Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r fastställt, i Nåder beviljas, enär Briggen Mentor, efter att hafva intagit Laddning i La Rochelle, blifvit af Engelsk Kapare uppbragt på en tid, då England var i Krig med Frankrike och nämnde Hamn i bloquade-tillstånd, af hvilket förhållande ett giltigt skäl för uppbringningen och condemnationen kunnat hemtas; men då de uppgifne förlusterne i öfrigt äro af ersättningsgild beskaffenhet och Committerade för uppbringnings-ärendernas granskning tillstyrkt deras godtgörande med en summa af 8277 R:dr 34 sk. 10 r:st., vill K. M:t till R.
St:rs pröfning vid nu varande Riksdag i Nåder hafva hänskjutit detta mål.'’ 19:0 Briggen Minervabefraktad i Amsterdam år 1802 för Franska Regeringens räkning, men befraktningen upphäfven å nämnde Regerings sida.
—Ersättning härföre reclamerad af Handelsbolaget G. M. & J. N.
Den Kgl. Remissen, i afseende på detta reclamationsmål, är af följande lydelse: ”K. M:t, som, vid öfvervägande af den i hosföljande Handlingar förekommande fråga om ersättning till Handelshuset i Wisby G. M. & J. N. Donner för liden förlust genom en med Franska Republiken år 1802 öfverenskommen, men sedermera upphäfven befraktning af Handelshusets egande Fartyg Minerva , funnit någon ersättning icke kunna reclamenterne i Nåder tillerkännas med tillämpning af de grunder R. 3i6 S t a t s - U t s k o 11 e t s St.T under den 21 December 1823 i underd. uppgifvit för godtgörande af Svenske Medborgares förluster genom uppbringningar, vill likväl, med afseende på det i målet förekornne serskilta förhållande, i Wäder hafva öfverlemnat detsamma till Rikets nu församlade St:rs pröfning.” Jemväl har från Vällofl. BorgareStåndet till StatsTJtskottet blifvit remitterad en af RiksdagsFullmäktigen för Staden Wisby G. W.
Donner till nyssnämnde RiksStånd ingifvet Memorial, jemte en till R.
H. St:r ställd Skrift, med bifogade Handlingar, deruti begäres ersättning för Galeasen Delphin och dess Last, (bär ofvan upptagen i i5 punkten), samt godtgörelse af den frakt, som för Briggen Minerva blifvit med Franska Regeringen öfverenskommen; och hvilket reclamationsmål äfven finnes upptaget under 19 punkten.
Då nu Utskottet åligger, att öfver förenämnde 19 reclamationsmål utlåtande afgifva, får Utskottet vördsamt andraga, att, när K. M:t i Wäder pröfvat, att, emot de af 1823 års St:r fastställde grunder, ersättningar icke kunde ega rum, samt Utskottet, efter noggrann granskning af hvad Handlingarne innehålla, icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring eller utsträckning i de en gång af R.
Sfer i detta afseende fastställde grunder; så har Utskottet ansett någon ersättning, i afseende på merberörde, nu ifrågavarande 19 reclamationsmål, icke böra beviljas.
I sammanhang härmed, får Utskottet serskildt anmäla, att, genom remiss af den 19 sisth Wovern ber* Betänkande n. 317 K.
M:t i Nåder behagat till Utskottet öfverlemna Handlanden Eldrups underd.
Ansökan örn ersättning af Staten för dess lidna förlust, genom den, år 1824, i Södra America af en Spansk Kapare gjorda uppbringning af Briggen Sophia.
Som, enligt sökandens egen uppgift, uppbringningen egt ruin efter sista Riksdag, och således icke ens tillhörer dem, hvilka varit föremål för 1823 års St:rs Beslut, har Utskottet ansett sig så mycket hellre böra den af Eldrup i underd. sökte ersättning afstyrka, som i allmänhet, efter Utskottets åsigt, förluster genom Skeppsuppbringningar, lika litet, som förluster i andra näringsvägar, böra komma i fråga att af Staten godtgöras. 2.'ne Ledamöters serskilda meningar bifogas.
