Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl. här kunna träda emellan, helst summan är så obetydlig, att den icke kan inverka på Riksg.-cont:s ställning.
Frih.Boye, Ludv., förenade sig med Frih.
Jag förenar mig desto hellre i begäran om återremiss, som jag icke kan gilla den sparsamhet, hvilken, i stället att anslå medel på en gång, utminuterar dem i små portioner, hvarigenom man går miste om vinsten af ett företags verkställande i stort.
En sådan sparsamhet hörer dock vårt land till, och är ingenting nytt; jag har emedlertid redan förut i större scala sökt ådagalägga fördelen af att använda ett mindre capitalanslag såsom ränta för ett större, som upplanas, och här är förhållandet enahanda.
Om Utsk., utan att för öfrigt yttra sig öfver principen, som för många tyckes vara förhatlig, behagade anslå medel till ränta och amortissement för ett lån, som satte stuteri-inrättningen i tillfälle att på en gång verkställa de nödiga byggnaderna, skulle icke allenast dessa blifva för bättre pris, utan inrättningen skulle äfven hastigare uppfylla sitt ändamål, än genom ett på flera år fördeladt capitalanslag.
Dessa äro mina skäl, hvarföre jag vid alla tillfällen, då fråga är om productiva företag, drifver den satsen, att man hellre genom lån bör bereda tillfälle till de erforderliga medlens anskaffande på en gång, än utdela dem småningom i smärre portioner.
Jag anhåller på grund häraf om återremiss, på det Utsk. må taga saken ur denna synpunkt i öfvervägande.
N:o 161 återremitterades.
Vid förnyad föredragning lades till handlingarna StatsUtsk:s d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda memorial: N:o 166. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskrs utlåt.
N:o 167. i’ anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskrs utlåt.
Föredrogs ånyo StatsUtskrs d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 168 i anledn. af de berättelser, som R.
Sirs till Stats-, Banco- och Riksgrsverkens öfverseende och granskning åren i83o och i832 församlade Revisorer afgifvit, angrde de under K. M:s och Rikets CommerceCollrm ställda fonder och medel.
Då jag icke är emot bifall till nu föredragna betänk., som visserligen är ganska oskyldigt, såsom blott innefattande en redovisning för dc ifråga 9 H- Q7 aio Den 5 Juli e. M. var. fondernas ställning, får jag likväl förklara, att jag icke med detsamma bifaller Utskrs reflexioner, af hvilka några äro af den beskaffenhet, att jag icke kan godkänna dem.
N:o 168 bifölls.
Företogs till profning Stals- och Oecon.-Utskrns d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o t, i ariledn. af väckta motioner, dels om understöd af statens medel till utdikning och uppodling af myror och träsk i Jemtland, dels ock angrde landtculturen i allmänhet uti Pukets norra provinser.
Hr von Törne, Mich., uppläste följande:
För min del anser jag, att de PI.
CJtsk:n icke hafva fästat tillbörlig uppmärksamhet vid Fältprosten Edvalls motion.
Få företag torde finnas af större vigt och som säkrare, med en ringa kostnad, skulle utvidga den fruktbara jorden och flerdubbla hemmanens production, än kärrs och smärre sjöars uttappning, då deras bottnar, såsom i Jemtland, i allmänhet bestå af mergel och svartmylla.
Som erfarenheten visat, att i den mån dessa blifvit utdikade, mildras äfven klimatet, blefve en dylik åtgärd dubbelt välgörande.
Hos ett folk, som blifvit utarmadt af 5 på hvarandra följande missväxter, som liqviderat nära 3oo,ooo r:dr b:co undsättningsskulder utan någon afskrifning, som tryckes af en mångdubbelt strängare rotering än Rikets öfriga hemmansägare och, såsom följd af allt detta, saknar förlag äfven till de minst kostsamma odlingar; för detta folk är det icke mycket begärdt, att några tusen r:dr måtte anslås i det välgörande ändamålet, motionären föreslagit, enär mångdubbelt större summor af R.
St. blifvit lemnade till provinser, som deraf varit i vida mindre behof.
Det ifrågavar. anslaget kan anses såsom högst obetydligt, då frågan är att på det mest ändamålsenliga sätt upphjelpa en provins ur dess vanmagt.
Tillgång på medel bör icke kunna saknas, om de H. Utsk:n behagade åt frågan lemna den välviljande uppmärksamhet, som sakens vigt ostridigt för t jenar.
Jag anhåller om ålerremiss af betänk., och att dessa anmärkningar måtte få åtfölja.
