Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes således, sorn sjelfva hufvudfrågan på intet sätt skulle tillbakasättas genom ett beslut att lägga betänk, till handltna, utan att tvärtom Constit.Utsk, derigenom skulle sättas i tillfälle att ånyo behandla ämnet i enlighet med grundlagen.
Jag förnyar min redan gjorda framställning, att jag ej inser, det bifall kan lemnäs till Constit.Utsk:s betänk., såsom varande uppstäldt i den form, att det hvarken kan bifallas eller afslås, samt att den enda propos., som derå kan göras, är, att det må läggas till handlma; öppet lemnadt för Hr Gr. o. Landtm, alt, enligt dess uppfattning af betänk., framställa propos. på llr v.
Troils förslag.
Jag önskar blott, att, i fall frågan ej utan votering kan afgöras, contrapropostn må blifva, att betänk, lägges till handlarn.
Till bifall derå skulle jag önska, att ingen ville lemna sin röst, emedan betänk. endast innehåller, att RiksSt:n må göra, hvad dem lyster.
För att pröfva, huruvida en ledamots yttranden bedömas med oväld, då de ena gången lofordas och andra gången klandras, måste man tillse af hvad beskaffenhet de vid båda tillfällena varit.
Äro de så beskaffade, att det ena yttrandet till sin princip står i rak strid med det andra, så bör det ej förefalla någon besynnerligt, att man iofordar det yttrande, som öfverensstämmer med de grundsatser, man sjelf hyser, men klandrar det yttrande i samma sak, som strider deremot.
Sådant har förhållandet varit med de yttranden, llr v. Hartmansdorff åberopat, Båda dessa yttranden referera sig till samma princip, hvilket man ej kan bestrida, om man går till botten af saken.
Utgående från den förutsättning, alt St § Reg.- F. skulle hindra R.
St. att vid första riksdagen besluta öfver en grundlagsförändring, vare sig till förkastande eller bifall, uppställde Hr v. Hartmansdorff på f. m. sin deduction, och jag trodde mig åtminstone så förstå hans ord, att han dermed uttryckte, det R.
St. ej kunna på första riksdagen tillintetgöra ett af Constit.Utsk. väckt förslag om grundlagsförändring.
Han har sedan jemnkat med sig i så måtto, att han varit nog god för att tillåta, att det jfrågavar, förslaget finge förfalla, och således icke sträckt sitt yrkande så långt sorn Frih, Cederström, då lian påstått, att det, oaktadt alla fyra RiksStms protest, skall hvila; men hela grunden för såväl Hr v. Hartmansdorffs sorn Frih. Cederström? och Hr Lagerhjelm? bevisning ligger deri, att de ansett 81 § lemna Constit.Utsk. magt att emot RiksStjns beslut få ett förslag till grundlagsförändring hyilande till nästföljande riksdag.
Annorlunda kan jag ej uppfatta den princip, dessa Hrr förfäktat, och jag hemställer till R, o. Ad., sorn nu för 5:te gången har nöjet afhöra deras argumentation, om icke förhållandet är sådant.
Frölich har redan så fulleländigt visat, att icke någon stridighet finnes emellan de Den 12 Februari e. m. ifrågavar.
56 och 81 §§, att det skulle bevisa alltför litet förtroende till R. o. Ad:s förmåga att fatta, om man ville ytterligare uppehålla sig med en vederläggning af hvad Frih.
Gederström sedermera yttrat, och i afseende på Gr. v.
Fersens yttrande får jag blott nämna, att det mycket förundrat mig att få höra, det
Hr Gr., som för några plenidagar sedan var så angelägen, att Constit.Utsk. måtte föreläggas tid att snart inkomma med förevar, betänk., icke dermed åsyftat något annat ändamål, än att få betänk, lagdt till handhna.
Medan jag har ordet, får jag, för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på Hr v.
Hartmansdorffs sätt att draga slutsatser, i H.
