Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru ingen mer än jag erkänner vigten och värdet af PresteSt. ej eller någon mera högaktar dess medlemmar, fruktar jag dock att detta Stånd nu mera ej uteslutande kan göra anspråk på JL:del af representationen.
Den förstärkning Utsk. föreslagit, finner jag ej tillfyllestgörande; jag vågar gå betydligt längre.
Jag vet väl att mången, och deribland det Högv.
Ståndet i främsta rummet, ingalunda älskar alt höra presterne benämnas embetsman, detta äro de dock onekeligen.
De äro löntagare, af Staten, tillsatte och med bestämd verkningskrets, således alldeles lika med öfrige embetsman.
INågon verklig logisk grund hvarföre en embetsman såsom sådan skulle hafva representationsrätt, finnes visserligen icke, men då nu hos oss ett sådant förhållande redan förefinnes, och Utsk. ganska rigtigt beslutat bygga på det beståndande, kan saken icke undvikas, men konseqvent måste man då vara -—• och hvarje embetsman således representeras.
Något orimligare kan väl ej tänkas än att den som tjenar Staten såsom moralisk lärare skall hafva en rätt som den hvilken skipar rättvisan eller vågar sitt blod för Statens sjelfförsvär ej eger.
Denna oformlighet är af Utsk. ännu ytterligare ökad, då det tillagt representationsrätt t. ex. åt en Collega Scholae men nekat den åt en Reg:tschef.
Vi veta alla, Mina Hrr, att en mera utmärkt, loyal och ädel del af Svenska nationen ej finnes, än den som utgöres af arméens talrika ofrälse officerskorps och denne skulle nu fortfara att utestängas under det raan intager nyss upräknade personer.
Denna orättvisa är alltför skriande för att med tystnad kunna förbigås.
Platts för alla, som göra sig fört jente deraf, delta är min lösen.
En i min tanke icke mindre vigtig omständighet är dock att embetsmanna-infiytandet ej onödigtvis ökas.
Det eger nu |:del af representationen, bör ej eller erhålla mera, deremot då det nu blott representeras genom en afdelning af det hela, bör det framdeles komma att göra det af alla.
Jag föreslår således vördsamt, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke beslutar såsom tillägg till 13 §:n, alt: ”De, hvilka till ofrälse Stånd höra och på grund af Kongl, fullmakt innehafva tjenst å Rikets Stat, eller blifvit med pension från sådan tjenst afskedade, välja, militärer för sig och civile embetsmän för sig, distriktvis riksdagsmän.”
Alt detta stånd borde kallas embetsmauna-ståndet och alt R. o. Ad. updrager åt Utsk. att föreslå en rättvis röstfördelning de olika afdelningarne emellan. 206
Den 27 Maj f. m.
Åtskilligt vore väl ännu att tillägga, men redan allt för länge liar jag uptagit Ii. o. Adis tid, jag får derföre bedja om tillgift, men jag är Svensk och Svensk Adelsman, detta är min ursäkt, jag vet den finner återklang i edra hjerlan, Mine Hrr.
Ilr Carl heim Gyllenskjöld, Henr.
Adolf Oscar: Const.Utsk. har uti förevar:de mern. inlagt en verklig förtjenst derigenom, att Utsk. ställt frågan om representationens ombildning på dess rätta ståndpunkt, från hvilken hon, enl. mitt förmenande, aldrig bort blifvit dragen.
Utsk:s förslag framstår vanligen såsom ett bemödande egentligen ali afhjelpa de brister i vår folkrepresentation, om hvilkas verklighet man synes allmänneligen vara ense.
Erkännande detta, måste jag likväl högeligen beklaga, att Utsk., i fråga om sättet för dessa bristers afhjelpande, synes hafva, i några delar, ganska mycket misstagit sig.
Så har Utsk. föreslagit uphörande af R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet, utan att ens hafva antydt sättet, hvarpå R. o. Ad. skulle komma att framdeles representeras.
