Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jag vill för sådant fall endast hafva äran återkalla i Utskts minne 1808 och 1809 årens krig, hemställande lill Utsk:s begrundande, huruvida icke på listan af olyckor och felsteg, som orsakade Finlands förlust, äfven får upptagas den brist på vapen, som gjorde det omöjligt för det tappra Finska folket alt, på sätt dess önskan Dea a5 November c. m. lifligen uttalade sig, få allmännare deltaga i sitt försvar.
— Jag vill påminna Utsk., att såsom en bland de vigtigaste förberedelserna till afskuddandet af det ok Kejsar Napoleon påtvingat Preussen, är att räkna den rastlösa ifver, hvarmed gevärsfabrikationen bedrefs, och att för detta ändamål utvidgades gevärstillverkningen i Potsdam och anlades en ny gevärsfabrik i Neisse.
Jag tager mig slutligen friheten erinra Ctsk., att man må vara böjd för den indelta armeens bibehållande eller för armeens sammansättning hufvudsakligen af conscriberade, så qvarstår behofvet af gevär alltid lika, om det ej blir större just genom conscriptions-systernets utbildande.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm har, vid ett föregtde tillfälle, utvecklat så väl nödvändigheten i militäriskt hänseende af gevärsfabrikationens utsträckande, som ock de ekonomiska fördelar vissa orter deraf hemta, och detta sednare har ytterligare blifvit bestyrkt dels af Hr Peyrons här gjorda anförande, dels genom den motion riksdagsmannen Peter Jönsson från Jönköpings län väckt, med särskildt afseende å Husqvarna gevärsfactori.
Jag tillstyrker således hvad K. M. i Dess nåd. propos. föreslagit.
Då bristande tillgång på medel ej kan förebäras såsom skäl till ett afslag, föreställer jag mig alt nu, såsom vanligt, få höra åberopas antingen det mindre förtroende Utsk:s ledamöter sätta till Styrelsen, eller den, enligt hvad Utsk:s ordför. här en gång yttrade, inom Utsk. gällande åsigt, att statsskicket måste omöjliggöras.
Men, utom det att dessa skäl ej äro lampliga för ifrågavar. fall, så äro de af dem jag icke vill underskrifva, helst jag anser det vara så StatsUtsk-.s som R.
St:s ovillkorligaoch oeftergifliga pligt, att, tverternot hvad dessa yttranden antyda, rikta sin verksamhet lill statsskickets möjliggörande och förbättring, samt att, genom klokhet i lagstiftning och ett allvarligt, men ej kiltsligt, tillämpande af granskningsrätt och ansvarspåståenden, lägga hinder för missbruk, i stället för att söka correctiver i vägrande af anslag; en metod, hvars resultater synas mig endast blifva ett sönderbrytande af statsmachinen, ett försvagande af egen kraft, ett närande af inre split, samt slutligen ett orättvist och oskyldigt lidande för dem, som i striderna om väldet taga ingen del, eller som äro af motsatta tänkesätt med det för dagen rådande partiet, på hvars sida likväl icke alltid rättvisan ligger.
Denna från Frankrike och England hemtade, men, så vidt jag har mig bekant, aldrig tillämpade metod att genom vägrade statsbidrag framtvinga sitt mål, synes mig vara föga lyckliggörande och mera kunna försvaras genom spetsfundigheter än genom det sunda förnuftet, på hvars sida jag önskar få ställa mig.
Innan jag
Ginnar denna punkt af betänk., torde jag få hemställa till Utsk., om det icke, långt ifrån att leda till allmänhetens förvillande, skulle vara nyttigt, om Utsk. beha - Dsn a5 November e. m. 313 hagade något redovisa för det sätt, hvarpå Utsk. tillvägagått vid uppfyllandet af sin, i betänk.
N:o 44) åtagna förbindelse att åt Carl Gustafs stads gevärsfactori bevara de 12,000 r:dr b.co, sorn ingått i minskningen af anslaget til K.
