Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefwe körner utbad sig fä göra ben erinran, att det more nödigt skilja mellan laga ötgärd, hwilka inträffade när ett tydligt Ämbctsfcl more begängik, hwarwid Justitiä » Ombudsmannens rätt wore oinskränkt, och den pröfning af ett helt EmbctsWcrks möjcliga misstag och förseelser, som först genom en widlöftig granskning borde utrönas, innan fullt skäl till ätal kunde äga rum.
Skulle Justitiä - Ombudsmannen äga rätt att ställa ett Cvllegium under en sädan granskning utan att Konungen först prbfwade om den wore nödig, skalle hela ett Collcgii wcrksamhct kunna paralyseras, skulle Konungens magt att genom sina Collegier wcrkställa landets styrelse, af en enskild person kunna inskränkas.
Herr Grefwen ansäg derföre nödigt akt Konungens rätt, akt efter omständigheterna pä den skedda anmälan göra behörigt afseende mätte bibehällas, Hälst han trodde det Allmännas rätt och säkerhet wara nogsamt skyddad, dä ej sädan anmälan, sä - Den M Gctsber. 463Z sZsom ej myrände hwarken ett ministericlk eller ett kommando -mäl, när den hos Konungen fbredrogcs, nödvändigt skulle komma att postera Stats «Rädct.
Friherre 8 t aöl von Hollstein:
Grefwe förner synes origtigt haswa fattat min tanka, jag har e) sagt emot att Justitiä - Ombudsmannen mätte hos Konungen göra sin anmälan.
Jag har endast önskat, att, sedan denna anmälan blifwrt gjord, granskningen af Kongl. Maj:t ej mätte kunna wägras.
Allt är ju efter önskan, sä snart Kongl. Maj:t allenast lämnar sitt bifall. Grefwe Norner:
Friherre 8tse1s anmärkning synes förutsätta, akt Justitiä - Ombudsmannen i sin anmälan alldrig kunde haswa orätt, men sädank wore ju en möjelighct, och det är just det, hwilkek Konungen först bör pröfwa.
Friherrcätael:
Skulle det äter sä förhälla sig, sä uppkomme allenast en ny ransakning, huruwida Justitiä» Ombudsmannen haft rätt i sin anmärkning eller ej.
Pä sädant sätt wore säkerheten ä ömse sidor bewarad.
Upplästes 11 och 12 §§.
Friherre Iverta, ^xel, uppläste följande :
Det nllätande som Justitiä - Ombudsmannen emellan Riksdagarne stall igenom trycket läka utgä, och ärligen läka kungöra, tyckes mig bör ej angä brister, na i Lagen och författningar, utan blott wara en berättelse, om hans tzöromäl och om Lagskipningms till - 4692 Den Zo Oktober. ständ k Riket, bristerna i Lagen, torde blott hos Riksens Slä ider »opgifwas, han bör äga lika rätt som Justikiä - Can zlcren, att wid tillsättjandet af de Fiscals - tjcnster, sv!» icke borkgifwaS af Konungen, afgifwa sikt yttrande om sökandes sticklighct; sedermera hwad sou, angär- bestäinmandet af tiden till denna Ombuosmans pligkerS fullgörande, och alt dest wärksamhct cj stolle sträcka sig längre, än i sädan t so m förclupit ifrän hans utnämnande, hwilket uti betänkan.
Let fö,esias, tyckes mig för min del stolle se sä skickligt ut, och singe dä Iustruction ett utseende af Aflaisk ef för begängna synder, eller räteligcn Pardonspt-ctt.
Ocrföre har )ag wägat tycka att hans befattning och iverksamhet bör börjaS frän Constilutionens antagande.
IZ Z Herr von sisi n u 8 rv 0 I k k anmärkte att i alla de z sist vpvläste AA borde införas: öomareoch Crccutor, emedan Zustitiä - Ombudsmannen eljest ställe wära utestängd jfrän rättigheten att öfwcrse och pröfva Landshöfdingc - Ämbetenas ätgärdcr. 14 §- Herr v on Isi a u 8 rv 0 ! k f önstade, akt Lenna A älwen mätte tilläggas Exccukions-, Werket och Konungens befallningshafwande. sif och 16 AA.
