Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att R. o. Ad:s beslut i denna fråga sedermera blef R.
Sl:rs, derför hade man alt tacka den varma nitälskan för landets försvar och derigenom betryggade ära, som bystes af R. o. A:ds, PresteSfis ledamöter samt af några personer af Borgare- och BondeSl:n, hvilka uti det förstärkta StalsUtsk., dit frågan slutligen kom, röstade för R. o. Ad:s beslut.
Då nu motion om förhöjning i Artis Under-Officerares allt för knappa aflöning blifvit inom delta Stånd väckt, anser jag mig icke böra lemna obegagnadt detta tillfälle att hembära motionären uttrycken af min djupa tacksamhet för Den 24 December. lil den varma kärlek, hvarmed han under sitt långa och gagnande lefnadslopp städse omfattat det vapen, som haft den äran att stå under hans befäl.
Jag tillåter mig icke något vidare ordande i afseende å den nu väckta motionen, dels emedan jag i allmänhet anser det vara obehöfligl att vid motioners remitterande förorda eller afstyrka desamma, enär de i Utslcn komma att undergå behandling af sakkunnige personer, dels ock emedan jag, hvad denna fråga särskildt beträffar, har mig bekant, att i StatsUtsk, finnas varma vänner af Artillerivapnets bestånd och utveckling; och anser jag mig slutligen böra erkänna det förbiseende af Art:s Under-Officerares behof af ökade löneförmåner, som jag vid förra Riksdagen lät komma mig till last, då jag föreslog den propos., som sedermera blef R.
St:rs beslut i frågan.
Remitterades till StatsUlsk.
Gr. Taube, Henning Edvard, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: 1 :o. Med Lagmans- och Kämners-Rätternes uphörande försvunno ur vår Lag stadgandet om en s. k. ”Summa appellabilis”, eller om ett visst belopp i penningar, hvartill ett tvistemål skulle upgå, för ali dragas under Ofver-Rätts pröfning.
Erfarenheten har redan visat att uphäfvandet af stadgandet härom var mindre välbetänkt; frågor af den ringa vigt att de stundom endast angå några skillingar, fullföljas genom instantierna, utan ringaste båtnad för parten, som, äfven om han vinner ändring i Under-Rättens utslag, likväl, lill följd af Lagens stadgande, alt, i sådant fall, rättegångskostnaden skall parterne emellan qvittas, måste vidkännas kostnader vida öfversligande värdet af tvistens föremål.
Det enda resultatet af detta fullföljande af tvistemålen blir således alt Ofver-Domstolarnes tid öfver höfvan uptages, utan nytta för parterne.
De omkostnader part måste vidkännas vid fullföljd af ett mål i HofRätt torde, med inberäknande af Utslagslösen, arfvode till fullmäktig m. m. kunna anses minst upgå till 20 å 25 R:dr R:gssedlar, och jag får således föreslå, att, pä sätt i 7:de och 16:de § af 25 kap.
R.B:n af 1734 års lag varit föreskrifvet, för vad emot Lagmans- och RådstufvuRätts
Dom stadgas mätte, alt vad emot Härads-Rält eller Rådstufvu-Rdtts dom eller Utslag, endast skall vara tillåtit, der hufvudsaken, med ränta eller afgäld som fordras, stiger öfver Femtio Daler, utom Rättegångskostnaden.
Örn remiss till LagUtsk. anhålles vördsammast. 2:o.
Svenska jordbruket har onekligen i sednaste tider gjort stora och betydliga framsteg, och hvarje fosterlandsvän kan ej annat än hjertligen glädja sig häråt.
Olyckligtvis, hafva dock dessa framsteg skett i en ensidig riktning, då spannmålsodlingen utgjort jordbrukarnes förnämsta ögonmärke, eller en större produktion af potates 112 Den 24 December. nära nog uteslutande afsetts för bränvinsbränningen, som slukat icke allenast det mesta af denna rotfrukt, utan derjemte ganska betydliga qvantileter af den spannmål, som inom landet producerats.
