Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För ardra, i4:de, 3^;de och 46:te BänkmansAfdelningarne koni vid uppropet icke nu - Den i3 Januarii e. m. 97 någon tillstädes, hvadan de för dessaAfdelningar utsatte Bänkmansval mäste inställäsi Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Grefve von Schwerin, Philip, afsagt sig den honom uppdragna befattning att vara Suppleant i Förstärkta StatsUtskottct.
Fortsattes den i förmiddagens Plenum hörjade pröfning af Stats- Banko- och LagTJtskoltens den 28 sistlidne November under N:o 28 afgifne, och den 21 derpå följde
December förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 16 förut meddeldte Betänkande, angående Förslag till lag ler Rikets Ständers Bank.
Mot det beslut, som Ridderskapet och Adelil på förmiddagen fattat, att en lag skall med Konungens biträde stiftas för Banken, får jag anmäla min reservation och protest, samt förbehålla mig att vid nästa Riksdag icke behöfva göra något afseende på den lag, som på detta sätt blifvit stiftad, till inkräktning i den rätt, hvilken är Riksens Ständer i Grundlagen förvarad, ty Grundlagen kan ej genom Civil-lagar tillintetgöras.
JA 1.
Från den dag, dä utväxling af Silf57 H. ' ‘ 7' 98 Den i3 Januari! e. m. ver å nyo vidtager, enligt hvad derom vid denna Riksdag beslutadt blifvit, är Banken skyldig, att, enär sä påfordras, sina sedlar nied Svenskt silfvermynt inlösa, efter den af Konung och Rikets Ständer nu fastställde grund.
Herr Skogman, Carl David: Sedan Utskotten i sitt senare förslag fränträdt den skillnad, som var gjord i det första, emellan nya och gamla sedlar, får jag föreslå bifall till den senare redactionen, med den obetydliga förändring, att ordet nu uteslutes, emedan, genom detta ord, det synes förutsatt, att denna lag skulle innehålla stadgande om myntbestämnings-grunden.
Om Ridderskapet och Adeln täcktes härtill lemna bifall, skulle, i stället för orden: ”efter ”den af Konung och Rikets Ständer nu fastställde grund,” införas följande: efter den grund Konung och Rikets Ständer fastställt.
Hans Excellence Hejm Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens förslag till x §.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna Utskottens berörde förslag, under iagttagande af den utaf Herr Skogman uppgifne redactionsförändring.
Den i3 Januarii e. m. 99 $'• 2. Vägrar Banken under hvad sken det vara må, att sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp, hvarå den af Banken utgifven blifvit efter ty, i 1 $. säges, må den, som sedel innehafver, derom hos Kongl. Maj.ts och Bikets Svea HofRätt göra skrif - telig anmälan; och ålägge Hoj Rätten BancoFullmägtige, att inom tre dagar efter deraf erhållen del öfver den anmälan sig förklara.
Be finnes det, att sedelns vägrade inlösen härrört af orsak, som icke genast kan rättas, förordne Hof Rätten då, att Bankens utlåningar och silfverutväxling upphöra, och inberätte förhållandet till Kongl. Maj:t, som utnämner Fyra Sysslomän, hvilka gemensamt med Fyra Sysslomän, dem Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret äga inom sig utse, en af hvarje RiksStånd, genast skola undersöka, om Batikens stä/lning är sådan, att den kan inom 6 månader ifrån den dag, då anmälan om sedels vägrade ut lösen skedde, återställas i det skick i 1 säges; hvarom Sysslomän nen senast inom hälften af ofvan bestämde tid skola göra Underdånig anmälan hos Kongl. Majit till kungörande af dag inom ofvannämde 6 månader, då Bankens utlåningar och silfverutväxling åter skola börja, å hvilken dag Syslomännens befattning uppliörer.
Finna Sysslomännen Bankens ställning sådan, att den icke kan inom ofvunnämde 5, II. 7* 100 Den i3 Januarii cvm. 6 månader återställas i det skick 1 stad gar , a.nmäle de det inom 3:ne månader hos Kongl. Maj.t, och skulle icke inom 6 månader efter det denna anmälan skeltj Banken, genom BancoFullmägtiges eller Rikets Ständers åtgärd, vara återställd till fullgörandet af sina functioner, upphöre då BankPrivilegiet, och åligge det Sysslomannen, att till utredning af Banken i reda penningar förvandla alla dess tillgångar, och dem, i den moTi de inflyta, till Bankens samtelige fordringsägare utdela.
