Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber om förlåtelse, att jag å nyo faller besvärlig, och medgifver, att jag icke har rätt yttra mig i frågan, då den redan är afgjord; men anhåller, att få reservera mig emot de sisla orden i Nej-propositionen, emedan de efter min tanka innefatta ett behandlingssätt, sora visserligen icke nu, men för en framtid, kan vara af största våda , emedan man med antagandet deraf skulle, då man afgjort en preliminär fråga, äfven hafva yttrat sig i sjelfva hufvudsaken, och uti den bundit händerna på sig.
Denna gång är det visserligen likgiltigt, men vid ett annat tillfälle kunde det vara af största vigt.
Herr Lefren förenade sig med Friherre Boije.
Då här endast är fråga om iakttagandet af ordning, får 33 H. 7 98 Den 17 Julii f. m. jag hemställa till Friherre Boije, om föremålet för den föreslagne propositionen nu endast utgöres af Grefve Horns Motion.
Detta är visserligen icke hvarken Friherre Boijes eller mitt fel, men det kunde hafva undfallit honom, att LandtMarskalken så uppfattat ämnet.
Herrarne Crusenstolpe } och Valman, Wilhelm Fredrikj förenade sig med Friherre Anckarswärd, Herr Cederschjöld:
Äfven jag nödgas reservera mig emot den föreslagna voteringspropositionen.
Då andra icke kunna godkänna den för principens skull, kan jag icke eller gilla den för sakens skull, och får, med tillkännagifvande, att jag finner mig icke kunna deltaga i voteringen, anhålla, alt denna min reservation må på förhand blifva antecknad, till undvikande af prtejudicat för framtiden.
Jag ger mycket värde åt en så ryktbar
Talares anmärkning, sorn den jag nu fått emottaga af Friherre Anckarswärd; men då mina anmärkningar hufvudsakligen äro rigtade emot Grefve Florns iUtskottets Memorial upptagne anmärkningsanledning, får jag fråga Friherre Anckarswärd, om icke min rätt fråntas mig, när Memorialet lägges till handlingarne, utan att jag fått yttra mig i hufvudsaken, blott i formfrågan.
Den 17 Ju lii f. m. 99 Grefve Horn:
Ehuru jag sjelf begärt återremiss å Utskottets Memorial öfver mia egen anmärkningsanledning, kan jag dock icke underlåta att dervid fästa en mycket mera underordnad vigt, än vid Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran af proposition.
Jag ber sålunda, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att man nu skrider till votering om en vigtig princip-fråga, och icke om återupptagande af min anmärkning, hvilken , ehuru den än må behandlas af närvarande ConstitutionsUtskott, dock icke lärer hafva någon påföljd.
Sedan voterings-propositionen derefter blifvit anslagen, samt 41» 42> 4^ och 44 §§. i RiddarhusOrdningen uppläste, företogs voteringen klockan en qvart till 2 eftermiddagen, och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som foijer:
Nej — i4o.
1 följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förda protocoll blifvit uppläst, Hans Excel/ence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således beslutat, det 33 H. 7* 1O0 Den 17 Julii f. m.
ConstitutionsUtskottets ofvannämnde Memorial borde läggas till handlingarne.
In fidem Protoeolli, O. J.
Friherre Anckarswärd_, Carl Henrik: Genom Herr Grefvens och LandtMarskalkens i FörmiddagsPlenum gjorde framställning, att han icke kunde lemna proposition till återremiss af ConstitutionsUtskottets då i fråga varande Memorial, befinner sig
Representanten i den högst besynnerliga belägenhet, att kunna till Thronen framföra hvilka önskningar som hälst, utom dem om en förändrad Minister, så framt icke
ConslitutionsUtskottet lemnat sitt godkännande dertill.
Genom den vändning discussionen fick på förmiddagen, ansåg jag mig icke böra då yttra min tanka, hvilket var så mycket mindre behöflig t, som flere
Ledamöter yttrade sig i samma anda som jag hyser.
