Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 64, angtde ingifvande från banken af dess, enl. i83g års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capital-öfverskolt.
Med afseende pä det inflytande, som delta måls skyndsamma afgörande utöfvar på riksdagens gång och statsreglertn isynnerhet, tager jag mig friheten hemställa till Hr Frih. och Landtm, samt H. R. o. Ad., huruvida icke beslut kunde fattas att uppföra detta mål som det första på föredragn.listan till nästa plenum. R. o. Ad. biföll, alt detta betänk.
N:o 64 skulle sättas främst på föredragn.listan i nästa plenum. 11. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. till 3 e. 111.
In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. 454 Den 29 A u g u s t i e. 111.
Justerades pleni-prot. för den 12 dennes f. m.
Hr af Wingård, Joli., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Ehuru jag bör tro, det K.
M:s nåd. propos. om inrättandet af en särskild styrelse för allmänna arbeten talar för sig sjelf, har jag dock ansedt mig böra, genom anförandet af några exempel, gifva min öfvertygelse af en sådan stiftelses nytta och nödvändighet tillkänna.
Det torde vara en känd sak, att ganska betydliga måssodlingar, äfvensom väganläggningar, företagits i Wermland de sednare decennierna.
De hafva i de flesta fall lyckats, lill följe af de noggranna undersökningar dem föregått, och några ringa understöd ändamålsenligt dem förunnade, då ganska betydliga kostnader uppoffrats ändamålslöst före arbetenas planläggning.
Jag påminner mig t. ex., att en måsse af 1100 tunnland i det starkt befolkade Fryksdalen, ända invid Sunne kyrka, utan plan bearbetades för några och tjugu år tillbaka , emedan man sökte ett utlopp för vattnet i en annan riktning, än som vid jordborrningen af Steffens bestämdes efter måssens botten, i motsats med ytans anvisade aflopp.
Flere hundrade ägare til! måssen kunde endast förmås söka den rätta vägen och antaga sättet för odlingen genom ett räntefritt lån af 1100 r:dr b:co, således en r:dr för tunnlandet af måssens yta, som nu redan burit vackra skördar i många år.
En annan ganska stor måsse af 700 tunnland uti Nors socken, hvarpå mycket arbete nedlagts , 60 år förut, bringades , efter en undersökning af samme man, lill ett herrJigt fält, nu försedt med lador och stora byggnader, fastän jag påminner mig, att vid undersökningen man icke utan fara kunde gå på måssen; men för att icke tala endast om Wermland; det är mig nogsamt bekant att uti Halland finnes omkring 6000 tunnland vattendränkt förträfflig jord, som, enl.
Steffens’s undersökningar, kan med en kostnad af några och trettio tusen r:dr bringas i odlingsbart skick, och deraf flera tusen tunnland af den beskaffenhet, att, sedan vattnet blifvit afledt, ej mer fordras för att af den skörda vackra livetegrödor, än bara alt plöja och beså den omvända jorden.
Huru lugnt det blir för odlaren att få officiella biträden till undersökningars bestridande, och en öfversly - Den 29 Augusti e. m. 455 reise, som icke allenast planlägger med sakkännedom och omfattande blick dylika större arbetsföretag, utan äfven träffar öfverenskommelse!- för verkställigheten; derom hoppas jag tankarna icke blifva delade, om de än skulle blifva det i anseende till anslagets belopp; men om man vill ett ändamål, så bör man äfven vilja medlen, och att kunna få för godt köp sakkunniga personer, hvilka troligen på industriel väg eller genom enskildla uppdrag se sig i tillfälle förtjena vida mera, än fästade vid Statens verk, det lyckas troligen icke, och platserna upptagas då af sådana, som icke kunna genom sin-medelmåttiga skicklighet finna utkomst annorstädes.
Hvad särskildt angår väganläggningar, är jag äfven i tillfälle att lenina några exempel, visande nödvändigheten att här, soini andra länder, hafva en central-styrelse med tillräcklig makt och myndighet för sådana arbetens både planläggning och verkställighet., Jag har, som man säger, lill complett evidens öfvertygat mig härom under min mångåriga tjenstebefattning i Wermland.
Ingenstädes i Sverige äro så många och långa väganläggningar och omläggningar af backar företagna, som i denna provins, och Wermländningen är utmärkt för sin ifver i dessa slags förbättringar som i många andra.
Det har således varit en lätt sak att öfvertala dem till försök i denna del; men om alla lyckats eller vittna om en rationel uppfattning af ämnet, derom har jag ingen rättighet dömma.