Herr von sisinu 8 vv 0 ! kf. Wid
F hemställde han, om det ej borde tilläggas, akt hanr och en Revisions - Secreterare stolle wara skyldig att med - Den ZO October. 469^ meddela Justitiä - Ombudsmannen en afskrift af de Lagförklaringar han contrasigncrat.
Derefter upplästes, de öfrige §Z, utan att derwih nägon särffild anmärkning gjordes.
Grefwe körner uppläste följande; Med en uppmärksamhet delad emellan stridiga känslor, har jag ömsom hört Iustitiä - Ombudsman* ncnS befattning nästan anses som öfwerflödig, och en annan gäng hördt pekas, att dest ätgärdcr borde sträckås längre tillbaka än den lid ifrän hwilken han genom Lagen war nämnd.
Jag skulle stadna ! owisshek emellan beha sä 0» lika meningar, om jag ej trodde mig deruti igenkänna dorg mcnskliga lpnncts fallenhet, som sä lätt öfwergär till ytterligheter, och för hwilken en wcdelwäg är dek som nästan allmänt wäckcr missnöje.
Om det gäfwcS en Grundlag, som hwarken tillfredsstäldc deras önskningar, hwilka skulle wilja utwidga Ständernas magk pä bekostnad af allmän säkerhet och nödig jemwigt, eller deras afstgter, hwilka under sken att förswara Konunga-magtcns helgd skulle wilja befordra enskild Re, gcrings-lystnad; wänne en sädan Grundlag icke skulle förena dessa böda tänkesätt till ett gemensamt tadel, wänne denna Grundlag skulle af annat än tiden kunna wänta rätkwisa för sin opartiskhet?
Om i likhet med en sädan Grundlag, man ärnat gifwa Lagarne en wäktare, som närmare Nationen skulle, granska sättet af deras utöfning, och blifwa enskilda säkerhetens sista tillflykt, men man icke förmodat att denna, ben allmänna rättwisans Ombudsman, som skall wara ärnad att maka öfwer dess tillkommande utöfning, borde sträcka 4692 Den zv October. strecka sin befattning tillbaka till det framfarna, wänne man icke derigenom, äfwcn emot denne Embetsman, stalie förena ett gemensamt klander ur olika synpunkter?
För min del kan jag liknål lika litet anse Justitie!
- Ombudsmannen för umbärlig, som jag skulle wilja sträcka desi befattning utöfwcr gränsen af dm Grundlag svin nämnt honom.
Den som med uppmärksamhet undersöker wär ConstitutionS elprit, finner densamma serdeles rigtad till att wälda rättwisans stipande, bcwara enstilda säkerheten och stadga tvihheten om denna säkerhets ätnju, tande.
En odödlig
Författare har länge sedan satt ötnjutandet af personlig och egendoms säkerhet samt tvihhetrn derom, i likhet med friheten, och ansett den som hufwud-summan af medborgarens rättigheter.
Oen Utgör ätminstone en wäsendtelig del af den borgerliga frihet, som nästan kan anses för hufwud-ändamälck af människors förening j samhället.
Om detta warit att försäkra hwar och ens rättigheter emot ingrepp af andra, hwilar ocksä borgerliga friheten derpä att medborgaren är endast underkastad Lagen och räklwisa Lagar.
Man har som en garantie för böda delarne ansett nödigt, akt medborgaren skulle, genom deltagande i Lag, skiftningen, försäkra sig bäde om Lagens rättwisa och dess tillämpning, och det är säledcS som Politiska friheten är medlet att beskydda och bewara den Borgerliga; men det wore ett miKtag, om en Nation efter att hafva stadgtlt sin Politiska frihet, trodde sig hafwa gjort allt, och glömde att den Borgerliga friheten utgör hufivud-ändamälet, hwarsbre Lagar gifwits, hwarförc Samhället till deras författande befullmägtjgat en del af sine medborgare.
Vet wore ett annat mitzkag af ännu wädcligare följder, om de medborgare som det blifvit uppdragit att deltaga i Lagstiftningen, förblandade - Den zo October.