Jag tror, att vi något hvar och hela landets invånare under de sednare åren haft tillfälle att blifva tillräckligen upplysta om sanningen af det tillstånd, som Fältprosten Edvall i sin motion uppgifvit äga runi för Jemtland; och då han nu för afhjelpande häraf begärt ett årligt anslag af 2000 r:dr till utdikning af myror och kärr der i landet, tror jag, ehuru ämnet måhända icke blifvit af motionären nog utredt, att en sådan åtgärd skulle vara af mycken nytta, för att i stället för åkerbruk befor - Den 7 Juli e, ni. 21 I dra ängsculturen i Jemtland, hvilket åter, efter min tanka, är det enda medlet att der återföra välståndet.
Då nu erfarenheten också vitsordat den stora nyttan af de bidrag, som K.
M. lemnat till utdikningar och vattenafledningar i Skaraborgs län, begär jag, lika med Hr v.
Törne, återremiss af Stats- och Oecon.-Utsk:ns ifrågavar. betänk., med hemställan, att Utskm ville föreslå en und. skrifvelse, ang:de nyttan af sådana bidrag, som motionären önskat, och deras anvisande, så vidt möjligt, på g:de hufvudtiteln, dock under förbehåll, att K.
M;s Bef:h;de skulle tillse medlens riktiga användande.
Jag ber att få förena mig med de tvenne talare, som yttrat sig för återremiss af betänk.
Jag anhåller att härvid få påminna, att då Sverige förlorade Finland, hoppades vi att kunna eröfra ett nytt Finland i de norra provinserna; och i början gick man äfven för detta ändamål ganska långt, då man anslog 100,000 r:dr årligen till strömrensningar.
Jag lemnar derhän, huru länge detta anslag begagnades för de norra provinserna, och jag tror, att det numera begagnas hufvudsakligen för de södra; men när man nu gör afseende på en lapprissumma af 2000 r:dr, lider min känsla.
Det smärtar mig att se hågen att upphjelpa de norra provinserna så hafva sjunkit, och jag älskar att tro, att TJtsk:n hemtat skälet för sitt afslag från någon underlåtenhet hos motionären att visa nyttan af förslaget i sin fulla dag.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande får åtfölja återremissen, som jag hoppas att B. o. Ad. bifaller.
Pa lmstjerna, Carl Otto: Utsk:n hafva funnit, att K.
M. med uppmärksamhet följt sådana företag både i de norra och södra provinserna, som haft allmän nytta till föremål, och att K.
M. dertill anvisat nödiga summor, i den mån g;de hufvudtiteln räckt till.
Utsk:n hafva derföre trott, att B..
St. icke borde taga befattning med denna särskilda fråga, enär måhända åtskilliga andra vigtigare föremål af enahanda beskaffenhet kunde finnas, ehuru ingen enskild motion derom blifvit väckt samt Utsk:n varit af den öfvertygelsen, att K.
M. vore bäst i tillfälle att bedöma, hvilka företag förtjena företrädet och icke lärer underlåta att i förhållande derefter anvisa bidrag, så långt medel finnas, XJtsk:n hafva på grund häraf ansett sig icke böra tillstyrka Fältprosten Edvalls motion, dock utan att förbise nyttan af dylika företag i allmänhet, men derföre, att Utslon ej trott sig kunna bedöma, åt hvilka företrädet borde gifvas.
Nionde hufvudtiteln lemnar ej heller tillgång för andra anslag än sådana, som böra utgå i följd af gällande författningar; och då jag för min del är öfvertygad, alt samma nyttiga ändamål, som motionären åsyftat, vinnes i den mån, företaget förtjenar företräde, om saken öfverlemnas till K. M 2 I i Den 7 Juli e. m. utan någon anmälan från R.
St,, tillstyrker jag bifall till Utsktns betänkande.
Palmstjerna och tror, lika med honom, att
Styrelsen bör bestämma i hvad ordning större odlingsföretag skola verkställas, då statsanslag dertill erfordras.
Lika med ordför. i StalsUtsk. tror jag således, att förslag af den beskaffenhet, som det ifrågavar., böra utgå från Regeringen, som bäst är i tillfälle att tillse hvilka företag äro mest berättigade att komma i åtanka, på det icke anslagens beviljande må bero af den tillfälliga omständigheten, huruvida den ena landsorten framför den andra kan få sin önskan framställd genom enskild motion.
Mycket vore för öfrigt att i detta ämne säga; jag vill dock inskränka mig till erinran, att så länge medlén, som ställas under K.