Jag befinner mig nu på samma punkt, Den 17 Julii e. m. 101 sorn jag i lika fall var år 1818, och som jag ej fått anledning att sedermera förändra min opinion, utbeder jag mig blott att 1111 få framföra samma reservation, hvilken jag då anförde emot enahanda beslut.
Hvarefter Friherre Anckarsvärd uppläste dess till Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 27 April e. m. 1818 afgifne skrifteliga reservation, så lydande:
"Vådan af en möjligen egenmägtig utsträckning utaf LaridlMarskalks eller Tale"mans rättighet att vägra proposition, har "af Lagstiftaren varit visligen föresedd, och "man får ej klaga att Grundlagen icke i "detta fall, genom den mest bestämda tydlighet, sökt förebygga all ensidig tolkning.
"Lagstiftaren måtte visserligen haft någon "afsigt med det i 55 §. utstakade vilkor af "ett bokstafligt stridande emot Grundlagen, "så, som det fall, utom hvilket proposition "ej må kunna vägras.
Lagstiftaren har utan "ali tvifvel insett, att deliberationsrätten "skulle inskränkas genom Talemans och Con"stitutionsUtskottets godtycke, ifrån den "stund LandtMarskalk vägrar proposition, "utan att kunna visa den väckta frågan va"ra i Grundlagen positift förbuden, eller "som är detsamma bokstafligen stridande "emot dess lydelse.” "Taleman och ConstitutionsUtskottet "skulle på sådant sätt gemensamt kunna än - 102 Den 17 Julii e. m. ”dra Grundlagen; en rättighet som af Ko”nung och Ständer samfält utöfvas under i ”Grundlagen föreskrifne former.
Huru blif”ver det väl möjligt att försvara ett sådant ”förhållande, hvarigenom en Taleman, ge”norn öfverensstämmelse med Utskottet,skulle möjligen i en framtid, genom vägrad ”proposition, kunna, i hvad händelse som ”hälst, åstadkomma ändring uti Grundlagens ”tydligaste föreskrifter; jag har ofta hört ”åberopas Grundlagens esprit, och nödgas, ”ehuru ogerna, nu äfven åberopa den, som "medlare emellan mig och mina vederparter.” ”Den uppoffring jag vid detta tillfälle ”gör af vördnadens och vänskapens känslor, ”då jag högeligen protesterar emot Herr ”Grefvens och LandtMarskalkens förfarande ”i detta mål, smärtar mig.
Ridderskapets ”och Adelns pluralitet har rättvisat Herr ”Grefvens och LandtMarskalkens vägran att ”göra proposition, och sedan jag ej varit ”lycklig nog att öfvertyga Ridderskapet och ”Adeln och Herr Grefven och LandtMar”skalken om rättvisan , billigheten och lag”ligheten af mitt yrkande om återremiss af ”ConstitutionsUtskottets Betänkande, åter”står för mig endast att reservera mig, och ”alt med tålamod afvagta verkningarne af ”tiden, som kan förändra tänkesätt, och ”skapa det Nationalomdöme , som säkrast ”utaf allt försvarar och uppehåller friheten.
”Jag skall med skyldig vördnad för en rå - Den 17 Julii e. m. ”dande opinion, afvagta en tidpunkt, då ”mitt sått att se och fatta, kan blifva mindre i strid med den rådande meningen , ”och det skall måhända då lyckas mig, att ”med bättre framgång på det fria Fäderneslandets altare frambära min ringa gärd ”af oförändradt nit.” Herr Dalman, Wilhelm Fredrik:
Jag nödgas reservera mig emot det af Ridderskapets och Adelns pluralitet genom votering i förmiddags fattade beslut.
