Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mitt yttrande afsåg nemi. endast de embetsman, som närmast omgifva folket, och om dem var min mening att säga, att de ej äro så beskaffade, att folket kan vara belåtet med dem och för dem hysa den aktning, hvaraf folket bör kunna fordra, att de skola göra sig förtjenta.
Hade jag varit närvar., då Gr.
Lövvenhjelms anmärkning gjordes, så hade jag mera fullständigt utvecklat mina tankar i detta fall; men jag vill nu inskränka mig till denna förklaring.
Ad:s uppmärksamhet derpå, att, såsom jag förmodar, Hr Dalman misstagit sig deruti, att det skulle vara Constit,- Utsk:s åliggande att framställa något förslag i sådana frågor som denna.
TJtsk:s åliggande har varit att tillkännagifva, hvad det emot rådgifvarepersonalen anmärkt.
Detta liar af Constit.-Utsk. blifvit fullgjordt, och nu vidtager R. o. Ad:s rätt att tillämpa 107 §. Reg.F., om R. o. Ad. finner Rikets väl det kräfva, och denna tillämpning lärer icke kunna ske på annat sätt, än att Hr Gr. o.
Landtm, täckes, göra till Ståndet den propos., huruvida Ståndet anser Rikets väl kräfva, att en und. skrifvelse, rörtde Statssecret, Skogmaus entledigande, afgår.
Skulle denna Hr Gr. o. Landtnäs propos. af Ståndet blifva afslagen, anser jag, att ej annat återstår, än att lägga Dtskts betänkm till handlingarna.
Jag förenar mig med den siste värde talaren, likväl i omvänd ordning.
Jag tror formen fordra en Onnan ordning, och får derföre anhålla, att Hr Gr, o. Landtm, först täcktes göra propos. om betänk:nas läggande till handl:na och derefter, om Ståndet anser Rikets väl fordra, att en und. skrifvelse i ämnet afgår.
Den sednare propos. kan ieke uppkomma, förrän den förra är gjord.
Ehrenborgh; ty det synes mig påtagligt, att förevar, betänktn böra få all den handläggning, hvartill de föranleda, innan de läggas till handhna.
Jag tycker saken vara mycket enkel, ty grundlagen dicterar till och med orden, hvaruti propos. skall fraoiställas, nemi. om R. q.
Ad. anser, att
Rikets väl kräfver, att i anseende till de i dessa betänktn gjorda anmärkningar Statssecret.
Skogman må entledigas från sitt embete, Således har propos:n endast afseende på dessa anmärkningar och ej på de öfriga, som kunna varu eller blifva
Den i Juli e. m. ni gjorda.
Om denna propos:n, såsom jag förmodar och enligt hvad jag hört flera värda ledamöter yttra, blifver besvarad med nej, återstår, på sätt Frih.
Ehrenborgh omnämnt, icke annat än att lägga betänkandtna till handhna, och då hafva de fått allden handläggning, hvartill de kunna föranleda.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg
Rikets väl kräfva, att R.
St., med anledn. af Constit.- Utsk:s memorial N:ris io och ii hos Ii. M. Konungen anmäla deras önskan, att Han ville ur Statsrådet och från embetet skilja Slatssecret. för handels- och financeärender, Skogman.
Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg Constit.- Utskts memorial N:ris io och 11 böra läggas till handlingarnas Ropades ja.
Jag anhåller att få till prot. förklara, att jag till förra propos. svarat nej, och jag ber att jag äfven får redogöra för motiverna dertill.
Då banklagsförslaget remitterades, ansåg jag Stalssecret.
Skogman ensam vara den felaktige, och dertill föranleddes jag af de yttranden, som då af trenne Konungens rådgifvare afgäfvos, hvarvid den ena förklarade de bifogade motiverna vara Statssecret:s olyckliga motiver, en annan kallade dem en grundlagsvidrig tanke och en tredje äfven olyckliga motiver.
Jag har sedermera under discussionen i dag och isynnerhet genom ett af Gr.
Spens uppläst anförande blifvit underrättad derom, att åtgärden icke kan ensamt tillskrifvas Statssecret.
Skogman, och i valet emellan att göra en bestämd orättvisa och att framdraga en syndabock eller att fria, har intet annat med mitt samvete funnits förenligt att göra, än att svara nej till denna propos.; men jag förklarar, att jag anser, att Rikets väl fordrat, att samtliga de Konungens rådgifvare, som föranledt detta förslag, blifvit från embetet skiljda.
