Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då den sednare tiden visat sig mindre benägen att vinna hofembeten, och jag icke kan anse excellencetiteln annorlunda, än såsom en liofvärdrghet, samt det är oriktigt, att excellencevärdigheten skall taga företräde framför Konungens rådgifvare, liar jag ansett grundlagen böra innehålla den föreskrift, att Konungens rådgifvare stå framför alla hofembeten ; och när-Constit.-.
Utsk. föreslagit, att Statsministrarna innehafva högsta värdigheten och Statsråden den närmaste derintill, har dermed velat uttryckas, att dessa embetsman skulle taga företräde framför t. ex. furstlig värdighet, i händelse K. M., som dertill af grundlagarna är oförhindrad, skulle finna för godt att inrätta en sådan.
Af dem, sorn anse någon skillnad i allmänhet icke böra göras emellan de begge Statsministrarna och Statsrådet, är det consequent att vilja borttaga skillnaden i rangen; men jag anser Statsministrarna böra hafva företräde framför de öfriga Statsrådets ledamöter, och jag tror t. o. in., att de personer, sorn anse något stadgande härom
Ben 9 0 c tolicv e. m. a>3 icke böra finnas i grundlagen, äro af samma mening som jag.
Likväl, och för att vara consequent, då den meningen segrat, att icke statsministerstiteln bör intagas i grundlagen, är det naturligt, att äfven den meningen bör segra, alt Statsrådets ledamöter böra innehafva .Rikets högsta värdighet.
Då discussionen öfver detta, som mig synes, temligen likgiltiga ämne synes taga en allvarsam riktning, anhåller jag att få förena mig med Frih.
Ehrenborgh i den princip, att en ledamot af Konungens rådkammare bör hafva högre värdighet, än en ledamot af Konungens hof eller en, sorn är begåfvad med en tom excellencetitel.
Jag är således af den tanka, att då härom skall finnas något i grundlagen stadgadt, detta stadgande bör utmärka, att Konungens rådgifvare innehafva Rikets högsta värdighet; och jag hoppas, att Frih. Ehrenborgh, för att icke tillåta Ståndet begå någon ineonsequens, icke motsätter sig det redactionsförslag, Gr.
Horn uppgifvit; hvaremot jag afstår från mitt amendement dervid, hvilket endast åsyftade öfverensstämmelse med ett annat Stånds beslut.
Att åter, såsom Frih.
Boye tyckes önska, i grundlagen stadga, att
Statsråden skola hafva värdighet mist intill den högsta, anser jag högst oformligt, då man icke bestämt hvilken som är den högsta värdigheten.
Rolig har jag ej sökt att vara, men jag bar sökt att vara tydlig; och för att göra mig tydlig, har jag tagit fram alla skäl, som i ögonblicket presenterat sig för mig.
Om det icke roat Frih.
Ehrenborgh, gör det mig verkligen ledsen.
Jag skall söka roa honom så mycket mera nu.
Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att här är fråga om en förändring i Constit.Utsk:s förslag; ty här äro Statsrådets ledamöter upptagna i rang blott näst * intill den högsta, och när man då vill upplyfta dem till den högsta, måste det innefatta en förändring.
Om den redaction, jag begärt, nemi. att Statsrådets ledamöter skola hafva värdighet näst intill den högsta, icke antages, så må man Stadga, att de skola hafva den värdighet, de hittills haft.
I öfrigt ber jag att få upplysa Frih Ehrenborgh om ett af honom begånget misstag.
Excellencetiteln har aldrig tillhört någon bofsyssla i och för sysslans skull, utom Riksmarskalken, derföre att högsta chefen för Konungens hus fordom tillika var Riksråd, i hvilken sednare egenskap excellencetiteln honom tillhörde.
Jag förblifver vid min anhållan derföre, att jag anser den vara af vigt.
Frågan om sjelfva rangen betyder ingenting; men påföljderna den kan hafva , nemi, att den kan lägga hinder i vägen för K.
M. att få Statsråd, Uro vigtiga, och det är i detta afseende jag begär, att meningen lar stå qvar, men annorlunda uttryckt, nemi., att
Statsrådets ledamöter fortfara att öga den värdighet, de hittills haft.
Sorn jag icke varit nSvyar. från Deli g Octsber e. m. början af denna discussion , anhåller jag hos Hr Gr. o.
Landtm, alt blifva underrättad om Gr.
Horns redactionsförslag.
Ridd.Secret : Såsom jag fattat Gr.