Krigscolle^ii departementer, dei igenom att denna summa skulle öfverflyltas på extra-stat.
Hvad angar Carlsborgs fästningsbyggnad, så bardet visserligen blifvit tillstyrkt, att bevilja det af K.
M. för denna byggnad äskade anslag.
Jag beklagar endast , att någon nedsättning synes hafva kunnat ifrågasättas, der anslaget rölén fästning, hvars läge, äfven efter utländska militärers bedömrnande, gifven åt densamma den största vigt, och hvars väl anlagda plan, samt med omsorg verkställda utförande säkerligen skola göra den jemförlig med hvad andra länder i denna väg hafva förträffligast.
Hvad åter Carlstens och Marstrands befästningar angår, så erkänner StatsUtsk. visserligen dessa befästningars nytta och behöflighet, men tror, att arbetet ej oundgängligen beliöfver fortskyndas mera än som erfordras för de å nämnda fästningsorter varande fångars sysselsättning, hvarföre Utsk., som erkänner sig icke vara i tillfälle bestämma huru stor summa på hvarje ställe kan erfordras, likväl nedsätter de för Carlstens, Marstrands och Kungsholms befästningar äskade anslag till en summa, hvars årliga belopp, sammanläknadt för dessa befästningar, endast med 5ooo r:dr öfverskjuter hvad af K.
M. blifvit äskadt för hvardera af Carlsten och Kungsholmen särskildt.
Det skulle emedlertid vara fägnesamt att förnimma hvilka grunder Utsk. egentligen har lill den tro, att arbetena ej behöfva fortskyndas mera än Utsk. uppgifvit.
Det är icke utan , att man af många skäl kunde tinna sig frestad till en motsatt förmodan.
Till och med Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskrs 1111 på bordet hvilande betänk.
N:o 112, rör:de Öresundska tullen, i hvilket betänk, föres ett ganska allvarligt språk, gifver styrka åt den önskan, att man ej ensamt på grund af StalsUtskts tro, ehuru aktningsbjudande jag anser den vara, måtte nedsätta de begarda anslagen, hvilka, ehuru obetydliga , likväl kunna för vestra orterna vara af lika vigt, som det för Washolmen och befästningarna i Stockholms skärgård tillstyrkta anslag är det för hufvudstaden.
När tror eljest Utsk., att den tid bör varda kommande, då anslag, begärda till dessa fästningsbyggnader, böra, utan verkställd och på måfå verkställd afprutning, medgifvas?
Det kan omöjligt vara Utskts mening att dermed bör fördröjas, tilldess det inträffar — hvad Utsk. pag. 2 i betänk.
N:o 44 lyckligtvis förklarar vara mindre sannolikt — att Sverige skulle bolås af ett krig, som vore riktadt mot dess sjelfständighet såsom stat.
Emedlertid lär det, såsom Utsk:s betänk, utvisar, vara tillgången på pionnierer och fångar, som förskaffat anslag så väl till Carlsborg som till 17 H. 4° 314 Den a5 November e. m. nu ifrågar. befästningar.
Del bevisar åtminstone sanningen deraf, att det gifves intet ondt, som icke äfven liar godt med sig.
Såsom skal för afslvrkande af bifall å K.M:s nåd. propos. om anslag till instructions-compagnier oell till indelta armeens öfriga vapenöfningar, åberopar StatsUtsk. sina uti betänk.
N:o 44 framställda organisationsförslag.
Halten af dessa förslug blef, då nämnda betänk, lörevar, af flera talare nogsamt ådagalagd, och äfven jag tog inig friheten att söka bevisa deras bristande grundlighet, i det j.ig fästade Utskts uppmärksamhet på de mångå hundrade rotenummer Utsk. förbisett uti sina i bilagorna upptagna beräkningar.
Lösligheten af Utskts organisationsplan gjorde det också ganska latt att förutse, alt den icke skulle kunna föranleda .Ståndens bifall, hvilket endast hade varit att öka de mångå skenlagra önskningsmål, hvars narmaste och nödvändiga följder torde blifva att framtvinga begagnandet af K.