Ståndets minne återföra den slutföljd, han dragit af Hr Cedersehjölds yttrande, angrde den revolutionära åtgärd, hvarigenom indragningsmagten vid 1812 års riksdag tillkom.
För hvar och en, sorn hörde Hr Cedersehjölds yttrande, var det väl eljest temligen uppenbart, att meningen med nämnde hans yttrande ej var någon annan, än den att kasta tillbaka på Frih. Boye elfecten af Hr Frihls framställning, då han varit nog oförsigtig alt tala om revolutionära åtgärder i detta ämne, hvari den revolutionära åtgärden år 1812 utgör ett så stort argument för hans motståndare.
För öfrigt har såväl af mig som andra ledamöter blifvit framstäldt, huruledes ingen möjlighet finnes för R.
St ensamina att genom någon revolutionär åtgärd tillvägabringa en grundlagsförändring, så framt icke jemväl den andra statsmagten vill beträda en revolutionär bana; och i händelse RiksSt:n, deras talmän samt Konungen komma öfverens om en revolution, så lärer denna kunna ske, utan att ens Constit.- Utsk. derom rådfrågas, och i sådant fall ser jag icke, huru man kan hindra, att vid en enda riksdag, ja, på 8 dagar hela grundlagen förändras.
Sä snart talmännen finna sig grundlagsenlig! berättigade att framställa en propos., den antages af Stånden samt den andra statsmagten dertill lemnar sitt bifall, så ser jag icke annat, än att det beslut, som derigenom fattas, måste såsom lag åtlydas af Svenska folket; och jag befarar, att en protest deremot af 10 ledamöter i Constit.Utsk. skulle blifva af föga betydelse.
Uti förevar, mål finner jag hvarken i form eller sak något enda skäl vara framstäldt, som på minsta sätt kan göra det betänkligt att antaga den propos., Hr v. Troil föreslagit.
Hartmansdorffs ytterligare anförande, rörrde mitt yttrande om revolution, har af den siste värde talaren redan blifvit så tillräckligt upptaget och vederlagdt, att jag ej behöfde vidare orda derom.
Jag vill blott tillägga, att då Frih.
Boye ansåg den nu ifrågavar. åtgärden såsom en revolution, säde jag endast, att indragningsmagten tillkommit genom revolution; men jag tillät mig ej att deraf göra den tillämpning, att samma Den 12 Februari e. m. >99 magt äfven borde afskaffas genom revolution, och skall anhålla, att inga andra conclusioner dragas af mina yttranden än de, hvartill jag gifven anledn.
Hr v. Hartmansdorff har, såsom jag tycker med rätta, vidblifvit påståendet, att det linnes en motsägelse emellan 56 och 8i §§ Reg.F.; men han bar klandrat mitt påstående, att man i sådant fall kunde få tillämpa det stadgande, som man för tillfället linner lämpligast, hvilket, enligt hans förmenande, skulle leda till oordning och missbruk.
Båda §§ kunna dock icke på samma gång tillämpas i de delar, hvari de äro sinsemellan stridiga; och får man icke tillämpa den §, som man finner vara för tillfället lämpligast, så nödgas man tillämpa den för till fället minst lämpliga, eller också skulle ingendera tillämpas, i hvilket fall man ej hade någon norm att följa, enär endast dessa 2:ne §5 föreskrifva sättet för grundlagsfrågors behandling.
Cederström har försvarat Utsk:s förfarande.
Jag tillstår, att jag ej kunnat begära någon bättre bevisning för min sats än just hans framställning, och jag skulle blott önskat, att han hållit längre ut, ty han har visat R. o. Ad., hvartill hans principer skulle leda.
Hr Frih. har den för tjensten att gä till botten och ärligt uttala, hvad han vill, då andra stadna på halfva vägen och tills vidare uppskjuta tillämpningen af deras principer.
