Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Landtm, trodde det ej vara lämpligt att låta sådant bero af en lyckträff, och hade detta varit orsaken till hans framställning.
Hvad anginge svårigheten att vid valet föra prof., så trodde Hr Landtm, visserligen att inom R. o. Ad. funnes tillräckligt antal personer, sorn med tillförlitlighet skulle kunna föra det, beroende det naturligtvis af R. o. Ad., sedan tiden vore utsatt, att bestämma huru
Ståndet funne valet böra förrättas.
Jag måste erkänna, att, ehuruväl jag genom Hr Landtnäs sista förklarande är fullkomligen tillfredsställd, så snart jag funnit på hvad sätt Hr Landtm, ansett sig böra tyda 33 och 35 §§:na RJdd.Ordn., del likväl för mig ännu är obestämdt, om vi skola förrätta ett eller tvänne val, nemi. ett till directeur och suppleant i Götheborgs och ett till directeur och suppleant t Malmö lanecontor, eller om vi skola utse dem alla vid ett enda val, och således hvarje valsedel bör innehålla 4 namn.
Jag skulle således anhålla, att Hr Landtm, behagade underrätta Ståndet derom.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det hans förslag varit att hvarje sedel skulle innehålla fyra namn, med utsättande för hvarje person af det uppdrag, till hvilket han nämndes; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla att valet skedde på detta sätt.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 29 sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 227, i anledn. af K.
Mts nåd. skrifvelse rörrde förlängning af de med rusthållarne vid åtskilliga afsuttna regtten och corpser afslutade contract om häst-vacance-afgifts utgörande, jemte flera i ämnet väckta motioner.
Gederström, Bror: Sedan StatsUtsk. tillstyrkt och jemväl R.
St. beslutat, att hos K. M. i underd. anhål - tio Den i5 Augusti e. m.
Ia, det täcktes K. M, förelägga nästkommande
Ständer en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet, på det R.
St. må blifva i tillfälle att i ett sammanhang besluta öfver de åtgärder, som erfordras, för alt, i förening med en afsedd lindring i de rustandes och roteringsskyldiges besvär, befordra den utsträckning af beväringsmanskapets öfning, som tillika bör äga rum, synes det vara i hög grad inconseqvent, att nu besluta om de indelta cavalleriregttenas afsittning för all framtid, eller något som angår regrtenas förändrade organisation; och anhåller jag att förevar. betänk.
N:o 227 med denna anmärkn. måtte återremitteras.
Hr Lefren, Joli. Pehr: Utsk:s betänk, innefattar förslag till 3:ne särskildta beslut.
Det första, att Ständerne skulle nu förklara, att de afsuttna cavalleri-reg:tena borde för all tid fortfara att vara afsuttna; men i samma beslut föreslås äfven, att hos K.
M. skulle i underd. begäras, att nödiga åtgärder matte vidtagas för tillvägabringande af de med rusthållarne vid 3;ne sådana regrten afslutade hästvacance-contracts förlängning på 3o år, räknade från den tidpunkt, då hvartdera af dessa contract tilländagå!’.
Att först föreslå att ett cavalleri-reg:te skall i ali tid vara nedsutlet och sedan hos K. M. begära, att Ilan måtte låta besörja contrncts ingående för 3o år, är detsamma, som att taga bolt den ena delen af premisserna, och om en rusthållare sedermera skulle säga: jag ger 1 r:st. b:co för vacancen, finge den, som agde uppgöra contractet, tacka för att det icke blef ett r:st., då redan i premissen blifvit sagdt att regttet skall för all tid vara nedsuttet.
Det går således icke an att bifalla betänk, i dess nu var. form, men för min enskilda del vill jag icke bifalla det under någon form.
Det är icke sagdt, att ej landet i en framtid kan behöfva mera cavallen.
Det är ej heller sagdt, att det icke kan blifva behöflig!, att i en del af landet låta ett regite sitta upp, då man i en annan del af Riket kan låta ett annat sitta af.