Följden _ har varit all fodervexlodlingen i allmänhet försummats, eller åtminstone tillbakasats, och alt ladugårdsskötsel!! kommit att förblifva nära nog på samma låga ståndpunkt, som den beklagligtvis i långliga tider bos oss innehaft.
Omsider har man funnit misstaget, och insett nödvändigheten af ett annat hushållssystem.
De olägenheter, vådor och olyckor, som bränvinsbränningen och den omåltliga förtäringen af spritdrycker alstrat, erkännas nu lyckligtvis allmänt; och alt bränvinsbränningen måste inskränkas, derom finnes icke mera än en tanke.
Förr eller sednare — och jag hoppas att det må ske redan vid denna Riksdag — måste så beskaffade lagstiftningsåtgärder vidtagas, att bränvinsbränningen må komma att uphöra alt vara något bihang till jordbruket, och jordbrukaren måste derföre vara betänkt på alt skaffa sig inkomster från annat båll, än att sjelf upbränna, eller till liränvinsbrännaren försälja sina skördar.
Den enda säkra vägen lian härvid bar alt beträda, blir att vända sig till den hittills försummade ladugårdsskötseln, samt alt genom odling af fodervexter, omsorgsfull vård af sin boskap, och ändamålsenlig behandling af ladugårdsprodukterna skaffa sig nya inkomstkällor.
Landtbruket skall ock i längden härpå icke förlora, utan tvertom göra en ansenlig vinst genom ökade och säkrare sädesskördar, allt efter som åkerjorden bättre kan gödslas, samt genom försäljning af ladugärdsprodukter, som, dä de äro af god beskaffenhet, alltid på verldsmarknaden äro lätt afsät t liga till höga och föga ombytliga priser.
Ofvergången blir tvifvelsutan svår, och kommer alt kännas bitter, synnerligast om på förhand ingenting blifvit gjordt, för alt underlätta densamma.
Allmänhetens båg och upmärksamhet måste derföre vändas åt de nya källor lill förvärf, som landtbruket, rätt skölt, i rikt mått erbjuder genom en omsorgsfullt bedrifven boskapsskötsel i förening med beredning af smör och ost efter ändamålsenliga methoder.
Allt, som kan bidraga till boskapsskötselns och mejerihahdleringens förkofran och upblomslring, är sålunda för hela vår ekonomi nu af yttersta vigt, samt bör af statsmakterna underlättas och upmuntras.
Den ringa upmärksamhet man hittills hos oss i allmänhet skänkt ladugårdsskötseln, och den stora svårigheten, för att icke säga sällsyntheten, att erhålla tjenare, som förstå att rätt sköta kreaturen, samt att ändamålsenligt bedrifva mjölkhushållningen, torde vara nogsamt kände saker, för att bär endast behöfva antydas.
I st. f. att
Sverige borde kunna producera icke blott sitt eget behof, ulan derutöfver, af smör, ost, kött och öfrige ladugårdsprodukter, måste vi med ansenliga summor härför årligen skatta till utlänningen, till följe deraf alt ladugårdsskötseln, och hvad dermed äger sammanhang, hos oss felaktigt handhafves.
Följderna häraf hafva varit och äro högst bedröfliga, och något bättre är ej att emotse, förr än sundare äsigter hunnit i landet spridas rörande boskapsskötselns bedrifvande i allmänhet, jemte insigt uti alla detaljerna för en ändamålsenligt bedrifven mjölkhushållning; — och för alt Den 24 D eceraber.
113 att kunna vinna någon säker förbättring uti boskapsskötseln och serskildt uti den så ytterst maktpåliggande, men hittills hos oss mycket försummade mejerihushållningen, är det lika vigtigt att vid våra landtbruksläroverk undervisning meddelas i husdjursskötseln, samt uti allt hvad till en väl ordnad mjölkhushållning hörer, som uti sätten för jordens bearbetning och brukning.
