Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaså litet som jag tror, att resultaten af nu varande Ständers öfverläggningar, ehuru vise de än må blifva, till alla delar uppfylla kommande dagars fordringar, likaså litet hafva vi skäl, att vara nöjde med allt hvad föregående Ständer stadgat åt oss, åtmindstone få vi medgifva, att de fördelar, de i flere fall ämnat oss, nalkas med omärkbara steg.
Jag erkänner, såsom fri Representant, endast de band på min öfvertygelse och mina yttranden, som mitt samvete, den aktning jag är mine medborgare och mig sjelf skyldig, samt Grundlagarnes föreskrift pålägga mig) men aldrig maktspråkets; och jag öm skar, att hvar och en måtte känna samma lugna metyetande som jag, att tillgifvenheten för min Konung, nit för.Folkets väl Och Fäderneslandets ära, feda mina afsigter och mina handlingar.
Grefve von Lantingshausen, Albrecht'.
Åtskillig*
Ledamöter hafva väl tid efter annan under loppet af detta Riksmöte framställt särskilta anmärkningar mot anläggningen och utförandet af Götha Canal, men alla dessa anmärkningar hafva af flere andre värde Talare, och i synnerhet af Herr Grefve von Platen blifvit fullständigt vederlagde.
Den sistnämnde har visat, att Canalarbetet borde på hela linien fortsätta?, för att ju förr dess hellre kunna 6o Den t 6 Junit /. m. bringas till slut.
Jag kan omöjligen tro, att Ridderskapet och Ack in skulle vilja öfvergifva detta Nation*l-:öretag hvarigenom man ofientligen skulle erkänna, att man i början förhastat sig.
Äiven de Ledamöter, hvilka mindre gynnat företaget, och ej velat ufed gifva det vara riksgagnebgt, hafva dock ansett detsamma böra understödjas och fulländas.
För min del får jag tillstyrka fortsättningen af Götha Canalarbste med det biträde af Staten 1815 års Ständer beviljat, och detta intill år 1823.
Jag förbehåller mig, att framdeles få afgifva yttrande rörande den ersättning, som bör tillkomma Bolag't, i anseende till dess förlorade Disconträttighet.
Herr Hjärne, Carl Jacob, hade inlemnat ett så lydande:
Vördsamt Memorial*!
Då frågan om Götha Canals fortsättning nu till slutligt afgörande förekommer, begag; nar jag min Riksdagsmanna-rätt, att äfven i detta vigtiga ämne yttra mina tankar, utan anspråk, blott önskan att kunna lemna min skärf, till beredande af den allmänna opinionen- Öppet och uppriktigt föiklarar jag min öfvertygelse vara, att det hade varit bättre, om denna Canaibyggnad aldrig kommit i fråga, vore det än endast af det skäl, att all den tvedrägt, som i detta ämne vid sednare Riksdagar förefallit, uteblifvit.
Nationen hade då kan hända saknat den beundran af andra Na - Den 16 Junii f. m. 6l tioner, sorn åtfölja stora företag af allmän nytta, och hvilken ökas i mon af de svårigheter man bar att besegra; men Nationell hade ock. saknat alla de obehagligheter sorn tid efter annan uppkommit genom detta företag: och må hända skall den vördnadsvärde man, 60tn föreslagit det, som ensam ägt nog ståndaktighet ait trotsa alla dessa obehagligheter, åtmindstone i sitt innersta, lemna ett tyst bifall till detta mitt påstående.
Men då Nationen en gång bifallit ett sådant företag vare sig *f hvad skäl som helsr, skall o,:h bör, med skyldig vördnad iör Konungs och Ständers förena-; de beslut, efter n in tanka, 6aken blott ifrån en sida kunna betraktas.
Man har sökt-bevisa, att företaget saknar allt värde, saknar allmän nyttaj samt (ehuru ännu icke lagligen) att det är utfört på ett, icke mindre misshushållande, än egenmäktigt •ätt, för att derifrån hämta anledning till det påstående, att så väl arbetet bör upphöra, som det hittills beviljade bidraget indragas.