Sådana förhållanden kunna inträffa, då sådant blefve nödigt, och då ser jag icke hvarföre Ständerne skulle för all tid betaga sig möjligheten att göra hvad sorn förståndigt är.
Hvad åter sjelfva uppsittningen angår, så, ifall den skulle ifrågakomma, kan den göras på det sätt, att den blir föga kännbar för rusthållarne, och så att den kommer att åstadkomma ett godt reg:te för allan tid, om man följer de grundsatser, som Frill.
Toll framställt, och som Ulsk. här förbigår, emedan deras upptagande, enl.
Utsk:s förmening, vore att för mycket ingå i detaljer.
Jag medger att man 1111 icke behöfver ingå i dessa detaljer, men nog har Utsk. i sina betänk:n ingått i mycket mindre detaljer; ty Frih.
Tolls framställning involverar en stor och nyttig grundsats, som efter Iflitt föi menande bolde tillämpas på alla Svenska indelta Pen |5 Augusti e, ra - (K cavalleri-reg:ten.
Det andra förslaget öfvensom det tredje önskade jag kunna bifalla; men som jag icke kan föreslå en sådan metod att behandla ärendena, som i åtskilliga andra RiksSt. vid denna riksdag blifvit begagnad, nemi. att bifalla vissa punkter af ett betänk, och skicka de öfriga tillbaka, då målet första gången är före, önskar jag att R. o. Ad. måtte bifalla återremiss af detta betänk., hvarom jag vördsamt anhåller att Hr Landtm, behagade framställa proposition.
Jag instämmer till det hufvudsakliga med den sista talaren och jemväl med den första om att, då Ständerne begära en fullständig organisations-plan fpr försvarsverket, är det mer än oformligt att ingå med en skrifvelse lill K. M., innehållande att Ständerne för deras del besluta, att det afsuttna cavalleriet skall i all framtid vara infanteri.
Man har icke gjort sig reda för hvad det vill säga att uppgöra en fullständig plan för försvarsverket, om man i förtid vill lösrycka elementerna deraf.
Hr Lefre'n har redan anmärkt hvad följden skulle blifva af en anhållan om nva conlraclers uppgörande, och skulle Ständerne besluta samt K.
M. bifalla att ifrugavar. cavalleri-regtten skola vara för all framtid afsuttna, vore det en mycket enklare åtgärd att indraga alla augmerler till Kronan, hvarigenom Staten finge en ersättning, sorn fullt ut motsvarade och till och med öfverstege hvad häst-vacance-medlen utgöra.
Lika med Hr Lefre'n nödgas jag begära återremiss å betänk., enär jag icke kan begära afslag å de öfriga punkterna, då de deri upptagna förslag äro rättvisligen afstyrkta af Utskottet.
Horn, Claes Fr e d r.:
Emot StatsUtskrs ifrågavar. betänk, är hufvudsakligen anfördt, att första tillstyrkandet i första punkten skulle stå i strid med ett tillstyrkande i efterföljande punkter.
Jag ber att derpå få svara, att man här tillförene, vid en debatt omen mycket vigtig princip i lagstiftningen, med yttersta stränghet klandrat Ständerna derför, att de skulle vilja öfverlåta till Regertn att fullfölja en princip, som man skulle kunna anse nyttig för Riket, och ändå icke sjelfva uttrycka sig öfver detalj-frågorna i ämnet, utan i allmänhet öfverlåta åt R.eger:n alt tillämpa denna princip.
Nu synes mig, som samma sida skulle vilja klandra ett tillstyrkande från StatsUtsk., att
Ständerne ä deras sida skulle såsom en princip antaga, att de en gång till infanteri reducerade cavallen- obrpserna må allt framgent förblifva infanteri.
Jag ber ,'<3Po.
