Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv.- o, Ekon.Utskrs nedannämnde d. 24 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtm : N:o 20, i anledn. af väckt motion om beviljande af pension åt Gr. Thorsten Rudenschöld; N:o 21, i anledn. af väckt motion om (örändradt papper till nu brukliga skrifkartor; och N:o 22, i anledn. af väckt motion om införande af ett medelporto för skrifvelser, som inom Riket genom elektriska telegrafen befordras.
Föredrogos ett från Högv.
PresfeSt. ankommet prot:s-utdr. af d. 24 dennes N:o 344, innehållande inbjudning till de öfrige RiksSt:n att förena sig med PresteSt. i dess samma dag fattade beslut, i fråga om en underd. skrifvelse till H. M. Konungen personligen, i anledn. af H. M:s sjukdom; och blef denna inbjudning af R. o. Ad. antagen. 414 Deli 30 September f. m.
Slutligen anmäldes och lades på bördet ett från BevillmsUtsk, inkommet Mern.
N:o 25, angrde ytterligare förändringar i föreskrifter ne om stämplade pappers-afgiftens utgörande.
In fidem protocol 1 i Alberl Munck.
Onsdagen den 80 September 1857.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades iO Prot.Utdrag för d. 26 dennes.
Uplästes ett utaf Hr af Dalström, Gust.
Jakob, inlemnadt så lydande Memorial: »Söm jag kommer att afresa till Gottland, får jag afsäga mig Höglofl. R. o.
Ad:s förtroende att vara ledamot i Allm. Besv.- o. Ékon.Utsk.» I anledn. häraf blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Allm.
Besv. o, Ékon.Utsk. efter Hr af Dalström.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att vid deras nästa sammanträde fråga upstått om bestämmande af dag för förnyadt val af R.
St:rs Just.Ombudsmis Suppleant, sedan Assessoren, Häradshöfdingen Gerhard Lagerstråle, som dertill varit utsedd, numera blifvit i Just.Ombudsmans-embelet insatt, och att dervid Talmännen öfverenskomma, att hos RiksStånden hemställa, det valet af den nämnd, som skall utse Just.Ombudsmms Suppleant må företagas Onsdagen d. 7 nästk.
Oktober; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om 11. o. Ad. behagade besluta, att nämnde dag företaga detta val, samt dervid utom de 12 ordinarie Elektorerne utse 4 Suppleanter och i följd deraf vallistorna borde innehålla 16 namn, hvilket bifölls.
Som jag genom en företagen embetsresa varit förhindrad att deltaga uti R. o. Ad:s för - Beri 30 September, f. m. 415 handlingar i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. om Riksstyrelsens förande under Hans M:s sjukdom, anhåller jag att nu få tillkännagifva, det jag visserligen instämmer uti det af Ilr Professor Lindgren väckta förslag, att R.
Sl:r skola uti underd. skrifvelse lemna K.
M. underrältelse om det fattade beslutet, men att jag derjemte anser R.
St:r böra uti samma skrifvelse uttrycka sin underd. tacksamhet derföre, att K.
M. icke begagnat sin grundlagsenliga rättighet att dröja under 12 månaders tid, utan genast öfverlemnat åt R.
St:r att taga den författning om Rikets styrelse, som de nyttigast funno.
Då menskliga lynnet i allmänhet visar benägenhet för att i det aldra längsta bibehålla innehafvande magt, och att så länge som möjligt fördröja dess öfverlemnande åt annans förfogande, sä kan det svårligen förnekas, att ju H. M:t genom sitt åtgörande uti denna vigtiga fråga ådagalagt prof på en mer än vanlig storsinthet, på, samma gång han visat det stora förtroende II.
M. hyser så väl till E.
St:s kärlek för konungahuset, som äfven till den vishet och klokhet, hvarmed de skulle tillvägagå uti denna för Riket högst maktpåliggande angelägenhet.
