Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag yrkar således återremiss å betänk., un« der yrkande, attUtsk. må föreslå någon åtgärd, hvarigenom R. o. Adrs rätt, att till deltaga i ärendernas behandling, må blifva bättre iakttagen, än som hittills skett.
Jag tycker, att detta skulle ligga äfven Ridd.-Utsk. om bjertat.
Lagerhjelm, Pehrr Under flera riksdagar har jag funnit nödvändigheten af bifall till ifrågavar, motion.
Då jag vid sista riksdag såsom ledamot deltog i StatsUtskrs arbeten, erfor jag, att af R. o. Adrs ledamöter saknades gemenligen från j till i, då deremot de öfriga Ståndens ledamöter voro fulltaliga.
I början såg jag likväl hinder emot bifall till motionen uti den omständighet, att electorerna, vid den tid, då utskrsvalen äga rum, gemenligen hafva svårt att finna ledamöter för de ordinarie platserna; hvadan det altså skulle blifva ännu svårare att jemväl erhålla suppleanter.
Men denna scrupel har nu försvunnit, sedan motionären förändrat sitt förslag sålunda, att suppleantsvalen icke borde ske förrän efter motionstidens slut.
Erfarenheten har nemi. visat, att Ståndet vanligen icke är så talrikt i början af riksdagen, som längre fram; och vid den af motionären föreslagna tiden tior jag säkert, att det blefve lätt att erhålla det nödiga antalet suppleanter.
Jag yrkar således återremiss af betänk., samt att motionen må tillstyrkas med den modification deri, som nu af motionären blifvit gjord.
Jag vill i56
Den 4 J “H. vid delta tillfälle icke underlåta att yttra några ord i anledning af den siste talarens anförande.
Jag har visserligen under flera decennier erfarit, att det är svårt alt få personer att emottaga uppdrag att deltaga i municipalinrätlningar äfven i landsorterna; men jag tror, att detta gäller icke endast om R. o. Ad., utan äfven om öfriga samhällsclasser, och det är altså orätt, alt särskildt debitera R. o. Ad. i detta afseende, och ännu mera att tillskrifva förhållandet någon likgiltighet för fäderneslandets angelägenheter och väl.
Om landets väl påkallade uppoffringar och ansträngningar, är jag öfvertygad, att R. o. Ad. skulle uppfylla fäderneslandets fordringar lika väl sorn någon annan; men det är icke alla tider, som äro lika lämpliga för utomordentliga handlingar, särdeles för ett Stånd, som till så stor del är militäriskt.
Att vi icke höra så många uppträda såsom talare, böra vi icke lägga Ståndet till last.
En mans värde heror på hvad han gör och icke hvad han säger, och alla tider kunna icke erbjuda lika tillfällen att visa, hvad man duger till; isynnerhet är vår tid icke af den beskaffenhet, att jag derpå vill sätta något särdeles värde, åtminstone icke ett sådant, som den siste talaren dervid synes vilja fästa, och det kommer ock säkerligen icke att göra sig gällande.
Jag bestrider visserligen icke återremissen, om R. o. Ad. skulle behaga densamma besluta; men jag vill blott hafva äran tillkännagifva, att orsaken, hvarför jag afstyrkt motionen, är den, att jag icke kunnat fatta 79 §.
Riksd.-Ordj). annorlunda, än som skulle meningen vara, att vid uppkommande ledigheter inom Utsktn nya ledamöter, men icke suppleanter, böra i de afgångnas ställen inväljas, och dessa sedermera icke borde afträda, fastän de förra återinfinna sig vid riksdagen.
Jag har under loppet af innevar. riksdag funnit, huru svårt det är att få ordinarie ledamöter för TJtskm, och det skulle altså blifva ännu svårare att jemväl fylla vissa suppleantsplatser.
Jag har vid 2:ne riksdagar tillförne såsom ledamot i Bevilln.-TJtsk. funnit, att R. o.
Ad:s ledamöter derstädes aldrig varit fulltaligt närvarande.