4693 be sikt enskilda anseende med rättigheten alf stifta Lagar, och trodde Llgens kraft hwila pä Lagstiftarens enskilda werknings-förmäga.
Pä det sattet blcstve den Politiska friheten genaste wägen att undergräfwa den medborgerliga.
Det är för akt tchrckomma detta, som grundlagar gikwits, som äfwen Lagstiftarens werkningssätt blifwit bestämdt, det är blott dä när man noga iagttager beha stadgande!! som man försäkrar stg om bibehällandet och ämjllkandct bädc af Politisk och Dor, gerlig frihet.
Men denna senare, beroende af alla de fö> hällande?,, som föranlätcs af hivarje individues enskilda ställning i Samhället, omfattar derföre en oändligt större mäi;gd af ämnen, blir sdremälct för ett talrikare antal serskilda ätgärdcr.
Det är dä som Lagentillämpning blir swär, blir grannlaga.
Det är i delta afseende som man i tvär (konstitution önskat, att äfwen under Lagstiftarens sränwaro gifwa Lagarne en wäcktare, hwilkcn skild ifrän allmänna Embclsmanna-förlhällanden dä först skulle handla när försummelser eller misstag ägt rum.
Dest förtjenst skall wara att göra hwarkcn för litet eller för mycket, att icke hindra ärcndcrncS ordcnteliga gäng att endast rätta der som man öfwerskridit, eller misitagit sig om Lagens mening.
Ärnad att granska bäde Domarens förhällande och Lagen- wcrkan, skall Justiliä - Ombudsmannen anmärka ben enas felsteg, den andras ofullkomligheten, och hans ädlaste kall blir att söka rätta eller förekomma häda delarne.
Pä betra sätt skall han blifwa borgerliga frihetens stöd, och förwärfwa den Constitution i kraft af hwilkcn han blifwit tillsatt ett rättwist anseende.
Men om besia ändamäl skola winnås mäste wi agta vsi före alt wilja sträcka de medels werkan, som för denna Constitution äro gjorde tillbaka till en tid, dä eli annan grundlag hade infört ett annat regerings-lätt.
Jag fruktar att i detta fall skulle Justitiä-Ombu ', »län 4694 Den zo OcLober. mannen i stället att wara rättwisanö wäcktare, fä anse* ende utaf att wara en igenom Constitutioncn beredd hämnare för felsteg, begängna innan Constitulionen ivar till.
Jag frägar vin delta ställe befordra desi anseende eller stadga opinion vm personliga säkerheten.
Jag frägar widare ester hwilka grunder ställe wäl JustitiäOmbu^smanncn handla dä hans befattning skulle gä tillbakais öfwer g-änsornc af närwarandc Constitukion.
Jag frägar om icke grundlagens bestaffenhct har ett mer eller mindre inflytande pä de öfrige Lagarnas utöfning.
Det kan icke här wara flögan vm de mäl som inför nägon
Domstol ännu äro anhängige eller där ligga »åtgjorde.
Rättegängcn i anseende lill dem kan icke anscs flutad; den fortsältcs sä lill sägande under Justitiä - OmbudSmanS ögon; hivad som derwid kan inträffa som är lagstridigt eller sörsummcligt mäste han äga lika wäl rätt att beifra, som det är hanö pligt att gransta all annan laga ätgärd som inträffar och kan förtjena uppmärksamhet under hans Embetstid.
Men om för andre förcgängnc och redan afstutade mäl wi skulle antaga att Justitiä - Ombudsman, nen ställe sträcka sin befattning utöfwcr närwarande Constitutions-gräns, till hirssten lid wi sedan behaga, falla wi först och främst i den olägenheten, akt det blir arbitrairt hwad tid wi sedan utsätta, att den skulle med samma stäk kunna gä Secler tillbaka som börjas med det närwarandc.
Men om nu denna eller nägon annan tidepunct skulle aulagas, sä mäste wi ätminstone medge att Justitiä - Ombudsmannen mäste handla efter de Lagar som dä wörö gällande, och att till det högsta han skulle sträcka sin ätgärd till hwad Justitiä-Cantzlercn försummat anmärka.
