Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller få börja med ett förklarande, att jag gerna och villigt frånträder det förslag jag lösligt framställde örn någon ersättning för verkställda undersökningar till den person, som på egen bekostnad så patriotiskt låtit anställa dem, och att således mitt yrkande i denna del må alldeles förfalla och ingalunda komma att för - 356 D c n ir\
Mars c. ra. svåra någon propos, i fråga hvarom jag lill alla delar fö renar mig i Frih. Sprenglportens åsigt.
Jag utber mig dernäst få förklara elt yttrande af mig, som måtte blifvit illa utsagdt, emedan det blifvit oriktigt uppfattadt.
Det har ingalunda varit min mening alt yttra, det canalen kunde komma att menligt inverka på klimatiska förhållanden; men min mening har varit den, som Frih.
Sprengtporten sedan yttrat, alt innan en förutgående undersökning, kunde man icke känna, om icke de fördelar i afseende på de klimatiska förhållandena, som kunde komma alt äga rum särdeles genom sjöars och kärrs uttappning, konmie att förebyggas genom canalcns behof af detta valten.
Något annat har icke varit min mening.
Ilvad sedermera sjelfva saken ytterligare vidkommer, så skall jag utbedja mig att helt och hållet få förbigå den politiska delen deraf, emedan politiken i dessa hänseenden har synts mig i alla mina dagar med mycken fördel kunna låna sig till allt, när man önskar ett resultat.
Hvad den militäriska delen beträffar, så önskar jag komma till samma resultat.
Jag har, mine herrar! ända till trötthet hört och till trötthet stridt emot den åsigt, som under alla våra långvariga strider i afseende på Götha canal har blifvit anförd om canalens obestridliga nytta i militäriskt hänseende, och nu hör jag till min stora förvåning, alt denna?
militäriska nytta är på en gång förstörd och tillintetgjord blott genom ett par fregatter, sorn segla utanför farvattnet vid Söderköping, och att således ett nytt militäriskt behof uppstår, som nu påkallar den s. k.
Svea canalen.
Det förekommer mig nästan, och måhända bör det förlåtas mig, såsom hade en sjukdom, som kunde kallas canal-feber, inkommit bland oss, och jag får högt bekänna, det jag med ledsnad ser, att vi ej i' vår Styrelse hafva en öfverläkare, som kunde bibringa några •calmerande medel för dessa paroxysmer.
Alt dessa för fäderneslandet inleda mycket svåra plågor, är min innerliga och uppriktiga mening cm saken.
Det förekommer mig, och måste förekomma mig ytterst besynnerligt, att i en fråga, sora icke upptager mer eller mindre än att använda 6 å 7 millioner af folkets skattemedel, den sidan af Huset, som eljest är så angelägen om Regeringens inverkan i snart sagdt den minsta småsak, bär tilltror sig att kunna inleda landet i en sådan kostnad, ulan alt Regeringen ännu yttrat sig i saken med dess förordande.
Jag kan icke räkna såsom ett förordande af en Styrelse, af en ansvarig Regeringspersonal, att blott missivera till Ständerna några petitioner afåtskiiliga personer, sorn äro enskildt intresserade för saken.
Sedan Hr Rosenblad yttrat sig, så medger jag alt det snart sagdt är alldeles öfverflödigt att här försöka alt tillägga något, som kunde bibringa en baltie öfvertygelse; ty han har, efter min öfvertygelse, så väl och så fullständigt utredt ämnet, att jag på långt när icke tilltror mig alt kunna öka Den i\
Mars e. m. 3äy kraften af hans vederläggning emot dem, sorn öro af den motsatta meningen.
Men, mine herrar! jag utber mig all få i största korthet resumera mig.
Jag säger, att jag icke vet hvar de 6 eller 7 millioner finnas, som kunna vara fördetta (öretag behöfliga.
Jag liar icke sett någon arbetsplan.
Jag har icke hört något förslag vara uppgjordt i afseende på medlens anskaffande eller i afseende på erhållande af tillgångar för canalarhetets fortsättande, ifall man nu skulle låta inleda sig i hvad Hr Lagerhjelm föreslagit.
Jag kan icke bestrida den mening, som här blifvit yttrad af en värd talare, om jag eljest rätt förstått honom, och jag bör hafva rätt förstått honom, då han haft den godheten alt repetera sig (leia gånger.
Han sade, alt han aktade sig väl, då fråga var om Götha canal, att anföra, hvilka binder och hvilka skäl, som talade emot anläggningen, emedan då ingen anläggning hade blifvit af.