Nu visa sig ännu flera defecter; ty vanligen äro blott 5 eller 6 närvarande, oaktadt ståndsordningen säger,' att den, som skiljer sig från sin plats i Utskott, är skiljd från utöfningen för den riksdagen af sin riksdagsmannarätt.
Jag yrkar derföre återremiss af betänk., på det någon åtgärd må vidtagas, hvarigenom det förhållande må afhjelpas, att R. o. Ad. genom ledamöternas frånvaro är af för liten betydenhet vid voteringar inom Utsk;ri.
Jag (einnar derhän, om det är lämpligt att välja suppleanter före riksdagen, men tror för min del, att Frituna Palmstjernas och Ehrenborghs förslag äro bäst.
Jag ber likväl att, i anledn, af hvad jag nyss vitrade, få tillägga, att det icke blott är R. o. A:ds ledamöter, Den 4 Juli. som afhälla sig från Utsk:n, nian inträffar sådant till betydlig del jemväl med PresteSt:s och äfven, fast mindre, med BorgareStts.
Det är endast BondeStrs ledamöter, sorn äro fulltaligt och, man kan nästan säga, öfvertaligt tillstädes.
Jag har endast begärt ordet i anleda. af Hr Gr.
Cronhjelms klagan deröfver, att nitet för fäderneslandets angelägenheter hos R. o. Ad. skall vara i så stort altagande.
Jag kan ej dela denna klagan.
Jag tror, att discussionerna i Utsk:n, i hvad vart Stånds ledamöter deri deltaga, fullkomligt uppväga hvart och ett af de andra Ståndens delaktighet deri, och att det altså blott är i voteringarna, som R. o. Ad. är underlägset.
Cronhjelm bar citerat förhållandet inom taxerings-committe'erne.
Jag har deltagit i en sådan committé, och jag tror icke, att R. o. Ad:s ledamöter försumma att vara närvarande derstädes derföre, att det är besvärligt eller tråkigt, utan derföre, att det är obehagligt att finna, huru liknöjda de öfriga classernas ledamöter äro, hvilkas interessen hufvudsakligast äro i fråga; ty sällan voro många af dem närvarande, och jag vet en gång, då en fråga, som blifvit tagen mycket vigtigt, förekom till afgörande, frågan nemi. om Hofstatens taxering, infunno sig så få ledamöter, att man, för att få det för beslut erforderliga antalet fullt, nödgades skicka bud ut i staden för att få rätt på ledamöter.
Jag tror således icke, att R. o. Ad:s nit är mindre varmt än något annat Stånds; men det är blott för att bibehålla Ståndets lagliga inflytande i voteringarna, som jag väckt min motion.
Pal mst jerna :
Hvad jag nämnt om absenterande ledamöter af R. o.
Ad. har haft afseende på lagenliga ledigbeter, till hvilka Landtm, gifvit tillstånd, och tillfällen hafva således icke företett sig för tillämpning af några pliktbestämmelser; och hvad dessa slags ledigheter beti alfar, tror jag, att det är bäst att fylla dem för hvarje särskild gång, de uppstå, ty om suppleanter skulle väljas på en gång, medförde detta den olägenhet, alt man i alla fall nödgades anställa nya val, då både suppleant och ordinarie ledamot bortrest.
Jag tror icke, att man bör öka de olägenheter, som åtfölja befattningen af ledamot i Utskott, om man skall få dessa visserligen icke afundsvärda platser besatta.
Jag föreslår således, att val vid hvarje inträffad ledighet bör ske och gälla endast under den afgångnes ledighet, och förmodar, att inga svårigheter häremot skola förete sig, om man begagnar en sådan redaction, som den jag i mitt sista yttrande antydde.
Hr Roos, Jonas Eman.:
Då jag hört yttranden på detta rum fällas om svårigheten att vid de årliga taxeringsförrättningarna inom hufvudsladen finna ledamöter af R. o. i5S Den 4 Juli.