Men enligt den förklaring Förenings - och Säkerhels - Actcn gistvik 1772 ärs Reiz rings-Form, ägde Konungen att stipa
Lag och rätt och stöta de öfrige Rikffwärdande ärenden, Den zo October. 4695 der som honom nrttistaft sgnes.
Om nu Konungen befallt ett mäks afgörande och nedläggande, eller förbjudit eill RättegZnaen dcrwid stullc af Justitiä - Cantzlern bcifraS, hwilkcn st !l wäl derföre tillätas och pä hwad grund skall det wäl kuuna ske?
För öfrigt gifwcs ket icke i all Lagfarenhet en vomkullstötclig princip, den alt ej rubba laga kraftwunne Domar.
Med harad skäl skulle wäl IustitiäOmbudsmanncn nu fä rätt att werka i stridighet dermed? eller lkullc han Stala den Domares ätgärd hwarS Utslag redan wunnit tidens eller Lagarnas Sanclion? kunde man pä en gäng klandra Domarens beslut, lagföra honom derföre, och lämna werkön as detta beslut i stn orubbade helgd.
Räkar nian icke pä detta sätt uti sädaiia stridigheter, som allt afw.ckande ifrän rättwisans enkla opartiska g-undsattscr altid stall medföra, och stall icke detta efterdöme af en Ämbcksmanna befattning sträckt tillbaka öfwer gränsen af des; cxistcnce, under en förändrad sakernas ställning, gifwa anledning till undersökningar öfwer förflutna händelser, som för ewigt kunde sprida osäkerhet öfwer hwarje medborgarervälfärd och w-reise?
Om för ett ögonblick wi stolle föreställa ost möjligheten af d.n olycklige tidepunckten dä friheten mäst wika för'iväldet, skulle icke frihetenS wänner dä hafwa att befara följden af ett efterdöme, ivid hlvilket de ej brukat nog sörstgtighrt?
Jfrän uräldriga tider, ifi än den tid dä Greklands Wisö blefwo dc§ Lagstiftare, dä medborgerlig frihet först blcf Lagligen befästad, har alltid den grunhsatls blifwit ansedd som hufwud-förcmälet för all Lagstiftning, akt häldre söka förekomma brott än öka anledningarna till straff, att snarare sä laga att straffen blefwo ett förbättrings äir 4tt hämdc-mcdel.
Det är i enlighet dermed och för akt winna detta ändamäl, som inrättandet af en Justitia O:n» - 4696 Den zo Oclsber.
Ombudsman blifwik i grundlagen föresiagen, ber är sone rn beskyddare och ett wärn för framtiden, som wi sko» le med ali nödig werkningskraft först honom; men det wore att mitzkänna Constitutionens afsigt, och Ivär werke, liga fördel, om wi sträckte hans befattning utöswcr denna gräns, om han kunde fä anseende snarare af en hämnare än af ett Lagarnes opartiska Ombud.
Jag kan sälcdcs för min del icke bifalla, att Justitia-Om, budsmans befattning sträckes längre tillbaka än till d. 6 Juni!, dä han genom (konstitutionen war nämnd.
Deremot mäste jag bekänna att jag uti de ätgärdcr som öro honom för framtiden tillagdt, saknar en som jag för min del ej kan annat än anse som utgörande en hufwudsakclig del af personliga säkerheten.
Det är ej nog att rättwisan skipas enligt
La» garne, atk deras tillämpning blir opartiskt werkstäld; Let är ocksä ett wäsendtligt behof för den anklagade, akt han ej i wäntan pä delta Utslag, blir äfwcn en witz tid i fängelset uppehälle», att Domarens ätgärd ej mätte bero af betz godtycke.
Det är i detta afseende jag skulle wilja, att Justitiä-Ombudsman skulle wara plig» tig, akt antingen qvartaliter eller hwart halft är besö, ka Stadens fängelser och taga kunskap om anlcdnrn» garne och tiden af de arresterades wistande, att ifrän Landsorterne förteckningar öfwer de arresterade, och inom hwad tid hwar och en blifwit Lagförd skulle af LandShöfdingarne till honom ocksä inom witz tid insändas, och att han skulle wara pligtig, under sina resor pä de ställen han uppehöll sig, verificera rigtighctcn af detza förteckningar.
