Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr af Wåhlberg, Göran Didrik.
Då jag var förhindrad att sist).
Lördag här öfvervara behandlingen af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betärik.
N:o 94, i anledning af väckta motioner om ändring i sednast utfärdade stadgar för Carolinska Medico Ivirurgiska Institutet, så och enär en och annan af med mig liktänkande möjligen torde förundra sig deröfver, att jag med tystnad låtit denna fråga afgöras, ehuru jag, på sätt Betänk:t utvisar, emot Utsk:ts beslut reserverat mig, får jag, med stöd af 20:de §:n R. O., anhålla att uti R. o. Ad:s protokoll må varda antecknadt att jag vid Ståndets förutnämnde öfverläggning varit frånvarande och i beslutet ej deltagit.
Jemlikt R. o. Ad:s den 28 sisth Januari fattade beslut, föredrogos nu i ett sammanhang så väl Stats-lJtsk:ts den 11 och 14 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 65, i anledning af dels Iv. M:s Nåd.
Propos. föranledda motioner, som ock nämnde Utsk:s den 21 och 24 sisth Januari på bordet lagde Utlåt.
N:o 38, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Första Huivudtitel.
Hr Den 18 Man f. m. 193 Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att dessa Utlåt:n skulle punktvis företagas till afgörande.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Cederschjöld, ltob. Tlteofr.:
Ren motion, jag framställt, angående holTörvallningen, sönderfaller lili tvenne, bestämdt åtskiljda delar — den ena, som afser förslaget alt erhålla ett anslag, för en gång tillräckligt, för att genast fylla den brist, som uppstått uti denna förvaltning; den andra, alt erhålla en sådan tillökning lili ordinarie anslaget, att någon dylik brist för framliden icke vidare skulle vara alt befara.
Ändamålet med deri förra delen af min motion skulle vinnas genom beviljandet af det anslag, som af Stats-Utskit, uti dess Utlåt.
N:o 65 blifvit föreslaget.
Ren andre delen åter af min motion står uti ett bestämdt och nära sammanhang med 6:te punkten uti Stafs-Utsk:ls Utlåt.
N:o 38, angående reglering af utgifterna under Riks-Statens lista Ilufvudtitel.
Vid sådant förhållande får jag hemställa att den sednare delen af min motion måtte behandlas uti sammanhang med 6:te punkten af sistnämnde Utlåt.
Sedan öfverläggningen om föredrngnings-sältet ansetts härmed slutad, framställde 11r Gr. o. Landtm, propos. derå, att R. o. Ari. skulle besluta, att förevarande Ullålin borde punktvis förekomma (ill pröfning, samt derjemte, i enlighet med Hr Cederschjölds förslag, bestämma, att med föredragningen af första punkten i Utlåtit
Nio 65 skulle anstå och samma punkt sedermera företagas till afgörande i sammanhang med Gite punkten i Utlåtit Nio 38.
Till följd häraf förekom nu först i ordningen Utskits i sednare delen af Utlåtit Nio 65 afgifna hemställan om anvisande af ett extra anslag utaf en million rdr till K. M:s hofhållning.
Sedermera föredrogs i Utlåtit Nio 38. lista punkten.
Gripenstedt, Joli. Aug.i Utskit har erkänt behofvet af en tillökning i den summa, som är föreslagen »för underhåll och vård af möbler och andra, staten tillhöriga invenH. lil. 13 194 Oen 13 Mari f. m. tarier i de K. slotten»; men Utsk:t har likväl ansett sig böra anvisa denna förhöjning endast lör åren 1864, 1805 och 1806.
Såsom skäl dertill har Utsk:t anfört, att »närmare erfarenhet borde vinnas rörande det ändarnålsenligaste sättet, så väl att tillvägabringa den såsom nödig ansedda kompletteringen af de Iv. slottens möbler och inventarier, som ock att anordna dessas underhåll, — innan det ifrågav:de anslaget till något visst belopp för framliden uppfördes.»
