Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Posse, Arvid, ingifven motion, N:o 126, om anvisande af 600,000 rdr för Malmö hospitals förflyttning till annan tjenlig plats inom Skåne.
Efter det Hr Gr. och Landtm, tillkännagifvit, att till R. o. Ad. blifvit ölverlemnade 15 inträdeskort till Kongl. Krigs-Vetenskaps-Akademiens sammankomst för firande af dess högtidsdag den 16 dennes, samt amodat de Ledamöter af Ståndet, som önskade erhålla dessa billetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen; åtskiljdes R. o. Ad. kl. j 2 e. m.
Den 15 November e. m. 123 Onsdagen den 15 November 1865.
Hr Silfverstolpe, David Wilhelm, anförde mundtligen:
Det är för K. o. Ad., så väl som för den större allmänheten nogsamt bekant de värderika arbeten, som, särdeles på sednare tider, af Topografiska korpsen blifvit verkställde, bland annat det fullständiga, omsorgsfullt genomförda kartverk, som, redan till en del lemnadt i allmänhetens händer, allt fortfarande af korpsen utgifves.
Då jag sjelf under en lång tjenstetid tillhört en militärisk scientifik korps, må det ej förtänkas mig, om jag af varmt intresse för en annan sådan, och för att underlätta dess nyttiga, fosterländska verksamhet, anhåller att få anföra följande:
Härefter uppläste Hr Silfverstolpe en motion, N:o 127, om beviljande af ett anslag å 200,000 rdr till uppförande af en byggnad för Topografiska korpsen.
Hr Gyllenram, Henrik, afgaf en motion, N:o 128, om upphäfvande af den för Gottland gällande undantags-lagstiftning rörande tiden för fullföljd af talan i vadesaker och besvärsmål.
Alströmer, Jonas, väckte en motion, N:o 129, om utsträckt pensionsrätt för aflidne Konrektor Jon Eberhard Lyths söner.
Hr Treffenberg, Curry, uppläste en motion, N:o 130, ang:de vilkorliga utmätnings-resolutioner i utsökningsmål, der krafvet grundas å skuldförbindelse, accepterad räkning eller vexel.
Remitterades till Lag-Utsk:t. 124 Den 15 November e. m.
Hr Treffenberg afgaf vidare en motion, N:o 131, om ändring i 2:dra kap.
StrafT-lagen.
Hr Cederschjöld, Rudolf, väckte en motion, N:o 132, rörande bank-lagstiftningen.
Hr Gyllenhammar, Carl Axel Napoleon, uppläste en motion, N:o 133, om beviljande af ett låneunderstöd å 5^ millioner rdr för anläggning af en jernväg från Frövi till Fahlun.
Hr Dankwardt, Carl Gustaf, anförde mundtligen:
Härmed får jag anhålla, att mitt i dag få förmiddagen vid Frih. af Ugglas’ motion ang:de jernvägarne afgifna yttrande måtte såsom motion anses och behandlas, hvadan jag nu sålunda formulerat detsamma.
Hr Dankwardt tre motioner:
N:o 134, om jernvägsfondens förstärkning medelst inhemsk kredit; N:o 135, om anslag för åstadkommande af tillverkning utaf jarnvägs-skenor inom Riket; och N:o 136, om beviljande af ett anslag å 150,000 rdr för anläggning af en väg emellan sjön Bollmen och Wieslanda jernvägs-station.
; Alla dessa motioner bordlädes.
Frih. von Platen, Ludvig, afgaf en motion, N:o 137, ang:de beredande af s. k. semester för civile embets- och tjenstemän m. m.
Hr von Mentzer, Carl Fredrik, väckte en motion, N:o 138, om upphäfvande af K. M:ts Nåd.
Kungörelse den 22 Maj 1863, ang:de upphörande från ocb med år 1864 af tullstämpling å varor, som från utrikes ort inkomma.