Den 11 Februarii 1829.
Reservationer: Af Herr J. U. Winberg: "Emot Höglofl.
Statsutskottets fattade Beslut i uppbringningsmålen af skiljaktig tanka, får jag deremot reservera mig, och till stöd för min reservation andraga:
Att sedan K.
M:t i likhet med dess aflåtna Nådiga Remisser till Högh Utskottet, funnit någre af de Medborgare, hvilka lidit genom uppbringningar, förtjente af R.
Stirs närmare uppmärksamhet, ehuru K.
M:t cj trott sig kunna lemna dem någon ersättning, då deras anspråk i ett eller annat afseende ej kunde tilläm - 318 S t a t s - U t s k o 11 e t s pas de grunder R.
St:r vid förra Riksdagen för ersättningars beviljande fastställde,hade H. Utskottet, utan att ingå i partiella undersökningar öfver billigheten af hvarje anspråk, i allmänhet framställt, såsom Motif fördess afslag och såsom ett hinder för någon ytterligare concession, 'desseaf R.St:r framstäldegrunder.
Jag sätter visst ej i fråga att jualia de ifrågavarande anspråken, åtminstone i någon af de 28 punkter R.
St:r såsom ersättningsgrunder uppstält, ej öfverensstämma dermed.
Derföre är mig en borgen Herrar Comitterades uppgift, K. M:ts
Kådiga yttrande och den undersökning i detta afseende H.
Utskottet lärer hafva företagit.
Denna förutnämnde omständighet var dock både för K. M:t och för Herrar Comitlerade väl bekant, och likväl hafva desse Herrar Comitterade funnit sådane särskilta bevekande omständigheter förekomma, hvad desse ig uppbringningsmålen beträffar, att de underställt dem K.
M:ts närmare bepröfvande, och K.
M;t öfverlemnat dem till R.
StJrs behjertande.
Hvad kan väl vara meningen med detta ytterligare hänskjutande till R.
Sttr?
Det kunde väl rimligen ej vara den, att få utredt det redan flere år kända förhållandet, att anspråken ej i allo öfverensstämde med de grunder R.
Sttr framställt för ersättningars beviljande.
Af de 161 stycken Reclamenter som anmält sig, erhöllo ju de fleste afslag, förblefvo utan all ersättning, och likväl har K.
M:t ej funnit dem förtjenta af vidare uppmärksamhet.
Det är endast de nu ifrågavarande 19 stycken, dem K.
M:t pröfvat böra än vidare komma under skärskådande af R.
Jag måste således föreställa mig att både K.
Betänkande n. 3rg M:t oell Herrar Comitterade ej allenast kunnat finna att äfven billiga ersättnings-anspråk gifvas, fastän de ej öfverensstäinde med alla de åberopade grunderna, utan äfven funnit verkeligen desse 19 målen vara af sådan beskaffenhet.
Hvarföre skulle ej R.
St:r, tvärtemot H. Stats-Utskottets pluralitet, möjligen kunna finna detsamma?
St:r kunna finna att en ytterligare pröfning öfver billigheten af desse anspråk bör företagas?
Hvarföre skall H.
Utskottet framkasta ett hinder, som må hända är blott af pecuniär och i sådant fall af mindre värdig beskaffenhet, då fråga är om ersättning till olycklige medborgare, hvilka Staten ej förmått skydda till deras egendom, eller i tid varna för faran?
Hvarföre förebära en consequens i handling med föregående Ständer, förrän man pröfva! dess consequens med rättvisa och billighet?
Högh Utskottet hade derföre i min tanka bordt gå K.
M:t till mötes, och ej mindre för dess egen tillfredsställelse skull, bordt undersöka, huruvida någon eller flere af desse Reclamenter ägde billiga fordringsanspråk till ersättning af Staten, pröfva om ej någon af dem möjligen till och med ägde dem större, än de som redan åtnjutit ersättning.
