Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ekon.Utskottet: M 123, i anledn. af väckt motion om afskaffande af våg- och mätare-penningar i Westerås; JVé 124, i fråga om förbättrad lagstiftning rör:de sinnessjukes vård och behandling; JVZ 125, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af den tvungna tackjernsblåsningen inom Rikets Bergslager eller frihet alt från jorden skilja hytte-delarne; Serskildta Utskottet:
M 18, i anledn. af motion, dels om användande af tillverknings-skatten och införsels-tullen för bränvin till praemier för anläggning af porter- och öl-bryggerier, dels om skyldighet för gästgifvare att lill salu hålla öl, porter och svagdricka, jemte skattfrihet för sådan försäljning, så framt han icke tillika försäljer egentligen s. k. starka drycker, dels ock om rättighet för hvarje välfrejdad person att skattefritt sälja öl, porter och svagdricka. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -f till 3 e. m.
Den 6 September f. m. 245 Onsdagen den 6 September 1854.
Justerades 3 prot.-utdr. för d. 2 dennes, samt pleni-prot. för d. 10 sisll.
Uplästes till justering och godkändes nedannärande från Exped:sUtsk. inkomne Förslag till R.
Skrifvelser lill K. M.: JU 121, ang:de uplåtelse åt Serafiiner-Ordens-Gillet af plats för tvätt-inrättning från en Kronans angränsande egendom; JU 122, ang:de jord-afsöndring från Eskilstuna Kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna, Klosters och Fors’s församlingars begrafriings-plats; JU 123, ang:de jord-afsöndring från Carlbergs Kungsgård till utvidgande af Stockholms stads nya kyrkogård, samt till plats för ett dödgräfvare-boställe derstädes; JVs 124, ang:de en i köpingen Trelleborgs Ordinarie
Båtsmanshåll upkommen öfverskjutande mindre rote-andel; JU 125, ang:de förändrad löneberäkning för Presidenterne i vissa Rikets Kolhr; s JU 126, ang:de regleringen af utgifterne under RiksSlatens första Hufvudlitel; JU 128, ang:de reglering af ulgifterne under RiksSlatens tredje Hufvudlitel; samt JU 130, ang:de reglering af ulgifterne under RiksStatens femte Hufvudtitel.
Anmäldes till justering, men begärdes på bordet Exped:sUtsk:s under JV2 129 afgifne förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M , ang:de regleringen af ulgifterne under RiksStatens fjerde Hufvudtitel.
Med lillkännagifvande att Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, såsom ledamot af BankoUtsk., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från d. 12 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer att utse en ledamot i nämnde Lisk. under ledighets-tiden.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Exped:sUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagde förslag till R.
St rs underd. skrifvelser till K. M.: 246 Den 6 September f. m.
JVZ 117, ang:de eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Nåriugs-idkerskan Johanna Emilia Hollander; och M 118, ang:de eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan E.
Bäng och jungfru Chr.
Anmäldes och lades på bordet ett från Exped:sUlsk. inkommet Mern.
JYs 8, i anledn. af återremiss å Skrifvelse-förslaget JY2 98.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 26 och 28 sisll.
Aug. på bordet lagda Mera.
M 38, med förslag till ändring af litte och 14:de §§:ne Kiksd.-Ordn., ang:de städernes representations-sätt.
Sedan, i anledn. af R. o. Ad:s beslut, att upskjuta pröfningen af detta Mera. till R. o. Ad. erhållit del af BorgareSt:s derom fattade beslut, Hr Gr. o. Landtm, låtit upläsa ett nu från BorgareSt. ankommet prot.-utdr. J\s 422, innehållande att BorgareSt. återförvist det ifrågavande förslaget till Consl.Utsk. med den gemensamma tanke, att förslaget ansågs antagligt med de förändringar, alt bland de i 3:dje momitet omförmäldta undanlag mätte införas: gemenskapen vid Rikets Landt- och Sjöförsvar samt allmänna och enskildta Verks och Korporationers Vaktbetjening, eller andre, som med desse jemförlige eller ringare äro, och de, som äro i annans tjenst eller ständige arbete anställde, eller daglönare, eller andra dylike, sora försörja sig med tillfälligt arbete, äfvensom de, hvilka endast för sjelf försörjning ega något yrke utöfva, samt alt valrätt och valbarhet icke måtte tillerkännas städernes tjenstemän, såsom sådane, städerues Magistrats-personer undantagne, så länge valrätt och valbarhet icke kunna medgifvas öfrige embets- och tjenstemän; anförde Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Detta förslag afConst.Utsk. är egentligen en utbrytning lill en del af det förslag, som i sin hel-' het af R.
