Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Åberopande i öfrigt livad Konst.-Utsk:t med mina egna åsigter så fullkomligt öfverensstämmande och således enligt mitt förmenande så rigtigt anfört sid. 4 och 5, uti punkten, som börjar med satsen: »Det för hvarje samhälle mest önskvärda i afseende på dess religiösa öfvertygelse och bekännelse vore utan tvifvel, att denna öfvertygelse och bekännelse hos dem alla vore en och samma» etc.; »men om ock ett sådant sträfvande må utan men för samhället kunna fortfara så länge antalet af olika tänkande utgör blott en obetydlighet etc.» och slutet af denna punkt: »Billigheten synes dock fordra, att de, som äro lagligen tillförbundne att medverka lör en del af det medborgerliga lifvets uppgifter och vara behjelpliga att bära dess materiela bördor, äfven må ega laglig möjlighet att deltaga i vården om samhällets allmänna angelägenheter och dess mera ideela intressen, samt i allmänhet åt detsamma få egna sin verksamhet på det sätt sådant, i följd af fallenhet, håg och förvärfvad skicklighet, bäst kan ske;» äfvensom utur »Luthers skrifter», öfversätta af P. A. Sondén, Stockholm, 6:te delen, sid. 323, endast några ord, nemligen: »att man förbjuder dem (judarne) alt arbeta, drifva handtverk och hafva annan mensklig samlärd ibland oss, hvarigenom man endast drifver dem till ocker, (äro de numera ensamma härutinnan?) huru skulle detta kunna förbättra dem?» m. m., får jag slutligen vördsamt förnya min anhållan om bifall till Höglofl.
Konst.-LJtsk:ts ifrågavarande Mern.
AT:o 10.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Ur Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats af åtskillige ledamöter, att det ifrågav:de förslaget, måtte förkastas, men andra åter ansett detsamma böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på förslagets förkastande och, då dervid svarades talrika och starka nej, blandade med mångå ja, förklarade sig bafva funnit nej öfvervägande.
Sedan votering begärts, upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den som förkastar det af Konst.-Utsk:t i Mem:t N:o 10 afgilna förslag till den ändring i 28:de §:n IL F., att till liera befattningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära än den rena evangeliska, röstar ■la; Den det ej vill, röstar, Nej; Deu IS April e. m. 313 Vinner nej, varder ifr§gav:de förslag ej af R o. Ad. forti åstadt.»
Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej - 37.
Härefter förklarade Hr Gr. o. Landtm., att, jemlikt 81.-sta §:n R. F., det ifrågav:de förslaget, kommer att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Efter föredragning af Konst.-Utsk:ls (ten 7 och 11 dennes bordlagde Mener: N:o 11, ang. en redaktionsförändring i 60:de §:n R. F.; samt N:o 12, ang. ändring i 2:dra §:n 4:de mom:t Tryckfrihetsförordningen, i fråga om rättighet att af trycket utgifva vissa handlingar; förklarades de i dessa Mem:r framställda grundlagsändringsförslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Föredrogs ån; o Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 och 11 dennes bordlagda Betänk.
N:o 76, i ani. af väckt motion om reglering af klockares och organisters löneinkomster.
För min del anser jag denna fråga vara af beskaffenhet att böra regleras af kommunerna sjelfva, utan att K.
M:t behöfver besväras med att deruti taga initiativet.
Jag yrkar afslag å ITtsk:ts hemställan, Frih. Alströmer, Oscar:
Det är just för att denna fråga må blifva en kommunalangelägenliet som Utsk:t hemställt, att K.
M:t måtte taga densamma om hand.
För del närvarande lägger 1686 års författning, som stadgar, att klockarelönerna skola utgå efter matlag, hinder i vägen för kommunerna att sjelfva bestämma dessa löner.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till förevide Betänk, dels ock å afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Björnstjerna begärde votering. 314 De» 18 April e. m.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den sorn bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 76, i ani. af väckt motion om reglering af klockares och organisters löneinkomster, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Betänk.»
Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 7 och 11 dennes bordlagda Betänk.
N:o 77, i ani. al väckta motioner oin ändringar i Kongl. Förordn. ang. allmänt ordnande af presterskapets inkomster d. II Juli 1862.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 7 och 11 dennes bordlagda Meni.
