Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror för min del att det möter ganska stora svårigheter och anhåller derföre att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. R. o.
Ad. beslöt att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga Utsk:s utlåt, i förevande punkt till handlingarne. 2:dra punkten, ang:de Banko-Reglementets 121 §.
Stjern stedt, Jakob Theodor: R. o. Ad. har visserligen redan förkastadt BankoUtsk:s föreg:de betänk, i detta ämne och beslutat att bibehålla reglementets nuvar:de stadgande.
Jag tror dock att dessa stadganden, som nu hafva blifvit i denna del af betänk. intagne, ega åtskilliga fördelar framför nu gällande stadgande, hvarföre jag tillstyrker alt R. o. Ad. ville frångå sitt förra beslut och antaga det förevande.
Genom nu gällande föreskrifter i Bankoreglementet, har inom Fullm. upstått tvifvel huru det skall tydas och detta har föranledt BankoUtsk. alt föreslå denna förändring och närmare bestämma de åtgärder, Fullm. böra vidtaga.
I alla fall har BankoUtsk. ansett sig böra lemna Fullm. mycket friare händer och icke så bestämdt föreskrifva Fullm., att det skall göras då och det då, utan låta dem handla efter omständigheterna.
Jag anhåller att 382 Den 12 Juli. R. o.
Ad. ville ät detta stadgande lenina sitt bifall emedan jag anser det vara hällre än det nu gällande.
Oaktadt R. o.
Ad. bibehållit det nu gällande stadgandet, så har jag för min del ingen ting emot att bifalla hvad Utsk. nu föreslagit, likvist med uteslutande af de ord, som stå uti ingressen, der det står: ”när Bankens säkerhet det fordrar eller penninge-ställningen i landet, genom sedelstockens betydliga ökning, för öfrigt sådant påkallar.”
Emot detta uttryck ”eller penninge-ställningen i landet, genom sedelstockens betydliga ökning” har en reservation blifvit betänk, bifogad och detta uttryck var ett hufvudsakligt skäl, hvarföre R. o. Ad. afslog Ulsk:s första framställning, emedan om dessa ord qvarstå, så upstår säkert en strid om hvad som förstås med sedelstockens betydliga ökning.
Hvad är betydlig ökning i afseende på sedelstocken?
Detta är något, som kan tvistas om i liera sessioner, men hvad Bankens säkerhet fordrar, det är något, som hittills varit temligen bestämdt, och hvarom tvist icke kan upsla.
Om således R. o. Ad. icke vill vidblifva sitt beslut utan antaga Utsk:s förslag, så anhåller jag att dessa ord måtte få utgå ur ingressen.
Jag fäster visserligen ingen vigt vid, alt dessa ord blifva bibehållna och har icke varit bland dem, som yrkat, att de skulle intagas.
Jag tror dock, att de äro ganska skadliga och uttrycker samma princip, som jag nyss hade äran nämna, nemi. att Fullm. skola ega en vidsträcktare makt efter för handen vande omständigheter och icke begränsade af föreskrifterna för hvarje serskildt fall.
Derföre har en ordalydelse blifvit antagen, hvarigenom det lemnäs åt Fullm., att bedöma huruvida ett fall är för handen, då det kan vara tjenligt eller icke tjenligt.
Ad. anse någon betänklighet möta, det jag icke gör, vid att lemna en sådan makt ät Fullmäktige, så har jag visserligen icke något deremot.
Jag anser det vara tillräcklig latitud lemnad åt Fullmäktige, då det står: ”när Bankens säkerhet det fordrar”, det mätte vara tillräckligt, och således anhåller jag att uti ingressen till denna punkt, det'må heta: ”Banko-fullra. ega att vidtaga ifrågavande åtgärder, när Bankens säkerhet det fordrar”.
Jag anhåller följaktligen om propos. derpå, att ingressen till punkten skall sluta med ordet ”fordrar” och det öfriga utgå.
Jag anhåller att få instämma med Gr.
Gyldenstolpe, ty jag tror, att det ligger någonting högst obestämdt i orden: ”sedelstockens betydliga ökning,” och anser alt det andra uttrycket: ”Bankens säkerhet fordrar” innebär tillräcklig garanti för hvad man åsyftar.
Jag förmodar, att Ulsk:s förslag, att insätta orden: ”penningeställningen i landet, genom sedelstockens betydliga ökning för öfrigt sådant påkallar” äfven afser en längre sträckt omtanka för Bankens säkerhet än Utsk. förmodar eljest skulle hos Banko-Fullm. ega rum.
