Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande och då jag bestämdt känner, att BorgareSt. återremitterat de flesta §§:na i förslaget, anser jag, att B. o. Ad. riktigast förfore, om Ståndet undveke, att nu antaga ett bestämdt förslag, utan i dess ställe återremitterade hela §:n, hvilken i allt fall ånyo måste blifva föremål för Utsk:s behandling.
Afven jag erkänner, att auktions-systemet på landet synes mig vara i högsta grad olämpligt 10 H. 5 66 Den 5 Augusti e. m. oell opraktiskt.
Det förutsätter, att krogarna skola inrättas för socknarnes behof.
Nu finnes det likväl ingen socken på landet, sorn i och för sig har ett nödvändigt behof af att å sitt område hafva en krog.
Deremot finnas mångå ställen å landet, der flera stråkvägar sammanstöta och der den allmänna rörelsen oundvikligen påkallar ett sådant utskänknings-ställe.
Om auklions-systemet följes samt en socken får rättighet att inrätta ett utskänknings-ställe, hvilket skulle åt den mestbjudande öfverlåtas, så skulle det kunna hända, att man icke på förhand visste, i hvilken trakt af socknen näringsstället skulle blifva beläget.
Systemet förutsätter således, att krogarne endast inrättas, på det att socknens innebyggare måtte kunna gå dit och förtära sitt bränvin.
I min tanke hafva de förslag, som här blifvit framställda, ett stort och väsendtligt fel, bestående deruti, alt de icke inrymma åt K:s Befh:de rättigheten att, der omständigheterna sådant påkalla, tillåta krogrörelses bedrifvande äfven emot socknemännens afstyrkande.
Jag har mig bekant ett ställe, der 200 å 300 bönder hvarje natt hvila under sina resor till staden.
Få ett sådant ställe är en krog oundvikligen af nöden.
Men nu kan man ganska lätt föreställa sig, att så väl pastor sora socknemännen i den socken, der detta ställe är beläget, af en missförstådd nykterhetsifver beslöte, att ingen krog finge å detta ställe inrättas.
K:s Befh:de skulle då icke hafva makt att medgifva krogrörelses bedrifvande derstädes.
Hvad blefve följden?
Jo, att i st. f. en ordentlig privilegierad krog 8 å 10 lönnkrogar upstode.
Detta är en olägenhet, som man icke tyckes hafva tagit i betraktande, men som blifver en nödvändig följd deraf, att K:s Beflnde icke erhåller ovilkorlig rättighet att tillåta krogars inrättande å de ställen, der behofvet dem påkallar.
Lagerbjelkes tillägg till Frih. af Ugglas’s förslag afhjelper i någon mån den af mig nu påpekade olägenheten, och jag för min del tror, att det är så mycket mindre farligt, att beträda en sådan bana, som en hvar torde finna, att K:s Befh:de endast i högsta nödfall komma att tillåta ett näringsställes inrättande emot kyrkoherdes och socknemäns sammanstämmande afstyrkande.
Då jag således i hufvudsaken skulle vilja förena mig i det amendement af Frih. af Ugglas’s förslag, som Gr.
Lagerbjelke afgifvit, så tror jag likväl det vara mindre lämpligt, att här genast antaga ett bestämdt förslag till redaktion af §:n.
Lämpligast torde derföre vara att återremittera §:n till Utsk., hvilket, till följd af erhållen återremiss från ett annat
Stånd, i allt fall ånyo mäste taga frågan i öfvervägande och förenar jag mig således i den redan förut framställda begäran om §:ns återremitterande.
I afseende å utskänkningsoch utminuterings-rättigheten, hvarom talas i denna §, har man följt den Norrska lagens stadganden.
Vi veta likväl, att Norrige är snarare ett demokratiskt än ett monarkiskt samhälle; att Norriges grundlag är stiftad i demokratisk syftning samt att alla de speciella författn:r, som der utkomma, merändels bära samma Den 5 Augusti e. ni 67 demokratiska prägel.
Deraf kan man sluta sig till, hvarföre man i Norrige åt den kommunala myndigheten lemnat en slags beslutande rätt i fråga om bränvins försäljning, utan att den högre administrativa myndigheten eger rätt att ett sådant beslut förhindra eller tillintetgöra.