Likaså ändamålsenligt det är, att Banken vid vanliga förhållanden är underkastad allmän lag för att förpligtas fullgöra sina förbindelser, lika så olämpligt synes det vara att, i händelse Banken, i följd af oförutsedde händelser, blifver hindrad att genast fullgöra dem, den skulle sättas i Coneourstillstånd.
Sådant kan ej inträffa utan till följd af sådana olyckor, hvilka endast genom Högsta Magtens, genom Konungs och Ständers medverkan, kunna undanrödjas.
Således får jag föreslå en förändrad redactiön, som bestämmer en gräns, der lagskipningen skulle upphöra, och den stund, då Styrelsen kunde med Riksens Ständer rådgöra om de åtgärder, som skola vidtagas. 2 §. skulle då lyda sålunda:
Vägrar Banken, under hvad sken det vara må, att sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp, som genom Lagen om Mynt - Den i3 Jan nar i i e, ui.
101 bestämningen vid denna Riksdag faststäldt blifvit, må den, som sedel innehafver, derom göra skriftlig anmälan hos Kongl. Majlis och Rikets Svea HofRätt, hvilken , efter att deröfver hafva hört BancoFiillmägtige , äger att med frågan, enligt lag och författningar, förfara.
Finnes dä, att sedelns vägrade inlösen härrört af Bankens oförmåga att genast uppfylla sina förbindelser, gore HofRätten underdånig anmälan derom hos Kongl. Maj:t.
På Kongl. Majit ankomme att pröfva, hvilka utvägar, i öfverensstämmelse med Grundlagarna, lämpligast må vidtagas, för att upprätthålla allmänna f örtroendet och återställa Banken i del skick 1 §. stadgar.
Då ett alldeles särskildt förhållande uppstår i ett land, som äger en Statsbank, i olikhet med det, som existerar i de länder, der enskilta industrien endast är anlitad för Bancorörelsen, är det af högsta vigt att besinna, att icke den allmänna lagstiftning, som i dessa länder kail begagnas, och som ej innebär det ringaste undantag från det vanliga lagförhållandet, i det förra kan vara användbar.
Här hos oss uppstår det förhållande, att om Ridderskapet och Adeln biföll det förslag till a §., som Utskotten framställt, de aflägsnare orternas rätt ansenligt skulle komma att stå efter deras, som äro nära belägne till HofRätten och Banken, då misstroende uppkom - 102 Den i3 Januari! e. m. me bland allmänheten, eller vid tillfällen då BankoStyrelsen genom händelser sattes i nödvändighet svara, att
Banken ej kunde betala sina förbindelser.
Jag vågar derföre tro det förslaget, att vid ett sådant tillfälle heldre sätta Banken under en adininistratif åtgärd, än att lemna åt en Domstol att domina den till Concours, vara påkalladt af den omsorg, som den Lagstiftande Makten bör lemna åt samtelige landels innevånare, så att icke allt lemnäs åt den förstkommande.
Jag bar arbetat emot denna lag, derföre att jag anser i den ligga något, som kommer att väcka misstänka, att de åtgärder, hvilka äro vidtagne, skola rubba närvarande förhållanden.
Men sedan denna lag förekommit, och måste blifva sanctionerad i sammanhang med Myntbestämningen, hvilket jag ej åsyftade, då jag gaf min röst lill hufvudfrågan, är det nu blott fråga om att göra förhållandet mindre vådligt, än om saken behandlas efter juridisk form.
Det. förslag Herr Skogman gjort, anser jag grundadt på nödig omsorg för landets bästa och för det hela.
Jag hade väl önskat, att det stod: i öfverensstämmelse med Grundlagen och allmänna lagen; emedan, då det endast står Grundlagen, vi återkomma till 72 §, hvarvid den tydning deraf, som inom Representationen blifvit gjord, äfven skulle kunna göra sig gällande inom Conseillen, så att man icke afsåge, hvad som kanske är bättre bestämdt i de allmänna Förfatlningarne.
Jag under - Den i3 Januarii e. m. io3 släller likväl Ridderskapet och Adeln sjelf om ett sådant tillägg behöfves, och yrkar ej särskild proposition derå, om ej någon finner det nödvändigt.
Det är naturligt, att då man stiftar en ny lag, skall man, ju längre uppmärksamheten följer stadgandet, desto bättre äga tillfälle att gifva den erforderlig syftesenlighet.
