Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke tro, att någon annan åtgärd nu kan vidtagas, än att Betänkandet Olifver lagdt till Handlingarne, Herr Lefrén■ Jag anhåller att a nyo f| upprepa den mening i 75 §, sorn Herr Grefve af Ugglas uppläst, för att deraf draga en annan slutsatts. — ”men skulle 2 Stånd stadna mot 2tne, förfaller ”frågan och förblifve vid det sorn tillförene stad”gadt varit, utan att samma fråga må kunna vid ”den Riksdagen å nyo väckas eller upptagas*
Här start förblifve vid hvad tillförene stadgadt varit.
Detta förutsätter sådana frågor, hvari någon reglering förut ägt rum, Men denna fråga är af egenskap, att icke kunna förblifva vid hvad förut blifvit stadgadt, ty ingenting är stadgadt derom.
Jag inser icke något skäl, hvarigenom en utbetalning från Statsverket kan komma under annan cathegorie, än den af en Statsreglering, Skulle vi gå så fint och spetsfundigt tillväga, att skiIja ämnena under vissa former, så skulle vi snart så fördjupa oss, att vi aldrig komma till hvad vi kalla Statsreglering.
I händelse Herr Grefven och LandtMarskalken skulle anse sig icke kunna meddela proposition å mitt förslag, och Ståndet likväl sådan fordrade, torde Corrstitutions - Den 5 Octo ber f. nu 59 fJtskottet böra upplysa, antingen SlatsUiskoiteta eller min mening öfverensstämmer med Grundlagen, Herr Cederschjöld, Pehr Gusta]’.
Jag får blott hemställa, om icke denna fråga har någon likhet med frågan örn anslag till Observatorium.
Der stadnade äfven 2 Stånd mot 2, och frågan gick till förstärkta StatsUtskottet.
Grefve af Ugglas; I fall den af Herr Lefrén citerade 75 §:n ej kan vara lämplig, då den förutsätter, att
Statsregleringen ännu icke är uppgjord^ så får jag åberopa den 69, som är ett undantag derifrån, hvilken torde vara mer applicabel.
Hvad beträffar den sednare af Herr Cederschjöld omnämnda frågan, så är dervid den skilnad, att Rikets Ständer, emot Utskottets tillstyrkande, då beslöto, att ett nytt anslag skulle uppföras på Stat.
Hade det blifvit föreslaget, att anslaget skulle utgå af extra utgiftsmedeln, så skulle jag tro, att frågan, såsom icke tillhörande Statsregleringen, kunnat förfallajj ty uti sådana frågor beror det af Kongl. Maj.t ensamt, att gjöra och låta.
Herr LefrénTill svar å den siste värde Talarens anmärkning får jag anmäla, att en dylik fråga här förevar, rörande KrigsAcademien, för hvilken begärdes ökadt anslag.
Ständernes pluralitet bifoll, att dess behof skulle fy lias af besparingarne pi 3*dje hwfvudtiteln.
Nu hemställer jag, om inga besparingar funnos, eller Konungen ej ville anvisa något på dem, huruvida det icke Ben 3 Oclaber f, m. vore en Statsregleringsfråga.
Frågan är nu enahanda; (y örn Rikets Ständer bifalla på förhand; ett anslag ät Herr Schwartz, och Konungen finner för godt anvisa det, så tillhör! det bestämdt Statsregleringen, enär Statens medel äro i fråga.
Jag fortfar således i mitt yrkande, att ConstilulionsUtskottet må slita tvisten om §lns mening, Herr Hohenhausen, Michiael-}Ehuru jag skulle önska att vi kunde inom Fäderneslandet genom en pensions bibehålla den man, sorn nu är i fråga, tror jag dock ieke, att er> pension åt honom kan betraktas, som ett anslag å Stat, ty hvar och en sorn sökte pension, utan att erhålla den från en viss Titel, skulle ds- få den under namn af Statsanslag.
När detta ämne är vackt geno i enskildt motion, och 2 Stånd deröfver stadnat emot 2, Ber jag icke enligt 75 §. möjlighet att kunna hänföra den till nämnd.
Helt annat var förhållandet med Krigs Acaderoien, för hvilken man ansåg ett ytterligare anslag nödvändigt att tagas af öfverskotten.
Men hade nu Utskottet, i frågan om Herr Schwartz pension, förvisat detta anslag å öfverskotten, ellet1 på.,någon viss Titel, så hade målet, under sådan rubrik, kunnat komma, eiler, rättare sagt hårdragas till Nämnd.
