Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd beslutat i ämnet, och de andra ölne Stånden hafva begärt, att Utsk. skulle ingå i ny pröfning af ämnet; hvilket hade varit Utsk:s ovilkorlig® skyldighet att göra, Utskts föreyar. betänk, innebär således en till den grad constitutionsvidrig oformlighet, alt jag förmodar, det Hr får, p. l,andfm- cj kan framställa densamma hyarken lill bilall eller afslag.
Hr Tham har gjort sig mycken mölla för att bibringa R. o. Ad. den tro, att Utsk. har svarat i den ena detaillen så, i den andra detaillen annat; liten det är icke enligt med förhållandet.
Jag ber få erin - Den 4 Augusti f. m. g5 ra, att Usk. alldeles undandragit sig svaret på Större missen och fört R. o. Ad. bakom ljuset genom den oriktiga uppgiften om Ståndens beslut.
Detaillerna, hvaröfver Hr Tham utbredt sig, kunna endast återfinnas i Utsk:s första betänk, öfver ämnet.
I afseende på sjelfva saken kunde jag äfven hafva åtskilligt att anföra, men afvaktar först Hr Gr. o.
Landtnäs yttrande, huruvida propos. på detta betänk, kan göras eller ej.
I anledning af den siste talarens yttrande, att Utsk. fört Ståndet bakom ljuset, får jag endast åberopa, att den upplysning, jag afgaf, var hemtad ur diarium, hvilket jag nyss uppläste.
Cederström har framställt den ifrågavar. motionen på helt annat sätt, än motionären sjelf.
Hade den varit sådan, som Frih.
Cederström tyckes förmena, då hade den bort remitteras till StatsUtsk.
; ty c/ucestio au hade då varit, huruvida slussen borde ombyggas, museum inrättas etc.
Men motionen angick verkligen åstadkommandet af en viss afgift för åtskilliga behof i allmänhet, och med hvilken utgift motionären icke ville, att statscassan skulle betungas.
Derföre skedde remissen till Bevilln:sUtsk.; och jag hemställer, hvartill det väl skolat tjena att utmåla en hop af behof, dem Stockholms stad kan äga, då likväl resultatet blifvit det, att det föeslagna sättet, att fylla dessa behof, icke kunde godkännas.
Man hade dermed endast skadat saken, enär man då stängt utvägen att genom Stats- eller Oecon.Utskm få frågan anhängig och pröfvad, hvilket nu står öppet utan af 75 j Riksd.Ordn. i förväg lagdt hinder.
Finnes behofvet, i sådan väg pröfvadt, nödvändigt, så är det gifvet, att medel dertill måste anslås, fast icke att utgå genom accis å brännvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes, hvilket 3:ne Stånd redan afslagit.
Jag vill nu icke vidare yttra mig i afseende å Hrr Thams och af Ekenstams strid om företräde, hvar för sin föreslagna propos., utan föreslår, för min del, till sammanjemnkning af meningarna den propos. , att R. o. Ad., med afslag af Utsk:s betänk.
JNlo 4> må lägga det ml förevar, till handlingarna.
De liesta talare hafva yttrat sig om frågans behandlingssätt.
En ledamot har öfvergått till sjelfva saken.
För inin del tror jag, att discussionen nu endast bör omfatta formen, emedan sjelfva ämnet icke är utredt.
Gr. v. Fersen har ansett, att motionen bort remitteras till StatsUtsk.
Jag får påminna derom, att sådant af motionären begärdes, och att en vidlyftig discussion härvid förevar, som likväl slutade med ärendets remitterande till BevillmsTJtsk., under förutsättning att BevillntsUtsk. i alla fall skulle gemensamt med StatsUtsk. handlägga frågan.
Vare detta en påminnelse till BevillmsUtsk. alt begära sammanträde med StatsUtsk., på det ämnet må blifva hallstan - <j6
Den 4 Augusti f. m. digt utredt.
Uti Gr. v.