Jag tog mig den friheten uppmana ocb uppmanar än ytterligare dertill, då jag, utan att vara i pecuniärt hänseende det ringaste inleresserad i dess frågors afgörande, likväl tror mig böra behjerta en sak, den en enkel rättskänsla befaller mig att ej pröfningslöst skjuta ifrån mig.
Jag trodde mig kunna uppmana dertill, då jag hade mig bekant närmare förhållandet med ett af de ifrågavarande upp - 320 Stats-Utskottets bringningsmålen , genom hvars korta framställning , jag hoppas kunna ådagalägga billigheten af målens närmare granskning.
Ett Svenskt Fartyg afseglade den ig Augusti 1813 från Wisby, lastadt med trädvaror och kalk, till Rostock, sålunda 8 dagar förrän det Danska Placatet utfärdades, hvarigenom Svensk Egendom förklarades underkastad condemnation.
Motvind uppehöll
Skepparen under dess resa, och han blef den 18 September, således 3 dagar sednare än krigsförklaringens datum , eller den termin R.
St:r fastställt för ersättningars bevilljande, uppbragt af en Dansk Kapare och införd till Eckenförde i Hollstein, der skepp och last FOctober månad condemnerades. Svenska Truppernas inryckande i Hollstein, hade kort derefter den följd, att fartyget, enligt Ordre af Svensk Auctoritet, den g Januarii 1814 frigafs, och den redan låssade delen af lasten måste åter föras om bord.
Fartyget, infruset, kunde då ej afsegla, och afslutandet af Tractaten i Kiel få dagar derefter eller den i4 samma månad, som upplöste alla ömsesidiga reclamationsanspräk, hade den påföljd att fartyget och lasten åter togs i besittning af Danska Kaparen.
K. M:t har väl i Wäder förordnat en ministeriel framställning hos Danska Regeringen om ersättning för nämnde skepp och last, men så vidt mig är bekant, har ej någon påföljd uppkommit deraf, till förmån förden Svenska Skepps- eller Last-ägaren.
Om nu denna framställning är med sanningen enlig, torde några ytterligare frågor tillåtas mig.
Har Betänkande n. 321 Har antingen ägaren eller Skepparen kunnat möjligen så tidigt komma till kännedom af det Kgl. Danska Patentet eller af Danska Krigsförklaringen, att olyckan kunnat undvikas, och har således någon kunnat underrätta Skepparen att det fredliga förhållandet med Dannemark upphört?
Har ej genom KielerTractaten denna återställda Svenska Egendom blifvit åter bortskänkt, och i sin mån medverkat till beredande af en större fördel för Kronan Sverige?
Är då ej ägarens anspråk till ersättning af Staten billig och rättvis, och kunna ej flere af de ifrågavarandes anspråk vara af lika klar beskaffenhet?
Bör en begäran om en närmare målens pröfning anses obillig eller förmäten, och är den ännu ej att hoppas af R.
St:r. Af Herr CommerceRådet Santesson; Till protocollet för den ig Januarii.
Jag kan för min del ej biträda det nu upplästa Förslag från Högh RiksgäldsAfdelningcn, att Högh StatsUtskottet skulle, utan all vidare noggrann speciel handläggning eller granskning, skilja från sig K.M:ts flere till Utskottet insände Nådiga remisser, angående uppkomne särskilde förhållanden vid fråga om verkställighet af senaste R.
St:rs beslut om godtgörande af åtskillige Medborgares förluster igenom uppbringningar af Magter, med hvilke Riket var i fredligt förhållande.
Mine skäl härtill äro följande: 1:0
Anser jag det ovilkorligen åligga Utskottet ef 21 - 322 Stats-Utskottets ter 28 §.
Riksd.Ord. att bereda och utarbeta det ärende, som på grundlagsenlig väg vid denna Riksdag kommit till dess handläggning. 2:0 Senaste R.
St:rs beslut hvarken kan lägga, eller har lagt, något hinder i vägen derföre.
Vid efterseende af deras då fattade beslut, så lyder det: ”Jemte det R.