Horns förslag, var det följande: ”Statsrådets ledamöter innehafva Rikets högsta värdighet.
Ledamot af Statsrådet eller af Just.- rådet må icke tillika annat civilt embete bekläda.” Frih.
Ehuru jag icke delar Gr.
Horns åsigt, då jag varit bland deras antal, som ansett skilluad böra äga rum emelian Statsministrar och Statsråd, får jag likväl förklara, att jag icke kan motsätta mig Gr.
Horns begäran, efter den är fullkomligen öfverensstämmande med det beslut, R. o. Ad. fattat. 1 afseende på Frih.
Boyes anmärkning mot mig skall jag gå Hr Frih. tillhanda med den upplysning, att jag såsom Statssecret mången gång contrasignerat K.
M:s fiillmägt på excellencevärdigheten, och att jag icke skulle ansett mig äga skäl att vägra contrasignation, om K.
M. velat upphöja hvilken undersåte som helst till excellenceeller furstlig färdighet.
Jag hade ansett dem såsom utmärkelser af Konungens nåd, hvilka jag icke kunnat betrakta annorlunda, än såsom tomma titlar, så mycket hellre, som jag icke, enligt vår grundlag, känner något riksrådsembete.
Kandra länder gifves epithetet excellence, utan att sådant är stadgadt i grundlagen, till en så hög befattning som Konungens rådgifvare.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara Gr.
Horns anmärkning, hvarigenom redactionen af det nya förslaget till 34 § Reg.F. skulle erhålla följande lydelse: ”Statsrådets ledamöter innehafva Rikets högsta värdighet.
Ledamot af ”Statsrådet eller af Just.rådet må icke tillika annat civilt * ”embete bekläda.” Bifölls.
Jag anser frågan icke värd en reservation.
Jag anhåller derföre blott, att i prot. för min räkning må Stå, det jag sagt nej till propos:n. 35 § Reg.F. Hr Dalman:
Jag tager mig friheten vördsamt framställa några anmärkningar vid denna §.
Först vågar jag hemställa, om icke ordet: presidenter bör utgå.
Jag skulle föreställa mig, att denna titel blott lägger hinder i väger, för Konungen att tillförordna någon af departementscheferna att vara chef för ett Colhen.
Jag är af den tanka, hvilken dock icke lärer nu kunna lyckas göra sig gällande, att hvarje departementschef tillika borde vara, i följd af sitt embete, högste chef för de styrelseverk, som lyda under hans departement.
Men då R. o. Ad. bifallit en § i grundlagen, sorn förbjuder Konungens Statsråd att tillika be - Den g October e. m. a i5 kläda annat civilt embete, lärer icke kunna komma i fråga, att departementschefen kunde särskildt nämnas till president; hvaremot han, i likhet med hvad nu jemväl äger rum med en statssecreterare, kunde vara tillförordnad chef för ett under hans departement lydande styrelseverk.
Af denna anledning tror jag ordet: presidenter höra uteslutas.
Min andra anmärkning är den, att jag anser chefen för Postverket böra vara amovibel såväl som chefen för Tullstyrelsen.
Båda innehafva nemi. sådana platser, att den ena icke kan vara mindre beroende af departementschefen an den andra.
Den tredje anmärkning, som jag, i öfverensstämmelse med hvad BorgareSt. har beslutat, tager mig friheten framställa, är, ätt, då det icke är afgjordt, huruvida en Just.canceller kommer att bibehållas eller icke, man bör ställa redactionen af 35 § Reg.F. sä, att man deruti icke finner något hinder mot Just.cancellersembetets möjliga indragning.
Sålunda föreslår jag, att elter ordet: Just.cancelleren alternativt, må tilläggas: eller Chefen för allmänna åklasaremagten.
I fäll dessa anmärkningar godkändes, skulle 35 § erhålla följande lydelse: ”Ledamöter af Statsrådet, chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade Verk, Cheferna för Tullstyrelsen och Postverket, Expeditionschefer i S t a t s d e pa r t em e n t er n a , Just.- cancelleren, eller Chefen för allmänna åklagaremagten, Öfverståthållaren, Underståthållaren och Politiemästaren i hufvudstaden, Landshöfdingar — — — dertill skal äga.
Jag delar Hr Dalmans åsigt i afseende på sjelfva den redaction, han föreslagit, men icke alldeles påsamina grunder som den värde talaren, emedan jag icke tror det vara riktigt, att Statsrådets ledamöter äro hvarken ordinarie eller tillförordnade chefer i något Collini.
