Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dan 4 Oktober f. m man icke anse vara något slöseri med Statens medel, utan jag anser tvertom, att dessa medel äro använda på bättre sätt, än många anslag, som vid denna Riksdag blifvit beviljade.
Utan att bestämma någon summa, hvarmed det nya bolaget linner sig belåtet, förfelar man ändamålet med understödet, och en upoffring af 100,000 R:dr, äfven om de icke skullé blifva återbetalda, kan ingalunda vara någon svältkur hvarken för den ena eller andra samhällsinrätlningen.
Hr von Hartmansdorff har i sitt sednaste anförande fällt åtskilliga yttranden, hvilka icke äro fullkomligt exakta, hvarföre jag för min del vågar desamma bestrida.
Den, värde ledamoten har nemi. sagt, att StatsUtsk. upgifvit samma skäl för sitt tillstyrkande af de första 100,000
R:dr åt det gamla bolaget, som det nn upgifver i afseende på ifrågavande låneunderstöd.
Jag får, med anledn. häraf, äran uplysa, att det icke var StatsUtsk.
, utan K. M., som beviljade dessa penningar, såsom lån från Handels- och Sjöfarts-fonden.
Vidare har Hr von Hartmansdorff yttrat, att K. M. föreslagit 75,000 R:dr, men att dessa af Utsk. blifvit ökade till 100,000 R:dr. K. M. har emellertid föreslagit förutnämnda summa under form af anslag; hvaremot StatsUtsk. tillstyrkt 100,000 R:dr såsom lån.
Deruti ligger en väsendtlig skillnad, hvilken åtminstone bolaget kommer att sentera, enär jag är förvissad, det heldre ville mottaga 75,000 R:dr såsom anslag, än 100,000 R:dr såsom lån.
Den som deremot vinner på det af StatsUtsk. föreslagna utbytet, är Statsverket, oaktadt sifferbeloppens olikhet.
Hr von Hartmansdorff har förmält sin mening egentligen vara den, att det nya bolaget icke vidare -skulle få några penningar; huru man kan para denna åsigt med den, att man vill understödja jernvägens anläggning, det är åtminstone för mig, i ärendets närvar:de skick, ofattligt.
Ty, om man vill understödja arbetet, och medelst Statens hjelpande hand urvägenrödja de nu existerande hindren för dess fortsättning och fullbordande, så blir frågan endast den, i hvad mån Staten bör bidraga dertill.
Att låta de personer, som nu stå i borgen för de lemnade 100,000 R:dr, betala denna summa, kan visserligen låta sig göra, och Staten återfår då, på sätt Hr von Hartmansdorff åsyftat, sina utlånta penningar.
Men Staten kan äfven på annat sätt få igen dessa penningar, utan att ifrågavande personer behöfva genast liqvidera lånet.
Detta kan nemi. ske sålunda, att borgensmännen fä under en längre tid till Riksg:s-Kont. återbetala beloppet, hvarigenom de naturligtvis erhålla bättre betalningsvilkor, och ändamålet, eller jernvägens fullbordan, derjemte vinnes.
_ Går man deremot tillväga sä, som Hr von Hartmansdorff förmenat vara det rådligaste, blir följden den, att jernvägen, af brist pä nödigt understöd, icke blir färdig på någon tid, som nu kan förutses, och att ifrågavande personer få kontant anskaffa och betala sina 100,000 R:dr.
Dertill kan jag icke finna något skäl; ty under den förutsättningen, att jernvägen blifver af allmän Den 4 Oktober f. m. 25 gagnelighet, och att trafiken således skall lida af ett upskof härutinnan, i samma mån som den, efter hvad man hoppas och beräknar, skulle vinna på kommunikationens snara förbättrande, hvilket af ingen blifvit bestridt, anser jag också, att Staten bör understödja företaget på ett verksamt och till ändamålet ledande sätt.
Jag vågar fördenskull tro, att Hr von Hartmansdorffs åsigt i detta ämne icke eger full giltighet; anhållandes jag alltså fortfarande om bifall till StatsUtsk:s förslag.