Lyckligtvis hafva vi i Sverige ännu icke kommit derhän, att förvandla vår urgamla monarkiska författn. till en demokratisk, och derföre böra icke heller de stadganden, som här utfärdas, röja den sednare förfaltnms skaplynne, utan man bör fast mera vara serdeles angelägen derom, att den monarkiska principen bibehålies, d. v. s., att beslutande rätten i de administrativa frågorna tillkommer i första rummet K:s Befh:de och i det sista K. M. Sjelf. Hysande denna åsigt i allmänhet, anser jag den makt, som man i detta serskildta fall velat nedlägga hos församlingen och dess kyrkoherde, vara ganska vådlig.
Den, som något vistats å landet och tagit kännedom om söckneslämman och dess förhandlingar, har icke kunnat undgå att bemärka, huruledes sockne stämmans beslut icke så sällan stödja sig, icke på oväld och sakkännedom, utan på en eller flera inflytelserika ledamöters inta lande, och det skulle således, på sätt Hr von Troil jemväl anmärkt, ganska lätt kunna inträffa, att K:s Befh:de genom församlingens motstånd förhindrades att i dylika frågor fatta ett beslut, som af nödvändigheten påkallades.
Jag för min del vill icke med min röst bidraga till införande af ett system, som i sjelfva verket leder lill inskränkning i Konungamaktens beslutande rätt.
Vi böra icke förbise, alt det här är fråga om att ordna ett förhållande, så att det leder till gagn och nytta för hela landet, och att dervid den högsta myndigheten i Staten ej bör beröfvas beslutande rätten, för att lägga densamma i händerna på dea lägsta.
Då jag således nr denna synpunkt betraktar frågan, skulle jag förena mig med Gr.
Lagerbjelke, så vida den sista delen af hans förslag vore upställd i sådana ordalag, att stadgandet upfyllde det ändamål, jag anser tjenligt; men om icke mitt minne sviker mig, har Gr.
Lagerbjelke föreslagit, alt K:s Befh:de skulle ega rätt att emot socknemännens afslyrkande tillåta bränvinsförsäljning endast i de fall, då serskilda för socknen egna omständigheter dertill föranleda.
Denna inskränkning i K:s Befh:des beslutande-rätt anser jag vara alldeles olämplig, enär han derigenom möjligtvis kan förhindras ali reglera hränvinsförsäljningen inom länet på det sätt, som med sakernas förhållande och omständigheternas kraf är förenligt.
På sätt Hr von Troil yttrat, behöfver man ingalunda befara, att K:s Befh:de skola blifva allt för frikostiga med krogrättigheters utdelande, enär erfarenheten ådagalagt, att K:s Befh:de i allmänhet icke allenast icke beviljat nya dylika rättigheter, utan äfven i möjligaste måtto sökt att inskränka den utskänkning af bränvin, sora inom länen förut funnits.
Jag kan icke föreställa mig, att dessa höga embetsman skola i berörde hänseende förändra länke- och handlingssätt och det synes mig 5 * 68 Den 5 Augusti e. m. dessutom vara deslomindre vådligt, alt tillerkänna K:s Befhtde en dylik fullständig beslutande-rätt, som det alltid står socknemännen öppet, att i en högre instans söka ändring i K:s Befh:des beslut, derest detsamma icke skulle vara grundadt på giltiga skäl.
Man bör icke afvika från den hittills följda banan, att K:s Befhtde, som är Konungens representant i länet, bör ega beslutande rätt i, länets förvaltning och ekonomi ronde, frågor.
Man har väl försökt att göra ett afsteg från denna grundsats, då man, i afseende å handels-rätlighets utöfvande å landet, stadgade, att R:s Befh:de icke skulle kunna afslå ansökning derom, så vida alla formaliteter vore behörigen iakttagne; men man frånträdde snart denna oriktiga princip och tillerkände K:s Befh:de full beslutande rätt i dylikt hänseende.
Jag hoppas, att vi icke nu skola göra oss skyldiga till ett sådant vacklande i lagstiftningsväg och tillstyrker derföre en sådan förändring i §:ns redaktion, att den åt K:s Befh:de inrymmer fullständig rättighet att bifalla eller afslå ansökningar om krogrörelses bedrifvande inom länet, men, som jag icke tilltror mig, att nu i bast upgifva ett lämpligt redaktionsförslag i denna syftning, förenar jag mig med de Hrr, hvilka önskat §:ns återremitterande.
Jag vill ingalunda påstå, att den redaktion jag upgifvit är den aldra bästa, som i detta afseende kan upfinnas, och motsätter mig således icke en återremiss af §:n, så vida det Serskildta Utsk. vid frågans förnyade behandling vill taga i betraktande de skäl, hvilka, så väl af mig, som flera andra talare, blifvit anförda för frånträdande af den grundsats, som Utsk. i sitt Betänk, följt.