För min del kan jag verkligen icke inse, hvad Utsk:t egentligen menat med denna »närmare erfarenhet», som skulle vinnas; och jag anser obestridligt att de af Utsk:t i denna pnnkt anförde skäl äro temligen svaga.
Efter mitt förmenande hade det nemi. varit mera både rationelt och lämpligt att, då man erkänt behofvet af delta anslag, också nu på definitiv stat uppföra det belopp, som ansågs nödigt; men då, genom Utsk:ts förslag, behofvet uti berörde hänseende likväl fy lies lör nästkommande stats-regleringsperiod, samt, efter all sannolikhet, äfven följande
Ständer skola hvad härutinnan nödigt är bevilja, så och då mot Utsk:ts förslag icke någon reservation finnes afgifven, som ger anledning att genom återremiss ändring i beslutet skulle vinnas, anser jag mig icke böra yrka någon ändring i Utsk:ts här gjorda hemställan.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Utsk:ts hemställan af R. o. Ad. bifallen. 3:dje, 4:de och 5:te punkterna.
6:te punkten och i sammanhang dermed första punkten i Utlåt:t N:o 65, hvaruti Utsk:t afstyrkt bifall till väckta motioner örn förhöjning af det ordinarie anslaget till K. M:s hofhållning.
Vid den tidpunkt, då Stats-Utsk:t afgaf detta Utlåt., var den nu föredragna 6:te punkten af samma Utlåt, fullkomligt riktig, ty någon tillökning uti anslaget för hofhållningen var då ännu icke begärd.
Sedan den tiden har ett helt annat förhållande inträdt.
Man inhemtar af Statsrådets och Chefens för Finans-l)epart:tet yttrande till Statsråds-protokollet, »att äfven för framtiden en lämplig förhöjning i det ordinarie anslaget till K.
M:s hofhållning vore af omständigheterna påkallad.»
Nyss har R.jo. Ad. beviljat anslag för den brist, som förefinnes.
Jag hemställer, huruvida det kan vara lämpligt, att låta detta anslag för hofhållningen för framtiden vara oförändradt, då man i sådant fall med visshet vet, att bristen alltjemt kommer att fortfara och ökas.
Att så tillvägagå kan åtminstone jag, för min del, icke finna vara lämpligt.
Sådana frågor, som denna, äro af en särdeles ömtålig och grannlaga be - Den 18 Mar» f. m. 199 skaflenhet.
De böra derföre förekomma så sällan som möjligt; och då de en gång blifvit ulagerade, derefter icke under en lång lid vidare komma lill lif.
Det kan icke vara behagligt hvarken för K.
M. att allåta dylika framställningar, eller lör R.
St:r att derom diskutera.
Det är, efter min öfvertygelse, icke allenast R. o. Ad. värdigt, utan äfven utur llere synpunkter politiskt klokt och välbetänkt, att nu å ordinarie stat bestämma en så stor förhöjning att man med visshet må kunna veta, att all anledning till uppkomst af en dylik brist är, uti hvad uppå R.
St:r beror, undanröjd.
Mörner har uti delta fall föreslagit 170,000 rdr:s årlig förhöjning.
Slatsråds-protokollet lemnar visserligen icke någon tillförlitlig eller bestämd ledning angående det för framtiden uti berörde hänseende nödiga belopp; men man syne» mig dock icke utan skäl kunna antaga, att desse 170,000 rdr skola vara tillfyllestgörande, då nemi.
Depits-Chefen sagt »tydligt vara», att den ilrågavrde permanenta tillökningen ej på långt när behöfde uppgå till så stort belopp som 250.000 rdr årligen.
På enskild väg har jag jemväl sökt förskaffa mig upplysningar om detta förhållande; och kommit lill temlig visshet derom, att om man förökar detta anslag med 170,000 rdr årligen, så skall man icke ega någon skälig anledning att befara någon vidare brist i hof-förvallningen.
Jag hemställer derföre att R. o. Ad., med bifall till Gr.