Helgden af principer, föreställer jag mig, utgöra helgden af den constitutionela samhällsförfattningen, och jag har således icke kunnat med min röst biträda en grundsats, hvarigenom, enligt min tanka , Rikets Ständer skulle beröfvas den makt, att controllera och bedömma Styrelsens åtgärder, som innefattar en bland de första och naturliga rättigheterne för ett constitutionelt Folk, Jag har ansett mig skyldig till denna förklaring, då min öfvertygelse så högt påkallar en öppen yttring deraf.
På grund af samma Grundlags §., som Herr Grefven och LandtMarskalken åberopat, till stöd för sin vägran i förmiddagens Plenum, att meddela proposition liil återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial, anhåller jag att få till Protocollet anmäla min reservation mot denna Herr Grefvens och Den 17 Julli e. m. LandlMarskalkens af Ri dderskapets och Adelns majoritet, efter votering, gillade åsigt.
Herr Grefven och LandtMarskalken uppläste i förmiddags början af 107 §.
Jag utbeder mig att nu få fästa uppmärksamheten på §:s slut.
Sednare hälften lyder nemligen så här: ”Frågor uti detta ämne kunna i Rikets ”Ständers Plena väckas, och af andra Ri”kets Ständers Utskott, än ConstitutionsUt”skottet, hos Stånden andragas, men icke ”af Rikets Ständer afgöras, förr än sistnämnde Utskott deröfver blifvit hördt.
Under ”Rikets Ständers öfverläggning derom &c.”
Om nu med af görandet, som Grundlagen förbehållit Rikets Ständer, ej skulle förstås annat, än, på sätt pluraliteten i dag antagit, ett svar af Ja eller Nej; så vore RiksSlånden i och med detsamma förvandlade till ett slags machin, reducerad att, i afseende på ConstitutionsUtskottet, spela samma roll, som den stackars mannen till en elak hustru, hvilken smilande yttrade: ”Sorn du vill, min vän lilla; men skåpet ”kommer i alla fall att stå der!” Herr Hjerta, Lars, anhöll, att uppå de skäl, som af de föregående Talarne blifvit anförde, jemväl få sin reservation till Protocollet antecknad.
Den 17 Julii e. m. i05 Företogs till pröfning
ConstitutiorisUtskottets den 6 sistlidne Mars under N:o 8 afgifne, oell den 16 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande Utlåtande öfver tvänne anmärkningsanledningar emot rådgifvande åtgärden i afseende på nya RiddarhusOrdningen.
Friherre Anckarswärd, Carl Henric:
I afsigt att förekomma flere frågors inblandning i samma discussion, tager jag mig friheten, innan jag går att yttra mig öfver Utskottets Memorial, att till Herr Grefven och LandtMarskalken framställa den frågan, huruvida med de åsigter, hvilka Herr Grefven hyser, och efter det beslut som i förmiddags fattades, af Herr Grefven och LandtMarskalken kommer att medgifvas annan åtgärd vid dessa Memorial, än att de sluteligen läggas till handlingarne.
Jag anhåller, att den värde Ledamoten behagade närmare bestämma sitt yttrande.
Måhända är det inskränkthet hos mig, men jag förstår honom ej.
Herr Grefven och LandtMarskalken lär otvifvelaktig! veta, hvad hans emhetspligt sluteligen tillhör.
Är meningen att få veta om återremiss tillåtes, har jag intet att påminna; men att få veta, hvad proposition Herr Grefven och LandtMarskalken vill göra, innan discussionen ännu begynt, är utur sin ordning. 106 Den 17 Julii e. m.
Till förtydligande af min mening, som Friherre Boije funnit otydlig, får jag förklara, att då ConstitulionsUtskottets alla partiella Memorial innefatta förkastande af de gjorde anmärkningarne; då opinionerne äro delade rörande rättigheten att åt ett sådant yttrande gifva påföljd af 107 §, i fall någons mening vore, att, oaktadt ConstitutionsUtskottets tanka, en sådan påföljd borde komma i fråga, och då proposition på förmiddagen vägrades, tager jag mig anledning förmoda, att all proposition till en sådan åtgärd äfven hädanefter vägras.