St. vid denna Riksdag år förkastadt.
Const.Utsk. synes hafva härvid galt till väga på samma sätt med representations-förändringen, sora LagUtsk. med brotlmåls-lagsiiftningen.
När icke R.
St. funnit för godt att intaga det hela på en gång, så gifver man det i smärre doser, under förhoppning alt det sålunda skall lättare gå för sig.
Hvad som kan sägas och hvad sora blifvit sagdt emot Utsk:s förslag i det hela, gäller äfven emot denna del, så vidt jag förstår.
Ulsk. har icke till namnet borttagit Ståndsgrundsatsen, men Utsk. har gjort det i verkligheten, då det nemi. velat på BorgareSt. inympa alla slags medborgare, blott de äro husegare och icke Adelsmän eller Prester, ty booder synas komma derin sora andra.
På detta sätt kunna i BorgareSt. inträda ofrälse Statsråder, Presidenter, Amiraler, Generaler, Chefen för Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsen, Landshöfdingen Öfverstar, HofRätts- och Koll.-ii ledamöter, Officerare af alla grader, Häradshöfdingar, Kronofogdar, och hvem kan upräkna dem alla.
På delta sätt skulle Ståndet i st. f. alt representera varu-förädlingen och varu-omsätlningen kunna Den 6 September f. m. 247 komma alt representera det Svenska Embelsmanna-Ståndet, så vida det utgöres af ofrälse ledamöter.
Förslaget har den förljensten, att det lemnar inträde åt en mängd orepresenterade medborgare, och sådana som serdeles väl vore förtjenta af inträde, af hvilka representationen kunde hafva myckel gagn, men Ulsk. lemnar dem icke inträde annorlunda än genom en bakdörr, om jag så får kalla det, derigenom att de äro husegare i städerne, icke för deras egen del.
Detta är i sig sjelf oriktigt, och det föranleder dertill, att man möjligen kan få ett BorgareSl., som representerar något helt annat än hvad man dermed åsyftar.
Vore det icke mycket bättre att i sådant fall heldre bilda ett ofrälse embelsmanna-stånd och sålunda erkänna representationsrätt åt dem, som verkligen hafva anspråk derpå.
Då gjorde man icke intrång i BorgareSl., hvilket utan tvifvel förljenar ali bibehålla sin representationsrätt äfven hädanefter.
Kan ett sådant säll att tillvägagå vara nyttigt för Riket?
Månne delta sätt att i BorgareSt. införa de ofrälse embels- och tjenstemännen icke skulle rubba den jemvigt, som borde ega rum emellan RiksSttn, och som af ålder varit iakttagen.
Man skulle måhända på detta sålt göra BorgareSt., om icke till det andra lärda Ståndet, åtminstone till ett, som i kunskaper kunde öfverväga hvilket som helst af de öfriga Stånden.
Skulle man icke möjligen då kunna befara, att BorgareSt., som nu måhända anser sig innehafva företrädesvis den nyare tidens hildning, äfven i sjelfva verket kom att blifva öfvervägande, i thy att ledamöterne i BorgareSl. vore attonia, vore beständigt närvande oell icke ombyttes såsom R. o. Ad:s ledamöter göra.
Det komme att ibland dera finnas en fasthet, ett sammanhang under Riksdagarne, som erfarenheten visat att det ät' omöjligt att få inom R. o. Ad., der personalen så betydligt ombytes, som vi alla dagar tyvärr finna.
Kan en sådan förändring af BorgareSt. vara gagnelig?
Jag tror det tyvärr icke, och anser den äfven derföre olämplig, att den är stridande mot Stånds-grundsatsen, som sålunda undergräfves, och sedan den blifvit undergräfd, så blir tiden inne, att införa en representation grundad pä samfäldla val.
Jag vill derföre anhålla ali R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka ville förklara, alt, ehuru riktig R. o. Ad. anser förslagets åsyftning vara, alt, för vissa orepresenterade medborgare, bereda inträde bland R.
St., så finner dock R. o. Ad. icke rådligt, alt dervid gå till väga på det af Ulsk. föreslagna sättet, hvarigenom man skulle rubba den Sländs-grundval, på hvilken Sveriges representation hvilar.
Den siste värde talaren begärde, då detta Betänk, andra gängen bordlädes, att R. o. Ad. skulle upskjuta afgörandet intill dess BorgareSt. fattat sitt beslut, och detta blifvit för R. o.