Ad. fästa särdeles uppmärksamhet på den motsägelse, som dessa åsigter tyckas innebära, och derjemte tager jag mig friheten begära uppmärksamhet derpå, att ingen motsägelse rimligen kan anses ligga deruti, alt Ständerne för deras del besluta et) åtgärd för framtiden och anhålla att K.
M. för sin del åtminstone måtte besluta den-» Den i5_^A ugusti e. m. na åtgärd för minst 3o år.
Enligt första punkten skulle Ständerne uttrycka en grundsats, hvarefter K. M. å sin sida kan fatta sin opinion.
Trodde likväl K.
M. det icke vara nyttigt för Riket alt för everdeliga tider afgöra denna fråga, vore del åtminstone för K.
M. öppet att antaga det alternativ
Ständerne framställt i afseende på åtgärdens vidtagande för 3o år.
Att Ständerne för deras del såsom princip antaga, attjdet afsuttna cavalleriet icke åter må uppsitta, tror jag kunde försvaras både på rent militäriska och rent ekonomiska grunder.
Att nu här ingå i en deduction häraf, anser jag verkligen vara ganska öfverflödigt, och det skulle kunna leda till deu oformlighet, som jag förut sökt afböja, att den till Utsk. afgående discussionen skulle blifva ett skäl för Utsk. att ingå i dessa detaljer.
Utaf samma skäl har jag äfven inom Utsk. afstyrkt att upptaga Frih.
Tolls förslag, emedan dessa förslag innebära rena organisations-frågor inom vapnet, hufvudsakligen utgående derpå, att genom reduction af numerären vinna så mycket större färdighet hos de öfriga.
Min enskilda tanke är väl, att man på detta sätt skulle kunna åstadkomma ett visserligen mindre men mera brukbart cavallen, men att detta ca valleri skulle blifva mycket dyrare än ett värfvadt.
Derföre kan jag icke annat än afstyrka denna åtgärd.
I öfrigt vill jag blott yrka, att jag tror detta betänkts antagande kan mycket väl stå tillsammans så väl med redan fattade beslut, som med de särskildta tillstyrkanden, som betänk, innefattar.
Frih. Toll, Gustaf Philip:
Jag vågar först anhålla, att någon af StatsUtsk:s här närvar, ledamöter täcktes upp* lysa, huruvida detta betänk, innefattar svar å K.
M:s sednaste skrifvelse angående de 58 nummer af Bohus läns regemente, hvilka afsagt sig förlängning af contractet om hästvacance-afgiften ; och begär jag att, efter det sådan upplysning blifvit lemnad, få vidare yttra mig.
Då jag icke haft tillfälle att egna mer än en ganska flygtig uppmärksamhet åt detta betänk., innan det i StutsUtsk:s plenum förekom, och jag äfven för min del ej kan annat än medgifva, att åtskilliga af de anmärknrr, som här blifvit framställda emot Utsk:s utlåt., kunna förtjena en närmare granskning, så finner jag icke anledn. att bestrida den återremiss, som af 3tne värda ledamöter blifvit begärd. ^ Frih. Cederström, Jacob: Det äi^fu', Horns yttrande, som gifvit mig anledn. att begära ordet.
Han har yttrat, att den contradiction, som af mig blifvit anmärkt, skulle afse innehållet af sjelfva momenterna inom detta betänk.
; men förhållandet är icke sådant.
Den contradiction, hvar - Den iä Augusti e. ra. hvarom jag talat, är den, att R. o. Ad. beslutat en lind. anmälan till K.
M. örn att till nästa riksdag få en fullständig plan till organisation af försvarsverket, och att några dagar derefter anmälan hos K.
M. skulle göras, att Sländerne för deras del beslutat, att andra Lif-grenadier-, Westgöt ha och Bohus läns regtlen samt Smålands Grenadier-bataljon och en bataljon af Lif-reg:tet må allt framgent såsom infanteri bibehållas.
Deruti ligger conlradictiooen, enär Ständerne sålunda icke skulle afvakta den från K.