Jag ber blott att få uplysa om ett misstag, som blifvit begånget, i afseende på milt yttrande.
Antingen har jag talat oredigt, eller ock har Hr Bildt illa upfattat mina ord.
Jag har icke omförmält hvem det var, som föreslog det första låneunderstödet åt ifrågavande jernvägs-anläggning, utan jag yttrade mig endast, att då Hr Bildt sagt, att Staten ingenting förlorade på det nya lånets beviljande, så talade StatsUtsk. förmodligen på samma sätt, när det första lånet medgafs, emedan Utsk:s ledamöter sjelfva trodde den erbjudna säkerheten vara fullgod.
Jag anhåller endast, att få uplysa Hr von Hartmansdorff, det frågan om något låneunderstöds beviljande för Norbergs jernväg icke förr än nu varit föremål för R.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å Utsk:s Utlåt, framställda propos. besvarades med starka Ja, jemte några Nej, och då Hr Gr. o. Landtm, sedermera förklaratje sig hfffva funnit
Ja öfvervägande, begärde Hr von Hartmansdorff votering.
J\s 303, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. samt väckt motion, ang:de begärdt understöd för fullbordandet af Norbergs jernväg, rpstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde Utlåt, gjorde änmärkmr föranleda till detsammas återremitterande.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 39
Ja emot 9 Nej.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 30 sisth Sept. och 2 dennes på bordet lagda Meni.
M 52 med förslag till ändrad lydelse af 2:dra och 9:de §§:ne Successions-Ordn:n.
Då man ansåg nödigt, att omskrifva de ifrågavar:de §§:na, hade man måhända bort fästa 26
Den 4 Oktober f. m. något afseende på ordalagen samt rätta och förbättra dem.
Jag vill blot t fästa upmärksamhelen på de första orden i 2:dra §:n: ”/Jö> Konung i Sverige”.
Om Konungen dör i Norrige, så skall väl äfven då föreskriften i denna § tillämpas.
Det borde derför hafva stått: ”Dör Sveriges Konung” etc.
I sjelfva saken har jag ingenting att anmärka.
Jag hade endast önskat att, när den första framställningen, i timnet gjordes, och befanns ofullständig, man hade i detta förslag iakttagit de nödiga rättelserna.
Jag var af sjukdom förhindrad alt vara tillstädes och göra mina anmärkn:r, när Consl.Ulskrs första förslag lill ändringar i RiksAkten förehades.
Jag skulle i alla fall ej hafva beslridt bordläggningen, emedan vi af aktning för brödrafolket icke böra genast afgöra ett förslag, hvilket hos dem måste hvila, såsom varande af grundlagsnatur.
Men då jag varit ordf:de på Sveriges sida i den s. k.
Unions-Komitén, skulle jag hafva ansett för pligt att utreda dessa förhållanden vidsträcktare, än som skett i den K.
I’ropos:n och i Const.Utslbs Betänk.
Mitt helsotillstånd har hittills nekat mig, att lemna dessa uplysningar.
Jag anser det dock icke ännu för sent, emedan saken, vid nästa Riksdag, återkommer, och jag förbehåller mig, att vid ett annat tillfälle få göra de framställningar, jag kan finna nödiga.
Ofverläggningen förklarades härmed fulländadhvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då icke något förslag till gemensam 'tanke blifvit framstäldt, R. o.
Ad. torc^e finna, att Utsk:s i förevar:de Mern. afgifna förslag komme att, såvidt på R. o. Ad. berodde, hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Sedan de, i anledn. af R.
Stms derom gjorda underd. framställningar, af K. M. i Nåder utfärdade Kungörelser af d. 13 Juni 1845 och d. 3 Nov. 1848, rör:de sättet för återbetalningen af lån utaf allmänna medel lill så väl korporationer och menigheter, som äfven enskilde personer, för beredande af odlingsföretag medelst utdikningar och vattenaftappningar, befunnits, på sätt K.