Ad. kändt.
BorgareSt. har nu i frågan beslutat, och hufvudsakligen ingått på Utsk:s förslag.
Man skulle då hafva trott, att den värde talaren, hvilken ansett denna fråga i främsta rummet angå BorgareSt., äfven ansåg att man borde fästa något afseende på BorgareShs beslut.
Så har likväl icke varit fallet.
Ilan har föreslagit, att man skulle inväula delta beslut, för att sedan icke göra det ringaste afseende derpå.
Delta synes mig vara inconse - Den 6 September f m. qvent, och jag tror att R. o. Ad. bör taga i betraktande hvad BorgareSt. i frågan tillgjort.
Hvad åter beträffar den gemensamma tanka, som Hr von Hartmansdorff nyss föreslagit, så, och innan man kan antaga densamma, bör man väl tillse om innehållet deraf verkligen öfverensstämmer med sjelfva sakförhållandet, och om, såsom den värde ledamoten påslår, Stånds-principen är genom Ulsk;s förslag på något salt rubbad.
Hr von Hartmansdorff har visserligen framställt åtskilliga tankar huru efter en representationsförändring den nya representationen borde vara inrättad.
Som det nn likväl vid detta tillfälle icke är i fråga att föreslå någon representationsförändring vill jag förbigå hans yttrande derutinnan, och endast hålla mig vid huruvida Consl.- U(sk:s nu under handläggning varande förslag bibehåller Ståndsgrundsatsen eller icke.
Uti alla förslag, bygdå pä sländsgrundsatsen, så vidt jag känner dem, och jemväl uti det af Hr von Hartmansdorff i hans gröna bok framställda, förekommer, alt i städerne bosatte idkare af borgerlig näring, ehuru ulan burskap, äfvensom husegare skola hafva representationsrätt i BorgareSt.
Det är just delta som i Coust.Utsk:s förslag finnes förverkligad!, likasom att städernas tjenstemän, jemväl utom Magistraterna, skulle fä i Ståndet inkomma.
De näringsidkare, hvilka sysselsätta sig med borgerliga handteringar, men icke hafva burskap, äro i intet väsendtligt afseende skiljda från det burskapsegande borgerskapet.
Deras sysselsättningar och öfriga förhållanden äro för dem gemensamma med den burskapsegande borgaren, och jag kan icke finna hvad som kan hindra, att icke hela burskapsinrättningen skulle kunna uphöra, utan att det näringsidkande borgerskapet derföre behöfde undergå någon väsendtlig förändring, och då bortföll af sig sjelf skillnaden emellan burskapsegande och icke burskapsegande.
Jag anser derföre för min del, att BorgareSt. gjort rätt i att anse burskapsegande och icke burskapsegande borgare i detta fall fullkomligt homogena.
Det är äfven, så viril jag kan förstå, ganska riktigt att husegare såsom sådane frisalia plats i BorgareSt., ty såsom husegare har man naturligtvis det intresset, att huset skall gifva den största möjliga afkastning, att, om jag så får uttrycka mig, huset måtte i ekonomiskt afseende nå den största möjliga fulländning.
Detta åter beror af stadens framgång oell förkofran, och således är en husegare i denna sin egenskap, genom sina intressen, på det aldra närmaste förenad med stadens förkofran och framgång.
Om en person, som är husegare, såsom sådan skall få representationsrätt, så kan han väl icke få den på något annat sätt än i BorgareSt.
Man bar tvistat vid många tillfällen huruvida, vid ståndsgrundsatsens tillämpning, en person, då han tillhör tvänne olika samhällsklasser, bör ega representationsrätt i 2:ne Stånd, eller endast uti ettdera.
Utsk. ansåg vid detta fall, att då en Adelsman eiler en Prest var husegare, så var det icke tjenligt under nuvEt:de förhållanden, att medgifva en sådan dubbel representationsrätt, ehuru dea pä sina ställen finnes uti våra nuv'ar:de Grundlagar medgifven, utan man skulle inskränka den så, att husegaren fick representationsrätt såsom husegare, endast då han icke egde den på annat sätt.
Skälet hvarföre Utsk. icke medgaf Den 6 September f. m. 249 den dubbla representationsrätten var det, att derigenom skulle R. o. Ad. i sjelfva verket halva fatt en fördel framför de andra Stånden, i Ihy att Adelsman såmedelst skulle hafva fått eu grund mera för sin representationsrätt än någon annan Ständs-ledamot, hvilket svårligen af de öfriga Stånden velat medgifvas.
