 R:dr 3a sk. samt Prestecch Borgare-Stånden, fastän tinder olika vilkor, anvbat 8,000 R:dr, det är ostridigt, att dessa beslut i så måtto instämma, att minst 8,000 R:dr äro bifallue, lärer det dock vara uppenbart, att Ridderskapets och Adelns beslut är skiljagtigt från de arne andra Riks-Ståndens, hvilka bifallit anslag, och a't, då således de 3 Stånd, som beviljat anslag, icke i afseende å beloppet öfverensstämma, denna skiljaktighet mäste genom votering emellan de olika summorna afgöras.
Det lärer ock i detta afseende icke undfalla uppmärksamheten, att en dylik beräknings-grund, som uti anmärkningen är vorden yrkad, skulle leda derhän, all, i alla de fall då 3 eller 4 Slåipd beviljat anslag till olika Stats-Utslxottets Utlåtande, A o 522. 3 belopp, lingasle summan lomme alt belragtas såsom Rikets Ständers ! esluf, enär den ansåges inbegripen i de högre anslags-beloppen, samt alt således den votering, hvilken, enligt Grundlagen, skall ega rum, för afgörandet af skilja”tiga beslut i anslagsfrågor, komine att inskränkas till de fall, då 2 Stånd bevilja', men 2 Stånd förvägrat ilrågaställdt anslag.
En sådan tolkning kan dock Utskottet ingalunda anse
Grundlagsenlig och den strider jemväl uppenbarligen ej blott emot hittills följd praxis, utan jemväl emot de grunder, som äro iagtlagne vid uppställningen af andra uti det nu ifrågavarande Memorialet förekommande., af Borgare-Ståndet och jemväl i vissa fall af samtlige öfrige Riks-Stånden godkände voleringspropositioner: 1 öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yltradt, anser sig
Utskottet böra vidblifva den uti 8:de punkten föreslagne, af 2;ne Riksstånd redan godkände, voterings-proposilion.
2:0 2o:de punkten har i sin helhet blifvit af Bonde-Ståndet återremitterad, på grund af här förut omförmälde generella anmärkningar; hvarjemte inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet emot den uti nämnde punkt litt.
B. framställde voterings-proposition är vordet anmärkt, att, då, enligt sistnämnde 2;ne Stånds beslut, som legat till grund för contra-propositionen, 100,000 R:dr borde för utdikningar och vattenaftappningar i de sydligare Länen, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, under enahanda vilkor, som vid mom. litt. A, i fråga om dylika medel för de nordligare Länen, blifvit bestämda, eller att till Kongl. Maj:t borde öfverlemnas att förordna, om deraf utgående Statsbidrag skola meddelas såsom anslag eller lån, det vore orätt alt i contra-propositionen omförmäles, att ifrågavarande medel utgå såsom lån.
Då Bonde-Ståndets uti förevarande punkt fattade beslut, på sätt redan uti det återrremitlerade memorialet är vordet yttradt, helt och hållet afviker från de öfriga 3:ne Ståndens till sina grunder öfverensstämmande beslut, har Utskottet, i enlighet med hvad här förut blifvit anfördt, ansett deraf följa, alt förstnämnde beslut icke kunnat blifva föremål för votering, hvilket äfven af de öfrige 3:ne Riks-Stånden blifvit dels gilladt, dels ulan anmärkning lemnadt; och får Utskottet för öfrigt tillkännagifva, alt, sedan Preste- och Borgare-Stånden antagit Utskottets vid mom. litt.
A gjorde inbjudningar, beloppen af de serskilda anslagen för de i denna 4 Stals-Vtslioltets Utlåtande, N'-o 522. punkts båda moment omförmälde behof blifvit genom 3:ne
Stånds sammanstämmande beslut afgjorde, hvadan den i afseende å morn. litt.