Nu hafva i allmänhet
Den 12 Juli. 383 Banko-Fullm. endast tagit i betraktande den minskning i Bankens reella fond, som inträffar eller som har inträffat.
Utsk. tyckes mig här afse de förhållanden, som, genom sedelstockens ovanliga ökning i landet, skulle, efter en längre tids förlopp såsom en viss reaktion eller följd af en onaturlig tillökning i rörelsemedlen, upkomma.
Fullmäktige skulle således erhålla bemyndigande att, när det kan förmodas att sådana hastiga förändringar uti penningeställningen i landet, som inträffa, kunna medföra en för framtiden skadlig inverkan på Banken, Fullmäktige skulle hafva i sin makt att indraga utlåningen och derigenom i råttan fid i någon mån förminska det på onaturligt sätt upkomna beloppet af penningar i landet.
I alla fall har denna åtgärd afseende på Bankens säkerhet och således kan den i min tanka vara inbegripen i det åliggande, som Fullmäktige hafva, att vidtaga utvägar till förstärkande af Bankens metalliska kassa, när Bankens säkerhet det fordrar.
Vi hafva nu så många års erfarenhet utaf silfver-utvexlingens gång och penningeställningens rörelse i landet, så att det är att förmoda, alt
Bankofullmäktige höra och kunna följa med sin upmärksamhet alla dess vexlingar och iakttaga hvad, som kan befordra Bankens säkerhet.
Jag tror således lika med Gr.
Gyldenstolpe att ingressen till andra punkten i Utslcs förslag, kunde vara öfverflödig, såvida Banko-fullmäktige se saken från samma synpunkt, som jag nu har tagit mig friheten att framställa.
Den tanke, som ligger till grund för den ifrågavar:de meningen är, såsom Frih.
Palmstjerna riktigt nämnt, alt påpeka tydligare för Fullmäktige deras rättighet, att, i händelse en större sedelmassa skulle komma i omlopp, göra indragningar fastän metalliska kassan icke nedsjunkit till den bestämda proportionen.
Man har föreställt sig att genom
Hypotheks-föreningarne skulle betydligt silfver dragas in i landet och sedelmassan ökas samt en gynsarn tid npstå, föranledande till ett öfverdåd, som snart skulle medföra en reaktion, hvarigenom det silfver, som inflöt, åter skulle utgå.
Detta har varit meningen med dessa ord, som här äro föreslagna att ingå.
Jag lemnar derhän huruvida detta kan vara lämpligt, såsom Fullmäktige nu äro organiserade, och derest motstånd möter från Fullmäktiges sida, så har jag ingenting emot att orden borttagas.
Jag torde få till hvad jag redan anfört tillägga att sådant påpekande för Fullmäktige alldeles icke behöfves och det behöfves till och med icke i reglementet, emedan saken gör sig sjelf.
Det hafva vi haft erfarenhet af under do år, då en sådan tillökning i sedelstocken inträffat nemi. åren före 1848.
Då vidtogos de åtgärder, sora nu blifvit föreslagna för händelse af sedelstockens alltför betydliga ökning, men följden var den, att Bankens kapitaler icke blefvo utlånla under dessa tider just derigenom, att sedelstocken blifvit så betydligt ökad, alt man hade lätt, alt erhålla lån i enskild väg.
Också lågo då i Bankens hvalf ofruktbara omkring 2,000,000, men sä snart konjunkturen förändrat sig, så blefvo 384 Den 12 Juli. dessa fonder använda.
Således behöfver man icke frukta att icke på något sätt sedelstocken må kunna nedsättas, när den ökas genom inkommande silfver, emedan utlåningen då kommer att minskas.
Dessutom tror jag mig kunna försäkra, alt oaktat alla förespeglingar, som man gör, så kommer säkerligen icke Bankens metalliska kassa, att genom Hypolheks-föreningarnes län, intill nästa riksdag betydligen ökas.
Hr Nordenfelt: Gr.
Gyldenstolpe har, genom det exempel, han framställt visat huru förhällandet verkligen varit under den period han påpekat.
Det har nemi. varit förhållandet, att dessa saker reglerat sig sjelfva under den lid, om hvilken Gr:n talat, men derföre torde man likväl icke vara fullt förvissad om att icke ett annat förhållande under andra omständigheter skulle kunna inträffa.