Hvad beträffar det förhållande Hr von Hartmansdorff sagt sig icke kunna fatta, nemi. alt en bonde skulle kunna representera såsom husegare, sä har Grundlagen redan genom 15:de §:o Riksd.- Ordmn sörjt derför, att ingen får representera uti BoudeSt., som tillhör annat RiksStånd, och således kommer att inträffa, att om en person af BondeSt. blifver mantalsskrifven och husegare i stad, så tillhör han BorgareSt., men icke båda Ståuden på en gång.
Man har visserligen sagt att en husegare, som tillika är embetsman, skulle, derigenom att han inkommer i BorgareSt., borttaga sjelfva egenskapen af BorgareSt.
Deremot kan nian å andra sidan till försvar anföra, att om en embetsman inkommer i BorgareSt. på grund af detta förslag, så är det icke derföre att lian är embetsman, utan derföre att han är husegare, och hans egenskap af embetsman bör väl icke göra honom olämplig att ingå i BorgareSt., lika så litet, som en borgare f. n. går miste om sin rättighet, alt kunna såsom vetenskapsman och ledamot af Vetenskaps-Akademien väljas till Riksdagsman i PresteSt.
Om det funnes i Sveriges representation ett Embetsmanna-Slåud, skulle man kunna föreskrifva hvilketdera man ville, antingen att embelsmannen linge representera såsom sådan, men icke såsom husegare, eller ock att en embetsman, som egde hus i stad, hade rätt att utöfva representationsrätt efter bägge grunderna, hvilket i min tanka vore det rälla; men då nu icke något embetsmanna-ständ finnes i Sverige, så finnes icke något skäl alt förvägra representationsrätt i BorgareSt. endast derföre att en person är embetsman, hvilket icke har något inflytande på hans egenskap som husegare.
Utsk. har i deuna punkt, enl. min tanka, al deles riktigt förfarit.
Hvad åter beträffar inlåtande af sådane embetsman, såsom sådana, hvilka icke tillhöra Magistraterne, så anser jag, hvilket i reservationsväg äfven blifvit aufördt, vara oriktigt att så skett.
Det är svårt att veta hvilka nya ledamöter man derigenom skulle uptaga.
Städernas embetsroanna-personal är mycket olika.
Det finnes tjenstemän i städerne, hvilka hafva en så lös anställning derstädes, att de kunna när som helst derifrån skiljas och befattningarne uphöra.
Jag anser derföre alt BorgareSt. ganska riktigt förfarit deruti, alt enl. sin gemensamma tanka borttaga detta tillägg, likasom BorgareSt. borttagit rättighet för Vaklbetjeuing att deltaga i representationen.
Genom Ulsk:s förslag kunde nemi. hända, att både gemenskapen af Krigsmakten och Vaktbetjening skulle kunna erhålla representationsrätt, och det torde icke behöfva mycket bevis att sådant vore olämpligt.
Jag tror således alt BorgareSt:s gemensamma tanka är väl grundad.
Utan tvifvel torde böra medgifvas, all de genom detta förslag tillkomne nya represenlanterne blifva eu vinst, icke blott för BorgareSt., utan äfven för representationen i sin 250 Den 6 September f. m. helhet.
Många nu orepresenterade, hvilkas uplysniugar, hvilkas fosterlandskärlek skulle kunna göra representationen ganska stor nytta, blefve då uptagne och efter all sannolikhet sk
Lille dessa mycket välgörande verka inom representationen.
De näringsidkare, som i städerna finnas och drifva borgerliga näringar, men icke hafva burskap, äro till en stor del utmärkta personer, ehuru de nu icke ega representationsrätt.
Jag tror icke att det finnes någon, som tviflar på, att det icke vore en vinst för representationen att tillegna sig dessa personer.
Betraktar man såväl Slockholm som öfriga släder och de husegande derstädes, så tror jag icke att någon skulle kunna föreställa sig, alt riksdagsmannavalen skulle utfalla sämre derföre, att det burskapsegande
Borgerskapet skulle välja gemensamt med dessa husegare.
Det är visserligen sannt att BorgareSt., på sätt jag tror att den föregtde talaren framställt, skulle derigenom vinna i fasthet, men icke mätte en representation böra söka sin styrka i ömsesidig svaghet, utan snarare i ömsesidig duglighet, och om jag har rått deruti, alt genom den löreslagna förändringen åtskilliga dugliga elementer skulle inkomma i BorgareSt., så blefve ju dessa tillkomne elementer en ökad styrka för den nuvande representationen i det hela.
