Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gubbar, barn och qvinfolk voro nästan allt hvad som af befolkningen fanns qvar; den kraftigare manliga befolkningen hade redan förut tågat ut i krig.
Det är kanske djerft af den, som icke sjelf är krigare, att yttra sig i en fråga, sådan som denna, men det må dock ursäktas mig, att jag vågat framställa de betänkligheter, jag i denna fråga hyser.
Jag hörde i dag på f. m. sägas, att StatsLJtsk:t funnit sig nödsakadt på anslagen till 4:de Hufvudtiteln afpruta 800,000 rdr.
Det förvånar mig då, att de föremål, till hvilkas befrämjande dessa medel varit afsedda, befunnits i jemförelse med det nu ifrågav:de anslaget vara af så underordnad vigt, att de fått stå tillbaka, och jag vill hoppas, att Stats-Utsk:t måtte till statsbehofvens fyllande fortfarande finna så tillräckliga tillgångar, att intet angelägnare må få stå tillbaka än detta, om hvars nödvändighet jag icke ännu kunnat öfvertygas.
Jag anhåller således om afslag å Utsk:ts framställning.
I fråga om Utsk:ts motive ring har Hr Skogman redan besvarat den gjorda anmärkningen.
Jag tror också, såsom Utsk:t säger, att skarpskyttarne skola kunna ganska väl försvara de särskilda orterna, ty jag har sjelf varit på en ort, der, just under de omlalta härjningarna, utaf tvenne bruk, som lågo nära hvarandra, det ena brändes och förstördes, men det andra fick stå qvar; och hvarföre?
Jo, der fanns en gammal soldat, som hade i behåll ett muskedunder, och dermed skrämde han bort den ströfkår, som var utsänd Den 18 Mare e. ta. 247 för att bränna och härja.
Hade då kusten utefter funnits vapen och öfvadt folk, så hade troligen de flesta af dessa härjningar uteblifvit.
En annan talare har sagt, att skarpskyttarne troligen icke skulle uppsöka faran, utan vänta på henne, men sådant är naturligt, då frågan är om ett lokalt försvar.
Tvenne närbelägna städer i Norrland hafva också redan kommit öfverens att ömsesidigt understödja hvarandra i händelse af behof.
Hvad sjelfva saken beträffar, skulle det vara förmätet af mig att yttra något, sedan vi hört tvenne sådana sakrika anföranden, som Hr Statsrådet Reuterskjölds och Gr.
Björnstjernas, utan inskränker jag mig till att begära bifall till Utsk:ts Betänk.
Då jag icke blott varmt upp fattar den fosterlandskänsla, som ligger till grund för dessa skarpskyttekårer, utan äfven är öfvertygad, att de skola komma att göra nytta, så vore det mig kärt, om Gr.
Mörners betänkligheter kunde häfvas.
Hr Reuterskjöld har nyss anmärkt, att huru vi än må ordna vårt försvar, såväl i afseende å stam som beväring, så kan aldrig vår armée göras så stark, att den kan blifva tillräcklig att öfverallt möta fienden.
En landtstorm måste således inrättas, och det är klart, att om denna skall medföra verklig nytta, så måste den vederbörligen ordnas; men innan detta kan ske, så äro skarpskyttarne af stor vigt.
Det är gifvet, att denna landtstorm icke kan erhålla den färdighet, att den kan mäta sig med en stående armé, men klart är också, att det är desto bättre, ju mera denna färdighet kan uppdrifvas, och härtill bidrager denna rörelse.
Jag vill härvidlag fästa uppmärksamheten på en sak, som är af största vigt, nemi. skjutfärdigheten, och då detta förslag icke egentligen har något annat syfte än att uppmuntra nitet och lifvet hos de föreningar, som hafva till ändamål att uppdrifva denna färdighet hos allmogen, tror jag man ej bör hysa några betänkligheter vid att bifalla detsamma.
Hr Mannerskantz, Garl Axel:
Jag hade icke tänkt deltaga i denna diskussion, men då Gr.
Mörner med mycken värma förklarat sig anse detta anslag icke höra till dem, hvilka borde under 4:de Hufvudtiteln företrädesvis beviljas, måste jag h. o. h. motsätta mig denna åsigt.
Det torde väl vara af den alldra största vigt att söka sprida ut vapen och befrämja och utbilda vapenskickligheten inom vårt Iand.
För min del anser jag det som en oeftergiflig pligt att understödja en sådan sak som denna.