M:s genom Dess Högsta Domstol d. 11 Sept. detta år utfärdade
Dom i serskildt genom stämning å Riksg:s-Kont:s sida bevakadt skuldfordringsmål af förenämnde beskaffenhet uti hemmans-ägaren Anders Gabrielsons konkurs utvisar, icke gifva Riksg:sKont. bättre rätt, än som i 17:de Kap. 16:de §:n Handels-B:n omförmäles, hvarigenom all företrädesrätt för dess ifrågavande fordran blifvit det allmänna frånkänd, hafva Fullmägtige i Biksg:sKont. genom skrifvelse af d. 21 Sept. delta år på detta förhållande velat fästa StatsUtsk:s upmärksamhet, på det att R.
St:r mätte komma i tillfälle vidtaga erforderlig åtgärd till förekommande af de mångfaldiga kapital- och ränteförluster, som en fortsatt tillämpning af förbemälde åsigt torde för det allmänna framgent medföra.
Jag Utbeder mig att, med åberopande af Högstberörde, un - Den 4 Oktober f. m. ■17 der Riksdagens lopp utfärdade Nådiga Dora och Riksg:s-Kont:s Hrr Fullmägtiges i anledn. deraf gjorda meddelande, hvaraf jag, i egenskap af ledamot i StatsUtsk., haft tillfälle taga kännedom, härmed få, till afhjelpande af ofvan antydda svårigheter och äfventyrade förluster, afgifva den vördsamma motion, att ett stadgande, i enlighet med hvad K. M. och R.
St:r, ronde här ifrågavande ämne, öfverenskommit, matie fogas lill de bestämmelser, Handels-B:ns 17:de Kap. (j:le § innehåller i afseende å företräde lill gäldande af egande fordran i fast egendom.
Huruvida sådant bör lämpligast ske genom anhållan om en lagförklaring i detta hänseende eller genom beslutande af elt tillägg lill sislberörde Kap. och § i Handels-B:n, torde åt vederbönde Utsk:s bepröfvande böra öfverlemnas att föreslå.
Med stöd af Riksd.Ordms 56:te § anhåller jag sålunda, att denna min molion måtte till LagUtsk, remitteras, enär under denna Riksdag frågorna gemenligen blifvit till endast ett Utsk. remitterade; — jag förmodar, alt LagUtsk. behagade behandla ärendet gemensamt med StatsUtsk., hvarifrån uplysningar utur Fullmägtiges i Riksg:s-Kont. förenämnda skrifvelse kunna till närmare ådagaläggande af behofvet utaf det nu föreslagna stadgandet utförligare erhållas.
Hr Gr. o. Landtm, täcktes således meddela propos. å remiss af min motion till LagUtsk., hvarom jag får vördsammast anhålla.
Hr von Hartmansdorff, Äng., begärde, att den nu väckta motionen måtte få hvila på bordet.
Hr von Hartmansdorff skulle fortfarande påyrka bordläggning, måste den naturligtvis ega rum.
Jag vågar likväl hemställa, om han icke skulle vilja derifrån afstå.
Cederström gjorda framställningen innehåller nemi. ingenting annat, än hvad Fullmägtige redan genom skrifvelse till StatsUtsk. föreslagit.
Men emedan frågan egentligen rör en lagförklaring, och emedan StatsUtsk. icke har rätt att inkomma med andra förslag än sådana, som blifvit från Stånden remitterade, så har Frih..
Cederström, som är ledamot åf StatsUtsk:s Riksg:s-afdeln., nu väckt motion i ämnet.
Frågan är verkligen af beskaffenhet, att erfordra skyndsam behandling, emedan den ovilkorligen måste under denna Riksdag afgöras, så vida icke Riksg:s-Kont:s för vattenaftappningar utlånta medel skola alltför mycket vedervågas.
I fall saken under detta plenum finge remitteras, kunde den komma till behandling i Utsk. under denna vecka, hvaremot, om den bordlägges, den icke kan handläggas förr än i nästa vecka.