Han har visat, hvarthän mina motståndares princip leder, om den consequent följes, nemi. att det skulle bero på Constit.Utsk. att bestämma, hvad som vid nästa riksdag får blifva föremål för afgörande i grundlagsfrågor, så att, om ock alla 4 RiksSttn ogillade ett af Utsk. afgifvet grundlagsförslag, skulle det ändock, i följd af Constit.Ulsk:s myndighet, hvila till nästa riksdag.
Samme värde talare har sagt, att proposrr till votering i förstärkt Constit.Utsk. ej få uppgöras i Ståndens plena.
Jag vet dock icke, hvarföre man ej der skall få uppgöra votertsproposlr i detta likasom i alla andra dylika fall.
DåRiksSt:n ej blifva nöjda med de förslag till voter:spropos:r, som vederbörande Utsk. uppgjort, så äger man ju rättighet att ändra dem; och om ett sådant Utsk. ville sätta sig på tvären mot RiksStln och icke alls uppgöra några proposrr, så måste väl RiksStm ej vara bundna af ett sådant Utskott, utan berättigade att sjelfva uppgöra propositionerna.
Men här är icke fråga om behof af några voter:spropos:rs uppgörande; ty sedan, enligt den underrättelse jag erhållit, BondeSt. frånträdt sitt yrkande om förändring i elen fråga, som till juryns besvarande skall framställas, förfaller denna skiljaktighet, och befinnas de 4 RiksStrns beslut vara sammanstämmande för bifall till förra och afslag till sednare delen äf Utsk:s förslag. Gr. v, Fersen har sagt, att det ej finnes mer än a:ne sätt för grundlagsfrågors behandling vid den riksdag, de väckas, och, såvida jag rätt fattat hans mening, skulle frå - 300 D c 11 13 Februari c- m. gorna antingen genom bifall till Utsk:s förslag eller genom votering i förstärkt Constit.Utsk. blifva hvilande.
Jag skall dock utbedja mig alt fä fästa den värde Grefvens uppmärksamhet derpå, att ännu ett 3:dje sätt finnes, nemi. det att alla 4 RiksStm förkasta Utsk:s förslag.
I sådant fall behöfves ingen votering i förstärkt Utsk.
Förslaget är ju då alldeles förkastadt.
Här är också icke fråga om annat, än att förkasta en viss del af Utsk:s förslag.
Cederström har sagt, att anmärkntr ej få göras utom förslaget.
Det medger jag, hvarföre jag också alltid bestridt sådana anmärkntr i grundlagsfrågor, sorn innefattat alldeles nya förslag.
Men här är ingen anmärkn. gjord utom förslaget, utan ItiksSt:ns anmärkntr hålla sig inom detsamma, enär de endast åsyfta bifall till den ena och förkastande af den andra delen af förslaget.
Att, såsom Gr. v. Fersen önskat, denna fråga skulle läggas till handkna, anser jag högst olämpligt äfven för Hr Gr:s eget syftemål, att saken må förfalla, hvilket jag befarar icke derigenom skulle vinnas; ty när Exped.Utsk. finge prot.utdr. derpå, att saken blifvit lagd till handlma utan vidare beslut, skulle den naturligtvis anses bifallen, i följd hvaraf förslaget i riksdagsbeslutet komipe att intagas, såsom godkändt att hvila till nästa riksdag.
Jag anmälde mig för att söka visa Frih.
Cederström, att jag ej framkommit med några sophismer och tillika vederlägga honom i några delar.
Det sednare har redan skett, och jag finner Ilr Frih. vara bortgången.
Jag vill derföre blott säga, att om jag vore professor i grundlagarna och hade en hel hop studenter för mig, hvilkas öde berodde af mig, så skulle det väl gå an för mig att säga: detta är lagligt, detta är grundlagsvidrigt; sic volo, sic jubeo; jag råder er att rätta er efter, hvad jag säger, ty annars kan ni komma inför consistorium majus, och der kan det komma derpå an, om ni blifva fria derigenom att jag ställer er under io6:te § i stället för den ioyrde; men då fråga är om att under discussionen i ett RiksSt. vederlägga mina motståndare, är en sådan tactik föga lyckad.