Skarpskytteföreningarnes väsendtligaste nytta ligger i min tanke deruti, att de under freden bereda den stridbara befolkningen att kunna uppträda till landets försvar, då krig inträffar; och hafva en gång alla Sveriges vapenföra män blifvit försedda med vapen och förvärfvat skicklighet att dem begagna, så är jag öfvertygad, att icke en enda man, som kan utgå i striden, skall i farans stund der saknas.
Jag tillstyrker på det varmaste hvad Utsk:t här föreslagit. 548 Den 18 Mar» e. m. Gr.
Jag trodde i sanning, för min del, att då hela den Svenska manliga befolkningen från 20 till 25 år är underkastad krigstjenst, det vore vigtigare att skalla denna ordinarie beväring nödig öfning, än att, på sätt nu blifvit föreslaget, uppmuntra några personer, som behaga roa sig med gevärs handterande.
Jag tror också, att en trupp utan militärisk lydnad och disciplin är ett oting, och att staten icke bör göra uppoffringar af medel, utan att vara förvissad om att för dem vinna ett tillfredsställande resultat.
Mörner nämnde derom, att skarpskyttarne skulle hafva blott en kollektiv, men ingen individuell skyldighet att gå i fält, häfves derigenom, att rullor öfver medlemmarne ingå hvarje år till K. M.
De af K.
M. utnämnde öfverbefälhafvarne äro ansvarige derför, att styrkan verkligen är beredd att gå i fält.
Jag kan således ej finna att denna betänklighet förtjenar något afseende.
Då alla talare, som deröfver yttrat sig, medgifvit, att skarpskyttarne icke kunna anses för någon landtstorm, afstår jag från mitt särskilda yrkande i afseende å Utsk:ts motivering.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till Stats-Utsk:ts förev:de Utlåt., blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 14 och 16 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 69, i ani. af väckt motion ang. anslag till Riddarholms-kyrkans inståndsättande invändigt.
På de skäl, motionären anfört, och hvilka Utsk:t äfven tyckes gilla, får jag anhålla, att R. o. Ad. behagade, med afslag å Utsk:ts Betänk., bifalla Hr Wolffelts motion.
Ett folk, som är månt om sin ära, måste också vara månt om att hedra och bevara minnet af sina store män.
Huru är dock förhållandet hos oss i detta afseende?
Jo, vi se här grifterna öfver de män, som förvärfvat landet den största ära, förvarade under ett hvalf, fullt af skröplighet.
Det är väl få länder, som hafva att uppvisa en sådan Konungarad, så månge store män, som vi, män, som inverkat icke blott på landets, utan äfven på verldens öden.
Deras ben gömmas i Riddarholms-kyrkan, och dennas hvalf se ut så, att man kan häpna deröfver.
Det väcker en känsla af vemod att se detta bevis af likgiltighet, och man måste bly - Den 18 M»r» e. m. 219 gas för utlänningen, då han besöker Riddarholms-kyrkan, Svenska nationens pantheon, och tinner att denna nation, hvilken så mycket yfves, och med skäl, öfver sina store män, så vanprydligt håller det hvalf, som betäcker dessa mäns grifter.
Att invändigt iståndsätta kyrkan och ornera henne på ett lämpligt och smakfullt sätt, blifver ock hushållning, ty man inbesparade då de särskildta dryga kostnader, hvarom motionen upplyser, och hvilka nu vid högtidliga tillfällen måste utgifvas.
Jag är öfvertygad att högst få af Riks-Ståndens, och knappt någon af Stats-Utsk:ts ledamöter sett huru det ser ut i denna kyrka vid dagsljus, ty då hade säkerligen min motion blifvit tillstyrkt.
Då så emedlertid icke gått, finnes väl föga hopp att åstadkomma en annan sakens utgång; men jag vågar dock hemställa, att R. o. Ad. behagade, med afslag å Utsk:ts Retänk.
, bifalla min motion.
Jag är fullkomligt öfvertygad, att hvar och en inom detta hus delar Hr Wolffelts önskan, att Riddarholmskyrkan måtte komma att försättas uti ett densamma fullt värdigt skick, och inom Stats-Utsk:t var också samma önskan rådande; men jag vågar dock påstå, att bland de företag, för hvilka statens tillgångar vid denna riksdag tagas i anspråk, detta icke kan hänföras till de aldra vigtigaste.
Detta är anledningen hvarföre Utsk:t ansett sig icke kunna tillstyrka den väckta motionen, och hvarföre jag äfven måste anhålla om bifall till Utsk:ls Retänk.
Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utlåtit, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle besluta att för ifrågavide ändamål till K.
M:s disposition ställa en summa af 90,000 rdr, att under nästa statsregleringsperiod utgå med en tredjedel årligen, eller 30,000 rdr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
Propos:r å båda dessa yrkanden blefvo härefter framställda samt med blandade ja och nej besvarade; hvaruppå förnyad propos. på bifall till Utlåtit gjordes och, sedan svaren derå likaledes utfallit med ja och nej i blandning, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voterings-propos.: »Den som bifaller Stats-Utskits Utlåt.
Nio 69, i ani. af väckt motion ang. anslag till Riddarholms-kyrkans iståndsättande invändigt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; 250 Dtn 21 Mart.
Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Utlåt, och beslutar att för ifrågav:de ändamål till K.
M:s dispositon ställa en summa af 90,000 rdr, att under nästa statsreglerings-period utgå med en tredjedel årligen, eller 30,000 rdr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 26.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsk:ts den 14 och 16 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 70, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. upplåtande till Göteborgs museum af kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets hus i Göteborg. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m.
Lördagen den 21 Mars 1863.
Justerades 3 prot.-utdrag för den 18 dennes e. m. samt pleni-prot:t för den 28 sisth Januari.
Hr af Ström, Carl Ferdinand, ingifvet Mern. af följide lydelse:
Tacksam för det synnerliga förtroende, Höglofl. R. o. Ad:s Hrr Elektorer behagat mig visa, genom att utse mig till ledamot i det särskilda Utsk., som enligt R.
St:rs beslut blifvit tillsatt att meddela Utlåt, öfver K. M:s Nåd.
Propos. om antagande af ny sjölag, får jag, som icke tilltror mig att kunna det hedran - Dtn 2! M«ri. 251 de förtroende, detta uppdrag innehar, i någon mån motsvara, om jag under tiden för Utslcts sammanvaro tillika skall förvalta mitt embete såsom ledamot af K.
Kommers-Colh; men verkliga svårigheter å andra sidan hindra mig att på en obestämd längre tid erhålla ledighet från den embetsbefattning, hvilkens skötande efter bästa förmåga jag måste betrakta såsom en skyldighet, som bör ega företräde framför hvilket annat uppdrag, som helst, det ifrågaställa ledamots-skapet i berörda Utsk. ödmjukligen mig afsäga, under anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framstäld propos., sitt bifall.
Vidare upplästes ett af Gr.
Sparre, Erik Theodor, inlemnadt Mern. af följ:de innehåll:
Af enskilda göromål hindrad att vid riksdagen närvara, får jag vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig den plats såsom suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, hvarmed, till följd af Hrr Elektorers förtroende, jag varit hedrad.
Hrr Elektorer att utse dels en ledamot i det särskilda Utsk:t för sjölags-förslagets behandling, efter Ilr af Ström, och dels en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, efter Gr. Sparre.
Hr Tersmeden, Nils, hade inlemna! ett skriftligt Mern., som nu upplästes och lydde sålunda:
Redan vid denna riksdags början hedrad med R. o. Ad:s dyra förtroende att vara en af dess Elektorer, har jag dock derefter ej kunnat, som sig bort, fullgöra detta uppdrag.
Som jag ej heller ser mig i stånd att framgent kunna något trägnare vid riksdagen närvara, anhåller jag att härmed få afsäga mig samma uppdrag, under vördsam begäran att varda vid min riksdagsmannarätt fortfarande bibehållen.
Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa en från K.
Akademiens för de fria konsterna prajses aflåten skrifvelse af följ:de innehåll:
Akademiens för de fria konsterna vägnar får jag äran anhålla att Hr Gr. o. Landtm, behagade för Höglofl. R. o. Ad. låta tillkännagifva att exposition af elevernas arbeten under sednaste undervisningsåret hålles i Akademiens hus vid Rödabodarne öppen för R.
St:rs ledamöter nästkommande Söndag och ,252 Oen 21 Mare.
Måndag d. 22 och 23 dennes, Söndagen kl. 12—3, samt Måndagen kl. 11—3.
Vidare lät Hr Gr. o. Landtm, uppläsa fö!j:de skrifvelse från H.