Ett s. k. sjelfskrifvet element år, enl. mitt omdöme, af den största vigt inom hvarje äldre folks representation, oell jag vågar påstå, att någon representativ styrelseform aldrig egt långvarighet, utan att ett sådant element deruti ingått.
Jag vädjar till historien.
Hon bevisar sanningen af delta påstående.
Jag säger delta, icke blott på grund af egen iakttagelse.
Jag har med flere i historien väl bevandrade män samtalat.
De hafva alla förklarat, alt enl. äfven deras öfvertygelse så förhåller sig.
Man har visserligen såsom motskäl åberopat icke blott de Nord-Amerikanska fristaterne, utan äfven Belgien, Danmark och Norrige.
Alla dessa exempel bevisa dock intet eller ganska litet.
Nord-Amerikanska fristaterna, en confedererad republik, kan med en urgammal monarki icke jemföras.
Danmarks representativa författning är ännu icke tre år gammal.
Norrige skulle, utan föreningen med Sverige, redan länge sedan hafva, svårare än som skott, erfarit olägenheten af sin statsförfattning.
Denna författnings ålder är ej eller serdeles hög — och de talrika utvandringarne så väl som de der inträffade arbetareoroligheter synes icke gifva stöd åt deras mening, hvilka åberopa Norska grundlagen såsom mönster för andra folk.
Hvad angår Belgien: så hurudan är väl ställningen inom detta land?
Svaret är lätt gifvet, då man erfar, att det med skäl ifrågasattes, huruvida den, som bär landets krona, kan sägas verkligen vara dess regent; att oaktadt landets förvånande framsteg i handel och näringar, en fjerdedel af dess befolkning finnes upförd på faltiglistan.
Det är dessutom till sina gränsor inskränkt, och har utaf de omstörtningar, som det både sjelft genomgått och hos sina grannar bevittnat, haft för ögonen tillräckligt varnande exempel mot inbördes oroligheter.
Om nu sjelfskrifvenheten är för en representation af stor vigt; om R. o. Ad., som åtnjuter och, enl. min öfvertygelse har till landets båtnad begagnat denna förmån, derjemte eger ett obestridligt anspråk, att, när fordran göres på upoffring af denna för Stån - Den 27 Maj f. m. 207 det som för fäderneslandets stora och vigtiga fördel, förvissas derom, att i utbyte emot hvad de begge sålunda skulle förlora, riket måtte erhålla något bättre eller åtminstone något jemngodt — huru liar väl Utsk. motsvarat ett sådant anspråk?
Ulsk. har lemnal det helt och hållet åsido.
Jag hade ämnat ingå i närmare utredning och försvar af R. o.
Adis sjelfskrifvenhet, men då denna redan här funnit flera försvarare, anser jag ett omständligare yttrande f. n. obehöfligt, och anhåller blott att få förena mig med dem, hvilka anse sjelfskrifvenheten böra bibehållas vid bestämmande af sältet för R. o. Adis representation.
Såsom Hr Brakel yttrat, kunde sjelfskrifvenheten bibehållas, om första morn. af 12 § Riksd.Ordn. korn me alt endast innehålla det R. o. Ad. representeras enl.
Ridå.Ordn. R. o. Ad. kunde sedan välja inom sig de 75 ledamöter, hvilka skola tillhöra Riksnämnden och, på sätt Gr.
Björnstjerna föreslagit, vid öfverläggningar inom Ståndet, representeras såsom nu.
Vill man ändtligen, alt R. o. Ad. skall representeras genom val, så finnas valsätt, hvilka kunna sägas i viss mån förena fördelarne af val och sjelfskrifvenhet genom börd.
Sådane gifvas och äro sedan länge försökta uli länder, som i mer än eli hänseende kunna tjena oss till föresyn.