N:o 78, med förslag till voteringspropos. i ani. af Hiks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Mern.
N:o 64, innefattande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut i ani. af IJtskits Betänk.
N:o 36, ang. väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken.
Mot det nu föredragna förslag till voterings propos. tillåter jag mig göra den erinran, att då endast två
Stånd lättat beslut om öfverenskommelses åvägabringande med Danmark, och de andra två Stånden afslagit Utsk:ts framställning härom, denna fråga icke kan blifva föremål för votering i förstärkt Ekon.-Utsk.
Jag kan icke gilla detta Utsk:ts försök att likasom tvinga fram frågan om Danmark till afgörande i förstärkt Utsk , och anhåller derföre att ur voteringspropos:n ordet »Danmark» måtte utgå, men proposm i öfrigt godkännas.
Det yrkande Gr.
Mörner nu gjort, borde han väl hafva framställt, då till öfverläggning förevar Fikon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 64, i hvilket Utsk:t afgifvit samma hemställan, som nu utgör ja-propos:n. Utsk:t uttryckte deri den åsigt att frågan om Danskars kompetens till vissa tjenster här i Sverige så sammanhängde med den om Norrmäns, att saken, oaktadt Adelns och Preste-St:s afslag, icke kunde anses vara förfallen.
Det säkraste beviset för rigtigheten af Utsk:ts uppfattning torde ligga deri, att Hr Gr. o.
Landtm, framställde Den 18 April e. tu. 315 propos. på bifall till Utsk:ts Botank, hvilket lian naturligtvis ieke kunnat göra, i händelse frågan redan varit förfallen.
Gederström ansåg visserligen, för sin del, att saken var förfallen, men yrkade icke propos. derå.
I)å således (Jtsk:ts åsigt i följd af förut fattadt beslut måste anses vara godkänd och bär nu endast är fråga om, huruvida It. o. Ad:s beslut, blifvit i voteringsproposm rätt uppfattadt, hvilket ingen bestridt, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på bifall till Betänlut.
Björnstjerna omnämnda Betänk, innefattade ett förslag till sammanjemkning af Ståndens skiljaktiga meningar i denna fråga. B. o.
Ad. afslog detta förslag och vidblef sitt förut fattade beslut, samt har således icke godkänt den af Gr.
Björnstjerna bär framställda tolkning.
Mitt yrkande går nu endast ut på att ur voteringsproposm ordet »Danmark» måtte utgå.
Votering kommer i alla händelser att försiggå om Ståndens i öfrigt skiljaktiga meningar, men en fråga af denna art, som blifvit af två Stånd afslagen, kan, enligt mitt förmenande, aldrig blifva föremål lör votering i förstärkt Utsk.
Gr. Björnstjerna:
Jag upprepar ännu en gång, att, der est frågan om öfverenskommelses åvägabringande med Danmark varit förfallen, hade Hr Gr. o.
Landtm, icke vid behandlingen af Utsk:ts Mera.
N:o 64 kunnat framställa propos. på bifall.
Icke kan väl Gr.
Mörner vilja förhindra Borgare- och Bondesen att i förstärkt
Utsk. votera om hvad de antagit såsom sin mening, lika litet som dessa Stånd kunna förvägra K. o.
Ad. att få siu åsigt under omröstning.
Nu är således frågan endast den, om (Jtskd. riatigt i voteringsproposm framställt hvad K. o.
Ad. för sin del beslutat, ty icke kan 11. o.
Ad. begära att lå bestämma såväl ja- som nej-propos:n.
Jag kan icke inse annat än att, när en voteringspropos. är framlagd till B.
Stms godkännande, R.
St:r hafva rätt att taga densamma i dess helhet i öfvervägande, och fästa sig ej blott vid hvad för fosterlandets väl är mest betryggande, men tillika vid hvad som är lagligen befogadt; och att således hvarje särskildt
Stånd icke är inskränkt till att endast efterse, huruvida dess mening är rigtigt uttryckt.