Den 15 November e. m. 125 Frih. Cederström, Budolf, uppläste en motion, N:o 139, ang:de gemensam behandling af frågorna om beskattning af bränvins tillverkning och tullen å sådan vara.
Denna motion remitterades till Bevilln.-Utsk:t och kommunicerades de öfriga Riks-Stånden.
Uppläsles o. remitterades till Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t två af Hr Ulfsax, Adolf Fredrik, inlemnade motioner: N:o 140, om de s. k. döda språkens uteslutande från läroämnena vid elementar-läroverken m. m.; och N:o 141, om nedsättande af en komité, för utarbetande af förslag om jury i brottmål.
Gr. Posse, Knut, afgaf en motion N:o 142, om beviljande af ett anslag å 12,000 rdr lör tillbyggnad af Skeppsgosse-kasernen i Karlskrona.
Upplästes och remitterades till Lag-Utsk:t en af Hr Ulfsax, Adolf Fredrik, inlemnad motion, N:o 143, om utvidgad religionsfrihet.
Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t nedannämnde motioner: N:o 144, af Hr Ulfsax, Adolf Fredrik, om beviljande af ett årligt anslag å 30,000 rdr, lör vård och underhåll å Stockholms sjukhus af fattiga sjuka Irån landsorten; N:o 145, af Hr Lagergren, Anders, om tillsättande af en General-inspektör öfver samtlign Gymnastik-inrättningarne i Riket utom Stockholm; N:o 146, af Frih. Nordenfalk, Johan, om utvidgning af Westerviks Elementar-läroverk; N:o 147, af Hr Ekensteen, Fritz Otto Ludvig, om ett anslag å 5,000 rdr till inköp af afvelsdjur utaf ädlare kreatursracer; N:0 148, af Frih.
Bonde, Knut, om anvisande af ett årligt anslag å 10.000 rdr till fabriks- och handtverksnäringarnes befrämjande; samt N:o 149, af densamme, om löneförhöjning åt distrikt-läkaren vid Tumba bruk. 129 Den 18 November.
Hr von Francken, Georg Wolfgang, afgaf en motion, N:o 150, om tobakstullens förhöjning.
Remitterades till Bevilln.-Utskd. R. o. Ad. åtskiljdes kl. omkring 8 e. m.
Lördagen den 18 November 1865.
Justerades 8 prot.-utdr. för den 14 dennes och 4 prot.-utdrag för 15 denues.
Föredrogs Frih. af Ugglas’, Gustaf, den 15 dennes bordlagde motion N:o 96, ang:de sättet för anskaffande af medel till nordvestra och östra stambanornas fullbordande.
Ehuru jag icke kan neka motionären min beundran för den sorgfällighet, hvarmed han alltid söker att bevaka sitt läns intresse, kan jag dock icke underlåta att bedja Gud bevara vårt fädernesland för så nitiska Landshöfdingar i alla län, ty om de skulle lyckas att, såsom han, »raka elden under hvar sin gryta», skulle snart den gemensamma stora härden, nemi. fäderneslandets tillgångar och kredit, slockna.
Frih, af Ugglas har föreslagit att genom upplåning anskaffa 24 millioner, hvaraf nära 11 skulle användas att fullborda den östra stambanan, och det öfriga för den nordvestra.
Hvad den sednare beträffar, har jag icke heller någonting att invända emot dess fullbordande, men. hvad deremot den östra angår, är jag icke af samma åsigt.
Östergötland är visserligen en perla bland Sveriges provinser, och klart är äfven att hvad som en gång blifvit beslutadt, bör utföras, men tidpunkten derför torde dock icke ännu vara inne.
Frih. af Ugglas har visserligen uppgjort en beräkning, som utvisar att banan skall gifva ända till 2 proc. på kapitalet, sedan förvaltningskostnaden blifvit afdragen; men Frihrn har dock der - Deu 18 November. 127 vid förgätit de omkostnader, som kräfvas för banans underhåll, hvaraf följer att hans beräkning icke torde komma att hålla streck.