Fersens reservation finnes visadt, hurusom Utsk. öppnat väg för motionären att genom remiss till StatsUtsk. få frågan pröfvad; och Hr v. Hohenhausen har i sin reservation ådagalagt, livad äfven jag, i strid med Utsk:s förklarande i dess förra betänk , anser vara riktigt, att nemi. den "egentliga frågan" består i ändamålet.
Medlen måste komma i 2:dra rummet.
Det är för alt framkalla ett yttrande af Utsk. öfver det förra, som jag önskar, att saken ånyo må komma under Utsk:s pröfning.
Cederström har hänvisat till 34 § Riksd.Ordn.
Jag kan icke finna denna hit lämplig; ty den afser ämnen, som icke hafva en bestämd tendens till något visst Utsk., och den nu i fråga var. motionen har likväl en bestämd tendens till Statsoch Bevilln:sUtsk:n.
Då frågan sista gången förevar, ägde en vidlyftig discussion rum om formen för Utsk:s behandling af ämnet, och det var just i detta afseende som återremissen beslöts.
Utsk. hade således bort besvara dessa anmärkningar och icke låta dem äfvensom sjelfva sakeh förfalla.
Emedlertid, och då återremiss icke lärer kunna ske mer än en gång, torde det vara bäst att ingå på Frih.
Cederströms förslag, för att vinna utredning af målet.
Likväl skulle jag tro, att man uti beslutet borde utur 56 § RegF. låna ordet: "förkasta.” Propos:n blefve då, att R. o. Ad. förkastade IJtskts meraor., med förständigande till Utsk. att yttra sig öfver frågan i dess helhet, då det hlefve nödvändigt för Utsk. att meddela ett sådant yttrande, antingen ensamt eller efter sammanträde med StatsUtsk.
Man har klandrat Utsk. derför, att det icke utlåtit sig ang:de ändamålet med den föreslagna accisafgiften.
Jag kan deruti icke instämma.
Då man läser motionen, ser man alltför väl, att de uppgifna ändamålen äro endast exempelvis omnämnda, och Utsk. har icke kunnat ingå i pröfning af dessa, utan endast derom, huruvida det är riktigt, att en särskild accis inrättas för Stockholm.
Då Utsk. stadnat i det beslut, att en sådan accis icke bör äga rum, var ali annan pröfning öfverflödig.
Man liar vidare klandrat Utsk. för det Utsk. icke besvarat återremissen.
Det är sannt, att 3 mom. af 49 §-‘n Riksd Ordn. säger, att om något Stånd återremitterar, skall svar derå följa.
Således hade Utsk. bort afgifva ett detailleradt svar.
Men praxis och, såsom jag vågar tro, en nyttig praxis har varit, att när ett mål redan funnits afgjordt genom öfriga Stånds beslut, hafva Utsk:n endast gifvit sådant tillkänna.
Uti t. ex. StatsUtsk:s memorial N:is 2i3, 217 och 220 finner man endast sådana tiilkännagifvanden.
Men nu har man sagt, att saken icke är afgjord, emedan endast 2 Stånd bifallit Utsk:s afstyrkande af motionen. 75 § Riksd.Ordn. stadgar, att om i någon fråga 2 Stånd stadna emot Pen 4 Augusti f. m. 07 emot 2 sk a 11 densamma förfalla, oni den är af natur att kunna det.
Det lärer icke vara någon fråga om, att ju detta mål kan förfalla, och att det icke kan hänföras under 71 § Reg.F. Men man har invändt, att 2 Stånd icke slädnät emot 2.
Jag svarar, att förhållandet är ännu fördelaktigare; ty 2 Stånd hafva bestämdt beslutat, att motionen skall förfalla, och det är osäkert, om icke ännu ett eller båda de öfriga Stånden kunna fatta samina beslut, helst de ännu icke definitivt yttrat sig.
Det kan sålunda aldrig blifva mindre, men väl iner än 2 Stånd emot motionen.
Hvad beträffar den väckta frågan om målets dragande under förstärkta StatsTJtsk., vet jag väl, alt försök tillförne blifvit gjorda, alt få mål, af samma beskaffenhet som detta, under en dylik pröfning, men jag har alltid protesterat deremot; ty då ett mål kan förfalla, skall det förfalla, om 3 Stund sådant besluta.