M:s disposition för befordrande af odlingsföretag, äro så ringa som för närvar., och så länge vi hafva tillfälle till en mängd sådana företag i orter, som af naturen äro bättre lottade, synes man ej företrädesvis böra välja sådana, der klimatet ligger emot.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:ns betänkande.
Nionde hufvudtiteln, som R. o. Ad. redan godkänt tili det af SlatsUtsk. föreslagna belopp, har befunnits äga en betydlig underbalance, oaktadt den tillökning Utsk. tillstyrkt, och då den således icke di- tillräcklig för redan på densamma anticipationsvis skedda anvisningar, är det icke möjligt att på denna hufvudtitel anvisa något ytterligare anslag för det nu ifrågavar. odlingsföretaget i Jemtland.
Men annat är en lind. anhållan hos K. M., att detta företag må komma i åtanka, när vigtigare frågor ej äro för handen, och på det IJtsktn må föreslå en sådan skrifvelse, begär äfven jag återremiss af betänkandet.
Hr von Törne: Med Frih.
Palmstjerna är jag ense derom, att K. M., äfven utan särskild anmälan af R.
St., Jemnar åt saken allt det afseende, som den förtjenar; men för alt vinna ändamålet på den vägen fordrades, att g:de hufvudtiteln lemnade tillräcklig tillgång, hvilket icke är händelsen, och då blir det omöjligt, att någonting kan göras utan särskild åtgärd afR.
Ehrenborgh har anmärkt, att anslaget skulle kunna förmånligare användas på dylika företag i de södra provinserna; men jag får i anledning deraf upplysa, att lägenheter till så stort antal, som jag omnämnt, med mergel och svartmylla i smärre sjöar, kärr och myror, icke finnas på andra ställen, än i Jemtland.
Öfver 100 sådana lägenheter finnas ensamt i Hammardahl pastorat af Jemtlands län.
Jag får på grund häraf förnya min begäran om återremiss.
Det är i anledn. af Frih. Ehrenborghs yttrande, sorn jag ånyo begärt ordet.
Fuh. har sagt, att de Den 7 Juli. t. m. medel, som kunna anslås, företrädesvis borde användas, der tillfälle funnes till större och förmånligare företag.
Detta tror äfven jag vara rätt; men ingen regel utan undantag, och här förekommer detta särskilda förhållande, att provinsen är i nöd, så att slaten på densamma får uppoffra mycket och hela Riket uppmanas till barmhertighetshjelp.
Örn man således med ett anslag af 2000 r:dr kan afhjelpa denna nöd, tror jag, att afseende derpå bör göras, isynnerhet som inbyggarnes egen håg derigenom kunde ledas derhän, att i stället för åkerbruk mera vinlägga sig örn boskapsskötseln, såsom säkraste grunden för ett återlifvadt välstånd.
Jag fortfar således att anhålla om återremiss.
Om jag förenar mig med dem, som begärt återremiss, sker det icke derföre, att jag önskar bifall till motionen, titan för att fästa Utsk:ns uppmärksamhet derpå, att det finnes ett annat sätt, hvarigenom ändamålet utan directa uppoffringar kan vinnas; d. v. s., alt då man lätt inser, att de stora odlingslägenheter, förtjenta af allmänt understöd, som i vårt Iand linnas, vida öfverstiga de tillgångar, som dertill kunna användas, måste man vid valet afse företrädesvis sådana, der andra vigtiga föremål äfven vinnas.
Jag anser nemi. de hufvudsakliga biträden, som böra komma i fråga för provinser, som lida af svår missväxt, vara att skaffa arbetsförtjenst, som under varande förlägenhet dertill sakna tillfälle, och då kan man för måttlig kostnad företaga lämpliga utdikningar, väganläggningar o. s. v., utan att det allmännas uppoffring derför blifva större, än i eljest nödiga afskrifningar och eftergifter å spannmålsunderstöden; och på köpet hade man vinsten af det nytiga företaget, och fördelen alt ej hafva inlockat folk i onödig skuldsättning för dyra spannmålslån, i hopp att framdeles kunna få dem afskrifna.
Jag tillstyrker således icke bifall till motionen, utan önskar blott, att Utsk:n måtte taga saken ad notam vid framdeles afgifvande förslag om medlen att afhjelpa framlida missväxter i de norra länen eller andra provinser.