A. föreslagna voterings-proposilion icke vidare ifrågakommer, utan fö t fallit.
Då vilkoren för dispositionen af de anvisade medlen, så vidt de angå hvad uti litt.
A. omförmäles, äro af 3/ne Stånd godkände, kan naturligtvis någon tillämpning af Bonde-Ståndets beslut, i afseende å sistnämnde del, icke ifrågakomma, men då Bonde-Ståndet, vid återremissen, yrkat, att alla dess beslut i de återn milterade punkterne borde blifva föremål och Ståndet således synes önska, att, äfven om dess beslut i hufvudsaken förfallit, de af Ståndet stadgade vilkor för de af detsamma beviljade medels användande malte komma i betragtande, jemte de vilkor, öfrige Riks-Slånd, för af dem till dylika ändamål beviljade anslag fastställt; så torde, vid det förhållande, att de 3:nc öfrige Riks-Stånden äro skiijngtige, i fråga om dispositionen af de för sydligare
Länen anvisade medel, Bonde-Ståndets mening härvid kunna och böra tagas under ompröfning, hvadan Utskottet, med frånträdande af hvad förut i denna del är vordet ytlradt, trott sig bora föreslå, atl genom serskild votering måtte bestämmas, huruvida Ridderskapets och Adelns samt Pt esle-Ståndets eller Bonde-Ståndets beslut skall utgöra contra-proposition.
I anledning af den bos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet framställde, här förut omförmälde erinran, har Ulskotle1, ehuru, då den föreslagna contra-propositionen innehöll, att till Kongl. Majsis
Nådiga pröfning skulle öfverlemnas alt för hvarje serskildt föremål bestämma, om Statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån, någon tvetydighet om dispositionsrätten icke synes kunna uppstå, ansett sig vid förnyade propositioners uppställning, böra den önskade förändringen iagltaga.
I öfverensstämmelse härmed, föreslår Utskottet, alt, i afseende å inom. litt.
B., må för contra-propositions bestämmande, först anställas följande votering:
Den, som vill, att till contra-proposition, i fråga om vilkoren för användandet af de till vatten-aflappningar och större odlings-förelag uti de srMligare
Länen anslagne medel antages Pviddeiskåpets och Adelns samt Presle-Siåndets beslut, att ifrågavarande medel anvisas för att, till de i ja-propositionen omförmälde ändamål, utgå under enahanda vilkor, som äro bestämda, i afseende å det tili lika behof för de nordligare
Länen beviljade anslag, eller alt till Kongl. Majrts
Nådiga pröfning öfverlemnas att för hvarje serskildt föremål, i mon af den nytta, som dera! kan påräknas, Stats-Uukottets Utlåtande, N'.o 522. 5 bestämma, om
Statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån och, i denna senare händelse, huru med återbetalningen skall förhållas samt om ränta bör erläggas eller ejj voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej.
Nej, antages till contra-proposition, att ifrågavarande medel komma att ulgå såsom lån, mot vilkor: att återbetalning skall ske inom 4 år; att lånet blifver länlefritt de 3 första åren och sedan löper med 3 procents årlig ränta; att capital-afbetalning vidtager först efter 4
Sr och sedermera utgår med |:del om året, då räntan med hvarje capital-afbetalning försvinner; och att dessutom, der serskilda omständigheter sådant kunna föranleda, Kongl. Maj:t må ega alt, vid lånets meddelande, anvisa högst gidel deraf såsom anslag, utan ränta eller återbetalnings-skyldighet.