M:s veto.
De beslut, som beträffande dessa projecter blifvit fattade, hafva uppiuift kraften af de utaf Utsk , såsom stöd för sitt afstyrkande, anförda skäl.
Det torde derjemte hafva af Ulsk. varit riktigare handlod!, om, i stallet att cathegorisk afgöra frågan och sålunda fordra blind tro, Utsk. hade gil vit Stånden en någotutförligare kännedom om de ändamål, som åsyftades med de af K.
M. äskade anslag, — ändamål, sorn utvisas af de från fl. Ex.
Hr General-adjutanten för armeen inlemnade, ocii troligen i Utskrs llän ler befintliga utredningar, hvilka, om de närmare skärskådas, icke torde undgå att såsom ganska nöjaktiga få anses, då de, grundade på noggranna cälculer, förena verkställbarhet med ett i ögonen fällande ganska godt syfte.
Utsk. skulle sålunda hafva kunnat upplysa Stånden, al t genom Infall till nu ifrågavar. anslag, samt af anslaget till exei cis-sqvadronerua, hade vunnits den fördel , ali i stället för att medium al öfningsdagar linder loppet af 6 år utgjort för cavalleriet 28 dagar per man,och vid infanteriet i3 dagar perman, då alla extra-commenderingar, såsom corporalskolor och insti uctionsliataljoner iuberäknas, eljest vid infanteriet endast 10 dagar per man ; så skulle hädanefter de indelta trupperna erhålla — enl. uppgjord plan, i hvilken älven någon indragning af rotenummer är upptagen — alla cavallen-, infanteri- och jägare-regtten 14 dagars befälsmöte hvarje år; alla cavalh ri-regrten, sqvadronsmöten i 8 dagar hvarje år; alla cavalleri-regiten , exercissqvadroner lika sorn hittills; alla infanteri- och jägare-reg:ten, instruclions-compagnier af q dagars längd hvarlannat år, hvarjemte alla cavallen-, artilleri- och infanteri-reg:ten — således alla reg:ten med undantag af deni i de norra länen — skulle, enl. fastställd lur, hvart fjerde år deltaga uti större samfällda öfningar af 17 dagars längd, och slutligen skulle alla de cavallen , infanteri-och jägnre-regtlen, hvilka ej nu - Den '2 5 November e. m 315 der arel vore lill sådana samfällda öfningar beordrade, erhålla 17 dygns regttsm te i hemorten.
På grund af föi ; 5;,u nde, oell med betygande af min särskilda tacksamhet lill dem bland reservanterna , som insett vigten af, oell förordat de af K.
M. på extra-stat begärda anslagen för instructions-compagnier och indelta antimens öfriga vapenöfning»!', vågar jag ej allenast tillstyrka dessa anslags beviljande till de af K
M. askade belopp, utan ock, med den rätt mig tillkommer enl 56 §:n Riksd.ördn., nu. i form af nv motion föreslå att, såsom extra-anslag, intill nästa riksdag matte uppföras en summa af 20,763 r:dr 16 sk. såsom fyllnad uti exercis-sqvadrons-anslaget.
Denna sednare summa, påiäknad för utförandet af den plan för öfningarna, soni bär blifvit omnämnd , äskades af K.
M. såsom ordin anslag, men har genom votering i förstärkta SlatsUtsk blifvit afslagen.
Måhända bade denna fiåga icke rönt en sådan utgång, i händelse erinradt blifvit hvad ej allenast II.
Ex Hr General-adjutantens lill K.