Ad., sorn dessa befattningar sig åtaga, utbeder jag mig att på detta ämne fä fästa H.
Ståndets synnerliga uppmärksamhet.
Det är icke utan bekymmer jag, särdeles de sednare åren, sett 4 å 5 förnyade kallelser i allmänna tidningarna införas till dessa valförrättningar, och att desamma måst beledsagas med det tillkännagivande, alt de vid förra sam mankomsten valda ledamöter af R. o. Ad. dessa befattningar sig afsagt.
Jag har sett på de af Ridd.-direclln utfärdade kallelselistor ordet ”hindrad” vara tillräckligt för att frikalla den vägrande från uppfyllandet af en så billig gäld åt det allmänna, som den ifrågavarande.
I anledn. häraf får jag vördsamt underställa R. o. Ad:s upplysta bepröfvande, om icke endast verkligt Jaga förfall borde gälla såsom skäl till vägran i detta afseende.
Att innehafva tjenst eller embete kan, i min tanke, aldrig anses som laga förfall; ty huru många vore det väl då af vårt Stånd, som icke ägde elt sådant hinder att förebära.
Våra tjenstebefattningar äro i allmänhet icke så slafviska, alt de förneka oss så mycken tidsuppoffring, som fordras för den ifråga var. befattningen.
Jag har 3;ne gånger blifvit kallad att deltaga i dessa taxeringsförrättningar, och har ingen gång funnit mig föranlåten att afsäga mig detta förtroende.
Den anmärkning, jag bär hört yttras, att för närvar, så unga medlemmar af R. o. Ad. i taxerings-committden vore invalda, att commitle'en af deras närvaro icke kunde hemta någon ledning vid öfverläggningarna, skulle jag, hvad åldern beträffar, gerna taga åt mig, om icke mina snart uppnådda 44 år gjorde det mindre lämpligt.
Hvad åter resultatet af min verksamhet inom commilte'en beträffar, öfverlemnar jag åt mina medarbetare att bedöma, huruvida jag under mina lifliga bemödanden lyckats att vara nyttig eller ej.
Hvad som likväl icke kan bestridas, är det, alt Ridd.-direct., efter flera misslyckade val, mäst vända sig lill den yngre personalen af vårt Stånd, hvartill för innevar. år hufvudsak liga orsaken varit den, att de äldre och mera insigtsfull ledamöterna af R. o. Ad. äro i andra förtroenden af Ståndet kallade lill verksamhet under påstående riksdag.
Sedan jag nu så öppet klandrat, att så mycken svårighet möter vid valen af taxeringsman, vore det med verklig förlägenhet jag skulle emottaga den underrättelse, att jag framdeles till ett dylikt förtroende blifvit kallad; ty det är otvifvelaktigt, att man slutligen finner det obilliga deruti, att, för det att ingen annan vill åtaga sig en dylik befattning, skola de ledamöter, sorn i flera år fullgjort detta åliggande, framgent dermed fortfara.
Med anledning af den erfarenhet, jag äger i detta ainné, nödgas jag bestrida det yttrande, som här af en värd ledamot äfven blifvit fäldt, att de andra Stånden i dylika fall icke visade mera nit än R. o.
Det är just den motsatta erfarenheten, som föranledt mig till det yttrande, jag
Den 4 Juli, nu vördsamt afgifvit.
Jag anser det nemi. förnärmande för detta upplysta Stånd, som i frågor af sådan beskaffenhet, som den förevar,, borde gifva ett efterdöme åt de andra Stånden, alt, på sätt sorn de sednare åren skett genom så beskaffade tillkännagifvanden i allmänna tidningarna, som jag redan haft äran omförmäla, utsätta sig för de anmärkningar, som deraf mäste blifva en oundviklig följd, och hvilka anmärkningar med hvarje år mer och mer tilldraga sig uppmärksamheten.