Det är af aktning för Ridderskapets och Adelns tid, jag i sådant hänseende ej ville begära proposition å hvad Herr Grefven och LandtMarskalken ej anser sig kunna meddela, och jag hade trott, att det hade varit en utväg att redigare komma till väga med discussionen, om man preliminairt tagit denna åtgärd, hvarigenom discussionen ej kunde blifva förblandad i anseende till form och ämne.
Åter finnér jag mig i nödvändighet, att, till följd af conseqvensen, vara af annan tanka, än den siste Talaren, Jag har med honom delat den mening, att proposition ej bör vägras, och att rättigheten att återremittera, vore vår rätt.
Jag har förlorat denna sak.
Men jag har derföre ej bortspillt folkets rätt, Den 17 Juli! e. m. att få ett omdöme gifvit om sakerne.
Må pluraiiteten vara af hvad tanka som helst, så är det dock folkets rätt, att få ett omdöme fäldt.
Denna rätt blir förspilld, om Friherrens mening får framgång.
Till conseqvensen hörer, att, om ock i fråga om formen öfverröstad, dock ej medgifva, att man icke får yttra sig i hufvudfrågan.
Herr Grefven och LandtMarskalken må meddela hvad omdöme som helst, låter jag dock icke betaga mig rättigheten att i hufvudsaken få yttra mig.
Denna rättighet skulle betagas mig, om ingen discussion skulle uppkomma.
Den saken är oberoende af allt preliminairt beslut.
Jag finnér, att jag helt och hållit förfelat afsigten, och långt ifrån att vara missnöjd med denna vederläggning, får jag förklara, att jag gerna ingår på den åsigt Friherre Boije yttrat, och tror, att den är vida bättre, än det förslag, jag framställt.
Jag utbeder mig således att få yttra mig i hufvudsaken.
Hvarefter Friherre Anckarswärd uppläste följande:
ConstitutionsUtskottet har uti sitt Memorial N:o 8, rörande anmärkte rådgifvande åtgärder, i afseende på nya Riddarhusordningen, dels ej funnit skäl, att de framställde anmärkningarne gilla, dels ansedt dem böra förfalla.
Den 17 Jul ii e. in.
Utgår hufvudsakligast från den grund, att RiddarhusOrdningen icke skäligen kan benämnas lag, i ordets egentliga bemärkelse, hälst för dess stiftande, ändring eller uppliäfvande, MedStåndens samverkan icke erfordras.
Det blifver i sanning ett för Ridderskapet och Adeln föga smickrande tillstånd, att finna den ordning, som föreskrifver, ej allenast det sätt, hvarå dess representationsrätt utöfvas, utan äfven de former, under hvilka Ridderskapet och Adeln, såsom Stånd, deltager i lagstiftningen, af ConstitutionsUtskottet förklaras icke i ordets egentliga bemärkelse vara någon lag, och StåndsOrdningen, samt Ståndet således i och med det samma, godtyckligheten underkastadt.
Det förefaller besynnerligt, alt ConstitutionsUtskottet icke finner RegeringsFormens 87 §. äga någon tillämpning, i afseende på RiddarhusOrdningen derföre, att denna tillämpning, icke i §. bokstafligen ultryckes.
Det förefaller besynnerligt, att ta §.
RegeringsFormen, som föreskrifver, att RiddarhusOrdningen , likasom öfriga StåndsOrdningar, bör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne författad, icke kunnat lemna ConstitutionsUtskottet någon anledning, att betrakta RiddarhusOrdningen såsom lag, hvilket den likväl nödvändigt må - Den 17 Jnlii e. m. 109 ste vara, då man ej vill medgifva Ridderskapet och Adeln rättighet, att, efter eget ompröfvande, förändra denna lag, som, för att ilott vara en StåndsOrdning, icke behöfver vara beroende af annat, än Ståndets fria, med Grundlagen öfverensstämmande stadgande i denna del; och är det just den Kongl. Sanctionen, som i min tanka gifvit RiddarhusOrdningen den fullständigaste egenskap af lag, långt ifrån, att betaga den, såsom Utskottet menar, allt egentligt sken deraf.