M. inlemnade tind. embetsmemorial, ulan äfven R St:s år 1837 församlade revisorers berättelse innefattar, det nemi, att det nu uppförda ordin.anslaget är bestämdt ensamt för de Skånska och Småländska cavallen-regtlenas exercis-scjvadroner, att något anslag för exercis-sqvadroner rid Lifregltcts dragoner, Lifregttets husarer och Jemtlands hästjägare icke finnes; och att derföre nödvändigheten af en ulsträcktare omsorg om cavallerivapnets utbildande förorsakat det för infanteriet menliga förhållande, att dess öfningar måst, tillförmån för cavalleriet inskränkas; äfvensom att revisorerne, som funnit exercis-sqvadronerna böra af statsmedel underhållas, tillika ansett rättvisan fordra att, lill betäckande af alla exercis-sqvadrons-koslnade: na — således äfven de nu ifrftgavar. för Lifieg:tets dragoner, Lifregttets husarer och Jemtlands hästjägare, — såsom varande en utgift för ett i sig sjelft nyttigt ändamål, tillgång inom 3:dje hufvudliteln borde beredas.
Jag får vid delta tillfälle äfven fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, ali bildandet af iristructions-coinpagni r erfordrar ordnandet af nödiga etablissementer; samt alt något särskildt anslag härtill likväl icke är hegardt, utan alt kostnaden för dessas beredande var afsedd att betäckas genom inskränkningar i vapenöfningsliden de fö ista åren.
Skulle det lyckas att tillintetgöra dm indelta armeen och grundlägga ett på conscription livilande försvarssysteme , så hlifver beredandet af dylika etablissementer en nödvändighet, och de anslag, som under benämningen kostnader för exei cis-sqvadroner, instructions-.compagnier och indelt.1 armeVns öfriga vnpenöfningar här blifvit omnämnda, utgöra således snarare förberedelser för vinnande af ett sådant ändamål, än de motverka dess utförande.
Jag vill likväl dermed ingalunda 3.6
D e n 25 Novtmber e. m. hafva sagt, att jag gillar deras tänkesätt, som ej lemna den indelta arméen den tillit den förtjenar.
Denna tillit skulle måhända kunna vara ännu mera grundad, om Ståndens ledamöter äfvensom StatsUlsk. behagade linna, alt genom framställande af osammanhängande organisationsprojecter och partiella rubbningar i det befintliga, försvåras, om ej förhindras nvltiga reformer, hvilka, — nb. nyttiga reformer, — jag, i skar, som trots någon af dem, som mest tala derom.
Jag anser alla dessa rop mot indelta armeens brukbarhet, alla dessa vägranden af anslag till utsträckning af öfningarna, såsom lika många prof af orättvisa mot en aimee, hvars begär att stegra sin användbarhet för fäderneslandets tjenst visat sig äfven i enskilda uppoffringar , hvilka tolde vara förtjenta af större uppmärksamhet än man deråt behagar skänka, och som åtminstone grunda anspråk på erkännande, om ock nitet skall förqväfvas af StatsUtsk:s hushållsprinciper eller reform begär.
Jag vågar fästa eder uppmärksamhet derpå , mine herrar! att det icke är för någon förhöjning i löneanslae , för den måhända sämst af alla lönade armefe, som jag här talar.
Det är deremot för ökade tjenstegöromål, utan motsvarande förhöjning i inkomst.
Men hvad jag vågar yrka är, att de, som egnat sig främst åt fäderneslandets försvar, icke måtte, genom en under freden rådande ytterlig njugghet och deraf härflytande brist i öfning och i materiel utredning, blifva blottställda för alt vid inträffande krig icke kunna, såsom deras fosterlandskänsla förestafva!1, uppfylla de pligter de iklädt sig, och hvilka de säkerligen å sin sida icke skola förgäta, ehuru de mer än ofta kunna hafva att beklaga sig öfver en viss ljumhet vid behandlingen af krigsväsendets angelägenheter.
Sprengtporten yttrade för några dagar sedan, det Frihtn förmodade, — jag vill minnas att orden så föllo sig,— att Utsk., för de beslut, som vid denna riksdag grundlagts, icke skulle, när följderna hunnit visa sig, blifva så båldt bedömdt som det inom detta Stånd blifvit det; och såsom stöd för denna förmodan anförde Frihtn de anslag, som för fängelserna blifvit tillslyikta.