Den tillfällighet, att i Utsk:ts första Betänlcs sista punkt, inkonseqvent emot de föregående, som voro behörigen åtskiljda efter nationerne, frågan om Danskars kompetens till vissa yrken, läkarens etc., råkat inllyta i samma punkt, som den om Norrmäns, bör val icke kunna utgöra ett hinder för oss att logiskt och med afseende å dessa frågors olika beskaffenhet skilja dem åt.
Att Ekon.- Utskd i sitt förra Betänk, icke iakttagit denna skillnad, var ett fel af Utsk:t, meri denna af oss alla Utsk:ts-ledamöter begångna, af mig erkända, ouppmärksamhet bör, som sagdt, icke hindra K. o. Ad. att, i enlighet med sakernas formella föranledande, 3i« Den 18 April e. m. besluta i frågan om voteringsproposma.
Jag förenar mig således med Gr. Mörner.
Jag vill endast till svar på hvad Frih.
Cederström anfört, framställa den frågan till Hr Frihm sjelf, huru saken skulle vidare behandlas, eller hur man skulle komma till ett slut dermed, derest Frihrns och Gr.
Mörners åsigt gjorde sig gällande.
Månne man då först skulle i förstärkt
Utsk. votera om votering skall ega rum eller ej?
Det förefaller mig som om grundlagen förbjuder en dylik åtgärd.
Enligt min förmening måste
Ståndet således bilalla den af Utsk:t uppställda voteringspropros., hvilken redan är af Borgare- och Bonde-St:n godkänd. R. o. Ad:s rätt är ju i densamma fullt bevarad, då dess beslut utgör nej-proposm och således kommer under omröstning.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till den föreslagna voteringsproposm oförändrad och dels bifall dertill med uteslutande al orden: »och Danmark»; framställde Hr Gr. o.
Landtm, försl propos. på godkännande al voteringsproposm utan förändring och sedermera propos. på densammas antagande med ofvan sagde förändring, hvilka håda propos:r med ja och nej i blandning besvarades; hvarefter och sedan propos. på voteringsproposms godkännande utan förändring förnyats samt med blandade ja och nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Upplästes ett af Hr von Krusenstjerna, Mauritz, inlemnadt mern. af följande lydelse:
Undertecknad anhåller att få, med bibehållande af min Riksdagsmannarätt, afsäga mig de mig lemnade uppdrag att vara Bänkman och Suppleant i Stats-Utsk:t. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall och Ståndets Hrr Elektorer anmodades att välja en Suppleant i Stats-Utsk:t efter Hr von Krusenstjerna. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 12 e. m.
In fidem. 0. Brakel.
Don 10 April. 317 Thorsdag»*» de» 19 April 1866.
Plenum kl. 6 e. in. Justerades ett prot.-utdrag förd. 14 och 18 dennes, tre prof. utdrag för sistnämnde dag och prof. för d. 17 nasti.
Mars f. m Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BevilIn. -Utsk:ts d. 11 och 18 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 9, i ani. af dels återremiss i vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afs. å andra delar af Betänk:t N:o 3, ang. allmänna bevillningen.
Härvid forekomino: § 2.
Utsk:ts till annat Riks-Stånd gjorda hemställan lades lill handlingarne. § 9- R. o. Ad. biföll Utsk:ts i Betänk:t N:o 3 afgifna förslag till de ifrågav:de mommas lydelse. § 16, § 32 och § 38.
Utsk:ts yttranden lades till handlingarne.
Instruktion för Taxeringsförrättningarne.
Utsk:ts yttranden godkändes.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:ts den 4 och 11 dennes bordlagda Mern.
N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de ari. af Banko-Reglem:t.
Usta, 2:dra och 3:dje punkterna.
Otsk:ts förslag biföllos. 318 J)en 19 April. 4:de punkten.
Stjernstedt, August Wilh elin:
Ehuru jag icke antecknat mig som reservant, ber jag dock att till R. o. Ad:s prot. få anteckna, alt då arvodet för diskontstyrelsens ledamöter här blifvit föreslaget att höjas från 750 rdr till 1,600; har jag ansett att en förhöjning till 1000 rdr vore alldeles till räcklig.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos. blef Utsk:ts förslag al R. o.