Jag skulle önskat vi haft långt för delta en sådan, som deri nu föreslagna institutionen att tillgå; med mera säkerhet hade man då gått tillväga, och mången allmän författning troligen genom dess försorg emanerat, till rättelse för menigheler vid dylika arbetens företagande och disputers förekommande.
Ett exempel vill jag blott nu anföra, som visar alla de svårigheter, som möta vid en vägs omläggning, och ett sätt alt upphäfva dem, som någon gång blifvit försökt sedermera i Wermland.
Man hade i mångfalldiga år vid tingen i Gillbergs härad stridt om den, från första bosättningarnes tid, på Höjarne anlagda vägens omläggning, den alla funno, i anseende lill dess backighet, ganska besvärlig.
Uudersökningshandlingarna med dyra kartor och lösta protocoller hade vuxit till mansbördor, och ingen verkställighet kunde motses , då vid ett ting proponerades och bifölls att upphöra med alla disputer hvar vägen skulle läggas samt att anförtro åt fem personer att både besluta och verkställa hvad de för godt funno.
De fingo härigenom mera makt än landshöfdingen, Kammar-colhm och sjelfva H. M., och ehuru en mängd jemmer och klagomål, som ej kunde upptagas, anfördes, blef dock vägen färdig, så att Just.ombudsmannen, som blef den enda återstående auctoritet för de klagande att vända sig till, kunde vid en resa genom länet befara vägen och intyga dess ändamålsenlighet. 456
Den 29 Augusti c. m.
Jemte det anförande, som nu blifvit uppläst i anledn. af Konungens propos. anglde en styrelse för allmänna arbeten, anhåller jag alt äfven få framställa några anmärkn:r, som jag försummade att afgifva då Konungens propos. föredrogs lill remiss.
Jag finner nemi. att deruti äro nämnda, såsom föremål för den ifrågavar. styrelsens verksamhet, måssodlingar samt flera dylika allmänna arbeten och företag, som likväl alla äro af den beskaffenhet, att de endast kunna bedrifvas under den del af året, då jorden icke är tillfrusen.
Som jag likväl föreställer mig, att ändamålet med bildandet af denna styrelse och de arbeten, som genom dess försorg skola befrämjas, vore icke allenast landets uppodling, utan måhända företrädesvis beredandet af arbetsförtjenst för den ökade folkmängden inom fäderneslandet, hvilken, såsom vi vid flera tillfällen funnit, synnerligen igenfinnes bland de fattigare classerna, och att derigenom förskaffa sysslolösa personer en arbetsförtjenst, som kunde afhålla dem från de brott, hvilka sedan föra dem lill correctionshusen ; så skulle jag tro , att det hade förtjenat att till föremål för denna styrelse måhända företrädesvis nämna sådana slags arbeten, som gåfvo sysselsättning och arbetsförtjenst äfven under den del af året, då hvarken mässar kunna odlas eller vägar anläggas, jag menar till bedrifvande af bruksrörelse, hvartill ymniga lägenheter finnas i de delar af Riket, som äro minst befolkade, men deremot hafva stora skatter i sina berg och malmer.
Jag vill blott anhålla, att dessa mina tankar, jemte dem, som Hr afWingård låtit uppläsa, må få åtfölja till det.
Utsk , som kommer att behandla Konungens nåd. propos., och önskar att Utsk., vid föreslående af und. svar, ville fästa någon uppmärksamhet vid hvad jag yttrat.
Dessa båda anföranden remitterades til!
StalsUtskottet.
Ånyo föredrogs Exped.Utskrs den 26 dennes f. m. på bordet lagda förslag N:o 65 till R.
Ärendets Beredning.
Frih. Cederström, Jacob: I detta Exped.Utsk:s förslag till und. skrifvelse har influtit en strof, hemtad ur SlatsUtsk:s betänk, bland motiverna, nemi. den: ”och då R.
St. derjemte hysa den öfvertygelse, att lämpligast vore, om besvärs- eller de s. k. beredningsmålen blefve genom en särskild afdelning af Högsta Domstolen afgjorda.”
Denna strof, hemtad ur betänk., som jag sade, på grund af ett åberopadt yttrande af Just.Statsministern härstädes, har likväl icke i grundlagsenlig ordning varit föremål för R.
St:s öfverläggningar och beslut, och kan således icke omnämnas eller D c; it ‘.29 Augusti c. ni 45; eller anmälas hos Konungen såsom en R.