Jag anhåller, att detta anförande må blifva intaget i protocollet, Gr.
Jag anhåller att få till prot. antecknadt, att jag icke deltagit uti ifrågavar. beslut.
Jag har hvarken svarat ja eller nej på samma grund, som föranledt mig att vid 2:ne föregående riksdagar göra på samma sätt, nemi. derföre, att jag funnit, alt man på ett mindre ädelt sätt velat kasta skugga på en enda person i mål, der flera varit lika delaktiga.
Mitt samvete har ej tillåtit mig att deltaga i ett sådant handlingssätt.
Horn och anhåller endast att få förena mig med honom. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 12 om natten.
Silfverstolpes
Fredagen den 4 Juli 1834- Plenum kl. 9 f. m.
Justerades pleni-prot. för d. 20 sistl.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnda fran Exp.-Utsk. inkomna förslag till R.
N:o 58. i anledn. af verkställd undersökning om den s. k. prestetaxans upprinnelse och beskaffenhet; N:o 59. ang:de nedsättning i lösen för dagsverken till Wisingsborgs kungsgård; N:o 60. ang:de sammanfattandet af beskrifningar öfver anläggning och skötsel af rior eller torkinrättningar för spannmål; N:o 61. ang:de den s. k.
Trolliska stipendii-fonden och räntan derå.
Frih. Rantzou, Joh. Alb. uppläste följande:
Då jag icke kunde föreställa mig, att R. o.
Ad:s majoritet, i motsats till de åsigter, som gjort sig gällande vid tvenne nästföregående voteringar i måndagens plenum, skulle vägra återreraiss af decharge-betänk., i anledn. af hvilket så vidsträckta och vigtiga anmärkningar blifvit framställda och, å andra sidan, Jemnats utan något slags fullständig utredning, aflägsnade jag mig, efter att vid voteringen hafva afgifvit min röst, och saknade således tillfälle att då anmäla min reservation emot detta oförmodade beslut.
Jag begagnar emellertid nu min rätt till en dylik reservation.
Inom det constitutionella samhället är den ministeriella ansvarigheten en af de väsendtliga garantier för folkets frihet och sjelfbestånd, ett af de oundgängligaste vilkor för landets förkofran och dess invånares framskridande i bildning och industri.
Der denna ansvarighet ej finnes eller ej utkräfves, der kan egentligen ingen politisk frihet anses befästad, enär folkets röst ingenting förmår emot en ansvarslös Styrelse, som i sina händer förer spiran och förmyndCrskapet öfver alla dess angelägenheter, och, hvad mera är} der blifver folket småningom likgiltigt för de tönstitutionella former, hvilka endast tjena till täckmantel för Styrelsens misstag och återkasta dessa på folkets representanter, hvilka åter, i sin ordning, blifva föremål för bviljan och missnöjet.
Jag äi* icke bland dem, som älska hvarken de former, under hvilka Sveriges Representation verkar, eller dem, under hvilka Sveriges Styrelse utöfvar sin magt.
Jag anser dem båda, särdeles den förra, högst ofullkomliga, och mina rin - Den 4 Juli.
r 13 ringa bemödanden skola ej sparas för att genom en mera allmän opinionsyttring söka öfvertyga Styrelsen härom; ty oförgripligen tror jag, att det är från henne ensam, som Svenska folket under sitt nuvar. representativa statsskick kan hafva att hoppas framgång för något förslag till reformer.
Utan hennes tillhjelp går deremot intet; ty dertill är splittringen af interessena inom de fyra RiksSt. alltför stark.
Regeringen ensam förmår, om hon vill, sammanhålla dem; och när hon kunnat genomdrifva de mest opopulära förslag såsom ökade anslag, passevolancefrågan, instruetionen för R.
St:s Revisorer, indragningsmagten m. fl., huru kan man ett ögonblick betvifla, att det ej ligger i Styrelsens skön att, derest hon så önskar, genomdrifva reformer, hvilka önskas öfver land och stad af liela den upplysta delen af Nationen, ja, efter hvilka sjelfva massan redan länge känt ett för henne allt mer och mer klarnadt behof.
Men, som sagdt är, ehuru jag ogillar våra närvar, former, kan jag dock icke hylla deras lära, som vilja söka ursägta Styrelsens teml. allmänt öfverkiagade brist på verksamhet, kraft och förstånd dermed, att den snärjes och hindras af formerna.