M. begärda planen, ulan sjelfve gå i förväg för uppfyllandet af deras önskan med ett beslut, som inverkar pä möjligheten för denna plans uppgörande.
Hvad i öfrigt inom detta betänk, förekommer icke väl beräknadt, fastän icke contradictoriskt, är att besluta det regttena skola få förblifva infanteri , och derjemte begära att K.
M. mätte vidtaga anstalter för att tillvägabringa contract om häst-vacance-afgiften .för 36 år.
Det faller af sig sjelft, alt om K.
M. skulle bifalla hvad Ständerne här för deras del skulle besluta, kunde svårligen några häsl-vacance-afgifter erhållas till stort högre belopp, än Hr Lefreäi omnämnt, nemi. ett eller ett par r:st.
Jag skulle derföre tro, att det vore nödvändigt, att nu, på grund af K.
M:s tillkännagifvande att rusthåliarne förklarat sig vilja fortfara med häst-vacance-afgiftens erläggande, Ständerne må sådant medgifva för 3o år, och derefter möjligen öfverlemna till K. M. att, vid uppgörandet af planen för försvarsverket i allmänhet, pröfva och för Ständerna vid en kommande riksdag framlägga, huruvida dessa afsuttna cavalJeri-corpser kunna för all framtid få förblifva infanteri, samt i sådant fall äfven villkoren för rusthållare till ersättande af den fördel, som genom en bestämd häst-vacance-afgilts erläggande kan dem tillskyndas.
Endast på detta sätt kan ämnet komma att ordentligt och till gagn för fäderneslandet afhandlas.
För några pleni-dagar sedan förevar en fråga, angtde Rikets indelning, nemi. i kyrkligt hänseende beträffande Calmar stift.
Jag tog mig då friheten påstå att det vore bäst att icke till K.
M. ingå med några framställningar och lind. anhållanden om
Rikets indelning partiel t i det ena eller andra hänseendet, då Ständerne förut , på sätt jag åberopade, hade begärt, alt en hel plan för Riket måtte uppgöras.
Den fi arnställning jag då tog mig friheten göra, vann icke understöd ; men det hindrar icke mig alt för min ringa del instämma i den framställning, som Statsrådet Frih.
Gederström gjort, så mycket hellre, som den fullkomligen öfverensstämmer med de grundsatser jag trotman bör följa, för att icke möjligen motsäga sig sjelf i ft amställningen af en underordnad omständighet, sedan man för*- ut begärt en större åtgärd. 12 H. i5 "4 Dea 15 Augusti e. m.
Toll uppläste följande:
Jag erkänner min oförmåga ali bedomina H.
,SlatsUlsk:s ändamål med det svar, sorn i anleda, al K.
M:s nåd. skrifvelse borde å Ständernes vägnar i underd. afgifvas, om icke så, sorn skulle man önska det K.
M. må afsäga Sig den i mili tanke Konungen ensamt tillkommande rätt, att bestämma de till infanteri afsultna cavalleri-regrtens åter uppfinning, då contractrn derom tilländagå; eller att R St., genom ett beslut i denna väg, för dess del skulle häruti laga det initiativ, att då samma contracler sluta, det skulle vara emot ordning, alt Konungen bifölle hvarje rusthållare, sorn kunde nine det för sig förmånligare, att återtaga rustnings-ijensten och upphöra alt
Samtidigt med öfriga contanta utskylder lösa eller leverera sin häst-vacance-afgift ; samt att sådant äfven icke ulan R.
St:s hepi öfvande i framtiden ma ske, och vid förnyade contracler icke heller någon nedsättning borde bifallas m. m.
Om Konungen skulle finna, tvertemot de af SlalsUtsk. uppgifna grunder, att Rikets forsvar fordrar en ökad cavallei i-styrka, hvarvid H.
