Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ej anse meningen dermed hafva varit någon annan än den att i de allmänna frågorna framlägga en allmän plan för statsregleringen; och om detta varit afsigten, anser jag betänk, vara i högsta grad ofullständigt.
Då jag derjemte yttrat, att StatsUtsk. bort granska och framställa behofven mera bestämdt, har jag blott fästat mig vid det åliggande för StatsUtsk., som föreskrifves i 2 mom. 3o <j. Riksd.Ordn., deri det heter: ”Vidare åligger detta Utsk. att utröna, pröfva och fö"reslå det, som till Stats- och Riksgäldsverkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit ”iakttagna."
Det är, efter min tanke, ett positivt åliggande för StatsUtsk. att bereda nödiga indragningars och besparingars iakttagande.
Jag medgifver, att StatsUtsk. har ganska svårt att på egen hand fullgöra en sådan dess förbindelse; men det är just på grund af dessa svårigheter, som jag Önskat, att StatsUtsk. framställt för R.
St. det hufvudsakliga hindret för en ändamålsenlig reglering,nemi. bristande statsplan.
Samma värde ledamot har egentligen endast fästat afseende på 3:dje hufvudtitelns behof och dervid gått så långt, att han önskat öfverskottehs begagnande för denna titel.
Jag hade önskat, att den värde ledamoten, då han ansett sådana medel böra användas, äfven föreslagit 4;de liufvudtiteln till åtnjutande af samma förmån.
Att icke så skett, bevisar, att ,44 Den 26 Maj f. m.
StatsUtsk. handlat ensidigt och utan plan i dess förslag om statsregleringen.
Det äi1 icke utan, att en vigtig opinion inom landet synes börja göra sig gällande, och jag tror, att samma opinion delas af administrationen, den nemi. att sjöförsvaret bör såsom en hufvudsak ingå i Sveriges försvarssystem.
Om det skulle pröfvas, att detta sjöförsvar varit mindre afsedt, om verkliga behofven för detsamma befunnes sådana, som den sanna patrioten ej kan neka, så vet jag icke, hvarföre man skulle ansett endast 3:dje hufvudtiteln böra komma i åtnjutande af de tillgångar, som kunde finnas i ölverskotten.
Deruti ligger, efter mitt omdöme, en riktning till en ensidig åsigt af Sveriges försvar.
Jag fästar mig hufvudsakligen vid 3:dje och 4-de hufvudtitlarna, emedan jag tror, att det är kring dem, som den stora frågan om tillgångar och behof kommer att egentligen hvälfva sig.
Jag skulle tro, att då man hufvudsakligen fäster sig vid 3:dje hufvudtiteln, borde man pröfva, om icke, enligt 3o §.
Riksd.Ordn., Utsk. kunnat iakttaga sin förbindelse att söka indragningar, der de kunna åstadkommas.
Min tanka är, att stora indragningar kunnat ske och att just derigenom ett kraftigt försvar kunnat åstadkommas.
Detta är min enskilda öfvertygelse, och jag kan icke förändra den.
Det skulle vara önskiigt, att, då StatsUtsk. saknar en från Styrelsens sida uppgjord plan för Rikets försvar, Utsk. sjelf ville göra sig reda för en sådan plan och framställa den för R.
St., som kunde öfverlemna den till K. M. Saknaden af en dylik plan är naturlig inom en sådan administration som den Svenska.
Jag yttrar icke detta i individuelt afseende, utan finnér, att förhållandet ej kan vara annorlunda, der ingen Krigsministere finnes.
Jag tror tiden vara inne att uttala den allmänt rådande meningen, att en förändring i detta fall är af högsta nöd påkallad.
Vi veta alla, att det är en civil person, som skulle vara den egentliga Krigsministern.
Den har befattningen med såväl lands- som sjöförsvaret.
De militärpersoner, som borde hafva en ansvarighet, äro underlydande embetsman och oansvariga verkställare af de särskilda administrationsdetaillerna.
Så länge detta kan äga rum, är det, efter min tanke, StatsUtsk:s verkliga åliggande att fästa R.
St:s uppmärksamhet derpå, att det är omöjligt att med bästa vilja åstadkomma ett ordnadt försvarsverk.
]?å denna vilja har jag ej tviflat; men jag anser omöjligt, att en ändamålsenlig statsplan i detta afseende kan under närvar, förhållande af Styrelsen framställas.
Jag tror, att sådant endast efter en grundlagsförändring kan ske.