Mörners motion, måtte bevilja en årlig tillökning uti K.
M:i hofhållnings-anslag från 650,000 till 800,000 rdr.
På samma gång jag öppet förklarar, att jag med nöje skulle hafva lemnat mitt bifall till uppförande på ordinarie stat af det ökade anslag för hofhållningen, som K.
M. kunnat finna nödigt föreslå, anser jag mig likväl vara förhindrad att biträda den af Hr Cederschiöld nu gjorda framställning.
De skäl, som derför ligga till grund, anhåller jag att få anföra.
Först och främst har K.
M. icke till R.
St:r framställt någon dylik begäran.
Tvärtom har K. M., genom att gilla de åsigter, som af Hr Statsrådet och Chefen för Finans-I)epart:t blifvit uttalade, förklarat »att ett bestämmande vid delta tillfälle af den permanenta tillökning i hofhållnings-anslaget, hvilken efter denna statsreglerings-period blefve för framtiden behöflig, hvarken vore nödig eller lämplig.»
Vidare har jag, oaktadt jag gjort mig all möda att kunna få för mig klart, hvilken tillökningssumma vore deri rälta, likväl icke kunnat uti berörde hänseende komma till någon bestämd visshet.
Uti ett fall, sådant som detta, synes mig det vara R.
St:r värdigast, att låta K.
M. sjelf bedöma hvad som kan vara lämpligast.
Motionärerna synas också hafva varit uti den största villrådighet, ty de af dem föreslagna summor vexla emellan 50- och 170-tusen rdr.
För min del kan jag icke utan någon slags utredning, — och en sådan utredning kan icke komma 196 Den 18 Mare f. ra. från någon annan än K. M., — tillstyrka R. o. Ad. att, likasom på slump, fixera en summa, ang:de hvilken ingen af R. o. Ad:s ledamöter kan med säkerhet säga, att den är den rätta.
Genom bifall till andra punkten af Stats-Utsk:ts nyss föredragna Betänk.
N:o 65, har R. o. Ad. icke allenast, på sätt Hr Cederschiöld yttrat, lemnat medel till betäckande af den nu befintliga, till 800,000 rdr upptagna bristen, utan, jemte delta, tillika lemnat det belopp, som K.
M. förklarat vara tillräckligt för att bringa inkomster och utgifter i jemnvigt. R. o.
Ad. har således redan, genom beviljandet af ifrågav:de million, uppfyllt hvad IIr Cederschiöld åsyftat.
I)e i denna fråga väckta motioner äro 3me:
Den ena af Gr.
Mörner, att ett belopp af 170,000 rdr måtte varda å ordinarie stat uppfördt, att från början af nästa statsreglerings-period årlieen från Stats-Kont. utgå, men återstoden anvisas å Riksg.-Ivont. att derifrån utbetalas med 250,000 rdr vid slutet af innevarande års lista qvartal, och 240,000 rdr efter ingången af år 1864.
Den andra af Hr Cederschiöld angide anvisande för en gång af en summa, stor 800,000 rdr, samt förhöjning af det ordinarie anslaget med 50,000 rdr eller derutöfver, — ända till det af Gr.
Mörner uppgifna belopp.
Den tredje af Hr Stjernsvärd, att det ordinarie anslaget måtte ökas ifrån 630,000 lill 800,000 rdr rmt årligen, äfvensom att en million, i egenskap af extra anslag, måtte ställas till Konungens disposition.
Det är Hr Stjernsvärds motion, som nu blifvit af Ilr Cederschiöld upptagen och förordad.
Redan förut har jag sökt ådagalägga, att icke någon af R. o. Adis ledamöter kan med anspråk på tillförlitlighet bestämma den summa, som i detta fall är behöflig; äfvensom att det endast är K.
M. förbehållet att kunna det; men härförutan har jag, till stöd för min åsigt, att anföra ett ytterligare skäl, som ovedersägligen är af vigt.