Det är endast Eevillningsfrågor, som kunna på ett Stånds beslut förvisas tili Nämnd.
Ehuru jag således skulle önska kunna medverka till pensionens beviljande, ser jag icke, huru Grundlagen möjligen kan gifva rätt dertill.
Grefve af Uggla51 Den citerade jemforelsen med anslaget till KrigsAcademien är icke rigtig.
Den 3 Öétobcr /, m'. 61 i allo; ty Riksens Ständer hade bifallit, att det skulle utgå af gtdje Hufvudtilelns besparingar; således kunde ingen tvist derom uppkomma.
Att Konungen , när besparingar icke funnos, skulle hafva rätt taga anslaget af öfverskotten, tror jag vara stridande mot ali Statsreglering.
Om Rik-, sens Ständer icke bestämdt å Stat uppfört ett anslag, kan Kongl. Majit icke eller anvisa det af andre medel än sådane, sorn finnas ställde tili Dess höga disposition.
Dessutom underställer jag, huruvida man i denna fråga bör afvika ifrån hvad man hittills ansett vara enligt med Grundlagen, Herr ■Lefrén'’, Herr von Hohenhausen har n * ansett ifrågavarande anslag såsom en pension, men icke så StatsUtsfcöttet, som förklarat arfvodet böra åtnjutas emot tjenstgöring.
Hvad är väl detta annat, än en Statsreglering i*
Vöre fråga orra. en pension, så kunde icke Utskottet neka, stt upptaga frågan, ty då hade man härda former för sig.
Jag har tagit frågan om KrigsAcade* mien till exempel, när 2 Stånd stadna mot 2* Jag tror, att beslutet rörande denna fråga innefattar ett berättigande för Konungen ätt begagna medel af 3:dje Hufviidtiteln för Krigs Academien, Frågan om anslag för Observatorium har rigtigt blifvit citerad , som prsejudicat.
Vi vele att detta anslag utgår, på 3 år , emedan vi derom voterat.
Det är isynnerhet a^ det skäl Herr Lefrén sist anfört, som Utskottec ansett denna fråga böra förfalla.
Det har varij fråga om att meddela Herr Schwartz en viss år* Ben 3 Öctober j. m. lig Summa, emot hans förbindelse att hålla föreläsningar i något visst ämne.
Då i sådant fall 2 Stånd stadna! mot 2, så följer, att frågan af sig sjelf skall förfalla.
Jag finner detsutorn grund, lagén tydlig, och att 75 §. här är den enda sorn kari tillämpas, emedan det icke är ovilkorligen nödvändigt, atf detta ämne skall afgöras, eller höra till Stafsregleringen; Jag skulle derföre tro
Utskottets förslag vara rigtigt,- ehuru jag icke deltägif i beslutet derom, utan varit bland dem* som yrkat bifall till Motionen.
Herr Grejven och Landt Mar skalken frågade* orri Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Memorial böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, tilt Utskottet återremitteras.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att berörde Memorial måtte läggas till Handlingarne, hvilket bifölls.
Ar det mot Constitutioneri stridande, att Herr Grefven och LandtMärskalken medgifver proposition: att ConstitutionsUt skottet ml höras öfver denna fråga?
Grundlagen vara ganska tydlig, och ej neka eri sådan åtgärd.
Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade att, då Ridderskapet och Adeln icke godkänt de vid StatsUtskottets Memorial gjorde anmärkningar, samt Utskottet icke eller föreslagit, att Con - Dm ,?
October /. /??. 63 SfntitionsUlskottet skulle öfver ifrågavarande ämne höras; ansåg Herr LandtMarskalken för dess del det böra vid Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut förblifva; hvaruti Ridderskap pet och Adeln äfven hördes instämma.
Föredrogs 3 nyo och remitterades till Allmänna Besvän- och OeconomieUtskottet:
Maj:ts den 18 sistledne September äflåtne, samt den 30 derpå följde förmiddagen på bordet (agde, Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer angående en af PresteStåndet gjord underdå - Z>en 3 October e. m'. ilig framställning om den nya EvangeliiBokens antagande.
StatsUtskottets den 50 sistledne September, under 493 aflåtne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet Iagde, Memoria!, i anledning af gjorde anmäskningat vid Utskottets förut meddelte Betänkande, uti frågan oin anslag af Allmänna Medel till repationskostnaden å Kongl. Svea LifGardies Cassern.