Detta är allt, hvad jag har att säga.
Sprengtporten, Jac. Willi.: Gr. v. Fersen bär Uppträdt emot den af mig yttrade åsigt, att R.
St. i denna fråga kunde nedsätta ett särskildt Utsk.
Då jag icke yrkar, att propos. dertill må framställas, kan det anses öfverflödigt att ingå i något försvar för denna åsigt; men jag ber dock att få framställa några anmärkntr vid Hr Grtns anförande.
Han tror, att derföre, att grundlagen antydt en viss verkningskrets för Constit.Utsk., ett särskildt Utsk. ej tinder något förhållande skall kunna nedsättas för att behandla en sådan fråga, som star i beröring nied Constit.- Ut - Den 12 Februari e. ra. 281 Utskrs befattning.
Jag får dervid erinra, att Constit.Utsk., hvars verkningskrets naturligtsvis blifvit i grundlagen föreskrifven, fått sig densamma ålagd i samma grundlags-§, som alla de andra Utsk:n. Följaktligen måste Gr. v. Fersens argumentation, såvida den skall galla i afseende på Constit.- Utsk., äfven gälla i afseende på alla andra i grundlagen föreskrifna Utsk., hvilka kunna komma att handla med R.
Det måste således hafva undfallit Gr. v. Fersen, att 3 mom. af Riksd.Ordnrs 36 § är en exceptionslag, oell att det ligger i aila exceptionslagars natur att upphäfva de allra, lagbud, hvarifrån de utgöra undantag.
Jag linner mig således icke genom Gr. v.
Fersens argumentation öfvertygad om oriktigheten af den åsigt, jag yttrat; men, på sätt jag förut anfört, vill jag ej yrka propos. till ett särskildt Utsk:s nedsättande, emedan jag linner, att ganska få af Ståndets ledamöter äro böjda för en sådan åtgärd.
Fersens förslag att lägga betänk, till handhna kan jag icke biträda, ty jag finner ingenstädes ett sådant behandlingssätt föreskrifvet i grundlagen, hvilken jag tror att man framför allt i grundlagsfrågor bör i möjligaste mån ställa sig till efterrättelse.
Att en af Constit.Utsk. väckt fråga om grundlagsförändring skall förfalla derföre, att det faller Utsk. in att säga, det de dervid gjorda anmärkningarna äro utom förslaget och icke kunna till sammanjemnkning upptagas, derom finnes ingenting i grundlagen stadgadt.
Cederströms framställning, deri han nied ett argumentationssätt, som är ganska lätt att begagna, då man ej har något annat till hands, beskyllt sina motståndare för sophisteri, hvilket vederläggningssätt jag önskade ej må komma i fråga på detta rum, så finner jag mig förekommen af andra talare, hvarföre jag ej vill upptaga R. o.
Ad:s tid med något ytterligare besvarande af denna framställning.
Jag får derföre endast förnya min anhållan, att Hr Gr. o.
Landtm, måtte framställa den propos., som Hr v. Troil yrkat.
Det än i anledn. af åtskilliga här fällda yttranden, som jag begärt ordet.
_ Jag skall vara så kort som möjligt.
Hr Dalman har icke kunnat fatta, hvarföre jag för några dagar sedan yrkade, att Constit.Utsk. måtte föreläggas att så snart som möjligt inkomma med sitt betänk, i detta ämne, emedan han anser detta yrkande stridande emot min nu gjorda anhållan, att betänk, må läggas till handhna.
För mig synes det, som mina framställningar i detta ämne icke i ringaste mån kunde anses stridiga.