Hvarföre har då StatsUtsk. icke gifvit tillkänna, att det ämnar confrontera sig med Constit.- Utsk. öfver denna fråga.
Jag tror, att stora tillgångar gå alldeles förlorade eller äro felande, då de kunna vara påkallade till ett sannt behof eller erfordras till Sveriges försvar.
Jag har tagit mig friheten att äfven i annan väg fästa upp - Den 26
Maj f. m. uppmärksamhet på en annan del af frågan; men jag tror, att, under det jag varit frånvarande, man icke gjort afseende på hvad jag framställt för att bereda tillgång till 3:dje hufvudtitelns behof, hvilket jag funnit nödigt, emedan jag anser dessa behof vara sanna och verkliga.
StatsUtsk. har utgått från en annan grundsats, då det sagt, att tillgångar icke finnas, utan att ingå i undersökning, huruvida behofven kunde fyllas genom sådana indragningar, som det enligt Riksd.Ordnts 3o §. tillkommer Utsk. att föreslå.
Detta har varit hvad jag egentligen åsyftat, då jag i mitt första yttrande anmärkt, att jag trott, det Utsk. kunnat mera planmessigt behandla förevarande frågor.
Skulle någon anvisning af öfverskotlen verkligen kunna komma i fråga och sådan anvisning böra ske till statsverkets behof, skulle jag önska, att de i främsta rummet finge användas för uppfostringsverken; ty både tillgångarna och behofven bero på en sann nationaluppfostran och bildning, hvilken skall upplifva medborgarens känsla för dess national-existens, som jag tror icke kunna bibehållas, om man blott vill utarma folket.
Men nya tillgångar skola otvifvelaktigt alstras genom en växande upplysning, hvarigenom såväl de intellectuella som de mechaniska krafterna kunna vinna utveckling.
Af den siste värde talarens yttrande anser jag mig uppkallad att beriktiga ett uttryck, som blifvit mig tillagdt i fråga om öfverskottens anvisande.
Jag tror mig hafva sagt, att om ej R.
St. skulle uppföra tillräckliga anslag för försvarsverket, önskade jag, att öfverskotten till delta ändamål må få användas, utan att jag dervid nämnt titeln.
I fall jag nämnt den 3:dje, önskar jag att få ti''ägga den 4-'de hufvudtiteln; ty om R.
St. icke bevilja de ! denna titel högst nödiga anslag, ser jag ingen annan utväg, än att i framtiden, såsom hittills, göra an visningar på öfverskotten.
Samme värde ledamot har ytterligare anmärkt, att StatsUtsk. icke gjort sig reda för en försvarsplan.
Jag tror mig kunna säga, att bland StatsUlskrs ledamöter vore jag en af dem, som bäst kunde ingå i pröfning af en försvarsplan; men jag bekänner, att jag icke tilltror mig förmågan att framställa en sådan plan.
Med Hr Gr. instämmer jag åter deruti, att Utsk. kunnat gå vida grundligare till väga med utredande af motiverna för sina afslag.
Jag önskar, att så måtte ske, och om återremiss beviljas, skall jag, i hvad på mig beror, söka att få utredningen så fullständig, som möjligen sig göra låter.
StalsUtsk:s utlät.
A:o 78 återremitterades.
Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
3M:o 79, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens i:sta hufvudtitel. 7 H. 19 i46
Den 26 Maj f. m.
Georg, uppläste följande:
I propos. örn statsverkets tillstånd och behof föreslås af K.
M. vid i:sta hufvudtiteln, att anslagen för lustslottens underhåll, tillsammans 29,796 rtdr, må öfverflyttas till 8:de hufvudtiteln, dit de rätteligen höra och der oek redan det af enahanda beskaffenhet varande anslaget för underhållet af Stockholms slott städse varit uppfördt.
Denna öfverflyttning måste anses höra till ordning och consequens, isynnerhet som användandet af dessa anslag, med undantag af det för Rosersbergs slott, hvarmed är ett särskildt förhållande, granskas i Kammarrätten och af R.
St:s Revisorer; men jag yrkar den äfven af det skal, att härigenom en utväg beredes att till bidrag för underhållet af Gripsholms och Strömsholms slott, hvartill deras obetydliga statsanslag, ungefär 3,3oo r:dr, icke förslår, använda en något år möjligen uppkommande behållning å anslaget för de publika husens underhåll i landsorterna.
Af detta sistnämnda anslag hafva väl tillförne, utan anmärkning å R.