Om jag förenar mig med dem, som begärt bifall å betänk., sker det icke till följd af något åsidosättande af de norra provinsernas interesse, utan derföre, att jag i sådana frågor, som den förevar., anser det omöjligt för R.
St. att bestämma, om det ena företaget bör hafva företräde framför det andra, den ena provinsen framför den andra.
Jag tror, att sedan R.
St. öfverlemnat en viss summa till Konungens disposition för dylika företag, kan man säkrast hänskjuta till K.
M. alt bestämma, huru medlen företrädesvis böra användas; och då g:de hufvudtiteln nu blifvit högre anslagen, än Regeringen sjelf begärt, hör man förmoda, att Styrelsen alltid skall finna tillgång till en så ringa summa, som nu är 1 fråga, om saken verk - Den 7 Juli c. m. ligen medför sfi stora fördelar, som man påstår.
Hvad åter angår nöden i Jemtland, som man åberopat såsom skäl för bifall lill motionen, känner ]'ag väl icke specieft förhållandet i Jemtland, men tror, att det är enahanda med förhållandet i de öfriga norra provinserna, och der har nöden till stor del uppkommit icke af för liten, utan för mycken odling.
Man har nemi., för att befordra landets uppodling, uppmuntrat en mängd nybyggare att der nedsätta sig, hvilka vid första missväxt nedtynga den besulna allmogen och åstadkomma ett stort antal utfattiga.
Om motionärens förslag gillas, blifver det troligen detta slag af odlare, sora komma att i ännu starkare mån, än som nu sker, ökas, och under den tidrymd, som förflyter, innan de hinna arbeta sig upp till något välstånd, komma de att besvära fattigförsörjningen vid hvarje svårare missväxt.
Det är blott i afseende på de tvenne sista talarnes yttranden, som jag anhåller att få göra några anmärkningar.
Hr Rosenblad har ansett det vara nyttigare, att understöd gifves vid inträffande missväxt, än att använda ett statsanslag, på sätt motionären föreslagit.
För min del är jag likväl öfvertygad, att om man kan lemna en sådan hjelp, hvarigenom nöden och de olyckliga följderna af en missväxt kunna på förhand förekommas, är sådant vida bättre, än att hjelpa för dagen, när nöden är inne.
Ti •oil har åter sagt, att odlingarna snarare äro för många, än för få, samt att Jemtland torde hafva för stort antal nybyggare.
Så är likväl icke förhållandet; nybyggarne äro blott få, och bestå till största delen af personer från Stora Kopparbergslän, hvilka, sedan de sålt deras små hemmansdelar och förvandlat äfven sin lösa egendom i penningar, nedsätta sig med detta lilla capital och det understöd de få af allmänna medel, sorn för hvardera utgör från 33 r:dr 16 sk. till högst ioo r:dr, jemte 8 tunnor spannmål.
Med få undantag berga sig dessa nybyggare också bättre, än provinsens öfriga torpare eller nyligen nedsatta nybyggare.
Slutligen, får jag, hvad sjelfva hufvudfrågan angår, blott erinra, att det är en känd sak, att på grde hufvudtiteln icke linnes någon tillgång utöfver dem, som redan äro påräknade att derifrån utgå.
De upplysningar, som den siste talaren meddelat, ang:de inflyttade cofonier af nybyggare, kunna visserligen vara interessanta, men höra icke till saken; ty jag har icke talat om dem, som med någon förmögenhet inflytta från andra orter, utan om sådana, åt hvilka nyhemman i allmänhet upplåtas, och hvilka icke äga annat än sin arbetsförmåga, eller hafva någon annan förmögenhet att börja med, än det understöd,, staten ger.
De berga sig nätt och jemnt i vanliga år, men vid första missväxt blifva de utfattiga; åtminstone är förhållandet sådant i Wester - Den 7 Juli e. ra. bolten, och det skalle förundra mig, om det vore olika i Jemtland.
Dessa nybyggare utgöra för öfrigt onekligen en aktningsvärd class, men detta hindrar icke, att de äro till tyngd för öfriga invånarne; och om deras antal än vidare ökas, vidblifver jag den öfvertygelse!), att de norra provinserna skola ytterligare utarmas.
Hvad tillgångarna på g:de liufvudtiteln beträffar, är det alldeles icke någon känd sak, att de äro otillräckliga, ty då bade Regeringen säkerligen icke Underlåtit att begära ytterligare förhöjning; och då Ständerna nu beviljat mer än Styrelsen äskat, synes det icke böra vara särdeles svårt att få tillgång till den ringa summa, som är i fråga, om Styrelsen finner saken vara af sådan vigt, att den företrädesvis förtjenar, att afseende derå lästes.