Således måste jag medgifva, att Herr Skogmans förslag fullständigare, än Utskottets, uppfyller ändamålet, nemligen ett erkännande af lagens oafbrutna fullföljd emot Banken, såsom mot hvarje enskild man.
Derjemte gifver det tillfälle åt Konung och Ständer, att förekomma lagens verkställighet, på samma sätt som den ordentlige enskilte mannen gör, om han någon gång skulle råka i förlägenhet, då han drager försorg att bristerne blifva betäckte.
Det lemnar nemligen Konung och Ständer tillfälle, alt vidtaga de grundlagsenliga utvägar, som kunna beredas för att förekomma det lagen göres gällande.
Då jag i det hänseendet anser, att ordet Grundlagsenligt är det rättaste, derigenom att det antyder, att Konungen kan sammankalla Ständerne, tillstyrker jag bifall å Herr Skogmaus förslag oförändradt.
I afseende på det förslag Utskotten lemnat till 2 §, åberopar jag mitt utlåtande, när första Betänkandet återremitterades, då jag yttrade mig D e 11 i 3 Januari! e. m. anse det skadligt för Banken och det allmänna.
Deremot tillstyrker jag det förslag Herr Skogman afgifvit.
Den första delen deraf innehåller de åtgärder, hvilka är o nödvändiga för att trygga den enskilte mannen emot Banken.
Jag tror ej, att man i den senare hör ens omtala den allmänna lagen, och jag hemställer till Herr Hjertås eget ompröfvande, om man ej just derigenom kommer i den ställning man söker undvika, att nemligen Rikets Ständer kunde ställas under Domaremakten.
Om åter den redaction anlages, som Herr Skogman föreslagit, antyder man meningen, alt Konungen skall på grundlagsenligt sätt försätta Banken i sitt skick.
Detta afser tydligen Rikets Ständers rätt i 7a §, då det är de, som skola förvalta Banken, och att, 0111 någon fara är å fiirde, Rikets Ständer blifva kallade och få med Konungen besluta.
På dessa skäl anhåller jag om proposition till bifall å den af Herr Skogman foreslagne redaction.
Jag bade visserligen ämnat icke deltaga i discussioneu om denna lag, men ett yttrande af en värd Talare har förekommit mig så märkvärdigt och så karakteristikt på sjelfva lagen, alt jag ej kan underlåta fästa mig dervid, flan har lemnat bifall till Herr Skogmans redaction, derföre att den lemnade åt Konungen alt pä grim dl ansenligt sätt, nemligen genom Rikets Ständers kallande förekomma lagens \
Den 13 J a n u a r i i e. m. tillämpning.
Jag hemställer, om något större bevis på det chimerikä i hela denna lag finnes, än när man vill inbilla Svenska Folket, att man stiftar en lag för att trygga det, och deruti inlägger rättigheten för Konungen, att genom Rikets Ständers sammankallande förekomma dess verkställighet.
Mera har jag ej att säga.
Om jag än ej gifvit min mening den fullständighet i uttrycket, som den behöft, bade jag dock ej af en så erfaren Talare, som den siste, kunnat förmoda ett sådant missförstånd.
Jag har ej yttrat eller menat, att Konungen skulle kalla Rikets Ständer för att förekomma lagens kraft, utan för att förekomma behofvet att göra den gällande.
Jag hemställer, i fall Rikets Ständer sammanskjuta medel till Bankens betäckande, eller i fall Konungen, genom Lilla Creditivets lyftande, betäcker den brist sorn finnes i Banken, om icke behofvet att göra lagen gällande derigenom förekommes, utan att lagens gällande kraft blifver minskad.
Det är detta jag ville uttrycka, och beklagar, att jag nyss så illa framställde min mening, att jag blifvit missförstådd.
Jag vill endast med några ord besvara den anmärkning, som blifvit gjord af Herr Tham, hvilken trott, att införandet af uttrycket allmänna lagen, uti den nya redactionen, snarare skulle skada io6 Den 13 J a n u a r i i e. m. än gagna.
Jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att i UtsökningsBalken finnes rättighet för ÖfverExecutorn att i enskilta fall gifva anstånd.
Jag trodde, att vid det tillfälle, då BankoStyrelsen anmälte en tillfällig förlägenhet, som kanhända lätt kunde lijelpas, Konungen skulle, genom ett sådant uttryck i denna lag, under förutsättning att han uppfyller sin pligt att kalla Rikets Ständer, äfven kunna begagna den rätt en ÖfverExecutor i enskilta fall äger, att lemna anstånd.