Sedermera voteras i hufvudsaken på följande sätt:
Den, som godkänner Stats-Utskoltets hemställan, alt anslaget till vatten-aftappningar eller andre förberedande åtgärder för större odlingsföretag inom de delar af Riket, som icke uti ett föregående stadgande serskildt om förmälas, må såsom lån, emot ränta celi återbetalning, i serskild bestämd ordning, utgå till de enskilde menigheter eller corporationer, som förbinda sig, att sjelfve bestrida hälften af den på företaget belöpande kostnad, under förbehåll alt, der serskilda omständigheter kunna påkalla en annan ordning för Statsbidragets utgående, Kongl. Majit må ega att anvisa en mindre del af dessa medel äfven såsom anslag, utan återbetalnings-skyldighet, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, 6 Stats-UtsJcoltels Utlåtande, N:o 522. 0:sta Alternativet) anlages Ridderskapels och Adelns samt PresteSlåndets beslut. (aldra Alternativet) antages Bonde-Ståndets belut. 3:o i, 6, 9, ia, i4, 25, 26, 32 och 33 punkterne hafva jemväl med här förut omnämnde yrkande blifvit af Bonde-Ståndet återremitterade ; men då i berörde punkter förekommande propositioner redan blifvit af de öfriga 3:ne Riks-Stånden godkände och således, jemlikt ^5 §.
Riksdags-Ordningen, äro afgjorde finner Utskottet någon vidare åtgärd å dess sida icke kunna ega rum. t 4:o Slutligen får Utskottet anmäla, att sedan vid votering uti Förstärkt Stats-Utskolt öfver den uti 28 punkten föreslagna proposition, Borgare- och Bonde-Ståndens beslut) blifvit godkände, frågan om det uti 29 punkten omförmälde anslag, jemlikt Utskottets i denna senare ponkt gjorde, af samtlige Riks-Stånden godkände hemställan, förfallit, hvadan ytterligar e åtgärd dervid å Utskottets sida ej erfordras.
Maj r 84 * - Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, A”Då den oförmcdade händelse inträffat, att det Hedervärda Bonde-Ståndet vid föredragandet af StatsUtskottets Betänkande, N:o490, medförslag till voterings-propositioner för utrönande af Rikets Ständers beslut i Extra Statsregleringen, återremitterat detsamma, under ogillande, att Ståndets mening, i alla de fall der detsamma dels vägrat allt anslag, dels, ehuru tillstyrkande anslag, dock fastställt en mindre summa än de Öfrige Riks-Stånden, ej blifvit af S(ats-Ulskottet i voterings-propositionerne intagne, så nödgas jag — ehuru jag för min del ansett mindre välbetänkt att, sedan med dessa likartade propositioner af samma Hedervärda
Stånd förr blifvit gillade och sedan de 3 öfrige Stånden redan godkänt voterings-propositionerne, Bonde-Ståndet det osgtadt nu finner sig befogndt att framkasta denna stridshandske, hvars upptagande kan leda lill de ledsammaste och mest invecklade förhållan - Stats-UtskottetS Utlåtande> N\o 522. elen — likväl medgifva, alt Bonde-Ståndet, juridiskt betragtadt, har rätt för deras yrkande att äfven få deras mening under votering i Förstärkt Utskott. 69 §.
Regerings-formen är den enda §. i Grundlagen, som stadgar, huru förhållas hör, då Riks-Slånden stanna i skiIjagtiga beslut i StatsRegleringsfrågor, men då hvarken Stats-Utskotlet ej eller Rikets Ständer under denna Riksdag behagat följa föreskrifterna i denna §., ulan i dess ställe följt gammal praxis, så har vid den nu yppade tvisten — hvilken måhända aldrig kommit i fråga, om ej Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet förut gifvit vid handen, att voterings-propositioner af Riksstånden kunna underkännas — den besynnerliga omständighet inträffat, att man ej har någon bestämd
Lag att följa, utan att man måste leda sig till det slut, som närmast instämmer med Grundlagens föreskrifter.
•— Nu är likväl 6g §:s ordalydelse klar deri, att för den händelse, Rikets Ständer eller minst trenne Riks-Slånd ej kunna förena sig om enahanda beslut i Statsreglerings-frågcr, utan tvänne Stånd stanna emot 2, så måste voteras, — ej om hvarje serskildt Stånds beslut — utan lill ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad Utskottet tillstyrkt.
