Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
249 dels utestående fordringar, till särskild behandling afsöndra»; så att «) Lane Banquens omsättnings-rörelse fortfar, antingen aa) till ständigt samma belopp som hittills, ehuru med undantag af åtskilliga fordrings - poster, sorn helt och. hållet borde afskrifvas, och med de partiella förändringar i afseende på föremålen och formerne för de öfrige, hvilka för Creditväsendets reglering kunna finnas nödige; eller bb) med tillkännagifven afsigt och beredde utvägar till successiv minskning och inställelse; hvaremot b) i afseende på Wexel-Banquen, som från allt slags inflytande till förändring i dess verksamhet borde genom de starkaste garantier fredas, antingen aa) ovillkorligen borde utvexlas viss reel valuta i silfver (myntadt eller omyntadt) emot de Bancosedlar, \som till en sådan inlösen uppvistes; hvartill medlen aaa) antingen anses finnas tillräcklig ge uti Banquens nuvarande silfverfond, utan tillökning, bbb) eller behöfva sökas förmedelst anskaffad förstärkning till fonden, genom a) Lån af silfver inom eller utom Riket, eller (S) emottagne tillskott af enskilde;, hvilka derigenom skulle förvärf - S5o Stat»- och Banco-! tskottens Betänkande, va sig andel uti Banquens styrelse samt uti den af dess rörelse uppkommande vinst; bb) eller ock endast för närvarande beluifde bestämmas det silfvervärde, ef. ter hvilket en dylik utvexling kunde, vid lämpligare omständigheter, särdeles ett bättre förhållande emellan Wexel* Banquens sedlar och dess reela fond, framdeles ega rum; för hvilket ändamål silfver till fondens förstärkning emedler. tid, antingen oao) finge emot visst pris i sedlar af Banquen ernottagas, eller bbb) borde ovilkorligen hvarje år till visst faststäldt minimi belopp inköpas; eller ock ccc) inköp deraf och af vexlar efter omständigheterne begagnas, såsom medel att upprätthålla ett genom oförutsedd© händelser vacklande myntvärde.
III) Sådane, hvilka närmast afse näringarnes behof af ett tillräckligt och i behörig ordning tillgängligt Rörelse Capital; uppkomsten, bestandsdelarne och verkningarne af ett sådant; äfvensom medlen att af de tillgångar, hvilka i detta afseende finnas, eller ytterligare kunna anses nödiga att bereda, draga den mesta fördel, genom omloppets största möjliga liflighet, samt de sär. skilda krafternas ändamålsenligaste användande; och förekomma i detta afseende förslag, rörande A) fortsättning eller utvidgande af Banquens nuvarande Undsättnings- och Låne.
Statt■ och Banco Utskottens-Betankande. lji rörelse till lättande af alla penninge-liqvi. der, afhjelpande af den närvarande förlägenheten, och beredande af tillgångar för en ökad näringsdrift, genom 1:0
Lån på fastighets-hypothequer, efter enahanda eller förändrade grunder, emot hvad förr vanligt varit; 2:0 Lån å hypothequer af färdig-producerade varor, till stadgande af ett visst minimi pris å dessa och beredande af lika liflighet i rörelse-Capitalets omlopp, äfven vid de tillfällen, då varuomsätt. ningen möter oförmodade hinder; 3:0
Directa bidragj eller Låne-understöd c) till större företag för industriens befrämjande, b) för vissa näringsgrenar i allmänhet, eller c) för enskilda vinstgifvande inrättningar; 4:0 Understöd för de Lånebehöf. vande i allmänhet efter Discontmethod, med bibehållande af nödige försigtighetsmått för säkerheten och af särskildt hänseende, äfven häruti, på näringarnes upp. hjelpande, men med ändringar i afseende: a') på införandet af en lika lätt tillgång till detta understöd för alla Rikets Inbyggare, samt b) på möjligheten för största antalet deraf, eller Jordbrukarne, att deraf draga den åsyftade fördelen. 35 2' Stais* ocfi Banco Utskottens Betänkande. B.) Bildandet och utspridandet, för sa vidt det i nyssnämnde fyra oi ika afseende» kan finnas behöfligt , af ett nytt slags pappersmynt, under det allmännas garantie,. men utan direct sammanhang med Bauquens; dock så att .1:0. antingen, dess nominella värde i Bancosedlar uttryckes och den utfästa räntan får i Bancosedlar uppbäras; 2:0 eller ock blotta varu-attestemeanses- uppfylla ändamålet samt kunnatjena till direct bytesmedel., C) Anstalter i afseende på förtroendets återställande emellan enskilde ; på lättandet af deras penninge-transactioner sinsemellan^ utan medtagande af någon betydligare del af det allmänna rörelse-capitalet; och på framkallandet till nyttigt användande af de capital-tillgångar, hvilka credit-bristen hittills, undandragit, och ytterligare,, vid fortfarande enahanda ställning, skulle undandraga allmänna rörelsen; såsom medel hvartill blifvit föreslagne: a) Allmänna inrättningar för beferdran* det och lättandec af enskildte låneaftal, genom samtidigt fyllande af utlånares och upplånares behof, b) berättigande, uppmuntran och understöd för enskilde dylika anstalter; c) ändringar i allmänna Lagarne, aa) om beskaffenheten och verkan af enskildes i penningebelopp uttryckte förbindelser i allmänhet; Stats■ Kch Sanso.ZJtshottens Btt'dn\ån3e.