St:r, uti det vid flere Riksdagar ”förehafda mål angående Ersättning af Svenska Staten ”för Svenska Medborgares genom uppbringningar lid— ”ne förluster, beslutat, att en sådan ersättning bör ”ega rum för de förluster,.hvilka, enligt 1812 års
St:rs ”gifne löfte, kunna till betalning godkännas; hafva R.
”St:r för ersättningsbeloppens bestämmande och det”ta måls slutliga ntredning stadgat följande grunder, ”hvilka StatsUtskottet, i afseende på hvad derutaf kan ”på Herrar Fullmägtiges åtgärd ankomma, skolat till ”Ilerrar Fullmäktiges efterrättelse meddela.”
T det outredda skick, hvaruti hela frågan då ännu befann sig, var det naturligt, att R.
St:r måste igenom bestämde och limiterade vilkor söka förekomma alltför vidsträckte ersättningsanspråk å de sökandes sida, äfvensom för mycken Leuteration å den verkställandes.
De kunde då vä! förutse, att flere i förväg ej kände omständigheter skulle under utredningen och vid verkställandet förekomma; och jag påminner mig mycket väl, hvad i dåvarande Statsutskott yttrades under discussionen:
"Bättre nu limitera för strängty framdeles spörjs nog om ncigon enskild derigenom skulle af Betänkande».
3a3 siirskilde forhållanden finna sig särdeles förfördelad och det blir tid nog då leuterera det.
Nu är åter förhållandet annorlunda — alla inom de stadgade praescriptionstiderne inkomne ansökningar om ersättning för uppbringningar af de Magter, som voro i fredligt förhållande med Sverige, äro nu kände och utredde, äfvensom de särskilde eller extraordinaire omständigheter för någre af dem, sorn förmått K. M:t att till It.
St:r göra serskild framställning härom. 3:o Vid desse K.
M:ts särskilde remissers besvarande, står det visserligen StatsUtskottet fritt att föreslå och It.
St:r alt afgöra, om afseende kan göras till alla, eller blott några, eller till och med ingen af de särskilde ansökningar; men då K.
M:t funnit sådane särskilde förhållanden med de nu ifrågavarande målen , att K.
M:t ansett sig böra dem till R.
St:rs pröfning öfverlemna, så kan det väl på intet vis anses lämpeligt, att Stats-Utskottet eller R.
Sttr, skulle undandraga sig denna pröfning.
De hinder för förra beslutets verkställande, sorn mott än i dénena, än i den andra, men merendels för hvarje mål blott i en enda, och som det tycks af K.
M:t smindre vigtig ansedd punkt, har K.
Mtt sjelf anmärkt, men tillika, då målet i öfrigt befunnits af ersättningsgild beskaffenhet, anmält sådant, äfvensom för någre bland dem i nåder särskilt uttryckt att befundna brister uti någon af de formalitets pre'stationer, som R.
vSttr föreskrifvit, bevisligen ej härrört af någon oloflig idkad handel, utan varit en tvungen följd af alldeles extraordin. omständigheter, hvadan K. M:t ock om någre ✓ 3?4 Stats-U tskottets af desse mål särskildt yttrat, huru sådane ersältningssökande Liefve dubbelt hardt lidande, om desse särskilde omständigheter ej kunde afses, .På detta sätt af K.
M:t nådigst behjertade någre dess enskilde undersåtares angelägenheter, kunna väl då ej skäligen afvisas, ifrån ali närmare skärskådning af R".
St:r sjelfve ■ eller deras Utskott, hvilke anses ännu närmare böra behjerta medborgares behof af lindring och hjelp. 4:o
Kan jag intet heller antaga på förhand det af RiksgäldsAfdelningen sluteligen anförda motiv för en sådan målets afvisning genast, att ett efter föregående granskning och beredning tilläfventyrs följande tillstyrkande af någon del eller alla de sökte Reclainationer, skulle innefatta orättvisa emot andra, som ej fått eller nu sökt sådan, ty desse kunna icke vara andra än de der dels ej inom den en gång stadgade proescriptionstiden anmält sig, och sålunda förlorat fatalierne, dels de, vid hvilkas mål K.