Ty endast härigenom kan man motse, alt kunskaper och insigter efter hand allmännare skola spridas i landet, icke blott uti hvad som rörer jordbruket i allmänhet, utan äfven med hänseende till boskapsskötseln och dess rationella bedrifvande.
Men landlbruksläroverken måste, för ali kunna behörigen verka i denna riktning, sättas i det skick, att de kunna svara mot tidens fordringar äfven härutinnan, hvilket ännu ej är händelsen med vårt enda Landtbruksinstitut, och ä hvilken omständighet jag velat fästa R.
Jordegare inom Upsala län, har jag vid åtskilliga tillfällen besökt Ultuna Landtbruks-Institut, och dervid tagit närmare kännedom om denna nyttiga läroanstalt, samt mäste beklaga alt Institutet ej eger något mejeri, och alt ladugården, hvarest K. M:s o. Kronans dyrbara och utmärkt vackra Stam-Holländeri af Ayrshire-race herbergeras, är, såsom distriktets Revisorer ock anmärkt, ”med hänseende till dess osunda läge, samt dess bofälliga och i öfrigt mindre ändamålsenliga beskaffenhet, ingalunda motsvarande hvarken behofvet eller nutidens fordringar, ej ens å enskilde personers egendomar, således än mindre å en så beskaffad Statens mönsterinrättning som Ultuna, äfven i detta hänseende, borde vara."
Jag anför detta ej för alt klandra Landtbruks-Institutet eller dess Styrelse, ty jag känner nogsamt, att Styrelsen, som med berömvärdt nit och lyckad framgång handhaft
Institutets organisation, saknat medel att efter önskan ombygga ladugården, äfvensom att upföra en så väl behöflig mejeribyggnad.
De medel Institutet för dess organisation bekommit, nemi.: anslaget motsvarande Kungsgårdens afkastning, ' 4,000 R:dr B:ko för åren 1841 — 1848 . . 32,000: — — samt d. 15 Dec. 1849 af Sjette Hufvudtilelns besparingar . 11,059: 23. 8.
Summa B.ko R:dr 43,059: 23. 8. hafva, efter hvad Institutets reviderade och godkände räkenskaper utvisa, användts till upförande af de byggnader, som i första band voro oundgängliga i och för undervisningen, samt till logementer åt Lärare, Elever och Lärlingar, för hvilka byggnader utbetalts, efter det vid entreprenadauklion gjorde lägsta anbudet, 29,705 R:dr 4 sk. 3 rst.; •— och till anskaffande af de inventarier, som till Institutet och dess jordbruk erfordrats, hvartill varit att tillgå återstoden af statsanslaget 14,354 R:dr 19 sk. 5 rst. samt det räntefria lån, stort 10,985 R:dr 18 sk. 5 rst., som K. M. i Nåder beviljat Institutet, och hvarå afbetalningen redan börjats, samt framgent skall bestridas af Institutets löpande årliga statsanslag.
De med organi2 II. 8 114 Den 24 December. sationsmedlen upförde byggnaderne och Institutets inventarier, hvilka sednare, oberäknad inneliggande spannmål, vid innevande räkenskapsårs början upgingo till en summa af 40,787 R:dr 28 sk. 6 rst. b:ko, äga, såsom Institutets Revisorer äfven anmärkt, ”fulleligen motsvarande värdet för de å Institutet nedlagde kostnader.”
Men till en af behofvet högeligen påkallad ny ladugårdsbyggnad och en mejeribyggnad — om nödvändigheten af hvilka byggnader sä väl Institutets Styrelse som Revisorerne gjort underdåniga erinringar — hafva medel icke förefunnits, oell Institutet sålunda måst deraf vara i afsaknad.