S:ä$ bb) om fyllandet af dylika i afseende på sjelfva penningens möjligen oin. bytliga värde; cc) på ränte-foten vid försträckning .gar, hvilken dels atia) äskats bora vara alldeles fri och endast på enskild öfverenskom» melse beroende; bbb) dels ansetts bora nedsättas, med afseende på ä) penninge lån i ällmänhet fi) eller särskildt endast dem, som allmänna Cassör meddela.
Efter fulländad granskning af de således 'till Utskotten remitterade förslag, hvilkas särskildta utredande och besvarande endast skulle förorsaka en onödig vidlöftighet, genom återupprepandet af detsamma, sorn Utskottens nu afgifvande bestämda framställning innefattar; och sedan Utskotten, under långvariga och brydsamma öfverläggningar, sökt stadga sina egna tankar i ämnets alla delar, få Utskotten, med tillförsigt till Riksens Höglofl.
Ständers skonsamma omdömen öfver de brister, som ett redligt nit och oafbrutne bemödanden icke varit tillräcklige att afhjelpa, nu öfverlemna de förslag
Utskotten för sin del anse vara de, som på det mest ändamålsenliga sätt leda till allmänt och enskildt väl.
Utskotten finna dervid ämnet dela sig uti gine hufvudsakliga delar: Rikets Allmänna pen - 3 54 Stats- och Banco-Utskottens Betänkande. ningevdsende; och din enskilda penningerörelstn i Landet, sd vidt den af allmänna anstalter och författningar är beroende.
Förra Afdelningen, Om Rikets Allmänna penningeväsende.
Betraktandet af den ställning, hvaruti Svertges Allmänna penningeväsende nu befinner sig , af de bristfälligheter deruti, hvarigenom det för närvarande anses yttra en så menlig verkan på enskildes pertnirige förhållanden, och af de förbättrade anstalter, hvilka skulle kunna för dessa förhållandens tryggande och lättande vidtagas, kan för det närvarande icke utföras annorlunda, än endast genom uppmärksamhetens fästande uppå Rikets Ständers Banque, 3asom uti sin rörelse omfattande alla Rikets, så allmänna som, enskilda penninge-förhållanden, och numera utgö' rande dess enda egentliga penningeverk.
Riks* gälds Contoiret, Som tillförene varit det andra, har med penningeväsendet för det närvarande ingen annan befattning, än att, såsom en utgrening af B.mqtten, besörja, genom sine Credit-sedlar, en del af hvad Banquen egenteligen skulle tillkomma, samt incassera och utbetala en del af Statens medel; och har således med Ilandets allmänna penninge ställning ingen annan gemenskap, än den som detsamma delar med Bancoverket.
Likasom uti de flesta andra Lander, har äfven uti Sverige Credit-Systetr et, eller penninge* förvaltningens grundande å allmänt förtroende, sedan längre tider varit antaget.
Banquen har, Stats• och Banco.Ulskoitens Betänkande. *',5 Utom ändamålet af Depositions- och VevelBanque, sträckt sin verksamhet till utlåningar, grundade icke å någon verkelig egande fond uti reelt mynt, utan å det förtroende, som genom ett ordentligt uppfyllande af åtagne förbindelser kunde beredas och upprätthållas.