Jag vågar derföre vördsamt anhålla, att B. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka måtte fatta samma beslut som BorgareSt.
Lagerbjelke har velat finna en motsägelse deri, alt jag önskat att della måls afgörande mätte anstå intilldess BorgareSl:s beslut i ämnet blifvit bekant, och alt jag nu, då detta Stånds åtgörande blifvit kändt, icke gjort något afseende derpå.
Detta förhållande är lätt förklarligt, ty om BorgareSt. hade underkänt förslaget och afslagit detsamma, då tror jag, alt B. o. Ad. haft skäl alt, äfven om detta Stånd, för sin del hade gillat förslaget, jemväl låta det falla, emedan del Stånd, som förslaget angick, icke hade godkänt detsamma.
Detta hade varit ett skäl, men icke är det skäl för R. o. Ad. att, om BorgareSt. antagit, åtminstone till en del, ett förslag, sora möjligen R. o. Ad. ogillar, detta Stånd derföre också skall antaga detsamma.
Åtminstone är det händelsen med mig.
Jag kan icke anse mig böra gilla ett oriktigt förslag, derföre att det Stånd, som förslaget närmast rörer, har så gjort, och detta är anlednm lill milt handlingssätt.
Lagerbjelke har anmärkt, att jag i mitt förslag uplagit husegare såsom ledamöter af BorgareSt.
Det har jag gjort endast så vida dessa husegare icke egde representationsrätt i någon annan egenskap, men jag hade derjemte, hvilket Utsk. icke har gjort, uplagit representationsrätt för embetsman, och deraf blef alltså en följd, att, efter mitt förslag, den som var embetsman, han skulle komma att representera såsom sådan och icke såsom husegare.
Gr:n har sagt att husegarnes sysselsättning vore densamma som borgarnes.
Ja, men endast så vidt som husegaren jemväl är näringsidkare, eller om husegaren icke bar någon borgerlig rörelse, utan blott till namnet är borgare, men för öfrigt icke befattar sig med något borgerligt yrke.
Embclsmannen har möjligen sin största inkomst af lönen, och gan - Den 6 September f. m. 25] ska ringa af huset, samt är derföre likgiltig för huset, men intresserad för sitt embete.
Gr:n säger, att Grundlagen visar, att en bonde icke kan vara representant såsom borgare.
Jag vet icke hvaraf detta synes.
Det slår i 15:de §:n Riksd.Ördn. att ”allmogen i hvart härad välje inom sig efter hemmantalet, till Riksdagsman af BondeSt., en, inom hä radet boende och besuten hemmansegare, hvilken icke tillförene hört till annat RiksStånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmagt derå innehaft.” Således, om bonden köper sig ett hus i staden eller tomt, utan att förut hafva hört lill något annat RiksStånd, så kan jag icke se annat än att han i detsamma blir valbar inom BorgareSt (nej han skall vara i staden bosatt, och således kan han icke vara bosatt på två ställen och då får han vara derifrån, det kan för öfrigt vara likgiltigt).
Gr:n säger, att del ej är i egenskap af embetsman som någon får representera, ulan det är i egenskap af husegare, och derföre är det likgiltigt hvad husegaren må vara eller sysselsätta sig med.
Det är detta sätt att behandla stånds-grundsatsen, som undergråfver den, ty husegare kan hvar och en vara som bar penningar dertill, och derför är det en sammanblandning, en liilintetgörelse af de serskilda yrkena i samhället, som förut varit skiljda.
Grin har omnämnt huruledes BorgareSt. uteslutit ifrån förslaget Vaktmästare coll gemenskapen inom krigsmakten.
Det må vara, jag har icke försvarat någon af dem, så all det talet behöfdes icke för mig, om icke för att fä försvara BorgareShs beslut.
Gr:n säger, att förslaget är en vinst för BorgareSt., derigenom alt det stärker BorgareStis goda egenskaper, och alt man bör bemöda sig derom, att inom representationen det ena Ståndet skall förstärka det andra och icke försvaga det andra; men månne det icke tillhör Const.Utsk. att tillse, att, när det stärker det ena Ståndet, äfven det audra må stärkas, så alt icke förstärk ning kommer blott pä ett ställe och rubbar den jemnvigt, som förut funnits.
Delta har Const.Utsk. efter mitt förmenande icke iakttagit.
Att BorgareSt.