På det att denna beklagliga brist med görligaste första må kunna uudanrödjas, och Institutet, såsom en högre läroanstalt för landtbruket, må kunna fullständigare svara mot sin bestämmelse, samt sättas i tillfälle att lemna fullständig undervisning sä väl uti hvad sorn, rörer husdjurens skötsel, värd neli förädling i allmänhet, sora serskildt uti hvad som hörer till ladugårdsskötsel n och mejeri - handteringen, får jag således föreslå, att den summa, 33,544 R:dr b:ko, som efter de af Läns-Byggmästarne E.
Ronell och P. J.
Pettersson upgjorda kostnadsförslager, och hvilka kostnadsförslager, såsom mig nu icke tillgängliga, jag anhåller alt till StatsUtsk. fä framdeles öfverlemna, erfordras för upförando af en ladugårds- och mejeribyggnad vid Ultuna, mätte af 11.
St. lill detta ändamål anvisas, så att härigenom vid Institutet, derifrån ärligen utgå Elever och Lärlingar till landets alla delar, ladugårdsskötsel och mejerihandteringen måtte kunna bedrifvas så, att Institutet äfven härutinnan kunde tjena såsom ett praktiskt exempel på en i allmänhet väl ordnad landthushållning; och derjemte den stora fördelen vinnas, att genom de personer, hvilka ä Ultuna blifva anställda vid ladugården och mejeriet, och hvilken tid efter annan kunde och borde ombytas, tillfälle blefve beredt att få i landet efter hand spridda sådana personer, som i ladugårdsskötseln och mejerihandteringen ega önskvärda insigler, samt den vana och färdighet vid boskapens skötsel, vård och utfodring, så ock vid mjölkhushållningens ändamålsenliga handhafvande, sorn nödvändigt fordras, så framt boskapsskötseln med framgång skall kunna bedrifvas.
För inöfning af det praktiska i hithörande ämnen, blefve dä äfven tillfälle att till Institutet insända personer, att der viss tid ijenstgöra, och skulle dessa, då de till sina hemorter återvända, jemte öfrige personer, som från Institutet komma att i landsorterna spridas, snart och kraftigt bidraga till en bättre bedrifven och lönande boskapsskötsel, samt de kostnader, som härföre utlagts, sålunda mångdubbelt inom kort tid återbetala sig.
Det är af detta skäl, och med stöd af de åsigter, som vid våra allmänna landtbruksmöten så högt uttalats, som jag ansett mig befogad att väcka denna motion, för hvilken jag hoppas så mycket snarare vinna R.
Stirs bifall, som Ultuna är en för hela landet inrättad läroanstalt, förlagd på en K. M. och Kronans egendom, och der sålunda alla byggnader och inrättningar äro och förblifva K. M:s och Kronans tillhörigheter, likasom alla de förbätt - Den 24 December. 115 ringar, som vare sig uti jordbruket eller åbyggnaderne vid Institutet tillvägabringas, äro en vinst för det allmänna — ej för någon enskild.
Enskilda afsigter och földelar äro sålunda alldeles främmande för den motion jag nu vackt.
Den afser en allmänt nyttig sak, en fråga af utomordentligt stor vigt för hela vår landthushållning, en fråga, af hvars lösning det kommer att bero, huruvida boskapsskötseln och hvad dermed eger sammanhang, fortfarande skall anses för något underordnad!, som vid en allmän, för landtbrukets utveckling stiftad läroanstalt skulle kunna framgent lemnäs liggande nere, såsom det ej förtjente att dertill ansloges en ringa del af de medel, som vid denna riksdag torde blifva att påräkna för landtbruket och näringarna i allmänhet.
Jag föreställer mig, ja! jag hyser det glada hoppet, att Rikets uplysta Ständer omöjligen skola kunna tillstädja, att vid vårt nuvarande enda Landtbruks-Institut den omförmälde vigtiga delen af landthushållningen fortfarande skulle hållas tillbakasatt; utan att R.