Ingen kan högre än jag upskatta vigten deraf, att våra Grundlagar obrottsligen efterlefvas, helst jag anser detta utgöra säkraste värnet så väl för konungamaktens helgd, som äfven för folkets frihet och sjelfständighet. R. o. Ad:s prot. bära ock tillfyllestgörande vittnesbörd derom, att jag vid alla tillfällen, då jag trott någon öfverträdelse af Grundlagarne vara att befara, deremot nedlagt min högtidliga protest.
Men just derföre att jag vid alla sådana tillfällen protesterat emot de åtgärder, som jag funnit vara stridande mot Grundlagarne, har jag äfven ansett det vara min pligt, att genöm detta mitt yttrande uttrycka, det jag för min del ej, i likhet med åtskilliga andra medlemmar af representationen, funnit den K. Propos. om
Riksstyrelsens förande under konungens sjukdom vara emot Grundlagarne stridande.
På grund af hvad jag nu anfört, och då K.
M:s åtgärd att genast öfverlemna åt R.
St. att taga den författning om Rikets styrelse, som de nyttigast funno, i st. f. all begagna sin i Grundlagen förvarade obestridliga rättighet alt under 12 månaders tid låta dröja med ett sådant öfverlemnande, obestridligen varit i många afseenden för Riket af utomordentlig vigt. anser jag, såsom jag redan yttrat, E.
St. för denna K.
M:s åtgärd böra uttrycka sin underd. tacksamhet uti den beslutade underd. skrifvelsen: anhållande jag fördenskull att detta mitt yttrande måtte blifva till Ex.- ped.Utsk. remitterad.
Detta yttrande remitterades till Exped.Utsk.
Eöredrogs ånyo Konst.Utskis d. 15 och 26 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 31, med förslag till ändring i 13, 19 och 22 §§ EiksdtsOrdn., angide representationsrätt för lärarne vid elementarläroverken.
Den 30 September, f. m.
Länge har man redan insett, att en representations-förändring vore af nöden.
1809 års män hade icke väl fått våra Grundlagar antagna, förrän de började arbeta på en sådan, och sedermera hafva dylika frågor vid flera Riksdagar förevarit.
Konst.Utsk. har flera gånger inkommit med förslag till en sådan, men mot dessa hafva alltid anmärkningar gjorts, än åt det ena och än åt det andra hållet; och det är sålunda icke att hoppas, det man skulle kunna få en förändring en géneral genomförd, hvilket jag heller ej för min del anser önskvärdt.
Det är en erfarenhet, sorn man gjort i alla länder, att representationsförslag, som upgjorts efter en viss doktrin eller efter utländska mönster, aldrig kommit till långvarigt bestånd, utan blott sådana, som framgått ur de gamla institutionerna och innefattat en utbildning af de gamla formerna, hufva blifvit nationella och egt någon varaktighet, derföre att de varit grundade i det historiska.
Då jag sålunda är af den öfvertygelse, alt man bör antaga hvarje förslag, som närmar oss till det önskade målet, och då detta Konst.Utsk:s förslag innefattar en förbättring i vårt nuv:de representationssätt, kan jag icke undgå att rösta för framgång åt detsamma.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att som emot
Utskts i fråga v:de grundlags-ändringsförslag anmärkning icke förekommit, 11. o. Ad. torde finna, att detsamma, såvidt på R. o. Ad. berodde, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Föredrogs ånyo Konst.Utsles d. 15 och 26 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 32, med förslag till ändring uti 15 § Riksd:sOrdn.
, angide hemmansegares representationsrätt.
Som jag icke hört någon an nan talare anmäla sig, och detta förslag är af stor vigt, hvarföre det torde vara olämpligt att försläget framställes till antagande eller förkastande, utan att någon deröfver yttrat sig, har jag ansett mig böra upträda.
I enlighet med de grundsatser jag nyss antydde, antager jag äfven detta förslag.