Jag hyllar icke dessa läror.
Jag vill deremot framdraga alla möjliga skäl, sora kunna framställa sig för mig, för alt förekomma ett företag, hvilket jag skulle anse inleda landet snarare i en mindre fördelaktig än i en fördelaktigare ställning.
Efter min öfvertygelse, mine herrar! måtte det ursagtas inig, om jag ännu icke alldeles har förlorat ur minnet det stridsäple, som Götha canal hos oss så länge bar framställt.
Jag bar icke lust alt under den ringa utveckling, vår industri tagit, och under det stora och obestridliga behof för vårt försvarsverk ännu äro förhanden, låta inleda mig i att tillstyrka ett förelag af denna natur.
Af allt som har blifvit sagdt 0111 de skogslösa trakterna kring canalen kan jag icke komma till någon sådan slutsats, som att skogarne skulle komma att förökas till följe af canalens anläggning, utan snarare tror jag, att derigenom skogsbristen skulle komma att förökas, än den kunde komma alt minskas.
Således (irines i detta afseende intet skal.
Här har blifvit framstäldt af en värd talare, såsom ett ytterligare bevis på behofvet och nödvändigheten att nu låta inleda sig til! alt handlöst kasta sig in uti ett sådant företag, att forslingskostnaden på malm uppginge till 120,000 r:dr årligen.
Jag ber herrarne betrakta, om det väl lönar mödan för landet alt uppoffra sina krafter, 0111 det väl kan blifva statsekonomiskt riktigt att använda folkets skattebidrag på ett företag, sora skulle afse en lindring i en forslingskoslnad af 120,000 r:dr, hvilka forsellöner jag alldeles icke kan anse såsom någon olycka.
Jag ber herrarne taga i betraktande vårt lands ställning, vårt lands geografiska läge och beskaffenhet.
Jag ber herrarne taga i betraktande, huru förhållandet är med våra vägar, våra färjställen, våra bryggor.
Jag tror att det vore vida ändamålsenligare, och jag hoppas att det en gång må komma under en klok och vis Regerings pröfning, att mera vigt bör läggas derpå.
Då först, mine herrar! sedan vi kommit från den väg, som klöfven utstakat, som våra sjöar och kärr for - 358 Den i\
Mars e. ra. dom gjort nödvändig, men som i följd af landets cullin’ numera är skadlig och bör förändras, böra sådane förelag sorn delta utföras, men det vore att börja i en alldeles oriktig ända alt kasta bort sina krafter och sina penningar på canalanläggningar, innan de vägar, som borde föra till dessa canaler, blifvit öppnade.
Det loide ej heller vara så alldeles utom ämnet att vid delta tillfälle föra till besinnande, att uti ett land, sorn, särdeles i de orter, der canalen nu är föreslagen, har sina 5 å 6 månaders vinter, med frusna sjöar, med sina af naturen danade då lättade transportulvägar, körslor äro fördelaktiga under den tid då jordbruksarbetei är afstannadt och intet annat arbete (innes, på sätt en annan talare i förmiddags efter min tanke riktigt oell välgrundadt uttryckt sig i afseende på
Dalallmogens förhållanden och dess forslingslransporter samt ekonomiska ställning.
Det låter alltför vackert alt säga, att det vore väl om bonden holle sig hemma och skötte sitt, men det är icke praktiskt.
Ett sådant yttrande visar att man saknar kännedom om det verkliga praktiska förhållandet i landet, ty han har icke något annat att göra.
Han har ingen annan förtjenst, om denna förtjenst fråntages honom.
Vare dock långt från min mening, alt ända till ytterlighet utsträcka detta och påstå att på denna grund canalerne icke skulle vara nyttiga under något förhållande; men här stödjer jag mig hufvudsakligen på den grund, att saken icke är utredd.
Jag bekänner, att jag saknar de erforderliga kunskaper, på hvilka representantens omdöme efter min tanke bör vara fotadt innan han går att lemna sitt biträde till ett beslut af denna beskaffenhet och inleder fäderneslandet i en så dryg kostnad, ehuru jag, mine herrar! är ifrån de orter, der denna canal skulle framlöpa, så att jag torde hafva närmare kännedom om förhållandet än ganska många af Huset åtminstone, och när jag saknar dessa kunskaper, torde det vara mig tillåtet att tro, det samma brist på upplysningar förekommer hos en stor del af Husets ledamöter.