Jag medger akt denna tilläggning i Justiliä» Ombudsmannens befattning kunde göra ben bäde be» swärligare och mindre angenäm, men jag tror akt dä det Dm M Octobcr. 4697 det kommer an pä akt förekomma enskildas lidande, gifwcS ingen befattning som för cn Ämbetsman kan wara under betz wärdighct, och jag wägar förmoda att den omsorg och ben möda, som eu Hoevsrst gjort sig under resan öfwer hela Europa, att säger jag cn der med nära lika befattning icke kan anses beswärlig för medborgaren i ett samhälle, som walt honom till sitt Ombud.
Herr Grefwe» tilläde, att hwad anginge den af en wärd Ledamot gjorda anmärkning, art JustitiäOmbudsmannen ej borde tillika bekläda nägot annat Ämbete, more sädank redan stadgadt i 62 H RiksdagsOrdi, ingen, sä alt under den tid han förrättade Ju» stitiä - Ombudsmans - sysian, han ingen annan kunde lltöfwa, men när detta förtroende upphörde till sitt förra Ämbete finge ätcrträda.
Herr kLKImnn uppläste följande diktamen:
DZ det alltid är mycket lättare att göra anmärkningar och förcsiä ändringar i ett gifwct prvjcct, än att sjelf uppgöra nägot bättre, torde det kunna förklaras att äfwcn jag wägar anmäla nägra tankar till ändring uti ben för Justitiä - Ombudsmannen projecterade instiuction.
Oeha anmärkningar, jag medgifwer bet gerna, torde härleda sig frän bristande omdöme öfwer ett för mig alldeles främmande ämne, om derföre de icke skulle förtjena nägvn serskild uppmärksamhet, torde de upplyste Herrar, kill hwilkas pröfning jag dem fär äran underställa, bcnägit finna, att man kan wara
Ma intagen för winnanbct af ett godt ändamäl uta» 4693 Den Zo October.
Utan akt dertill warg ense om medlen.
Och dä jag allt för wäl finner att felande kännedom i en s- k ofta kan wara grunden till att icke julle kunna densamma bcdömma, har jag mysten anledning akt f> likta det sädant nu inträffar ho.s mig, hw rsörc det ostsä pä intet sätt stall förundra mig om ingen enda af Mina meningar blifwer antagne.
Dek blifwer dä jag som dcrwib winner, nemligen upplysning om mine misstag.
För bet första kan jag ej inse orsaken dertill, okt tiden hwarifrän Justitia - Ombudsmannens ätalan kör kunna taga fin början, skall rätta sig efter personens utnämnning i Embckct.
Ständer skulle dä förordna en Embetsman som till en bö, jan borde förbkistva i owrrksamhct till dess wcdc'börande hunne sela.
— I allmänhet synes ätt Justitiä-OmbudsmannkN ej böra blifwa instränkt inom kortare tid att anmärka kcgängna okagligheter, än hwad L-gar och förf ttningar annars för Fiscalcr föress,iswa.
Mcn owilkmligen torde han störa blifwa styldig att fran d. 6 Junii, dä dess Embete'stadgades, lemna fin Embelswannaäkgärd, enligt de Lagar och författningar som gälla dä fel hegäS, böra de dbmaS; mcn derföre akt förra grundlagarnc icke stadgade nögon af Ständerne föro dnad Embetsman, för att Skerfa steen dr förbrytelser, fanns likwäl ing.n försäkran att sädane fritt stolle fä p.ss,- ra.
Riket ägde dä äfwen en Justitiä -Cantzler, hwärS Åliggande (om jag ej allt'för wyst.l Niisstaaer mig) wak akt befordra rätrwisa och upprätthålla Laga, nes helgd.