M. äfven skulle medgifva någon sådan organisations-föi bättring, sorn afsedde Statens, Ijenstens oell de rostandes obestridliga gemensamma fördelar; så torde det icke kunna motsägas, att detta lämpligast skulle ske, om Konungens rätt dertill vore lilia tydlig sorn hvarje rusthallares, att få nytt contract i öfverensstämmelse dermed, då tiden vore till ända.
Och anser jag mig af dessa skäl icke kunna med min röst biträda, utan yrkar afslag å annat svar å högslberörde K.
M:s nåd. skrifvelse, än det att R.
St. med fullt förtroende öfverlemna sådant till den åtgärd Konungen skulle finna omständigheterna påkalla och anmälan af flera riksdagsfullmäktiges uti ämnet afgifna motioner &c. — Anmärkningsvis torde frågans närmare granskning böra upplysa: att omfördelar idylikacontraetrr finnas tilldrlta eller kunna beredas rusthållare inom vissa provinser, som icke tillkomma dessa rusthållare uti andra provinser, Staten icke mera önskar likstämmighet uti beskattningsgrunder och skulle väsendtligen motsäga all yttrad omsorg i denna del, lika säkert som Utsk;s tanke rörtde ett förslag till organiserande af indelt cavallen för landets behof, i anseende till detaljer dervid icke tillhörande sin befattning, motsäges af dess egna förslag och yttrade grundsatser, i strid mot liela indelta armeens, särdeles cavallerivapnets, behof, på skäl som aldrig gälla, nemi. fält-cavalleriets oanvändbarhet såsom rörligt blott å stora landsvägen m. m.
I anleda, häraf, och på grund af de erinringar, sorn blifvit af andra talare gjorda, anhåller äfven jag, alt ålerreiniss må bifallas, utbedjande mig ytterligare H.
Utsk.-s närmare öfvervägande af saken.
Gr, Horn:
Jag anmälte mig egentligen för atlpåFiih.
Tolls fö, Irå^ati svaia, all detta betänk, icke utgör svar på Den id Augusti t. m. någon K. propos. eller skrifvelse om de omföi mälda miiiiroiiia viii Bohus läns regite, SlalsUlsk. har funnit, att efter ett långt väntande på ett sådant meddelande, var Utsk. skyldigt att till Ständerna afgifva elt svar på den förra K. skrifvelse!!.
Dervid har Stats
Utsk efter min tanke icke begått någon motsägelse i det yttrande, som här är afgifvet, jemförd! ined det tillstyrkande, alt Sländerne måtte anhålla om föreläggande af en organisations-plan, sorn Utsk. i ett föregtde betänk. afgifvit, enär R. o
Ad täcktes ihågkomma, att SlatsUtsk. äfven der uttryckte den grundsatsen, att det afsuttna indelta cavalleriet ej borde åteiuppsitta, utan alt en ytterligare afsitlning borde äga rum, blott med utbyte åfelt par sqvadroner vid Lif-reg:tel.
Också nr det icke i detta be tänk. sagdt, alt det skulle vara de nu afsuttna sqvadi onei lin, som skulle ständigt förblifva afsuttna, utan omnämnes endast en bataljon af Lif-regrtet såsom ständigt infanteri.
Jag tror för min del, att detta betänk, vid en blifvande ålerremiss visserligen kail få en annan form; men mig förefaller det likväl, som kunde StatsUlsk. icke gerna frångå de grundsatser, Utsk. 2:ne gånger vidbllfvil, och således göra ett tillstyrkande, som vore rakt stridande emot dess fordna afstyrkande.
På grund deraf förmodar jag, att R. o. Ad,, måtte inse, alt frågan från fjtalsUtskts sida. ej gerna kan. blifva om annat, än att styrka R.
Si. i deli grundsats, alt det indelta cavallen', som afsiittil, icke åter må uppsitta, nen att frågan likväl lemnäs till K.
Mts fria val öppen, så att K.
M. följaktligen, efter sin vishet och i sammanhang med den begärda planens uppgörande, äger att definitivt i frågan besl illa.