Jag yrkar altså bifall till memor.
Jag skall först upptaga den siste talarens påståeude, att då 2 Stånd bifallit Bevilln.Utsk:s afstyrkande af motionen, måste den förfalla.
Jag har icke förut citerat exempel af vanlig behandling i likartade fall, utan endast uppmanat mina motståndare att anföra något sådant till min vederläggning.
Men då de det ej kunnat, vill jag uppgifva ett exempel, till styrka för det jag häruti anfört.
StatsUtsk:s betänk.
N:o 14, sorn tillstyrkte afslflg på en begärd lindring i arrendet för Svartsjö Kungsladugård, var af 2 Stånd bifallet, men af de andra 2tne Stånden återremitteradt.
Enligt Hr Cederschjölds nyss uppgjorda tolkning måste altså saken förfalla.
Likväl befinnes samina fråga nu i det skick, att alla 4 Stånden blifvit ense om Utsk:s förnyade utlåt.
N:o i5o, sorn är en motsats till Utsk:s första betänk, i samma ämne.
Ilr Cederschjölds citationer, med tillämpning till närvar, fall, äro således ogrundade och sanningslösa.
Den praxis, sorn man nu vill göra gällande och hvilken aldrig förr existerat, är således olaglig och bör, efter min tanka, genast såsom sådan undertryckas.
Fersen har såvida icke deltagit i det beslut, som nu är på vägen att föra it. o. Ad. bakom ljuset, att han nemi. reserverat sig emot beslutets följd; men emedlertid synes bestämdt af betänk., att Ulsk., i stället för att lyda grundlagens uttryckliga föreskrift att besvara återremissen, deremot tagit sig det oråd före att votera, 0111 det skulle svara på återremissen eller ej; med andra ord, om Utsk. skulle i denna del lyda grundlagen eller ej.
En sådan votering är väl bland de mest constitutionsvidriga företag.
Jag hemställer derföre till Hr Gr. o. Landtm., om propos. ens kan göras på Utsk:s förevar, memor.
Visshet i denna del skulle leda till förkortande af discussionen, och jag anhåller altså, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes gifva Ståndet sin tanka härom tillkänna, hvarefter jag vidare torde få yttra mig. 11 II. 13 <> Doi! 4 Augusti f m. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att da flera talare ännu anmält sig, an få g IT.
Ex. ej förenligt med dess rättighet och pligt att afbryta dem, men skulle ej underlåta att före propositions framställande gifva sin öfvertygelse, rörtde formfrågan, tillkänna.
För alt bereda ett snarare slut af discussionen begärde jag Hr Gr. o.
Landtmrs förklarande.
Landtm likväl ansett sig icke ännu böra yttra dess tanka, är jag naturligtvis lika oviss som förut om formfrågans utgång.
Innan den blir afgjord, anser jag mig förhindrad att ingå i hufvudsaken och önskar, att de öfriga Hrr, som anmält sig att tala härutinnan, ville göra likaledes; så kunde en lång och ändamålslös discussion undvikas.
Jag skall blott med några ord upptaga R. o. Ad.s tid.
Hr Hjärne har sagt, att jag yttrat, det motionen bort remitteras till StatsUtsk.
Hetta är ett missförstånd, ty jag sade blott, att, om motionen varit så uppställd, som Frih.
Cederström förmenat, den då bort remitteras till StatsXJtsk.; men då såväl motionären som Ståndet ansett frågan böra remitteras till Bevilln.Utsk., syntes hufvudsaken vara, att en accisafgift måtte införas'.
Hr af Ekenstam har yttrat sig, såsom skulle jag i min reservation sagt, att Utsk. voterat, huruvida grundlagens föreskrifter skulle af Utsk. följas eller icke.
Uti reservationen står blott: ”Då Bevilln.Utsk. genom votering beslutar, att ”något svar i afseende å de af motionären gjorda anmärkningar, ang:de frågans behandling, ej borde i Utsk:s be”tänk. inflyta etc.”