Dessa förslag hafva blifvit noga pröfvade af Stats-Utskit, hvars majoritet delat den af mig uttalade åsigt alt den af K.
M. äskade million borde ställas tili K.
M:s förfogande, utan att bestämma någon lid för utbetalningen deraf; men inom Utskit fanns en minoritet, som icke ville afvika från K. M:s Nåd.
; och jag är öfvertygad att inom två Riks-Stånd denna minoritet, för den händelse R. o. Ad. frångår Stats-Utskits förslag, skall söka göra sin åsigt gällande.
Lika öfvertygad är jag ock, att det af Hr Cederschiöld nu väckta förslag icke eger den aldra ringaste utsigt att inom representationen vinna bifall.
Vid sådant förhållande hemställer jag, huruvida det kan vara klokt alt söka genomdrifva ett dylikt förslag, — ett förslag, i afseende å hvilket man på förhand kan vara förvissad, att man skall stadna i minoriteten.
Ar det då icke vida bättre, att i detta fall ansluta sig till ett förslag, som har utsigt att vinna bifall hos de öfriga Stånden, och derigenom åstadkomma Den 18 Mars f. m. 197 ett enigt beslut i denna grannlaga fråga.
Jag anser detta äfven vara R. o. Ad. värdigast, och tillstyrker bifall till StatsUtsk:ts Betänk.
Hr Cederschiöld: Frih. af Ugglas har fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att K.
M. icke begärt en sådan permanent tillökning, samt att, efter hans förmenande, rättast vore, att alltid låta K.
M. blifva domare i en så beskaffad sak.
Jag tillåter mig dock fästa den värde Friluns uppmärksamhet deruppå att det är just Frihm sjelf, som förmått StatsUtsk:t att frångå K.
M:s i detta fall framstälda förslag.
Alltså, om det är Frih. af Ugglas, som begär en ändring uti ett K.
M:s förslag, då är det rätt.
När åter någon annan önskar en sådan ändring, då är det orätt.
Samma talare har vidare erinrat om de uti denna fråga väckta motioner, samt omnämnt att Gr.
Mörner i så fall föreslagit 170,000 rdr, samt att jag förordat en förhöjning af 50,000 rdr.
Det är på grund af Ilr Finans-Ministerns till Stats-Rådsprot:t algifna yttranden, som jag föreslagit denna summa.
Detta skedde dock under den af mig dervid tydligt uttalade förutsättning, att något misstag skulle hafva insmugit sig uti den kalkyl, på hvilken Ur Finans-Ministerns beräkning blifvit fotad, och har jag för sådant fall önskat, att Stats-Utsk:t skulle utreda detta förhållande, och, i öfverensstämmelse härmed, förklarat mig beredvillig, att, — om sådant skulle för ändamålets vinnande vara nödvändigt, — bevilja ända till det af Gr.
Frih. af Ugglas har sagt, att det är Hr Stjornsvärds förslag, som jag omfattat.
Jag vet icke om det varit Friluns mening, att derigenom minska sympathierna för af mig nyss framlagda förslag.
Uti så fall får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att Hr Stjernsvärd uti en sednare motion tydligen tillkännagifva att det icke fanns någon allvarlig mening uti den af honom i nu afhandlade fråga väckta motion.
Troligen behöfver jag icke påpeka att den af mig nu omnämnda, utaf Hr Stjernsvärd sednare väckta motion, är det i åminnelse temligen sorgliga lörslaget om den der »utredningen,» hvilken motion gaf all anledning till det antagande, att han ångrat sitt i detta ämne förut väckta förslag.
Vidare har samme Frih. sagt, att ändamålet vore vunnet genom det redan af R. o. Ad. beviljade anslag, stort en million.
Jag hemställer dock, huruvida detta kan vara riktigt, eller om det icke är rättare af oss, som hysa en motsatt åsigt, att sätta tro till Hr Stats-Rådets och Chefens för Finans-dep:tet yttrande till Stats-Råds-Prot:t i denna fråga, af innehåll, att en brist fortfarande skulle uppstå, om icke en tillökning äfven för framtiden egde rum. 198 Den 18 Mari t m.