St:s sida, åtskilliga gånger sådana bidrag till dessa och egentligen till Gripsholms slott anordnats, då behofvet fordrat; men med den fullkomliga noggrannhet vid statsmedlens användande, som måste iakttagas, öfverensstämmer detta icke, enär anslagen äro på olika hufvudtitlar uppförda. K. M. har vid föregående riksdagar framställt nödvändigheten af tillökning i anslagen för dessa slott, ulan att sådant ledt till annat än några bestämda summors anordnande för en gång för Strömsholms slott; men om dessa slott skola vederbörligen underhållas, kunna R.
St. icke i längden undgå att förhöja samma anslag, derest icke den nu föreslagna utvägen till bristernas afhjelpande antages, och hvilken således verkligen innefattar en besparing, enär det är troligt, att, särdeles om några år, anslaget för de publika husen i landsorterna understundom kan lemna en årlig behållning af några hundra r:dr åt ifrågavar. behof.
Någon fruk tan, att detta anslag genom den ifrågavar. öfverflyttningen skulle oskäligt dragas från dess hufvudföremål, kan icke med skäl deremot åberopas.
Till underhållet af Stockholms slott, som står på 8:de hufvudtiteln, hafva några medel från detta anslag icke anordnats, ehuru det ganska väl behöfts, icke heller till de publika byggnaderna i hufvudstaden; och det har också, ehuru att anse som en förslagssumma, aldrig blifvit öfverskridet.
StatsUtsk. liar i dess afgifna utlåt, afstyrkt ifrågavar. öfverflyttning ur de skäl, dels att, enligt föreskrifterna för dispositionen af de å 8:de hufvudtiteln uppförda byggnadsanslag, kostnadsförslag öfver byggnadsarbeten skola upprättas och granskas, entrepienad-auetioner hållas, besigtningar å arbetet ske m. m., controller, som icke skulle vara användbara för reparationer å lustslotten; dels att K.
M. bör äga förordna, huru de för dessa slott anvisade summor lämpligast böra till de afsedda ändamålen användas.
Den 36 Maj f. m. >47
Dessa anförda skäl till afstyrkandet å berörde framställning lära icke kunna godkännas.
Utom det, att, med undantag för Rosersbergs slott, kostnadsförslag öfver reparationerna å lustslotten äfven uppgöras och arbeten understundom på entreprenad verkställas, äfvensom användandet af alla byggnadsanslagen på K.
M:s nåd. pröfning i Statsrådet beror, lärer icke sådant rimligen böra verka hvarken för eller emot frågan å hvad hufvudtitel dessa anslag skola uppföras, enär de äro af den beskaffenhet, att deras användande är föremål för vederbörlig granskning och revision.
Genom hvad jag sålunda anfört tror jag mig hafva ådagalagt, att det gjorda förslaget, som icke medför någon tillökning, tvärtom åsyftar besparing för framtiden, och att skälen emot detsamma icke äro grundade.
St., att nuvar. förhållande, det oaktadt, skall fortfara, uppkommer deraf ingen annan följd, än att anslagen för Gripsholms och Strömsholms slott förr eller senare måste förhöjas, så vida slotten' skola kunna behörigen underhållas.
Det lmfvudändamål, som med förslaget varit åsyftadt, skulle äfven kunna vinnas genom ett förklarande af R.
St., att vid de tillfällen, då anslaget för publika husen i landsorterna funnes sådant kunna medgifva, derifrån må kunna anvisas nödigt bidrag för underhållet af Gripsholms och Strömsholms slott.
På alla dessa skäl hemställer jag vördsamt, huruvida icke en återremiss af betänk, bör äga rum.
I likhet med hvad Hr Danckwardt anfört och uppå de af honom andragna skäl får jag vördsamt yrka, att anslagen till lustslottens underhåll icke må qvarstå på i:sta hufvudtiteln , utan öfverflyttas till den 8:de.
Af detta skäl anhåller jag om återremiss af förevar, betänk.
Såsom t. f. Riksmarskalk anser jag det vara min skyldighet alt yttra mig i denna fråga.
I)e för de flesta slott anslagna summor äro så otillräckliga, att de knappt räcka till för de mest påträngande reparationer å tak och fönster.
För öfrigt är det icke möjligt att dermed bestrida några väsendtliga yttre reparationer, och således alldeles icke att underhålla det inre af slotten.
Det är således ovilkorligen nödvändigt, att i en framtid högre anslag beviljas.