Hade det gällt blott huruvida antalet af BondeSt:s valmän skulle blifva större eller mindre, så hade jag icke lagt stor vigt derpå; men detta förslag innefattar ett ännu vida större steg framåt till en representations-förändring, än det nyss behandlade.
En reservant har nämnt, att dessa f. d. embetsman, som Utsk. föreslagit skulle inrymmas i BondeSt., borde lämpligare inmutas på något af de båda första Sl:n, och detta är sagdt i en ton, som stöter på hån emot dessa personer.
Att det skulle vara något skamligt att hafva tjenat Staten, förefaller mig högst besynnerligt, då det deremot i andra länder anses som den största ära att hafva gjort sig väl förtjent af sitt fädernesland.
I afs. å dessa reservationer, finner man, att en reservant anser denna förändring - Den 30 September f. m. 417 ändring alltför ofullständig, då han talar om denna »lappning» på de gamla formerna.
Det har blifvit en vana att begagna detta ord, ett sätt att uttrycka sig; men just denna lappning är det enda sättet att på en lugn och fredlig väg komma till målet.
Lars Magnus Knutsson har deremot ansett denna förändring innebära allt för mycket.
Det är medelvägen mellan dessa båda stridiga meningar, som Utsk. funnit, och i öfvertygelse om att den är den endp rätta och lämpliga, får jag tillstyrka bifall tili förslaget.
Hvarje förslag att i represen tationen inrymma de ännu orepresenterade, kan ailltid hos mig påräkna understöd, och jag önskar alltså äfven framgång åt detta förslag. ålen just derföre att jag anser förslaget vara af vigt, och önskar att det måtte få en framtid, som jag tror att det f. n. endast under vissa vilkor kan ega, tager jag mig friheten fästa upmärksambeten pä en omständighet, hvarigenom förslag,et torde kunna undgå det ödet att hänvisas till de fromma önskningärncs gebiet.
Jag tror nemi. icke man kan vänta att BondeSt. skall vid nästa Riksdag antaga detta förslag, såvida icke R. o. Ad., likasom de andra St:n, visar sig villigt att bland sig äfven uptaga orepresenterade.
Det är ännu icke för sent att vid denna Riksdag framkomma med ett förslag i denna syftning; och skulle ett sådant blifva vid nästa Riksdag af R. o. Ad. antaget, förrän denna fråga förekommer lill afgörande i BondeSt., så tror jag att denna fråga har en framtid, men i annat fall icke.
Här är väl icke rätta platsen att nu framställa några förslag, men jag kan dock ungefär antyda den riktning, i hvilken jag tror att ett sådant förslag kunde vinna framgång.
Om man t. ex. här bland It. o. Ad. inläte egare af fastighet å landet, beskattade till ett belopp af t. ex. 100,000 Rdr Rmt, som de sista 3 åren derför erlagt afgift till Staten och som dessutom innehade kongl, fullmakt på tjenst, så vore en början gjord till denna frågas lösning.
Jag framkastar detta utan anspråk att det skall gälla som ett fulländadt förslag, utan en anvisning till ett sätt att för representationen vinna ett ganska vigtigt element och för R. o. Ad. en ny kraft.
Om ett dylikt förslag blefve förut af R. o. Ad. antaget, tror jag att det nu ifrågav:de skulle hafva bättre utsigt för sig att vinna BondeSt:s bifall.
Efter härmed fulländad öfverläggning, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då ej heller i afs. på ifrågav:de grundlags ändrings-förslag, någon ändring blifvit föreslagen och af R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke antagen, R. o. Ad. torde finna, att detsamma, såvidt på R. o. Ad. berodde, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Föredrogs ånyo Konst.Utslcs d. 15 och 26 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 33, med grundlags-ändrings-förslag, röride vissa VIII H. 27 418 Den 30 September f. m. riksdags-ärendens behandlande af RiksSt:n gemensamt uti s. k.