Om wi nu kansse med skäl böra önsta, att icke balfläkta <är blsswa upprisna, och 001 wi äfwen hafwa orsak att frugta ett dödande os, r händelje man uti Den zo Oktober. 4699 Uti wärk kära Fädernesland nu skulle begynna smeda allt dct ludna, sä finner jag likväl ingen anledning 'lill, att Riksens
Ständer nied elscbiar^s skola försäkra sädane som gynnade af ofullkomlige Regerings- Lagar, torde hafwa sörstätt att till egen fördel eller Statens och Medborgares skada begagna deni jemte Negentens blinda förtroende.
Tvärtom lärer Lagstiftande magtcll böra lätta utwägarnc för hwarjc ossyldigt lidande i Samhället, att fä upprättelse och om detta winncs eller förswäras genom den inskränkta tiderymd som fbrcsläs säsom gräns för Justitiä - Ombudsmannens befattning, Lfwcrlämnar jag till Eder mine Herrar att samwetsLmt bedöma.
Utom Secreterare» och de kwennc Eancclistcrne, som äro förestagne att utgöra Justitiä - Ombudsmannens Expedition, torde den böra utgöras af en Registrator, äfwcn som i likhet med öfrige expeditioner, denne ocksä torde behöfwa en Waktmästare. § 1.
Till winnande af tydlighet fär jag underställa om icke i denna Z orden synnerlig och synbart uppsåt böra ukgä?
ty det förra sifwer utseende såsom smä olarsijccheter ival krinna ttllatas och hwad det senare beträffar att Justitiä - Ombudsmannen pä förhand skall kunna pröfwa huruwida försummelser stedt med synbart uppsät, torde afven möta swärighct.
Endast den Allvetande kan inse en mennistaS Uppsät.
Wi kunna endast bedöma gcrningar, och förr än de äro undersökte och granskade, lärer sälla» en rättvis dom deröfver kunna sällas. § 5. 4700 Den 30 October. Z s. FöresiäS att Justitiä - Ombudsmannen skall kun« na till Ombud brfullmägtiga sädane ssm äro berättigade att för andra wid Domstolarne taka.
Jag tror ater, att det bör fä bero af Justitiä - Ombudsmannen sjelf akt i sädant hänseende fä nyttja hwilka personer han har förtroende, till att kunna och wilkja fullgöra ett sädant uppdrag; ty klokhet och Juridisk kunskap kan ju äsw>n ägas af personer som icke äro examinerade Jurister eller privilegierade att föra processer? äfwcn som jag hemställer, om icke i likhet nied Justitiä - Cairtzlcrn äfwcn Justitiä - Ombudsmannen bbr sä rättighet att insätta wike för uraktlåtande af den ätgärd Regerings - Formens yyrde samt denna H af Jnstrucston gifwer honom anledning att af Cinders - och Tjenstemän fordra. § ro.
Tyckes wara mindre lämpclig, först att om Justitiä - Ombudsmannen anser nödigt att nögorr Domstols, Collegii, eller Embetswerks ätgärdcr i allmänhet böra granskas, göre han derom underdänig anmälan hos Kongl. Maj:t hwilkcn allena det tillkommer att om en sädan granskning förordna.
— Hwartill tjenar en dylik anmälan i händelse derä icke göreS afseende, och huru bör Justitiä - Ombudsmannen sig k thp fall förhälla? — Z inirehällcr widare att om en sädan granskning warder anbefalld, äge Justitiä -- Ombudsmannen att derwid tillstädes wara utan att i förrättningen deltaga.
Om dä Justitiä - Ombudsmannen wid denna drss dfwerwaro finner att man förbigär det hufwudsakeligaste, att genom hwarjchanda konster änbamälet helt och hältet förfelar sä bör han kanske stil latigan - Den M October. 470l latiganbe se allt detta: och hwartill har dä dea befattning svin Z gifwer anledning till gagnat. Z is. Som älägger Justitiä - Ombudsmannen att samla alla sedana förklaringar som högsta Domstolen sifwer uppä inkomne förfrägningar af Domare och EmbetSinän torde äfwcn säsom en följd deraf böra stadgas att högsta
Domstolen opämint bör honom alla dylika förklaringar tillställa. § 22.