Man kan antingen välja ett visst antal adeliga familjer, hvilkas hufvudmän under en viss bestämd längre tid äro Rikspärer, och skola till riksdag med de öfriga Ståndens deputerade sammankomma — elfer enskilde Adelsmän, som för lifstiden utses till riksdagsmän.
Aro dessa familjer eller dessa för lifstiden valde Adelns representanter sådane, att de värdigt motsvara sitt Stånds förtroende, och deras samhälls-ställning såsom jag föreställer mig den böra vara, uphöjd öfver mängdens; så kan det ej fela att deras ord gälla mycket inom Riksförsamlingen.
Jag har exempelvis velat omnämna della, ehuru jag anser öfverflödigt, till och med orätt, alt på sätt Ulsk. gjort, ingå i serskilda bestämmelser rörande R. o. Adis representation, enär likartade afvikelser från de öfriga Ståndens nuvarande sätt att representera, af Ulsk. icke blifvit föreslagna.
Här har af flere talare blifvit yrkadt, att embets- och tjenstemän, utan afseende derå, huruvida de ega jord eller icke, skola i representationen inrymmas.
Jag vill icke bestämdt säga, att embets- och tjenstemäns representationsrätt eger någon rättsgrund.
Jag tror till och med, att det varit principen!., om, såsom förhållandet är i Frankrike, Belgien och flere andra Stater, man bestämdt förklarat embetsmännen från representationsrätt uteslutne.
Men vid denna frågas öfvervägande med afseende å Sverige, bör det icke förbises, att de fleste embets- och tjenstemän här i landel äro oafsättliga, under det att i andra länder vanligen blott domare äro det.
Härtill kommer, alt allmänna meningen hittills synes understödja embets- och tjenslemännens anspråk på representationsrätt, samt alt en del af embetsmanna-korpsen, nemi. krigsbefälet, tillförene, under längre tid, åtnjutit en sådan rätt.
Jag tror, på grund häraf, att det icke vore nyttigt eller riktigt, att här stadga, det en embetsman, blott derföre alt han eger en liten jordegendom eller faslighet i stad, skulle gifvas representa - 208 Den 27 Maj f. m. tionsrält, under del hans kamrater, som icke egde fastighet, vore derifrån uteslutne, samt anser således den af Utsk. i delta afseende föreslagna föreskrift olämplig.
Björnstjerna har yttrat, att PresteSt. icke borde ega J:del i representationen.
Jag kan icke dela denna åsigt, ty jag tror, att grunden för representationen genom Stånd är den, att de serskilda Stånden anses representera hvartdera för sig, något eller några för samhället väsendtliga elementer.
Om så är, hvem kan väl, roed ens något sken af rätt neka att LiiroStundet, d. v. s. representanlerne för kyrkan, universiteten och skolan, eller för den högre, religiösa vettenskapliga och konstbildningen så väl som den allmänna folk-undervisningen, utgör inom samhället eli så väsendtligt element, att det väl förtjenar sin fjerdedel i folkrepresentationen, när denna grundas pä Stånd.
Förhållanden kunna inträffa och hafva funnits, under hvilka det för samhällena är en fördel, att intelligensens representanter på de allmänna ärenderna ega ett öfvervägande inflytande.
Ehuru olika bedömd Presterskapets stora betydenhet under medeltiden må hafva blifvit, var den för civilisationen och mensklighelen dock en vinst.
Tiderna hafva sedermera mycket förändrats, och ingen lärer här ifrågasätta att återgifva de Preslerliga Ståndet sin fordna makt; men säkert är, att den högsta bildningen, den vetenskapliga, den restlietiska och religiösa aldrig bör inom folk-representationen sakna sin tillbörliga del och jag skulle derföre på det högsta beklaga, om R. o. Ad. lyssnar till Gr.
Björnstjernas förslag, att derpå inkräkta.
Uti 14 § förekommer, såsom en talare redan anmärkt, en oegentlighet i uttyck, hvarigenom man förledes tro, det Utsk:s mening varit, alt hvarje handtverkare eller gerningsman på landet skall ega, och med städernes borgare utöfva valrätt.