Bifallet af alla föregående Ständer sedan 1809, torde väl det påstående, att företaget saknar allt värde och nytta, synas något obilligt, då det tillerkänner ensamt 1817 års
Ständer omdömes-förmäga häruti.
Detta inkast synes mig af den ostridiga vigt, att vidare skäl äro öfverflödiga att anföra, emot detta påstående; dock kan jag ej neka mig, att anföra min öfvertygelse om Canalens ostridiga nytta i militairiskt afseende, Att genom en Den 16 Junii f. ni. sådan communication i en hast, ifrån ena an« dan af Riket till den andra, utan möjeliga hinder af fienden, kunna förstärka en svagare men hårdt ansatt punkt, måtte vid Rikets försvar, emot en anfallande fiende, vara af så mycket väsendtligare nytta, sorn Sveriges vidsträckta kuster vid ett sådant tillfälle fordra mera Sjöförsvar och en talrikare Flotta, än våra knappa tillgångar medgifva-, och kan det då anses vara af ingen nytta, att kunna em-' ployera våra små försvarstillgångar på ett sätt, som fordrar en mångdubblad öfverlägsenhet hos fienden.
Dén nytta man vill bestrida företaget i merkantilt och economiskt afseende, synes mig lika obestridelig.
För min åsigt ligger det tydeiigt, att de Provinser, genom hvilka Canalen går, och de som derintill gränsar, måtte hafva en i flera afseenden betydan» de fördel af den.
Skall ej genom den afsätta ningen lättås för productionen? och genom denna länning sjelfva productionen fölökas.
Skall ej genom den tillförseln främjas för saknade behof?
Skall ej genom den landets plågande skjuts- och forsel-skyldighet minskas, och hvem delar ej fördelen deraf, då under ett krig dessa onera äro så högst tryckande, helst vid krig med Sjömakter, då all annan sjötransport är så lätt hämmad och afskuren* Svårligen lärer dessa fördelar kunna förintas, om det än skulle lyckas en öfverlägsen framställningsgåfva, att förminska dem i deras omdomen, sorn blott följa ögonblickets intryck.
Den 16 Junii f nt. 63
Man har påstått och sökt bevisa (ehuru icke lagligen), att arbetet är utfört på ett med hushållning mindre förenligt, och på ett egenmägtigt sätt.
Man vill grunda det förra i synnerhet på öfverbeting, som skall medtagit stora summor.
Med kännedom af arbetsmethod vid större arbeten, och flerårig erfarenhet dervid vågar jag yrka den satts, att öfverbeting äga ostridigt företräde, så väl i afseende på hushållningen, som i alla andra afseenden, och det till sådan erkänd grad, att det för Kongl Aunéens Flotta nådigst utfärdade FörvaltningsR'glemente, som allt ifrån s<n tillvarelse ansetts som ett mästerstycke, ovilkorlig! föreskrifver beting der de kunna äga rum; de göra en ögonblicklig ökacl utgift, det kan icke nekas; men den som vid större arbeten ej ser längre, än det närvarande, misshushållar, och är oduglig att utföra dem: klart synes det mig, att den fördelen, vid större arbeten, att vinna tiden, (hvilket öfverbeting isynnerhet främjar) är ostridig, och hushållningen skall nödvändigt vinna så mycket mera derpå, som hvad öfverarbetas, och hvaruti egentligen öfverbeting bestå, alltid betalas i ett minskadt förhållande till den vanliga dagspenningen.
Ibland de många fördelar, som vinnes genom öfverbeting, räknar jag i främsta rummet den hushållning och besparing på Uppsyningsman vid arbetet, sorn härigenom vinnes; ty dä vid alla betingsarbeten, den arbetandes egen fördel består i arbetets fortgång, så blifva Uppsyningsman, hvars egentliga åliggande är tillsyn, att den arbetande gör 64 Dm 16 Juna ft m. nytta för sin dagspenning, till en stor del öf* verllödige.