St:s öfvertygelse.
Dessutom förekommer jemväl härvid, att om R.
Sl. skulle för Konungen yttra denna öfvertygelse, skulle denna öfvertygelse stå i strid med det afslag, som denna skrifvelse i öfrigt innehåller, emedan denna förändring af Högsta Domstolen är en fråga, som nödvändigt måste i grundlagsenlig ordning beredas och först vid nästkommande riksdag kan afgöras, då man naturligtvis hade erkänt, att Allm.
Beredningens fortfarande varit behöfligt.
Jag begär således, att den upplästa meningen, som börjar med ”och då” och slutar med ''Högsta Domstolen afgjorda” må utur Exped.
Utsk:s förslag såsom oriktig uteslutas.
I anledn. häraf fann R. o. Ad., att utur detta förslag, som i öfrigt gillades, borde utgå orden: ”och då R.
St. derjemte hysa den öfvertygelse, alt lämpligast vore, om besvärseller de s. k. beredningsmålen blefve genom en särskild afdelning af Högsta Domstolen afgjorda.” Föredrogs ånyo och godkändes Exped.Utskis den 26 dennes f. m. på bordet lagda förslag N:o 66 till R.
St:s und. skrifvelse, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om Calmar läns fördelning i 2:ne län.
Till pröfning företogs StatsUlskrs den 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 276, i anledn. af väckt motion om ändring uti fördelningen af den till Lunds academi utgående kronotionde uti vissa härader af Christianstads län.
Hr von Hartmansdorff, Au g.; Detta är ett af de många mål, som sammanhänga med StatsUlskrs utlåt.
Jag tror således icke att det vore skäl att låta saken falla innan man ser hvad det blifver af den framställning, som Utsk. gjort under N:o 170.
Jag hemställer följaktligen till R. o. Ad., om icke, på sätt som skett i hänsende till öfriga med N:o 170 sammanhängande ämnen, detta utlåt, äfven måtte få återremitteras.
Jag kan icke annat än tillkännagifva mitt ogillande af den metod, R. o. Ad., på tillstyrkande af den ledamot sorn sednast yttrade sig, vid flera tillfällen följt, att nemi. återremittera betänk:n blott för alt vinna uppskof med beslutets fattande.
Jag tror verkligen alt Utskm äro nog försedda med göromål i alla fall, titan sådana onödiga återremisser, och att äfven riksdagen måhända dem förutan torde blifva fullt tillräckligt långvarig.
I händelse den framställning, som blifvit gjord ang:de de olägenheter tiondegifvare i Skåne få erfara, vore ogrundad, vore det skäl för R. o. 12 H. 58 458 Den 29 Augusti e. m.
Ad. att genast fatta det beslut, som härur föreslaget.
Skulle åter motionärens framställning vara grundad, och det tillika skulle hända att icke StatsUtsk:s utlåt.
N:o 170 blefve bifallet, så qvarstode olägenheterna för tiondegifvarne, utan att R.
St. deråt egnat någon uppmärksamhet.
Jag hemställer således till R. o. Ad., om det är skäl att så förfara, och yrkar fortfarande på återremiss.
N:o 276 blef af R. o. Ad. bifallet.
Vid förnyad föredragning af SlatsUtskts den 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 277, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts utlåt.
N:o t58, fann R. o. Ad., som bifallit utlåt.
N:o 158, detta utlåt.
N:o 277 icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtskrs den 22 dennes på bordet lagda utlåCn : N:o 278, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtsk:s utlåt.
N:o 184; N:o 27g, i anledn. af väckta motioner, rörtde dispositionen af ett efter enkan A. B. Wetterström Kronan tillfallet dana-arf; N:o 280, i anledn. af Hr Professor Geyers motion om uppförande å allm. indragn.staten af pension åt f. d. Statssecrettn m. m. Danckwardt ; N:o 281, i anledn. af F. von Zweigbergks från Skaraborgs län motion, om contant ersättning till rotebållarne inom Kållands härad, för vägrad utsyning å kronoparken Rådaås.
N:o 282, i anledn. af 2:ne särskilda utaf Hr Petre' väckta motioner, angtde pensionering af Statsrådsledamöter, under vissa förutsatta fall.