Denna lära synes mig vara både falsk och farlig: det förra, emedan ingen form är så oduglig, att icke talenterna och den sannt fosterländska andan kunna deruti uträtta något, åtminstone visa sig ärligt och kraftfullt vilja något annat, genom att undanrödja bristfälligheterna af det närvar., för att framkalla det bättre; och det sednare, emedan den ökar säkerhetssönmen och sorglösheten hos Styrelsen, som blifver allt tryggare och tryggare, i mån af att den ser sig kunna göra folkets män nedslagna och utledsna vid deras kall och slutligen förvandla dem till ”duper,” hvilkas afsvalning derefter kommer Styrelsen i samma mån till gagn, som deras fordna häftighet.
Enär jag således ej kan antaga de odugliga formerna såsom ursägter för Styrelsens handlingssätt, innan jag sett Styrelsen sjelf med den stora magt, som i detta land henne gifven är, försöka att få dessa former förändrade, måste jag dels bedöma detta handlingssätt, sådant det i resultaterna visar sig, dels tro, att Styrelsen älskar de nuvar. formerna just för deras skyddsegenskaps skull.
Jag vill här ej inlåta mig i någon speciel undersökning, ang:de de speciella facta, hvilka man fordrar åberopade för att bilda sig ett omdöme öfver Styrelsen.
Dertill äger jag icke tid, ej heller förmåga.
Jag dömer således blott efter de allmänna iakttagelser, som företrädesvis tyckas mig hafva fästat nationens uppmärksamhet, och der åtminstone inga former synas hafva hindrat
Styrelsen att handla mera enligt med folkets önskan och sympatbier.
Jag har då funnit en allmän klagan öfver Regeringens sätt att vårda tryckfriheten, detta frihetens heligaste 9 H. i > Den 4 Juli. palladium, icke blott genom godtyckliga indragningar och åtal, utan ännu mera genom sitt illa dolda bemödande att influencera valen af jurymän, sin afvoghet emot den liberala pressen och dess organer, de magtmissbruk, hon stundom tillåtit sig för att undanhålla sina åtgärder offentligheten, samt det förakt, med hvilket hon bortvisat publicitetens mången gång ganska helsosamma råd,— ett handlingssätt, hvarigenom hon måhända gjort den liberala pressen till sin fiende, i stället för att den borde här, såsom i England, vara Styrelsens säkraste vän och stöd.
Jag har vidare funnit en allmän klagan öfver det considerationssystem, som ej sällan skall följas vid befordringar till embeten och t jens t er, — ja, än värre, det system att genom sådana belöna det under representantkallet iakttagna underd. nitet; och jag har hört isynnerhet landsorternas opinion högt yttra sig emot de män, hvilka någongång ställts i spetsen för localstyrelserna.
Jag har äfven funnit anmärkt, huruledes understundom talenterna och frisintheten sakna uppmuntran, under det medelmåttan och lycksökeriet bana sig vägen till statens vigtigaste embeten m. m.
Jag har funnit, huruledes Styrelsens hushållningssystem, särdeles inom krigsadrninistrationen, varit föremål för mångens klandrande förvåning, då man sett
Styrelsen riksdag från riksdag begära ökade anslag, utan afseende på folkets förmåga alt bära ökade skatter, och utan att man sett några särdeles resultater af tillökningarna, enär man än i dag hör upprepas, att våra fästningar sakna befästning saint våra förråd både vapen och öfrig materiel,— dåinan sett, huru
Styrelsen saknat medel för de angelägnaste behof af nalionai-conscriptionens exercis och beväring m. m., men icke saknat dem för löneförhöjningar utöfver R.
St:s stat, för uniformsförändringar, lustläger &c. Jag har ytterligare förnummit klagan öfver en bristande organisationsförmåga, enär man iakttagit, huruledes förvaltningskostnaden och personalens aflöning, t. ex. inom den marina administrationen, icke stå i något förhållande till den allt mer och mer inskränkta malerielen, och huruledes inom Tull- och Postverken uppbördsutgifterna sluka en så högst ansenlig del af de från folket på detta sätt inbragta skatterna, att ej nämna de organisationer af embetsverken, som i sednare tider skett, medförande minskade controller, på samma gång sora ökade utgifter.
Jag har funnit, huru missbelåtenheten yttrat sig öfver det ringa afseende, Regeringen någongung synts fästa å R.
St:s till hgnne framställda önskningar, äfven i ärender, der R.