Deremot måste de äga Collegier under sitt departement; på grund hvaraf jag tror, att presidentvärdigheten vid Coll:na kan försvinna, och att man i stället kan satta endast: chefer för Collegier, som i sjelfva verket blir detsamma.
Presidenter Uti Collina stå visserligen omtalade såsom ledamöter uti Riksrätt; men äfven om Riksrätt skall bibehållas, finnes intet hinder, att ju icke presidenter kunna finnas både i Collina och Riksrätten, emedan de äro chefer i Collina, hvadan således chefer betyder detsamma som presidenter.
Samma förhållande inträffar med Just.cancelleren; och tror jag det vara föi sigtigast att antaga Hr Dalmans förslag för den händelse, att Constit.Utsk. vid sammanjeumkningen af Ståndens beslut skulle blifva föranlåtet att förändra sin redaction.
I öfrigt instämmer jag deruti, att äfven chefen för Postverket bör vara amovibel, emedan jag anser detta embete af den vigt, att han bör komma under kategori med amovibla embetsjnän.
På dessa grunder får jag således understödja Hr Dalnums förslag.
Den 9 October e. m.
Att chefen för Postverket insattes uti denna § har jag så mycket mindre emot, som jag önskat det i Constit.Utsk.
Ulsk. öfverröstade mig i denna fråga och ansåg honom icke höra vara amovibel.
Jag ansåg frågan vara af beskaffenhet, att jag i den enskildt icke borde reservationsvis framställa min mening till Stånden.
Jag kan således icke annat än gilla den åsigt, som här gjort sig gällande för att insatta honom i §:ti.
I öfrigt får jag tillkännagifva anledningen, hvarföre Constit.Utsk. begagnat begge termerna: presidenter och chefer för Collegier, som varit den, att Constit.Utsk , som lika med den siste värde talaren trott, att en tid knnde komma, då chefskapet i Collegier borde nedsättas under hvad det nu är, likväl ansett, att, så länge presidenter linnas i Collegier, denna benämning äfven bör linnas i grundlagen, emedan K. M. i annat fall vore förhindrad, äfven om han funne skäl dertill, att skilja presidenter från deras innehafvande förtroende-embeten.
Ehuru jag varit af den mening, som jag nyss yttrat, att Statsministersembetet borde i grundlagen qvarstå, måste jag likväl fästa de Hrrs uppmärksamhet, hvilka voterat ikull denna mening, derpå, att consequensen med R. o. Ad:s redan fattade beslut fordrar, att första raden, ”Statsministern för utrikes är ender na”, ur redactionen utgår, så att enligt den mening, som här gjort sig gällande, § måste börjas med: ”Statsråder, presidenter och chefer &c.” När R. o. Ad. får dess gemensamma tanka uttryckt, att de begge Statsministrarna icke skola hafva benämning af Statsministrar, och tillika uttryckt den mening, att den ena af dem skall vara amovibel såval som den andra, så synes mig ligga en slags inconsequens deruti, att R. o. Ad. skulle bibehålla en §, hvaruti vore uttryckt, att Just.ministern vore inamovibel; hvilken anmärkning torde förtjena afseende.
Ehrenborgh sednast yttrade.
I afseende på sjelfva 35 § hade jag trott, att hela den deruti upptagna nomenclature» kunnat uteslutas, emedan genom en reorganisering af styrelseverken hela collegier och verk kunna försvinna; men då de stå i grundlagen, kunna de icke försvinna, emedan bland dem tages ledamöter till Riksrätt.
Hade ett sådant förslag till uteslutande af denna nomenelatur åtföljts af ett derefter lämpadt förslag till Piiksrättens reorganisering, skulle jag röstat för såväl det ena som det andra; men då förhållandet nu icke är sådant, och jag icke tillhör dem, som anse sig berättigade att i Ståndet väcka fråga 0111 ändringar i grundlagen, anser jag mig förbunden att i detta afseende låta bero vid hvad Utsk. föreslagit och vid de förändringar, sorn blifva en nödvändig följd af redan fattade beslut.
Jag skulle vördsamt hemställa, om man icke kunde hvar för sig afgöra de trenne särskilda förändra!- - Den 9 Octo ber e. m. dringarna.
Första frågan blefve då, huruvida R. o. Ad. ville förklara för sin gemensamma tanke, att, i stället förorden: presidenter och chefer för Collegiér, det blott bör heta: chefer för Gollegiex'.