, i händelse”det är likgiltigt för slåndsgrundsatsen, finner sig väl deraf, alt få in så mycket intelligenta personer, som möjligt, i sitt
Stånd, det är klart, men såsom jag sade förra gängen, jag tror icke att det är tjenligt att stärka det ena Ståndet och icke det andra.
Jag fortfar i ogillande af förslaget och anhåller om bifall till mitt förslag till gemensam tanke.
Obestridligt lärer vara, att lämpligast hade man förfarit, om man icke afbidal BorgareSt:s beslut, då man så litet vill rätta sig efter detsamma.
Jag är visserligen för öfrigt af den öfvertygelsen, att man icke får ovillkorligen låta binda sig af ett annat Stånds beslut, äfven del Stånds, hvilket frågan närmast rörer; ulan alt man mäste ingå i noggrann pröfning af frågan och bestämma beslutet efter sakens inneboende beskaffenhet; men denna pröfning leder mig till ett helt annat resultat, än den siste ledamoten dervid erhållit.
Min upfallning af represenlationsvåsendet innebär, att, jemte det hvarje Stånd bör antagas re - 252 Den 6 September f. m. presentera uplysningen och fosterlandskänslan i allmänhet, så har hvarje Stånd serskilda pligter, hvilka det i sina representalions-förhållanden jemväl uttrycker.
Hvad är det då, som det nu ifrågavar:de BorgareSt. i sådant afseende månde uttrycka?
Ar det ensamt handeln och handtverkerierna, eller är det icke snarare dess ställning som invånare i städerna, till åtskillnad från landsbygdens befolkning?
Det är, med andra ord, statsmanna-medborgerlighetens karakter, som bör tänkas uttryckt i den afdeln, af representationen, som benämnes BorgareSt.
En ofullständighet vidlåder dock, ur sådan synpunkt, f. n. nyssnämnda Stånd; den skulle afhjelpas genom det framställda förslaget.
Hr von Hartmansdorff har trott det vara en mindre varsamhet, alt stärka ett element inora representationen, då man icke samtidigt stärker de öfriga.
Det är mig obekant, alt R. o. Ad. någonsin, utan synnerliga och alldeles exceptionella förhållanden, skall hafva nekat att ibland sig uptaga nya ledamöter.
Jag tror fastmera all R. o. Ad. jemväl framgent med underdånig tacksamhet skall emottaga de utnämningar, K. M., Sin grundlagsenliga rätt likmätigt, ville meddela åt dem, som, genom medborgerliga förtjeuster, deraf synas göra sig företrädesvis förljente.
Jag ser icke heller att de andra Stånden äga att deröfver sig i någon mån beklaga.
Tvertom, det kunde ge tillfälle åt flere nu orepresenterade att, utan intrång i de andra Stånden, inkomma i representationen.
Under förutsättning, ali, genom värdiga val i ena som i andra fallet, de mest förtjente blefve hågkomne, synes R. o. Ad. lika mycket böra fägna sig åt BorgareSt:s riktande med nya ledamöter, som BorgareSt. må med tillfredsställelse se, om R. o. Ad. hugnas med införlifvandet af nutidens dtmärktheter utom Ståndet.
För öfrigt, och om äfven detta önskvärda förhållande någon tid skulle komma att uteblifva, förefaller det mig ingalunda, som R. o. Ad. skulle behöfva, i anledn. af den förstärkning, som är i fråga att tillskyndas BorgareSt., befara att se sig genom nämnde Stånds ökade betydenhet öfverflyglas.
Dertill förefinnes, med den bepröfvade fosterlandskänsla och verksamhelskraft, R. o. Ad. fortfarande ådagalägger, i min tanke icke någon verklig anledn.
Således är jag af den öfvertygelse, att R. o. Ad. äger skäl till fattande af ett beslut, instämmande med BorgareSl:s inbjudning; och anhåller, i likhet med Gr.
Lagerbjelke, om piopos. derå.
Hr von Hartmansdorff har i sitt första anförande begått ett misstag, hvilket han likväl sjelf i sitt sednare anförande synes hafva bemärkt.
Den invändning, han framställt, angick husegares dubbla egenskap såsom ägare af bus i städerna och af hemman på landet.
Det är dock gifvet, att man måste bo i stad, för att komma i fråga vid val inom BorgareSt.
Då för öfrigt endast fördelar och ingen skada af förslagets antagande kunna af mig inses, förväntar jag, i käuslan af R. o. Arks nitälskan för representationens förbättrande i det bela, med vördsam tillförsigt och förhoppning, att R. o. Ad. gifver sitt bifall till det framställda förslaget.