Det sätt, Hr Danckwardt tillstyrkt, vore emedlertid det ändamålsenligaste, emedan tillfälle sålunda erhölles att använda de besparingar, som möjligen på ifrågavar. titel kunna uppkomma, hvarigenom icke något särskildt anslag nu erfordrades.
På dessa skäl förenar jag mig med Hr Danckwardt i anhållan om återremiss af StatsUtsk:s förevar, betänk.
N:o 79 blcf af R., o. Ad, återremitteradt.
Vid förnyad föredragning af StatsTJtskrs d. 1 dennej e. m. på bordet lagda utlåt.
Nro 62, i fråga om upphörande af de i norra länen af Riket utgående räfstetingspenningar, med hvilket ut!åt:s slutliga pröfning R. o. Ad. d. 10 Maj f. m. beslutat att uppskjuta, tilldess statsregleringen skulle föredragas, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet.
Nro 80, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 2:dra hufvudtitel.
Vid granskningen af StaisTJtskrs utlåt., rörrde aldra hufvudtiteln, har jag med verklig ledsnad erfarit den hushållsanda, sorn uppenbarat sig i StatsTJtskrs yttranden och förslag i afseende på åtskilliga af Regeringen gjorda framställningar, ronde löningsstaterna för de reglerade civila embetsverken.
Det är allmänt kändt, att den beböfliga reorganisationen af dessa embetsverk grundar sig på R.
St:s egna, vid flera riksdagar förnyade framställningar.
St. anförde väl äfven såsom skäl dertill, att förmedelst tjensters förening och indragning besparingar för statsverket dervid skulle i vissa fall kunna beredas; men hvar och en, som förmådde göra sig närmare reda för förhållandet, kunde med säkerhet förese, att sådant icke skulle blifva slutliga resultatet på det hela.
Först och främst hade genom samhällets framskridande utveckling, genom nya författningar och inrättningar i nästan alla grenar af förvaltningen, göromålen inom embetsverken mer och mindre betydligt tilltagit; dernäst voro tjenstemännen vid vissa verk under all beräkning ringa aflönade, och slutligen befanns, samtidigt med organisationsfrågan, en allmän lönetillökning för embetsmännen i följd af myntets fallna värde nödvändig.
Det var på sådant sätt naturligt, att verkens nya regleringar skulle i allmänhet utfalla med tillökade stater, och dessa hade bestämdt vuxit till högre belopp, om icke verkens förbättrade organisation gått i bredd dermed.
Vid detta förhållande måste det förefalla obilligt och orättvist, att åt de civila embetsmännen, som, jemnförelsevis mot de öfriga, i allmänhet äga ett mödosamt, ansvarsfullt och otacksamt kall, neka hvad skäligt är, i ali synnerhet sedan R.
St. vid sista riksdag förbättrat militärstatens lönevilkor; och jag kan icke föreställa mig, att sådant kan instämma med R.
St:s upphöjda åsigter om allmän rättvisa i detta afseende, i förening med allmän nylla.
Efter dessa förutsända allmänna anmärkningar går jag att granska StatsUtskrs förslag i vissa delar af dess förevar, utlåtande.
I afseende på den vid irsta punkten af betänk, förekommande reglering af lönevilkoren för K. Mrs Cancelli bekänner jag uppriktigt, att det varit mig oväntadt att finna StatsTJtsk. med en betydande pluralitet hafva afstyrkt det af Den 2Ö Maj f. m >49 K.
M. framställda förslag örn cancelli-sportlernas upphörande.
Då det redan länge, såväl inom som utom Representationen, varit föremål för en allmännare önskan, att ett på dylika inkomster grundadt aflöningssätt, såsom i flera fall olämpligt, skulle efterhand, der det sig lämpligen göra lat, afskalFas, hade man haft skäl att förmoda, det ett förslag härom från Regeringens sida icke skolat mötas med ett afstyrkande, och det innehar i sanning ett föga uppmuntrande exempel för Styrelsen att för R.
St. framlägga förslag till förbättringar i de administrationen rörande ämnen, då de på på sådant sätt upptagas.
Undersöker man StatsUtskrs skäl mot ifrågavar. förslag, finner man, att Utsk. i allo erkänt riktigheten af förslaget, och att den i allo olämpliga sportelinkomstens afskaffande vore att önska; men att, enligt Utskts tanka, en partiel sådan förändring icke medförde någon väsendtlig nytta, och vore förenad med flera olägenheter, deribland att dels grunderna för fullmagters chartering i vissa fall kornrne att till betungande för tjenstemännen förändras, dels alt inan icke kunde med säkerhet controllcra ingåendet till staten af den mot sportlerna svarande förhöjda chartse sigillatae-afgiften, så alt förändringen kunde medföra en ökad statsutgift.