Ehrenborghs anmärkning, ang:de uteslutande af orden:
Statsministern för utrikes ärenderna, är densamma iakttagen uti mitt redactionsförslag, och derom lärer någon tvist icke kunna uppstå, sedan R. o. Ad. beslutat, att Statsministers-embetet icke får nämnas i grundlagen.
Jag tror, att i denna fråga skulle meningarna kunna lätt förenas.
Jag är fullkomligen af deras tanke, som tro, att till en fullkomlig organisation af våra styrelseverk äfven skall höra, att icke hädanefter så högt uppsatta chefer skola finnas för Collegierna, som presidenter äro.
Men jag hemställer till den siste värde talaren, huruvida något hinder härför möter deraf, att ordet: presidenter, står qvar; ty då jemte detsamma står ordet: chefer, kan K. M., utan att grundlagen behÖfver i detta afseende omarbetas, gora hvad förändring han behagar i sina Collegier.
Derföre, att ordet president står qvar i grundlagen, är K.
M. icke hindrad att icke tillsätta presidenter i Collina. K. M. äger fullkomlig rätt att sätta chefer för Collina.
Af ordet presidenter, som står i §, är derföre lika litet hinder, som ett hinder för Konungen att förflytta Lunds och Upsala academier och förena dem i Stockholm skulle kunna sökas deruti, att grundlagen stadgar, att academierna skola hafva särskilda representanter vid riksdagarna.
Om jag haft samma farhåga sorn Hr Dalman, skulle jag försökt alt få bort det ordet, emedan jag i saken hyser lika mening med honom.
Jag skulle således tro, att efter det beslut, R. o. Ad. i ett föregående plenum fattat, § kunde få denna lydelse: ”Statsrådets Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade Verk, Just.cancelleren, Cheferna för Tullstyrelsen och Postverket, Expeditionschefer i Statsdepartementerna, Öfverståthållaren, Underståthållaren och Politiemästaren i hufvudstaden, Landshöfdingar — — — dertill skäl äga.”
Lika med Hr
Dalman anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa särskild propos. på hvarje af de i denna § föreslagna redactionsändringar för sig.
I händelse denna behandling, hvilken jag tror snarast leda till slut, af Hr Gr. o. Landm. vidtages, anhåller jag att, om det behöfves, få särskildt yltra mig i hvardera hänseendet; men derest Hr Gr. o. Landtm, skulle anse alla de i denna § föreslagna ändringar böra på en gång afgöras, utbeder jag mig att genast få yttra mina tankar öfver dem samtliga.
Landtm. yttrade, det han förmo>4 H. 28 Dea 9 Ottolie»- c. m. flade, att det skulle gå lika fort att behandla hela denna 5 pä en gång, helst meningarna i hufvudsakcn ej syntes vara särdeles skiljaktiga.
Hvad jag hört yttras i detta ämne har i det närmaste stämt öfverens med min mening.
Cedei-ströms tal har jag icke kunnat till alla delar höra; och min uppmaning till honom att tala högre har han lemnat utan afseende.
Om Hr Frih. ej sagt något annat än de öfriga ledamöterna, har jag ingenting att anmärka; men jag förmodade, alt han skulle säga något annat, efter han yttrade sig.
Särskildt vill jag anmärka lämpligheten att införa i grundlagen benämningar, som icke finnas i verkligheten, emedan deraf kunde härflyta, att man icke visste, hvem sorn vore afsättlig eller icke.
Sådant är förhållandet med de s k. expeditionscheferna i Statsdepartementerna.
Hittills har' man icke känt några andra chefer för expeditionerna än statssecreterarne.
Om nu med exped chefer menas exped.secreterare, borde man kalla dem vid det namn, som de verkligen hafva, och jag tillstyrker derföre, att Ståndet måtte för sin gemensamma tanka förklara , att i stället för exped.chefer sättes exped.secrete»-are.
Det skulle icke vara mig emot, om sådana exped.chefer blefve amovibla , och jag skulle kunna gå ännu längre i detta fall; men som man ej velat uttrycka den tanken här i grundlagen, utan blott att chefer skola vara afsättliga, tror jag, att man bör bibehålla benämningen expeditionschefei-.
Jag tänker mig nemi., att inom depai-tementerna kunna blifva flera bureauer, som hvar och en måste hafva sin chef med underlydande exped.secrétei-are, hvarigenom afsättligheten kunde komma att sträcka sig äuda ned till copister.
I anledn. af Ifr v. Ilartmans dorffs anmärkning tror jag mig böra tillkännagifva, att jag hyst samma mening som han; och man bar svårt alt hysa någon annan, då man, som han och jag, Varit föredragande i Konungens Cancelli.