Friherre Cedcrjlrörii, jfacobi -Tåg kan väl icke bestrida-, att målet är afgjordt, enligt tre Stånds beslut* men slutmeningen i Betänkandet, alt inJcomsterne skulle vara lika stora af Regementet, om det bestar af 800, eller af 1 aoo man, är i alla fall origlig.
Regementet har Isagit sig att be^ sörja underhållet af FredricshofsCassern , då det ägde rätt till inqvartering för 1,200 man.
Det är nu mera reduceradt till blött 800 man, eller till två tredjedelar.
Jag anser mig derföre böra reservera min öfvertygelse i Prötocollet, nemligen att
Regementet har fullkomlig och laglig rätt att utsöka skillnaden eller en tredjedel af Underhållskostnaden hos Statsverket.
Herr Grefven och Landt MarJkalhen hemställde om icke, enär sednare alternativet i StatsUtskottets Betänkande redan blifvit af de öfrige gine RiksStånden bifallit, Riddefskxpet och Adeln behagade, för dess del, dervid låta bero.
- Bifölls* Föredrogs Den 3 Cfc t ober e, ml 85 Föredrogos 5 nyo och gillades följande fråti nedannämnde Utskott inkomne, samt den 37 sistledne September eftermiddagen pi Sordet lag* de, Utlåtanden!
Af den 20 sistledne September; N:o 494.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående de för beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne liemmansräntorne.
Från Stats- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotteii; Af den 15 sistledne September t N:o 496, i anledning af väckte motioner, rörande indeldta Cavalleriets samt Rote Båtsmännens beklädnad, equipering m. m.
Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Stats- samt Allmänna Besvärs— och OeconomieUtskottens den i5 sistledne September under N:o 495 aflåtne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, om utgörande af Stora Barnhusets i Stockholm anslagne Kronotionde. Ridd. o. Ad, Prot, IX Band* 1 :sta Afd. 5.
Den 3 Ortoin; «. m.
I nyo och remitterades till Riddarhusutskott et: Grefve Cronhjelm», Polycarpus, ilen 25 sistledne September förmiddagen på bordet lagde motion, att val af RiddarhusDirecteurer må vid hvarje Riksdag verkställas, senast inom fyra månader efter den dag Kongl. Maj.t afgifvit Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof.
Vid förnyad föredragning bifölls Stats- Lagsamt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 15 sisiledne September under N-.o 497 afgifne, samt den 30 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående en friare disposition af Ekeskogarne i Riket.
LagUtskottets den 26 sistledne September under N:o 186 afgifne, samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af 1:0 BancoTJtskottets Memorial angående det äfventyr, som för Banken uppstår af omöjligheten att få tillförlitligen upplyst, huruvida dess läntagare mot inteckning i fast egendom äro frie från förmynderskap, eller förvaltning af andre förmånsrätt ägande medel. 210 Herr W. Pereswetoff Moraths motion Ven 3 Oetober e, m.
Sy om ändring af 17 Capitlet 8 §•
HandelsBalken, och inrättande af Förmyndare-kammare i alla Rikets Provincer samt 3:0 Vice Talmannen Jan Janssons Memorial med förslag till en förändrad Hypothekslag m. m.
Herr Per et wetnff Morath, Anders Wilhelmi Da jag i början af Riksdagen väckte den motion, som nu blifvit af Lagutskottet besvarad, förutsåg jag, att den idée jag deri utvecklat, må hända icke skulle vid innevarande Riksdag hel och hål» len genomgå.
Jag säger med flit hel och hållen; ty Utskottet har gillat en del af motionen, men icke allt, ehuru, om man noga granskar förhållandet, samma skäl borde gälla för bifall till mitt yrkande så väl om förmyndaremedels som uppbördsmedel mindre rätt än inteckningar i fast egendom.
Det är icke af egenkärlek jag nu söker bestrida antagandet af Utskottets Betänkandei Det är långt ifrån mig att härvid tänka på något annat, än de stora följderna för Samhället i allmänhet deraf, att fast pant må kunna medföra verkelig säkerhet.
I detta afseende finnas för närvarande tvänne stora fel i vår Lag.
Det första, att jorden icke kan uppskattas efter allmänt öfver hela Riket antagne och gällande grunder: det andra, att inteckning ej kan ske med fullkomlig säkerhet att blifva gällande.