St. förmenat sig kunna grundlagsenligen besluta, och derå Regeringen endast vore verkställare.
Jag har funnit en allmän klagan öfver beskaffenheten af och vacklandet i våra ceconomiska lagar och författningar; .och slutligen har jag funnit den tankan hos mången Den 4 J»l>. inrotad, att Regeringens behandling af P.
.St. icke vore den öppna, loyala, som ingåfve förtroende och säkerhet, utan att understundom hennes planer beskrefve ett slags coinetisk bana, för att på hvilka vägar som helst hinna det föresätta målet.
Dessa och ännu flera klagomål, dessa missnöjen har jag hört från många, många håll framställas emot vår Regerings system.
Jag har ej varit i tillfälle att undersöka deras mer eller mindre grundlöshet; men då de här på detta rum blifvit yppade, hade jag ansett Constit.Ulsk. böra lemnäs tillfälle alt deröfver meddela sitt på granskningen af Statsrådets protocoll grundade utlåt., på det antingen orättvisan af klagomålen måtte uppdagas, eller ock R.
St. sättas i tillfälle att känna de sanna egenskaperna hos' den rådgifvande personalen, för att derefter, om ej directe begära dess entledigande, åtminstone i anslagsfrågorna indirecte visa, i hvad mån den ansågs förtjena landets förtroende.
På dessa grunder får jag reservera mig emot den vägrade återremissen af dechargebetänk., med förklarande derjemte, att, derest jag varit närvarande vid beslutet öfver anmärkningarna emot Hr Statssecret.
Skogman, jag med nej besvarat frågan om hans entledigande på de skäl, som af Hr Gr.
Cronhjelm och Hr Dalman blifvit anfcrda, och enär jag, lika med en annan talare i sista plenum, anser Hr Skogman innehafva de jemnförelsevis största statsmanna-egenskaperna inom vår Ministere.
Jag begär ett rum i prof. för detta yttrande.
Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Af Frih. Rantzou har nu endast det thema, sora vi förut hört, blifvit varieradt.
Jag skall icke ingå i någon vederläggning af dessa satser, som äro desamma, hvilka Gr.
Cronhjelm och Hr Dalman förut gifvit oss, och hvaraf jag anser Frih. Kantzous yttrande blott vara en afskrifning med några tillägg, måhända för att göra satserna mera pikanta.
Jag vill endast fästa mig vid representationsfrågan, och får dervid börja med den förklaring, att då Frih. Rantzou med så mycken värma omfattar frågan om en förändring i vår närvar.
Representation, förmodar jag, att Frih. deraf bör föranledas att jemväl framställa ett förslag i ämnet, som kan anses stämma öfverens med den allmänna rösten.
Kantzous’ förmåga och kunskaper, och med de källor för den allmänna röstens riktiga bedömande, hvarpå Hr Frih. troligen har tillgång, skall framläggandet af ett sådant förslag tilläfventyrs för Hr Frih. blifva en lätt sak, och Constit.- Utsk. skall då blifva Hr Frih. mycken tack skyldigt.
Emedlertid har jag för min del icke funnit det så lätt, som man i allmänhet tror, att tillvägabringa en förändring, som i någon mån kunde anses ändamålsenlig eller öfverensstämmande med allmänna tänkesättet.
Jag är glad att härvid kunna för - Den 4 Juli, klara, att jag icke emoltagit min nuvar. plats i Constit.Utsk., Titan att hafva förut begrundat detta ämne och åtminstone historiskt undersökt det, hvilket troligen ej är förhållandet med Frih. Rantzou eller de flesta, soin endast klandra Ulsk. R. o.
Ad. torde tillåta mig en kort historik om saken.
Vid rBog års riksdag, dä rättesnöret för den constitutionella hanan ännu icke var så noggrannt uppgjordt, eller icke så noga efterföljdes, blefvo åtskilliga petitioner 0111 förändring i representationssättet ingifna till RiksSt. och remitterades derifrån till Constit.Utsk., ehuru denna väg icke var fullt enlig med grundlagen.
Dåvarande Constit.Utsk., hvars medlemmars minne i flera afseenden böra vara kära för fäderneslandet och oss alla, uppgjorde i anledn. af dessa petitioner ett förslag, deruti samma dom fälldes öfver ståndsfördelningen, som Frih. Rantzou nu fällt.
Jag delar icke denna åsigt och förklarar högt, att jag icke delar den; den bief emedlertid uttalad af 1809 års Constit.Utsk., och jag hänvisar Frih. Rantzou till Utskts härom afgifna betänk., som finnes tryckt.
Ulsk. förklarar deruti sig icke anse ståndsfördelningen vara lämplig, ulan hyllar principen af allmänna val enligt de satser, som på den tiden i Europa gjorde sig gällande.
Jag ogillade denna princip äfven då under ungdomens och passionernas tid, och jag anser ännu principen vara den falskaste af alla grundsatser, emedan den sätter fattigdomen i strid med rikedomen, och tvärtom.
Detta Utskts betänk. lades då på RiksStts bord, men har aldrig under alla de riksdagar, som sedermera infallit, blifvit taget derifrån; ty förhållandet är verkligen, att alltsedan har ingen enda röst inom Representationen höjt sig för att förklara, huruvida dessa allmänna val borde antagas eller förkastas; och jag frågar: kan då, mina Hrr, nationen anses hafva gifvit tillkänna hvad den önskar, eller har Regeringen haft anledning att fästa afseende på lösa yttranden af enskilda personer, såsom Frih. Rantzou, eller ens på 2000 spridda namn, tecknade under petitioner, som icke kunna lemna någon garanti, att de verkligen uttrycka nationens opinion?
För min del bekänner jag, att jag icke vet, hvad som är nationens önskan i denna del, och jag uppmanar Frih.
Rantzou att på ära och samvete förklara, om han vet det.
Detta är min trosbekännelse i afseende på representationsfrågan, och jag anser mitt kall såsom ledamot af nuvar.
Constit.Utsk. både berättiga och förpligta mig att framlägga min åsigt.
Hvad för öfrigt beträffar den anmärkning af Frih. Rantzou, att Constit.Utsk. genom den vägrade återremissen icke kommer i tillfälle att besvara det thema, angtde styrelsesystemet i sin helhet, som Gr.
Cronhjelm, Hr Dalman och Frih. Rantzou hvar för sig varierat, får jag förklara, att jag anser Utsk. icke ens hafva varit berättigadt att härpå lemna något svar, då framställningarna icke skett i form af väckta amnärkntsanleduingar.
Utsk. äger icke att Den 4 Juli. yllra sig öfver Styrelsens system, eller klandra livad som blifvit uraktlåtet, utan har blott att säga, om Konungens rådgifvare i sina meddelade rådslag iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta, eller tillstyrkt något stridande deremot.
Detta har Utsk. gjort, och jag skall för min del än vidare söka fullgöra denna pligt, så vidt mitt samvete Ljuder; men jag skall aldrig låta så förvilla mig af dagens opinion, att jag tillåter mig enskilda omdömen om Styrelsen, som grundlagsenlig! icke kunna upptagas.
För att freda mig och Utsk., har jag ansett mig skyldig till denna förklaring, att nemi. det sätt, hvarpå Gr. Cronhjelm, Hr Dalman och Frih. Rantzou ansett Utsk. böra utöfva sina pligter, efter min tanka, icke är förenligt ens med Utsk:s i grundlagen stadgade rättigheter.
Frih. Boye, Ludv.: Frih.
Kantzou’s afgifna reservation hvarken kan eller vill jag bestrida, såsom ett uttryck af hans enskilda omdöme om Styrelsen; ty jag har icke åtagit mig något målsmanskap för Ministeren.
Men då Ur Frih. tillika yttrat åtskilliga satser, som stå i strid med min politiska tro, är det min rätt att bestrida dessa satsers giltighet, och jag anser det till och med sojn en skyldighet.
Frih. Rantzou har sagt, att ingen upplyst man i Sverige finnes, som bestrider ropen på en representationsförändring eller icke instämmer i begäran om en sådan förändring.
Ilr Frih. har härvid yttrat sig ofullständigt, eller blott till hälften; ty en förbättring kan möjligen önskas, icke en förändring.
Det skall för öfrigt icke oroa mig, om Hr Frih. flyttar mig bland de oupplystas antal; ty om han verkligen går i Iand med att åstadkomma en representationsförändring, då får jag rätt.
Man skall då en gång i framtiden, ledd af erfarenheten, göra mig rättvisa och säga: den gubben hade ändå rätt.
Hvad åter beträffar, att massan af nationen äfven skulle instämma i dessa rop, så, om jag med massan af nationen får förstå de ^§:delar, som, enligt Forsells statistik, utgöra allmogen, massan af folket, får Frih.