Men jag bekänner, alt jag, såsom ledamot af Constit.Utsk. icke vågat gå längre, än att föreslå, att departementschefens närmaste man skulle vara amovibel.
Skulle R. o. Ad. och de öfriga Stånden behaga gå längre, skall jag icke hafva något deremot, emedan jag tror, att det icke obetydligt bidrager till en kraftfullare styi-else.
Ehi-enborgh upplyst, hvad Constit.Utsk. menat med en exped.chef, önskar jag, att namnet äfven blefve sådant, att hvar och en kan fatta meningen, utan särskild föiklaring.
Jag har gjort anmäi'kningen till misstags förekommande; men jag vet ännu icke, huru man skall få en särskild titel på departementschefens närmaste man, ty att kalla honom förste ex - Den 9 0 c t o b e r c. m. 3I9 pecl.secreterare har äfven sina svårigheter, emedan alla exped. secreterare, sorn finnas, hafva denna benämning.
Det förundrar mig icke, att sådant misstag kan äga rum, som Hr v.
Hartmansdorff omnämnt.
Constit.Utsk. har varit i förlägenhet att finna ett ord, som skulle uttrycka Utsk:s mening.
Hade Utsk. trott sig höra bibehålla statssecret.-titeln för den egentligen högsta exped.chefen, så hade det ej varit svårt att taga ett egentligare namn för hans närmaste man och kalla honom andre statssecreterare; men då man ansett den förra böra kallas Statsråd, har Utsk. varit i förlägenhet att finna ett namn, som uttryckte egenskapen af den sednare.
Man har likväl trott, att exped.chefer i departementerna kunde vara den bästa benämningen.
Men om de personer, som tänkt sig in i ämnet, skulle finna någon lämpligare benämning, önskar jag, att de måtte uppgifva densamma, på det icke namnet måtte föranleda till misstag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att såsom han uppfattat tankarna, vore meningen, att 35 § skulle erhålla följande lydelse: ”Statsråden, Presidenter och Chefer för Col”legier eller i dessas ställe inrättade Verk, JustitiseCancelle”ren, Cheferne för Tullstyrelsen och Postverket, m. m.” Hr von Hartmansdorff:
I stället för presidenter och chefer skulle jag tillstyrka, att det måtte heta: presidenter eller chefer; äfvensom jag, i anseende till det beslut, It. o. Ad. fattat om bibehållandet af en särskild chef för åklagaremagten, skulle hemställa, om icke ordet: Just.- cancelleren kunde utgå och i stället sättas: chefen för åklagaremagten.
Jemte det jag förenar mig uti den åsigt med Hr v. Hartmansdorff, att det måhända vore häst att utbyta ordet och mot eller, hemställer jag till Hr Gr. o.
Landtm., om det icke vore lämpligare att börja § med:
Statsrådets ledamöter i stalietjj för Statsråd e n. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade som sin gemensamma lanke förklara, att 35 § Reg.F. borde erhålla följande lydelse: ”Statsrådets Ledamöter, Pre”sidenter eller Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade Verk, Chefen för Åklagaremagten, Cheferna för ”Tullstyrelsen och Postverket, Expeditionschefer i Statsde”partementerna, Öfverståthållaren , Underståthållaren och Po”litiemästaren i hufvudstaden, Landshöfdingar - - —dertill ”skäl äga.” Bifölls. 38 § Reg.F. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Constit.Utsk. har 210 Den 9 Octobcr c. ra. här föreslagit ordet: departementschef.
Jag skulle tro, att detta ord borde utbytas mot ordet: föredragande.
Ehuru jag visserligen med Frih.
Palmstjerna vill medgifva, att ordet föredragande innefattar detsamma sorn departementschef, skulle jag likväl till Hr Frih. vilja göra den hemställan, om icke ordet: departementschef står i bättre acception, än ordet föredragande, efter departementschefen kan komma att göra erinringar, innan han föredrar målet, och det är i egenskap af departementschef och föredragande han skall göra sådana erinringar; af hvilken anledning, och då benämningarna egentligen uttrycka detsamma,, jag tror, att departementschef bär står bättre än föredragande.
Constit.Utskls förslag godkändes till behandling enligt 56 S beg.F. 42 § 2 morn.
Reg.F. IJtsk:s förslag godkändes till behandling enligt 56 § Reg.F. Gr. Horn:
Det blir nödvändigt att förändra denna redaction och ställa den i öfverensstämmelse rned R. o. Ad:s förut fattade beslut.