Jag skall utbedja mig att äfven få nämna, att liar är det mycket lätt att decretera ett allmänt nyttigt företag, alt uppfatta det, alt framställa det under högsinta åsigter och att dermed förena all den poesi, som är möjlig; men jag ber herrarne besinna hvad följder det har på landets ekonomiska ställning, från en annan praktisk synpunkt, nemi. att soldaterne af vår indelta armee dragas lill dessa canalarbeten.
Denna arbetskraft be1’öfvas oss i landsorterna, hvilken arbetskraft för oss är oundgängligen behöflig och är beräknad för bedrifvande af vårt jordbruksyrke, samt utan hvilken vi alltid måste få vidkännas förluster.
Äfven detta bör ingå i beräkningen, och när man framställer kostnaden efter del uppgjorda förslaget, så bör man icke glömma det inflytande eller den indirecta kostnad , som drabbar landet genom den indelta soldatens användande till dessa s. k. högst patriotiska företag.
På D e 11 24 Mars e. m. 35g olla dessa grunder, men isynnerhet på grund af hvad Hr Rosenblad och Frih.
Sprengtporten yttrat, anhåller jag örn propos. i öfverensstämmelse med Frih.
Sprengtportens förslag, så att conlra-propos. må inskränka sig lill ett anslag af 6,ji66 r:dr 32 sk. för undersökningars anställande före nästa riksdag.
M. Ex. Hr Gr. L owen hjelm:
Fiendtliga fregatter, sades nyss, förmå icke afskära Stockholms communication i no en skärs med Söderköping.
— Nej, visserligen, men jag nämnde också ångbåtar, och mitt vetande om dessas — för öfrigt nogsamt kända — förmåga inomskärs, uttalade jag, då vi i förlidne
Maj månad debatterade 4-öe hufvud titeln.
Jag har icke förnekat det militäriska värdet af Gotha canal.
Ehuru det är längesedan, minnes jag ganska väl, när jag, ändå mindre understödd än nu, ja minst från det håll der jag väntade understöd, på dessa bänkar förordade Götha canal.
Hvad jag då anförde, äfven om dess militäriska nytta, del tänker jag äfven nu.
Jag har endast anfört ett fall, hvari denna nytta skulle förringas, och för hvilket den bör complelteras genom Svea canal, och hvad jag nu säger i militäriskt hänseende, gäller likaså väl i afseende på Rikets handelsrörelse.
Del dryga kostnadsbeloppet — nära 4 millioner — anföres såsom ett afgörande hinder mot företagandet af Svea canalbyggnad.
— Jag svarar icke: ”vi äga dem ju” — ty jag skulle anse såsom i allt afseende oriktigt alt för slika större företag tömma contanta tillgångar.
— Jag svarar, att emot Riksg.contts obligationer erhållas dessa millioner skyndsammare än de behöfvas; och att credit-systemels anlitande bildar den enda rätta metoden lill allmänna arbetens företagande på stor scala, och i enlighet med rättsgrunden, sorn bjuder, att blifvande generationer må vidkännas del i bördan som del i gagnet.
— Men, det är utan hopp om närvar, framgång jag så svarar, ty hos oss, jag vet det, har opinionen i ämnet icke mognat.
En tröst och ett hopp må dock ses deri, att vi, om ej alltid, dock stundom befinnas hafva vuxit från den financiella menlöshet, i hvilken vi byggde Götha canal, om detta arbete nu företogs.
Icke skulle vi nu, så barnsligen som då, inskränka byggmästaren till byggande hvarje år för årets anslag blott; icke skulle vi nu så förderfligen som då (och 180g) förvirra våra finanser, — medelst pappersbrukens brutala anlitande, — icke skulle vi nu, som då, vilja i hela i5 år sakna gagnet af ett allmänt företag och statsinkomsten deraf.
— Nu skulle vi vilja bygga Svea canal färdig inom 5 år, enär vi nu veta att sålunda byggde vi den ojemförligen bättre, att sålunda kommo vi 10 år tidigare till njutande af profiten.
Jag hvarken kan eller vill här besvara frågan om hvilka fiendtliga flaggor skulle i nästa krig sannolikast hota corn - 3Go
Den 24 Mars erm, municationen emellan Stockholm och Söderköping.
De kunna bli vestra lika visst som östra.
I discussion med mig alluderas fåfängt på närvar, politiska förhållanden.
Jag befattar mig alldeles icke med färgen på blifvande fienötliga flaggor.
Jag talar objectivt, och för riktigheten af min framställning är alldeles nog med den obestridliga vissheten, att ingen fiendtlig blifven flagga lemnar Östersjön obesökt.