Ad. godkändt. 5:te punkten.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: l(å sätt jag i min re servation framställt, föreslår jag tiden för de nya allöningarnes utgående må räknas från den 1 Juli, emedan jag anser det olämpligt att bestämma tiden för de nya aflöningarnes utgående så nära nästa riksdag, hvarföre jag ock anhåller om bifall till förslaget, med den af mig nu föreslagna ändringen.
Frih. Liljencrantz, Joban: Jag ser i det af Hr Man nerskantz anmärkta förhållandet ingenting besynnerligare, än i afseende å alla andra anslag, som, gifna af denna riksdag, utgå från och med år 1867.
Skulle denna grundsats tillämpas, borde vi icke sysselsätta oss med andra utgifter än de som komma på detta år, hvarföre jag anhåller örn bifall till förslaget oför ändradt.
Det är en väsendtlig olikhet mellan de arvoden, sorn bär utgå, och andra anslag inom Statsverket.
Åtskilliga af dessa tjenster bestridas äfven på förordnande, hvaraf ett och annat torde upphöra till den 1 Jan. 1867, och detta förhållande gifver mig ytterligare anledning att anse Utsk:ts förslag olämpligt, samt vidhålla mitt första yrkande.
Som jag tror att en lönereglering i allmänhet börjat med kalenderåret, synes mig såsom lämpligast, att så äfven skedde med Bankens tjenstemän.
Hnna något skäl att nu frångå denna princip, hvarföre jag förenar mig med Frih. Liljencrantz.
För min del har jag hemtat en särskild anledning att instämma i förslaget der utaf, att R. o. Ad. icke lyssnade till Frill.
Stjernstedts förslag rörande diskontstyrelsens ledamöter, och detta så mycket mera som en kommande representation torde visa dem samma månhet som Utsk:t, hvarföre Bankens tillgångar så mycket som möjligt böra sparas.
Af dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
JDeu 19 April. 319 Frih.
Sprengtporten, Jakob Wilhelin: .lag anhåller att få instämma med Gr. och Frih.
Liljencrantz.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag utan förändring och dels af Hr Mannerskantz bifall till detsamma med ändring af orden nbörjan af nästkommande år 1867» till orden »den 1 Juli 1866»; framställdes propos. på bifall till förslaget oförändradt och besvarades med många ja. 6:te—10:de punkterna.
Utsk:ts förslag bilöllos. 1 l:te punkten.
Till en början anhåller jag få upp lysning om huru Preste-, Borgare- och Ronde-St:n afgjort denna punkt.
I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att Preste-St:t bifallit punkten, med uteslutande af det sednare mom:t, samt att Borgare- och Bonde-St:n bifallit punkten i dess helhet.
Jag anhåller att B. o. Ad. måtte, i likhet med Preste-St:t, uppskjuta afgörandet af punktens sista morn., emedan det synes mig icke vara för mycket begärdt att den som inträder i Bankens tjenst bör hafva allagt afgångsexamen från elementarläroverk, dä han han förut skulle, icke blott aflagt examen motsvarande denna, utan äfven embetsexamen.
När man dessutom vet att ynglingarne i allmänhet taga sin afgångs-examen vid 18—19 års ålder, så torde mari äfven medgifva att de äro allt för unga att kasta sig in i den omfattande verksamhet, som en banktjenst kräfver.
På dessa grunder anhåller jag om bifall till punkten, med uteslutande af sista mora:!.
Den siste värde talaren tyckes hafva lörutsatt att man redan från ungdomen skall hafva bestämt sig för inträde i Banken, meri så är icke förhållandet.
Man kan emligen antaga, att personer, sorn för sin utkomst inträdt på handelskontor eller dylikt, sedan kunna vilja blifva tjenstemän i Banken, och om detta moni. borttoges, vore ju Bankens Styrelse förhindrad alt antaga dem.
Detta vore så mycket större skada som de göromål, som åligga Bankens tjenstemän, lättast inhemtas på handelskontor eller der man får lära sig bokföring.
Jag tror således det vore olämpligt att förvägra sådana personer inträde, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag.
Just derföre att jag anser R.
Bank icke kunna komma i jemnförelse med handelskontor, anser jag att man kan fordra mera af de personer, som komma in der, än af dem, som söka plats på handelskontor.