Exc. Hr Stats-Ministern för utrikes ärendena:
Sedan, på K. M:s Nåd. befallning, ytterligare diplomatiska handlingar, rörande Danmarks tvistigheter med Tyska förbundet blifvit till trycket befordrade, varder tillräckligt antal exemplar af dessa handlingar i dag till de respektive Riks-Ståndens kanslier aflemcadt, för att bland Stånds-medlemmarna utdelas; hvilket jag härigenom får äran till Hr Landtnuns kännedom meddela.
Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 215 för den 14 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Bonde-St:s beslut i afseende å Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 4, i ani. af motioner ang:de dels ändring och tilllägg i K.
Vidare föredrogs, och blef jemväl bordlagdt, ett från samma Riks-Stånd ankommet prot.-utdrag N:o 219 för den 18 dennes, innehållande, utom annat, inbjudning till Med-Stånden att instämma i Bonde-St:s beslut i afseende å Banko-Utsk:ts Utlåt.
N:o 30, i ani. af väckt fråga, att lån mot pant af fastighet hädanefter icke må från R.
Jag anhåller att få till prot:t anföra, att jag icke var närv:de vid riksdagen, då K. M:s Propos. om anslagets till första hufvudtiteln förhöjande aflemnades och remitterades lill Utsk:t, samt att jag icke heller deltagit i det beslut, som R. o. Ad. fattat i denna och öfrige till första hufvudtiteln hörande frågor.
Föredrogs ånyo Riddarh.-Utsk:ts den 11 och 16 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 6, ang:de väckt fråga om ordnande af Riddarhusets gårdsplan och deromkring liggande byggnader.
Till följe af R. o. Ad:s vid sednaste riksdag fattade beslut, har Riddarh.-Direktm låtit uppgöra och till R. o. Ad:s pröfning öfverlemnat tvenne förslag till Riddarhusgårdens ordnande; båda förslagen uppgjorda af Den 21 Mar», 253 Professor Scholander, båda afseende nybyggnad.
Det ena af dessa förslag afser uppförandet af tvenne större flygelbyggnader, upptagna till en kostnad af 221,000 rdr.
Den i förslaget beräknade byresersättning för de i dessa flyglar till uthyrning blifvande lägenheter upptagas till 4,100 rdr. R. o. Ad. torde häraf finna att, då hela det förut nämnda kostnadsbeloppet måste genom lån troligen till 5 å 6 proc. anskaffas och hyresbeloppet icke utgör mera än omkring 2 proc. på ofvannämnda summa, detta förslag, såsom spekulation betraktadt, är särdeles ofördelaktigt.
För min del får jag uttrycka den mening, att hvarje förslag, som i denna riktning uppgöres, måste i det närmaste utfalla lika ofördelaktigt, enär tomtplatsernes beskaffenhet fordrar särdeles dyrt pålningsarbete samt flyglarne nödvändigtvis till sin bredd och höjd måste betydligen inskränkas, för att icke störande inverka på det helas utseende, hvadan lokaler att uthyra icke kunna inbringa skälig ränta på de summor, sorn på dylika byggnaders uppförande användas.
Det andra förslaget afser uppförandet af 2:ne mindre flygelbyggnader, beräknade till en kostnadssumma af 71,000 rdr eller, om kostnaden för den i förslaget upptagna portalen derifrån afräknas, 62,000 rdr.
Andamålet med dessa flygelbyggnader vore egentligen att bereda bostad åt vaktmästaren och förvaringsrum för erforderligt vedförråd; men som dessa ändamål i min tanka kunna nås med vida billigare medel, kan jag icke tillstyrka R. o. Ad. att antaga detta förslag.
Så långt har jag delat Utsk:ts mening, att intet af de framlagda förslagen kunde af R. o. Ad. gillas, men deremot kan jag icke med Utsk:t instämma i den åsigt, att hvarje åtgörande i och för Riddarhusgårdens ordnande derföre borde afstyrkas.
Jag förutsätter nemi., att då R. o. Ad. vid sednaste riksdag lemnat sitt bifall till Gr.
Lagerbjelkes i ämnet väckta motion, R. o. Ad. gjort sig beredd på uppoffringen af den hyresinkomst, som ingår af de nu å gården befintliga byggnader, hvilkas borttagande är första vilkoret för gårdens ordnande i den syftning, som motionen innehåller.
Till följe häraf får jag förorda det förslag, för hvilket jag i min reservation närmare redogjort och som afser gårdens planering, planterande och förseende med en enkel inhägnad.