Jag har verkligen sagt att allmänna arbelsföretag här möta politiskt motstånd, och detta bestrides.
Gerna ville jag kunna antaga, att jag uti idiosomnambulistiskt tillstånd på detta rum hört yttras, af oppositionen, och i dess tidningsblad, då de referat de andra Ståndens debatter, har hist, att förtroendet till Regeringen icke är sådant att stora summor må genom förtroende-vota ställas till dess disposition.
Jag har hört anmärkas såsom en olägenhet af canalbyggnader, att soldater af indelta armeen kallas dertill.
Jag vill tvertom bland landets fördelar af ifrågavar. stora arbetsföretag räkna del väsendtliga gagnet af den mängd teckniska capäciteter i mångfalldiga materiella yr ken, hvilka dervid utbildas, så väl inom indelta armeen sorn öfriga classer, och sedan utgå till
Rikets alla landskaper att der utsprida likartad insigt och förmåga.
— Äfven i detta afseende står Sverige i hög förbindelse till den store fosterlandsmannen, som utförde Götha canal.
Men — gångne äro nu månge af hans verkmästare och flinka arbetare.
— Måtte vi arbeta ånyo, innan de öfrige hunnit föråldras.
— Trollhätte nya canal stiftar visserligen nu ett dylikt gagn; mea scalan är otillräcklig.
Hvad beträffar den påstådda frånvaron af all propos. från Regeringen i detta ämne, är det verkliga förhållandet att förb år upptager Svea canal, och t. o. m., om jag ej missminnes, upptager den främst bland de företag Regeringen deri recommenderar till Ständers behjertande.
Här slutar jag, och ehvad resultaterne af våra debatter i dessa dagars plena annars blifva må, skall dock hafva alstrats ett, till hvilket jag lyckönskar oss.
—Våra för allmänna arbetsföretag gynsamma beslut skola nemi. hafva omisskänneligen ådagalagt att detta såsom väsendtligen tärande ofta signalerade
Stånd med fosterländsk värma, upplyst och redbart, nitälskat för det allmänt nyttiga och för medlen till alla landsmäns förkofran.
Hr af Uhr Gustaf: Efterverlden skal! förmodligen finna, att det varit önskligt om 1841 års
Ständer hade angripit ifrågavar. arbete med större krafter, än nu kan ske.
Efterverlden skall likväl finna en förklaringsgrund till vår tvekan deruti, att detta arbete, som sannolikt är ganska vigtigt, likväl blifvit med så mycken likgilltighet ansedt af Re gerin - D c n i\
M a r s e. m. 361 geriogen, att vi icke
Lade haft någon undersökning derom, såvida icke den enskilda omtanken gått Regeringens i förväg.
Men hvad eftelverlden aldrig skulle förlåta oss, det vore, att, när den skulle skåda tillbaka på våra nuvar. förhållanden, på vårt näringstvång, på våra barbariska strafflagar och de bedröfliga följderna af dessa båda omständigheter, nemi. det förvånande tilltagandet af brottslingnrnes antal, efterverlden skulle finna, att vi använda våra förnämsta krafter på canalarbeten och andra för industrien gagnande företag, men lemnade den arma mensklighetens sak å sido, utan att derföre göra något.
Vöre det tänkbart att efterverlden skulle dömma oss såsom Frih.
Boye förespegla!, då skulle det besynnerliga förhållandet inträffa, att det vore vår pligt att likgilltigt, om icke med förakt, motse efterverldens dom.
Säkerligen har intet allmänt arbete hos oss varit föregånget af så grundliga undersökningar som det, icke heller har det varit möjligt förr att åstadkomma detta, emedan man icke haft hvarken den techniska kunskap eller den erfarenhet, som nu vunnits; men lika säkert är det äfven, alt man kan anse såsom ett bevis på huru låg vår ståndpunkt är på civilisationens väg, att vi icke äga några undersökningar om sambandet öfver hela Riket emellan sjöar, kärr och vattendrag samt deras beroende af hvarandra, hvarföre man nu möjligen kunde äfventyra sådana vådor, som här halva va rit omtalade.
Alt likväl i fråga om detta enskildta företag någon sådan våda icke är å bane, derom är jag öfvertygad, emedan just bristen på en generel öfversigt af landets vattendrag gjort det nödvändigt alt uppoffra så mångåriga mödor och undersökningar på detta företag.