BankoUtsk. har i denna § velat tydligare påpeka, att
Fullmäktige äfven borde hafva fältet öppet, att göra en indragning då sedelstocken ökats.
Man har kommit derhän genom lankan derpå, alt ett betydligt införande af silfver naturligtvis kommer att öka rörelse-kapitalet, och delta skall, såsom flere talare sagt, gifva en öfverretning åt spekulationsandan, som ålerrigen kan mehnligt inverka på Banken.
För min del, anser jag att det icke ligger någon våda deruti, att reglementet får den utsträckning, som Ulsk. nu föreslagit.
Tvertom tycker jag det vara ganska vigtigt att Fullmäktige hafva rättighet att vidtaga den åtgärden emot sedelstockens alltför starka tillväxt, och jag finnér så mycket mindre någon våda i denna reglementariska upställning, som det fordna reglementet äfven dertill gaf anledn. icke så tydligen uttryckt.
Jag erinrar mig nu icke ordalagen, men den gamla §:n innehåller verkligen en antydan derhän.
Jag yrkar bifall på §:n såsom Utsk. har föreslagit den. H. Ex. Gr Frih. o. Landtm, hemslälde först om B. o.
Ad. behagade vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut, men denna propos. besvarades med nej, hvarpå H. Ex., efter framställning, att å Utsk:s uti förevande punkt afgifna förslag blifvit yrkadt dels bifall dels bifall med uteslutande af de uti ingressen förekommande orden ”eller penninge-ställningen i landet, genom sedelstockens betydliga ökning, för öfrigt sådant påkallar”, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s förevande förslag.
Härvid ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. framställde propos. till bifall å Utsk:s förslag med nyssnämnde ords uteslutande samt då dervid ropades ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Föredrogos och biföllos Lag-, samt Allm.
Ekon.Utslcns nedannämnde d. 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk.:
N:o 15, i anledn. af anmärkmr emot förslag till ändringar och tillägg uti samt förklaringar öfver K. M:s nåd. stadga om skiftesverket i riket d. 4 Maj 1827, och Kongl. Kungörelsen d. 9 Juni 1832; N:0 16, Den 12 Juli. 385 N:o 16, i anledn. af väckte frågor om ändringar uti Kongl. Instrukt. för General-Landtmäteri-kont., Provincial-Landtmäteri-kont:n och Landtmätarne i riket d. 4 Maj 1827; och N:o 17, i anledn. af väckt fråga om behöfligheten af sådan besigtning, som, enl. 1 § i Kongl. Kungörelsen d. 4 Maj 1827, skall förrättas å boställen, belägne i skifteslag, der laga skifte skall verkställas.
Föredrogs Lag-, samt Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagde betänk.
N:o 21, i anledn. af väckte frågor om förändring af gällande stadganden, ang:de skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse.
Detta helänk. företogs punktvis till afgörande: lista punkten, ang:de ifrågaställdt stadgande, att Kyrkoherde skall sjelf bygga och underhålla preslgårdsbyggnad och för samlin gar ne från allt åliggande härutinnan befrias.
Ulskms yttrande bifölls.
2:dra punkten, ang:de förklaring öfver 26 Kap. 2 § Byggninga-Balken, i fråga om Kyrkoherdar nes och försam/ingarnes skyldighet att underhålla de hus å Kyrhoherdeboslällen, som af församlingarne byggas.
Jag önskar endast att få uplysa om skälet, hvarföre jag härutinnan varit af skiljaktig mening.
Skälet är nemi. icke det, att jag skulle anse alldeles olämpligt, att 26:te kap., 2:dra § B.B. erhölle den tydning, som Utskrn vilja gifva den; men jag anser, att en sådan tydning icke öfverensstämmer med §:ns öuvande lydelse, utan nödvändigt är att lagen i denna del ändras för att komma till det åsyftade resultatet.
Då nu icke någon lagförändring är föreslagen, utan endast en lagförklaring och delta på en väg, som jag icke anser med grundlagen öfverensstämmande, så har jag icke kunnat biträda Utsk:ns framställning.
Jag kan icke finna alt Utskins förslag är lämpligt.
Utskrn föreslå nemi. att nuvar:de Boställsförfattningar, som röra underhållet af sådana boställen, som t. ex. Arméens eller Civil-statens, skola tillämpas på Kyrkoherde-boställen.