Härvid får jag dock fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet på att det i min reservation upptagna kostnadsförslag^ blifvit uppgjordt med ledning af Professer Scholanders beräkningar; men att det större jernstaket, sorn professorn upptagit till 10,000 rdr, mycket väl kan ersättas af en mindre dyrbar inhägnad, mera afseende gårdens skyddande mot okynne än mot våld.
Det torde dessutom icke vara för djerft beräknadt, att de nu på gården befintliga byggnadernas försäljning kunde betäcka planerings- och planteringskostnaden, och således den enda utgift, som komme att drabba kassan, inskränkte sig till kostnaden för ofvannämnde inhägnad.
Derjemte får jag äfven erinra om, att Utslr.ts, så väl som mina egna beräkningar, äro uppgjorda med afseende på kassans 234 Den ,2!
Mars. ställning i närv:de stund, men att, redan före t April detta år, ett års kaptitations-afgift influtit och minskat skulden till 32,400 rdr, och att, om förändringen med gården vidtages först efter 1 April nästa år, ännu ett års kapitationsafgift åter influtit och minskat skulden till 21,000 rdr.
Om R. o. Ad. således beslutar en förändring i den syftning, som jag i min reservation föreslagit, och att denna förändring den 1 April nästa år skulle vidtagas, kan jag för min del icke finna att kassans ställning utgör något giltigt hinder för R. o. Ad:s vid sednaste riksdag uttalade önskans uppfyllande.
Det hufvudsakligaste inkast, man gjort mot detta förslag, är att bostad åt vaktmästaren borde finnas å Riddarhusets tomt; men jag för min del kan icke finna någon väsendtlig skillnad, om vaktmästaren bor 100 alnar söder om Riddarhuset (tvärs öfver torget) eller 100 alnar norr om samma byggnad (nere vid sjöstranden).
Dessutom torde Riddarhuset vara nog skyddadt, då Riddarh. -Sekret. deruti har sin bostad; men skulle, det oaktadt, R. o. Ad. fästa hufvudsaklig vigt vid att vaktmästaren bor inom Riddarhuset, så får jag fästa Ståndets uppmärksamhet derpå att Riddarh.-Sekret. disponerar en lägenhet af 12 rum, samt att nämnde tjenstemans löneförmåner jusi med afseende på möjligen blifvande förändring med Riddarhusgården icke äro definitivt reglerade.
För min del anser jag icke rätt och billighet förnärmad eller grannlagenheten för nära trädd, om vaktmästarens bostad i denna lägenhet beredes mot en skälig ersättning åt Riddarh.-Sekret.
Rennet, Otto Reinhold:
Jemte det att jag får tillkännagifva att jag i hufvudsaken delar Frih.
Cederströms åsigter, ber jag att få yttra några ord i frågan.
Nuvarande Landtmarskalken, Hr Gr.
Lagerbjelke väckte vid förra riksdagen motion om ordnande af Riddarhusgården, såväl i afseende på att omändra de der befintliga byggnader, äfven som om dessa kunde borttagas.
Riddarh.-Utsk:t tillstyrkte då, att R. o.
Ad. måtte anmoda Riddarh.-Direktm att upprätta och Ståndets pröfning vid nästa riksdag underställa fullständigt förslag till ordnande af Riddarhusets gårdsplan och de deromkring varande byggnader; äfvensom i sammanhang dermed alternativt afgifva Utlåt., huruvida och under hvilka vilkor det ändamål må beredas, att nämnde byggnader framdeles kunde alldeles borttagas.
Hade Utsk:t fästat sig vid den sednare delen af R. o. Ad:s beslut vid förra riksdagen, så tror jag att Utsk:ts Utlåt, blifvit helt annorlunda.
Man ser nemi, såväl af motionen som af R. o. Ad:s beslut, att det icke varit absolut fråga om några nybyggnader, och likväl tillstyrker Utsk:t att i anseende till den betydliga skuld, hvarför Riddarhuskapitationsfonden häftar i och för de å Riddarhusbyggnaden redan verkställda reparationer, och den ytterligare skuldsättning, som skulle erfordras i och för de gamla byggnadernas borttagande och andra byggnaders uppförande i stället, Höglofl. R.
Den 21 Mare. 255 o. Ad. mätte till nästblifvande riksdag uppskjuta beslut i denna fråga.
Jag anser att R. o. Ad. genom sitt beslut vid förra riksdagen uttalat sin önskan att någonting borde vidtagas till ordnande af Riddarhusgården, och om man nu beslutat att borttaga de gamla byggnaderne, samt planera och plantera gården, så hade detta kunnat verkställas för en ringa summa och således Riddarhuskassan sluppit att vidkännas någon betydlig utgift, och man hade då äfven enligt min tanke gått R. o. Ad:s uttalade önskan till mötes.