Här går det nemi. icke an att nämna Just.Statsministern, icke heller 3 andra ledamöter af Statsrådet, som der icke äga föredragande-befattning, emedan R. o. Ad. beslutat, att Statsministrarna skola försvinna samt att endast 2 af Statsrådets ledamöter utan portefeuille skola linnas.
Jag skulle derföre anhålla, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka ville föreslå följande redaction af 43 §! ”Går Konungen i fält, eller — — —, förordne han 4 Statsrådets ledamöter och en af dem till ordförande, alt föra — — — sorn 8 § stadgar,” Frih.
Jag mäste vid alla tillfällen, då ämnet dertill föranleder,, förnya, hvad jag så ofta tillkännagifvit, nemi. att jag icke delat R. o. Ad:s åsigt att borttaga Just Statsministern ur Högsta Domstolen.
Vid denna § tror jag mig hafva ett hufvudsakligt skäl för min mening, då grundlagen, efter mitt förmenande, ganska väl beräknat, att en domare alltid skall vara ordförande i Regeringen under Konungens frånvaro.
Det är mycket sannolikt, att Just.- ministersembetet, såd: o. Ad. tänkt sig det, måhända icke äger särdeles kännedom om behandlingen af domareärender; hvadan äfven skälen mot min åsigt tordt; förfalla.
Men då jag är skyldig att respeclera den opinion, som gjort sig gällande, och de lagar, som i följd af denna opinion skola stiftas,> måste; stå i consequens med densamma, så länge den fortfar att vara rådande, skulle jag äfven tro, 43 § Reg.F. faller i ganska i;oda men att innehafvaien deraf Den 9 O c t o b e r e. m. att vi böra öfvergå från den säkerhet, som grundlagen nedlagt i denna §, till den andra meningen, sora lämpligen torde kunna uttryckas i denna redaction : ”Går Konungen i falt — — —, förordne han 4 ledamöter af Statsrådet att föra — — —, som 8 § stadgar."
Hvem som skall vara ordförande säger sig sjelf.
Det blir nemi. den äldste af dessa 4 ledamöter.
Hr von Troil, Emil: Jag instämmer med Gr.
Horn, utom hvad Hr Gr:s åsigt rör:de ordföranden för den tillförordnade Regeringen beträffar Jag tror nemi., att det icke bör bestämdt utsättas, att ordföranden skall vara en af Statsrådets ledamöter.
Såsom skäl härför behöfver jag blott påminna R. o. Ad. om hvem, som under närvar, förhållanden är ordförande i Regeringen, då Konungen aflägsnar sig från hufvudsladen.
Ehuru nyttig en sak må vara, kan jag likväl icke med min röst understödja densamma, då den står i strid med grundlagen.
Jag tror derföre, att man icke bör förbise detta tillfälle, då fråga är om en förändring i 43 § Reg.F., att bringa grundlagen i öfverensstämmelse med det förhållande, man önskar matte äga rum, och jag anhåller i följd deraf hos Hr Gr. o. Landtm, om den propos., huruvida R. o. Ad. förklarar för dess gemensamma tanka, att § bör erhålla denna redaction: ”Går Konungen i fält, eller — — —, förordne han 3 ledamöter af Statsrådet, under den ordförande, som Konungen särskildt nämner, att föra — — — sorn 8 § stadgar.
Ordföranden uti denna tillförordnade Regering åge der tvenne röster,"
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en omständighet, som , i händelse en Regering tillsättes, förekommer vid den organisation af Statsrådet, som nu är beslutad.
Hittills har förhållandet varit sådant, att då 4 Statsrådets ledamöter blifvit förordnade att föra Regeringen, hafva dessa 4 allena haft afgöranderätten och den femte, eller föredraganden, blott varit rådgifvande.
Om deremot 4 ledamöter af Statsrådet hädanefter förordnas att utgöra Regeringen, och tvenne icke hafva någon egen föredragning, måste likväl 2:ne, som hafva föredragning, vara tillstädes.
Deraf följer, att när någon af dem föredrager sina mål, komma de att öfvérvaras endast af 4 ledamöter, men alla andra mål deremot af fern , då någon af de till Regeringen icke hörande Statsrådsledamöter föredrager.
Likhet borde väl iakttagas, och jag befarar, att den ej kan vinnas på annat sätt än derigenom, att den, som är ledamot i Regeringen, upphör att under tiden vara föredragande.