För att erhålla visshet i sistnämnde afseende fordras sä många åtgärders vidtagande och så många documenters anskaffande, att blotta kostnaden för erhållande deraf betungar låntagaren öfver höfvan, 63 ven 3 Octole.r c. m, och dessutom är det nästan omöjligt att erhålla bevisen om icke ägande förmynderskap eller upp.; börd så bestämde, att de medföra den säkerhet, som deras kostsamma anskaffande skulle åsyfta.
Då jag varit den förste, som vid innevarande Biksdag väckt denna fråga, har jag haft den tillfredsställelsen att finna den af mig yrkade grundsats inom Utskottet gillad af en minoritet utaf fem personer, och att afslaget uppkommit medelst pluraliteten af en enda röst.
Denna fråga blir med hvarje dag mera interessant för Nationen; ty både långifvare och låntagare inse nu, att utan en lagförändring i detta afseende, kan troligen icke landets financiella ställning förbättras, och fasthet deruti tillvägabringas.
Da stadganden, som i detta hänseende ägde rum före Konung Carl Xlltes tid, voro mest enlige med sakens natur.
Då funnos ännu icke dessa tacita contracta, hvilka bedraga långifvarne; ty bedrägeri är det, att på god tro lemna sitt Capital emot fastigbetspant i den ordning vunnen som lag bjuder, och dock omsider finna, att panterätten allt efter omständigheterna kan vara och icke vara gällande.
Den som med opartiskhet betragtar den tid, då ifrågaställde förmånsrätt för omyndige på de myndiges bekostnad stadgades, skall finna, att lika mycket ofn icke mer än vården om de omyndige, den tidens rikes och mägtiges begär att i deras familier bibehålla en stor förmögenhet, och med detsamma stort inflytande, hufvudsakligen bidragit till desse skadlige föreskrifter, som allt sedan af Sveriges lagstiftare bibehållits.
Vår tid är ej utan bedröflige exempel af följderne af lagens stadgande i detta Den 5 October e. nu 69 hänseende.
Det har ej längesedan inträffat, att en person till en annan utlänat penningar och derföre erhållit som inteckning jemte gravationsbevis öfver egendomen, och på grund deraf förmodade sig äga en verklig pant för lånet, sedermera, då låntagarens tråkade obestånd blef kändt, upptäcktes, att denne innehaft förmyndaremedel för mångfaldige år tillbaka dem han ej redovisat, genom hvilket förhållande långifvaren helt och hållet förlorade capitalet.
Vid ett sådant förhållande kan ingen, som nitälskar för tro och redlighet, vara liknöjd, och det synes vara hög tid, att en lag, så kränkande medborgares säkerhet, måtte ändras.
Jag kan likväl ej pretendera, att min röst allena skall befordra denna ändring, och jag begär derföre endast i det fall återremiss för ändrings vinnande i Utskottets betänkande, att någon annan Ledamot af detta Hus förenar sig med mig.
Sker det icke, så är det ett bevis, att man ej ännu lidit nog af den felagtiga lagen, för att söka fa den ändrad, och jag får då tåla, att ännu i flera år se lagens origtighet verka bedröfligt, men äger åtminstone den tillfredsställelsen, att hafva fullgjort min pligt såsom folkrepresentant.
Herr Hjerta, Gustaf, anhöll att LagUtskottets förevarande Betänkande, såsom innefattande ett vigtigt ämne, måtte ytterligare få hvila på bordet till nästa Plenum, Herr Tham, Wollrath, förenade sig med Herr Hjerta. fa Den 3 October e. m. Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt, att LagUtskottets förevarande
Betänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, en slik anhållan icke kunde, enligt 49 §.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 20 sistledne September under Nio 187 afgifne, samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om utvidgad frihet till Väder-mjölqvarnars uppbyggande, med rättighet att därå mala för tull, samt upphörandet af den omgång, som efter nu gällande FörJ fattningar erfordras, för vinnande af tillstånd till anläggande af TullMjölqvarnar i allmänhet j fann Ridderskapet och Adeln , att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde lägg?s till Handlingarne.
Föredrogs å nyo och remitterades till Stats- samt Allmänna Besvärs- och OcconomieUtskotten:
Herr von Hohenhausens, Michael , den 30 sitledne September förmiddagen på bordet lagde Motion, angående undersökning om de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet.
Den 3 October t.