Sådan lärer väl meningen icke varit.
Skall valrätt icke tillerkännas dessa handtverkare, hvilket jag för min del anser icke böra ske med mindre de äro antingen i stad bosatte eller contingent-borgare och skatta till stad; så böra ordalagen härom affaltas så tydligt att man bestämdt vet, hvad meningen i detta hänseende är.
En talare har föreslagit att representationsrätt inom BorgareSt. mätte medgifvas, icke fastighetsegande embets- och tjenstemän.
Då för de embetsman, hvilka ega jord eller annan faslighet föreslagits inom R. o. Ad., inser jag icke hvarföre deras vederlikar, som sakna fast egendom, skulle från dem skiljas och blifva hänvisade lill BorgareSt.
Härigenom skulle de mest besynnerliga förhållanden kunna upstå.
Man kan länka sig möjligheten, att alla Statsrådets ledamöter hade säte i Borgare-St., men ingen enda af dem inom R. o. Ad.
Det skulle vidare kunna hända att embetsmännen blefve till antalet de vida flesta inom representationen.
De finnas redan inom 3:ne Stånd, och nödig kännedom af allmänna ärenden kan icke med skäl öfverklagas.
Att än mera öka deras inflytande, vore, enl. min öfvertygelse, hvarken nödigt eller nyttigt, och skulle utan tvifvel minska folkets förtroende till Riksförsamlingen.
Slutligen måste jag äfven fästa upmärksamhelen på eli Den 27 Maj f. m. 209 ett oegentligt uttryck, som förekommer i 15 §.
Början af denne § lyder sålunda: ”Till riksdagsman af BondeStåndel välje allmogen inom sig hemmansägare, hvilka inom något af de uti valet deltagande härader boende och besutne äro och ej lill annat RiksStånd höra”.
L)å meningen häraf lätteligen kunde synas vara, att endast bönder skulle välja, men sådant uppenbarligen icke varit Utsk:s afsigt, tror jag, att ordalagen böra undergå ett förtydligande.
På grund af hvad jag nu haft äran framställa, hemställer jag, att R. o.
Ad.vid återremitterande af nu föredragna 12—15 §§i Const.- Utsk:s mern.
N:o 7, måtte såsom sin gemensamma tanka förklara l:o alt 12 § 1 mom. bör stadga endast att R. o. Ad. skall representeras enl. den Ridd.Ordn., som af R. o. Ad. antagen samt af Konungen gillad och fastställd är.
2:o att ofrälse embets-och tjenstemän med Kongl, fullmakt må förlänas representationsrätt: ulan vilkor af fastighets innehafvande; 3:0 att i 14 § må bestämdt uttryckas, att med derstädes nämnda ”idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke” förslås endast sådane, hvilka i stad äro bosatte, innehafva burskap eller såsom kontingentborgare till stad höra; samt slutligen alt del i 15 § förekommande uttrycket ”allmoge” så förtydligas att missförstånd må i möjligaste måtto förekommas.
Den talare, som började denna öfverläggning, yttrade, alt det tillstånd, hvaruti vi befinna oss vore en stiltje, och alt denna stiltje liknade ett töcken, hvilken skulle förqväfva fosterlandskänslan.
Ehuru jag medgifver att vi lefva i en stiltje, är jag likväl öfverlygad att denna i st. f. all qväfva skall väcka fosterlandskänslan.
De hinder vi hitintills öfverlefva!, hafva icke visat sig qväfvande för denna känsla, men väl för sjelfkänslan.
Om, såsom här är sagdi, vi lefva i en stiltje, tror jag att denna riksdags Const.Utsk. mera än något annat varit skyldigt, att på vederbörligt sätt begagna denna stiltje.
Erfarenheten har nogsamt visat, ali hitintills framlagda förslag till representationens ombildning utgjort misslyckade försök.