När nu östra bauan en gång blir fullbordad, är klart att hon kommer att upptaga all den trafik från Småland, Blekinge, Skåne och Halland, som för närvide går på vestra banan, så att denna sednares inkomster varda minskade med hela det belopp, som östra banan lemnar utöfver det bidrag, som Östergötland dertill kan komma att lemna.
Vi måste äfven komma ihåg att andra provinser hafva rättmätiga anspråk på statens mellankomst såsom t. ex.
Kalmar län, för hvilket 10 millioners anslag begäres, lill jernväg mellan Kalmar, Wexiö och Karlshamn, äfvensom anslag för jernväg emellan Oscarshamn och någon punkt på södra banan.
1 fråga om dessa provinsers företrädesrätt, har Kalmar län nära lika antal innevånare, och torde icke stå efter i industrielt hänseende, men saknar fördelen af den kommunikation, som Wettern och kanalen erbjuda Östergötland. iMen så länge konjunkturerna äro dåliga, yrkar jag just icke att man ökar upplåningen med det kapital, som erfordras för denna bana.
Jag hemställer derföre, om det icke vore klokast, att uppskjuta med alla andra banor, än den nordvestra, till nästa riksdag, då penningar möjligen kunna upplånas på billigare vilkor och vi sjelfva hunnit förvärfva oss den erfarenhet, som erfordras för att inom landet tillverka nödig materiel.
Jag anhåller att dessa mina ord måtte få åtfölja motionen till StatsUtsk:f.
Då nu föredragna motion genast begärdes på bordet, ville jag då icke besvara de anmärkningar, som af Hr Danckwardt gjordes mot densamma, men ber nu att till besva rande få upptaga såväl hans, som de af Frih.
Raab framställda anmärkningarne.
Den värde talaren, som jag först nämnde, yttrade i början af sitt anföraade att de af mig uppgjorda kalkyler voro fullkomligt origtiga.
I anledning deraf ber jag få nämna att hvarje siffra i min motion, med undantag af en beräkning rörande trafiken på sista milen, är hemtad ur Sveriges officiella statistik, hvarföre beskyllningen att uppgifterna skulle vara oriktiga, återfaller på detta verk.
Hr Dankwardt yttrade .äfven att det såge ut som hela landet nu skulle beskattas för Östergötlands räkning, — detta Östergötland, på hvilket allt skulle blifvit hopadt.
Jag vill visserligen icke vara målsman för provinciella intressen och tillhör ingalun da deras antal, som vilja utmäta allt tum för tum, men jag måste dock., framställa en fråga till den värde talaren nemi.: »Hvad har då Östergötland fått af staten?»
Götha kanal, som byggdes hufvudsakligen genom enskilda bidrag, vidare 2—3 mils jernväg, och vid sista riksdagen anslag till en kanal.
Detta är allt hvad Östergötland erhållit i kommunikations-väg.
Vid jemförelse med Skåne, Westergötland och Smålaad är detta i sanning icke mycket!
Jag vill nu endast fästa mig vid Småland.
Denna provins har fått en stambana af 17 mil med en kostnad af 12 millioner 128 Den 18 November. och begär nu ytterligare ett anslag på 10 millioner, således 22 millioner ensamt tili denna provins.
Sveriges hela bevillning uppgår till 20 millioner och häraf lemnar
Östergötland 2 eller en tiondedel.
Skall nu rättvisa enligt Hr Dankwardts mening skipas, borde väl provinsen få jernvägar i proportion derefter, men har dock endast 3 mil för en kostnad af 3,200,000 rdr.
Ser man åter frågan ur allmän synpunkt, så vågar jag påstå att, med undantag af nordvestra banan, är ingen af så stor vigt som den östra.
Den afser nemi., icke allenast att förena den vestra banan med den södra, utan äfven att förbinda Stockholm med utlandet.
Det blir, ..med ett ord, Sveriges hufvudbana.