Hr von Hartmansdorff, Ang.:
I organisalions-fråv gau i örtde cavalleriet vill jag ej inlåta mig
Men jag har, lika med Hr Lefre'n, funnit en bestämd motsägelse äga unn i det första af de tillstyrkanden, .SlalsUlsk. här afgifvit, bestående nemi. deruti, att Utsk. föreslagit det contiacten skola vara ouppsägbara å Kronans sida, så alt dessa afsuttna cavalleri-reg:ten skola städse förblifva cavallen, hvaremot Utsk., då det talar om contract endast på 3o år, medgifvil att conti acten må vara uppsägbara på rost hällarne* sida.
Om Konungen, då riisfbållarne ej längre vilja fullgöra contraeten , ej kan säga till dem: sillen tipp! så måtte icke annat återstå, än att rusthälbVrne föreskrifva Konungen hvad villkor de behaga för ett förnyadt contract* ingående.
Denna motsägelse lärer icke kunna höfvas på annat sätt, an att betänk, varder återremitteradt, hvadan jag instämmer i det derom gjorda yrkandet.
StalsUlskis utlåt.
N:o 227 återremitterades. Till piofning företogs LagUtsk:s den ig sistL Juli och den 1 dennes pä bordet lagda betänk.
Nio 80, dels 1 anledn.
Den i5 Augusti e. m. af motion om upphörande eller ändring af 13 §;n af K. förorda. den j3 Juli 1818, angtde inteckning i fast egendom, dels öfver de, i sammanhang med återremisserna, framställda förslag lill ändring af 4 cap. 4 S:n Jorda-b:n, och R. förordntna den i3 Juni 1800, ifråga om lagfart och börd samt städsel och lega af jord på landet.
Frih. Gederström, Thure:
Jag hade föreställt mig, men måhända är denna föreställning oriktig, och jag underkastar densamma R. o, Ad:s pröfning, att hvarje lagförändring, som föreslås, dels skall vara af bebofvet påkallad, och dels skall vara ändamålsenlig.
Huruvida en förändring af de laghud, hvarom LagUlsk. nu inkommit med förslag, är af bebofvet påkallad, vill jag lemna till. andra, sorn äga mera sakkännedom än jag; men att de föreslagna förändringarna icke äro ändamålsenliga, det skulle jag hoppas att få för R. o. Ad. -söka ådagalägga.
För att förändringen skall vara ändamålsenlig, måste i första rummet afses, dels att den ar öfverensstämmande med rättsbegrepp, och dels att den medför nyttigare lagbestämmelser än de gamla lagbestämmelserna.
Hvad nu den föreslagna förändringen af 4 cap. 4 §:n Jorda-b:n vidkommer, som enl. gamla lagen innehåller, att örn någon öfverjåter fast egendom, den han förr till annan sålt häfver, vare det köp g i I d t, som först gjordes, och bote den, som tvem ett sålde, sjettedelen af köpeskillingen och skadan åter; så kan jag icke finna lättsgrunden deraf, alt den skall få behålla köpet, som först söker lagfart.
Det kan nemi. vara många och högst vigtiga omständigheter, som göra, att icke en köpare kan genast söka lagfart.
När nu i K. förord», af den i3 Juni 1800 finnes stadgadt, att köpare skall ovillkorligen söka uppbud, i staden inom 3 månader, och å landel sist vid det ting, som infaller efter 6 månader, sedan köpet slutadt blef, vid äfventyr, att om det försummas, skall han böla lika mycket, sorn värdet af d<‘t stämplade papper, hvarmed köpebrefvet skall vara belagdt och att, i händelse någon af förre ägarens borgenärer kommer med panlebref eller annan klar förskrifning, derför, inteckning tillåten är, skall han få inteckning, och denna inteckning blifva beståndande; så synes mig ingalunda vara af behof påkalladt, att förändra det lagbud, som säger, att den som först köpte, skall behålla köpet, utan tvertom att förändring derutinnan skulle leda till ganska menliga påföljder, emedan, om en person här i Slockholm först säljer en egendom åt en person, som icke ar vistande på stället, hvilken således icke genast kan söka uppbud, och sedan säljer samma egendom åt en annan, som är på stället och söker uppbud, innan förste köparen sig dertill anmäler, samt allt detta sker inom 6 månader, i enlighet med hvad lagen bjuder, det måtte vara högst obilligt, att den som först sökt uppbudet, skull få sitt köp beståndande.