Const.Utsk. har icke velat fortgå på samma bana, ty sådant hade varit med andra ord att säga, att Const.Utsk. icke vill åstadkomma någon förändring i vår representation, Const.Utsk. har upfattat ställningen sålunda, ali under nuvande tidpunkt och måhända icke under någon annan inga andra förslag borde framläggas än dem, om hvars nytta och nödvänighet R.
St. kunde i det närmaste vara ense.
De förändringar, Utsk. här framlagt, har Utsk. ansett innebära desse egenskaper.
Om någon anledn. till anmärkn. emot förslaget förefinnes, så är det väl den föreslagna förändringen med R. o. Ad., ty den innebär en reform vida större än något annat land har att framvisa. R. o.
Ad. har vid flere föreg:de tillfällen ådagalagt, att den önskar en reform, och den nu föreslagne synes mig ganska stor och genomgripande.
Lika med en annan talare i början af denna debatt påstår jag, att man kan dagtinga med 7 H. 14 210 Den 27 Maj f. m. sina anspråk, men icke med sin öfvertygelse.
De vigtigaste af de här gjorde anmärkntr röra just R. o.
Ad:s representationssätt, men enl. milt omdöme leder det till en förbättring.
Vid en föreg:de riksdag har R. o. Ad. efterskänkt den s. k. sjelfsktifvenheten med förbehåll likväl af Ståndsförfaltningens bibehållande, och Utsk. har ansett tiden vara inne för att göra denna eftergift till en sanning.
Lika högt som någon annan värderar jag denna sjelfskrifvenhet, och tror den utgöra ett starkt stöd för Konungamakten, men då jag uti vår representation finnér så många fel, hvilka böra afhjelpas, och hvarom tänkesätten äro mindre delade, så följer deraf, alt, om man vill hjelpa dessa fel, mäste man efterskänka något af sina anspråk.
Jag vill här äfven besvara en talares yttrande, att Utsk. icke löst denna nationens lifsfråga.
Denna frågans lösning kan, såvidt jag förstår, icke annorledes åstadkommas än genom det af Utsk. föreslagna sätt, och i alla fall tror jag icke, att Utsk. haft sig sådant ålagrlt.
Samme talare har sagt, alt Utsk. bort bidraga lill det fredsslut emellan de mot hvarandra stridande åsigterne inom samhället.
Mig åtminstone synes Utsk:s förslag verkligen vara ett sådant bidrag, men visserligen icke det fredsslut nämnde talare och flere med honom -pnskat.
Att kunna tillvägabringa ett fredsslut, som alla billigar, är omöjligt.
Samme talare har äfven fordrat den lösning af frågan, att Utsk. bordt framlägga ett förslag bygdt på principen af allmänna val.
Jag vet likväl intet mera odieust, än om Utsk. ingått i någon ytterligare öfverläggning om sådane satser.
Utsk. bar också ansett sig böra skrifva hvarken krior eller någon bok, hvilket otvifvelaktig! tillhör älskare af den politiska litteraturen och således bör detta öfverlåtas åt dem.
De fleste här gjorde anmärkntr röra 12 §.
Ehuru jag älskar sjelfskrifvenhelen har jag, på sätt jag redan nämnt, efterskänkt densamma.
Men Mine
Hvem tillhör egentligen denna sjelfskrifvenhet?
Jo hufvudmännen för hvarje ätt.
Det kan väl icke nekas.
Attemännen äga icke någon sådan och deras sjelfskrifvenhet beror derpå, huruvida hufvudmännen begagna sin.
Den här i 12 § föreslagna valrätt inom R. o. Ad. är icke något nytt, utan en sådan valrätt finnes inom Preussen.
Enl. min åsigt är för Sveriges R. o. Ad. den af Const.Ulsk. bibehållne | i representationen hufvudsak, och så länge Sveriges R. o. Ad. äger denna £ utgör den en styrka för monarkien hvarföre jag icke eller velat efterskänka denna Embetsman hafva uti representationen blifvit inrymde, derföre att Utsk. ansett dem böra äga representationsrätt.