Jag gör detta så mycket heldre, som Frih.
Raab förklarat, att, derest han finge tillfälle att närmare öfvertänka förslaget, han deråt troligen skulle lemna sin röst.
I förbigående ber jag att få nämna, att mitt förslag ingalunda sett dagen, till följd af ett hugskott, som Frih.
Raab tyckes tro.
Det hade sin tillvaro redan i går, ehuru jag icke framlade detsamma, emedan jag icke trodde, att det skulle löna mödan att framkomma med ett förslag, som, enl. hvad jag förmärkte, icke skulle hafva någon utsigt till framgång.
Såsom jag förut yttrat, motsätter jag mig icke en återremiss och återkallar derföre mitt förra yrkande om propos. å milt förslag.
Jag ber likväl att få fästa det Serskildta Utsk:s upmärksamhel derå, att åtskilliga betänkligheter torde möta vid antagandet af det slutliga tillägg till förslaget, som Gr.
Det kan visserligen, på sätt den värde ledamoten omnämnt, gifvas några fall, då det kunde vara skäl, att en krogrörelse finge bedrifvas äfven emot socknemännens bestridande.
Men skulle man godkänna den regeln, att en krog ovilkorligen bör finnas, derföre attén farväg finnes inom en socken, tror jag, att tillämpningen af denna regel skulle kunna medföra många olägenheter.
Och är det väl fullt rättsenligt, att tvinga en församling att inom sitt område hafva en krog, derföre att de, som genomresa detta område, måtte få tillfälle att tillfredsställa sin Den 5 Augusti e. m. 69 törst efter bränvin?
För min del inser jag icke rättsenligheten af ett dylikt stadgande.
Vidare har man emot mitt förslag anmärkt, att det skulle vara olämpligt, att socknenämnden bestämde skatten, derföre att dess ledamöter kunde stå i sådant förhållande till den, som sökte tillstånd att bedrifva krogrörelsen, afl de blefvo frestade att sätta skatten alltför låg.
Ett ganska verksamt botemedel för denna frestelse ligger likväl i Utsk:s förslag, att socknen skujle erhålla en ganska betydlig del af utrainuterings-afgiften.
För min del vidgår jag villigt riktigheten af den här framställda anmärkn:n om svårigheten af att nu genast upgöra en lämplig redaktion af §:n och jag vill derföre ingalunda motsätta mig en återremiss deraf.
Men då jag nu har ordet och då jag af en föreg:de talares anförande funnit, att det af mig föreslagna tillägg till Frih. af Ugglas’s förslag blifvit missförstådt, anhåller jag, att med några ord få ytterligare förklara detsamma.
Jag har medgifvit, att man i allmänhet bör trygga sig vid en församlings utsago, att någon krogrörelse inom socknen icke är af behofvet påkallad; men om man äfven under vanliga förhållanden kan och bör låta härvid bero, så finnas likväl undantags-förhållanden, som göra ett näringsställes inrättande nödvändigt, om icke för socknens, så åtminstone för det allmännas skull, och det är vid sådana tillfällen, som jag anser det vara nödigt och nyttigt, att K:s Beflude, som representerar det allmänna, må ega rättighet att fästa afseende å det allmännas behof, om det äfven skulle råka i strid med sockneboarnes enskildta önskningar.
Om, på sätt jag förut påpekat, det finnes en socken, i hvars ena hörn är belägen en köping med liflig handelsrörelse och en mycket begagnad lastageplats, hvilken plats är skiljd från den öfriga socken genom skog och berg, och det skulle falla socknemännen in, afl förvägra en krogs inrättande på detta ställe, så blefve, ifall detta socknemännens beslut ovilkorligen skulle lända till efterrättelse, äfven deraf ovilkorligen en följd, att köpingen eller lastageplatsen, som icke kunde undvara ett näringsställe, upfylldes med lönnkrogar.
Del är derföre, enl. min åsigt, högst nödvändigt, att K:s Beflnde undantagsvis och då det allmännas behof sådant påkallar, eger rättighet att, oberoende af församlingarnes uttryckta mening, meddela tillstånd till krogrörelses bedrifvande och detta har jag i mitt förslag velat uttrycka.
Det är mycket möjligt, att min mening kan klädas i bättre ordalag och derföre anhåller äfven jag om §:ns återremitterande, i den förhoppning, att Utsk. måtte laga denna af mig anmärkta och, i min tanke, ingalunda ovigtiga omständighet i närmare skärskådande.