Hvad åter det påstådde egenmägtige förs: farandet beträffar, så frågar jäg med skäl, kan en Instruction möjligen innehålla, och förutse alla vid ett så.stort arbete inträffande casus; och skall ej ett sådant arbete förlora dervid, att händerne bindas på den, som dirigerar det.
Kan nödig hushållning, kan tidens vinnande, kan arbetets fortgång förenas dermed , och kan en behandling, som en gifven Instruction i sådant fall icke förbjuder, fä benämning af egenmäktigt förfarande.
Först då, om Instructionen vöre öfverskriden, skulle man kunna äga något skäl dertill, fastän en sådan öfverträdelse vid många tillfällen ändock kunde vara förlåteligj då till exempel, när Casus inträffa, som en Instruction icke kunnat förutse, är det efter min öfvertygelse en sådan Styran. des skyldighet, atr, med endast afseende på hufvudsaken, frångå en föreskrifven förmalitet, då hufvudsaken skulle förlora vid dess nog~ granna iakttagande.
Öfvertygad om den lika åsigt Verkets Styresman i detta fall hyser, är jag ock lika öfvertygad, att han ej tillåtit sig andra afvikelser ifrån sin erhållne Nådiga Instruction.
Nationens förtroende ålade honom, att verkställa detta stora arbete, som han föreslagit*
Hans riit för saken och hans allt omfattande verk» Den 16 Junii /. )u. 65 verksamhet hafva justifierat detta förtroende, och berättiga honom till Nationens bifall.
Då jag nu trott mig hafva vederlagt de skäl, hvarpå man velat grunda påståendet, att indraga, de hittills beviljade bidrag till ar-, betets fortsättning, och som en följd deraf sjelfva arbetet, går jag att framställa min åsigt i hufvudsaken.
Den stora vigt jag fäster vid ett Konungs och Ständers förenade Beslut, öfvertygar mig, att i sådant fall som detta endast Contractsbrott, å ContractsInnehalVarens sida, kan Verka förändring; sådant inträffar icke nuj ty om än vid laglig undersökning skulle finnas , att DiscontDirectionen, såsom enskilte medlemmar af Bolaget öfverskrida sin Instruction, hvad kan det läggas Bolaget till last? och hvad har det med Canalarbetet att göra?
mad skäl kan det icke lida derföre.
Bolaget har sig genom förenämnde
Höga beslut tillslagit
Discontvinslen till arbetets bedrifvande, och sedan 1815 300,000 Riksdaler årligt bidrag af Staten i vissa år till samma ändamål.
Kunna dessa anslag, då ej Contractet är förverkadt, indragas? frågan angår ingenting mindre an om Konungs och Ständers förenade Beslut skall äga det förtroende eller ej, hvarpå efter min tanka Samhällets bestånd eller upplösning beror.
Svaret anser jag öfverflödigt, och önskar aldrig upp - Ridd, 0, Ad.
Prat. VII.
B, II, Afd. 5.
Den 16 Junii f. m. lefva den dag, då sådane frågor med fram» gång kunna framställas.
Canal-arfagtet böra fortsättas med de beviljade tillgångarne af Staten, och innestående tillgångar på Actierne, men ej sträckas derutöfver.