Utsk., som utgått från de möjliga förbättringarna, har likväl icke velat medgifva embetsmännen representationsrätt blott på grund af deras egenskap af embetsman.
Embetsmannen, om än aldrig så förmögen, är således utesluten, såvida han icka äger någon jord, och upfyllandet af detta vilkor för embetsraånnens representationsrätt, är således lätt alt upfylla.
En talare har sagt, att förnämligast Landsh.-r och Häradshir borde finna sig förnärmade af detta Utsk:s förslag.
Hvad Häradshtna beträffar, tror jag det icke vara serdeles angeläget, att de i representationen inrymmas, men om än så skulle ske, måste en afvi - Den 27 Maj f. m, 211 kclse från den af Ulsk. följda princip, att endast jordägande och med Kongl, fullmakt försedde embetsman borde tillerkännas representationsrätt, komma att äga rum, derförutan man möjligen skulle kunna förebrå Utsk., hvad som lades det af R.
St. i början af riksdagen afgjorda förslag lill last.
Beträffande åter Landsh:ne är jag fullkomligt öfverlygad, att, då Konungen finnér dem hafva gjort sig af Honom och fäderneslandet serdeles förtjente, Han up~ höjer dem lill ledamöter af detta Stånd såsom hitintills, och, på sätt den värde talaren, erhållit plats inom detta rum.
Likaledes har man vid 13 § anmärkt, att skollärare, utan att äga jord, blifvit i representationen inrymde, då för embetsmäns representationsrätt ett dylikt vilkor blifvit fordradt.
Utsk. liar ansett, att, då PrcsteSt. skulle representera kyrkan, och den lärda bildningen, skolläraren såsom representant af denna bildning, icke behöfde representera förmögenheten.
Björnstjerna har sagt, att man tillagt PresteSt. för stor andel i representationen.
Delta kan vara en sanning, såvida fråga här vore om Svenska representationens ombildning.
Så är likväl icke förhållandet, utan man har ansett de nu befintliga Stånden böra bibehållas likväl med förändringar.
Utslcs förslag skulle uti PresteSt., enäu vid föreg:de riksdagar detsamma fått emottaga representanter från Akademier och Universiteter, inrymmas de ännu orepresenterade skollärarne.
I fråga om 14 § har man anmärkt såsom besynnerligt, att Bruksägare blifvit uptagne i BorgareSt.
Härtill har jag icke att anföra annat skäl, än att nu så är förhållandet, och att man velat göra så få förändringar som möjligt.
Man har fästat sig vid det uti 15 § förekommande ordet allmoge.
Detta ord har hiltintills icke befunnits tvätydigt, och jag förmodar, att det icke heller blir det hädanefter.
Ehuru liden ännu icke är inne all yttra sig öfver de olika förslag (ill gemensamma tankar, som här blifvit framställde, anhåller jag likväl alt få fästa mig vid Frih. Raabs, deruti han förordat antagandet af del förslag till representationens ombildning, som af en reservant blifvit bifogadt Utsk:s betänk.
Delta förslag ligger i fullkomlig strid med Utsk., och, såvida Hr Frih. o. Landtm, upfattat grundlagarnas anda såsom jag och många med mig, lärer Hr Frih. och Landtm, finna sig förhindrad, att å Frih.
Raabs ifrågavar:de förslag framställa propos.
Om å dylika förslag vid föreg:de riksdagar propos:r blifvit framställde, så är likväl att ihågkomma, att då fråga varit om representationens ombildning, men så är icke förhållandet nu, och följaktligen anser jag, hvad jag redan nämnt, Hr Frih. o. Landtm, icke mot grundlagarnes anda och mening kunna framställa propos. på Frih.
Deremot anser jag de öfrige afgifne förslagen böra framställas till Ståndets antagande eller förkastande.