Då motionen för öfrigt icke innehåller det ringaste annat än hvad som redan är StatsUtsk. genom Fullmägtige understäldt, så har jag vågat framställa den anhållan, huruvida den icke kunde utan bordläggning remitteras.
I anledn. af StatsUtsk:s förfarande med de 25,000 R:dr, hvarom vi nyss voterat, trodde jag 2S Den'4 Oktober f. m. icke, att StatsUtsk. var så nogräknadt om motions-rättens utsträckning.
Under förmodan, att LagUtsk. i detta fall är laggrannare, skall jag afstå från min begäran om bordläggning.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. remiss af Frih.
Cederströms ifrågavartde motion till LagUtsk.
Föredrogs ånyo Särskildta Utskts d. 30 sisth September och 2 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs 20, i anledn. af RiksSttns beslut och återremisser vid behandling af Utskts Betänk.
J\s 13, med förslag till förordn., angtde vilkoren för bränvins försäljning.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, då Utsk. i detta Utlåt. afgifv.it den vartde pröfning måtte få tillgå så, att föredragningen skedde punktvis och vid hvarje förekommande punkt i Utskts Utlät, jemväl uplästes deremot svarande § i förfaltnts-förslaget, hvilket bifölls. * lista punkten, ang:de § 1.
2:dra punkten, angele § 2.
Gr. Lagerbjelke, Gust.t
Då Särskildta Utsk. vid upställningen af förevaride Utlåt, vidtagit den knapphändiga åtgärden, att icke fullständigt, utan endast i sammandrag, referera de vid hvarje § af Stånden fattade beslut, samt de vid återremisserna uttalade åsigter, anhåller jag, att dessa beslut, i hvad de röra R. o. Ad., måtte, i den mån föredragningen fortskrider, varda upläste.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf nplyst, att, enl. justeradt prot.utdr., angtde R. o. Adis beslut vid föredragningen af Särskildta Utskts Betänk.
Nto 1.3, R. o.
Ad. ansett §:n 2 böra erhålla följande lydelset ”Den som erhållit .rättighet att idka minuthandel med bränvin, får sälja minst en fjerdedels kanna”, biföll R. o. Ad.
Utskts nu afgifna förslag, i afseende på §tn 2. 3:dje punkten, ang:de § 3.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst, att R. o. Ad. bifallit § 3 af Utskts förra förslag, med den förändring, att å första raden ordet ”får” i st. f. ”må” och i andra raden orden ”ej heller får” i st. f. ”eller” blifvit införde, biföll R. o. Ad.
Utskts nu afgifna förslag, i afseende på § 3.
4tde punkten, ang:de § 4.
Frih. Cederström, Rud.t Till ExpedtsUtsk. har, sedan detta Betänk, blifvit tryckt, från Särskildta Utsk. inkommit en anmälan om rättelse i nu föredragne §.
Denna rättelse är likaledes af ExpedtsUtsk. till trycket befordrad och till utdelning utlemnad; och får jag således anhålla, att densamma må blifva särskildt upläst och föredragen i sammanhang med Utskts ifrågavartde förslag.
Den 4 Oktober f. m. 2«J Frih.
Det hade ålegat mig att framställa den anmärkning, som nu af Frih.
Cederström blifvit gjord; men då den ifrågavar:de rättelsen verkligen blifvit, i stället för det tryckta, upläst, har jag ansett en dylik anmärkning obehöflig.
Jag ber om förlåtelse om, såsom nu vill synas, jag begått ett misstag, och får, vid sådan händelse, blott anhålla, det R. o. Ad. icke måtte antaga Särskildta Utsk:s hemställan, lika litet som R. o. Ad. enligt min tanke bort antaga det förslag, som pä sid. 2 i Ctsk:s Utlåt, finnes anfördt.