Så länge sådane utlåningar endast meddelades emot säkerheter, som genast kunde realiseras, och omloppstiden för de meddelade lånen var så korrt, att en ökning af penningestocken inom Landet icke kunde förändra dess förhållande till den varumängd, som af densamma skulle mätas, borde af förtroendets begagnande till beredande af Banquens vinst icke annat än för landet välgörande följder Uppstå.
Uti ett fattigt Land, der Statens egen credit sällan) hunnit till någon väsendtlig stadga, kunde det ej dröja länge, fötr än man behöfde till fyllande af Statens behof anlita det Verk, sorn egde allmänt förtroende.
Banquen lemnade Stats, verket lån och förskotter; man såg icke, eller ville icke se, att då Banquen icke egde verkeligl mynt att utlåna, (det, sorn uti Banquen blifvit emot dess sedlar nedsatt, kunde icke anses såsom dess egendom) var <!et icke annat än Banquens Credit, sorn till Statsverket forsträcktes, och då denna Credit, alltid inskränkt, snart skulle Upphöra, derigenom a*t penningestockeit ökades.
Utan att påkallas af en okad varumängd, sorn hade gjort sedel myntets användande i allmänna rörelsen nödvändigt, blef Banquens förmåga att uppfylla sine egne förbindelser försvagad, och förlusten af det allmänna fortroendet ä5ö .
Stats- och BancO'Utshottens till Rikets pennigeverk deraf en omedelbar följd.
Under sådane förhållanden kunde Banquen icke fullgöra den åtagna skyldigheten, att med verkeligt mynt inlösa sina sedlar, utan den måste, under skydd af den lagstiftande magtens bud, undandraga sig, eller åtminstone uppskjuta, betalningen af sine skulder.
Förlusten af det allmänna förtroendet, hvarigenom egande rättens helgd rubbades, beredde snart den enskilda Creditens förminskande.
När härtill kom, att det verkliga myntet, såsom sällsynt, icke vidare begagnades i rörelsen, utan bytesmedlet endast utgjordes af myntrepresentativer; när dessa skulle till Banquen ingå i räntor på gjorde försträckningar, utan att på naturlig väg åter komma i omlopp; skulle en allmän förlägenhet, dels af brist på förtroende, dels af brist på penningar, uppstå.
De enskilde, som icke sjelfve kunde afhjelpa detta onda, sökte biträde af det allmänna, och man trodde sig finna en lättnad i sina bekymmer, derigenom, att Banquen skulle till enskilde lemna försträckningar, stälde på längre betalningstid.
Länge kunde det likväl icke dröja, förr än samma verkningar röjdes af detta utsträckta begagnande af Banquens Credit.
Användandet deraf och förlusten deraf hafva ömsom inverkat på hvarandra; i samma mån förtroendet till Banquens förmåga, att till fullo göra rätt för sig, blifvit minskadt, i samma mån hafva behofven att af Banquen erhålla låne-biträden ökat sig, utan att finna sig uppfyldla.
Denna strid har sluteligen måst upphöra, och man har funnit, »tt $Banco-Utskottets BetSnianlin.
257 flit någon förbättring icke kunde tillvägabringa*, karr än man upphört vilja begagna ett förtroende, sorn. man icke egde, och sådane utvägar blifvit vidtagne, sorn åter satt Rikets perns ingeverk i stånd att genom sine förbindelsers uppfyllande, återvinna allmänt förtroende.
Denna med l orta drag teknade tafla fram. sställer sig flere gånger, med obetydliga förändringar uti Historien om Sveriges penninge-förhållanden.
Vi befinna oss nu åter i en sådan ställning, der förtroendet, så väl till det allmänna, som enskild-ta emellan är rubbadt, och återställandet deraf utgör, enligt Utskottens öfvertygelse, den enda grund hvarå en bättre sakernas ordning i penningeväseridet kan uppkomma.
Då Utskotten således såsom fast antagit, att, utan ett återvunnet förtroende till
Rikets penningeverk, någon förhoppning icke finnes,, att se de oredor aflmlpne, hvaröfver klagan aflmännt föres, hafva de väl tillika funnit ätt såsom ett hufvudsakeligt medel dertill erfordras, att Rikets, Ständers Banque blifver iståndsatt att åter fullgöra sin förbindelse att med verkeligt mynt inlösa sine Sedlar, men Utskotten hafva tillika, så väl af förra tiders erfarenhet, sorn af närvarande förhållanden, hemtat stöd för den öfvertygelse, att medlen, sorn till ernående af detta mål kunna komma i fråga att användas böra med nqagranhet skärskådas, och att man dervid måste, såsom -ändamål, antaga, mindre att iBn nquen för ögonblicket blir i ståndsatt att vid anfordran betala sina skulder, än att förtroendet JUtkar.g till Riks, Ht, Proi.. t$*$. ent &aml. N:c 17, 258 Bancö-XJtskottets Bettin k anden. till Banquens förmåga, att i framtiden göra rätt för sig, må återvinnas, derigenom att Statens krafter verieligen ökas.