Det företer en ganska betydlig svårighet, att följa villervallan af Utskottets Memorial, och jag kan för min del omöjligt anse det annorlunda, än som producten af en ifrån början af Utskottets verkningsbana fattad grundsats, att finna makten felaktig uti ingenting.
Utskottet kommer till den genialiska slutsats, att RiddarhusOrdningen, i likhet roed andra réglementariska författningar, kunde af Konungen partielt antagas, ogillas eller uppskjutas, derföre att Ridderskapet och Adeln sjelfmant till en början ovilkorligen underkastat RiddarhusOrdningen Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction, och således derföre, att Ridderskapet och Adeln ifrån början icke anat möjligheten, att uti Konungens Ministrar, såsom medlemmar utaf detta Stånd, finna begäret, att i min tanka, iio Den 17 Julli e. m. på det mäst oförtjenta sätt förödmjuka Ståndet, genom en antydan inför Nationen, att detta Stånd vöre, i anseende till sjelfva dess OrdningsStadga, underkastad en godtycklighet under Regeringsmakten, som de öfrige Stånden icke veta af.
ConstitutionsTJtskottet anser äfven Regeringsmagten hafva ägt rätt, att härvid handla godtyckligt, i så vidt det helas sammanhang, genom det partiella antagandet af några §§. uti RiddarhusOrdningen, ej blifvit förryckt, och då nya eller ändrade föreskrifter icke mot Ståndets önskan tillädes; och slutligen på den grund, att något förbehåll icke gjorts mot RiddarhusOrdningens partiella antagande.
När man läser ConstitutionsUtskottetö yttrande, att Ståndet, innan dess protest afgafs, redan i viss motto, medelst remissen af Konungens Skrifvelse, icke till RiddarhusUtskottets Utlåtande, godkänt uteslutandet af åtskilliga §§. mot bibehållande af de äldre, så känner man ett obeskriflig! obehag, att behöfva inlåta sig i tal öfver en så beskaffad advocatur, till hvars motande, med lika vapen, man inom detta Stånd ej billigtvis kan fordra förmågan, annorlunda, än som en möjlig sällsamhet, hvadan jag också känner mig mera stolt, än förödmjukad, att härutinnan icke kunna följa, eller behörigen möta ConstitutionsUtskottets bevisningssätt.
Den 17 Julii e. m. in Märkvärdig skall äfven alltid blifva, den slutsats, hvarifrån KonstitutionsUtskottet gillar Konungens Rådgifvares tillstyrkan, att icke upphäfva ett fattadt beslut, som Ridderskapet och Adeln anhöll måtte blifva ändradt.
Det skall i alla tider blifva anmärkningsvärd t, huru ett Rikets Ständers Konstitutionsutskott funnit Rådgifvare handla rätt, då de afstyrkt nådigt afseende å ett Stånds underdåniga begäran i en oskyldig sak; i ett mål, der Ridderskapets och Adelns vana vid ett närmare samband med sjelfva Konungamagten, utan föreseende af några följder, sjelfmant understält Konungens sanction, som det förutan aldrig kunnat komma uti fråga.
Jag anser, för min del, Konungens Rådgifvare aldrig mera ögonskenligt kunna frånträda bestämmelsen af deras höga kall, än då de tillstyrka Konungen ej allenast, att icke fästa något afseende vid, utan äfven att handla rakt emot, någon folkets, eller någon Ståndsklass uttryckta och till intet förnärmande för tredje mans, eller för det allmännas rätt, ledande önskan; och det är på grund häraf, jag nu, sedan Konstitutionsutskottet blifvit hördt, tager mig friheten begära Ridderskapets och Adelns medverkan, att göra RegeringsFormens roy §. gällande, emot de af Konungens Rådgif - 112 Den 17 J u 1 i i e. m. vare, som öfvervarit beslutet om RiddarhusOrdningens utfärdande, emot Ridderskapets och Adelns i underdånighet framförda önskan, äfvensom i anseende till contrasignanten af beslutet, till hvilken ända jag begär, att Utskottets Memorial måtte återremitteras, och Utskottet uppdragas, att uppgifva, hvilka utaf den rådgifvande personalen blifva föremål för den underdåniga önskan, jag i anledning häraf anser efter 107 §:s föreskrift böra till vägabringas.