Om en socken icke vill hafva någon krog inom sitt område, skulle då vederbör:de myndighet ega rätt att emot socknens vilja en sådan rörelse tillstädja?
Endast framställningen af denna fråga synes mig ådagalägga sjelfva 70 Den 5 Augusti e. m. sakens orimlighet.
Vill man befrämja nykterhetens sak, måste man väl tillåta dem, som saken närmast rörer, att från sig och de sina afhålla en af de förnämsta orsakerna till dryckenskapslasten, eller det s. k. kroglifvet.
Om en krog verkligen å vissa ställen är så oundvikligen af behofvet påkallad, sorn Hr von Troil och Gr.
Lagerbjelke antydt, så lärer väl ingen församling vara så enfaldig, att den icke på Landshöfdtns npmaning inser nödvändigheten af att sjelf ställa så till, att ett dylikt näringsställe inrättas, på del att icke lagen skall eluderas genom krogrörelses bedrifvande i löndom.
Det kan icke falla någon, som känner vår allmoge, in alt tro, det den skulle vara så inskränkt och så blind för sitt eget intresse, att den icke skulle lyssna till en aktad Landshöfd:s npmaning i detta fall.
Jag hyser icke denna dåliga tanke om vår allmoge, men anser deremot, att det är i högsta grad orimligt att stadga en lag, som tvingar en församling, att emot dess egen vilja inom sig hysa något så skadligt som en krogrörelse.
Hvad åter beträffar de olika meningarne om de här framställda förslagens värde och företräde sins emellan, så får jag säga, det jag finnér Frih.
Raabs förslag röja mycket större prof på praktisk erfarenhet än det andra förslaget.
Den, som har något begrepp om huru det vanligtvis tillgår å våra sockenstämmor, instämmer villigt i praemisserna i Frih.
Raabs anförande och erkänner gerna, att genom beslut å sockenstämma ofta icke uträttas hvad den bättre delen af församlingen önskar, utan att deremot den sämre delens opinion icke så sällan lyckas göra sig gällande.
Jag behöfver endast erinra om, huru det ofta tillgår vid val af kyrkoherde eller klockare i en församling, mycket annat att förtiga, samt huruledes utgången deraf alltid utsår split och oenighet emellan församlingsboerna.
Ar det då skäl att öka antalet af tvisteämnen genom att låta församlingen bestämma krogarnes tillvaro och antal, hvarigenom den supande delen af församlingen skulle komma i strid med den nyktra och lusten för osedlighet och oordning i strid med begäret att uprätthålla ordning och tukt.
Jag för min del anser derföre det vara häst, att, på sätt Frih.
Raab föreslagit, Landshöfdm å sin sida inrymmes rättighet att vägra tillstånd, att bedrifva krogrörelse samt att sockenmenighelen å deras sida jemväl tillerkännes rätt att motsätta sig ett dylikt tillstånds meddelande.
Genom denna ömsesidiga kontroll bör ett nyttigt lagom bäst kunna åstadkommas.
Deremot kan jag alldeles icke ingå på förslaget att låta socknenämnden bestämma afgiflen för krogrörelse.
Ty huru skulle det väl dervid tillgå?
Med aldrig så liten kännedom om ställningar och förhållanden å landet skall man finna, att en mängd konsiderationer dervidlag skulle komma att göra sig gällande.
Några ledamöter voro måhända beslägtade med krogvärden eller ömmande för hans ekonomiska omständigheter och följden deraf skulle i de flesta fall blifva, att den minimisumma af 50 R:dr b.-ko, som Frih. af Ugglas föreslagit, aldrig öfverskredes, om äfven rörelsen bedrefs i aldrig så stor skala och på ett förderf - Den 5 Augusti e. m. 71 vande sätt för orten.
Auktioner kunna deremot Italias lika väl å landet som i städerna och anhåller jag derföre, att R. o. Ad. hehagade lemna sitt bifall till det i Frih.
Raabs reservation afgifna förslag till redaktion af den 13:de §:n, hvarjemte jag serskildt framställer den begäran till de Hrr, hvilka yrkal återremiss, att de ville derifrån afstå.
Vi hafva all anledn. att hoppas, det Riksdagens slut snart förestår, och med den kännedom jag eger om förhandlingarne inom det Serskildta Utsk., kan jag försäkra, att en återremiss af denna § skulle framkalla långvariga, jag ville nästan säga, ändlösa strider, så att det vore fara värdt, att frågan ej blefve vid denna Riksdag afslulad.