Jag skulle tro, att det ej vore af någon verklig eller sann våda.
Att för några ögonblick spekulationen störes, det medgifver jag, men icke uppkommer någon verklig våda, och trygghet beredes den närvarande Banken, hvilken såsom StatsBank måste behandlas på annat salt än andra, så att den ej blir utsatt för spekulationer.
Jag skulle således ännu en gång yrka på vigten af hvad jag framställt, men vill ej begära votering derom, i fall det ej af andra tillstyrkes.
Om det, som Herr Cederschjöld anmärkt, nemligen undvikande att ställa Rikets Ständer under lagen, ej var Herr Rosenblads mening, så uttrycktes det deremot af en annan Talare här midtemot.
Jag tror, att egentéliga förtjensten i denna lag ligger deruti, att den erkänner Rikets Ständers skyldighet att fullgöra lagen på samma sätt som hvarje annan enskilt.
Hel - Ben i3 Jamia lii e. m. 107 dre än alt öfverlemna, viel ett sådant tillfälle, då Banken ej kan inlösa sina förbindelser, till ett mindre bestämdt handlingssätt, huru tillgå skall, tror jag det vara vida bättre, om ett ovilkorlig! stadgande finnes i denna lag, att Banken öfverleinnas till en bestämd åtgärd.
Således, då denna §. egenteligen innehåller ett noggrann t utredande af Bankens tillstånd under en tid af 3 månader, hvarunder Banken beredes tillfälle att genom egna Förvaltare ställa sig i det skick den bör vara, anser jag, att man heldre bör antaga denna §, som på detta sätt är fullkomligt bestämd, än den af Herr Skogman föreslagne.
Jag finnér ingen ytterligare säkerhet i det förslag Herr Skogman framställt, än den, som Lilla Creditifvets användande kunde lemna.
Men då Rikets Ständer redan genom föregående beslut bestämt, att en summa af 4 millioner skall för en sådan händelse vara att tillgå, skulle jag tro meningen dermed vara att en gång för alla hafva anslagit den summa, som anses behöflig, och hvilken jag finner så tillräcklig, att man ej behöfver svigta i Öfvertygelsen att den gör tillfyllest.
Jag anhåller om proposition på §:n sådan den är.
Jag vill blott upplysa, att den af mig föreslagne redaclion ej åsyftat, att lagens gång skall göras overksam, utan blott det förslag, att hos Konungen må anhållas, att, i händelse Banken biel ve oför - Den i3 Januari i e. m. mogen att fullgöra sina förbindelser, sådana åtgärder må vidtagas, hvarigenom Banken kan komma i det skick i §. stadgar.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogis-* laus:
Enligt det af Herr Skogman framställde förslag är det HofRätten, som, i händelse den casus skulle inträffa, hvarom fråga är, kommer att handla efter Lag och Författningar.
Konungen åter, sedan han erhållit del af förhållandet genom HofRätten, handlar på grundlagsenlig väg.
Konungen kommer således att kalla till en Urtima Riksdag, för att bereda tillfälle för Rikets Ständer, eller Bankens principaler, att sammanträda, hvilket HofRätten ej kan göra.
Orden enligt lag stå på sitt ställe, då det är fråga om HofRätten; och likaledes orden i enlighet med Grundlagen j då det är fråga om en åtgärd å Konungens sida.
Jag tillstyrker bifall å Herr Skogmans förslag.
Ett stadgande, sådant som det Herr Skogman föreslagit, af innehåll, att
Konungen skall på grundlagsenlig väg söka förekomma de olägenheter man befarar, fruktar jag innefatta detsamma som intet.
Ingen lär väl tvifla derpå, att Konungen , så långt hans rätt efter Grundlagen sträcker sig, söker förekomma hvad man här befarar, och, utan att något särskilt stadgande derom i en lag inflyter, tror jag att man i det afseendet kan vara lugn.
Den l3 Januarii e. m. ser intet, som skulle kunna hindra Konungen att använda Lilla Creditivet.
Jag tror ej eller, att någon ny antydning, genom orden i öfverensstämmelse med Grundlagarne finnes, att Konungen skall kalla Rikets Ständer.
Det är föreslaget, att Fullmägtige eller Rikets Ständer skola gifva sitt yttrande.
Det lär ej vara någon annan, som kan sätta Banken i sitt skick, efter de rättigheter Grundlagen åt dem förvarat.