KiksNämnd.
Paijkull, Joh. Gustaf: Erfarenheten visar, alt det är ganska betänkligt att begifva sig in på en bana, för hvilken man icke gjort sig fullt reda.
Detta förslag är efter min tanke ett nytt bevis på sanningen häraf.
Det är för det första tern 1 igen vidlyftigt och således mera än andra underkastadt våda.
Men det innehåller äfven och framför allt något, som jag anser till principen högst olämpligt.
Vi veta, att vid en föregidé Iiiksdag framställdes förslag om att R.
St:r skulle samlas gemensamt på ett rum och der öfverlägga, och man ansåg goda följder härigenom kunna vinnas, i ans. till de uplysningor, som kunde meddelas; men man tänkte icke på att, sedan detta väl var vunnet, skulle man vilja utsträcka denna rätt ännu längre och tillägga dessa gemensamma sammanträden rättighet äfven att fatta beslut.
Nu hafva, i förev:de förslag, dessa allmänna sammankomster fått namn af RiksNämnd, och skulle man der äfven besluta.
Det är mot denna grundsats jag protesterar.
Den är densamma, som ligger till grund för enkammarsystemet, och hvart detta rätt ulveckladt leder, visar oss den sista franska revolutionen.
Jag är också ganska säker, att, om man nu en gång kommit derhän, att man i några vissa fall fattar beslut i denna föreslagna Nämnd, så skola snart förslag framställas, att denna rättighet må utsträckas till alla frågor.
— Detta är hvad jag velat anföra i afs. å sjelfva principen.
Hvad detaljerna beträffar, så äro de utredda af Hr Hofpredikanten Wensjoe, hvars reservation förtjenar allt afseende.
Den förändrade lydelsen af 24 g Hiksd:sOrdn:n skulle blifva : »Uti RiksNämn»den skola ock vara Sekreterare och Kanslibetjening; de tillsättas »och deras antal bestämmes af Landtm, och Talmännen med biträde »af de i 47 § nämnda Stånds ledamöter.»
Man önskar eljest att, så mycket möjligt är, förminska riksdagskostnäderna, hvilka man nu tvärtom vill föröka genom inrättande af en särskild Sekreterare och särskildt Kansli för Nämnden.
Man skulle väl också för densamma hafva ett samlingsrum, som jag f. n. ej vet hvar det skulle kunna finnas, då man nemi. ej kan antaga, att R. o. Åd. alltid skulle vilja uplåta sitt; och deraf förorsakas ytterligare kostnad.
Ang:de den s. k.
IliksNämnden förekommer i 28 §, att hvartdera Ståndet skall i dess särskilda plenum genom allmän omröstning utvälja 30 ledamöter i den Nämnd, som enl. 73 § 2 mom. eger att med R.
Stirs rätt besluta.
När RiksNämnden icke kan komma öfverens, skulle således öfverlemnas åt denna Nämnd att afgöra frågan, och det genast.
Det blir då samma institution, som våra förstärkta Utsi;., hvilka ej vunnit några sympathier.
När man vill förändra något, synes mig att man borde eftersträfva att göra en förbättring, och icke bibehålla det som redan finnes, men icke gillas.
I RiksNämnden skulle, utom Ekon.Utsk:s Betänkm, äfven Exped.
Utskis
Förslag till skrifvelser handlägges.
Att justera dessa sednare i Stånden kan redan vara kinkigt nog, om anmärknir göras; men ännu värre blir det, om samlingen skall blifva så stor, De;\ 30 September f. m. 419 sorn föreslaget är.
— Vidare, om ett Stånd vill votera, så eger det icke att ensamt besluta om den saken, utan om t. ex. BondeSt. vill votera, så måste det hafva med sig en ledamot af ett annat Stånd, och detta synes mig vara en allt för stor inskränkning. 5? § innehåller: »Det beslut öfver en allmän fråga, som Riks»Nämnden fattat, skall genom prot:sutdr. meddelas Stånden.