I lnifvudsakeu vidhåller jag mitt första yttrande.
Men för att undanrödja de betänkligheter, som blifvit dels af Hr von Troil och dels af Hr Printzensköld framställda mot Frih.
Raabs förslag, hemställer jag, att det måtte erhålla följande lydelse: ”Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet få idkas, gore derom framställning hos socknenämndens ordhde före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas.
Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på socknestämraa, som blifvit två söndagar ä rad pålyst, sockuemännens utlåt, i ämnet.
Inom tre veckor från det socknestämma blifvit hållen, sände kyrkoherden socknestämmoprot. -och socknenämndens yttrade, jemte eget utlåt, i ämnet, in till K:s Befh:de, som deri fatte sitt beslut och gifve det socknenämndens ordhde tillkänna.” ”Fråga, huruvida i sådan ordning tillkommen utskänkningsrättighet bör uphöra, sedan tiden för dess tillvaro tilländalupit, skall likaledes väckas och behandlas.” ”Der fråga upstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas eller ock beviljad sådan rättighet uphöra, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är.”
Om Hrr von Troil och Printzensköld (inna sig tillfredsställda med förslaget, sedan allt hvad som skulle komma att inskränka K:s Beflndes afgörande rätt blifvit uteslutet, tror jag ändamålet kunna vinnas, utan att §:n behöfver återförvisas.
Återremissen kunde hafva en ganska betänklig påföljd, nemi. antagandet af Frih. af Ugglas’s eller Gr.
Lagerbjelkes förslag, hvarigenom sjelfva grunden för hela Betänk, förfelades, hvilket torde blifva välkommet för dem, som ej begära något bättre, än att denna fråga, sä sent som möjligt, måtte med slut afhjelpas, så att Riksdagen förlängdes till Julen eller än vidare.
Jag tillstyrker vördsamt, det R. o. Ad. måtte antaga Frih.
Raahs förslag med de ändringar, jag nu tagit mig friheten upgifva.
För alt ådagalägga, huru vådligt det kan vara, att genast antaga ett förslag, som under pågående öfverläggning
Ti Den 5 Augusti e. m. framställes, ber jag att få fästa upmärksaraheten på ett af en eljest så skarpsinnig man, som Hr von Troil, begånget misstag i bedömandet af mitt förslag i jemförelse med Frih. af Ugglas’s.
Hr von Troil har nemi. förmenat, alt Frih. af Ugglas’s förslag skulle åt Landshöfd:n inrymma större rättighet, i afseende å krogrörelsens ordnande, än mitt, och förhållandet är likväl alldeles motsatt.
Mitt förslag innehåller, att, då fråga om krogs anläggande inom en socken väckes, skall först socknenämnden och derefter socknemännen å sockenstämma öfver ansökningen höras samt att, endast för den händelse, att båda dessa myndigheter afstyrka saken, densamma skall förfalla, äfven om Landshöfd:n skall vara för saken.
Frih. af Ugg!as’s förslag deremot beliöfves det endast socknemännens nej, för att en krog ej skall få inrättas.
Således är K:s Befh:de, enl. Frih. af Ugglas’s förslag, vida mera inskränkt i utöfningen af beslutande rätten, än enl. mitt förslag.
Vidare anhåller jag att få uptaga ett genmäle af Frih. af Ugglas, i anledn. af mina inkast emot hans förslag, ang:de försäljningens beskattning.
Han säger nemi., att det undseende, som förmodats skola göra sig gällande hos socknenämnden vid skattens bestämmande, motväges deraf, att största delen af skatten skulle tillfalla socknen.
Detta är ett misstag, ty Utsk. hatföreslagit, att afgiflen skall ingå lill en för hela länet gemensam kassa och totalbeloppet derefter å socknarne fördelas, hvaraf synes, att skatten ej direkte skulle tillfalla kommunen.
Detta Ufskts förslag är, enl. mitt förmenande, ganska visligen tillkommit, ty eljest skulle det vara en direkt vinst för socknen, alt hafva en myckenhet af krogar.
Ehuru jag icke gerna frångår mitt förslag i det afseende, att K:s Befh:de ej får, emot både socknenämnds och sockneslämraas afstyrkande, utfärda tillståndsbevis för krogrörelse, hvilken inskränkning jag ej tror vara skadlig, inrymmer jag heldre, i enlighet med Hr von Hartmansdorffs förslag, hela den beslutande rätten ät K:s Beflude, än jag ingår på Frih. af Ugglas’s förslag, att en tillfällig majoritet å sockenstämma — en auktoritet, för hvilken jag, i förbigående sagdt, hyser mycken rädsla — skall ega veto i dylika frågor.