För en tjensteman är det af vigt att hafva den humanistiska bildningen, ty sedan han kommit in i ett verk, har han i allmänhet icke tillfälle att tillegna sig de kunskaper, han möjligen kunde önska förskaffa sig.
Just derföre vill jag icke att Banken skall nedd rågås i likhet med handelskontoren, och då man icke har svårighet att få tjenstemän der, finnes ingen anledning att nedsätta lördringarne, och att fordra algångsexamen från elementar-läroverk är väl icke för mycket.
Jag yrkar bifall med uteslutande af 2:dra inom:!.
Ur Mannerskantz:
Den förändring, som här är ifråga satt, grundar sig på ett af baukofullmägtige framstäldt förslag, men detta var ännu mera omfattande än Utsk:ts, ty de fordrade alls inga kunskapsprof.
Utsk:t har deri gjort den modifikation, som ligger i 2:dra mom:t, och jag heder Eder, Mina Hrr! fästa uppmärksamhet vid dess innehåll, som lyder: »Sökande, hvilken på annat sätt ådagalagt motsvarande kunskaper, må dock, der särskilda omständigheter dertill föranleda, äfven kunna till extra ordinarie tjenstemän af Fullmägtige antagas.»
Det står sålunda uttryckligen att de skola ega »motsvarande» kunskaper, och dessa kunna lörvärfvas på många sätt, såsom t. ex. vid teknologiska institutet eller någon handelsskola, der de skrifva lefvande språk o. s. v. Jag tror således att BankoUtsk:ts förslag är rigtigt, hvarföre jag förordar detsammas antagande.
Alven jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag.
Det sista moimt i denna punkt är endast ett undantag, ty det innehåller en rättighet för baukofullmägtige att till tjenstemän kunna antaga andra än de som aflagt examen, hvarigenom Banken kan få tillfälle att tillegna sig tjenstemän från andra banker.
Dessa banker äro goda skolor, och som jag anser att man icke bör försumma sådana tillfällen, då de erbjudas, får jag för min del understödja Utsk:ts förslag.
Hr Ribbing, Erling:
Utom alla de skäl, som blifvit fram ställda för §:ns antagaude, behöfver jag endast påpeka en sak, för att R. o. Ad. skall inse att man icke kan borttaga det 2:dra mom:t.
Det är nemi. redan förut beslutadt att Fullmägtige till vissa tjenster kunna antaga personer, som icke undergått någon examen, hvarföre det torde vara nödigt att detta mom. qvarstår, hvarom jag anhåller om propos.
Till de många skäl, som blif vit anlörda för bifall, får jag lägga ännu ett, nemi. att det är ganska Den 19 April. 321 ganska kort tid sedan denna afgångsexameu blifvit ordnad sorn den nu är.
Om således det första mom:t antages och det andra afslås, skulle man utesluta alla dem som förut tagit student examen frän all möjlighet till inträde i bankens tjenst.
Jag är förekommen af de två sista talarne, oell får endast fästa uppmärksamhet pä It. o. Ad:ns beslut i 10:de punkten.
Om något skäl skulle behöfvas, vill jag ytterligare fästa K. o.
Ad:ns uppmärksamhet på att här står: »der särskilda omständigheter dertill föranleda.»
För öfrigt vill jag tillägga att, om icke detta mom. finnes, så skulle till och med åtskillige af fullmäktige sjelfva icke kunna blifva extra ordinarie tjenstemän.
Jag yrkar bifall. i Sedan öfverläggningen lörklarats slutad, yttrade Hr Gr. o. Landm., att då särskilda yrkanden blifvit framställda i afseende å punktens två momenter, skulle desamma göras tili föremål för särskilda propos:r; hvarefter oell sedan Hr Gr. o. Landtm, omförmält, att i afseende å lista momd endast bifall yrkats, 4 propos. på detsamma* godkännande framställdes och besvarades > med ja.
Härefter förmälte Hr Gr. o. Landtm., att, hvad 2:dra mom:t angick, så väl bifall dertill som ock afslag derå blifvit yrkadt; och sedan Hr Gr. och Landtm, framställt propos. på mom:ts godkännande samt dertill svarats många ja jemte ett eller annat nej; förklarades ja hafva varit öfvervägande. 12:te och 13:de punkterna.