Efter ordet anteckningar förcstär jag bet tillägg: och Bref, Conccpter, som allt bör kunna underställas Riksens Högloft.
Ständers granskning i händelse dertill yppas anledning. § 22.
Wid de tillfällen dä Justitiä - Ombudsmannen päkallar dest utsedde efterträdare att tjensten förrätta, tyckeS det wara med billighet öfwcrcnsstämmande atk han ät dest Vicarius afstär minst hälften af sine Löneförmäner för sä läng tid han Embetet förrstär. vet kunde annars falla Justitiä - Ombudsmannen in atk under fbregifwcn opasslighet, undandraga stg alla kinkiga befattningar, och gansta makligt njuta inkomsterna, medan den andre säsom Adjunct förrättade tjensten.
Herr Grefwen och Landt-Marsk alken samt Högloft.
Ridderstapet och Adeln täckte- tilläta att dessa mina wördsamma anmärkningar fäk Tredje Band.
N:d 223. jemte 4702 Den Zo Octobev. jemte Förslaget till Instruktion till Högloft.
ConstitutionS-Utskottet remitteras.
Herrkaklmun tilläde munteligen, att hans erindran rörande antalet af betjeningen, ehuru obetydljg, härledde sig deraf, att Stats « Utskottet bchöfwer en bestämd uppgift pä Lureauns personal för att till dest underhäll kunna fbrcflä medlen.
Herr R, o t kIieb uppläste följande:
Dä jag nu wägar upptaga Högloft.
Ridderskapet och Adelns dyrbara tid med nägra anmärkningar ivid det af Högloft.
Constikutions - Utskottet framlagda prvjcct till Instruktion för Riksens Ständers blifwande Iustiriä - Ombudsman, fär jag ödmjukast utbedja mig samma öfwersernde, samma godhet, som hwar och en lärer anse sig lycklig fä ätnjuta, som icke af en öfrverdrifwen egenkärlek tror allt wara fullkomligt som af hans snille alstras, sorn utan afseende pä andras yttrande tankar ihärdigt förswarar hwad han en gäng framstäldt, utan att rftergifwa förr än han mäste tystna för mängdens sammanstämmande röst.
ConstitutionS - Utskottet har ansett bett tid, lfrän hwilkcn Justitiä - Ombudsmannens befattning borde taga sin början, af flera skäl alldeles icke kunna sträckas längre tillbaka än till tiden för antagandet af Regerings - Formen, ber tillwarelsen af hans Embete är stadgad; deremot har jag witzt ingen ting att inivända, utan är fullt bfwertygad akt hans ätgärdcr icke böra gä längre tillbaka, (en wärd
Ledamot har i detta afseende nyst anfört be grundeligaste skäl), men jag är ock lika fullkomligt öfwcrtygad att det är just sfrän tiden för denna Regerings - Forms antagande, eller Den Zo October.
4703 eller kanske snarare kungörande, sam denna Embcksinans befattning bör taga sin början.
Den tiderymd som förbigkck emellan Regerings - Formens antagande och kungörande war sä korrt, att deraf icke kan tagas nägot hinder emot det förra, och det sä mycket mindre som Regerings - Formen i alla hänseenden anses gällande ifrän d. 6 sistl.
Junii, och om RegeriNgS - FormcnS kungörande blir epogua för Justitiä - Ombudsmannens befattning, sä förfaller helt och hällit denna in-> wändning.
Om Justitiä - Ombudsmannens befattning sälcdes börjar ifrän den dag Regerings - Formen blcf antagen eller kungjord, finner ätminstonc icke jag nägra synnerliga betänkligheter i afseende pä en retroactiv wärkan af betz ätgärder kunna uppstä, dä denna Embetsman Uti Regerings»Formen är tillskapad, dä det hade warit Riksens Ständer »beläget, att genast efter denna Grundlags antagande hafwa ntwalt denna deras Wäktare öfwer rättwisan, och dä det synes wara helt naturligt alt hans Embcts - ätgärd bör lämpas till händelser hwilka möjligen kunnat tilldraga sig sedan den tid hans Embete bles inrättadt.