Boställsförfattningarne ålägga Boställsinnehafvare icke allenast att vårda och underhålla, utan äfven att nybygga andra hus än karakters-hus; sålunda omfattar författningen icke allenast föreskrifter ang:de de hus, som f. n. skulle kunna åläggas Kyrkoherdarne att underhålla utan åtskilligt derutöfver.
Om man äfven skulle vilja undantaga nybyggnad, som likväl Utskrn icke expressis verbis gjort, så innefattar ordet underhålla, så väl omläggning af tak, som många andra åligganden, omläggning af golf m. m., som icke kunna författningsenligt åläggas Kyrkoherdarne utan förändring af andra stadganden, hvilka icke kunna bero af K.
M. ensamt att föreskrifva. 8 H. 25 386
Således anser jag den underd. skrifvelsen, som blifvit föreslagen icke kunna förenas med författningarne i öfrigt och de författningar, som Utsk:n ansett böra tillämpas på Kyrkoherde-boställen, utan det fordras en helt annan ordalydelse i den underd. skrifvelse, som till K.
M. skall afgå i fall så skulle behöfvas.
Det torde vara något långt gånget på riksdagen, för att återremittera sådana betänkrn, som dessa, hvarföre jag anhåller om Hr Frih. o.
Landtnäs propos. till afslag på detta utlät.
Under medgifvande af den otydlighet, som måhända förefinnes i 2:dra §:n af 26 kap. B.B., kan jag likvist icke medgifva att R.
St. kunna åt K.
M. öfverlemna alt i ekonomisk lagstiflninsväg gifva en förklaring af allmänna lagen.
St. vilja föreslå en sådan förklaring, så måste R.
St. yttra sig öfver den frågan, hvaruti den förklaringen skall bestå och således icke ensamt öfverlemna åt K.
M. att förklara lagen.
Följaktligen anser jag att denna fråga icke är af ekonomisk natur utan af civil-lags natur och tror derföre, att den af Utsk:n föreslagna skrifvelsen icke kan bifallas, hvarföre jag anhåller om afslag derpå.
Landtm., efter framställning att ingen ledamot yrkat bifall till Ulskms tillstyrkande, utan Hr von Troil anhållit om bifall med uteslutande af ordet ”antingen” och hela sednare delen af den ifrågaslällda underd. skrifvelsen, samt andra ledamöter yrkat afslag i hvad Ulsk:n i denna punkt tillstyrkt, hemställde om R. o. Ad. afsloge Utskms ifrågavar:de tillstyrkande, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
3:dje punktan, ang:de yrkadt uphörnnde af den sätes- och ladugårdar samt a/hyste rå- och rörshemman medgifna befrielse från deltagande i by ggande och underhållande af prestgård, tingshus och härad sfängelse; och 4:de punkteu, ang:de yrkadt uphäfvande af den för preste- och klockarebohl stadgade befrielse från deltagande i byggande af tingshus och härads/ängelse. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:n i dessa punkter tillstyrkt och hemställt.
Föredrogs Const.Utsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 9 med förslag till ändringar och tillägg i 28 § R.F. Härvid företogs först pröfningen af Utsk:s under N:o I, afgifna förslag.
Palmstjerna, Carl Otto: Utsk:s förslag rör:de den 28 §, R.F., som delar den i 2 mora:r, torde med skäl kunna föranleda någon anmärkn.
Hvad första mom. angår, så synes förslaget mig visserligen vara ganska riktigt, men det är i min tanke icke så concist sammanfattadt, som man i en grundlag har skäl att önska.
Der säges, att det är K. M. olietaget, alt ”efter vederbör:des hörande, eller uppå deras framställning”.
Detta anser jag öfverflödigt; Den 12 Juli. då ett stadgande derom förut finnes i denna §.
Förslaget innehåller vidare: ”till lärare-befattningar vid Universileterna, de
Theologiska lärare tjensterna likväl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar vill andra inrättningar för vetenskap etc”.
Jag skulle tro alt detta kan i mera korta och tillika bestämdare ordalag sammanfattas; men hufvudsakligen är det, det andra morn,, som jag för min del anser böra företrädesvis fästa R. o. Ad:s upmärksamhet.
Der föreslås: ”lag samma vare om de Theologiska och Juridiska lärare-beställningarne vid Universiteterne; men lill andra lärare-beställningar vid Universileterna samt till lärare beställningar och andra tjenster vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, äfvensom till läkare-befattningar, må äfven bekännare af annan troslära än den rena Evangeliska nämnas kunna”.