Härefter tilläde Friherre Anckarswärd munteligen:
Enär återremiss nu mera ej kan komma i fråga, anhåller jag, att 107 §. måste göras gällande, på sätt jag föreslagit.
Grefve Horrij Claes Fredrikj uppläste följande:
ConstitutionsUtskottet anser Ridderskapets och Adelns Riddarhusordning vara en Reglementarisk Stadga, hvilken Ridderskapet och Adeln ovillkorligen öfverlemnat till Konungens sanction.
Jag tror deremot, att det bestämdaste villkor för RiddarhusOrdningens antagande igenfinnes uti 12 §.
Riksdagsordningen, och uti den Ridderskapet och Adeln obestridligt förbehållna rättighet, att sjelf besluta om någon ändring i sin Riddarhusordning.
Att, vid 1828 års Riksdag, Ridderskapet ooh Adela vid för - Den 17 Juli i f. m. 113 slagets aflemnande till en ny Riddarhusordning icke gjort något förbehåll emot partiella antagandet deraf, finnér ConstituticnsUtskottet vara en giltig anledning för Kongl. Muj:t att med samma förslag sålunda förfara.
Utan att uppehålla mig vid ConstitutionsUtskottets misstag, att tillerkänna Konungamagten ett så oädelt prerogativ, som att tvert emot all sund logik och mot den i Grundlagarne stadgade princip för Statsmagternas fördelning vid all lagstiftning, kunna ensamt besluta om ett RiksStånds utöfvande af Representationsrätligheten, vill jag endast erindra om den oriktiga uppställningen af facta, hvarpå ConstitutionsUtskottet byggt försöket att bortblanda det verkliga förhållandet med en act, som så djupt kränkt ett RiksStånds, och med detsamma hela Representationens, värdighet.
ConstitutionsUtskottet har nemligen, vid förutsättandet af Konungens rättighet att partiell antaga eller ogilla, eller ock uppskjuta sin sanction af en ny Riddarhusordning, angifvit det vilkor ibland annat, att nya eller ändrade föreskrifter deri mot Ståndets önskan icke tillädes.
Nu har Ridderskapet och Adeln likväl, på ett ganska tydligt och bestämdt sätt, gifvit sin önskan tillkänna i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, att inga partiella ändringar uti den af Ståndet antagne Riddarhusordning måtte äga rum; men att Kongl. Maj:t 33 H. 8 114 Den 17 Jul ii f. m. täcktes, enligt sitt Nådigst meddelade beslut, vid tillfälle granska förslaget till den nya RiddarhusOi diiingen i sin helhet, oell för Ståndet tillkännagifva orsakerna , om sådane skulle förefinnas, som hindrade Kongl. Maj:t att sanctionera förslaget, då i sådant fall den gamla RiddarhusOrdningen förblefve gällande.
Den underdåniga skrifvelsen härom justerades och godkändes i Ridderskapets och Adelns plenum först den 31 December 1823, och likvisst finner ConstitutionsUtskottet, att ingressen till den, i strid mot Ridderskapets och Adelns beslut, af Kongl. Maj:t utfärdade Riddarhusordning, daterad den 18, innebär en sanning, då deri yttras, att denna Riddarhusordning blifvit, på Ridderskapets och Adelns underdåniga anhållan, gillad och sladfästad.
Jag bestrider äfven riktigheten af ConstitutionsUtskottets uppgift, att den åberopade Nådiga Skrifvelsen under den 18 December blifvit till Ridderskapet och Adeln aflåten.