M:t ej funnits sådane omständigheter förekomma, att de borde föranleda Remiss till R.
Att här uppgifva de olika fall, som de ifrågavarande handlingar förete, Liefve för vidlyftigt, och hörer ej till ämnet nu, då jag med anledning af RiksgäldsAfdelningens förslag ej anser nu frågan vara: om Stats-Utskottet tillstyrker något afseende på de af K. M:t för Reclamenternes considererande framställde. särskildt talande skäl,- utan blott, om den för ett till- eller afslyrkande i alla fall nödvändigt erfor - Betänka uden.
320 derliga speciela gransknings åtgärd skall vidtagas, eller kan undvikas eller afsägas.
Som ett exempel på sådane särskilde omständigheter, torde dock nu på förhand få nämnas: der Kaparens egen Regering ogillat uppbringningen och ålagt Kaparen ersättning, men denna ej kunnat möjeligen utbekommas.
Vidare: der uppbringningen skett få dagar efter Krigsförklaringen, sorn ej möjeligen kunde vara Skeppseller Godsägaren vid dess afsegling känd. — o. s. v. När nu de af i8i3 års St:r bestämde grunder innefatta, att, der Kapare blifvit tilldörnd att ersätta, äfvensom då uppbringningen skett efter Krigsförklaringstiden, sådane förluster ej äro berättigade att få ersättning, så syns lätt, hvad anledning K.
M:t dock haft att underställa dylike frågor R.
St:rs närmare bedömmande.
Och tilläde Hr CommerceRådet muntligen:
I öfrigt förenar jag mig med Hr Winberg uti allo, med det undantag endast, att jag ej kan säga mig vara ointresserad uti utgången; Handlingarne visar dock dettas obetydlighet, för att inverka på min öfvertygelse i saken, såsom allmänt ärende.
De af mig anförde exempel äro ock ej hämtade af de mål mig enskildt angå; måhända skoladesse senare befinnas ej stå i alldeles samma Calhegori med de uppgifne; det blir ej min, utan öfrige Hög!.
Ledamöters sak att bedomina , och örn äfven de mig interesserande målen skulle blifva de ende, sorn skulle dömmas att ej böra godtgöras, skall jag vara tillfredsställd att hafva i min mon bidragit 320 Stats-Utskottets att skaffa godtgörelse åt de öfrige, hvaribland jag känner Enkor och Faderlösa Barn i rätt knappa omständigheter; utan att såra grannlagenheten har jag ansett mig berättigad att, så länge frågan ej varit partiel, utan allmän , och aldrahälst så länge den endast afsett princip-frågan, om målet skall till närmare granskning företagas eller ej, deltaga i discussion och öfverläggning af ämnet, hälst få af de i It.
Utskott förekommande allmänna mål lära vara af den beskaffenhet, att icke någon eller flere af Utskottets Ledamöter hafva enskildt interesse uti afgörandet.
När åter fråga om partiella behandlingen af hvarje utaf de nu ifrågaställde nppbringningsmål förekommer, så skall jag visserligen veta att jäfva mig i afseende på de 2:ne uti hvilke jag har andeli När Högh Utskottet återfår Afdelningens fullständiga Betänkande till justerande , förbehåller jag mig att närmare få utveckla min enskildta tanka.
Till Protocollet för d. 18 Februarii.
I enlighet med mitt förbehåll den ig:de föl l. månad, då Högh StatsUtskottet, vid detta ärendets priliminaira föredragning från Riksg:s Afdelningen, fattade dess beslut att hos R. II.
St:r afstyrka allt afseende till de af K.
M:t uti dess nådiga Remisser till StatsUtskottet fratnstälde, K.
M:t förekomne särskilde omständigheter för flere af desse Ersättningssökande, får jag nu, sedan Afdelningen inkommit med Förslag till Betänkande i ämnet , reservera min ifrån pluralitetens alldeles skiljaktiga tanka, och närmare uppgifva skälen derföre. Betänkande!!. 327 R.