Jag har således icke sagt, att votering ägt rum, om grundlagen borde efterföljas eller icke.
Jag vill nu icke vidare upptaga tiden, utan begär endast framställande af den propos., jag redan föreslagit.
Den måste väl icke vara grundlagsvidrig.
Alla tvister, ang:de formfrågor, äro obehagliga.
Jag skall således söka att vara ganska kort.
Hr Cederschjöld har ansett frågan om införandet af accis vara hufvudsaken.
Om jag antager detta, kommer jag likväl til! en motsatt mening i afseende å sättet för målets afgörande, ända till dess man visar mig någon § i grundlagen, sorn säger, att bevi!ln:sfrågor få afgöras annorlunda, än 71 5 Reg.F. föreskrifter.
Hr Tham har gått ännu längre, i det han påstått, att endast sådana grunder, som Utsk. föreslagit, kunna komma i fråga.
Ständerna skulle sålunda icke äga rätt att förkasta dessa grunder och antaga andra.
Sådant innehåller icke grundlagen.
Jag måste altså vidblifva den tanka, att saken skall afgöras enligt 71 § Reg.F., och fortfar i min begäran om propos. till bifall eller alsing å motionen.
Dc 11 4 A ii g tis t i f. m. ‘JO Gr.
Äfven jag anhåller att få yttra mig uti förevar, formfråga.
Först skall jag då yttra några ord öfver en annan form fråga, som uppstått under sjelfva discussionen ; det ar nemi. den, huruvida Landtm, kan eller bör afbryta en discussion derföre, att den synes vilja föra till ett grundlagsvidrigt beslut.
Sådant kan icke ske.
Först då propos. skall framställas, äger Landtm, gifva sin tanka tillkänna, och dessförinnan bör lian ieke med något yttrande influera på discussionen.
Hr af Ekenstams begäran i detta afseende var således icke laglig.
Jag öfvergår nu till den egentliga formfrågan och förklarar då, att jag anser det sätt, Utsk. iakttagit, att nemi. afklippa a:ne Stånds beslutande-rätt i saken, hafva varit fullkomligt olagligt, samt att jag är öfvertygad, att Hr Landtm, icke kan meddela propos. till bifall eller afslag å memor.
Jag stödjer min mening på stadgandet i 3 mom. af 4g § ®aksd.- Ordn.
Hr Cederschjöld, med hvilken jag i öfrigt så gerna delar tänkesätt, har visst inedgifvit, att ett Utsk. är skyldigt besvara hvarje återremiss; men han har sagt, att en annan praxis uppstått.
Denna praxis har altså varit emot grundlagen; men den har dessutom icke varit iakttagen utom vid sådana tillfällen, då 3 Stånd fattat beslut i frågan, och ändring deri således icke kunnat äga rum.
Hr Cederschjöld har sagt, att sådana frågor, hvilka kunna förfalla, skola det enligt 75 § Riksd.Ordn., då 2 Stånd deruti stadna emot 2.
Men beslut skall då af alla 4 Stånden hafva blifvit fattadt; och jag hemställer, om en återremiss är ett beslut i sjelfva saken.
Från denna position har Hr Cederschjöld sagt, att då återremiss af 2 Stånd skett, kunde dessa förena sig med dem, som definitivt beslutat; hvadan dessa beslut aldrig kunde blifva mindre, men väl mer än tillfyllestgörande.
Jag protesterar mot en sådan probabilitetslära och tror, att det är lika möjligt, att något af de Stånd, hvilka definitivt beslutat i frågan, kunna, på grund af ett bättre motiveradt betänk., frångå deras förra beslut för att förena sig med de Stånd, som återremitterat, och hvarigenom ett motsatt resultat än det förra kunde uppstå.
Den casus, att 2 Stånd stadnat emot 2, är så fullkomligt olika den nu ifrågavar.
49 § säger bestämdt, att om något Stånd återremitterar ett mål, skall Utsk. afgifva nytt utlåt, deri; och betraktar man frågan såsom bevillntsmål, kan den icke förfalla.