Nu har flertalet inom Utsk:t uteslutande fästat sig vid Riddarh.-I)irek:ns förslag, nemi. det att uppföra 2:ne mindre byggnader.
Om det vore alldeles nödvändigt att bostad för vaktmästaren och försvaringsrum för vedförådet skulle finnas inom Riddarhusets byggnader, så hade Utsk:t haft rätt; men jag anser att det icke är mycket maktpåliggande om vaktmästaren bor på den ena eller den andra sidan om Riddarhuset, d. v. s. i en af de projekterade lusthusen eller i något hus vid Riddarhustorget; och vill man icke lägga vedförådet på vinden eller i någon källare, så kan man ju uppgöra med en entrepreprenör, som hvarje morgon hitför den ved, som åtgår för dagen, hvilket skulle kunna göras för vida billigare pris än hvad räntan på kostnaden för den förslagna vedboden går till.
Nödvändigheten att uppföra en byggnad på Riddarhusgården är således, enligt min tanke, alldeles imaginär.
Hvad Riddarhusgårdens förskönande beträffar, hvilket Gr.
Lagerbjelkes motion väl egentligen afsåg, så tror jag för min del att man må der uppföra hvad byggnad som helst, så blir den likväl aldrig så vacker, som om den planerades och planterades på ett smakfult sätt.
Man anför här ofta exempel från utlandet; nåväl, hur gör man der, när man vill försköna de större städerna?
Jo, man nedrifver hela qvarter, för att förskaffa öppna platser, hvilka sedermera planteras och förvandlas till parker.
Här i Stockholm tror jag att detta förfaringssätt i synnerhet vore passande, ty, mig veteriigt, finnes icke inom broarne någon enda plats bevuxen med träd, och i en stad, så trångt bebyggd som denna, är det alltid angenämt för ögat att kunna hvila på en grön plan eller några gröna träd, så att jag vet ingenting som skulle så försköna Riddarhusgården sorn att göra den till en park.
Det af Direktionen förordade förslaget, att uppföra 2:ne mindre paviljonger å tomtens nordvestra och nordöstra hörn, anser jag icke innebära någon försköning; det är högst sällan man använder samma arkitektur vid ett palats, som vid en villa.
Jag har hört flera personer, som sett ritningarne till dessa byggnader, säga att de se mycket bra ut; det betviflar jag visst icke, ty de flesta byggnader taga sig väl ut på papperet, men man kan sällan på förhand bestämma, om de äfven komma att göra det i verkligheten.
För min del anser jag att i arkitektoniskt hänseende så äro dessa s. k. lusthus eller paviljonger ett slags missfoster, och jag vill icke med min röst bidraga till att framskaffa sådane till verlden.
256 Den 21 Meri.
Cederström och anhåller att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:ts tillstyrkan, bifalla det af honom framställda förslag.
Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet Bredberg, som å K.
M:s höga vägnar öfverlemnade 9 Nåd. Propos:r till R.
Det är mig ett sannt nöje att åtminstone i ett fall kunna instämma med de 2:ne föreg:de talarne, nemi. i aft ogilla det uppskof, som Utsk:t föreslagit.
För öfrigt hafva vi kommit till motsatt resultat.
Jag anser nemi., i likhet med Frih. Bennel, att, då R. o. Ad. redan vid löreg:de riksdag beslutat att en förändring i det nuv:de skicket skall ega rum, så bör R. o.
Ad icke tveka att i detta hänseende afslå Utsk:ts tillstyrkan, och således besluta att något inåtle vidgöras, på det att Riddarhusgården må erhålla ett hyggligare utseende än den nu har.
Annu mera har jag blifvit stärkt i denna min åsigt, sedan jag hört huru Ofverste Ericson vid sitt lysande föredrag om en sammanbindningsbana genom Stockholm, yttrat sig rörande förskönandet af hufvudstäder samt den inverkan, detta utöfvar på befolkningens sinne och smak.
Jag ber nu att få erinra om Riddarh.-Direkhns, till Utsk:t afgifna meddelande i frågan, af innehåll, »att al
Direktms ledamöter Hr Öfverste-löjtnanten Leijonancker, med hvilken Hr Expeditions-sekreteraren von Printzencreutz, Hr Öfverste-löjtnanten Tornerhjelm, Hr Kammarherren Frih.