De »allmänna beslut, hvari Slånden stannat, skola på enahanda sätt »meddelas så väl de öfriga Stånden, som RiksNämnden.»
— I stället för att man borde söka underlätta arbetet, har man här förökat och ytterligare invecklat detsamma.
Alla motioner skulle också väckas i EiksNämnden, hvilket måste gå långsammare, än då de, som nu, väckas i alla fyra Stånden på en gång.
Det är väl sannt, att en och samma motion f. n. stundom väckes i alla fyra Stånden, men det är endast undantagsvis.
Efter förslaget skulle den ena motionen efter den andra upläsas i RiksNämnden, och då man nu har svårt att hinna med motionerna på en månad, så torde man då komma att dertill behöfva fyra.
Dessutom, i händelse motioner väckas under Riksdagens lopp, så skulle då RiksNämnden särskildt sammanträda för dess skull, hvilket komme att ytterligare förlänga Riksdagen.
— Jag kunde visserligen hafva åtskilliga andr.a anmärkningar att framföra, men det är egentligen till grundsatsen jag håller mig, och hvilken jag anser ganska farlig.
Om man nu tillåter RiksNämnden att fatta beslut i vissa frågor, så skall man framdeles föreslå att alla frågor der må afgöras, och man kommer då till enkammarsystemet.
Då det förslag, som nu är fö remål för R. o. Ad:s öfverläggning, blifvit dels missförstådt, dels misstydt., anhåller jag att med några ord få utveckla grunden för och beskaffenheten af detsamma.
Meningen dermed är ingalunda att på något sätt uphäfva det förhållande af makt och rätt, hvari de olika Stånden stå till hvarandra, utan, såsom en ledamot af Konst.Utsk. inom detsamma förklarat, blir derigenom icke det ringaste förändradt i afs. å Ståndens rättigheter.
En af de förnämsta olägenheter, som vidlåda vår nuv:de representation, är den splittring mellan personer och beslut, som upkommer derigenom, att diskussionen föres på fyra särskilda rum, så att man på det ena ej har tillfälle att taga kännedom om de ganska goda skäl, som möjligen blifva framställda å det andra, samt att det ena Ståndets medlemmar förblifva ganska obekanta för de öfriga Ståndens.
Det nu framställda förslagets syfte tir att, såvidt möjligt, sammanföra Stånden, utan att på något sätt förändra deras förhållanden och rättigheter mot hvarandra.
I st. f. att RiksSt:n nu öfverlägga på fyra särskilda rum, skulle denna öfverläggning ske gemensamt.
Derigenom åstadkommes naturligtvis ingen förändring i rättigheter, utom att det ena Ståndets ledamöter få rätt att höra äfven de skäl, som framställas af de andra Ståndens, och att ett Stånd, der i vissa frågor uteslutande sakkännedom kan finnas, får tillfälle alt meddela de öfriga alla de uplysningar, som kunna vara nödvändiga för frågornas rätta bedömande.
— I afs. å beslutands-rätten är ingen för - 420 Deri 30 September f. ra. ändring gjord.
Stånden besluta nu särskildt hvar för sig, och skola äfven efter detta förslag så göra; enda skilnaden är, att dessa beslut skola fattas omedelbart efter den gemensamma öfverläggningen, likasom nu de fattas omedelbart efter hvarje Stånds öfverläggning särskildt.
Om då alla fyra Stånden voro ense, utan att votering begärdes, så blefve detta beslut afgörande; yppade sig åter skiljaktighet i meningar, skulle det voteras på samma sätt som nu, så att hvarje Stånd finge afgöra saken för sig. då, alldeles som nu är förhållandet, 3 Stånds beslut gällde som R.
St:rs, och frågan förfölie om 2 Stånd stannade mot 2.