Jag kan ej neka, att i första ögonblicket föreföll det mig vara en besynnerlig ödets lek , att fängelsebyggnader skulle komma att blifva de minnesvårdar, som 1840 års Ständer, eller måhända lättare, 1840 års SlatsUtsk.
, skulle åt sig uppresa.
Då likväl dessa tillstyrkanden lära vara gjorda i den syftning, som på ett så förträffligt och verkligen sublimt sätt blifvit angifven uti den troligen af eder alla kända skriften, benämnd : ”Om straff och straffanstalter;” så erkänner jag med tacksamhet den förbindelse, hvari jag anser R.
St. i detta fall komma att stå till de förenade Utsk., som handlagt detta ärende.
Men 0111 det utgör en helig pligt att bereda skydd mot fienderna till vår Den 25 November c. ni. 3i7 inre trefnad, och att åt samhället söka återbringa förtappade likar, så lärer sådant likväl icke böra uttränga den lika heliga, och kanske annil vigtigare förbindelsen, att åt de samhällsmedlemmar, sorn lugnt och idogt deltaga i de olika grenarna af det fria samhällets verksamhet, äfven bereda den trygghet mot yttre våld, sorn ensamt står att vinna genom lifvandet och underhållandet af nationens vilja och förmåga att mot främmande ingrepp försvara sin frihet och sitt anseende.
Det är på delta förhållande vår uppmärksamhet hör vara riktad vid behandlandet af de ärenden , som angå krigsväsendet; — det är denna uppmärksamhet jag påkallar af Utsk., då jag tager mig frihet anhålla om återremiss af nu förevar, betänk.
, äfvensom att dessa mina anmärkntr matte vid återremissen blifva följaktiga.
Frih. Lagerbjelke, Joli.: uppläste derefter följande:
Emot StatsUlsk:s utlåt.
N:o 354, ang:de anslag å extraslatsreglertn, framställa sig otvunget flera anmärk:r, och bland andra den, att Utsk. endast beräknat anslagen för 3 år, ehuru Ständerne redan utsatt tiden för deras nästa sammanträde till den i5 Januari i845, i hvilket afseende jag förenar mig med de herrar, sorn förut yttrat sig, att extia-statsregler:n bort beräknas till nästa riksdag, såsom hittills skett; menför att icke alltför mycket upptaga tiden, vill jag endast påkalla H. R. o. Ad:s uppmärksamhet vid följande ämnen, hvilka äro af synnerlig vigt för sjöförsvaret, nemi.:
Eli 6:le punkten af utlåt. litt.
A. tillstyrker Utsk., att gemensamt för Carlstens fästning och Marstrands hamnförsvar, samt för befästningsarbeten vid inloppet till Carlskrona, må anvisas en summa af 120,000 rtdr, med 40,000 r:dr årligen under 3 år, att af K. M., i mån af beholvet och för beredande af sysselsättning åt de å nämnda ställen förvarade arbetsfångar , emellan dessa begge fastningsai beten fördelas.
Uti sin nåd. propps, till R.
St:s StatsUtsk., angule statsverkets tillstånd och behof, af den 27 Januari innevar. år, har K. M., ensamt för befästningsarbetena vid inloppet lill Carlskrona, begärt ett anslag af 175,000 r:dr, eller 35,000 r:dr årligen i lern år, och att ungefärligen denna summa åtgår för arbetskarlarnes på fästningen Kungsholmen sysselsättande är genom upprättade förslager och handlingar, som torde vara R.
St:s StatsUtsk. bekanta, fullt ådagalagdt.
Vid i83f års riksdag begärde nemi. K. M., att Ständerne för försvarsverket, och deribland Carlskrnnas befästning, ville anvisa ett ex tra-statsanslag; men uti skrifvelse af den 22 Januaii 1835 anmälte R.