. och hvarföre arbetets fortgång derefter lör regleras»
Då Bankan ansett sig böra tillkomma den förenämnde
Discont vinsten, till ersättning för gifvande förskotter vid Discontens utredning, så anser jag Banken äfven, kunna , utan förlust, och böra till CanalBolaget utbetala, såsom läute-ersättning 120,000 Riksdaler Banco årligen till 1S35: med så mycket mera billighet, söm Banken har i sina bänder, att 'kunna be. gagna Discont-rätten för Canal Discont®» tili nämnde tid, och hvilken Disconträtt jag så mycket hellre önskar mätte begagnas, ehvad man än må säga om Discontens skadlighet, som jag anser det långt skadligare, att, sedan desse tillgångar nu en lång tid existerat, på en gång inom så kort tid indraga dem , och sätta en så stor massa af Nationen i banquexouts nödvändighet genom saknade tillgångar» C. J. Hjärne* Grefve Anckar svaråy Michaeiy anförde skriftligen : Om Götha Canal är både vid denna och föregående Riksdagar så mycket taladt, skrifyit och tryckt, att hvar och en, som utan för^
Den 16 Junii f. m. 67 dom, passion, eget interesse, eller andra egen» nyttiga afsigter, velat göra sig den mödan, att med uppmärksamhet granska hvad sorn blifvit yttradt både för och emot, säkert redan stadgat dess omdöme om detta i alla afseende» djerfva, och jag vågar säga , förhastade företag, så att allt vidare ordand® derom föga lä-: rer tjena till annat, än att spilla den allt mer och mer dyrbara tiden; men jag utbeder mig vördsammast, att ännu en gång få uti vår» Protocoller till en kommande tids bedömj mande framställa mitt sätt att se denna sak.
Jag åbgropar mitt yttrande för flere Pleqr nidagar sedan, hvaruti jag tror mig tydeligen hafva bevist, att Canalbyggnaden icke annat är, än ett speculations-företag af ett enskilt Bolag j ty mig vetterligt hafva icke ännu denna stund Rikets Ständer fattat något beslut, att för Staten eller allmänna medel företaga, fortsätta eller fullborda Canalbyggnaden; vid Riksdagen 1809, beviljades Bolaget ett Credit tiv på Banken å 800,000 Riksdaler emot sä-i kerhet, till en DiscontTnrättning, och ehuru CanalStyrelsen redan, Vid 1815 års Riksdag, i så måtto afvikit ifrån de den gifne föreskrifter, att den hos dess Discont satt sig uti en betydlig skuld, hade likväl Rikets då församlade Ständer den välvilja för Bolaget, att icke allenast låta den gjorde afvikelsen opåtalt pas-< sera, utan fördubblade
Discont-creditivet, samt biföllo ett lånebiträde ur Banken å 300*000 Riksdaler årligen, emot säkerhet, och med iakttagande af de föreskrifter, uti Rikets Stän - 68 Den 16 Junit f. m - ders underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t den 8 Augusti 1814 framställdes.
Hvad säkerhet Banken fått, känner jag ej; är det uti Canalen, så är det ingen, och hvad har då Actieägarne; ty jag kan aldrig få i min tro, att denna Canal skall, äfven färdig, kunna gifva någon afkastning: att Bolaget ej uppfyllt de dem gilne föreskrifter, då det af Discontcreditivet, sorn, utom vinsten, ej var till Ca« jialbyggnaden anslagit, tillgripit ej mindre än r,lco.cco Riksdaler, och redan vid September månads utgång för!idet år gjorde barqueroute, det är allmänt bekant.
Jag har visst hört det försvaras, men Herr påhlman har uti ett föregående Plenum så tydligt, så klart och så starkt vederlagt detta försvar, att jag deruti mig med honom förenar, och behöfver, hvad det angår, ingenting tillägga.
.Men att, utom alla de stora bidrag till Staten som fordras, och redan äio bifallne, att utur Banken utgå, man ännu kan göra så stora fordringar, till detta olyckliga och detta fattiga Rikets förmåga öfverstigande, och så illa calculerade, föietaget af Götha Canal, det bedröfvar mig. och måtte bedröfva hvar redligt tänkande Svensk, synnerligast uti en tid, då med så mycket skäl alla klaga öfver förlägenhet, öfver penningebrist, öfver dyrhet och vådeliga utsigter, och hvadan kommer allt detta?
Jo, från Fiscont-bedrägerier, och Götha Csnals först så falskt uppgitne kostnadsförslag, och sedan gjorde afvikelser från Reglementen •och föreskrifter, och så vidta öfver dess till:
Den 16 Junii J. m. 69 gångar, utsträckte arbetsplaner och operationer 3 tydligt synes, att då Bolaget, ehuru det tecknade dubbla summan af förslagets innehall, omöjligen kan fullborda hvad det sig åtagit, skall största kostnaden tungt hväifvas på det fattiga Allmänna.