Men hade detta sista fall inträffat, och frågan vore af beskaffenhet att icke kunna förfalla, så skulle den afgöras på samma sätt som nu eger rum, d. v. s. af en Nämnd, bestående af 30 personer utaf hvarje Stånd, som skulle samfäldt rösta deröfver, och således sammansatt af lika antal ledamöter, som nu de förstärkta Otsk:n.
Enda skilnaden emot de nuv:de förhållandena, som härigenom skulle upkomm.a, vore den, att efter ali anledn. det mindre ofta skulle inträffa, att 2 Stånd stannade mot 2, och att således man mera sällan behöfde tillgripa denna nödfallsutväg att öfverlemna frågan till afgörande åt en gemensam Nämnd.
Ilrrne torde således finna, att ingen förändring i Ståndens rättigheter och förhållanden till hvarandra är här ifrågasatt, utan endast att de skola med hvarandra öfverlägga; således komma i tillfälle att göra närmare bekantskap och höra hvarandras skäl.
Nu har man visserligen sökt att, med åberopande af Frankrikes Natinalförsarnling 1789' såsom exempel, antyda, att från en sådan form som den föreslagna, en öfvergång lätt skulle kunna göras till en kammarsyslemet; men man har vid denna jemförelse förbisett en ytterst väsendtlig omständighet, nemi. att i franska församlingen utgjorde den demokratiska delen hälften, och det var då ganska naturligt, att delta parti önskade omröstning per capita.
Här är deremot förhållandet olika. R. o. Ad. är understundom dubbelt talrikare än de öfriga Stånden tillsammans, och då kan det ej anses möjligt, att det skulle yrka på omröstning per capita. R. o. Ad. lärer således finna, att den siste värde talarens anmärkn. härigenom förfaller.
Ser jag åter till, huru det skulle se ut om detta förslag vore antaget, så skulle under första månaden af Riksdagen alla Stånden vara tillsammans på ett rum, för väckande och remitterande af motioner.
Derigenom skulle den fördelen vinnas, att de olika Riksdagsmännen lärde känna hvarandra, och det blefve då omöjligt, hvad som nu någon gång egt rum, att på grund af obekantskap dem emellan split och vrånga föreställningar utspredes, utan hvar och en kunde då grunda sitt omdöme på personlig kännedom om tänkesätten inom Stånden i fråga om en motion.
Då nu en motion väckes inom ett Stånd, får Utsk. visserligen veta detta Stånds tankar derom, men i de öfriga Stånden förekommer den icke till bedömande, och Utsk. är således i okunnighet om dessas opinion.
Att, såsom nu brukas i frågor på hvilka man vill fästa större upmärksamhet, samtidigt väcka 4 motioner af lika innehåll, blefve då också öfverflödigt.
Det är af allt delta tydligt, atT Riksdagsmännen vid motionstidens slut kunde lättare företaga Den 30 September f. m. 421 ■de ■väckta frågorna tili behandling, sedan de vunnit både fördelen af personlig bekantskap sinsemellan och närmare kännedom af ärendena.
Under Riksdagens fortgång skulle denna kännedom än vidare förökas under behandlingen af Ekon.UtsIcs Betänk.
De frågor, som deri förekomma, äro af en särdeles mångsidig beskaffenhet, och det kan då icke vara unnat än nyttigt, att
Stånden få sinsemellan uttyda sina uplysningar i de olika frågorna.
I afs. å besluten har jag redan visat, huruledes hvarje Stånd får behålla sin fulla rätt likasom hittills.
Slutligen skulle Exped.Utsk:s förslag till skrifvelser justeras i de allmänna sammanträdena.
1 afs. § dem Sr denna förändring af vigt.
F. n. inkomma dessa Exped Utsk:s förslag i form af löpare, d. v. s. de komma först till R. o. Ad., sedan till PresteSt., vidare till BorgoreSt. och sist till BondeSt.