Skrifvelse till K. M:t af den 20 Deöemb. 1823, innefattar följande beslut i afseende på utredandet och granskandet igenom Committé', samt sedermera sluteliga pröfningen af K.
M:t utaf då ifrågastälde Ersättningsanspråk, nemligen: (se Bih. till R, Ståndens Protocoller 10 Bandet 2 Tom. 2. pag. 224.) ”Och få alltså R.
St:r, med tillämpning af hvad ”R.
St:r, uti deras den 18 Julii 1812 aflåtne underd. ”skrifvelse, yttrat, förklara, att ersättning bör ega runi "för de förlusterj hvilka enligt sistbemälde
Ständers ”gifna löfte kunna till betalning godkännas; hvarvid ”dock R.
St:r, för att, så vidt på dem kan ankomma, ”söka förebygga, alt, på grund af nu fattade beslutet ”oin ersättnings tilldelande för de ifrågavarande förlu”sterne, andra sådane anspråk icke må falla Slaten till ”last, skolat tillägga, att ett sådant medgifvande för ”denna gång icke må gälla såsom praejudicat för andre '”dylika ersättnings-påståenden, som hädanefter kunna >’göras.”
Hvarmed det lärer befinnas vara ganska tydeligt utmärkt, att desse andra} och hädanefter ej kunna hafva afseende på annat än dä okände ersättningsanspråk, eller för derefter timande senare siike förluster; och ännu mera påtageligt blir sådant, då man läser nämnde R.
St:rs Betänkande i sitt sammanhang, och genast, på den samma sida pag. 11Ö som nu citerade ordalydelse, igenfinner, att R.
St:r bestämdt inskränkte antalet till de Ersättningar, som kunde ifrågakomma, inom de 161 mål, som förut varit anmälde.
Inom desse äro ock, på sätt Afdelningens Betänkande vitsordar, innefattade: alla de nu af K. M:t 3^8 Stats- Utskottets anmälde 19 särskilde ansökningar, men ej den 20 af Handlanden Eldrup, som, för dess långt efteråt är 1824 i Södra America Jidne uppbringuing af Briggen Sophia, ej kan komma under enahanda betraktande.
Uti samma åberopade skrifvelse, yttrade R.
St:r vidare: ”Sedan R.
St:r sålunda utmärkt, hvilka af de an”mälte
Reclamationsmålen böra blifva föremål för den ”förnyade granskningen, samt tillika uppgjort de grunJ‘der, efter hvilka en sadan granskning skall förrättas , ”så få, för verkställigheten deraf, den R.
St:r, i anseende till Riksdagens nu för handen varande slut, ”icke äro i tillfälle att sjelfve åstadkomma, R.
St:r ”hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det täcktes, ”i sådant afseende, E. K.
M:t i Nåder förordna en ”Committé', med nådig föreskrift] för Committerade, ”att, med noggrann tillämpning af ofvan faststälde ”grunder, utreda och granska de ifrågavarande Re”clamationsmålen, samt föreslå hvardera Reclamen”tens- ersättningsbelopp.
Och, på det ett länge Ön”skadt slut i detta för Reclamenterne af så mycken ”vigt varande mål desto snarare må kunna ernås, vå”ga R.
St:r jemväl underdånigst hemställa, örn icke ”Committerade kunde föreläggas, att inom 1824 års ”slut till E. K.
M:t inkomma med fullständig utredning, enligt de faststälde grunderne, samt att derefter E. K. M:t behagade, efter föregången Nådigpröf"ning, i öfverensstämmelse med samma grunder, slutli”gen bestämma det ersättningsbelopp, som en hvar må "tillkomma Betänkan den. 329 Under denna af B.. St:r, åt K. *M:t uppdragna Nådiga pröfning, har K. M:t, enligt Dess till StatsUtskoltet nu meddelade Nådiga Remisser, hvaraf ordagranne Utdrag äro intagne uti afdelningens föreslagne Betänkande, funnit väl sig ej kunnat för desse mål , i anseende till för hvart och ett af dem förekommit hinder, uti någon enda af de 24 särskilte punkter, hvilka R.