St. i underd., det de icke kunde anslå några medel för Carlsk ronäs befästande, hvartill hörer Kungsholms fästningsbyggnads fullbordande; men då uppstod fråga, huru de på sistnämnda fästning varande 200 man allmänna arbetskarlar skulle användas, eller om de skulle an - 313 Deli 23 November e- m tingen frigifva* lill ringa båtnad för landet, eller om de till annan ort barde trunspoi teras ; oell uppi;jördes förslag, sorn visade särskildt hvad nrbetskarlarne skulle kosta, om de ulitle r Ii öl
I os utan alt arbeta, neli särskildt hvad för deni fordrades, ani de skulle sysselsättas. R.
St. fattade i anleda, deraf ett nytt beslut, i följd hvaraf en ny nild. skrifvelse till K. M. under g
Maj samina Ar utläts, deri R.
St. förklarade, all de ieke kunde undgå inse 'nödvändigheten deraf, att de å Kungsholms lastning förlagda arbetseompagnier af i oo man hvardera varda på elt lämpligt sätt sysselsatte; oell då R.
St. lillika fästal uppmärksamhet derå, alt af hvad i denna fråga blifvit åtejordl, deli slutsats omöjligen skulle kunna dragas, sorn skulle K.
M vara löi hindrad att af 8:de hufvud — titelns anslag för fångars vård och underhåll m. m. disponera erforderliga medel för arbetskarls-compagniernas fortfarande användande vid (ästningsbyggnadsai betet, hade Sländerne ansel t sig böra undanrödja aoledn:n till en sådan misstydning, oell tillknnnagåfio i tind.
, att. i händelse fångarne användes vid fä-lniiigsnrbelet , koslnadei ne för de i och för detta ai betes utförande erforderliga instrument.dier oell inventarier äro utgifter, hvilka R.
St. funnit ieke tillböra
Säle biifvudtileln, utan böra af andra disponibla medel bestridas, oell all således kostnaden för faslningshyggtiaden, beräknad lill högst 3j,ooo r:dr årligen, borde förminskas med åtminstone så stort belopp, sool motsvarar hvad årligen åtgår lill inköp oell underhåll af nyssnämnda effeeter.
Den ninximi-summa, som R.
Sl på detta sätt anvisat, var enligt de från loealnuctoriteterna infordrade förslag, den sorn oundgängligen fordrades för nrbetskarlnrnes underhåll, beklädnad, sängkläder oell bevakning samt sysselsättning, ehuru det äfven både då upplystes oell särskildt nu för tjenar anmäl kai, att den nytta, Riket af dem kunnat draga, blifvit vida betydligare än hvad sorn skett, om nödigt anslag för mnterialier oell betalande af manskapets öfverarheten förefunnits, och att således, i följd af den besparing, som'genom del vägrade anslaget uppkommit, en misshushållning inträffat.
Kostnaden för instrumentalier oell inventarier, hvilken, enl. R.
Sirs förordnande, icke får drabba Sale biifvudtileln, bar utgått af den 4;de och är upptagen i innevar. års stat till ett belopp af 1,742 r:dr 42 sk. q rist.
Det är således redan ådagalagdl, att arbelskarlarnes underhållande och sysselsättning ej kan bestridas med mindre summa än eiica 33,000 r:dr årligen; och när förhållandet är sådant samt i betraktande tages, att, i dea mån denna summa förökas, correctionisternes arbetskraft, både till deras oell Rikets bästa, fördelaktigare kan användas, bör det väl icke med skal anmärkas, att det af K.
M. begarda årliga anslag för detta behof är för högt tilltaget.
Om ordning och disciplin möjligen skall kunna underhållas
Den i5 November e. m. 3*9 inom en folkclass, sådan som allmänna arbelskarlarne, hvilka äro dömde till allmänt arin te för hvarjehanda brott och okynnen, är det otvifvelaktig!, att en sträng sysselsättning är af nöden; ty, i den män denna saknas, blifva tillfällena Hera för utgrundande af nya brollsfigheter och mö|lighelen för be f ii le t att hålla dem i ordning mindre.