Det är till förekommande häraf, som jag vördsamt tager mig friheten föreslå något bestämdt stadgande, hvarigenom de i hufvudstaden boende såväl civila som militära ledamöter af It. o. Ad. må tillförbindas att, då icke laga förfall kan företes, åtminstone 3:ne år uti ifrågavar.
taxeringsförrätlningar deltaga.
Att valet skedde för 3:ne på hvarandra följande år vo re, enligt min öfvertygelse, mest ändamålsenligt; dock borde det vara en sålunda invald taxeringsledamot obetaget att, i händelse laga förfall under dessa år inträffade, efter derom hos Ridd.-direct. gjord anmälan, tills vidare fran denna befattning varda befriad.
Det hufvudsakliga stadgande, som jag i detta afseende åsyftar, vore således det, attingen, som icke 3:ne år varit ledamot i taxerings-cornmilte'en eller, i egenskap af suppleant, uti göromålen i lika många år deltagit, skulle anses berättigad att, utan styrkt laga förfall, denna befattning sig afsäga.
Att högre embetsmän, som innehafva förtroende-poster, eller sådana, som äro chefer för publika embetsverk och andra myndigheter, från dessa taxeringsförrätlningar böra vara frikallade, ar naturligt, då man besinnar, alt en ständig närvaro vid deras egentliga embeten påkallas för ärendernas oafbrutna ledning och behandling.
Jag bör icke förtiga, att innevar. års taxerings-committe', under afvaktan af de förnyade valen hos R. o. Ad., måst uppskjuta sin första sammankomst, och att, detta oaktadt, vid commitle'ens organiserande det blef ti11kännagifvet, att personalen af R. o. Ad. ännu icke var fulltalig.
En närmare utveckling af den sensation, ett dylikt förklarande gjorde på mig och de flesta närvarande, anser jag mig kunna undvika; men då afsigten med denna framställning varit att för framtiden söka förekomma ett sådant för vårt Stånd obehagligt omdöme, anhåller jag vördsamt, att denna min motion måtte lill vederbörligt Utsk. blifva remitterad.
Det har blifvit sagdt, att R. o. Ad:s ledamöter ofta försumma Utsk:n.
Jag kan icke neka, att så förhåller sig; men det har likväl icke kunnat mycket förundra mig, då jag vet, huru mödosamma dessa befattningar äro, och tillika, huru många ledamöter af R. o. Ad., som jemväl äga embetspligter, dem de icke få försumma.
Ändring bör dock häri ske; men man måste välja i6o Den 4 Juli. en grundlagsenlig forin.
För min del anser jag grundlagen icke medgifva val af suppleant för mer än ett fall, och det är till Justit.ombudsmts-platsen.
Att välja suppleanter till revisorer samt fullmägtige i Banken och Riksg.cont. är blott delegationer, hvartill grundlagarna icke lemna anledning.
Ej ens vid sjelfva valet till riksdagsmän kunna suppleantsval komma i fråga.
Hvarest val i grundlagen finnas omtalade, förutsattes det, att de skola gälla, så länge de kunna.
Det tillhör visst icke mig att här förklara 7g §.
Riksd.Ordn.; men min öfvertygelse är, att då nytt val enligt denna §. skett, bör det gälla för hela återstående riksdagen.
Det ankommer dock icke på ordföranderna i Utsktn att göra sin åsigt i detta afseende gällande; ty då en ledamot, försedd med behörigt prot.-utdr. från sitt Stånd, anmäler sig till inträde i Utsk., kan Utsk. ej motsätta sig sådant.
Men följden blir emedlertid, att alltför täta ombyten äga rum.
Från BondeSt. händer det t. o. m., att suppleanter anmäla sig till inträde för dagen; men det tillhör Ståndet och icke Utsk. att ändra sådant.
Jag förnyar min hemställan om återremiss, samt att betänk, derefter må vinna omarbetning till afhjelpande af den öfverklagade olägenheten genom införande i Ridd.Ordn. af ett stadgande, lika med det i 7Q tj. Riksd.Ordn.