Jag yrkade, att detta betänk, måtte snart inkomma, på det vi skulle få slut pä saken, och jag yttrade, att Utsk. bort längesedan dermed inkomma; men jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att jag i början af mitt yt19 H. 26 201 D t n 12 Februari e. m. trande anförde, det jag ansåg, att, i följd af det sätt, hvarpå Utsk. behandlat frågan, vi icke kunde fatta något beslut, sora vore stricte enligt med grundlagen, hvarföre jag för min del ansåg, att raan borde besluta, hvad som så litet sora möjligt var stridande emot densamma.
Jag kände icke, huru Utsk. behandlat frågan, emedan jag ej känner besluten i de frågor, som tillhöra Constit.Utsk:s behandling, förrän Utsk:s betänktn inkommit till R.
St. och blif • n vit utdelade.
Jag kunde icke ana, att, efter de i ämnet gjorda framställningar, betänk.
N:o 77 skulle blifva ett så grundlagsstridig^ betänk., som det nu befinnes vara.
Utsk:s förra betänk., såsom jag uppfattat det, innehåller, att Utsk. sammanfattat de ifrågavar. förslagen under den presupposition , att utan denna sammansättning frågan icke bort öfverlemnas till R.
St:s bedömande.
Sedan hafva RiksSttn beslutat, att frågorna ej skola sammanfattas, hvarföre det slått Utsk. fritt, hvitket jag tror ännu kunna ske, att på grund antingen af redan inkomna eller framdeles inkommande motioner afgifva särskilda betänkm i dessa ämnen; men i följd af det nu afgifna betänk, kan jag ej finna något annat slut på denna sak, än att betänk, lägges till handkna, oaktadt här af en värd talare blifvit sägdt, att sådant ej vore grundlagsenlig!, utan den af mig klandrade åtgärden vore mera grundlagsenlig. — Jag förbigår att besvara Frih.
Sprengtporten anförande, emedan, såsom han sjelf nämnt, han icke vikar propos. på sitt förslag, och en discussion derom således är öfverflödig.
I händelse ett sådant fall ännu en gång skulle uppstå, skall jag söka vederlägga de argumenter, som emot min mening kunna framställas.
Jag fortfar i den anhållan, jag i mitt förra anförande gjorde, och tror mig hafva visat, att icke någon stridighet finnes emellan densamma och mitt yttrande för några plenidagar sedan.
Hr Cederschjöld har fästat min uppmärksamhet derpå, att det kunde finnas 3:ne sätt för behandlingen af grundlagsfrågor.
Jag nekar icke, att vid deras behandling flera sätt kunna begagnas, men tror, att, då fråga är om att de skola hvila, icke flera än a:ne sätt finnas; Om alla 4 RiksSttn afslå ett förslag, så mätte det, enligt Hr Cederschjölds egen mening, icke komma att hvila, och jag har ej talat om afslag å grundlagsförslag, utan om deras hvilande, och dervid finnas ej mer än 2:ne kategorier.
Under denna vidlyftiga discussion, som medtagit både f. och e. m., har jag ännu icke, å mina motståndares sida, funnit något annat skäl framstäldt än en af dem gjord tolkning af grundlagen.
Ännu har ingen enda visat mig någon § i grundlagen, som tillåter Riks— St:n att på fri hand uppgöra någon grundlagsförändring, utan att förslag dertill inkommit från Constit.Utsk.
På formernas vidblifvande beror det, huruvida vår grundlag skall Den n Februari c. m. 20 3 liafva någon säkerhet eller ingen.
Må det erhålla hvilket omdöme man behagar gifva det; men med frimodighet och med den rutt, som den sjelfständige riksdagsmannen har, qvarstår jag dock vid den tanken, att i den stund man bryter formen, öppnar man dörren för revolutionära theoder och handlingar.
Jag vet rätt väl, att derföre, att en revolutionär tanke framställes och i ett RiksStånd genomdrifves, är icke revolutionen verkställd.