St. tvertom, genom bifall till min nu väckta motion, sätta Institutet i tillfälle alt på bästa och ändamålsenligaste sätt bedrifva äfven denna del af landthushållningen, och sålunda genom sprid ning af i ladugårdsskötsel och mejerihandteringen kunnige personer kunna verka till en väsendtlig och högst nödig förbättring i hela vår ekonomi.
— Jordbruket är och förblifver landets modernäring.
Ju högre denna i alla dess grenar kan updrifvas, desto större vinst är det för Staten: desto mera ökas nationalförmögenheten samt alla källor till förvärf, och desto lättare blir det för folket att bära skattebördorna.
Hvad som påkostas, för vinnande af detta stora mål, skall alltid bära rika och välsignelse rika frukter, så väl f. n. som ännu mera för kommande generationer.
Om remiss till StalsUtsk. anhålles vördsammast.
Dessa motioner begärdes på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 1 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. 8 lili Den 28 December f. in.
Onsdagen den 28 December 1853.
Just. 4 prot.utdr. för d. 24, och pleni-prot. förd. 14 dennes.
Föredrogs ånyo Gr. Sparres, Erik, d. 23 och 24 dennes på bordet lagda motion, ang:de dels utfärdande af en förordning i afseende å fullföljden och behandlingen af mål i HofRätt, dels förlängning till 20 dagar af den i lag stadgade tid för anmälande af missnöje med HofRätts dom och utslag i tvistemål.
Frånvarande vid R. o. Ad:s senaste plenum har jag sedermera erfarit att betänkligheter upstått i fråga om remiss af en af mig inlemnad motion, och anhåller i anledn. deraf att få afgifva följande förklaring.
Vid sista Riksdagen beslöto R.
St. för deras del, utfärdande af en förordn. om fullföljd af mål ifrån HofR.na.
Vid granskning inom Högsta Domstolen af detta förslag, framställdes deremot anmärkn:r, hvilka, om icke hvar för sig, åtminstone i sin helhet, ledde dertill, att K.
M. på förslaget icke ansåg sig kunna fästa något afseende, eller åt detsamma gifva sin sanction.
Behofvet af en författning ronde förändring af tiden för ansökningars ingifvande om tillstånd att söka nådig revision, är, jag vågar påstå det, ibland pluraliteten af HofR:nas Ledamöler erkänd, om också meningarna kunna vara delade emellan de af R.
St. vid sista Riksdagen beslutade förslag till förordning och lämpligheten eller befogenheten af de aumärkn:r Högsta Domstolen framställt.
För min del vill jag, med erkännande i öfrigt af dessa anmärkn:r, i fråga om en af dem icke obetingad! medgifva, att förslaget i anledn. deraf må ändras; men jag vill icke genom ensidigt vidhållande i detta afseende af min mening, motverka förslagets möjliga antagande, och jag afsåg derföre att underställa LagUtskis bedömande befogenheten af dessa anmärkn:r.
Det är på sådan grund som jag i min motion nämnt, att jag, såsom min motion, ville framställa detta förslag med de förändringar, som i anledn. af Högsta Domstolens anmärkn:r må finnas nödiga, hvarmed jag ansåg mig hafva uttryckt, alt bedömande af frågan icke tillkom min utan Utsk:s pröfning, enär jag icke med dessa ord gerna kunde afse mitt eget bedömande, hvilket borde förutsättas såsom afgjordt; men då jag, såsom Ledamot af LagUtsk. skulle komma att deltaga i utarbetande af det förslag, som af min motion skulle komma att blifva en följd, om motionen godkändes, så ville jag icke här inskränka motionens syfte, genom uttalande af den ena eller andra åsigten, utan framställde förslaget med de förändringar, som dervid kunde göra sig gällande.