tJtskotten hafva antagit att beståndet af en mynt-bestämning, omedelbarligen åtföljd • af silfvert» tverling, vanligen kallad realisation, i sjelfva verket bör grundas å Folkets förmåga att upprätthålla densamma.
[Realisationen och Folkets tilltagande välstånd måste således gå i bredd med hvarandra, och orri densamma företages förr än Nationens krafter äro i tilltagande, äfven lyrar man, att genom ett misslyckad! försök hafva aflägsna! tiden för målets uppnående.
Sverige har uthärdat ett svårt krig, sorn förde det på branten af sitt fall; det har derefter under fredens lugn företagit allmänna arbeten af en vidsträckt och kostsam beskaffenhet: allt detta har icke kunnat aflöpa utan känning för Folket.
Kostnaderne hafva måst betalas, och utvägen att utställa mynt-représentativer har kanske ännu mer, än en direct beskattning, ökat lidandet, och 1 allmänhet minskat välmågan hos de enskilde.
Den skenbara tillökning i förmögenheten, som genom en ökad Credit rörelse, så väl af Banquen som af andra allmänna Fåne-Inrättningar, visade sig, försvann med desse sednares fall, mch det minskade välståndet framstod i all sin bedröfliga sanning.
Under öfvergångeh från en sådan tidpunct kan svårligen någon fullkomlig ordning uti penningeväsendet återvinnas; men man bör hoppas att de lidna förlusterna snart matte kunna glömmas: att en bättre tid inträde r ©#h att Banko- Utskottets Betiinkanden.
259 kloka, men icke brådskyndande, anstalter återföra trefnaden och välmågan* Efter framställandet af dessa allmänna åsigter, hafva Utskotten trott sig särskildt böra granska de medel, som kunna komma i fråga, att sätta Rikets Ständers Banque i stånd att åter med mynt inlösa sine Sedlar, Om misstroendet till BanquenS förmåga ätt fullgöra sine förbindelser icke för det närvarande
Vöre så allmänt, att man i händelse af BanqUens öppnande till Silfverutvexling hade ätt befara en nog stark påkänning af den reella fonder!, skulle Utskotten sätta i fråga, om det ej Vore möjligt att genast företaga realisationen med Uti befintelige tillgångar; men då en sådan åtgärd, icke förberedd af någre anstalter, som återställt ctediten, skulle kunha medföra de största vådor för Banquens bestånd, hafva Utskotten för fast antagit, att åtminstone någon förstärkning af den reella fonden erfordras, innan en realisation kan företagas.
De af Kongl. Maj:t utsedde Committerade hafva föreslagit, att enskilde personer skulle inbjudas att deltaga i Banquen Och derstädes in-» lemna reda penningar; hvarefter Banquen skulle Styras, så väl af Riksens Ständers Fullmägtige, sorn af de enskilde delegarneS ombud.
Denna Utväg, hvars ändamål skulle vara, att, genom lielgdeti af ett afslutadt contract och förbindelsen ått detsamma till alla delar uppfylla, Undanröd» ja farhågorne för vidare ålitande af BanquenS Credit, och befria Riksens Ständer från en odelad omsorg för densammas upprätthållande (
Råneo-Utskottets Hetting anden • har bordt först förebomma til! granskning.
Der* vid hafva viii Stslci 11 ige betänkligheter yppat sig; men Utskotten hafva undgått ett närmare utredande af dessa omständigheter vid öfvervägande af Beg.
Formens föreskrift uti 72 §, der det heter: Riksens Ständers Banque förblifver nedanefter som den hittils varit, under Riksens Ständers egen garantie och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmäktige, hvarje Stand dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorde äro eller vidare af Riksens Ständer göras kunna; egande Riksens Ständer allena rätt, att genom Banquen utgifva sedlar, sorn för mynt i Riket ma erkännas, Med dessa stadganden hafva Utskotten icke trott sig kunna förena begreppet om enskilde delegare i Banquen.