Det Högh Ståndet diskuterade detta ämne ganska utförligt, och genom formligt beslut bestämdes tydligen, att R. o. Ad. ansåg adjektivet ”varm” böra tilläggas ordet ”mat,” som på näringsställen allmänheten tillhandahålles.
Då detta beslut grundade sig på den menniskovänliga önskan, att de arbetande klasserna måtte linder den kalla årstiden kunna upvärma sig med närande föda, och dervid undvika ett ymnigare förtärande af bränvin, men detta goda syftemål, efter mitt förmenande, ingalunda upmuntras, utan fastmera motverkas, genom Utsk:s nuaflåtne förslag, anhåller jag att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut.
Då jag nu ämnar besvara de anmärkmr, som mot Utsk:s förslag blifvit framstälda, ber jag att i första rummet få genmäla ett inkast, som förut blifvit gjordt af Gr.
Lagerbjelke, nemi. att Utsk. skulle hafva gått alltför knapphändigt tillväga, då det icke refererat de beslut, som inom de särskilda Stånden blifvit fattade, och de åsigter, som blifvit vid återremisserua uttalade.
Hvad'besluten vidkommer, äro de åtminstone antydda, och i afseende på de, vid återremisserna uttalade åsigter, ber jag att få fästa upmärksamheten derå, att om, så nära riksdagens slut, Utsk. skulle låta omskrifva alla dessa vidlyftiga diskussioner och befordra dem till trycket, en icke obetydlig tidsförlust derigenom upkomme, och jag tror, att litet hvar kan bestämma sin mening utan den vägledning Gr.
Lagerbjelke påpekat och hvilken jag anser tillräckligt innehålles i Utsk:s Retänk.
Hvad 4:de §:n beträffar, anhåller jag att få bemärka att det blott är en obetydlighet, hvari R. o. Ad:s beslut skiljer sig från det förslag Utsk. här afgifvit.
I Utsk:s första förslag stod att ”varm” mat alltid skulle å utskänkningsställe hållas tillhanda.
Efter en lång diskussion, som här på Riddarhuset angående detta ärende fördes, beslöts verkligen att varm mat skulle finnas att tillgå.
Men enligt två stånds beslut förföll denna mening, hvarföre Utsk. ansett sig oförhindradt att framkomma med ett nytt förslag.
Vidare ber jag alt få fästa upmärksamheten derpå, att ifrågavar:de ord ”varm mat” ganska lätt kunna eluderas; ty ingen kan fordra att sådan mat alltid skall finnas på stället färdig, ehuru det visserligen på de fleste ställen ligger i näringsidkarnes eget intresse att, om någon begär kokt mat, han äfven får det.
Jag tror ytterligare, att det icke leder till minskning i fylleriet, att ordet ”varm” tillägges, och jag anser dessutom 30 Den 4 Oktober f. ra. alt det icke är skäl, att alltför mycket skilja sig från de öfriga Ståndens beslut, hvarföre jag tror, att då Utsk. föreslagit uteslutandet af ifrågavartde ord, det är mera skäl att bifalla detta förslag, än att i denna, för öfrigt obetydliga fråga söndra sig från de andra Stånden.
Ehuru ledamot af Särskildta Utsk., måste jag dock bekänna, alt jag icke v„et,'huru den rättelse, som här blifvit uplast, tillkommit.
Det synes som om den blifvit vidtagen vid justeringen af Utsk:s Betänk.; men hvad1 som efter densamma inträffat känner jag ej.
Jag anser emellertid det beslut, som Utsk. förut fattat, vara det rätta, med undantag deraf, att Utsk. ansåg frågan hafva förfallit, emedan jag tror det rigtiga hafva varit att låta Borgareoch Bonde-St:ns beslut blifva gällande.
Hvad för öfrigt beträffar uteslutandet af ordet ”varm”, så anser jag det icke ändamålsenligt.
Man har tillräcklig erfarenhet deraf, att den nu gällande författningen ingenting i detta afseende uträttar, enär på de fleste ställen maten endast består af en sockerbit eller en bit bröd; ocb då kan man lika gerna utesluta föreskriften alt mat skall linnas.