Jag medgifver alt beviljandet af denna million kan framställa mig nli en sådan dager, som om jag icke vore fullt konseqvent.
Efter min åsiet hade det varit rätlast, alt, till betäckande af den nu befintliga bristen, bevilja 800 OOO rdr för en gång och derutöfver 170,000 rdr för hvarje år från och med det innevarande.
Således skulle, då dessa 170,000 rdr läggas till de 800,000 rdr, för delta år, enligt milt förslae, i stället för millionen, endast hafva erfordrats 970,000 rdr.
Men då andra punkten uti Stats-Utsk:ts Ullåt.
N:o 88 utvisar alt det »för underhåll och vård af möbler och andra, staten tillhöriga inventarier i de K. slotten» bestämda anslag ansetts för framtiden behöfva ökas med 44.000 rdr, så har jag trott mig, med fästadt afseende på delta, af Stats-Utsk:t pröfvade och godkända behof, kunna, med full konseqvens, äfven för detta år bevilja de 30,000 rdr, hvilka utgöra skilnaden mellan millionen och nyssnämnde 970,000 rdr.
Frih. af Ugglas har ytterligare sagt, alt uti Stats-Utsk:t var åsigten i denna fråga alldeles »kompakt»; och att man icke hade någon utsigt, att få saken att der, som det heter, gå igenom.
Jag tror alt vi litet hvar hafva erfarenhet utaf, att man icke kan med någon bestämd säkerhet säga sådant på förhand, — en erfarenhet, hvilken jag anser icke heller Frih. af Ugglas sakna.
Den påpekade faran tror jag, för min del, verkligen icke vara så stor, helst man icke gerna bör kunna föreställa sig att de tvenne Stånd, som företrädesvis göra anspråk på att kallas de liberala, skulle vilja ådagalägga en sådan illiberalitet, alt de vägra beviljandet af en sådan oundgängligen nödig ansedd förhöjning i hof-hållnings-anslaget för den Konung, för hvilken nämnde tvenne
Stånd för några veckor tillbaka, genom särskilda underd. deputationer, betygat sin stora tacksamhet och tillgifvenhet.
Men om jag i detta afseendet, mot förmodan, skulle misstaga mig, och om förhållandet verkligen skulle vara sådant, att pluraliten, lika med Frih. af Ugglas, icke fäster någon vigt dervid, att denna efter min uppfattning högst ömtåliga fråga vid hvarje riksdag återkommer, då må man frångå det af mig nu väckta förslag.
Men de, som, i likhet med mig, äro af en annan åsigt och som anse det vara af oberäknelig vigt att Konungen, utan att oroas af omtankan örn sin enskilda ekonomi, må kunna egna sina omsorger åt statens maktpåliggande ärenden, de skola sannerligen villigt antaga mitt förslag att bevilja delta anslag nu, och icke till kommande tider framskjuta fortsättningen af denna fråga.
Afven detta anförande framkallade många bifallsrop. Frih. af Ugglas:
Jag har endast begärt ordet för att fritaga mig för förebråelsen utaf inkonseqvens.
Så vidt jag kan uppfatta förhållandet, är det tvärtom TIr Cederschjöld sjelf, som till ett misstag gjort sig saker.
Ur Cederschjöld har nemi. sagt att jag helt och hållet frångått K.
Jag D*d 18 Mari t. m.
199 anhåller att få uppläsa de ord, med hvilka Dept:ts-Chefen, Frih.
Gripenstedt motiverar det i berörde hänseende framställda förslag.
»Så länge en dylik balans qvarstår i hoflorvaltningens räkenskaper, är det klart, att det vanliga anslaget blir ännu mer otillräckligt än eljest, och den första omsorgen synes mig således höra vara, att omförmälda brist måtte blifva, så fort som möjligt, godtgjord.