Den är ställd enskilt till LandtMarskalken i form af en blott avis, som LandtMarskalken ägde, att meddela Ståndet, det Kongl. Maj:t ännu icke medhunnit att förslaget till hela sin vidd behörigen genomgå och granska.
Orimligheten deraf, att Kongl. Majit skulle på en gång kunna sanctionera ett förslag, och yttra, det Kongl. Majit ännu icke medhunnit behörigen genomgå och granska detsamma, är för uppenbar, för att icke äfven af ConstitutionsUtskoltet böra erkännas.
Den 17 J u 1 i i f. m.
Orri Herr Grefven och LandtMarskalken icke redan vägrat återremiss af alla de ConstitutionsUtskottets Memorial, som angå anmärkningar, dem Utskottet ogillat, skulle jag visserligen yrka, att genom en återremiss af detta Memorial, kunna tillvägabringa den ansvarspåföljd, som förhållandet kräfver; men hvilken lagliga utväg Herr Grefven och LandtMarskalken för Ståndet afskurit.
Hvarefter Grefve Horn mundteligen tilläde:
Det tyckes vara underligt, att Utskottet här kan anse ett förslag antagit samma dag, som Kongl. Maj:t förklarat sig ej hunnit genomgå och granska detsamma.
Jag skulle lika med Friherre Anckarswärd hafva anhållit om återremiss af Memorialet; men som Herr Grefven och LandtMarskalken afskurit oss utvägen att utöfva denna grundlagsenliga rättighet, anhåller jag, att Memorialet måtte förkastas, och 107 §. göras gällande genom Ståndets beslut.
Då jag upptager till besvarande Friherre Ånckarswärds anförande, vill jag ej återkasta på honom den beskyllning af advocatur han gjort ConstilutionsUtskottet, men den villervalla han trott sig finna i Utskottets Memorial, tror jag mig ha funnit i Herr Friherrens egen framställning; har Herr Friherren då glömt 33 H. 8* I n6 Bett 17 Jnlii f. m. alt 87 §•
RegeringsFormen, sota Utskott tet sagt ej hafva - afseende på RiddarhusOrdningen, ej är den enda formen för Lagars stiftande inom Sverige? 87 §. innehåller uttryckeligen, alt Rikets Ständer äga* gemensamt med Konungen, stifta allmän Civil j Criminal-och Kyrkolag, men om an, dra lagar talar den icke.
Grtindlagarne, som ej upphöra att vara lagar af den fullständigaste beskaffenhet, tillkomma ej på sätt 87 §. stadgar.
Det finnes i Grundlagärne uttryckeligen föreskrifvit, huru Grundlagar skola stiftas.
Serskildta stadgar innehålla äfvenledes föreskrifter, huru deri lag, som kallas Riddarhusordning, och sorn utgör ett mellanting emellan Grundlag och vanlig ståndsordning, skall stiftas, och dessa föreskrifter måste lika med hvarje i laglig ordning tillkommen föreskrift, tjena till ovilkorlig efterrättelse; äfven 12 §.•
Riksdagsordningen, stadgar, att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarliusOrdningen, hvilken bör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne. 5i §.
i RiddarhusOrdningen säger: ”Väckesfråga inple”110 om ändring uti denna Riddarhusordning, hör en sådan alltid remitteras till ”RiddarhusUtskottet, som med sitt Betänkande deröfver till Ridderskapet och Adeln . '‘inkommer.
Reslutar i anledning deraf Rid'‘deiskapét och Adeln någon ändring eller '‘tilläggning till RiddarhusOrdningen, öfver”letaiiaS samma beslut till Konungens Nå - Den 17 J u I i i f. m. 1*7 ”diga stadfästelse, och blifver, derest en ”sådan vinnes, genast efter slutad Riksdag ”gällande.’*’
Der står alldeles icke, derest stadfästelse ä alla ändringar vinnes.