Således är saken i alla hänseenden oriktigt behandlad; hvadan jag yrkar, att Utsk. må åläggas att inkomma med förnyadt betänk., hvaremot det nu insända memor. bör läggas till handlingarna.
Man har ansett alla bevilln.Vsmål böra afgöras enligt 71 § Reg.F. och sålunda menat, att 75 § Riksd.Ordn. här icke vore tillämplig.
Men 75 § innefattar just det allmänna stadgande, hvartill sådana bevilln:smål sorn 100 Den ^ Augusti f. i». detta äfven höra; ty 71 § Reg.F. rörer endast allmänna bevill ningen, hvarmed denna fråga icke har den ringaste gemenskap.
Man har bestridt. milt påstående, att a
Stånd redan afgjort saken till afslag å motionen; men jag kan omöjligen annat linna, än att motionen måste genom 2 Stånds sammanstämmande beslut vara afslagen.
Eu talare har tillåtit sig det oparlamentariska yttrande, att de uppgifter, jag lcmnat, skola vara sanningslösa.
Jag har herotat dem frän grundlagen och StatsUtskts betänk:n, och jag kan ej begripa, hvari det sanningslösa skulle bestå.
Jag kan tilläfventyrs hafva misstagit 111ig och dragit oriktiga slutsatser, utan att derföre berättiga någon till så grofva uttryck.
Men jag vill ej så noga nagelfara den värde talarans uttryck, väl vetande, att hvar fågel sjunger efter sin näbb.
Jag skall blott fasta mig vid en omständighet.
Såvida tidningarna icke sagt osanning, är förhållandet sådant, att då fråga första gången förevar, gjordes först propos. å remiss deraf till Stats Jtsk; denna besvarades med nej.
Derefter gjordes propos. å remiss till Bevilln.Utsk., hvilken bifölls.
Dermed anser jag R. o. Ad. hafva tillkännagifva!, att de betraktade frågan, icke såsom ang:de nyttan eller nödvändigheten af slussens ombyggnad, utan huruvida en accisafgift för Stockholm borde fastställas.
Landtm, icke lärer finna grundlagsstridigt att göra propos., att frågan må förfalla.
Jag yrkar en sådan samt afstår ej från votering, örn den icke bifalles. Gr. v.
Fersen har upplyst, att öppen väg finnes för frågans väckande ånyo i Stats- eller Oecon Utskrn, och propos:na måste således blifva, i ja-propos. bifall till Utsk.vs förklarande, att saken förfallit, och i contrapropos:n bifall till Frih.
Sprengtporten aecisföislag.
Man får då bestämdt se, huruvida meningen är, att jordbrukarne och landets öfriga invånare skola beskattas för Stockholms stads enskilda fördel.
Jag tror, att ett sådant beslut blelve det mest motbjudande för de skattdragande, sorn någonsin kunde fattas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum lomme att fortsättas i eftermiddag ki. 6. -Hr af Ekenstam:
Jag ber om nrsägt, att jag ånyo uppträder.
Jag är dertill uppkallad af Hr Cederschjöld och mäste förnya mitt yttrande, att bans uppgift varit sanningslös, då han med Utsk. instämde deri, att 2 Stånd i denna fråga stadnat emot 2; ty detta är icke sanning.
Jag vet, att Hr Cederschjöld söker sanning; men man linner den ej derföre alltid, utan misstager sig stumdom med bästa vilja.
Jag har enskildt hört någon förundra sig öfver, att jag icke reserverade mig i Utsk. emot det fattade beslutet.
Såsom svar derpå får jag offentligen förklara, att den enda stund, som jag från Utsk:s öfverläggningar varit frånvarande, fattades detta beslut.
Jag hade skriftligen anmält > D o n 4 Augusti f. m. förfall på grund deraf, atl jag måste öfvervara en syneförrättning, utsatt af stadens auctoriteter.
Ulsk. voterade nemi. 0111, huruvida det borde besvara de anmärkningar, sorn med återreiniss ankommit från ajne Stånd.