Om nu i detta sistnämnda
Stånd den aldra mest grundade anmärkn. skulle göras, så är dock denna af intet värde, emedan frågan redan är afgjord genom 3 Stånds beslut.
Genom justering af dessa skrivelseförslag gemensamt skulle denna olägenhet afhjeipas, som gäller icke fallenast i afs. å BondeSt., ulan äfven för BorgareSl.; ty hafva R. o. Ad. samt PiesteSt. bifallit Utsk:s förslag, så är det föga troligt, att en anmärkn., framställd i BorgareSt., skulle hafva mycket att betyda.
Om denna gillades af BondeSt., skulle frågan afgöras antingen genom inbjudningar eller genom votering i förstärkt Exped.Utsk.
Alla dessa olagenheter undvikas genom den här föreslagna åtgärden.
Då således, enl. hvad jag tror mig hafva visat, detta förslag innebär en väsendtlig förbättring, anhåller jag, att det måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Hr Cederschiöld, Gustaf: f enlighet med de yttranden jag redan afgifvit, får jag förklara, att jag anser detta förslag innebära ett steg framåt.
En anmärkn. har jag visserligen att göra, men den kan anses för en obetydlighet.
Oriktiga namn hafva dock ofta åstadkommit förvillelse.
St:r, församlade på ett rum, kallas här RiksNämnd.
Vanligen forstås med ordet Nämnd vissa personer, utvalde af någon korporation, eller en delegation.
Så kan dock denna KiksNämnd ingalunda betraktas.
Jag föreslår derföre, att i st. för detta uttryck insättes ordet »RiksFörsamling», och skulle önska få propos. framställd derpå, att R. o. Ad. som sin gemensamma tanka uttryckte, det på alla ställen der ordet lliksNämnd i detta förslag förekommer, detsamma bör utbytas mot ordet RiksFörsamling.
De af en föreg:de talare framställda anmärkn:r har Gr.
Lagerbjelke till en del uptagit till besvarande, dock icke alla.
Don förre har här framkommit med ett ord, ett spöke, som man ständigt framkallar, nemi. enkammarsyslemet, hvarmed man vill förskräcka dem, som förut äro rädda.
Om man litet tänker efter, så finner man dock, att det icke är så farligt med detta.
Meningen med tvåkammarsystemet är ju, att ärendena skola pröfvas i 2 instanser.
Hafva vi då här i Sverige tvåkammarsystemet ?
Nej, vi hafva enkammarsystemet, ehuru på 4 särskilda afdelningar och under en egen form.
När man talar om enkammarsystemet, 422 Den 30 September f. m. så kommer man gerna in på franska revolutionen, och flen värde talaren har äfven så gjort.
Vi hafva dock ett ganska mäktigt värn mot allt brådstörtande, nemi. att ingen förändring i Grundlagen kan ske på mindre än 2 Riksdagar, och derföre är enkammarsvstemet icke så farligt hos oss, som i an ira länder.
Säger man åter, att det är möjligt att lagen icke åtlydes, så hjelper ju ingenting deremot.
Här är eljest att anmärka vid detta förslag, att reservationerna emot detsamma utgått från motsatta åsigter.
Paijkull och Hr Wensjoe anse att det leder in på en revolutionär bana, under det Hr Rosenschiöld och andra med' honom tycka att det är allt för inskränkt, hvilket förhållande gifver mig anledn. förmoda, att Utsk. just träffat den rätta medelvägen.
Jag ber nu att få genomgå llr Hofpred.
Wensjoes reservation, som innefattar nästan alla de anmärkn:r, man kan göra mot förslaget.
Han säger i 1 :sta punkten, att RiksNämnden skulle blifva »ett femte hjul i vår för öfrigt fyrdeldta Ståndsrepresentation.»
Hjul sätter man vanligen under .vagnar, men här har han sammanställt detta uttryck med representationen; det är således en grammatikalisk oriktighet.