Att verkställa delta på en gång, torde emellertid vara förenadt med svårigheter; och jag anser derföre lämpligast, om liqviden fördelades uppå tidrymden från och med innev:de år intill slutet af nästa statsregleringsperiod, eller på de fyra åren !86ik—1866.» K. M. har således förklarat godtgörelsen af omförmälda brist böra vara den »första omsorgen;» men likväl icke begärt derför nödige medels utbetalande på en gång, enär K.
M. förutsatt, att för en sådan liqvid svårigheter skulle förefinnas för den andra slalsmagten.
Stats-Utsk:t bar likväl funnit statens tillgångar vara sådana, att hinder icke möter att på en gång utbetala bela beloppet.
Jag kan sålunda icke finna att Stats-Utsk:ts Utlåt, innefattar någon egentlig förändring uti Iv.
M:s ifrågav:de förslag.
Jag instämmer till alla delar uti hvad Frih. af Ugglas yttrat, och kan verkligen icke, i likhet med Ilr Cederschjöld, finna, att det förhållande, att man på en gång bifaller den million, hvilken K.
M. begärt skulle fördelas på fyra år, utgör något »öfvcrskridande» af K.
M:s egen framställning i ämnet.
Det är väl utom allt tvifvel att en fråga, sådan som denna, eller hvad, som i afseende derå kan vara lämpligt att åtgöra, redan måste vara af en hvar ledamot härstädes noga begrundad.
1 följd af ett sådant noga begrundande har jag, för min del, kommit till öfvertygelse om riktigheten utaf den af Ilr Cederschjöld i detta fall uttalade mening.
Man har emot det af sistnämnde talare väckte förslag anmärkt, att K.
M. borde sjelf få vara domare i afseende på hvad han för sin hofhållning kunde behöfva.
Denna tanke kan i visserligen synas ega sin riktighet; men en annan fråga är, huruvida K.
M. funnit lämpligt att för afhjelpande af behofvet föreslå II.
St:r utbetalning af en så stor summa på en gång. K. M. har uti början af dess Nåd.
Propos. sagt, att K.
M. väl bade sig bekant att anslaget för hofhållningen icke vore tillfyllestgÖrande, men att K.
M. likväl af grannlagenhet icke velat ifrågasätta någon förhöjning deruti; och K.
M. hade hoppats att icke vid denna riksdag behöfva göra någon framställning i ämnet. K. M. har sålunda påpekat att det för honom är mindre angenämt att af folket för sin personliga hofhållning begära ett förhöjdt 200 Den 18 Mere f. m. anslag; men tillika, på sätt Finans-Ministerns yttrande utvisar, förklarat »det vara utom allt tvifvel att äfven för framtiden en lämplig förhöjning i det ordinarie anslaget till K.
M:s hofhållning är af omständigheterna påkallad».
Att en sådan tillökning af omständigheterna för framtiden påkallas, är således för R.
St:r officiell tillkännagifvet, ehuru framställningen derom blifvit f. n. ajournerad.
Vid sådant förhållande synes mig både rätt och R.
Sl:r värdigt, att föreslå K.
M. en reglering af denna sak för framtiden, d. v. s. att erbjuda K.
M. den tillökning, om hvilken blifvit It.
St:r förespegladt, att den uti allt fall i en framtid måste komma att ega rum.
Sådan är denna frågas rätta ståndpunkt; samt huruvida R.
St:r skola nu besluta denna tillökning, eller om R.
St:r skola dermed låta anstå, intilldess ny framställning i ämnet från K. M. aflåtes.
För min del kan jag icke finna annat, än att det, på sätt Hr Cederschjöld yrkat, är rätt, att nu taga sådana mått och steg, att K.
M. må kunna undgå att i ämnet göra någon förnyad framställning, samt att R.
S(:r må kunna undvika att vidare, uti en dylik grannlaga fråga, öfverlägga.
Ilär har blifvit anmärkt, att det för R.