Då detta likväl blifvit förbisedt, och man ansett både beqvämare samt mera förenligt med samteliga Riks-Ståndens önskningar att anställa votering emellan de olika beslut, som blifvit fattade, oagladt desamma helt och hållet strida emot hvad Utskottet tillstyrkt — kan man ej vidare finna någon ledning för uppställande af voterings-propositioner i dylika frågor, endast af 6g §.
Regerings-formen, emedan den' stadgat ett helt olika sätt för ärendenas behandling; man måste derföre söka sig om annorstädes, och då finnes ingen annan §. än ~]Z §.
Riksdags-Ordningen, sorn hit är lämplig.
— Denna §. innehåller bland annat, att, om Utskottets förslag till att sammanjemka Riks-Ståndens beslut, frugtlöst aflöper, så utvälja Sländerne i deras serskilda plena, genom allmän omröstning, till en Nämnd, hvilken samfäldt och med Rikets Ständers rätt öfver den t vistiga frågan skall rösta på sätt 53 §. föreskrifver — alla frågor, hvarom på detta vis röstas, äro likväl, enligt 87 §.
Regerings-formen och 70 §.
Riksdags-Ordningen, af den beskaffenhet, att, om två Stånd antaget och två Stånd afslagit hvad Utskottet tillstyrkt, så förfalla desamma ; det är blott de fiågor, Iivari Riks-Slånden stannat i hufvudsakligen skiljde beslut och hvilka ej kunna förfalla, som omröstning enligt 73 §. kommer i fråga.
I 73 §. är, som jag nämnt, föreskrifvét, att det skall röstas om den t vistiga hagan, det vill på detta ställe säga, de frågor, om hvilka 3:ne Riks - 8 Stats-Utskottets TJtlalanle, No 522.
Stånd sig ej kunnat eller velat förena.
Nu antager raan, att 3:ne Riksstånd i så måtto hafva förenat sig om ett beslut i dessa frågor, som alli hafva beslutat anslag ehuru de ej kunnat förena sig om samma summa och derför anser man, att 3:ne
Stånd för alla händelser bestämt det minsta anslaget, hvarföre votering bör försiggå emellan de högre andagen och det lägsta, som contraproposition, men härvid förbiser man, att, då man å den ena sidan följer ^3 §.
Riksdags-Ordningen, så måste man anse sjelfva saken vara af den beskaffenhet, att den efter nämnde §. kan behandlas, det vill säga kan förfalla, om 2:ne Stånd icke antagit eller afslagit, hvad 2:ne
Om jag således antager, att den lägsta af de 3:ne Riks-Slånd beviljade anslagssumman utgör ett Rikets Ständers beslut, så måste jag par conseqvence äfven antaga, att, då 2 Stånd ej velat gifva mer, men i Stånd beviljat mer, och frågan kan förfalla, så måste den förfalla och ingen votering komma vidare i fråga.
Till detta resultat måste man komma, om man godkänner den principen, som StatsUtskottets majoritet adopterat i detta Betänkande, att 3 Stånd beslutat, hvad enligt min tro endast ett Stånd beslutat, nemligen —-det minsta anslaget, der 3 Stånd beviljat anslag — och näst det minsta — der 4 Stånd pröfvat anslag nödvändigt.
Men jag för min del kan ingalunda instämma i delta Utskottets sätt att se saken ; ty jag tror, alt hvarje Riks-Stånd har full rättighet att få sitt beslut af de öfriga Stånden betragtadt sorn ett helt för sig och derefter behandladt.