Jag vill således icke motsätta mig ett bifall till Hr von Hartmansdorffs amendement af milt förslag, men ber R. o. Ad. att, så vidt möjligt är, undvika en återremiss, enär man icke kan veta, hvarthän en sådan åtgärd möjligen skulle kunna leda.
Jag öfverlemna!- lill Hr Adelborgs egel bedömande, hvilketdera är för en sockens innebyggares moralitet och sedlighet mera gagneligl, antingen alt hafva en privilegierad krog under upsigt af vederbönde embetsmyndighet eller en mängd af lönnkiogar.
Jag har endast yttrat, att ställen finnas, der rörelsen är så liflig, der antalet af resande är så stort, att ett näringsställe derstädes är oundvikligen af behofvet påkalladt och att, derest tillstånd till laglig krogrörelses bedrifvande förvägras, Den 5 Augusti e. ra.
73 följden ovilkorligen blifver den, alf lönnkrogar i stället upstå.
Detta sednare torde vara vida mera skadligt för landsbygden, än om en privilegierad krogrörelse af ordentlig och redbar person bedrifves.
Detta är det hufvudsakliga skälet, hvarföre jag ansett vigtigt, att icke fråntaga K:s Beflnde rättigheten att i utomordentliga fall, då den allmänna rörelsen verkligen påkallar ett näringsställes inrättande, dertill meddela tillstånd, äfven om en fanatisk pastor och vilseledda sockneboer skulle motsätta sig åtgärden.
Raab har oriktigt upfattat mitt yttrande, då han förmenat, ali jag ansåge Frih. af Ugglas’s förslag inrymma större rättighet åt K:s,Befh:de i förevaride hänseende, än Frih. Raabs förslag.
Jag har endast yttrat, att det amendement till Frih. af Ugglas’s förslag, som Gr.
Lagerbjelke framställt, afsåg detsamma, som jag önskade få stadgadt.
För öfrigt erkänner jag villigt, att Frih.
Raabs förslag har den fördelen framför Frih. af Ugglas’s, att, enl. det förra, så väl socknenämnd som socknestämma skall i ämnet höras, enär jag, lika med Frih. Raab, hyser mera förtroende till den förra auktoriteten än till den sednare.
Hr Adelborg har framställt den önskan, att de
Hrr, som yrkat återremiss, måtte derifrån afstå.
Jag för min del vill i detta fall efterkomma hans önskan samt afstår derföre från mitt förra yrkande och förenar mig med Hr von Hartmansdorff.
Det är med anledu. af Frih. af Ugglas’s och Hr Adelborgs sednaste yttranden, som jag tagit mig friheten att begära ordet.
Jag önskar nemi. att fä fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att det icke, på sätt nämnde
Hrr tyckes antaga, är absolut nödvändigt, att krogar finnas i en socken för sockneboernes skull.
Ingen socken behöfver ovilkorligen en krog och skulle icke andra omständigheter finnas, hvilka göra dess inrättande nödvändigt, vore det måhända bäst att alldeles förbjuda krogars inrättande.
Icke behöfva de stilla i landena besöka krogen, för att få sitt behof af bränvin upfyldt, ty de kunna gå och köpa varan å ntminuleringsställena eller i städerna.
Det kan ingalunda vara meningen, att de i socknen bosatta familjefäderne skola komma tillsammans å krogen och supa, men andra förhållanden finnas, hvilka göra krogarna nödvändiga.
Dessa förhållanden hafva redan blifvit framställda af Hr von Troil och Gr.
Lagerbjelke, men de kunna icke pröfvas vare sig af socknenämnden eller socknestämman eller pastorn, utan de måste ovilkorligen pröfvas af K:s Befh:de.
Jag är således ense med de Hrr, som yrka, att K:s Befhide skall ega rätt att pröfva och afgöra dessa angelägenheter, oberoende af socknestämmans eller socknenämndens lill- eller afstyrkande.
För att få §:n ändrad i denna syftning, hade jag ämnat förena mig i begäran om återremiss, men sedan jag fått höra Hr von Hartmansdorffs förslag, som upfyller det af mig afsedda ändamål, instämmer jag deruti och anhåller, att R. o. Ad. måtte dertill lemna sill bifall. 74 D e n 5 Augusti e. m.
Hr Pria tzensköl d: