Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Hr Trefienbergs den 14 dennes bordlagde motion N:o 87, om åtskilliga Landtmäteri-tjenstemäns pensionering.
Gr. Lewenhaupt, Glaes Magnus, uppläste en motion, N:o 94, ang. ändring i Jagtstadgan, för så vidt den rörer ejderskylte.
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-(Jtsk:t.
Gederström, Rudolf, afgaf en motion, N:o 95, om beviljande af anslag till fullbordande af nordvestra stambanan med sträckning från Kristinehamn öfver Karlstad till Arvika.
Hr Danckwardt, Garl
Jag hade trott att jern vägsfrågor lämpligast bordt förekomma när K. M:s Propos. i dessa ämnen blifvit Riks-Stånden meddelad, och att i landets bekymmerfulla ställning egentligast anslag för nordvestra banan, som nu utgjort föremål för Frih.
Cederströms motion, kunde komma i fråga; men i denna förhoppning är jag störd genom en föregående motion af Frih.
Sköldebrand om anläggning af två linier, den ena från Karlskrona och den andra från Kalmar, hvilka borde förenas till en, som skulle framgå till Wexiö.
Jag måste dock erkänna att begge städerna med omgifvandc orter omkring dessa linier äro i deras goda rätt, när de fordra att komma i åtnjutande af samma fördelar, som på hela landets bekostnad kommit andra orter och städer till del, och förordande på sådan grund begge förenämnde motionärers förhoppningar, i livad de afse statsbidrag, under vilkor för anslagens åstadkommande, som jag kommer att föreslå, tror jag dock, att arbeten å nordvestra banan böra först företagas.
Då Hr Danckwardt härefter började uppläsa en skrift med följande rubrik: »Förslag till jernvägsfondens förstärkning medelst inhemsk kredit», afbröts lian af Hr Gr. o.
Landtm., som fästade lians uppmärksamhet derpå, att det endast var den af Frill.
Cederström väckta motionen, som nu utgjorde löremål för R. o. Ad:ns öfverläggning, hvarföre och då, så vida Hr Gr. o. Landtm, ej oriktigt uppfattat Hr Danckwardts anförande, detsamma afsåge frågan om jernvägar i allmänhet och sättet för anskaffande af dertill erforderliga medel, Frih.
Cederströms motion först borde till vederbörligt Utsk. remitteras och Hr Danckwardt sedermera i sin ordning uppropas för afgifvande af det förslag, han kunde vilja framställa.
Jag får då såsom motionär anhålla att framdeles blifva uppropad i min ordning.
Här - Den 15 November f. m. 113 Härefter blef, uppå framställd propos., Frih.
Cederström* ifrågavarande motion till Stats-Utsk:t remitterad.
Frih. af Ugglas, Gustaf, uppläste en motion, N:o 96, ang. sättet för anskaffande af de till nordvestra och östra stambanornas fullbordande erforderliga medel.
Denna motion begärdes af flera ledamöter på bordet, hvarjemte anmälte sig och yttrade
Det är för mig ganska vigtigt att söka vederlägga ett så märkvärdigt anförande som det af Friherre af Ugglas nyss upplästa.
Han har deri icke,, fästat ringaste afseende å landets öfriga delar, utan det blir Östergötland som genom fullbordandet af Östra stambanan skulle öfverhopas af alla fördelar på mera berättigades bekostnad.