Mitt hopp livilar derpå, att om också R. o. Ad. samt jemväl de öfriga Ståndens beslut kommer att utgöra ett inbrott i formerna, så är beslutet icke gifvet; ty jag hyser det hopp, att K.
M. skall inse faran af formernas godtyckliga öfvei trädande och altså neka sitt bifall.
Jag har framställt detta såsom svar till de ledamöter, sorn beställsamt sökt tillintetgöra min framställning.
I händelse prot.utdr. i denna fråga från något af de öfriga Stånden ankommit, anhåller jag, att Ridd.sec.ret.
Upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af denna dag, innehållande, att Ståndet, vid föredragning af Constit. Utsk:s memor.
N:o 77, och då Utsk. ej ställt sig till efterrättelse 56 §:s Reg F. föreskrift och RiksSttns särskildt meddelade erinran om inkommande med förslag till sammanjemnkning af RiksSt:ns tankar i anledn. af memor.
N:o 4o, beslutat att denna sammanjemnkning sjelf företaga; hvarvid, hvad först anginge den preliminära frågan, huruvida den af Utsk. i memor.
JNT:o 4° gjorda framställning skulle anses såsom ett helt, af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag, Ståndet förklarat sig finna, att R.
St. beslutat, det de grund lagsändrings förs lag, hvilka i anledn. af det nu förevar, målet komma att blifva hvilande, skola anses såsom särskilda, af hvarandra oberoende förslag.
Rör:de dernäst Utsk:s förslag i i:sta punkten hade Ståndet funnit, att derest BorgareSt., såsom BondeSt. förmodade, frångick sin deremot ställda anmärkn., såsom ett till nästa riksdag förberedt grundlagsändringsförslag skulle komma att hvila följande förändrade redaction af ingressen tili Tryckfr.förordn. : "Vi efterskrifne .... i berörde grundlags 86 §, att med tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda h i nder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke, i annat fall, kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning; altså och med hänsigt” etc.
Hvad åter angick a:dra punkten, hade BondeSt. förklarat, att såsom ett till nästa riksdag förberedt grundlagsändringsförslag skulle komma att hvila: alt 8 morn. i 4 ellerstad - Den 1.3 Februari c. m. gandet om indragningsmagten, stall tipphäfvas och uteslutas.
I afseende på 3:dje punkten hade BondeSt. funnit, att såväl Utsk:s i nämnde punkt framställda förslag, som de deraf hufvudsakligen beroende, under litt.
A och B afgifna förslag till tillägg i 5 § Tryck fr förordn. måste förfalla.
Beträffande de af Preste-, Borgare- och BondeStm yttrade meningar om en förändrad organisation af juryinrättningen, sä hade BondeSt. funnit ofvannämnda yttrade meningar icke, i deras nuvar. form, kunna blifva föremål för någon sammanjemnkning enligt 56 § Reg.F., utan böra förfalla, R.
Hvad slutligen angick BondeStrs för gemensam tanka förklarade anmärkn., att frågan, sorn af jury bör besvaras, må erhålla en annan föreslagen lydelse, derest icke Ståndets förslag till förändrad organisation af sjelfva juryinrättningen blefve R.
St:s beslut, så hade BondeSt. funnit, att anmärkn. om förändring af frågan till jurymännens besvarande, under den form, som samma förändring nu blifvit föreslagen, förfallit, Constit.Utsk. dock häraf icke förhindradt att till granskning kunna företaga de särskilda motionerna i detta ämne, som hos eller inom Utsk. kunna vara eller blifva anmälda.
I hvilka beslut BondeSt. inbjudit Meds t: n att sig förena.
Att i den stund, då vigtiga ämnen äro å bane, framställa nya åsigter, är åtminstone att gifva ämnet ett mer inveckladt förhållande.