Jag vill i detta mitt anförande blott vädja till R. o. Ad:s öron, som jag hoppas bättre än Hr v. Törne uppfattat mitt föregående yttrande.
Mitt påstående var då, altman isynnerhet borde bereda utvägar till sådana odlingsförelag, som här äro i fråga vid de tillfällen, då en inträffad missväxt föranleder till saknad arbetsförtjenst och brödföda för de fattigare classerna.
Jag anhåller att ännu en gång få yttra några ord, med anledning af hvad de tvenne sista talarne anfört.
Hvad nyhemmanen i Jemtland angar, måste jag upprepa, att deras åboer hafva i allmänhet bergat sig, och att deras antal ingalunda är så stort, att de kunnat i någon betydlig mån bidraga till nöden i provinsen.
Beträffande åter Hr Rosenblads förslag, såsom han nu förklarat siri mening, medgifver jag under en viss synpunkt dess riktighet; men en sådan åtgärd skulle icke i Jemtland uppfylla ändamålet, som är, alt den, som har smärre sjöar, myror och kärr, hvilka kunna utdikas och uppodlas, må kunna, 0111 han vill, företaga ett sådant arbete, dertill erhålla bidrag af staten, enär det på en så stor areal, sorn qvadratmil, då missväxten är partiel, fordrades långa vandringar för de nödställda för att komma till sådana ställen, som för dem kunde anvisas till odling.
Yi synas frångå ämnet, om vi vidare ingå i specialiteter, rör:de odlingssättet i Jemland.
För min del håller jag mig dervid, att det är Styrelsen, sorn bör bestämma, åt hvilka företag bidragen skola lemnäs, på det anslagen ej må beviljas endast på grund af enskilda motioner, som icke varit föremål hvarken för Styrelsens eller länsauetoriteternas pröfning.
Jag är för öfrigt af samma tanka, sorn Hr v. Troil, att man, långt ifrån att hafva vunnit något genom de förtidiga odlingarna i norra provinserna, derigenom bidragit till förlust för både dem och det öfriga Riket; och jag tror det i allmänhet vara oriktigt att understödja företag, som icke sjelfva hafva en tendens ai6
Den ■} Juli e. m. att gå framåt.
Här är visserligen endast fråga om ängsodling, som borde vara lämplig för de norra provinserna; men äfven derom anser jag bäst att lemna pröfnin gen till K.M., som säkerligen icke saknar tillfälle att anskaffa denna obetydliga tillgång, om han finner företaget böra företrädesvis befordras.
Jag bestrider således motionen, innan frågan af vederbörande auetoriteter blifvit behörigen undersökt och utredd, och jag förnyar altså mitt tillstyrkande af bifall till Utskms betänkande.
Stats- och Oecon.-Utskrns utlåt.
N:o i bifölls.
Hr von Törne reserverade sig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Ånyo föredrogs Stats- och Oecon.-Utsktns d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt.
Wto 2, i anledn. af väckt motion om upphörande eller inställande utaf afvittringsverket i Herjeådalen.
Osäkerheten om hemmanens verkliga områden medför den skadligaste verkan på allmänna hushållningen.
Bestämda gränsor är första vilkoret för möjligheten af jordbrukets förbättring; väl utstakade och alldeles afskiljda jordlotter är det andra och sista.
Jag kan derföre icke annat än på det högsta afstyrka, att afvittringen i Herjeådalen skall alldeles upphöra.
Hvad åter beträffar H.
Utskms tillstyrkande, att R.
M. frambära den und. önskan, att K. M., sedan dess Bef:h:de och öfriga vederbörande, hvilkas rätt är i fråga, blifvit i ämnet hörde, täcktes vidtaga sådana åtgärder, att afvittringarnas fortgång icke måtte blifva för nämnde land tryckande, synes mig denna und. önskan vara så mycket mera öfverflödig, som K.
M. redan i nåder beviljat a:ne års anstånd med afvittringen i Herjeådalen, under hvilken tid noga kommer att undersökas, om några förändringar i afvittringsmethoden kunna vara påkallade af behofvet i anseende till olika locala förhållanden.
Då således K. M. i nåder redan beviljat allt, hvad med den projecterade und. framställningen åsyftats, skulle densamma vara mindre lämplig, hvarföre jag anhåller om afslag å betänkandet.
Denna gången har jag den lyckan att kunna instämma med Hr von Törne.