Det skulle blifva allt för vidlyftigt och strida både emot min förmåga och det tålamod, som jag af R. o. Ad. kan hafva alt påräkna, om jag skulle fullständigt till besvarande uptaga alla de anmärkmr, här blifvit framställde, men det torde dock tillåtas mig att få uptaga några.
Raab liar sagt, att R. o. Ad. numera uphört alt vara en lämplig 14* 512 Den 27 Maj f. m. del af Svenska nationalrepresentationen, för hvilken Svenska folket förlorat allt förtroende.
Då denne talare städse i frat för principen af allmänna val, förundrar mig detta uttryck icke serdeles mycket och icke eller hvad lian i öfrigt lågt Utsk. till last nemi. alt tjenstemän icke tillerkänts valrätt.
Hade likväl
Utsk. lenmat dem en sådan rätt, hade sådant i sanning varit eli närmande till allmänna valprincipen, som åtminstone detta Stånd 2:ne gånger förkastat.
Detsamma gäller äfven såsom svar på hans anmärkn. vid 13 §.
Samme talare har yttrat, att Konungens rådgifvare icke hade förtroende för representationen.
Häremot strider likväl erfarenheten, ty vi hafva sett, att år 1848 fästade Konungens rådgifvare ej vid R.
St. utan vid eli enda Stånds önskan den vigt, att de nära nog mangrannt resignerade från deras befattningar.
En talare, som kraftigast uplrädt emot Uiskrs ifrågavar:de förslag, har sagt, att genom delsammas antagande, roten för R. o. Ad:s bestånd såsom Stånd vore uprycki.
Så kan man se saken.
Jag raedgifver del.
Jag delar dock icke denna farhåga, och tror, att Utsk:s förslag skall tilldela R. o. Ad:n en större styrka än den för närvar:de äger.
Mycket vore visserligen att säga om det sätt, hvarpå R. o. Ad. nu begagnar sin representationsrätt, men jag går del förbi.
Med förundran har jag hört samme talare npläsa citater ur eli af en ledamot utaf detta Ständ upräHadi förslag till representationens ombildning, hvilket förslag med tillhörande motiver blifvit understäldt Const.Utskrs ompröfning.
Den värde talaren har likväl härmed gjort författaren en stor otjenst, ehuru hvad han upläst, är ganska vackert och jag lill stor del är villig att godkänna detsamma, men för dem, hvilka icke läst delta förslag, har författaren blifvit ställd i en falsk dager, serdeles som man utan kännedom om hans förslag lätteligen kan föras på tanken, alt författaren begått ett politiskt affall, det han dock icke gjort.
Jag har nu yttrat mig öfver de hufvudsakligaste anmärkn:r emot Utsk:s förslag och får framdeles tillfälle att än vidare yttra mig öfver förslagen till gemensamma (ankar.
Lika med en talare, som yttrade sig i början af denna diskussion, måste jag bekänna, ali Coust.Utsk:s ilråvar:de förslag icke fullkomligt upfyller mina fordringar.
Min öfvertygelse är, att i fråga om en representationsförändring steget kunnat uttagas något längre, än Etsk. uti sitt förslag gjort.
Men denna min enskildta tanke måste i alla fall gifva vika för hvad jag anser numera möjligt, och delta numera möjliga ligger inom gränsorna af Utsk:s förslag.
Jag har således i detta ögonblick endast att tillse, huruvida något af de utaf Utsk. framställda förslag är skadligt eller om icke hvarje af dessa förslag innebär en förbättring.
Måste den sednare frågan besvaras med ja, anser jag mig också pligtig, att med min röst understödja Utsk:s förslag, och jag får äfven förklara, ali jag härtill år beredd.
De våsendtligaste motiverne härföre ligga i Utsk:s betänk., och jag vill således icke nptaga tiden med deras uprepande.
Deremot anhåller jag att få upgifva skälen, hvarföre åtskilliga af de här framställda