Jag tror derföre, att det ämne, vi nu hafva att afgöra, vinner på, att man derifrån skiljer de nya tillkomster, som här inträffat; och jag får således, under begagnande af min riksdagsmannarätt, vördsamt hos Hr Gr. o.
Landtm, begära, att ej mindre Hr v. Troils nu först framställda förslag än denna inbjuda, må få ligga på bordet, och vi få afgöra det ärende, vi hafva för handen.
Or Hjärne, Harald:
Med minnet af den propos., som Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa förra gången, då Constit.
Utsk:s betänk, i samma syftning, som det nu förevar., ■var under pröfning, hvilken propos. med acclamation af R. o. Ad. gillades, hyser jag äfven nu det hopp, att Hr Gr. o. Landtm, framställer en propos. i öfverensstämmelse med den, vi då erhöllo; i hvilket fall ingen annan åtgärd kan lemnäs detta betänk., än att läggas till handlma, och betänk. således icke kan intagas i någon voter:spropos:n.
Det blir således omkring Hr v. Troils förslag, omkring hvilket discussionen hvälft sig , som äfven beslutet kommer att hvälfva sig.
Då jag ej kunnat instämma i sista punkten af Hr v.
Troils förslag, som rörer BondeSt:s begäran om ändring i den fråga, hvilken till jurymännen skall framställas, samt Den 12 Februari e. ra. a©5 dessutom afhandla!- möjligen stridiga voler:spropos:rs bestiimmande i RiksSt:n, så hade jag tänkt att begära, det Hr v. Tvoils förslag skulle punktvis föredragas, på det mig måtte blifva öppet lemnadt att afslå den sista och bifalla de öfriga punkterna; men då jag vid uppläsningen af BondeSt:s inbjudn. inhemtat, att BondeSt. sjelf iunmt dess for— berörde anmärka, förfalla, vågar jag vända mig enskildt till Hr v. Troil, och hoppas jag lian finner lämpligt att ur sitt förslag borttaga den sista punkten samt ingå på BondeSt:s mening att låta denna fråga förfalla.
I sådant skick skulle jag önska, att Hr v. Troil* förslag blefve på en gång framstäldt till bifall.
Boye bar under loppet af dagens discussion visat sig så särdeles öm om formen, att jag förmodar, det lian ej vill sluta dagen med begäran, att Hr Gr. o.
Landtm, måtte lemna sitt bifall till något sä formstridig! som bordläggning af en anmärk n. vid ett under pröfning varande betänk.
Hr v. Troils anmärkn. utgör contrapropos. till Utskts betänk., och kunde hvarje contrapropos. läggas på bordet såsom en ny motion, så skulle man aldrig komma till slut.
Jag upprepar, att det nu är 5:te eller 6:te gången, som R. o. Ad:s tid upptages med discussion i denna formfråga, och jag hemställer, om det kan vara skäl att dertill uppoffra ännu en dag.
Riksdagen är vedan öfver Löfvan långt utdragen, klagomålen öfver dess längd äro högljudda, och jag hemställer, om Frih.
Boye, som så ofta åberopar landsortens opinion, kan vilja, i strid med denna opinion, ytterligare draga ut på tiden, då tidsutdrägten ej kan verka på sakens utgång.
Hvad BondeSt:s prot.utdr. beträffar, så har jag ej hört någon i anledn. deraf begära propus., och för min delskall jag ej göra det, ulan inskränker jag mig till begäran om propos. på Hr v. Troils förslag, hvarifrån jag förmodar, att den värde ledamoten, till följd af BondeSKs prot.utdr., finner sig föranlåten att utesluta den sista punkten.
Lika med Hr Hjärne tror jag ock Hr v. Troils förslag böra punktvis föredragas.
Jag begärde ordet, då Frih.
Boye framställde sin begäran, att Hr v. Troils förslag måtte läggas på bordet.
Det förundrar mig, att han gjort denna begäran och sammanfattat densamma med bordläggningen af BondeSt:s prot.utdr.