Detta sätt att förfara synes mig vara alldeles detsamma som att votera om, huruvida man skall lyda grundlagen eller ej, emedan grundlagen t 4g § ovilkorligen anbefaller Utsk. atL besvara återremisser.
Hr Rothlieb, Axel Fredr., förenade sig med Hr Tham.
Då det föredragna meraor. är så uppstäldt, att man icke i anleda, deraf kan ingå i något hufvudsaklig! yttrande, finnér jag mig altså förhindrad att till besvarande upptaga Hr Thams sista yttrande; men vederläggningen vore eljest ganska lätt medelst erinran allenast derom, att motionen icke åsyftar någon beskattning till fördel för Stockholm pä hela landets bekostnad.
Men nu är endast formfrågan ämne för öfverläggning , och innan Hr Landtm, afgifvit sitt yttrande, hemställer jag då, om propos. till bifall å meraor. kan framställas, då 2 Stånd derigenom betagas deras afgöranderätt.
Cronhjelm tror jag altså, att någon propos. icke kan meddelas, utan att prot.- ntdr. endast bör till Utsk. afsändas, med förständigande att afgifva grundlagsenlig! svar i frågan.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då det sätt, hvarpå Revilln.Utsk. uti dess mentor.
N:o 24 förfarit, att nemi. ej till besvarande upptaga de anmärkningar, hvilka vid betänk.
N:o 4 blifvit gjorda, ehuru tvenne Stånd detsamma återremitterat, vore stridande emot 49 § 3 mom.
Riksd.Ordn., ansåge H. Ex. sig icke kunna framställa propos. till gillande eller afslag af Utsk:s nicinor.
N:o 24; ankommande det på R. o. Ad., om Ståndet behagade antingen ålägga Bevilln.Utsk. att med utlåt, öfver de gjorda anmärkningarna inkomma, eller ock anse det endast böra läggas till handlingarna.
I anledning häraf hemställde nu H. Ex., om R. o. Ad. behagade ålägga Revilln.Utsk. att, till följd af 49 § 3 mom. Riksd.Ordn., inkomma med utlåt, öfver de vid Utsk:s betänk.
M:o 4 gjorda anmärkningar.
Ropades starka ja, blandade med några få nej. Gr. von Fersen!
Jag anhåller om propos. å betänk.
Jag nödgas bestrida Gr. v. Fersens begäran.
Bifall dertill skulle föra till samma punkt, hvarifrån Hr Gr. o. Landtnäs förklarande nyss hjelpte oss, nemi. till ett sätt att betaga a:ne Stånd deras afgöranderätt.
Det är likgiltigt, hvad R. o. Ad. beslutar ang:de N:o 4; men det är icke likgiltigt, om man med tystnad förbigår, att Utsk. underlåtit besvara en af 103 Den 4 Augusti f. m. i Stand beslutad återremiss.
Derföre yrkar jag ett sådant svar i det allrayttersta.
Cederström: Gr. v.
Fersen har begärt propus, på betänk.
N:o 4- Sådant har redan en gång skett, och It. o. Ad. beslöt då återremiss.
Förrän denna blifvit besvarad , kan, utan upprifvande af nämnde beslut, något annat öfver samma betänk, icke fattas.
Jag anhåller nu blott att få veta, huru Hr Gr. o. Landtm, uppfattade R. o. Ad:s svar å den framställda proposm.
En propos:n är redan gjord och, såsom mig tycktes, med ja besvarad.
Har Hr Gr. o.
Landtm, funnit svaret på samma sätt, så är frågan afgjord, intilldess votering begäres och tiden inträffar att tala om contraproposition.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att ehuru H. Ex. visserligen tyckt sig finna svaren på den sist framställda proposm vara bestämdt öfvervägande för bifall till densamma, ville H. Ex., för att ytterligare förvissa sig och R. o. Ad. om Ståndets mening, förnya sin nyss afgifna proposm.
H. Ex. framställde derefter ånyo samma proposm, som lian sednast underställt R. o. Ad:s besvarande.
Ropades ganska starka ja, jemte ett och annat nej.