Jag tror ock, alt de af Frih. af Ugglas uppgjorda kalkyler äro fullkomligt origtiga, ty Hr Frihm bör besinna, så väl att den Östra stambanan, som är 10 mil kortare än den Vestra, icke kommer att rendera Staten någonting, dels derföre att resande, som komma från söder nerom Nässjö eller norrifrån ofvanför Katrineholm, erlägga till jernvägsfonden frakt för 10 mils längre resa/när de begagna vestra banan, än om tillfälle vore öppet att färdas mellan Katrineholm och Nässjö, dels derföre att det södra landet icke eger några varor, som kunna med fördel afsättas i annat väderstreck än vesterut på Jönköping eller Göteborg, liksom landet norrom Katrineholm inga, som med uträkning finna afsättning annorlunda än genom begagnande af de vestra banorna; hvartill kommer, att hela den varufattiga orten mellan Nässjö och Mjölby icke alls eger något öfverflöd, att i allmänhet befrakta, ty största delen af sträckningen utgöres af en ofruktbar häradsallmänning, den enda i Jönköpings län, af hvars skogar såsom beräknade för ortens utsyningsbehof ingenting får utskeppas, eller af Boxholms bruks vidsträckta kolskogar, som förbrukas på stället, och äfven om en mindre del deraf skulle användas till exportvirke, som då måste utföras från Wadstena eller Hästholmen, så kunde begagnande af jernväg för så kort resa, som virket då kom att trainen åtfölja, omöjligen löna sig, och banan äfven lör sådan artikel förblifva utan inkomst.
Det vore då endast skogens förädling, jernet, som har sin skeppningsvåg i Wadstena, derifrån tackjernet hemtas, hvilket, för den del det förbrukas i omgilvande ort, några mil kunde forslas å banan, och det blef det egentliga befraktningsresultatet af hela den långa sträckan från Nässjö till Mjölby.
När nu tvertemot Fril), af Ugglas’ förmodan de flesta af dem, som komma söder ifrån, vare sig från Kalmar och Karlskrona eller Skåne, åtminstone vintertiden icke gerna äfventyra att i den högsta snöregion, provinsen eger, blifva för yrväder inyrda och qvarliggande i dessa vilda trakter, utan H. 1. 8 114 Den 15 November f. m. gerna vidkännas den dyrare afgiften för de 10 milens omväg öfver Jönköping och Falköping, samt öfrige årstider från dessa kustorter ångbåtsresor säkerligen hädanefter som hittills komma att fortfara, så lärer det vara temligen klart, att när härtill lägges, att en dubbel transportmateriel måste underhållas och likaså en dubbel personal för alldeles samma föremål i förening med bemödandet att söka nedbringa inkomsterna å både södra och vestra stambanorna, det oerhördt stora misstaget att icke, efter mitt för Stats-Utsk:t anmäldta förslag, att sedan föreg:de
Ständer beviljat anslag för södra banan till Alfvestad, derifrån leda banan i betydligt kortare och lättare arbetad sträckning öfver Wernamo köping midt igenom den då ännu lifliga Tabergs bergslag till Jönköping, berörde misstag skulle öfverbjudas genom antagande af Frih. af Ugglas’ motion, så vidt den afser sträckningen mellan Nässjö och Linköping; men sedan man redan beviljat anslag och nedlagt arbete på den troligen dyraste bandelen näst efter Stockholm, som sammanbindningsbanan mellan Katrineholm och Norrköping, som det är lätt att förese betydligen kommer att reducera motionärens kalkyler öfver jernvägarnes behållna inkomster, så vill jag icke bestrida billigheten att länets residens, centralpunkten i provinsen, förbunden med den af Staten understödda Kinda kanal, sättes i förbindelse med denna bana medelst understöd, när tillgångar medgifva, efter samma grunder, som för andra enskildta bibanor; dock äfven i denna del fordrar rättvisan af mig att förbehålla prioritet åt de banlinier, som föreslås i Frih.
Sköldebrands motion under stambaneegenskap för hela sträckningen mellan Karlskrona och Wexiö.
Derest samma skuldsättningssystem kommer att fortsättas för jernvägsbvggnader, tror jag Frih. af Ugglas’ förslag att regeringen öfvertager underhandling och afslutande om lånen antagligt, och jag hemtar anledning för denna mening af Riksg.-Kont:s misslyckade verksamhet vid afslutandet af de sednare lånen; men jag hoppas att hela saken alls icke kommer i fråga, äfven på den grund att denna skuldsättning för jernvägsbvggnader menligt inverkat på hypoteksbankens förbindelser att medelst belåning af mången i förlägenhet kommen medborgares intecknade jord och hem förhindra hans fullkomliga undergång, som är vida vigtigare för samhällets upprätthållande än byggande af sådane jernvägar, som Frih. af Ugglas föreslår; och som jag anser det vara af yttersta vigt att nu genast söka afvända motionärens yttrade förkärlek för detta förderfliga system, så anhåller jag att få uppläsa mitt förslag till jernvägslånefondens förstärkande medelst inhemsk kredit.
Talaren afbröts här af Hr Gr. o. Landtm, med den erinran att Hr Danckwardt väl hade rättighet att yttra sig öfver Frih. af Ugglas’ motion, men saknade befogenhet att i sammanhang dermed väcka någon särskild motion, hvarföre propos. derå ej komme att af Hr Gr. o. Landtm, framställas.
Den 15 November f. m. 115 Hr Hanek ward t:
Hvad jag ämnar uppläsa, utgör icke någon särskild motion, utan endast ett anförande, hvilket jag önskar mätte blifva jemte Frih. af Ugglas’ motion hvilande på bordet.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att derest Hr Danckwardt ville uppläsa ett anförande, som afsåg Frih. af Ugglas’ motion och således ej komme att betraktas såsom ett särskildt förslag, något hinder för anförandets uppläsning ej förefunnes.
Med Hr Gr:s o. Landtm:s förklaring är jag till alla delar belåten.
Hr Danckwardt följande »Förslag till jernvägsfondens förstärkning medelst inhemsk kredit»:
I den mån jernvägsanläggningar för Statens räkning eller stambanor beslutas af Statsmakterna, utgifver Riksg.-Kont. för utgifternas bestridande sedlar på 100, 50, 10 och 5 fdrs valör.
Dessa sedlar kunna ega följande lydelse: R.
St:rs Riksg.- Kont. för jernvägslånefonden inlöser vid anfordran denna sedel å 00 rdr rmt med Riksbankens eller Privatbankernas sedlar af motsvarande värde.
Följderna af denna Riksg.-Kont:ts och jernvägslånefondens skuldsättning äro: l:o) att den räntevinst och Statens garanti, som nu åtnjutes af utländska mäklare eller fordringsegare för jernvägsbyggnadcr, efter detta kommer hela samhället till godo, och det är icke på annan säkerhet, som de utländska lånen erhållits.
2:o) att jernvägslånefonden har samma lätthet, som privatbankerna, att, genom ömsesidigt utbyte af hvarandras sedlar, hålla dem i omlopp.
3:o) att privatbankernas lånerörelse härigenom, utan de afbrott, som nu vålla så mycket enskildt lidande, kan mera jemnt bedrifvas.
4:o) att privatbankernas bemödande att uppfånga hvarandras sedlar, som föranledt vexlingskontors inrättande inom hvarandras naturliga område och verksamhet, kan till deras och allmänhetens belåtenhet upphöra.
5:o) att likaledes det nu brukliga utbytet mellan privatbanker, som ömsesidigt fördröjer omloppet af deras sedlar och åtkomligheten af rörelsekapitalet, kan försakas, då ett hastigare och kostnadsfriare utbyte med Riksg.-Kont. är öppet.
6:o) att ett större belopp af Riksbankens sedlar, som nu måste qvarhållas i kassakistan hos privatbankerna, cirkulera i allmänna rörelsen, då Riksg.-Kont:s sedlar kunna och böra godkännas såsom Riksmynt i inneliggande kassan.
Privatbankernas vedersakare, om sådana ännu finnas, torde möjligen anse alltför mycken lättnad på förenämnde sätt beredd åt privatbankernas förvaltning; men dels måste det vara i ett lands intresse, som har ett alltför inskränkt rörelsekapital, att 116
Den 15 November f. m. utan omgångar och afbrott befordra dess cirkulation, dels äro fördelarne fullkomligt ömsesidiga för privatbankerna och den föreslagna lånefonden, och de äro säkerligen allra störst å allmänhetens och de lånsökandes sida.
Amorteringen af dessa Riksg.-Kont:s sedlar tillgår på det sätt, att af det anslagskapital, som för årets beslutade jernvägsarbete af statsmakterna blifvit bestämdt, hvarföre sedlar till fulla beloppet i Januari månad dateras, fem proc. i sedelvärde vid derpå följ:de andra årets slut förbrännes i R.
St:rs Bank, i närvaro af Finans-ministern och samtlige Fullmige i R.
St:rs Bank och Riksg.-Kont.
En lika förbränning sker alla följ:de år, och då finnes efter 21 års förlopp ingen sedel qvar med inlösningsrätt af förstnämnde års bvggnadsskuld; i likhet hvarmed fond för öfrige års arbeten å samma jernväg uppkommer, och såsom räntefri skuld försvinner.
Det är med dessa sedlar, som jernvägsstyrelsen besörjer alla sina utgifter, och som den sålunda sprider den öfver hela riket, och det är med de bankens och privatbankernas sedlar, som inkasseras för trafik å de färdiga banorna, sorn den inlöser hos Riksg.-Kont. för nytt utgifvande dess egna sedlar.
Kontoret bör dock beviljas ett kreditiv i R.
St:rs Bank för tillfälliga behof, och utöfver detta kreditiv bör det kreditiv-belopp, som sparbankerna genom sista Riksdagsbeslutet förunnades, öfvertlyttas på jernvägslånefonden och derifrån i dess sedlar förbehållas sparbankerna, hvilka derigenom på ett alldeles ofelbart sätt befordra samma sedlars cirkulation och deras qvarhållande inom sparbankernas verkningskrets, såväl genom utgifvande lån, som insättningar å sparbanksböckerna.
Då de understöd, som kunna beviljas åt enskilde bolags jernvägsbyggnader, hädanefter alltid böra utgå från jernvägslånefonden, som i sådant afseende förstärkes efter samma ofvan föreslagna grunder, så sprides och uppehälles sedlarne likaledes bland sådana arbetande menighefer, och de böra för samma ändamål genom vexling med andra Riksg.-Konhts fonder för andra af Staten understödda företag utlånas och spridas inom orterna.
Det kan dock inträffa tider under jernvägsarbetets hvilostånd vintertiden, då flera sedlar inströmma, än som för behofven kunna snart åter utgifvas; de utgifvas då såsom lån företrädesvis til] bränvinsfabrikanter i södra orterna, för alt i någon mån förekomma det oerhörda procenteri, som blifvit en följd af bränvinsfabrikanternes olämpliga skyldighet att förskottsvis erlägga skatten, innan ännu varan är tillverkad och produkterna inköpta, hvarigenom oerhörda summor måste utan något nyttigt ändamål beröfvas allmänna rörelsen, till stor del under samma tidpunkt, som den öfriga allmänna uppbörden pågår.
Det lärer finnas, att detta förslag afser både till sina grunder och följder bildandet af en låneinrättning för Statens räkning, i nära likhet med privatbankernas.
Den får två redan färdiga jernvägar till grundfond och hvarje i mantal satt person till ansvarig aktieegare, och grundfonden förstärkes genom de Den 15 November f. m. 117 nya jernvägsdelar, som uppkomma genom de nya fonderna, som sålunda svara mot reservfondens bildande hos privatbankerna.
Våra statsbanor lära vara de enda i verlden, å hvilka mau försakat att draga en endaste vexel å den oerhördt dyra, men också oerhördt värde egande grundfond af, som jag förmodar, närmare 100 millioner.
Vi tillåta och se gerna att privatbankernas aktie-egare skörda ända till 20 proc. å sin intecknade jord och det lilla tillskjutna kapitalet, under det vi med armarna i kors liknöjdt åsett, att statens, vår gemensamma jord icke inbringar ett öres värde.
Den ligger, efter en fullkomligt jemförlig liknelse, i närvarande tidpunkt såsom ett oskäradt, för de utsvultna oåtkomligt skådebröd midt under sjelfva hungersnöden Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. af Ugglas’ motion blifvit begärd på bordet och komme att der hvila till nästa plenum.
Hr Fitinghoff, Conrad Bleckert, uppläste en motion, N:o 97, äng. beviljande af ett anslag å 76,250 rdr för väganläggning från Ramsele socken till Tåsjö kyrka.
Begärdes på bordet, Hr Fitinghoff afgaf vidare en motion, N:o 98, om anslag till ett nytt lägre elementarläroverk i Sollefteå.
Hr Fitinghoff väckte slutligen en motion, N:o 99, om ändring i l:sta §:n 15:de kap. Rätteg.-Balken.
Den motion, jag nu går att föredraga, kommer, om icke för det närv:de, åtminstone i en framtid att bereda staten ganska betydliga inkomster, och får jag af denna anledning fästa R. o.
Ad:s synnerliga uppmärksamhet på densamma.
Hr Liljenstolpe en motion, N:o 100, om om Charta-Sigillata-Förordningens reviderande m. m.
Denna motion remitterades till Bevilln.-Utsk:t och kommunicerades med de öfriga Riks-Stånden. 158 Den 15 November f. m.
Hr Liljenstolpe afgaf vidare en motion, N:o 101, om tillerkännande af någon godtgörelse åt Mamsell Octavia Carlén för arbetet: »Anteckningar öfver Kongl.
Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar.» Remitterades till Stats-Utsk:t.
Hr Liljenstolpe anförde mundtligen:
Det är nära nog med bäfvan, ehuru fruktan höfves icke Riddersmannen, som jag åter tager R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk; men de extra ordinarie tjenstemännens ställning är verkligen så behjertansvärd, att jag ansett mig skyldig att väcka ett förslag, som afser förbättring af deras vilkor.
Då motionen kan synas mindre utförligt motiverad, nödgas jag, för min egen del, uti detta afseende anhålla få hänvisa det Utsk., som kommer att behandla motionen, till den motion, ungefärligen uti enahanda syftning, ehuru då hufvudsakligen rörande den ekonomiska delen af e. o. tjenstemännens ställning i Sverige, jag tog mig friheten göra vid 1850 och 1851 årens riksdag, afgifven till Höglofl. R. o. Ad:s Prot. den 30 December e. m. 1850 (sid. 329—332); äfvensom till samma Prot. förden 4 Januari 1851 (sid. 52—54) samt den 19 och 26 Februari nämnde år (sid. 32 och 106), innehållande utförliga uppgifter ifrån åtskilliga andra länder i afseende å e. o. tjenstemännens derstädes befintliga ställning.
Hr Liljenstolpe en motion, N:o 102, ang. e. o. tjenstemännen, deras ställning och befordringslagarne.
Hr Linroth, Carl Johan Gustaf, afgaf en motion, N:o 103, om befrielse från bevillning för pensioner.
I den motiou, som jag ernar föredraga, frambär jag en hel tjenslemannakårs klagan öfver ett missförhållande, som är lika menligt för det allmänna, som för tjenstemännen sjelf, och jag vågar derlöre på förhand utbedja mig det Höglofl.
Ståndets kraftiga understöd till afhjelpande deraf, helst detta kan ske genom några ganska lätt verkställbara åtgärder.
Hr Treffenberg en motion, N:o 104, ang. ändringar i Instruktionen för Landshöfdingarne i Rikets län samt de vid länsstyrelserna anställde tjenstemän.