Genom ett af mig, till stöd för mitt biträdande af Hr Cederschjölds motion, anfördt motiv har nu uppstått en discussion angrde taxeringsman, som icke tillhör denna sak.
Hvad som här emot mig blifvit anfördt till R. o. Ad:s fördel, vederlägger ingalunda de af mig uppgifna förhållandena.
Jag har nemi. icke bestridt, att R. o. Ad:s ledamöter, då de infinna sig, äro lika verksamma som de Öfriga Ståndens ledamöter.
Men jag, som under 7 år setat i taxerings- och pröfnings-committe/, och derunder aldrig en enda gång försummade att vara närvarande, får dock förklara, att jag ganska ofta befann mig derstädes ensam ledamot af R. o. Ad.; och om R. o. Ad. ej hade tillfälle att välja ledamöter genom en särskild
Direction, utan skulle, såsom de andra Stånden, välja ståndsvis, blefve aldrig något val utaf; ty vanligen infinner sig vid dylika tilI— ''allen ingen enda adelsman, utom Direction:s ledamöter.
Inom de öfriga classerna ske valen genom dertill uppå allmän kallelse sammanträdande personer, och behöfva aldrig för felande valpersonal uppskjutas.
Detta torde dock bevisa något.
Jag ber Ståndet om ursägt för det jag icke har något smickrande att säga det; men jag måste yttra mig i öfverensstämmelse med sanna förhållandet.
Hvad sjelfva motionen angår, är min önskan endast, att någon åtgärd må vidtagas till det ondas afhjelpande; och om Frihma Palmsjernas och Ehrenborghs förslag kunna leda till mera öfvereus stäm - Den 4 Juli. stämmelse med livad de öfriga Stånden iakttaga, må de gerna för mig göras gällande.
Men då ej dessa Stånd laga exempel frän oss, vet jag icke, hvarföre vi skola taga exempel från dem.
Då jag icke är utskrs-ledamot, och förebråelsen således ej kunde träffa mig sjelf, men jag, för att understödja min åsigt, behöfde åberopa ett förhållande, som jag kände, anhåller jag nu att, i anledn, af hvad sednare blifvit yttradt, få förklara, det jag anser mig skyldig mig sjelf att icke antaga den tanka, att någon public spirit ej linnes här.
Såsom bevis för motsatsen kan jag ingalunda antaga det förhållande, att R. o. Adis ledamöter undandraga sig taxerings-committeerna.
Föremålen för public spirit äro belt andra, nemi. fäderneslandets stora interessen och icke en så obetydlig och så obehaglig förrättning som den att beskatta andra.
Jag bar icke kunnat fatta Hr Roos’s yttrande annorlunda, än såsom en ny motion, som bör blifva hvilande på bordet, på det man må betänka sig, om den skall remitteras till Ridd.- eller till Bevilln.- Utsk.
Säkert är, att den icke bör remitteras i sammanhang med denna fråga.
Jag erkänner, att jag i början var benägen att lemna ett odeladt bifall till Utsk:s betänk., och att jag ang:de 79 §.
Riksd.Ordn. hyser samma tanka, som Utsk. yttrat.
Nu hafva likväl flera inskränkningar i förslagets primitiva skick blifvit gjorda, såsom att ledamöter skulle utses vid förekommande ledigheter för att under den lediges frånvaro inträda i Utsk.
Med denna inskränkning bestrider jag icke återremiss; men om Frih.
Ehrenborghs förslag, att i Ridd.Ordn. bör stadgas, att man i detta fall kommer att ställa sig 79 §.
Riksd.Ordn. till efterrättelse, antages, bör den förra åtminstone göras tydligare, än den sednare visat sig.
Då ett Ständ kunnat välja för hela riksdagen och andra för hvarje särskildt fall, synes lagen icke vara särdeles tydlig; likasom det är otydligt, om de nya valen böra gälla för hela den återstående tiden af riksdagen, eller blott under den uppkomna ledigheten.
Denna otydlighet bör afhjelpas.—
En annan inskränkning är äfven ifrågasatt, den nemi., huruvida suppleant, äfven innan lian inträdt till arbete i Utsk., äger åhöra Utsk:s öfverläggningar.
BondeStts ledamöter bruka detta; men jag anser, att det åtminstone i vissa Utsk. icke bör äga rum.
Man bör nemi. icke äga rättighet alt taga kännedom af Statsråds-protocollen, förrän tnan är verklig ledamot i Constit.Utsk.; och afven synes det olämpligt, att frågan om den allm. statsförvaltningen skulle kunna afdÖmas af ledamöter, som dagen förut inträdt i Utsk. 9 H. 21 t) c * 4 J ii 11.
Hr Roos: I anledn. af Frih. Boyes yttrande, att befattningen såsom ledamot i taxerings-commitle'en är obetydlig och obehaglig, hemställer jag, om val frågor af större vigt kunna för folket finnas, än de, angående dess beskattning?
Visst är befattningen besvärlig och obehaglig; men jag tror icke, att det derföre sammanslår med den medborgerliga pligten att undandraga sig den, då man dertill af inedbröders förtroende blifvit utsedd.
Jag har hört Gr.
Spens yttra, alt mitt sednaste anförande bör anses såsom ny motion; men jag kan icke finna, hvarföre den ej kan få komma under öfvervägande i sammanhang med förevar, fråga.
Jag hemställer, om icke Hr Roos’s yttrande innefattar en ny motion; mig förefaller det åtminstone så.
Ridd.Utsk:s nu föredragna memor. återremitterades och Hr Roos’s motion blef hvilande på bordet.
Måndagen den 7 Juli 1834* Plenum kl. 10 f. m.
Justerades g prot.-utdrag för d. 3o sisth Juni samt d. 1 och 4 dennes.
Ånyo föredrogs Ridd.Utsk:s d. 17 sisth Juni e. m. på bordet lagda memor., i anledn. af Hr P.
Lagerhjelms motion om val till ordförander i Utsk:n. Frih. Boye, Ludv.:
Då jag öfverväger de skäl, som motionen innehåller, kan jag ej neka, att deruti finnes något, som synes billigt; men då jag eftersinnar de olägenheter, som genom densammas antagande skulle uppkomma, finner jag dessa sednare öfvervägande och tillstyrker således afslag å motionen.
Man har sagt mig — det kan vara oriktigt, och då begär jag intet förtroende derför —, man har sagt mig, att i Constit.Utsk. motion blifvit väckt, attTJtsk:n inom sig skulle välja ordförande.
Detta förslag skall vara afslaget.
Nu skulle vi fatta ett beslut, som vore i strid deremot; detta tror jag ej går an.
Jag förutser äfven en annan följd, utom bristen i conseqvens.
Då Ridd.Utsk. tillstyrkt val af ordförande, men att, då han är frånvarande, äldste ledamoten skulle föra ordet, ligger deruti en contradiction; utom detta, säger jag, förutser jag, att när vi afstått Ståndets vätt att äga den främste ledamoten af oss till Den - Juli f. m. i»S ordförande inom Utsk:n, skall det blifva svårt att bestrida den propos., sorn säkert skall återkomma, att Utskrn inom sig skola välja ordförande.
Jag betviflar ej, att ju inom de tre öfriga Stånden kunna väljas personer, som äro tjenliga till ordförande, men, efter hvad jag förnummit vid de riksdagar, jag bevistat, är det ej alltid dugligheten, utan snarare opinionen, som bestämmer valen.
Från denna min öfvertygelse har denna riksdag ej heller gifvit mig skäl att afvika.
Jag är således icke bunden af den förutsättning, jag icke antager, nemi., att den skickligaste skulle blifva utsedd; jag tror deremot, att valet skulle blifva en opinionsaffär, och jag anhåller derföre om afslag å Utsk:s hemställan.