Det kan visserligen sägas, å ena sidan, att genom befordrande till Statsråd af män, som redan aro berättigade till pension eller att bibehålla hela lönen på indragningsstat, såsom förhållandet är med 65 ars embetsman, skulle statsverket få vidkännas alltför stora pensions-utbetalningar, emedan så gamla embetsman ej gerna kunde tjena länge qvar.
Men å andra sidan tror jag omständigheterna böra föranleda R.
St. att åtminstone under närvar, förhållanden icke stadga ett sådant villkor, som det nu föreslagna.
Svårigheterna att få Statsråds-platserna uppfyllda ser man dagligen.
Om nu ytterligare svårigheter skulle af R.
St. läggas dertill, så är det troligt, att bristen på män, som ville åtaga sig dessa ansvariga embeten, blefve ännu större.
Derföre ville jag vörd - Den 29 Augusti e. m. 45g samt tillstyrka, att R. o. Ad. måtte afslå det föreslagna villkoret.
Alt återremittera utlåt, synes mig ej till något tjena; ty frågan är helt enkelt, 0111 man vill hafva ett sådant stadgande eller låta det förfalla.
Jag tillstyrker det sednare eller afslag.
Med den sista talaren skulle jag instämma, så framt icke samma betänk, innehölie tre afslag å motionärens framställningar i öfrigt, och ett afslag å betänk, således skulle komma att innefatta bifall till dessa tre delar af motionärens framställning, hvilket jag ej förmodar vara Hr von Hartmansdorffs mening.
Jag tror derföre, att det enda rätta är alt återremittera betänk., då R. o. Ad,, när betänk, återkommer, blir i tillfälle att kunna afslå den ena delen deraf och bifalla det öfriga.
Fröl i ch, Da v id:
Om jag, lika med Hr von Hartmansdorff, kunde göra mig det hoppet, att svårigheterna för utnämningen till Statsråds-platserna skulle underlättas genom underkännande af StatsUtsk:s förslag i tredje punkten, så måhända alt jag skulle förena mig i samma åsigt som Hr von Hartmansdorff; men då jag icke kan se att det kan hafva någon väsendtlig inverkan på ett skyndsamt tillsättande af Conseljen, så, då jag i öfrigt finner StatsUtsk:s betänk, i alla delar grundad!, anhåller jag om bifall till detsamma.
Jag yttrade mig förra gången endast i formen, men efter den siste talaren yttrat sig i saken för bifall lill betänk., anhåller jag att få yttra mig i saken äfven med några ord.
Jag saknar i StatsUtsk:s betänk. naturliga moliver, för att ställa Statsrådets ledamöter under andra cathegorier i afseende på rättigheten till pension, än civila och militära tjenstemän i allmänhet.
Hvad vill det säga, att en embetsman, som får befordran i en väg, skall vara i annan calhegori än den då han inträder i Konungens Statsråd?
Hvarföre skall ej samma författning blifva gällande der, som annorstädes; och hvarföre har ej något enda skäl blifvit uppgifvet för denna olikhet?
Är det måhända farhågan för att ändringarna skulle blifva för stora, eller att ombyten skulle för ofta inträffa.
Allt detta skulle tnan då medgifva, men om man det gör, så får man med detsamma medgifva, att man ej vill hafva Stalsrådet besatt af ledamöter, som skulle blifva qvar, och det förmodar jag icke vara R.
Sl:s mening.
Här har blifvit sngdt, att det förefinnes en stor svårighet att få Statsråds-platserna besatta.
Jag vill icke ingå i någon undersökning 0111 den saken, utan blott undersöka i hvad mån denna svårighet kan ökas genom det förslag, hvarom R. o. Ad. nu öfverlägger.
Man finner ganska lätt, att för en person, som ännu ej fyllt 60 46o Den 29 Augusti e. n\. år, år, vid fråga om inträde i Statsrådet, det nu föreslagna stadgandet alldeles likgilltigt; ty hans rätt vid upphunnen 65 års ålder blir densamma, om detta stadgande anlages elfer icke.
För personer, sorn äro öfver 60 år, torde detta stadgande utgöra en svårighet, såvida nemi. de blott vilja ingå i Statsrådet för att efter en kort tid, efter några få år eliel' kanske månader, taga afsked derifrån och erhålla den högre pensionen; men om ingen sådan speculation är i fiå— ga, tror jag ej att stadgandet för dem kan innehålla något afskräckande; ty de kunna aldrig genom detsamma förlora något i följd af sitt inträde i Statsrådet, emedan det är föreslaget, att om de icke qvarstanna på den platsen i fem år så att de blifva berättigade att på indragn.stat erhålla den lön, de der skulle erhålla, så äro de likväl berättigade att på indragn.stat uppföras till del lönebelopp, som de åtnjöto före deras inträde i Statsrådet.