Hvad läkare-befattningar angår, så är val icke något hinder för att personer af annan troslära, kunna dertill nämnas, men såsom lärare vid Universileterna tror jag alt bekännare af annan troslära icke böra kunna nämnas.
Skälen dertill kunna vara mångahanda.
Uti en Utsk:s förslag bifogad reservation af Hr Biskop Holmström äro tillräckliga skäl anförda, för att man kan finna huruledes många olägenheter skulle upkomma af Utsk:s förslag.
Deri säger Biskop Holmström: ”Afven Medicinae och Philosophiae Professorer, om man ock ej vill kalla dem civila embetsman, vöre dock ledamöter af de akademiska consistorierne och i denna egenskap domare om hvilka grundlagen redan bjuder, att de skola bekänna den rena Evangeliska läran.
Grundlagen är icke i detta afseende förändrad eller föreslagen att ändras”.
För öfrigt torde det icke vara skäl att vid våra Universiteter införa lärare af annan trosbekännelse än den rena Evangeliska, enär utom de infödde Svenske män, som kunna användas lill dessa lärare-platser, det finnes i Protestantiska länder för öfrigt i Europa ett så stort antal med kunskaper och insigter begåfvade män, hvilka kunna kallas till lärare vid Universiteterna, alt det icke någonsin kan inträffa verkligt behof af att inkalla lärare af annan trosbekännelse än den rent Evangeliska.
Genom detta stadgande vore det till och med öppet för anställande af lärare, som hafva helt och hållet från den christna läran och ifrån läran om ett lif efter detta i allmänhet skiljaktiga trosläror.
Jag anhåller derföre om Hr Frih. o. Landtm.-s propos. på afslag å det första alternativet eller måhända lämpligare återremiss till Utsk. på det alt Utsk. må taga denna sak änuu en gång i skärskådande och det är delta förslag till gemensam tanke, som jag för min del vågar föreslå R. o. Ad. att antaga.
I anledn. af de anmärkmr, som Frih.
Palmstjerna nu framställt emot det Const.Utsk:s förslag, som är under R. o.
Ad:s pröfning, anhåller jag alt få med några ord utveckla Utsk:s skäl för samma förslag.
Hvad först beträffar de orden efter ”vederbör:des hörande eller uppå deras framställning” hvilka den siste värde talaren ansåg onödige, så har Utsk. insett, att då man infört en så betydligt utvidgad rättighet för K.
M. att an 25* - 388 Den 12 Juli. vända utländske män till embeten och befattningar i riket, man likväl dervid torde böra införa den garantien att K.
M. innan Flan lill sådane befattningar, kallade utländske män, skulle hafva hört vederbönde derom.
Det skulle eljest kunna hända att en utländning fick en sådan befattning, utan att någon vederbör:de varit hörd; ty K.
M. skulle, om detta stadgande icke vore infördt, äga rätt att insätta utländske män, likasom Flan nu kan tillsätta inländske män, utan att serskildt deröfver höra vederbönde.
Man har äfven ansett, att då man medgaf, att utländningar fingo af K.
M. kallas, det skulle hafva sin nytta med sig om t. ex. Universitetet, då en ledighet der inträffar, egde rätt, att hos K.
M. föreslå alt den eller den utmärkta utländske vetenskapsmannen måtte till den eller den lärostolen inkallas.
Jag tror således att dessa ord icke tillkommit såsom en onödig vidlyftighet i redaktionen utan att de äro af verklig nytta. livad åter angår Frih.
Palmstjernas anmärkn. att om man äfven nödgades inkalla en utländning, man dock kunde hålla sig inom trosförvandterna, så ansåg man det icke medföra någon olägenhet om andra trosförvandter än Evangelisk-Lutherska anställdes såsom lärare, men att det deremot kunde vara af synnerligen stor nytta, om man kunde få en utmärkt lärare, äfven om han vöre af annan trosbekännelse; hvarföre man icke ansåg lämpligt stadga, att han ovilkorligen skulle tillhöra den rena Evangeliska bestämmelsen.
Hvad första mom. angår, så är jag icke genom den siste värde talarens framställning i detta afseende rubbad i min öfvertygelse om öfverflödigheten af orden ”efter vederböndes hörande eller uppå deras framställning,” enär enligt 28 § vederbönde böra hafva inkommit med förslag ronde tillsättande af sådana tjensler, der förslag förut hafva egt rum.