Den värde talaren har yrkat afslag, bland annat, äfven af det skäl, alt nyligen fråga om den ändring i Riksd.Ordn. varit i Constit.Utsk. väckt, men afstyrkt, att Utsk:n skulle inom sig utse sina ordförande; men jag får upplysa, att detta förslag blef i TJtsk. afstyrkt just af det skäl, att det berodde på R. o. Ad. att i sin Ridd.Ordn. göra någon lämplig ändring.
Utsk. trodde ej, att det vore så rätt, att Utsk;n sjelfva skulle välja, men ville lemna åt R. o. Ad. att göra det, och trodde, att sådant kunde tillvägabringa?
genom ändring i Ridd.Ordn.
För öfrigt har talaren ej riktigt uppfattat meningen af betänk.
Det är ej Utsk., som skall utse ordförande, utan det är R. o. Ad:s eleclorer.
Det är af stor vigt, att så kommer att ske.
Jag har 2 gånger varit elector och funnit, huru svårt det är att så ställa till, att man får en passande ordförande.
Den största olägenheten består deruti, att man måste förbigå och utesluta mången grefve derföre, att han är ung och ej passande att blifva ordförande.
Hittills har mången grefve måst skaffa sig fullmagt för en lägre nummer, just för att kunna komma i åtanka och icke kastas in till ordförande vid sitt första inträde; men detta går ej an med alla, ty en grefve, som är caput, kan ej sitta för fullmägt och således icke blifva utsk:sledainot, förrän han med tiden får den opinion om sig, att han genast kan blifva ordförande.
Men han har i alla fall svårt att blifva en god ordförande, då han ej kunnat vinna någon erfarenhet, huru ärender inom Utskott behandlas.
Derföre är det så angeläget, att R. o. Ad:s electorer må kunna taga ett lägre nummer till ordför,, och de högre vinna nödig erfarenhet, innan de sättas till ordför.
Jag anser derföre ytterst angeläget, att R. o. Ad. bifaller detta betänk.
Den värde talaren, som opponerat sig mot bifall, har bland annat anfört, att i sjelfva motionens framställning låg en brist i conseqvens.
Motionären hade nemi. föreslagit, att valet första gången skulle bestämma hvilken som skulle vara ordförande, men att sedan tillflykt måste tagas till den gamla principen.
Detta är 1(34 Den 7 Juli f. m. visserligen sannt, men jag ser likväl deruti ingen skada.
Ser man ej deruti någon skada, så lemnar jag till honom att bedöma, hvartill det skulle tjena att ingå uti något ytterligare val.
Är en ledamot borta en dag, så tager det ej bort karakteren af Utsk.
Är det således af vigt, alt valet tillsätter utskjsordför., så är den fördelen vida större än inconseqvensen.
Fördelen af att välja ordför., i stället att bestämma dem efter nummerordningen, är af den siste talaren ådagalagd; jag ber dock att få tillägga, att efter min erfarenhet, som likväl icke är stor, nemligen hemtad blott från trenne riksdagar, jag ej kan säga, alt det icke så mycket är brist på skickliga ämnen till ordförander, som ej mera svårighet att, sedan man bestämt sig för ordför., kunna välja sådana, som kunna komma in med dem i Utsk.
Så har det handt, att en och annan person, passande till ordför., mast uteslutas, men ännu oftare, att personer, som haft hög nummer, ej kunnat användas.
Jag inser dessutom, sedan R. o. Ad, blifvit så utvidgadt i sednare tider, så vidt jag kan uppskatta förhållandena, ingen skillnad emellan dem, som hafva en hög, och dem, som hafva en låg nummer, i afseende på förmågan.
Om jag ser efter hvilka som sitta såsom högre embetsman, finner jag icke, att de äro tagna blott af den högre Adeln.
Denna omständighet har kommit mig att tro, det man ej kan uteslutande söka den största skickligheten hos den äldre adeln, lika litet som man kan säga, att alltid der skola finnas personer med vana att föra ordet eller den hastighet i fattningsförmåga, som dertill erfordras.