Således, då jag ej kan finna, och ej eller hört någon uppgifva , andra fördelar af det förändrade lagförslaget, än dem jag sökt vederlägga, får jag förnya min anhållan om proposition till bifall å Utskottens förslag.
Jag tilltror mig visserligen icke att kunna så utveckla skadan af §., sådan som Utskotten föreslagit den, att jag
Ian öfvertyga den siste Talaren, men jag vill likväl yttra min tanka derom.
Det skadliga deruti är den inblandning af sysslomanna- och utrednings-tillstånd, hvaruti Banken skulle sättas.
Detta förutsätter en juridisk concurs-åtgärd, och det är just den, som vore den olyckligaste för hela landet; ty om en sådan skall äga rum, blir det nödvändigt att i penningar förvandla alla Bankens tillgångar.
Jag hemställer då, huru det skulle gå med dem, som öro skyldige.
Tusendetals concourser skulle blifva följden.
Sådan som §:n nu af Herr Skogman är föreslagen, är hvarje enskild tryggad emot Ball - f IO Den 13 Januarii e. m. ken, och äger att få sin fråga afgjord pä sätt lagen föreskrifver.
Men det anlydes tillika att, i den omtalta olyckliga händelsen, Konungen må, i grundlagsenlig väg, söka att försätta Banken i viktigt skick.
Kan det ske utan Rikets Ständers medverkan, lär Konungen ej underlåta det.
Kan det ej ske utan deras sammankallande, lär Konungen ej underlåta att kalla dem, och jag hemställer, om några andra, än Riksens Ständer, hvilka skola vårda Banken, kunna komma i fråga att sätta den i det skick den bör vara.
Jag tillstyrker afslag å Utskottens, och bifall å Herr Skogmans, förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å den af Utskotten föreslagne Redaction af 2 §.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga det af Herr Skogman uppgifne Redactions - Ropades Ja.
Det är endast på grund af den öfvertygelse jag äger, att en begäran om votering ej skulle tjena till annat än uppehåll, som jag ej begärt en sådan. 3.
Öfver HofRättens beslut i nå klagan föras i Konungens Högsta Domstolpå sätt i Den *3 Januarii e. m. 111 3o Cap. 1, 6 och 18 $§.
Rättegångs
Balken sägs; dock gånge heslutet det oaktadt i verkställighet.
Då 3o Cap. RättegångsBalken innehåller allmänna föreskrifter om de fall, i hvilka dom skall fullgöras, innan man deruti hos Konungen söker ändring, anhåller jag att orden: dock gånge beslutet det oaktadt i verkställighet mätte uteslutas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition lill Bifall å 3 §.
Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställd proposition, fann för godt antaga det af Herr Skogman uppgifne förslag till redaction af berörde §.
Herr Ribbing reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. «$*• 4- Rikets Ständers Banks GrundCapital, till det belopp som af Rikets Ständer vid denna Riksdag blifvit bestämdt, skall alltid, utan beräkning af Bankens fasta egendomar och inventarier, utgöra en Bankens behållning, utöfver de förbindelser för hvilka Banken ansvarar, så att möjligen inträffande Capital-förminskning under året af vinsten er sättes. 112 Den i3 Januarii e. m. Herr Skogman: Sedan Rikets Ständer vid denna Riksdag beslutat, att som Grundcapital för Banken bestämma en summa af 4,400,000 R:dr, återstod af StatsVerkets skuld till Banken för 1S08 och 1809 årens krig, hemställer jag, om icke samma summa må i lagen införas, för att för alla uttrycka hvaruti grundfonden består.
Äfvenväl är det af 3 Stånd beslutadt, att den ej får användas till annat än den metalliska fondens förstärkande.
Jag får således föreslå följande förändrade redaction af 4 §-:
Den summa af 4j400j>000 R'dr, som Rikets Ständer vid denna Riksdag till Banken anslagit såsom återstod af Rikets skuld för kostnaderne vid 1808 års krig, skall, utan beräkning af Bankens fasta egendomar och inventarier, utgöra en Bankens behållning utöfver de förbindelser, för hvilka Banken ansvarar, och användas endast till förstärkande af Blinkens metalliska fond, sedan silfverud vexlingen börjat, så att möjligen inträffande capital-förminskning under året af vinsten ersättes.
Jag är i sanning mycket okunnig om det språk, som brukas vid lagars utfärdande, eller ock måste jag tillstå att jag finnér besynnerligt, att i en lag insätta, att
Bankens grundcapital är till det belopp, som vid denna Riksdag blifvit bestämdt.