Dessa af StatsUtsk. uppgifna skäl synas mig vara dels af ingen vigt, dels alldeles oriktiga.
Att på en och samma gång kunna afskaffa sportler för alla tjenstemän lärer få anses knappt verkställbar!, och det torde äfven fordra närmare öfvervägande, om det för alla vore fullt lämpligt.
En gång måste man dock göra början i saken, och det är detta, man nu föreslagit.
Derföre, attén sådan anstalt icke kan eller måhända icke bör generelt vidtagas, kan icke något giltigt hinder uppstå att bringa den i verket, der saken synes i alla afseenden nödig, nyttig och utan olägenhet verkställbar.
Med sportlerna inom K. M:s Cancelli är ock i allmänhet ett annat förhållande än med sportler vid andra embetsverk och domstolarna; de förra utgöra egentL fullmagtslösen, och en obetydlig del innefattar afgift för domar och utslag, hvilken afgift icke heller på annat sätt, än genom oriktig beräkning, är underkastad förändring.
— Hvad de uppgifna olägenheterna af förslaget angår, lärer den om ändringen i nu gällande grunder för fullmagters chartering syfta på de i förslaget omnämnda förhöjningar å lösen för fullmagter å civila tjenster med indelta löner, för häradshöfdingar, landssecreterare, postinspectorer och postmästare samt för fullmagter till consistoriella pastorater.
Denna förhöjning, såsom billig och skälig, kommer, derest ifrågavar. förslag af R.
St. afslås, efter all anledning att i allt fall vid det anbefallda utfärdandet af en förnyad cancellitaxa äga rum; men då R.
St. med förslagets antagande kunna bestämma den förhöjda chartse-afgiften, beror det ju af R.
St. sjelfva att modifiera denna afgift, efter hvad de finna lämpligt och billigt.
Att åter genom förslaget *5o Den 26
Maj f. m. ökad utgift skulle statsverket tillskyndas derigenom, att man icke kunde i den ökade chartae-afgiftens riktiga ingående vara säker att erhålla ett mot sportlerna svarande belopp, är en fruktan, som har inga grundade skäl för sig.
Kära hälften af de afgifter, som för fullmagter och andra expeditioner inom K. M:s Cancelli erläggas, ingå redan till staten, utan att någon anledning förefinnes, att underlåtenhet vid iakttagandet af de derom meddelade föreskrifter äger rum. R.
St. kunna bestämma hvad vidare lämpliga eontroller i detta fall, sorn de finna nödiga; och genom de föreslagna förhöjningarna å lösen för fullmagter å vissa tjenster ökas dessutom afgifterna icke obetydligt, äfvensom i allmänhet i följd af de lönetillökningar, som vid embetsverkens reglering tillkomma.
Jag är ock fullkoml. öfvertygad, att staten skall få mera i ökad chartae-afgift, än cancellisportlernas belopp nu utgör, och att, om sportlerna afskafläs eller R.
St. icke göra högre anslag på stat, än StatsUtsk. tillstyrkt, tjenstemännen derpå skola komma att förlora.
En annan såväl för statens tjenst som för tjenstemännen sjelfva högst menlig följd uppkommer i öfrigt af cancellisportlernas bibehållande, hvilken StatsUtsk. alldeles förbigått att vidröra, den nemi., att då dessa sportler utgöra icke långt ifrån hälften af hela aflöningen, och tjenstemännen således skulle vid en reglering, grundad på sportlernas ingående till en gemensam cassa, undfå ena hälften af sin aflöning i sportler och andra hälften i lön på stat, så erhölle de vid afskedstagande, likasom hittills, blott lönerna på stat i pension, dermed de ingalunda kunna vara belåtna, utan derföre måste, såsom nu sker, antingen till sin död qvarstå i tjenst, vani. efter 65 års ålder alldeles otjenstbara, eller ock afgå med försäkran om orubbadt bibehållande af sportellotten för deras öfriga lifstid.
I Civilstatens Pensionsinrättning erhölle de icke heller sin aflöning i pension, så att förhållandet är, äfven i detta hänseende, näi-a enahanda.
Men jag bör icke uppehålla mig vid någon vidare vederläggning af de grunder, StatsUtskrs pluralitet mot ifrågavar. förslag anfört; de finnas upptagna i en afUtsk:s ledamöters, Hr Gr.