Men anser man att någon sådan föreskrift verkligen bör finnas och vill att den skall hafva någon nytta med sig, så bör man väl äfven göra detta stadgande sådant, att det uppfyller del dermed åsyftade ändamål.
Jag anhåller fördenskull, att B. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut, och låta det sedermera bero på sammanjemkningen inom Utsk. att bringa de olika meningarne i öfverensstämmelse med hvarandra.
Om min kamrat inom Utsk., Hr Hjärne, icke har reda på, huru ifrågavar:de beslut tillkommit, är det åtminstone icke Utsk:s fel; men då Hr Hjärne förmenat, att den omförmälda rättelsen tillkommit efter justeringen, så får jag uplysa att så icke förhåller sig, utan att det skett vid justeringen.
Jag har så väl inom Utsk. som på detta rum ifrat för att ordet ”varm” mätte tilläggas framför ”mat”; men då Borgareät. förkastat det och BondeSt. bibehållit nu gällande författning, i hvilken ordet ”varm” framför ”mat” icke finnes: så anser jag denna fråga hafva grundlagsenlig! förfallit, och Utsk:s förslag vara antaget.
Hr Gr. o. Landtm, framstält, att, i afseende på Usta mom. af ifrägavande §, Utsk:s nu afgifna förslag var fullkomligt lika med Utsk:s förra af R. o. Ad. godkända förslag, men att Utsk. i sednare mom. uteslutet ordet ”varm”, samt att Frih.
Cederström yrkat, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt förra beslut och således afslå Utsk:s nu gjorda tillstyrkande, deruti äfven Hr Hjärne instämt; men öfrige talare yrkat bifall till Utsk:s tillstyrkande, fann R. o. Ad. för godt att, med frånträdande af sitt förra beslut, bifalla Utsk:s nu afgifna förslag i afseende på § 4.
Deli 4 Oktober f. jn. 31 5:te punkten, ang:de § 3.
Hr Gr. o. Landtm, uplyste att R. o. Ad. hade ansett 5:te §:n böra blifva sålydande: ”Utskänkning af bränvin må ieke utöfvas af den, Som idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras.” O ”A landet vare lag samma för minuthandel med bränvin.” Frih.
Raab: Ehuru jag, förra gången frågan förevar, yrkade det beslut, som R. ö. Ad. då fattade, instänimer jag nu med dem, som anhållit, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut.
Om någon talare motsätter sig denna anhållan, skall jag bedja att få vidare motivera min mening.
Afven jag anhåller, att R. o. Ad. behagade vidblifva sitt förra gången fattade beslut.
Detta beslut är. icke allenast i redaktionen bättre, än Utsk:s, utan jemväl i sak.
Utsk. har nemi infört ett andra morn., hvarigenom stadgas att, ”minuthandel med eller utskänkning af bränvin ej får idkas ä landet uti samma gård, eller i stad uti samma lägenhet, der annan sådan handel drifves, hvartill särskildt tillstånd erfordras.”
Nu är en bland de första fordringarne på en god lag, att den skall vara "tydlig, hvilket dock alldeles icke är händelsen med det af Utsk. här framställda förslag.
Det kan nemi. tvistas om hvad med lägenhet i stad förstås; ty den ene kan anse det betyder en hel gård eller ett hus, den andre en våning, ett rum eller en bod. 0m man dermed förslår ett helt hus, så skulle på det ena stället i ett helt qvarter icke få finnas någon utminuteringshaudel emedan i samma hus, som upptager hela qvarteret, finnes annan handelslägenhet; hvaremot midt öfver gatan, der husen äro små, dylika handelsbodar kunna finnas vägg om vägg med hvarandra.
Anser man att med ordet ”lägenhet” förstås bod, så är det gifvet, att det" på ena sidan om förstugan kan finnas en annan handel och på den andra en minuteringshandel.