Jag vet väl, att afvittringsverket i de norra provinserna är ganska betungande; men jag anser det omöjligt för R.
St. att afgöra, om afvittringarna i Herjeådalen redan så långt framskridit, att de böra fortsättas, eller om de böra inställas, i hvilket fall allt, hvad som redan är gjordt, blef till intet.
Jag tror den Den 7 Juli e. m, den satsen bär vara tillämplig, alt R.
St. ej böra befatta sig med localangelägenheter, som de icke äro i tillfälle ett noga känna, helst förhållandet här är, att hela provinsen blott består af tvenne pastorater, så att invånarne sjelfva, efter allas hörande på sockenstämmor, lätteligen kunna vända sig deruti till K. M., som då blir bättre i tillfälle att afgöra saken, än om R.
St. nu skulle ingå med en skrifvelse.
Jag instämmer, på grund häraf, i begäran om afslag å Utsktns betänkande.
Stats- och Oecon.-Utsktns utlåt.
Nio i blef af R. o.
Stats- och Oecon.-Utskins d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt.
Nio 3, i anledn. af väckta motioner, röride den ersättning, inqvarteringsgifvare bör tillkomma för mat, som åt tågande trupper Jernnäs.
Stats- och Oecon.-Utskin hafva här åberopat ett föregående betänk, eller de skäl, som Oecon.-Utsk. i ett föregående betänk, uppgifvit; men detta betänk, är af R. o. Ad. återremitteradt, oell Utsk. tiar ännu icke besvarat återremissen.
Det förefaller således besynnerligt, alt de sammansatta Utskin nu inkommit med ett nytt betänk, i samma ämne, ulan att svar erhållits på de vid förra betänk, gjorda anmärkningarna.
I sjelfva saken vill jag blott erinra, att om Utskins förslag bifalles, skall det kunna hända, att committerade för markegångssätttnngen först bestämma priset för alla Kronans räntor till endast halfva värdet, och sedan tiodubbelt uppsätta priset pä dagportionerna för tågande trupper, hvarigenom en betydlig förlust för Kronan skulle kunna uppkomma och särskilda anslag erfordras för att fylla bristen.
Jag tillstyrker på grund häraf afslag å nu förevar, betänk., isynnerhet som det förhållande tillkommer, att KammarCollegii granskningsrält i afseende på liqviderna för tågande truppers underhåll endast sträcker sig derhän att tillse, att uträkningarna äro riktigt uppgjorda, men icke angår prisernas bestämmande, hvilka bero af markegångstaxorna, och jag således icke kun begripa, hvarföre denna granskningsrält skulle upphöra,’ för att lielt och hållet öfverlemna åt enskilda personer i provinserna, som sjelfva deraf hafva interesse, att sätta huru höga pris de behaga, och derigenom lemna dem tillfälle att tilltvinga sig antingen en oskälig vinst eller befrielse från all inqvartering af tågande trupper.
Der någon anledning till klagomål öfver för låg betalning hittills förefunnits, liar sådant alltid varit en följd af oriktig markegångssättning, söm berott af individerna sjelfva, hvilka dervid funnit sin räkning för att få ett lågt pris på Kronans räntor; men att nu lemna åt individerna ett sådant arbitrage att först 9 H. *9 nS Den j Juli e. ni, bestämma priset på de räntor, för hvilka de skola erlägga betalning, och sedan säga, huru mycket de vilja hafva för de dagportioner de tillsläppa, kan jag icke godkänna.
Cederström börjat med att uttrycka sin förundran, hvarföre Oecon.-Utsk. icke besvarat den af R. o. Ad. beslutade återremissen af Utsk.vs föregående betänk, i samma ämne, torde jag få fästa Frih:s uppmärksamhet derpå, att Utsk. icke kan besvara denna återremiss, förrän frågan blifvit afgjord jemväl i de öfriga RiksSt., af hvilka PresteSt. ansett Oecon.-Utsk:s förra betänk. böra hvila, intilldess det nu föredragna betänk, af sammansatta Stats- och Oecon.-Utsk:n till RiksSt. inkommit; ty PresteSt. skulle annars få svar på återremiss i ett ämne, hvaröfver Ståndet ej fattat något beslut.
Hvad sjelfva saken angår, synes billigheten fordra, att ersättningen för tågande truppers underhåll blir något högre, än den hittills varit, enär inqvarteringsgifvare icke fått någon ersättning för matens tillagning och hvad dertill åtgår, utan endast för dagportioners beståndsdelar efter markegångstaxan.