St:r uppgifvit som grunder för Committerades noggranna beföljande vid den dem uppdragna granskning, tillämpa den K.
M:t uppdragna rättighet att sluteligen bestämma och anbefalla utgifvandet af det ersättningsbelopp, som en hvar må tillkomma, men deremot, att sådane särskilde förhållanden vid flere af dem framstälde sig, som förmådde K.
M:t att åter fästa R.
St:rs uppmärksamhet på de härvid ifrågavarande Svenska Medborgares lidande och deröfver framstälde klagan.
En sådan följd af denna åt K.
M:t i underdånighet uppdragna pröfning af så väl de enskilde ansökningarne om ersättning, som de dertill lörordnade Committerades utlåtande derom efter af dem skedd fullständig granskning, på grund af R.
St:rs föreskrifter, har jag för min del trott Högh Utskottet desto mindre bordt anse aldeles oväntad, som senaste R.
St:r, vid öfverlemnande af de nämnde 161 mål til! förenämde granskning, om än med rätta anseende sig böra igenom bestämde föreskrifter förekomma alt för vidsträckte ersättningsanspråk å de sökandes, äfvensom för mycken leuteration å den verkställandes sida, dervid väl ej heller lära kunnat undgå förutse, att flere då i för - 33o
Stats -Utskottets väg ej kände omständigheter lätteligen skulle förekomma under utredningen och vid verkställandet, dem, på Nådig anmälan af K. M:t, på sätt nu skett, Rikets näst församlande St:r ägde pröfva, och, om någon enskild dervid funnes synnerligen förfördelad, sådant afhjelpa.
Då emedlertid Högh Utskottet icke funnit
Sig föranlåtit taga närmare del och kännedom af de särskilte och olike omständigheter, som härvid företett sig, och på hvilka K.
M:t täckts i Nåder fästa R.
Sttrs uppmärksamhet, anser jag mig böra uti denna reservation, uppdraga åtminstone en kort teckning af dem:
De hinder, hvilka mott K. M:t, att, vid ytterst noga beföljande af de utaf R.
St:r stadgade grunder för ersättnings medgifvande åt de
Medborgare som lidit ifrågavarande förluster af uppbringning, ej anordna ersättningsbeloppet, hafva för målen under N:o 1,2, 3, 4j ^ och 6 varit den 2:dray för målen N:o 7, 8, 9 och 10 den 6:tey för målen N:o 11, 12, i3, i4 och i5 den l5.dej samt för N:o 16 den l3:de, af de utaf R.
St:r uppstälde 24 särskilde punkter för egenskapen af ersättningsgilde mål.
Hvad den förstnämnde eller 2:dra punkten beträffar, så lyder den:
"Ersättning må ej tillstyrkas för "andre förluster, än dem, som blifvit Svenske Medborgare tillfogade af Magter, med hvilka Riket var ”i fredligt förhållande/J (ofvanåberopade Bihang 10 Bandet 2. 2. pag. 240). och den lill dess förklarande påföljande 3:dje: Betänka n den. 331 "Epokerne af krig eller fred med Frankrike och "Preussen bestämmas i enlighet med Hans Excellence "Herr StatsMinisterns för Utrikes Ärenderne derom med”delte utlåtande, samt, i afseende'på England och Dannemark, i enlighet med hvad K. Mits Nådiga Skrifvelse innehåller Och blifva desse 2:ne punkter i sjelfva underdåniga skrifvelsen närmare utredde som följer: (pag. 227.) ”Hå Epokerne af fiendtligheters utöfvande emot "Sverige, särdeles af Frankrike, Preussen, England ”och Dannemark, icke altid under senare åren blifvit "bestämdt utstakade och inskränkte inom tiden af of"fentelig Krigsförklaring och offentligt fredsslut, utan "Pukets fredliga och ofredliga förhållande med frära"mande Magter ofta bade börjat och upphört i följd ”af särskilde Deplomatiske Communicationer, hafva "Committerade bos E. K.