Ett Riks-Stånd kan visserligen förutsättas vara villigt att till något visst ändamål lemna ett bestämdt anslag, utan att derföre hvarken vilja ingå på någon hvarken högre eller lägre anslagssumma, enär man i ena fallet kan anse en större summa ingalunda svara emot nyttan af det afsedda ändamålet, och i det andra kan anse en obetydlig summa helt och hållet bortkastad, du densamma ej i någon mon svarar emot b hofvet, elier, för att nyttja ett exempel, man kan anse 1,000,000
R:dr för mycket till uppbyggandet af 'ett spanmålsmagazin, och således hellre bevilja intet än denna summa, ehuru man är villig att bevilja 5ooo R:dr såsom varande tillräcklig, och man kan å andra sidan vara villig att anslå 1,000,000 R:dr till fästningsbyggnad, ehuru man ej vill ingå på ett så ringa anslag, som 1000 R:dr, emedan det blott blefve bortkastade penningar.
Jag kan således ej finna annat, än att 3 Stånds beslut måste vara alldeles sammanstämmande i de delar, der det utgör Rikets Ständers beslut.
Och sorn ingen lärer kunna neka, att der 3: ne Ståts-Utskottets Utlåtande, N'-o 022. 9 3:ne
Stånd slannat i anslagsfrågor i 3 olika beslut, rörande anslagens hela belopp, der kan ej eller förefinnas någon samhällighet i boslutet, rörande Jelarne af delta belopp, hvaraf äfven måste följa., att af så beskaffade olika beslut ej kan uppstå ett Rikets Sländers.
Antager man således, att dessa frågor äro af den beskaffenhet, att de ej kunna eller böra föifalla, utan att derom måste i Förstärkt Ståts-Utskott voteras, så måste man äfven medgifva hvarje Stånd rättighet att i voteringen få sin mening under omröstning, såvida man ej vill begå ett juridiskt våld, samt blott antaga pluralitetens godkännande af voterings-propositionerne, såsom tillräckligt skäl för 3:ne Riks-Slånd alt undertrycka det 4:des rättigheter, emot Grundlagens stadgande; ty antager man den satsen för tillämplig hit, att 3 Stånds beslut, det må i öfrigt vara Grundlagsenlig! eller ej, nedtrycker och förqväfver det 4:de Ståndets, så behöfves blott, att 3 Stånd besluta, alt det 4*:de ej får i Förs'ärkt Utskott rösta, för att på ändå kortare väg vinna målet.
Med anledning häraf och då åtski 1 lige inflytelserike Ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet inom Utskottet förklarat sig villige att afstå från deras yrkande i hvad det lörer de frågor, der de ej beviljat något anslag, så framt de vore förvissade att få deras mening, der de yrkat anslag, under omröstning, så hade jag för min del trott Utskottet handla både rättsenligare och klokare, om detsamma under framställande till Rikets Ständer af förhållandet, och under medgifvande af att ett misstag, sorn likväl grundar sig på så viii innevarande som flere Riksdagars praxis, blifvit begånget i uppställningen af voterings-propositionerne, hemställt, huruvida ej de öfrige 3:ne Slånden skulle finna rättvist att antingen förena sig om ett gemensamt beslut eiler ock åt Bonde-Ståndet medgifva rättighet alt få dess mening i de frågor, der det beviljat ansia?, ehuru den minsta summan, under omröstning i Förstärkt Utskott.” Af Herr Biskop Hedren: ”Sta(s-Ulskottels voterings-proposilioner hafva hufvudsakligen blifvit klandrade såsom Grundlagsvidiigt utestängande elt Riks-Stånds fattade beslut från omröstning.
Ehuruväl jag för min del anser sammanjemkning och voterings-propositioner i Stalsregleringsfrågor böra uppgöras efter annan grund, än den afHöglofl.
Utskottet följda, har jag dock icke egentligen velat reservera mig emot Utskottets svar, enär det, ehuru på olika grunder, likväl, med undantag af blott 3;ne Bih. till R.
Prot. 1840 och iSfh 4 Sami, 1 AJd, 3 Band, 28 Haft. t JO StatS-Utskottets Utlåtande, N:o 02 2. punkter, stannat i alldeles enahanda resultat, som efter min öfvertygelse, är det enda rätta.