Hvad utländska ingeniörer beträffar, så leranar jag derhän, om der skulle finnas några mera skickliga än hos oss, men i ett afseende skulle de utländske vara ganska mycket underlägsne, nemi. deruti att de voro fullkomligen obekante med de för oss egna förhållanden.
De känna icke, såsom våra ingeniörer, hvad arbete man kan beräkna af ett dagsverke, huru man skulle kunna bedrifva bergssprängningar o. s. v. Deruti vore de, så att säga, bet, ehuru säkra de annars kunde vara på sin sak.
I afseende på arbetscommenderingarna torde böra erinras nu, att vid de föregående canalarbelena har man haft arbetsförmågan till det enda syftemålet.
Här förekommer deremot flera andra ändamål, som åsyftas, netrd. att skaffa sysselsättning åt den mängd så kallade proletärer, som uppkommit genom vårt näringstvång och våra barbariska strafflagar.
Det vore således måhända vigtigt att, i händelse af anslags beviljande, fästa Regeringens uppmärksamhet derpå, att, på det att dessa biändamål ej måtte förfelas, det Liefve föreskrifvet, att lemna de privata tillfälle till förtjenst, likväl på det sätt att någon liten arbetscom22 II. 46 36a Den 24 Mars c m. mendering vid hvarje ställe vore tillålen, emedan det derförutan vöre omöjligt alt åstadkomma något betydande med de enskilda arbetarne; men finnes det en commendering, arbetande med de enskilde, så blir det möjligt för ingeniörerne att visa de enskilde, att det och det arbetet kan uträttas för det och det priset, hvarigenom de lättare kunna komma till rätta med de enskilda arbetarne.
Med afseende på den öfvertygelse jag har om tillförlitligheten af de mångåriga undersökningar, som i afseende på denna local blifvit anställde, skulle jag önska realiserandet af det förslag, som Hr Tersmeden, och jag tror äfven Gr. Löwenhjelm, framställt, nemi att företaget kunde verkställas genom en amortering; men kan delta icke ske, så får jag deremot, ehuru många anledningar kunna synas till betänklighet i delta fall, likväl förena mig med Hr Lagerhjelm i hans förslag.
Frågan delar sig'ji 2;ne punkter.
Den första, om anslag till, undersökning.
Derom äro alla, som här yttrat sig, öfverens.
Man har blott gjort den anmärkntn, att det vore
Regeringens fel att en sådan undersökning icke redan blifvit verkställd.
Derpå svarar jag, att det är R.
St:s fel, som icke gifvit några sådana anslag, att Regeringen dermed kunnat låta verkställa de undersökningar, som varit behöfliga.
Nu, sedan R.
St. gifvit anslag i detta hänseende, få vi väl se, om icke, till en kommande riksdag, göres hvad som i delta afseende kan uträttas.
Dernäst förekommer frågan om verkställigheten.
I afseende derpå hafva åtskillige talare velat att verkställigheten skulle inskränka sig till undersökningar.
Jag deremot instämmer med Frih.
Cederström deruti, att R. o. Ad. först måtte bevilja lill undersökning samma stimma, som PresteSt. beviljat, och dernäst den summa af i3o,ooo r:dr, som Hr Lagerhjelm föreslagit, likväl för att användas på det sätt som Frih.
Cederström uppgifvit, nemi. att, sedan hela undersökningen blifvit fullbordad, det må bildas en styrelse, eller ett bolag, huru man vill kalla det, under hvars vård dessa medel, jemväl med tillsyn å Regeringens sida, skola användas för det ändamål, som tjenligast finnes.
Detta är utan tvifvel del sorn Frih.
Sprengtporten uppgifvit, nemi. att först öppna canalleden emellan Wenern och Möckelö.
Vidare har fråga uppstått, om tiden vore inne för ifrågavar. arbete.
Man har gjort åtskilliga invändningar deremot.
Jag åter finner, att då man har fred och penningar, synes icke något tjenligare tillfälle kunna begagnas än just det närvarande.
Någon har salt i fråga, att icke penningar skulle finnas.
Detta måtte icke vara på allvar gjordt; ty först är det troligt att några af de öfriga Stånden icke bevilja lika stora anslag, som R. o. Ad. till andra föremål.
I den händelsen komma medel utan tvifvel att finnas inom den af StatsUisk. såsom tillgänglig uppgifna summan af 6 millioner.
I annat D c n 24 Mars e. m. 3G3 full liafva vi en tillgång i sistl. års bancovinst, hvaröfver hokslulet är färdigt, utgörande minst 800,000 r:dr.