Genom Utsk:s förslag är således ingenting vunnet, utom anledningar till processer och omgångar af alla slag.
På grund af dessa skäl, anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut.
Landtnäs härefter först till bifall å Utsk:s nu afgifna förslag framställde propus, besvarades med Nej, och uppå sedermera gjord propos. beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande ' sitt förut fattade beslut, afslå Utsk:s förslag i afseende på § 5. 6:te punkten, ang:de § 6.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst att i afseende på öde §:n ingen annan förändring i den af R. o. Ad. förut godkända redaktionen blifvit föreslagen, än att, i st. f. förordn:n ang:de vilkoren för bränvins tillverkning, 2:dra morn. i l:sta §:n deraf blifvit citerad, biföll R. o. Ad.
Utsk:s nu afgifna förslag i afseende på denna §. 32 Den 4 Oktober f. m. \ N 7:de punkten, ang:de § 7. morn. t. Sedan Hr Gr. o. Landtm. upLyst, att Utsk:s i afseende på ifrågavande mom. afgifna förslag endast innefattade den olikhet med den förut af R. o. Ad. antagna redaktionen att, i st. f. ”värdshusidkare” blifvit infördi ”värdshusvärdar”, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet. 8:de punkten, ang:de § 7. morn. 2.
Om man jemför motiverna med lagtexten i 7:de §:n, finner man att äfven här ett tryckfel och ett förbiseende blifvit begånget i så måtto, att en mellanmening fått stå ([var, hvilken borde hafva utgått, och hvilken, enligt Utsk:s beslut, såsom det af motiverna synes, icke hade bort finnas.
I andra morn. står nemi.: ”1 sammanhang dermed, och sedan stadens Äldste hörde blifvit, skall Magistraten, efter beräkning af det kannetal bränvin, som genom minuthandel, och del, som genom utskänkning md anses komma alt under försäljningsåret i staden förytlras, till K:s Bef:de” o. s, v.
Den häruti förekommande mellanmening, som börjar med ordet ”efter” och slutar med ordet ”föryttras”, hör bortfalla.
Vidare heter det i samma morn.: ”huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med elleV utskänkning af bränvin må andra personer tilldelas, och, i sådant fall, upgifva deras antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må”.
Nu har Utsk. likväl i straten att, efter stadens Äldstes hörande, bestämma, om flere rättigheter skola ' utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt.”
Det skall naturligtvis icke kunna bero af Magistraten att låta flere rättigheter öfverlåtas åt en person, om antalet af värdshusvärdar är bestämdt förut.
Det ligger således en motsägelse mellan föreskriften i 7:de §:n och den i 10:de §:n.
Men då denna sednare kan vara nyttig, ber jag R. o. Ad. att densamma matte bibehållas, hvaremot ordställningen i 7:de §:n torde böra i så måtto ändras att, i st. f. antalet personer, sättes antalet ställen, till följd hvaraf lydelsen af förevar:de mening skulle blifva följande: ”huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer tilldelas, och, i sådant fall, upgifva försäljningsställenas antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje- sådant ställe finnas må” o. s. v. Gr.
I afseende pä den mellanmening, som den siste värde talaren ansett af misstag hafva inkommit i den nya texten, synes uppenbart af Utsk:s motiver, att meningen varit att deri skulle utgå, emedan Utsk. förordat R. o. Ad:s beslut, som utlemnat densamma.
Hvad åter den andra förändringen angår, måste jag motsätta mig den.
Det är nemi. gifvet, att då R. o. Ad. vid ett föregående tillfälle fattat ett beslut alldeles i likhet med hvad Utsk. nu föreslagit, och Utsk. vid detta tillfälle
Den 4 Oktober f. m. tillfälle just föreslagit R.
St:r, atl antaga hvad R. o.
Ad. beslutat, kan R. o. Ad. icke frångå detta beslut.
Här är icke fråga om att vidtaga någon ändring i sak, ulan endast en rättelse i ordalagen, sådan Frih.
Raab den föreslagit.