Jag anser så beskaffade framställningar lämpliga, derföre att det händt förut i LagUtsk., att då en motion uti en syftning blifvit framställd, det har blifvit ifrågasatt huruvida LagUtsk. vore Den 28 December f. m. 117 behörigt att göra förändring deraf i en annan syftning, och jag ville derföre framställa förslaget alternativt, hvilket jag anser hafva varit min rätt.
Jag erkänner likväl att i fortsättningen af motionen insmugit sig en otydlighet, för hvars tillkomst jag är skyldig mig sjelf att inför R. o. Ad. redogöra.
Jag hade nemi. vid upsättning af motionen skrifvit: ”Jag framställer förslaget med de förändrin gar, som må anses nödvändiga och för hvilka jag, för att icke uptaga R. o. Ad:s tid skall närmare redogöra i LagUtsk., dit jag anhåller att denna motion måtte remitteras”; men till följd af en, hos jurister bruklig praxis, hade jag satt följden efter orsaken sålunda: ”med de förändringar deri, som i anledn. af Högsta Domstolens anmärkn:r må anses nödvändiga och för hvilka jag skall redogöra, hvarigenom jag erkänner att meningen blef den, att jag skulle för de förändringar, sora kunde finnas nödvändiga i Utsk. redogöra.
Jag ombesörjde icke sjelf renskrifning af motionen och förbisåg vid läsningen deraf att min mening icke var uttryckt såsom jag skulle hafva önskat.
För att nu förekomma allt missförstånd af den lydelse, som motionen har fått, är jag beredd att derutur utesluta den sista delen af slutmeningen, som böljar med ”och för hvilka jag, för alt icke uptaga R. o. Ad:s lid, skall närmare redogöra i LagUtsk , dit jag anhåller att denna motion måtte remitteras.”
Jag föreslår således att dessa rader måtte utgå och hoppas att sedermera ingen tvekan om motionens mening eller min rättighet att framställa förslaget i motionsform vidare skall ega rum och alt R. o. Ad. således icke heller skall finna något hinder för alt till LagUtsk. remittera motionen.
Frih. af Ugglas, Carl Gustaf: Sedan Gr.
Sparre numera gått, om jag så får uttrycka mig, min önskan till mötes, så lill vida att han förklarat sig villig att utesluta de sista raderna af motionen, mot hvilka jag förra gången framställde anmärkmr, och då motionen således skulle komma att sluta med den förklaringen, att han uptager såsom sin egen motion de af R.
St. vid sednaste Riksdag beslutade förslag till Förordn:r i berörde ämnen, med de förändringar deri, som med anledn. af Högsta Domstolens berörda anmärkmr må finnas nödvändiga, så har jag ingenting vidare att yttra, utan återtager min i sista plenum gjorda framställning om motionens läggande till handlingarna.
Hr Bi ld t, Didrik G i 11 is:
Då jag i sista plenum äfven hyste betänklighet alt för min del godkänna en remiss af den utaf Gr.
Sparre då framställda motionen, så får jag äfven nu förklara, att jag är villig afstå ifrån den remissvägran, som jag då ansåg R. o. Ad. böra göra, så vida nemi. de af Gr.
Sparre nu föreslagna förändringar blifva af R. o.
Jag anhåller dock alt sedan förändringen vidtagits, motionen i sin helhet måtte blifva upläst, så att ingen tvetydighet kan komma att ega rum.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått blef ifrågavar:de motion remitterad till Lagutskottet. 118 Den 28 December f. m.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om icke, då discussioneu ronde den nu remitterade motionen uteslutande afsetl formen och icke hänfört sig till motionens nu förändrade innehåll, R. o. Ad. funné öfverflödigt att jemväl discussionen remitterades till LagUtsk,, ropades ja, hvarjemte Hr Bildt, anmälde sig och yttrade:
Den af Hr Gr. o. Landtm, nu gjorda anmärkn:n är naturligtvis riglig och jag hemställer ödmjukligen, huruvida den discussion, som varit förd i detta ämne, må anses behöfva i prof. qvarstå.