Då nu alla dessa svårigheter äro undanröjda, så kommer man till den vanliga, vid denna riksdag, nemi. misstroendet.
Nu kan i detta hänseende misstroendet icke vändas emot Piegeringen, eftersom det icke är hon, utan enskilde motionärer, som gjort propos. i ämnet.
Men då har man hittat på att vara misstrogen emot ingeniörerne och deras beräkningar öfver hvad saken skulle kosta.
När man icke har förtroende till de ingeniörer, som vi hafva i landet, så återstår icke annat än att importera dem utifrån, såsom andra talare föreslagit.
Får man framdeles dem, som äro de bästa i verlden, om de kunna fås för penningar, så torde misstroendet åtminstone då kunna häfvas.
En talare har yttrat farhågor angtde Svea canal, af beskaffenhet att de synas tala för nyttan af densamma.
Han bar likväl velat lemna deu för undersökningar en icke obetydlig summa, liksom för all det skulle se något liberalt ut, nemi. 4°>00° *:dr.
Han har ansett de öfriga 200,000 r:dr:na såsom kastade i sjön elfer i hafvet.
Månne icke dessa 4°;00° vöre kastade dit, om icke andra kostnader ytterligare skulle göras, för att fullfölja företaget?
Någon har fruktat, att under delta företag läge den fåfängan, att under samma Regerings tid skulle ej allenast fullbordas Götha canal, utan äfven Svea canal byggas eller åtminstone påbörjas.
Om hos flera af oss finnes den nationalstolthel, som skulle fägna sig åt att hofva bidragit till 2uic så stora företags utförande; så finnes måhända också i vårt land den fåfänga, som skulle glädja sig åt att hafva undergräft en canal, i stället för alt gräfva den, och alt på delta sätt hafva nedrifvit hvad andra söka att uppbygga.
Således torde äfven genom undergräfvandet någon fåfänga kunna tillfredsställas.
Man har i afseende på det politiska förhållandet sagt, att vårt fredstillstånd med vår östra granne vore så besegladt äfven genom blodsband mellan de regerande Husen, att vi icke borde hafva något att befara för sjöfållen på Östersjön och Götha canal.
Men jag erinrar eder, mine herrar! om det bekanta uttrycket från Österrikes krig emot Napoleon, att fäderneslandet har ingen må g.
Det kommer att gälla i alla tider.
Om freden skall vara beståndande, så lära tänkesätten ej blott inom Regentliusen utan äfven hos folken böra tagas i betraktande.
Om det nu finnes skriftställare, som påstå sig vara just budbärare för folkets tänkesätt, och om desse beständigt utgjuta hat och bitterhet emot grannarna, månne icke desse slutligen kunde öfvertygas att Svenska folket vore så ilsket emot dem, att de, för att icke förekommas, möjligen ville förekomma oss med ett fiendtligt anfall?
Månne vi ej behöfva betrygga oss just i följd af tänkesälts-organernes eller tidningsskrifvarnes skrik emot grannarne?
Det torde således 364 Den il\
Mars e. m. vara de, som förnämligast vålla att Götha canal ej kan med säkerhet begagnas, samt att vi följaktligen måste, äfven för deras skull, påkosta oss Svea canal.
Man har ansett bättre att på ett s. k. intelleeluelt mouveroent använda de summor, sorn jag ville använda på det materiella, eller på Svea canal.
Jag kan icke inse, alt följden af ett intellectuelt mouvement skulle blifva annan än gräl, hat och missnöje; på hvilka vi ej böra uppoffra större summor, an de vid denna riksdag redan kostat.
Om mig är sagdt, alt jng bestridt Götha canals fullbordan under en föregtde riksdag.
Jag kan icke påminna mig, huruvida jag deltog i öfverläggningen derom vid 1823 års riksdag, men vid 1829 års riksdag, då Gr. von Platen började med att begära understöd åt Götha canal, innan statsreglertn för Rikets behof var beviljad, beslridde jag en så förvänd ordning, först inom de sammansatta Stats-och BancoUlskm och sedan på detta rum med yrkande, att det icke skulle heta— Götha canal försl och fäderneslandet sedan, utan tvertom.
Denna min mening lyckades ock att göra sig gällande både inom Utskm och inom RiksSttn.
Följden blef, att sedan statsreglertn förevarit, så förekomrno de begärda anslagen för Götha canal.
Det var vid slutet af riksdagstiden.
Då befann jag mig bland StatsUtskts medlemmar.