Förslaget innefattar i alla fall icke, på sätt en värd talare anmärkt, något alldeles ny tt. R.
St. fattade redan vid sista riksdagen ett dylikt beslut i afseende på landshöfdingnrs pensionerande.
Äfven der bestämdes en tjenstetid af minst 5 år.
Jag tror derföre icke, alt några synnerligen vigtiga skäl förefinnas för ogillande af betänk., ehuru jag får tillkännagifva, alt jag inom IJtsk. var så till vida af skiljaktig tanke, att jag trodde tjenstetiden icke behöfva bestämmas till mera än tvänne fir.
Den siste talaren har an märkt, alt det föreslagna stadgandet endast vore tillämpligt på dem, som redan upphunnit 60 års ålder, och att de i alla fall hade deras pensionsrätt försäkrad för den tjenst de förut innehaft.
Men dervid bör man betänka, att de kunde hafva innehaft sådana tjenster, från hvilka nian icke plägar taga, afsked för ålderdoms skull, t. ex. häl adshöfdingetjenster, om pensioner för hvilka fråga vid denna riksdag redan varit väckt.
En häradshöfdinge behåller sin syssla lill sin död, låter den af en annan förrättas, och hans villköl- kunna i de bästa domsagorna vara lika så goda som ett Statsråds, åtminstone föga sämre.
Om nu ett Statsråds. embete erbjödes en häradshöfding, och lian ej hade utsigten att få bibehålla sin lön för framtiden, i händelse han ej stöde ut med tjensten till sin död , så frågas, huruvida han kunde mottaga Statsråds-embetet med mindre han ägde enskild förmögenhet att lefva af. R. o.
Ad. torde således lätteligen finna hvaruti den svårighet består, som jag omförmalt.
Det exempel, sorn här anfördes orri landshöfdingar, torde icke vara tillämpligt på Statsråds-embeten, Det är med landshöfdingar, om icke alldeles, dock nära nog såsom med häradshöfdingar; åtminstone har erfarenheten hittills visat, att landshöfdingar ingalunda äro utsatte för det äfventyr som Konungens rådgifvare alt lemna embetet.
Jag måste således vidblifva det vördsamma yrkande jag först gjur - Den ay Augusti e. m. de; men erkännande riktigheten af Frill.
Cederströms anmärkt]. att återremiss vore tjenligare än afslag, förenar jag mig med honom derom.
Ehuru StatsUlskrs utlåt., efter min förmening, icke uppfyller de behof, som äro för handen i afseende på en inskränkning i denna del, sedan Utsk. afslagit nästan de vigtigaste delarna i Hr Pelre's motion, tror jag dock att man gör bättre alt bifalla än afslå det; och jag liemtar en anledn. till denna tanke derifrån att jag icke tror, lika med en talare, som först yttrat sig, alt den enda eller den väsendlligaste svårigheten, som man åberopar för att få ministeren complellerad, härleder sig från farhågan för personernes framtida existens, om de skulle komma att gå ifrån embete!, ulan från något helt annat.
Bland de hinder, som förekomma emot Statsrådets fullständigande, är utan tvifvel den offentliga smädelsen emot Konungens rådgifvare ett af de största.
Månne detta icke härrör af tryckfrihetens missbruk?
och månne det kan afhjelpas på detta sätt?
I afseende på hvad den siste talaren yttrat, vågar jag tro att icke alla, som från- och tillträda ministerer, finna sig lugnade öfver den smädelse, hvarför de varit blottställde, derigenom att de blifva hugnade med en ansenlig pension.
Jag vill blott hafva äran tillägga till mitt förra yttrande, att jag lyckönskar mig alt genom detsamma hafva gifvit talaren näst före den siste tillfälle att återkomma lill ett af sina favorit-ämnen.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad, behagade bifalla StalsUtsk:s utlåt.
N;o 282.
Ad. ansåg de vid utlåt, N:o 282 gjorda anmärkn:r föranleda dess återremitterande.
Landtm, härefter började framställa propos. till afslag å utlåt.
N:o 282, anmälde sig
Hr von Hartmansdorff och yttrade:
Jag har afsiålt från begäran om afslag; således behöfver propos. derå icke göras.