Hela discussionen afser ingenting annat än att rälta ett begånget formfel och det tjenar således till intet alt i prot:na qvarhålla densamma, hvadan jag hemställer att den måtte ur protma uteslutas.
Häruti instämde Frih. af Ugglas och Hr Ribbing, Arvid, men Gr.
Då jag icke vill göra mig skyldig lill en grundlagsöfvertrådelse, men deremot erkänner milt förbiseende alt icke hafva genomläst motionen efter dess renskrifvande, så får jag förklara att jag icke kan bifalla att discussionen utgår, utan anhåller för mitt eget rättfärdigande all densamma må i prot. qvarstå.
Landtm, förklarade, att till följd af Gr.
Sparres yrkande, ifrågavar:de discussion komme att qvarstå i prot., men att han trott sig finna att propos:n om obehöfligheten af densammas remitterande till Utskottet blifvit besvarad med ja.
Taubes, Henning Edvard, d. 24 dennes på bordet lagda motion, angide summa appellabilis.
Taubes, Henning Edvard, d. 24 dennes på bordet lagde motion, ang:de beviljande af anslag för upförande af en ladugårds- och en mejeri-byggnad vid Ulltuna Landtbruksinstitut.
Då jag i hufvudsaken önskar lifligt att understödja Gr.
Taubes motion, så anser jag mig likväl dervid böra göra några erinringar, på hvilka jag önskar att få fästa StatsUlsk:s upmärksamhet och tror alt saken skulle vinna på att man granskar den litet närmare än Gr.
Taube varit i tillfälle att göra.
Det kan icke vara mera ån en tanka om rigtigheten af de remisser, Gr.
Taube upställt i sin motion.
De innehålla en påpekning af nödvändigheten att ifrån Statsmakternas sida lemna all möjlig upmunlran åt vårt jordbruks framåtskridande och således äfven åt de näringar, som dermed sammanhänga.
Man kan säga alt i närvarande ögonblick, då man ifrar så mycket emot bränvinsbränningen och hoppas att denna näring en gång skall uphöra, så är det ännu mera skäl att lifligare yrka på en ändamålsenligare och rationell ladugårdsskötsel och mjölkhushållning.
Således är detta ett Den 28 December f. m. 11» af de förnämsta föremål, uti hvilka det åligger våra landtbruksskole!- och landtbruks-instituter att lemna nyttiga uplysningar och ledning.
Taube har uplysl, och det är äfven kändt, att vid Ulltuna finnes f. n. icke en sådan ladugård, som är ändamålsenlig för kreaturens skötsel.
Det är således nödvändigt att Ulltuna landtbruksinstitut måste hafva en ny ladugårdsbyggnad, om
Institutet skall kunna meddela en sådan undervisning i ladugårdsskötsel, som man der bör kunna vänta; men här är fråga om det ändamålsenligaste sättet för dehlia byggnads upförande, och beräkning af kostnaden derför.
Det är nödvändigt alt när Staten offrar medel till ett företag, man bör tillse att dessa medel utgå till det lägsta belopp med bibehållande af ändamålsenlighet, och att de blifva rätt använda.
Hvad beträffar användandet af de medel, som öfverlemnas till Institutets föreståndare, så med den kännedom jag har af hans personlighet, tror jag att man kan vara fullt förvissad derom, att medlen användas på flästa sätt; men just derföre alt jag erkänner detta, just derföre alt jag vet att han är rationell icke blott jordbrukare utan äfven landthushållare, att döma af hans både enskildta och offentliga yttranden, så har det förundrat mig att detta förslag kunnat framställas.
Taube har uti sitt förslag begärt ett belopp af något öfver 33,000 R:dr b:ko för upförande af en ladugårdsbyggnad eller eif fähus och ett mejeri vid Ulltuna.
Jag föreställer mig att det blott är fråga om att upföra ett större hus för kreaturens skötsel och ett mejeri.