St:r skulle vara svårt att afgöra, huru stort det härför ifrågakommande tillskott borde blifva, då nemi. ingen af representationen skulle kunna veta bristens rätta belopp eller kunna, på samvete, säga att han vet det.
För ett ändamål, sådant som det här nu omhandlade, vore det väl ändock icke så farligt, om man anslog en 10å20,000 rdr för mycket.
Den ifrågav:de tillökningen uti hofhållningssumman uppgår till något öfver en fjerdedel utöfver hela det till samma hofhållning nu utgående belopp; men då man ihågkommer, att priserna på nästan alla förnödenhetsvaror nära nog fördubblats under de sislförfiutne 40 åren eller från den tid, då den nuv:de hofhållningssumman bestämdes, synes mig verkligen icke en anslagslörhöjning, hvilken icke uppgår till en femtedel af den nuv:de hofhållningssumman, kunna sägas vara en, i förhållande till nyssnämnde prisskillnad, obillig fordran.
Man synes då åtminstone icke kunna med skäl gräma sig deröfver att man tagit till för mycket.
Det skulle mindre förundra mig, om man vöre orolig derför, att man tagit till för litet; men icke heller uti detta fall tror jag att man hehöfver lia några bekymmer.
Då nemi. 250,000 rdrs årlig förhöjning, enligt Finans-Ministerns yttrande till profit, för framtiden icke på långt när är behöflig, så, och äfven med ihågkommande deraf, att priserna på de sednare åren betydligen stegrats, bör man dock kunna antaga att en summa af 170,000 rdr måste fylla bvad som ansetts erfordras, på det att inkomsterna måtte komma att för framtiden motsvara utgifterna.
Jag anser således att R. o. Ad., långt ifrån att göra sig några förebråelser, hvarken uti den ena eller den andra af de utaf mig nu angifna rigtningar, tvärtom med glädje bör omfatta det lämpliga sätt, sorn nu blifvit framstäldt i ändamål att afhjelpa bri - Den IS Mara f. m. 201 ten och för framtiden undanrödja så beskaffade öfverläggr.ingar som denna.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till Hr Cederschjöld* förslag.
Ilr Gr. o. Landtm, tillkannagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr.
Het har här blifvit sagdt, att K. M. icke till R.
St:r gjort någon framställning i den syftning, sorn utgör löremål för nu under öfverläggning varande motioner.
Med anledning deraf anhåller jag att få uppläsa de första raderna af K.
Att densamma är en sådan officiel handling, på hvilken man kan bygga, måste väl medgifva*.
Dessa rader äro af följ:de lydelse: »Ehuru det årliga anslag till K.
M:s hofhållning, som afR.
St:r vid 1823 års riksdag bestämdes, icke vidare kan efter en tidrymd af 40 år, hvarunder nästan alla utgifter anseidigen stegrats, vara tillräckligt att fylla de behof, för hvilka samma anslag vid förstnämnde tid varit beräknadt, har K. M. likväl, af grannlagenhet, hittills ej velat ifrågasätta förhöjning häruti; och ännu vid innev:de riksdags början var det K.
M:s afsigt att låta frågan derom till nästa riksmöte anslå.»
Har icke K.
M. uti dessa ord tydligen till R.
St:r uttalat sin åsigt, att detta anslag nu, efter 40 års förlopp, icke vidare är tillräckligt till fyllande af de behof, för hvilka det är afsedt?
Kan det väl vara R.
Shr värdigt, att sedan K.
M. meddelat en sällan underrättelse, låta vid saken bero och tillåta att nya brister å holhållnings-anslaget skola uppstå, för att vid en kommande riksdag afbida en förnyad framställning till afhjelpande af dessa brister och möjligen deras förebyggande för den sedermera kommande framliden?
Jag, för min del, tror det icke; och jag liigger R. o. Ad. på hjertat, att icke återkalla de tider och förhållanden, som i detta fall för ungefärligen 100 år sedan egde rum, — då nemi. anslagen till det K.
Huset och hofhållningssumman utgjorde en nästan vid hvarje riksdag återkommande fråga.