Skulle någon osäkerhet vara derom huru svaren å propos: 11 utfallit, så anhåller jag om votering.
Hr Frih. o. Landtm, förnyade derefter sin först framställda propos. till bifall å utlåt.
Ropades ja och nej. 46a Den 29 Augusti e. ra.
Hr von Troil; Jag finner för min del något ganska opassande i att, innan Landtm, tillkännagifva huru han uppfattat svaret på en propos., en ledamot begär votering.
Jag har derföre gjort mig till regel, att i sådant fall yrka votering från andra sidan och gör det derföre nu.
Upplästes lill justering och godkändes följande votensproposition:
Den som bifaller StalsTJtsk:s utlåt.
N:o 282, voterar >a; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid StatsUtskts utlåt.
N:o 282 gjorda anmärkn:r föranleda dess återremitterande.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 26.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskrs den 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 283, i anledn. af Hr Hjertås motion ang:de ersättning för provinnlering och fouragering åt tågande trupper, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUlsk:s utlåt.
N:o 284, i anledn. af Hr von HartmansdorfFs, A., motion, att, i händelse nu gällande skjutslega biifver förhöjd, vissa embets- och tjenstemän mätte erhålla lönetillökning.
Om Utsk. velat göra något afseende på motionen, så tror jag lätta sältet hade varit att afvakta R St:s beslut i fråga örn skjutslegan, innan svar afgafs.
Detta har Utsk. emedlertid icke gjort, och då det under närvar, förhållande svarat, så ser jag ganska väl, att svaret icke kunde blifva annorlunda.
Jag har icke heller något emot att R. o.
Ad. dertill samtycke!', öfvertygad, såsom jag är, att ett sådant samtycke af detta och de öfriga Stånden icke kan betaga mig rättigheten att, om skjutslegan höjes, då få göra ny motion i samma ämne som det, hvarom utlåt, handlar.
SlatsUtsk. har verkligen icke velat göra afseende på Hr von HartmansdorfFs motion; det synes vara mycket tydligt.
Äfven oberoende af alla de förhållanden, som kunna inträffa med skjutslegan, har den åsigten gjort sig gällande i StatsUtsk., att på grund af en så beskaffad motion, som, om jag minnes rätt, tillkom här under en öfverläggning, eller till följe af en annan motion, det icke varit möjligt att afgifva något förslag.
Den 29 Augusti e. m. 4G3 vet ieke om Hr von Hartmansdorff tillstyrkte återremiss eller något tillägg; jag tillstyrker bifall till betänkandet.
Jag tyckte alt den siste talaren bland annat äfven bestridde mig att få upptaga frågan ånyo.
Om det så förhåller sig, önskar jag återremiss, på det alt oss mätte vara öppet att behandla saken, när R. o. Ad. fattat sitt beslut ang:de skjutsen.
N:o 284 blef af R. o.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskrs den 22 dennes på bordet lagda utlät.
N:o 285, i anledn. af erhållna återremisser å ulfåt.
N:o 109, fann R. o.
Ad., som redan förut bifallit sistnämnda utlåt.
N:o 109, att utlåt.
N:o 285 icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Likaledes lades till handlingarna StatsUtskts d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 286, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o >4o.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskls den 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 287, i anledn. af Hr Professor Geyers motion om ett särskildt vicarie-arfvode för adjuncten i historien vid Upsala universitet, så länge han för motionären ombesörjer examina och tentamina.
N:o g, om bildande af undervisnings-anslalter för skeppsbyggeri, samt anslag dertill.
Jag var ledamot i den comité', som hade sig uppdragat att söka tillvägabringa förbättringar i och för handeln och sjöfål len.
Vi funno att behof kunde uppkomma för något tillfälle, att våra ynglingar kunde bereda sig kunskaper äfven i skeppsbyggeri, och för del ändamålet stannade comile'en i det beslutet, att tillfälle borde dem beredas att få läsa i Carlskrona, och alt
Staten borde hålla dem några stipendier tillhanda såsom tillskott åt dem, som sådant kunde behöfva.
Detta tror jag är hvad som skulle behöfvas.
I Carlskrona hafva dessutom redan förut läst Norrmän, och jag tror äfven Amerikanare.
Jag tror, att den anstalten vore den lämpligaste och mindre kostsam än den som blifvit föreslagen.
På en enskilds motion hafva likväl Utsk:n varit så liberala, att de anslagit icke mindre än 6,666 r:dr 32 sk. årligen i minst 6 år.