Rantzou den starkaste dementi; ty dessa ||:delar förstå icke ens ropen.
Hvarifrån komma väl dessa rop?
Jo, från personer, som icke lärt sig begripa, hvad till den monarkiska formen af ett statsskick erfordras.
Jag känner icke, om underskrifterna på de omtalade petitionerna utgöra 2000 eller jroo, såsom de af andra uppgifvas; men fullkomligt öfvertygad är jag, att icke tio finnas deribland, som gjort sig reda för de elementer, hvaraf representationen i en monarkisk stat bör bestå.
Jag får dessutom erinra, att detta rop utgör blott en inledning, alltför otillräcklig att i sjelfva verket tillvägabringa en förändring, så länge det icke är åtföljdt af något förslag om sättet för förändringens verkställande.
Vi hafva väl hört åtskilliga variationer af det stora thema; deri popularitels-jägarens ständiga rop på förändringar före - Den 4 Juli. lomma; men dessa hafva ingenstädes varit åtföljda af något grundligt förslag, ty alla de förslag till representationsförändring, som vi hittills sett, det af Gr.
Spens inberäknadt, vittna samfäldt, att författarne icke förstått sitt ämne, då de uppgjort förslagen ulan behörig afvägning af de särskilda krafterna i samhället.
Jag har nämnt Gr.
Spens’s representationsförslag.
Nå väl! såsom ett prof, att icke heller han förstått sitt ämne, vill jag blott nämna, att han indelat folket i 7 classer, af hvilka 4 tillhöra det democratiska elementet, och blott 3 det monarkiska; bland hvilka sistnämnda dock äro inberäknade embetsmännen, som likaväl tillhöra ett republikanskt som ett monarkiskt statsskick.
Först när man visar mig ett förslag, der det monarkiska elementet är lika väl bevaradt som det democratiska, skall jag antaga deras mening, som ropa på förändring, men derförinnan icke; ty jag föraktar popularitets-jagten och förklarar högt, alt ropet icke förtjena!’ något afseende.
Jag har egentligen uppstigit för att uttrycka min förundran deröfver, att ett ämne, som icke blifvit föredraget, kunnat blifva föremål för öfverläggning, eller öfver min egen 'inga uppmärksamhet, då jag icke hört, att någon sådan föredragning skett.
Jag skulle tro, att R. o. Ad., då riksdagen redan är så långt framskriden, icke borde låta reservationer eller justeringar blifva tillfällen till nya opinionsstrider i redan discuterade ämnen.
Jag skall derföre nu icke ingå i något besvarande af den siste talarens yttrande, hvilket annars visserligen påkallade ett svar; jag skall uppskjuta dermed, tilldess föredragningsämnet kan dertill gifva anledning, och jag vill nu blott tillägga, att om man ropar på reformer och särdeles måttliga reformer, såsom förhållandet är med mig, hafva våra motståndare deraf ingen anledning att kalla oss popularitetsjägare.
Med lika skäl skulle vi kunna om dem säga, att de endast sträfva efter Regeringens gunst; men detta tillåter jag mig icke, och då är anspråket billigt, att man äfven å andra sidan icke sträcker sig till bedömandet af motiver: på sin höjd må de beskylla oss för okunnighet.
Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm., att vi mätte få återgå till ordningen för ärendernas föredragning.
Då Hr Gr. o. Landtm, icke redan afbrutit discussiooen, torde det tillåtas mig att anföra några ord till besvarande af hvad här blifvit yttradt.
Ehrenborgh torde hafva inhemtat af de till K.
M. ingifna petitionerna, att de s, k. roparne utgått från den synpunkt, att det endast är från Regeringen, som roan med något hopp om framgång kan vänta ett förslag till representationsförändring, samt genom petitioner från det egentliga folket och icke-frän det ofullkomliga uttrycket deraf, sorn man kallar R.
Sl. Detta förklarar, hvarföre både Frih.
Den 4 Juli. >19 Kanlzou och andra s. k. ropare underlåtit att sjelfva till Constit.UtsL ingifva ett sådant förslag.
Hvad Frih. Rantzou beträffar, är han visserligen icke passiv, ty jag hartnig särskildt bekant, att Hr Frih. står i spetsen för en petition om representationsförändring, sorn för närvar, eirculerar här i Stockholm, och der Frih.
Boye bland underskrifterna säkerligen icke skall linna någon mindre upplyst än han sjelf.