Jag anser, att den redactionen åt min - 4 Den 13 Januari! e. nnr. minstone måste ändras, och tror alt hela §. kunde utgå.
Jag har hört sägas, att BorgareStåndet äfven antagit det förslag, som Herr Skogman framställt, men äfven han har bibehållit samma uttryck.
Jag skulle tro, att om det är 3 Stånds beslut på hufvudsaken, man åtminstone hör se till, att redactionen blir riktig, och tillstyrker således i öfrigt den förändring Herr Skogman yrkat, utom hvad angår utsättande af summan, samt uttrycket: som Riksens Ständer vid denna Riksdag till Banken anslagit.
Om det står: Riksens Ständers Banks grundcapital skall alltid utgöra en Bankens behållning, så är det alldeles nog.
Då får man sedan se efter, huru stort det är, och hvad derom är föreskrifvit.
Jag har något emot bela denna §., emedan detta grundcapital blir det första, som kommer att försvinna.
Det blir det första, som kommer att anlitas, och jag tror, att Rikets Ständer vid nästa Riksdag äro nog kloka att afskrifva det, då lånerörelsen, med den utsträckning den får, gifver inom nästa Riksdag i millions vinst.
Grundfonden är då icke behöflig; men sedan tre Stånd beslutat, att en sådan §. skall finnas, skulle jag önska, att Ridderskapet och Adeln antoge en sådan redaction, sorn vore förenlig med vårt språkbruk, och ej innehölle någon zifferberäkning.
Jag vågar derföre föreslå, att redactionen måtte blifva: Rikets Ständers Banks GrundCapital skall alltid, utan 57 H. 8 Den 13 Januari! e. ra. beräkning af Bankens fasta egendomar och inventarier, utgöra en Bankens behållning utöfver de förbindelser för hvilka Banken ansvarar, sä att möjligen inträffande Capital för minskning under äret, af vinsten ersättes.
Af en alldeles motsatt tanka med den siste Talaren , anser jag denna §. vara den vigtigaste i hela lagen.
Mera vigtigt, än de laghud, som hafva afseende på Bankens sättande i Concourstillstånd, är, att
Banken alltid skall hafva ett grundcapital, som hindrar den att komma i detta tillstånd.
Det sammandrag af andra Bankers statuter, som här blifvit utdeladt, visar, att så är förhållandet i alla väl organiserade Banker.
I Brödrarikets Bankstadgar finnes i 2 §. att fonden skall vara 2 millioner species.
För Danska Banken finnes stadgadt, att grundfonden består af 6 procent af capitalvärdet å alla fastigheter i Danmark.
Likaså finnes för den Pohlska Banken en grundfond af 20 millioner Floriner, hvilken skall växa ända till 3o millioner.
Österrikes har 100 millioner Gyllen; Amerikas 35 millioner Dollars; den Engelska 11 millioner pund Sterling; den Franska 100 millioner Francs; den Nederländska 5o millioner Flori ner.
Det finnes ingen Bank i Europa, der ej såsom första garanti för dem, som der insätta sin egendom, lemnäs vissheten att den äger något.
En Bank Den 13 Ja n u a r i i e. m. börjar ej sin röi’else med intet; hnfvudvilkoret för en Bank är, att den skall hafva en fond.
Att utesluta beloppet af denna fond, man må bestämma det i ziffra eller genom en mellanmening, såsom i Utskottens förslag, vore en modification, hvilken skulle tillintetgöra hela §.
Om man antoge Herr Hjertås förslag, funnes intet hinder att sätta grundfonden till 66 R:dr 32 sk.
Således är det alldeles nödvändigt, då vårt grundcapital snarare är för litet, än för stort, att bestämma, att det icke får minskas, och då är det bättre att ziffran utsattes, än att behöfva gå till ett Riksdagsbeslut, som måhända ej är så familiert för allas tankar, som för våra.
Jag tillstyrker således Herr Skogmans förslag.
Någon särskild regel för ordställningen af lagar tror jag ej vara gifven i något land.
Den skulle då mångå gånger vara ändrad hos oss; ty våra lagar se annorlunda ut, än våra förfäders.
Hufvudsakliga förtjensten måtte vara, att de äro begriplige.
Utskotten felade häremot, då det stod ett GrundCapital, till det belopp som af Rikets Ständer «ivid denna Riksdag blifvit bestämdt.
Derigenom var ej utsatt, om man menade de 4>400>000 Rrdrne, eller silfverfonden.