Den 15 November f. m. 119 Hr Treffenberg afgaf vidare två motioner: N:o 105, om erforderlig inskränkning i onödigt mångskrifveri vid Lands-kanslierne; och N:o 106, om befrielse från åtskilliga Läns-styrelserna nu åliggande göromål.
Dessa motioner remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:t.
Hr Treffenberg väckte slutligen en motion N:o 107, om ändring i 2:dra § 2:dra kap. Strafflagen.
Då vid sednaste Riksdag Nya Straff lagen var föremål för behandling inom Lag-Utsk:t, var äfven fråga om sättet för verkställande af dödsstraff.
Jag kan icke förneka, att dervid hos Utsk:ts medlemmar förefanns samma obenägenhet mot det nuvarande sättet att verkställa dödsdomar, som den värde motionären uttalat, men Utsk:t, som i det förslag till lag, hvilket kort derefter antogs af R.
St:r, hemställt, att dödsstraff icke ens lör de svåraste brott skulle stadgas absolut, utan alternativt med straffarbete på lifstid, ansåg att detta straff småningom skulle iörsvinna, och fann derföre icke lämpligt att införa den otäcka apparat, som kallas guillotine.
Jag kan naturligtvis icke bestrida, att skarprättarens befattning är fasansfull, men jag kan dock icke finna någon särdeles stor skillnad mellan att genom förande af hilan afhugga en menniskas hufvud eller att medelst dragande på en sträng låta guillotinens tunga bila nedfalla och krossa deliqventens hals; men, äfven om man skulle erkänna det sednare sättets företräde framför det förra, så äro dock guillotinens minnen alltför ohyggliga, för att jag skulle vilja tillstyrka användandet af denna apparat just vid denna tid som man talar om upphäfvande af dödsstraffet.
Dessa ord har jag velat bifoga motionen för att tillkännagifva, dels att frågan varit före inom sista riksdagens Lag-Utsk., dels att Utsk:ts egentliga och hufvudsakliga skäl mot antagandet af ett annat sätt för dödsstraffets verkställande var Utsk:ts förhoppning att snart få se detta straff upphäfdt, Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos.
, blef motionen jemte yttrandet remitterad till Lag:Utsk:t.
Gr. Sparre, Erik, väckte tre motioner: N:o 108. om medgifvande af tre års räntefrihet för det åt Bolaget för Borås jernväg beviljade låneunderstöd; N:o 109, om ändring i bestämmelserna rörande Statsbidra - J 20 Den 15 November f. m. get till segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m. m.; och N:o 110, om beviljande af ett anslag å 150,000 rdr til* uppförande af ett nytt läroverkshus i Wenersborg.
Alla dessa motioner remitterades till Stats-Utsk:t.
Hr von Mentzer, Carl Fredrik, uppläste en motion, N:o lil, om ändring i gällande förordning ang. bränvins tillverkning.
Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, afgaf en motion, N:o 112, om beviljande af ett årligt anslag å 8,000 rdr, för att användas till arfvoden åt Norske och Danske universitetslärare och vetenskapsmän för föreläsningars hållande vid Akademierne i Upsala och Lund.
Upplästes två af Gr.
Mörner, CarlfGöran, inlemnade motioner:
N:o 113, om anslag till lön samt rese- och traktamentsersättning för en tredje Landtbruks-ingeniör; och N:o 114, om ett anslag å 2000 rdr till understöd åt personer, som hos egare af välskötta ladugårdar undervisas i boskapens skötsel m. m.
Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Hr von Ehrenheim, Per Jakob, inlemnad motion, N:o 115, om anvisande af medel för Enköpings tre-klassiga Elem.-läroverks utvidgning till fem-klassigt.
Leuhusen, Alexander Magnus, uppläste en motion, N:o 116, om beviljande af ett anslag å 1,540,000 rdr för en jernvägsanläggning från Hemgrafven till Sundsvall.