Hamiltons betänkrt bifogade, af flera Utsk:s ledamöter understödda reservation, hvilken jag ber alt jemväl härvid få åberopa; äfvensom jag i öfrigt till StatsUtsk. ber att få framställa den anhållan, det StatsUtsk. vid besvarande af den återremiss af förevar, utlåt., som förmodl. kommer att äga rum, ville låta trycka, för att återremissen åtfölja , Committerades för Cancelliets reglering till K.
M. afgifna betänk, i denna del, så att RiksSt. vid den slutliga pröfningen må kunna taga fullständig kännedom af saken, den der icke i StatsUtskrs nu afgifna utlåt, finnes i hela dess sammanhang och till alla dess grunder framlagd och utredd.
I afseende på lönebeloppen för tjenstemännen inom K. Mrs Cancelli har StatsUtsk. icke obetydligt nedsatt dc af K.
Den 26 Maj f. ra.
M. föreslagna, oell hvilka till största delen äro lika med de redan för Collegierna antagna lönegraderna samt grunda sig på den minsta personal, som är möjlig.
Det lärer icke kunna bestridas, att en Revisionssecreterares tjenstbefattning är ansvarsfullare och mera magtpåliggande än ett Hofrättsråds, och denne sednare äger genom andel i revisionsskillingar likväl högre löneförmåner, och genom årlig semester äfven mera ledighet, än den förre.
Hvad Expeditionssecreterare och Protocollssecreterare angår, är det för en hvar, som tager ringaste kännedom om göromålen, och äfven vid jemnförelse af det hittills vanliga antalet af personalen uppenbart, att det nu föreslagna är så ringa tilltaget, och att dessa tjenstemän i följd deraf få så trägen sysselsättning, att de icke kunna sköta andra tjenster derjemte.
Huru obillig är icke då den nedprutning af deras löner, med 200 r:dr för hvardera, som StatsUtsk. föreslagit; och kan man begära skickliga och nitiska embetsmän, då de så aflönas?
I min i Cancelli-committe'en härom afgifna särskilda tanka har jag yttrat det efter mitt omdöme och min erfarenhet icke vara möjligt, att med det vid hvarje Stats-expedition uppförda antal Expeditionssecreterare besörja expeditioners uppsättning jemte biträdet vid föredragningen, och jag hade derföre föreslagit, att, såsom i många år vid Kammar-expeditionen, till högst betydlig vinst för göromålens gång i alla afseenden, tillgått och äfven numera vid Handels- och Financeexpeditionen blifvit infördt, protocollsföringen och expeditioners uppsättning borde af en och samma person besörjas, och de äldsta af dessa tjenstemän åtnjuta 1600 samt de yngre 1200 r:drs lön; men äfven om detta arbetssätt icke allmänt inom Stats-expeditionerna antages, bör sådant icke, såsom StatsUtsk. anfört, verka till nedsättning i de föreslagna lönerna för protocollssecreterarne, enär på det hela samma arbete med enahanda personal skall verkställas, och i allt fall nämnde tjenstemän näst föredraganden innehafva den vigtigaste befattningen inom Cancelliet samt städse i löneförmånerna varit lika med assessorer i Hofrätten och Collegier.
De af StatsUtsk. föreslagna nedsättningarna i registratorernas löner är från 1200 till 1000 r:dr, i cancellisternas från 800 till 65o r:dr och i vaktbetjeningens från 266: 32. till 200 r:dr, äga lika liten billighet för sig.
En registrator skall, oberäknad! den tid han i öfrigt på sin tjenst behöfver använda, hvarje söckendag från kl. 10 till half 3 oupphörligt finnas på sitt embetsrum och kan, med en rätt utöfning af sin tjenst, svårl. hafva någon bisyssla.
Då copisterna af StatsUtsk. rätteligen blifvit bibehållna vid 4°° r:drs lön, inser jag icke skalet, hvarföre icke cancellisterna skulle få njuta den för verken anslagna andra gradens lön med Boo r:dr, särdeles som dessa tjenstemän understundom måste biträda vid protocollsföring och hufvudsakligen vid expeditioners uppsättning.
Att vaktmästarne i Cancelliet skulle Den 26
M a j f, m. njuta mindre lön än vaktmästarne i Collegierna, dertill saknas likaledes giltigt skäl.
Om, som jag dock icke förmodar, StatsUtsk» allmänna åsigt ronde spannmålsberäkningen under lönerna godkännes, uppkommer en ytterligare minskning i de nedsatta lönebeloppen.