Utskits förslag biföllos. 14:de punkten.
Jag var icke närvarande, då denna punkt afgjoides i Utsk:t, men, så vidt jag vet, är fullmägtiges förslag, hvarpå Utsk:t stödt sitt, icke fullt rigtigt, ty det öfverensstämmer icke med konkurslagen.
Men då det vore olämpligt att här föreslå en annan redaktion, får jag anhålla om återremiss.
Som af Betänk:t synes, hafva full mägtige inkommit till Banko-Utsk:t med tillstyrkan att 21 §:n i Bankoreglemente! måtte sältas i öfverensstämmelse med konkurslagen.
Då denna sak var ganska naturlig, biföll Utsk:t densamma utan granskning och har derigenom kommit att förbise att premiss och konklusion icke stå i sammanhang, hvarföre äfven jag yrkar återremiss.
H. IV. 21 .322 Den 19 April.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propus. på bifall till punkten, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades.
Utsk:ts förslag biföllos.
Föredrogos ånyo Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 4 och 11 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 75, i anledn. af återremiss af ötsk:ts Betänk.
N:o 39, angående väckt motion om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter.
Med de öfriga ledamöterna i det Utsk., vi hafva äran tillhöra, har jag så väl förut vid afgifvandet af Betänk.
N:o 39, som nu vid N:o 75, så till vida öfverensstämt, att vi alla velat bereda det Svenska qvinnnokönet all den utvidgade verksamhet, söm synts oss förenlig med afseendet, fästadt ej blott vid statens bästa, men ock å qvinnans k eget sanna väl; dock i hänseende till sältet har meningsskiljak tighet sig yppat, och på samma gång jag erkänner den redliga afsigten uti Utsk:ts nitälskan, vågar jag äfven hysa den tillförsigt, att den olika åsigten hos mig om sättet skall jemväl af de skiljaktigt tänkande njuta enahanda välvilliga bedömande.
Efter förutsändande af denna inledande förklaring, anhåller jag få yttra -mig i sjelfva saken.
Först om dess formella behandling.
Då Preste-Ståndet afslagit, Bonde-Ståndet bifallit, Borgare-Ståndet återremitterat Betärikit N:o 39, men R. o. Ad:n fattat ett derifrån något afvikande modifieradt beslut, och man vid läsning af remisshandlingarne kan tydligen finna en öfver, ensstämmelse ega rum emellan detta R. o. Adis beslut och de inom Rorgare-Ståndet yttrade åsigter, så har det velat mig synas som hade Utskit egt god anledning att såsom saminanjemkning upptaga och till samtliga Riks-Stånden framställa berörde, af R. o. Adin fattade beslut, utgörande en lämplig medelväg emellan de motsatta åsigtcrna, och på samma gång befryndad med Utskits eget förra Utlåt.
Detta i afseende å ärendets formella behandling.
Hvad åter beträffar innehållet af det oss nu föreliggande Utlåtit N;r 75, så och under det jag villigt medgilver att dess nuvarande ordalydelse undergått vissa märkbara förbättringar hos Utskit, vid jemförelse med den af den förberedande afdelningen deråt föreslagna redaktion, så finnér jag dock vissa satser der qvarstå, hvilka icke öfverensstämma med mitt sätt att uppfatta förhållandena.
Så läser man t.
ex. pag. 3 att »likasom man ej skäligen kan befara, att qvinnor skola anmäla sig till utöfvande af befattningar, hvartill de alldeles icke passa, kan det ej heller möta betänkligket, att åt K.
Mit öfverlemna pröfningsrätten härutinnan.»
Med så sangviniska föreställningar synas knappt några lagar nödiga, åtminstone blir varsamhet en vid de - Den 19 April. 323 ras stillande väl mycket åsidosatt egenskap, fruktar jag.
Hellre än att blindt förlita mig på sådana förutsättningar, sorn här äro antydda, anser jag vissa gränser böra utstakas, grundade på ett moget öfvervägande af qvinnans sanna kallelse oell verkliga gagn, i förening med det allmännas; så har ock R. o. Ad:n sett saken.