Jag har med mycken tillfredsställelse läst den interessanta alhandlingen om Canaler i Sverige, Grefve von Platen »yo5 utgifvit, och Konungen til ägnat j mätte mig tillåtas att derutur anföra några korta utdrag.
Sidan 21 säges:
Hvad nytta skulle 2 och en half millioner contribuenter draga af Trollhätte
Ca aalen, som af deras till StatsCassan sammanskjutne medel anlades, till. nytta blott för dem som bebodde IHenerus strander och får några Handlande. . ..
Må man nu ej göra samma fråga?
Hvad nytta kunna 2 millioner fattiga Contribuenter draga af den så ofantligt kostsamma Götha Canal, sorn föga lärer komma att gagna de Provinser den genomskär.
Sidan 26 & 27 säger Gretve von Platen:
De hamnar i Östersjön, utom de Svenska, som^hafva någon rörelse med ofvannämn-* de vara, salt och timmer, och skulle kunna sätta i fråga att begagna sig af vår Canal, äro ganska få.
Chartan öfver Östersjön öfvertygar oss snart, att hvarken Curldndska, Preussiska eller Polska hamnars fartyg kunna finna skäl, att söka Söderköpings eller Norrköpings Skärgård, och Svenska Canalen i stället för Öresund 3 knappast lärer, utom vid ovanliga tillfällen, Riga komma i fråga, och således måste speculation stadna vid Hamnarne i Finska Viken.
Kan man vänta, att Petersburgs* Nar 70 Den 16 Junii /. mi vss, Wiborgs och Revals salt- och timmerfartyg som af så mångfaldiga anledningar eller händelser kunna för lång tid.afiagsnas från våra kuster, och dem sjelfva Tull administrationen kunde linna betänkligt, att släppa tvärt igenom landet, att dessa, säger jag, skulle kun.?
na betala en betydlig tillökning i Slussarnes dimensioner, om denne ock icke motte hinder hvarken i våra insjöar eller i Götha Eif, hvilket dock inträffar till den grad, att denna tillökning är nära till, om icke fullkomligt, o. möjlig.
Dessutom är det en följd af fartygs beskaffenhet, hvilket åtmindstone ingen Sjöman bestrider, att de små söka trängsel, de stora rymd, Jag väntar mig här ett inkast af Kielercanalen, sorn är betydligt både bredare och djupare, än alla hittills åberopade, ty Slussarne äro 27 Hollsteinska fot breda, 10 och en half djupa och 117 långa, och som mycket begagnas af Östersjöfarare.
Härtill svarar jag, först är Hollsteinska Canalens belägenhet helt olika alla andras, han går öfver en icke bred, och temmeligen låg landtunga 3 alla som komma utur Östersjön mäste nästan passera förbi dess inlopp, och då vindarne falla mycket nordligt, äro de ett oöfvervinneligt hinder för resans fortsättande genom Öresund, då de deremot, medelst denna canalfart, med samma / vindar kunna fullborda sin resa, helst åt Tysklands norra kust, och Holland, som är så beiydligt i Östersjöhandeln, och hvars sjöfart i så många år varit prässad af Engelska capesierna.
Samma förhållande är med dem som komma från nämnde orter och ämna sig tili Den tö lunn f. ffl, Östersjön.
Emedlertid brukas denna väg litet eller intet af Engelska fartyg, som gå till och ifrån England, hvarom Öresundska listan vittJ nir.
För det andra önskade jag se bevist, afcfc denna Canal är anlagd mera på grundelig cals cul, än på en förhastad speculation, och kan-! ske önskan att lysa med ett National-föj retag.
Men en Canal som icke åtminstone indirect hetalar sin löst nåd och underhåll, liknar alltid en Egendom, hvars präktiga byggnaders och vä-*, gars underhåll bringar sjelfva värdet till intet. . ..