Hr Lagercrants, Carl Gustaf: Den af Frih.
Leuhusen väckta motion om anslag till en jernvägsanläggning mellan Sundsvall och Hemgrafven för fulländande af kommunikationsleden Den 15 November f. m. 121 öfver Jemtland mellan Skandinaviens båda kuster, behöfver inga andra skäl än dem, som motionären framställt.
Jag har också begärt ordet endast för att få instämma i en motion, som afser att befrämja ett af Norrlands vigtigare intressen.
De stora anslag af allmänna medel, hvilka såväl i Norge som Sverige redan blifvit för detta ändamål beviljade, från Norge öfver en half million rdr rmt för den omkr. 6 mil långa vägen mellan Levanger och Melen, samt från Sverige något mer än 240,000 rdr för den del af kommunikationsleden, som löper genom Jemtland, och 250,000 rdr för den som går genom Medelpad, visa ock nogsamt, att betydelsen af detta storartade företag är af båda rikenas statsmakter erkänd; men det förhåller sig onekligen så, som motionären framställt, att slutstenen i denna byggnad är en jernvägsförbindelse mellan Sundsvall och Hemgrafven.
Detta har icke heller från början blifvit lörbisedt, utan tvertom ständigt framhållet.
Man hyste dock förhoppningar att kunna medelst enskild teckning tillvägabringa ^ af kostnaden för denna jernvägsanläggning, för att derefter erhålla § af allmänna medel; men denna förhoppning har ej kunnat realiseras, och skall på lång tid icke kunna det.
Emellertid utgör den ifrågasatta jernvägsförbindelsen ett oeftergifligt vilkor för att af kommunikationsleden kunna draga full fördel, och jag kan, såsom målsman för Jemtland, icke annat än på det lilligaste instämma i Frih. Leuhusens motion, för hvilken jag tillika får hembära honom min erkänsla.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos., remitterades motionen jemte yttrandet till Stats-Utsk:t.
Upplästes och remitterades till Lag-Utsk:t en af Hr Dardel, Fritz Ludvig, inlemnad motion, N:o 117, om stiftande af en lag ang. efterbildningar af fotografier m. m.
Upplästes och remitterades till Lag-Utsk;t två af Hr Ulfsax, Adolf Fredrik, ingifna motioner: N:o 118, om den personliga frihetens skyddande; och N:o 119, ang. ändring i lagens stadganden om giftomannarätt.
Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Hr von Ehrenheim, Per Jakob, inlemnad motion, N:0 120, om pension åt Häradshöfdingen Fredrik Wilhelm Strandbergs enka, Fredrika Strandberg.
Upplästes och remitterades till Stats-Utskd en af Frih. Liljencrantz, Johan, ingifven motion, N:o 121, om ett årligt anslag å 6,000 rdr, att användas till stipendier ä studerande 122 Den 15 November f. m. vid Rikets Universiteter, som vilja under loppet af minst ett läseår idka studier vid Universiteterna i Christiania eller Köpenhamn.
Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Hr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, inlemnad motion, N:o 122, angående upphäfvande af afradsafgiften för tillverkning af de s. k. ädla metallerne, eller åtminstone för koppartillverkningen.
Upplästes en af Hvaf Pontin, David Fredrik Constans, ingifven motion, N:o 123, om beviljande af ett anslag å 61,000 rdr för omläggning af landsvägen emellan gästgifvaregårdarne Serarp och Hvetlanda i Ostra härad af Jönköpings län.
Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en af Gr.
Mörner, Carl, inlemnad motion, N:o 124, om pension åt Provincial-läkaren, Doktor David Billengrens enka, Fredrika Wilhelmina Billengren, född Dahlberg.
Upplästes och remitterades till Stats-Utslct en af Hr Nisbeth, Adolf Fredrik Hugo, inlemnad motion, N:o 125, rörande musik- och sånglärares vid Elementarläroverken lönevilkor och pensionering.