Föredrogs å nyo Allmänna Fesvärs- och’ OeconomieUtskottet s den 20 sistledne September under N:o 188 afgifne, samt den 30 derpåföljande eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, rörande jemnkning af Extra Roteringen i Riket* Herr Tham, Wollrath, anhöll, att OeconomieUtskottets förevarande
Utlåtande matte hvila på bordet till nästa Plenum.
Herr Carlsson, Jacob Edward, förenade sig med Herr Tham.
Herr Grefven och Landt Mar shalk.e.n förklarade;, att den af flere Uedamöter sålunda gjorde anhållan, om Utlåtandets ytterligare hvilande pa bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 4<J,f §, Riksdagsordningen, förvägras.
Företogs til! pröfning
Lag» samt Allmänna Besvärs- och OecononriieUtskottens ej mindre den 29 sistledne Maji under N-:o 92 afgifne „ samt den 25 derpåföljde Junii eftermiddagen pa bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte frågor om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiska och Politie Författningar, sa ks om I.andshöfdingarnes rätt att utfärda vitesförbud m. m , än ock deri 17 sistledne September under Nu> 183 rneddeldte, samt den 2,5 derp|- iöljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande., 7* Den 3 Oclobev e. mi i anledning af de, vid förstnämnde Betänkande, gjorde anmärkningar.
Utskotten hafva tillstyrkt, att Biksens Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om upphäfvande af 1787 års
Författning emot vrånga och obehöriga omdömen öfver Kongl. Majtts, till Rikets nytta och fördel vidtagne, Författningar, vid ansvar som för lastelig! tal emot Konungens person.
Vid början af Riksdagen aflät Kongl. Maj:t en Nådig Skrifvelse, hvaruti med öfverlemnande ät Riksens Ständer att bestämma proportionen af straffbestämmelserna, proponerades, att Lagen mot lasteligt tal om Ofverheten skulle mildras, och dödsstraffet borttagas.
Då denna fråga hos LagUtskottet förevar, ansågs hittills gällande
Lag i detta afseende ej böra undergå någon den ringaste förändring.
Emot denna framställning reserverade jag mig.
Jag trodde nemligen, att tiden, hvaruti vi lefva, och våra nya Grundlagar kräfde, att straffet för ifrågavarande brott lämpades derefter.
Numera, sedan Utskottets berörde Betänkande exnedlertid af samtelige RiksStånden blifvit gilladt, vill jag visserligen icke vidare framställa min oförändrade och tvärt deremot stridande öfvertygelse, hemställande blott, om, sedan man i det hela afslagit ali förändring, det skulle passa »ig, att komma efteråt, och begära ett ensidigt upphäfvande i en Lag, som nyss förut var sa fullkomlig.
Jag har i de förenade Utskotten reserverat mig mot denna del af Utskottens Betänkande, och tillstyrker nu afslag dera.
Ben 3 Öclober e. m, Herr von Hartmansdorff, Avgud'.
Sorn Utskottens Första Betänkande innehåller åtskilliga olika punkter, bland hvilka Ridderskapet och Adeln tilläfventyrs kunde finna för godt att gilla några och förkasta andra; anhåller jag att de måtte särskildt föredragas, de nemligen öfver hvilka något beslut skall fattas.
Mar skalk en hemställde, om icke, enär Utskottens första Betänkande innefattade flere särskildte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt finge serskildt för sig företagas och pröfvas Bifölls. l:sta Punkten, angående PoliceLagttiJtningen.
Herr Cederschjöld, Pehr GustafDen fråga som jag väckt om PoliceLagstiftningen, och hvilken utgör föremål för Utskotten3 behandling i denna punkt, är kanske ännu allt för ny, att opinionen kunnat derom tillräckligen stadga sig.
Jag har derföre icke något emot, att Betänkandet, i denna del, nu må bifallas, i hopp'att en opinion i detta hänseende må hinna fullkomligt utvecklas till en kommande Riksdag.
Mar skalken gjorde proposition till bifall af’ första punkten i iJtskot-: tens Betänkande; hvilken proposition med Ja besvarades. a:dra Punkten, angående Oeconomiska och PollituFörfattningars öfverseende och förbättrande-, blef Den 3 October c, m, 1 uppå gjord proposition af Ridderskapet och Å-4 deln bifallen. 3 Mjs Punkten , angående dels upphäf vande , dels mildrande, af åtskilige Författningar♦ Herr CederschjöldDet är i afseende på Utskottens yttrande om 1787 års KonungaBref angående la st eli g t tal om Kongl, Maf.ts Författningar, sorn jjg nu går att yttra mig.