Då tillsättningar af sådana tjenster komma i fråga, så lära på grund af detta grundlagsstadgande, förslag i alla fall komma att afgifvas och således denna ordställning vara fullkomligt öfverflödig.
De uti mitt förra yttrande, gjorda anmärkningar, ronde detta mom. vill jag sammanfatta deruti, att jag såsom förslag till gemensam tanke anhåller att K. o. Ad. ville låta redaktm af detta mom. ånyo tagas i betraktande af Ulsk., till sammanfattande i mera korthet.
Hvad det andra mom. beträffar, så kunde det visserligen vara för de Österländska språken nyttigt, alt någon af den Moharuedanska lärans bekännare blefve anställd vid Universiteten, men jag skulle icke tro alt det i öfrigt vore lämpligt alt der anställa en person, hvars troslära och seder sä mycket afveko ifrån dem, som här äro antagna.
Mitt förslag till gemensam lanke i afseende på andra morn. är således det att denna förändring skulle medföra så många olägenheter, att den måste anses vara hvarken nyttig eller nödig.
Jag anhåller att det förslag lill gemensam tanke, som Frih.
Palmstjerna framställt, mätte ånyo upläsas.
I anledn. häraf tillkännagaf Fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att Frih.
Palmstjernas förslag, såvida de af H. Ex. blifvit rätt upfattade, Den 12 Juli. 389 innehöllo, alt R. o. Ad. malte såsom sin gemensamma tanke förklara, att Const.Ulsk. bör taga redakltn af första mom. af dess ifrägavande förslag i närmare öfvervägande och sammanfatta den med mera korthet, samt att den i 2:dra mom. föreslagna förändringen skulle medföra så många olägenheter att den icke kunde anses hvarken nödig eller nyttig.
Lagerbjelke: Då Frih.
Pahnstjernas förslag till gemensam tanke, icke serskildt nämner någon ting angrde de anmärkta orden: ”efter vederbör:des hörande eller uppå deras framställning,” så kunde jag visserligen nu underlåta att besvara Frihms vederläggning emot mig, men jag anser dessa ord nyttiga och vill derföre uptaga anmärkum.
Frih:n har visserligen sagt, att i alla fall, enl. 28 § R.F. förslag skola afgifvas der sådana förut egt rum.
Nu var detta likvisst icke Ulsk. bekant och jag tror det icke heller vara förhållandet.
Det skulle således ganska väl kunna hända, alt vid flera af dessa befattningars tillsättande, Ulländningar inkallades utan att förslag voro afgifna, men om äfven så vore att anslag till alla dessa tjenster uprältas och framställas och framdeles komma att göras, så kan det ju ganska väl låta tänka sig att vederbönde på förslaget upfört 3 inländske män, men att K.
M. ville inkalla en utländning.
Derifrån vore K.
M. alldeles oförhindrad och K.
M. skulle då till en sådan lärareplats inkalla en person, öfver hvars inkallande vederbör:de icke voro hörde.
Sådant har man, genom delta stadgande, velat förekomma och således föreställer jag mig ännu alt Const.Utsk. i sak verkligen gjort en vigtig framställning.
Vid genomläsning af de 2 första punkterna af R.F:s 28 §, som Uisk:s betänk, omhandlar, före kommer det mig som skulle en otydlighet der förefinnas, så tillvida, att man icke rätt kan fatta, huruvida den första punkten åsyftar att meddela K.
M. rättighet att till lärare vid Universileterna, vissa lärare-beställningar undantagne, inkalla män, hvilka ega utmärkt förtjenst ehvad trosbekännelse de än må hafva.
Detta synes alls icke af den första punkten och när man kommer till den andra, så säger Utsk. ”att, till lärare-beställningar vid Universitelerna samt till lärare-beställningar och andra tjenster vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst äfvensom lill läkare-befattningar, må äfven bekännare af annan troslära än den rena Evangeliska nämnas, kunna”.
Häraf vill synas som skulle Ulsk:s mening vara att alla läraretjensler kunna af K.
M. borlgifvas lill personer, som icke bekänna den rena Evangeliska läran, med undantag af Theologiska och Juridiska lärare-beställningar.
Om detta är Utsk:s mening så protesterar jag emot en sådan liberalism.
Jag tror det vara angeläget att hvarje tjenst i riket, den må vara Theologisk eller af hvad annan beskaffenhet som helst icke förses med lärare, som bekänna annan religion, än den antagna Statsreligionen.