Raab sagt att Östergötland är en perla bland provinser, så frågar jag, om det icke vore skäl att väl vårda denna perla, och befordra kommunikations-anstalterne derinom, förutan hvilka en provins småningom kan, om icke utarmas och gå under, dock omöjligt utveckla all den rikedom den innehåller.
Raab har vidare yttrat att min motion afser att ovilkorligen nu upptaga ett lån på 24 millioner, hvaraf 10 skulle användas till östra banan och resten till den nordvestra.
Detta innehåller icke min motion.
Jag utgår från den synpunkten att dessa banors fullbordan endast äro att betrakta såsom en tidsfråga, att vid sådant förhållande R.
St:r böra medgifva att, när penningar med fördel kunna upplånas, men också först då, K.
M. må ega att upptaga ett lån tillräckligt för utförande af dessa arbeten, och förefaller det mig att ett sådant förslag icke bör kunna annat än godkännas af dem, som, likasom Frih.
Raab, anse att dessa jernvägar måste utföras.
Ehuru jeg icke föreställer mig att de svårigheter, som uppstått vid sista statslånets afslutande, haft sin grund deri att detsamma uppgjorts af Riksg.-Kont., tror jag dock att det skulle kunna leda till bättre vilkor, om regeringen åtoge sig dylika uppdrag.
Jag föreställer mig likväl att R.
St:r, om dessa negociationer öfverlemnas åt Regeringen, bestämma ett maximum af räntefoten der sådant kan ske; ty om jag undantager den nordvestra stambanan, som väl under alla omständigheter bör fullbordas, och hvad som ännu kan brista i de beräknade och redan beviljade anslagen för redan påbörjade banor, måste jag anse det långt bättre att alla nya jevnvägsföretag afstanna, än att de skulle komma att utföras medelst lån, som kontraherades på ofördelaktiga vilkor för Statsverket, hvilket i mer eller mindre mån måste inträffa, då långifvarne hafva sig bekant, att lånen behöfvas för företag, som ovilkorligen äro bestämda och icke kunna inställas.
Jag tillåter mig för öfrigt antaga, att Stats-Utsk:t icke förbiser de utvägar, som kunde erbjuda sig, att genom subskriptions-lån inom landet upptaga en del af de summor, som i förenämnde afseende kunna erfordras.
Den 18 November. 129 Frih.
Jag har icke bestridt att på östra banan må framdeles byggas, utan endast yrkat på uppskof med anslagen till bättre., tider.
Frih. af Ugglas har uppgjort en jemförelse emellan Östergötland och andra provinser, emot hvilken jag dock nödgas göra anmärkningar i hvad som rörer Småland.
Denna provins är nemi. delad i tre län, och jag har endast talat om Kalmar län, hvarförutan den värde talaren i sina beräkninger öfver hvad som Småland erhållit, icke allenast upptagit hvad som hittills blifvit beviljadt, utan äfven hvad vid denna Riksdag begäres och möjligen icke bifalles, åtminstone om Stats-Utsk:t iakttager den sparsamhet jag skulle önska.
Slutligen har Frih:n sagt att jag orätt citerat hans motion, så till vida, att han verkligen satt nordvestra banan framför den östra, men om jag gjort en ofrivillig omkastning af summorna, så är detta af ingen betydenhet i sak.
Frih. af Ugglas: I ani. af Frih. Sprengtportens anfö rande, vill jag förklara, att orsaken hvarföre jag icke velat utsätta något maximum i afseende å räntan är den, att om långifvaren får veta att staten vill betala en viss ränta, så sätter han icke ned sina fordringar derunder.
St:r ha, mig veterligen, heller aldrig afgifvit några bestämmelser härutinnan, utan alltid förständigat Riksg.-Kont. att afsluta lån på bästa möjliga vilkor.
Och får jag, i ani. af Frih.
Raabs ytterligare anmärkning, endast förklara att då jag i min motion begagnar orden »om» och »när», så lärer det väl icke kunna tolkas som om jag ville att penningar genast skulle anskalTas, hvilket icke heller är min mening.
Jag får fästa den sista varda ta larens uppmärksamhet på, att de lån, som för Svenska Statsverket hittills blifvit afslutade, varit afsedde för vissa förut bestämda och af långifvarne kända ändamål; men att deremot förhållandet är annorlunda, då långifvaren har sig bekant, att behofvet är eventuelt och beroende deraf om lån på antagliga och billiga vilkor kunna erhållas.
Jag hyser det förtroende till Regeringen, att om R.
St:r fastställt ett visst maximum, den likväl skall bemöda sig afsluta lånet på billigare vilkor, om konjunkturerna medgifva sådant; och kan således icke erkänna giltigheten af de skäl, min värde motståndare anfört mot min yttrade åsigt.
Jag vill icke nu ingå i något or dande om det ifrågav:de af Frih. af Ugglas framställda förslag om upplånande af 24 millioner.
Jag betviflar att konjunkturerna under nästförestående statsreglerings-period så förändras, att det blir möjligt, att, utan att ytterligare skada vår kredit, göra ett sådant lån.
Men om, mot förmodan, vår kredit i utlandet blefve sådan, att detta lån på någorlunda drägliga vilkor kan afslutas, H. I. 9 130
Den 18 November. måste jag dock protestera mot det sätt, hvarpå penningarne skulle användas.
Med undantag af 2 eller 3 millioner för banan mellan Stockholm och Upsala, hafva hitintills alla medel blifvit använda till jernvägs-anläggningar i södra Sverige.
Hufvudstaden bör dock icke helt och hållet bortglömmas, och förr än man satt densamma i förbindelse med dess handelsområden, bör man ej tänka på östra stambanan; ty, Mine Hrr! det är just i de norra, nordvest om Stockholm belägna orterna, man finner en stor del af våra af naturen skänkta rikedomar.
Man kan knappast göra sig ett begrepp om de malmtillgångar, som finnas i Grangärdes m. fl. bergslager, och dessa tunga varor kunna endast transporteras på jernväg.
Jag har just i dessa dagar hört, att det Engelska bolag, som bildat sig för att inköpa Högboverken, gör detta med uteslutande afseende på att använda jernet till jernvägsmateriel.
Man har nemi. i England kommit till den erfarenheten, att det bästa jernet härtill bör användas och derföre fäst sina blickar på det Svenska.
Med utsigt till sådan afsättning, bör man göra allt för att bringa våra malmer i dagern, och sålunda heldre använda några millioner på en jernväg dit upp än på östra banan.
Hufvudstadens intresse bör nemi. rigtas mot dess gamla handelsområde, som var bergslagen, ty annars kommer dess handel att ännu mera kringskäras, synnerligen om Frövi-banan kommer till stånd, då bergslagernes handel går på Göteborg i stället för Stockholm.
Staten har allt för länge förbisett detta, och då fråga nu är om att upplåna 24 millioner, bör väl icke Stockholms och Westmanlands intresse sättas i sista rummet.
Det var just i bergslagen som jernvägar först ifrågasattes, för att sätta de bergsbruksidkande och sädesproducerande landsdelarne i förbindelse med hvarandra öfver Westerås.
I stället hafva vi allt hittills endast arbetat på att sätta oss i förbindelse med utlandet.
Den store nationalekonomen Smith säger, att den inhemska handeln är den bästa, emedan båda parternas vinst då stadnar inom landet.
Westmanlands malmer äro ock den största skatt Sverige eger, och derföre är en jernväg dit upp af högsta vigt.
Jag anhåller att dessa mina ord måtte få åtfölja remissen till Stats-Utsk:t; och detta så mycket mera som jag hört, att en motion blifvit väckt i denna syftning, ehuru deri helt anspråkslöst begäres blott en enda million, under det man fordrar 10 millioner för den östra banan.
Jag har icke heller förbisett hufvudstadens och de norra orternas intresse uti min motion, då jag i slutet af densamma anhåller, att K.
M:t ville låta göra undersökningar för att bestämma hvar dessa jernvägar skulle anläggas.
Hade dessa undersökningar redan nu varit verkställda, skulle jag icke åtnöjt mig med att begära 24 millioner, utan föreslagit hela den summa, som skulle erfordras, för att fullborda hela vårt jernvägssystem, men innan dessa undersökningar skett, Den 18 November.
131 har jag ej ansett tiden vara inne att begära anslag för dessa banor.
Sparre: f)å frågan om jernväg norr ut stått på dag ordningen i 10 år, då 2 eller 3 undersökningar äro gjorda, då en komité varit nedsatt för att yttra sig i frågan, så skulle det högeligen förvåna mig, om icke K.
M:t på allt detta skulle kunna grunda ett omdöme, hvilket Han ock genom vid förra Riksdagen afgifven Propos. i ämnet visat sig hafva fattat.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå fastställd propos., blef motionen jemte yttranderne remitterad till Stats-Utsk:t.
Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Hr Fitinghoff^, Conrad Bleckert, den 15 dennes bordlagde motion, N:o 97, om beviljande af ett anslag å 76,250 rdr, för väganläggning från Ramsele socken till Tåsjö kyrka.
Hr Liljenstolpes, Axel Fredrik, den 15 dennes bordlagde motion, N:o 102, ang. e. o. tjenstemännen, deras ställning samt befordringslagarne.
Jag hänvisar till R. o. Ad:s prot. för den 30
December 1851 och anhåller att motionen måtte delgifvas Med-Stånden.
, remitterades motionen till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t samt kommunicerades med de öfriga Riks-Stånden.
Härefter anmälte sig och yttrade Hr Liljenstolpe:
Jag får till Höglofl.
Ståndet framställa samma anhållan i afseende på mina motioner, rörande gratifikation åt Mamsell Carlén och om förändringar i Bevillnings-Förordnm, som jag nyss gjorde i afseende på min motion om e. o. tjenstemännen, deras ställning samt befordringslagarne.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. bifölle
Hr Liljenstolpes nu gjorda begäran, att med de öfriga RiksStånden måtte kommuniceras de af honom väckta motionerne angående åtskilliga ändringar i Bevillnings-Stadgan samt om en gratifikation till Mamsell Octavia Carlén för ett af henne utgifvet arbete.
Ropades ja. 132 Den 18 November.
Hr Treffenbergs, Curry, den 15 dennes pä bor det lagde motion, N:o 104, ang. ändringar i Instruktionen för Landshöfdingarne i Rikets län samt de vid länsstyrelserna anställde tjenstemän.
Hr Weidenhjelm, Ernst August: Såsom K. M:ts Bef:de i ett af Rikets Län, anser jag mig böra vitsorda motionärens uppgifter, såväl angående mängden och mångfalden af Landssekreterarnes embetsgöromål, och snart sagdt omöjligheten att åt alla kunna egna noggrann och sorgfällig granskning, som äfven rörande enkelheten af de mål och ärenden, dem motionären föreslagit böra till Läns-notariens föredragning öfverflytias och för hvilkas handläggning endast ringa lagkunskap, men hufvudsakligen ordning och uppmärksamhet erfordras.
Men huru önskvärdt och behöfligt det alltså vore, att
Lands-sekreterarne blefve lossade från någon del af de dem nu åliggande tjenstebestyr, fruktar jag likväl, att motionen, i hvad den afser de deri omnämnde skuldfordringsmålen, icke kan vinna bifall.
Det måste nemi. förefalla temligen oegentligt att tillskapa tvenne särskilda föredragande i ursprungligen likartade mål, hvilkas egenskap att tillhöra den enes eller den andres föredragning ofta icke torde med visshet kunna bestämmas förr än efter föredragningen, då vid sjelfva pröfningen, som tillhör Kon:s Bef:de, det blifvit afgjordt, huruvida målen skola expedieras genom så kallade tredsko-utslag eller genom vilkorliga utmätnings-resolutioner.
Det har förmodligen varit motionärens mening, att, sedan målen ansetts vara komplette, Lands-sekreteraren skulle till Läns-notarien öfverlemna handlingarne i de mål, som borde af honom föredragas; men, om då inträffar, hvad ock mången gång egt rum, att de mål, hvilka af Lands-sekreteraren ansetts böra tredskovis afgöras, af Kon:s Bef:de pröfvas böra såsom tvistige under domaren hänskjutas, eller att de lagsökningsskrifter, dem Lands-sekreteraren funnit böra genom vilkorliga utmätnings-resolutioner expedieras, af Kon:s Bef:de anses böra till gäldenärens förklaring utställas, så skulle deraf följa en återremiss till Lands-sekreteraren, hvarigenom omgång, dröjsmål och obehag skulle uppkomma.
En annan väsendtlig omständighet, som motionären icke vidrört, är, huru rättigheten till lösen för expeditioner i dylika mål bör betraktas.
Hittills har denna lösen utgjort en bland Lands-sekreterarnes förnämsta, åtminstone lättast förvärfvade och med minsta arbetet förenade sportler; men, enligt vanlig sed, oger en tjensteman med egen föredragnings- och expeditionsskyldighet, rätt till lösen för de beslut, som på hans föredragning falla.
Derest nu motionärens mening varit, att dessa inkomster skulle hädanefter på Läns-notarierne öfvergå, fruktar jag, att de öfrige Lands-sekreterarne i Riket icke skulle blifva honom mycket tacksamma för motionen; men om densamma i ofvan anmärkte delar kunde vinna bifall, skulle emellertid Landssekreterarne befrias från den juridiska ansvarigheten för en stor Den 18 November.
133 del af de dem hitintills tillkommande göromål, och då Länsnotarierne i stället fingo denna ansvarighet på sig öfverflyttad samt i sammanhang dermed betungades med icke ringa utgifter för expeditionernas utskrift m. m., torde billigheten fordra, att antingen högre lön än den närvarande blefve dem tillagd, eller ock att viss procent af den stadgade lösen dem förunnades — hvilket lämpligen torde vid motionens pröfning böra tagas i öfvervägande.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja motionen till det Utsk., dit den för vederbörlig handläggning varder remitterad.
Det har blifvit anmärkt mot min motion, att öfverflyttandet af vissa skuldfordringsmåls föredragning från Lands-sekreteraren till Läns-notarien skulle vara olämpligt, derför att man icke kunde på förhand bestämma huru åtskilliga mål komme att algöras och till hvems föredragning de således skulle öfverlemnas.
Detta kan jag dock icke finna, då bestämningsrätten i förberörde hänseende tillkommer Landshöfdingen uteslutande, och någon tvekan icke lärer kunna uppstå, huruvida hvarje förekommande skuldfordringsmål tillhör ofvannämnde kategori af utsökningsmål, hvars föredragning jag velat uppdraga åt Läns-notarien.
Hvad angår den ekonomiska sidan af saken, eller hvem som skulle erhålla sportlerna för de utaf Läns-notarien föredragna målen, så har jag ansett detta vara en fråga af underordnad vigt och icke böra utgöra hinder för genomförandet af den utaf mig föreslagna förändringen, så vida denna öfverhufvud är för det allmänna gagnelig.
Att Länsnotarien finge åtnjuta någon andel af ifrågavarande sportelinkomst, finner jag ingalunda vara obilligt.
Det är också i de flesta län redan nu brukligt, att Läns-notarien genom särskildt arvode af Lands-sekreteraren eller andel i sportlerna fått sina eljest alltför knappa inkomster förökade.
Jag anhåller, att äfven detta yttrande måtte med motionen till Utsk:t remitteras.
Efter härmed slutad öfverläggning, remitterades motionen jemte yttranderne till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t.