]\T:o 25 i anledning af K. M:s nåd. propos. , ang:de fortfarande lindring och befrielse i afseende på bevillu. för staden Borås.
Innan jag yttrar mig vidare i frågan, anhåller jag, att Hr v.
Hohenhausens reservation må varda uppläst.
Hr v. Hohenhausens reservation upplästes.
Detta betänk, är föranledt af en K. propos. i ämnet, hvilken till en del blifvit besvarad afStatsoch till en del af Bevilln.-Utsk.
Den del, hvaröfver sistnämnde Utsk. yttrat sig, innefattar den alternativa framställning, att Borås stad antingen måtte förunnas en ytterligare förlängning af tiden för den lindring och befrielse, som, enligt nu gällande bevilln:sstadga, äger rum för staden, eller ock att den måtte förflyttas i 4;de classen, intilldess stadens invånare hunnit inbetala sina allmänna län.
Det enklaste synes visst vara att förflytta staden i classen, hvarige nom man befriades från obehagliga exceptioner; men då jag förmodar, att staden icke vill nöja sig härmed, måste jag hålla mig till betänk., under åberopande af Hr von Hohenbausensdervid fogade, nu upplästa reservation, som utvecklar ämnet utur lika synpunkter, som jag ser det.
Jag bifaller altså Utskis tillstyrkande under Lit. a); och hvad Lit.Ä) Dci» 4 Augusti f. m. io3 beträffar, att nemi. lins och tomter i staden må undantagas från bevilln., instämmer jag med Hr v. Hohenhausen i den anmärkning, att sådana hus, som icke nedbrunnit, ej heller må tillgodonjuta befrielsen.
Hvad dernäst angår det till— styrkta fortfarandet af lindring i afgift för handel och röiclse, och uppå de skäl Hr v. Hohenhausen anfört, samt då Utsk. sjelf erkänt, att handel och rörelse i staden visat sig hafva återkommit i gammalt skick, måste jag emotsätta mig en sådan lindring.
Det är bekant, att beskattningen af bandel oell rörelse redan efter närvarande grunder är högst ringa; och skulle man likväl bevilja lindringar deri, innebure sådant en uppmaning till ytterligare nedsättning.
Jag yrkar altså, att sist omförmälda tillstyrkande må alldeles utgå, samt anhåller på grund af dessa mina anmärkningar om återremiss af betänk.
BeviIln:sUtsk:s betänk.
N:o i5 återremitterades.
Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda raemor.
IM:o 11 med förfrågan, rörrde tiden för tillämpningen af ilen arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård beviljade arrende-nedsättning.
Jag bar verkligen förundrat mig öfver Exped TJtsk:s villrådighet i denna fråga.
Det vill nästan synas, som Utsk. icke hade gått tillbaka till K.
M:s nåd. remiss för att underrätta sig, hvarom frågan egentligen är.
Denna nåd. remiss innefattar 2tne särskilda punkter: den ena, att arrendatorn Werner må vinna befrielse från i833 års arrendcafgift; den andra om nedsättning i arrendet för bela den återstående arrendetiden.
Den förra omständigheten hafva R.
St. afslagit, men den sednare hafva de bifallit.
Då synes väl frågan klar deruti, att nedsättningeu borde beräknas fr. o. m. 1833, eller från den tid, dåremissen gjordes.
Jag anhåller emedlertid, att, om något tvifvel i afseende på denna bestämmelse här skulle uppstå, förklaringen då måtte bänskjutas till StatsUtsk., som bäst känner målet oell är i tillfälle att ytterligare jemnföra handlingarna, om så skulle erfordras.
Jag är förekommen af Hr af Ekenstam i den upplysning, jag ämnade meddela ang:de målets sammanhang; och jag anser saken vara så enkel, att någon remiss för densannnas bestämmande icke erfordras.
Om man emedlertid för undvikande af all tvetydighet redigerar sålunda:
"under den återstående arrendetiden’’ af 1 zf år, är saken så tydligt och noga bestämd, som den kan behöfva blifva.
Jag yrkar altså nu ett sådant tillägg.