Den i5 Augusti e. m. 117 tJvad jag hufvudsakligen anmärker mot den föreslagna förändringen af 4 cap. 4 §:n Jorda-bfn ar, att densamma icke, i likhet med gamla lagstadgandel, innehåller ansvar för den, sorn tveta ett säljer, och hvarföre man-med skäl kan säga, att den föreslagna lagförändringen öppnat dörren för bedrägerier, i stället att deiför sätta en gräns; måhända liar Utskts mening varit, det stadgandet, att den skall böta sjetledelen af köpeskillingen, som tvem ett säljer, icke skall anses upphäfvet, hvadan ock Utskts memor. innehåller att, med ändring af 4 eap 4 S*n Jorda-b:n ike.; men då någon väsendtlig skilnad emellan orden ändring och u p p h ä fv a n d e destomindre uti förevar, fall förefinnes, som, itali Utsk. begagnat förstnämnda ord i dess inskränktare bemärkelse, Utsk. tillika bort tillkännagifva, att hvad i omförmälda lagrum, ang:de ansvar för den som bedrägligen sålde, funnes stadgadt, komme att fortfarande gälla; måste jag för min del på det kraftigaste motsätta mig så beskaffade lagförändringar, hvarigenom domaren, vid lagbudets tillämpning, skulle lemnäs i ovisshet derom, huruvida det gamla lagstadgandet helt och hållet vore undanröjdt, och det nya salt i dess ställe, eller om den person, hvilken samma egendom till 2 personer försålde, kunde derför åläggas ansvar, eller icke.
Hvad åter sednare delen af LagUtsk;s betänk, vidkommer, eller att om någon öfver låtit äganderätten till fäst egendom, och, innan lagfart derå sökes, förre ägarens borgenär, eller den som fått nyttjanderätten sig upplåten, kommer och begär inteckning, skall han genast få den läst förklarad, och köparen hålla sig till sin fångesman, — finner jag äfven vara ett ganska vådligt lagbud, och för min del vågar jag betvifla att några särdeles olägenheter hafva uppstått i följd af lagens förek lif l i ofvanå beropade K. förord n. af den 1 3 Juni 1800, samt K. förorda, d. 1 3 Juli 1818, att köparen skall uppbjuda egendom inom 6 månader på landet och 3 månader i staden.
Men jag föreställer mig och befarar, -att ganska mångå olägenheter skulle förorsakas, om icke någon tid lemnades köparen att söka uppbud, utan lian vore skyldig att genast begära uppbud, samt om han det ej gjorde, finge, örn förre ägarens borgenär komme med en klar och ostridig fordran, hålla sig till sin fångesman.
Här är i 3:dje mom. af Utskts betänk, visserligen föreslaget, att han blott behöfde anmäla sig lill lagfart, om han ej hade så beskaffade åtkomst-handlingar, alt lagfarten kunde beviljas; men jag tror, att detta stadgande skulle leda till mångå oell invecklade rättegångar.
Jag tror äfven, att det skulle leda derhän, att förtroendet man och man emellan så skulle förminskas, att näppeligen någon ville köpa en egendom af en person, som ej vore allmänt känd som en rik man.
Del förtroende man nu har, att man köper en egendom då mari erhållit gravations-bevis, kunde Den i5 Augusti e. m. icke bestå; ty hvad sora vore ograverad! i dag, kunde vara graverad! i morgon.