Dessa actie-egare skulle ovillkorligen, i motsatts emot hvad hittils varit, jemte Riksens Ständer deltaga uti vården och garantien af Banquen ; således förblefve densamma icke under Riksens Ständers egen vård och garantie; actieegarne skulle hafva sine ombud, som jemte Riksens Ständers Fullmägtige förvaltade Banquen; således blefve den icke ostörd af desse sednare förvaltad; och actieegare skulle i mån af sin anpart deltaga i utgifvandet af Banquens sedlar; således hlefvo desse icke af Riksens Ständer allena utgifne.
Kunna Riksens
Ständer till någon del öfverlåta sina rättigheter och skyldigheter i afseende på Banquen å enskilde personer så kan densamma äfven hel och hållen öfverlåta*. och skulle således kunna upphöra att blifva Riksens Ständers Banque, hvilket är emot Re* Enrico- Utskottett Betänkanden. *6i geringsformen uttryckeligen stridande.
Utskotten anse sig' således icke ega, att till Riksens Ständer framställa något förslag, som skulle åsyfta enskildte personers »deltagande i den under narna af Riksens Ständers Banque nuvarande Inrättning.
För att genast kunna gifva Banquen nödige fonder uti reelt mynt, så att den skulle kunna börja sina utbetalningar deraf, finnes, så vidt Utskotten kunnat inhemta, ingen annan utväg, än att upptaga ett Rån uti silfver.
Man gör-härvid skillnad emellan fördelarne af ett sådant
Lån, då det upptages inom Riket, emot detsarnmas erhållande af utländske man.
D etina skillnad ar visserligen i sjelfva verket ganska betydelig, och det kan icke vara för Staten likgiltigt, om de räntor, som på skulder betalas, inom Landet förtäras, eller om de skola, utur Landet utgå; tnen, då det I verkställigheten är omöjligt att controllera , huruvida ett tecknadt Lånebiträde verkeligen meddelas af inländsk eller utländsk man ; då för ett sådant Lån till Inländske män utfärdade skuldförbindelser alltid skulle på utländske öfverlåtas, om inom Riket ej funnes personer med tillräcklige fonder för att fortfara att vara Långifvare till Staten; hafva Utskotten ansedt det vara omöjligt, att grunda ett förslag i detta ämne derå, att ett Lån uti myntbara metaller skulle inom Landet kunna- upptagas.
Utskotten tro sig deremot ega de mest grundade anledningar för sin öfvertygelse , att inom Riket saknas i allmänhet tillgång på samlad penningeförmögenhet, och jemväl på myntbara meuller 3 Banco' ZJlskottets Eetänkanden. för att nu lunna jemna Staten ett Lå nebiträde till hela det belopp, som skulle erfordras, för att genast, i trots af det nu befinteliga misstroendet till Banquen, öppna densamma till allrnäu silfverutvexling.
Ett misslyckad! försök i denna viig skulle medföra högst vådelig* följder.
Utskotten hafva således såsom fast antagit, art om realisationen genast skulle verkställas, det blefve oundgängeligt att 5 Utrikes Ort upptaga ett Stats.
Eån till betydligt belopp, Qni fortgången och beståndet af en realisation icke berodde af annat, än ett visst förhållande emellan Banquens reella fond och numerairen af dess utelöpande sedlar, skulle Utskotten sätta i fråga, om icke fördelarne af ett stadgadt mynt kunde uppväga de stora uppoffringar för närvarande och kommande tider, som
Statens skuldsättning till utländske män alltid medförer 5 men Utskotten hafva icke kunnat antaga den mening att realisationens egenteliga framgång beror af ett sådant Arithmetiskt förhållande.
Utskotten hafva trot sig finna, att då en realisation, sorn allmänneligen anses kunna lyckas , deruti har sitt hufvudsakeligaste stöd, har deremot realisationen, företagen under sammanstötande förutsägelser orri dess ofelbait snara obestånd, i sjelfva verket upphört innan den börjat.
Då Banquen, i fall d^n icke eger förtroende, måste visa sig ega full valuta uti reelt mynt emot dess utelöpande sedlar, för att vid anfordran kunna betala dem, skall densamma deremot, sedan förtroendet blifvit återstäldt, derigenom att hvar och en kunnat öfvertyga sig au detta Biket*. Banco-Utskottets
Betunianden *63 penningeverk med hvarje år vinner mer styrka att fullgöra sin betalnings skyldighet, oell att denna förmåga ännu fortfar i tillväxt sedan utbetal. ningarne redan börjat, alltid kunna företaga realisationen med mindre tillgång för ögonblicket än som måste anskaffas, om planen visar det re« sultat, att Banquen, sedan den upptagit ett Lån, icke vidare kan annorledes, än efter en lång följd af år i en obetydlig man öka sin förmögenhet.