Manne allt detta ej kan lämpas till Götha Canal, ty nog blir den både präktig och kostsam, det kan visserligen ej nekas, men gifva någon afkastning kan den omöjligt, då Herr Grefve von Platen sjelf synes medgifva, att den af utländska fartyg föga lärer komma att begagnas.
Jag styrkes deruti af Grefve von Plåtens eget yttrande, sidan 39:
Att i stöd af hvad som ofta handt i England, vilja räkna pä en hastigt förökad varu-transporty emot hvad nu är, torde vara en felaktig cal-i cul, och för denna gång vill jag sjelf råda ifrån, att taga andra Lander till efterdöme.
Vår rörelse och industri, kan på intet sätt jemföras med Englands, och dessutom böra vi ej glömma, att vårt climat stänger Cana-) lema i flere månader, de Engelska ofta icke ens några dagar....
Kan man ej då med skäl påstå, att detta företag var förhastadt, och illa betänkt, uti en dertill så illa passande tid, ja? jag är öfvertygad, att om Grefve von Plate» 73 Den 16 Junii f. m. ^809 kunnat föreställa sig, att kostnaden skulle stiga till hälften af hvad den nu är, och möjligen komma att belasta Staten, så hade dess förslag säkert utebli! vitoch jag starkes i denna tro af Grefve von Plåtens egna ord i nedan nämnde afhandling, sidan 39:
Deiner sdledes ut, svin hela mitt project här skulle stanna, efter jag ej medgifvit, att sddane arbeten böra af StatsCassan bestridas, om ock den vöre i författning att gora det. ..
Att vår StatsCassa 1809 ej var i författning der, till, gaf oss Konungen nådigst och bestämdt tillkänna, och föga anledning är, att den sedan iörkofrat sig Härvid bör noga märkas, att fråga då endast var om Weoerns förenande med Wenern, som synes af yttrandet sid. 45:
Man ser att min calcul grundar sig blott pä det förutsättande, att endast fråga är om fartens fortsättande till Wettern. > . < och vidare styrkes af Grefve von Plåtens yttrande sidan 50:
Med allt detta, kan det dock ej nekas, att denna del af Sveriges genomskärning från Wettern till Östersjön, blir den dyraste och svåraste, dels i anseende till större längd, dels i anseende till icke alldeles så gynnande belägenhet, som i prester göthland-, hvartill kommer att denna Canal nästan öfverallt går ofver odlad mark och inägor, hvars ägare naturligtvis komma alt göra betydliga invändningar.
.. och vidare sidan 54: Af Tabellen synes, att dd gräfningen i Westergöthland Utgör 56,ooo alnar, hvartill i4 « i5.
Slussar göra tillfyllest, så blir gräfningen i Östergöthland, 75,000 alnar, hvartill behofvas s5 Den 16 Junti f. m. 73 Slussar, och dr alltså vidare betydligare; meri skulle vi en dag hinna så långt, att endast denna del återstod, är jag temmeligen säker, att den ej länge hlef ogjord■ ... Gifve Gud, alt Grefve von Platen blifvit vid de grund* satser, han i nämnde afhandling yttrat j så hade möjligen något kunnat vara färdigt, och resten kunnat iå hvila, till något behof och bättre tider påkallat och medgifvit fortsättningen, som nu omöjligen kan ske, utan att ruinera både Actieägare och det allmänna.
Jag har mera än en gång hört, att Rikets ära och sjelfständighet beror af Götha Canal 3 Gud nåde oss, mine Herrar, om vår ära ej har fastare grunder.
Man har äfven sagt, att Cana* len är, eller blir, Scandinaviens grundval, om så är, hvarföre deltager ej då, den med oss förenade delen deraf, uti byggnadskostnadenj jag tycker det vore lika så billigt som rättvist.