Utskotten hafva tillstyrkt en underdånig anhållan om det» ta Brefs upphäfvande.
Jag deremot tror, att Riksens Ständer endast behöfva och böra i underdånighet anmäla, att det icke är någon lag och och. följaktligen ej kan af Domstolarne tillämpas* _ 47 §.
RegeringsFormen föreskrifver nemligen, att Rikets HofRätter och öfriga Domstolar skola efter Lag och laga Stadgar döma; men då detta Kungabref, såsom jag fprut haft äran nämna, aldrig blifvit af Ständerna faststäldt, och Kongl.
Maj:t äfven enligt 1772 års Regeringsform uti 40 §, betogs rättigheten att stifta Lig utan Stan. demas samtycke, så är klart att detta Kungabref saknar egenskap af lag, åtminstone ifrån den stund Ständerna gifva sin vägran af bifall tillkänna»
Då detta Kungabref dessutom är, såsom, jag förut sökt bevisa, tydligen stridande mot vår nuvarande Regeringsforms anda, samt kan anses vara af TiyckfrihetsFörordningen bokstafligen upp. häfvit: sä får jag vördsammast hemställa, om ej Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligast, att endast besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med tillkännagifvande, att nämnde Kungabref saknade egenskap af Lag, och således nen 5 Octol>er c, rn.
75 hädanefter icke mer måtte af någon Domstol åberopas eller tillämpas.
Utskotten anföra i senare Betänkandet såsom skäl emot det af mig foreslagne behandlingssättet, alt Kongabrfvet funnes infördt i en allmän Lagsamling
Emot detta besynnerliga skäl torde vara tillräckligt att påminna, att nämnde Lagsamling utkom år 1807, och sålunda före den Revolution, hvarigenom vi erhöllo våra nuvarande Grundlagar.
Slutligen anhåller jag att få med några ord möta, hvad af Herr Ribbing nyss blifvit anfördt.
Den värde Talaren antog nemligen, att ifrågavarande Bref angick lasteligt tal om Konungens person.
Det förhåller sig likväl icke så; ty det rör endast Dess Forfattningar.
5 Capitlet MissgerningsBalken handlar om lasteligt tal om Konungens höga person och det Kongl.
Den proposition, Kongl. Maj:t vid Riksdagens början aflat om mildring i straffbestämmelse för sådant lasteligt tal, angick således ett helt annat brott , än det som här är i fråga.
Jag kan föijakteligeti ej inse något sammanhang mellan Herr Ribbings anförande, och det KonungaBref om hvilket Utskottens Betänkande i nu förevarande punkt handlas.
Här yppar sig åter en strid mellan arida och bokstaf.
Håller man sig till den sednare, så är det otvifvelakiigt, att en Författning, som af högste makten blifvit utfärdad, samt i flera och 30 års tid, tjenat till 76
Den 5 October e, tu. efterrättelse, ej kan af sig sjelf upphöra att vara gällande.
Men haller man sig till Lagens ande, så synes det å andra sidan vara lika tydligt, att om denna Författning ej kan stå tillsammans med Grundlagen, är hon äfven genom densamma i sjelfva verket upphäfven, emedan i annat fall de speciella Lagstadgarne voro stridande mot det allmänna, som ligger till grund för dem samtelige.
Vi hafva ock exempel derpå, att när en mans lif blifvit hegardt efter denna Författning, har HofRätten icke ansett en så svar påföljd kunna ä'ga rum.
Det tyckes således, som hade Författningens upphäfvande blifvit äfven offentligen erkändt, genom det exempel HofRätten gifvit på hennes åsidosättande.
Skulle nu Riksens Ständer, det oagtadt, framkomma med en anhållan, att denna Författning måtte upphäfvas’, eller med en förklaring att de ansåge henne vara upphäfven, så kunde det hända att man finge afslag på bägge delarne och derutöfver möjligen ett förständigande, att Författningen ännu vore gällande.
.Vi hafva redan vid en föregående Riksdag haft ett sådant exempel, då nemligen Riksens Ständer anslgo att adoptioner borde bestämdt förklaras va» ra förbudna.
Denna framställning afslogs och med detsamma yttrades indirecte, att Regeringen ansåg sig äga denna makt.
Verkan af 1787 års KonungaBref förfaller säkrast derigenom, altman ej vidtager något steg hvarigenom man, mot sin ovilja, kunde gifva det kraft.
I fall jag yttrat att'