Utskotten anse för sin del, att den tillgång uti metalliskt mynt, som Banquen för det närvarande eger, och hvilken icke till någon betydlig del understiger den största Banquen någonsin innehaft, skulle, då den efter närvarande CoursförhåHanden beräknas uti Bancosedlar, med föga tillskott vara tillräckelig för behofvet att underhålla utvexlingen, så vidt för rörelsen inom Landet erfordras.
Något verkligt behof af reella fondens betydliga okände, finnes, således icke.
Det är den allmänna öfvertygelsen att Banquen, äfven utöfver hvad dess tillgångar i klingande mynt visa, kan fortfara att betala sina sedlar med refila penningar, som skall återvinnas, och Utskotten lemna till hvars och ens bedömande, om denna öfvertygelse snarare återvinnes genom Statens sättande i Utländsk skuld, hvarå räntor och Capital-afbetalningar skola medtaga Banquens årliga inkomster, eller derigenom att dessa, förvandlade i reelt mynt, i få år sammanlagde visa Banquen i det skick, att utvexling af silfver med trygghet kan företagas, utan att någon gäld derföre blifvit åsamkad.
Erfarenheten bestyrker äfven att de tillförene 3 64 Sanco-UlsÅölUts Betcinlanden - med lanta penningar företagne realisationer mött» roed mycket misstroende, hvilket, då Banquens tillgångar icke kunnat okas, »nen väl minskas, nödvändigt skolat tilltaga i den mån det reella myn* tet blifvit utvexladt; oell man skall vid en noga granskning finna, att desse realisationer lika säkert snart hade misslyckats, om de icke af inträffade: gynnande handelsförhållanden blifvit understödde „ sorn. de sedermera, vid inträffade krig blifvit örn» intetgjorde.
Sedan ett IL ån, utom Riket, blifvit upptaget,.
Jeunna de betalningar, som derföre skola göras r sfi framt utförandet af reda penningar skall undvikas, icke verkställas annorledes än medelst öfverlåtande af fordringar, som Svensk man å Utländsk ort eger, hvilka hufvud sake ligen endast uppkomma för utförde, inom Ilandet tillverkade,, varor..
D essa härtill använde minska tillgången; för införandet af Utländske produkter j och således. är det. icke möjligt att i längre tid fullgöra betalningarne, utan att ett verkelig!- öfverskott af utförde varor emot de införde eger rum.
I annat fall skulle följden blifva, att det för verk— ställandet af realisationen införda silfret i räntebetalningar åter utur Landet utginge, och skulden vore den enda behållningen af operationen..
PJ ifver åter förhållandet sådant, att ett öfverskott af Rikets bandel på utländske orter uppkommer,, är det lika lätt att ifrån dessa orter hitföra ver— keligt mynt; farhågan, att detsamma, efter börjad realisation, skuile föras utur Landet, försvinner »åiedes aldeles, och Banquen kan utan våda åt sr Banco- Utshotteti Betänianden.
s 6 5 Inträffa i fullgörandet af sine förbindelser med de tillgångar den sielf eger.
En väsendtelig olägenhet, som vid företa*- gande af en realissation mäste Öfvervinnas, är äfven den, att en betydlig del af Banquens sedlar nu befinnas uti Utländske mäns, och i synnnrhet uti Finnlands Invånares händer; och utgöra sålunda en verkelig nationalskuld till utländske män.
Man kan nästan med full visshet förutse, att beloppet af hämnde sedlar skulle genast vid börjad silfver utvexling uttagas uti reelt mynt, sorn blefve utur Landet fördt.
Veikningen af en realisation, grundad på upptagande af ett Utländsk Lån, blefve således ostridigt, så vidt den rörde de utom Landet befintelige sedlar, endast den , att nationalskulden, i stället att nu vara räntefri, blefve förvandlad till ett räntebärande Capital.
De rina olägenhet torde enligt Utskottens tanka icke kunna undvikas annorledes än derigenom , att Nationen genom sin handel på Utländske orter återförvärfvar så mycken fot mogenhet, som svarar emot utländske mäns fordringar.