Märkeligt är Grefve von Plaiens yttrande i den oftanämnde afhandlingen »idan 43:
Kostnadsförslaget Jordrar 333,535 Riksdaler 16 skilliugar, ränta får arhetsåren oberäknad, och inom 4 år frän företagets början, bor det kunna vara färdigt.
Välförståendes Westgötha Canalen.
Deremot upptager Directeur Bagge, i sitt förslag, Vestgötha Canalens kostnad till 669,987 R:dr Banco, och Östgötha Canalen till 927,504 R:dr, summa för begge Canalerne 1,597,48!
R;dr Banco, och redan kostar hela Canalsträc: 74 Den t 6 Junti f. in. kan, ehuru ej halffärdig, öfver 6,coo,ooo R:dr Banco, oberäknad all den jords ersättning, som till Canalen blifvit bortgräfven, och efter Bag* ges förslag, gör för Vestgötha Canalen 835 tunnland, och för Götha Canalen 1105 tunnland 10 kappland bördig jord af mäst åkor och äng, och något skog; hvad förtroende kan unn elå äga till alla Götha Canalbygguads förslager , och när skall , genom Götha Canal, den produetion återvinnas, sorn genom denna fruktbärande jord nu blifvit bort* grafven.
Jag yrkade vid 1815 års Riksdag, att hela Canalarbetet måtte inställas, och jag äger ännu den öl vertygelsen , att derigenom både Staten och Bolaget, skulle säkert vinna; ty ännu kan ingen beräkna kostnaden till Canalens fullbordande; men sedan så mycket blifvit gjordt, och påkostsdt, vill jag ej längre motsäga arbetets fortsättande, men önskar nu, som förr, att det kunde inskräakas först till Vestgötha Cangleos fullbordan, och att arbetet k un de blifva med mera sparsamhet bedrifvit, än hittills; ty jag finner ingen nödvändighet, att Canalen skall äga en Birection, •och andre Embetsman, som fordra omkring 70,000 Riksdaler om året.
Med sådane inskränkningar vill jag likväl tillstyrka bifall å Utskottens Betänkande, med iakttagande af Banco-Styrelsens noga tillsyn , p«å sätt Utskotten föreslagit , att hvad nu beslutas måtte noga efterföljas; men emot allt öfvertagande af Canalen för Statens räkning, så Den 16 Junti f. mt 75 väl som emot all ersättning till Bolaget, och all garantie lör Aciieägames ränta i framtiden , protesterar jag på det högsta.
Med den siste värde Talaren instämmer jag visserligen deri, att detta ämne redan så mångfaldigt blifvit omtaladt, att svårligen mera derom kan sägas något nytt.
I denna vigtiga tidpunkt synes det således en betydlig tidspillan, att uppehålla Ridderskapet och Adeln onödigtvis, då af de nu framställde inkast, jag ej funnit ett enda som ej förut blifvit skrilvet. tryckt och vederlagdt.
Men dä den värde Talaren, liksom under en recension framdragit stropher ur en afhandling af mig för mångå år tillbaka utgifven, så får jag påmin-i na om sakens rätta förhållande, utan att jag påstår mig hvarken då eller nu haft eller äga så fullkomligt vitsord, som man kunde önska i en så invecklad sak af betydlig vigt, der mera fosterlandskänsla, än någon annan driffjäder, bragt mig att använda min moda Då, lifvad utaf åtankan af ett ämne, sorni århundraden varit föremål för Sveriges Lagstiftning, Regenter och upplyetaste
Män, och ingalunda som man behagat kalla det, mia plan, jag började med allvar utreda ämnet, gjorde jsg de undersökningar och upptäckter, hvarefter jag 1806 utgaf den Afhandling, der de citerade ställen finnas, men jag hemställer, hvilken bok man vill framtaga, hvarutur ej stropher kunna dragas, som kunna vändas till rakt motsätta mål och meningar, emot hvad de varit 76
Dm 16 Junii f. m. ämnade-
Vi veta att deli ädlaste och äldsta bok vi äga i årtusenden haft detta öde.