Minskas anslaget under det nuvarande, mäste broltslingarne lö'gifvas, och då få landels innebyggare löga skäl att vara belåtne med Ständernes sparsamhet
Då StatsUtsk. i sitt förevar, utlåt, erkänt befästningens nytta och behöflighet, samt afven medgifvit, att arbetskarlarne böra sysselsattas, är det likväl troligt, att Utsk., efter öfvervägande af de upplysningar, jag nu meddelat, skall förändra sin åsigt, tiar det åter, som icke är tydligt uttryckt i utlät., varit Utsk:s mening alt anslå 20,000 r:dr — jag antager hälften af det hela — till instrumentalier och inventarier etc. för fästningsbyggnaden på Kungsholmen, samt att kostnaden för arbetskarlarnes beklädnad, underhåll och bevakning fortfarande får utgå af 8:de hufvud titelns anslag, då har jag deremot icke annat att erinra, än alt fästa uppmärksamheten på nödvändigheten deraf att beloppet för Carlskrona befästning frånskiljes de öfriga behofven, som i denna punt t omnämnas, en omständighet, som är så mycket mera af behofvet påkallad, som befästningen af Carlskrona tillhör Ghelens för Sjöföl— svars-departementet lind- föredragning, då deremot denna åtgärd, i afseende på de öfriga befästningarna, tillhör Chefen för Landtförsvars-departenienlet.
Hr von Heland, Isaac Fredr, anförde skriftligen:
Det är i anledn. af K.
M:s begärda anslag till telegraflnrältningen, som jag vördsammast uther mig att få upptaga några ögonblick af R. o. Ad:s dyrbara tid, för att i möjligaste korthet nämna några ord, sorn dermed hafva sammanhang, om telegrafernes uppkomst i Sverige, deras närvar, skick, och de åtgärder, sorn till en utvidgad telegrafinrättning för närvar, synas af högsta behofvet påkallade.
Vid utbrottet af 1808 års krig, faun man nödvändigheten af att sätta hufvudstaden uti en liflig coinmunication med den för vår dåvar. fiende blottade östra kusten; hvarföre telegraflinier längs hela skargården, emellan södra inloppet till Stockholm, Landsort och staden Gefle, anlades.
Ehuru en så nyskapad inrättning, med oöfvad personal, utan inhemtad erfarenhet af de egenheter, sorn åtfölja yrket, naturligtvis skulle hafva sina stora brister, var det likväl en af denna inrättnings telegraf-depeeher, som, icke fullt ^ timme gammal från det ögonblick deli var daterad i Gefle och intilldess den aflemnädes å K.
Slottet, lemnade den glada underrättelsen, nit den länge saknade skärgårdsflottan syntes utanför Gefle styra in ål Öregrundsgrepen.
Efter krigets slut 1809 (ingo dessa telegraflinier åter 320 Den 3D November e. m. förfalla, och den del af materielen, som då tillvaratogs, har, så vidt möjligt varit, blifvit begagnad till de nuvar. telegraf- linierim.
Sedan denna lid bar något hufvudsakligt ej blifvit vidgjordt för den telegrafiska correspondeneen förr än år i834t då K.
M. anbefallde att en telegrafinrattning åter skulle bildas, under chefens för R.
Topographiska corpsen befäl.
Sedan försök hade blifvit verkställda, för att utröna hvilka slags telegrafer som voro mest ändamålsenliga, antingen den Engelska , eller den Svenska af framlidne Presidenten Baron Edelcrantz uppfunna, och fördelarne af den sednare befunnos vara obestridliga, ej allenast vid jemförelse med den Engelska, utan äfven med de flesta andra nationers kända modeller, antogs den Svenska med några små förbättringar i afseende å byggnadssättet.
Den Svenska telegrafen utmärker sig framför andra nationers, genom machinens enkelhet, snabbheten att kunna uppsätta olika tecken, lätthet alt kunna ölläsa desamma, samt hufvndsakligast genom rikedom på variationer; ty då den Engelska telegrafen har ....
28 tecken den Fransyska 206 så bar den Svenska 1024 på en tabell.