Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, när Hat tärne kommo till utöfning af makten, insågo de allt för väl de stora olyckor detta system medförde; de ville på hvad vilkor som helst åter upmuntra industrien, men gingo olyckligtvis icke på förståndigt och klokt sätt tillväga.
De gjorde sig skyldiga till samma fel, som äfven ligga sednare tider till last; de vinnläde sig ej om att åvägabringa ett inhemskt fondsystem, ätt i dag har man till och med icke kommit derhän, att man inser nödvändigheten deraf.
Man besinnar ej, att Bankens sedlar ii ro för den allmänna dagliga rörelsen hvad vexlar äro för den aflägsna, hvad obligationer äro för dpn stora rörelsen.
Om vi betrakta förhållandet i andra länder, så finna vi t. ex. att i England uppgå banknoterna till ett belopp af 50 mill. pund st., vexlarne upgå till 530 mill., statsobligationerna till 7 50 thili.; med sådana summor är det en möjlighet att kunna bedrifva industrien; men som förhållandet f. n. nr i vårt land, är det en omöjlighet.
Det är således nödvändigt, att man tager denna för landet så vigtiga fråga i noga öfvervägande, eller huruvida det beslutade lånet skall uptagas i utlandet eller genom anskaffanderaf inhemska statsobligationer.
Man har förklarat, att, genom att välja den sednare utvägen, man skulle belaga industrien alla möjliga hjelpkällor; jag för min del tror, att en sådan upfattning hufvudsakligast stödjer sig på ett misstag, emedan de penningar, man uplånar på statsobligationerna, utlertiuas genast i rörelsen, hvarjemte rörelsen äfven blir gynnad med de statsobligationer, man skickar utomlands.
Det vöre, enl. mitt förmenande, ganska önskvärdt, att man behjertade denna sednare utväg för lånets uptagande eller genom inrättandet af ett inhemskt fondsystem, särdeles under mivrde förhållanden, då det, enl.
Hr FinansMinisterns sednast afgifna upgifter, är konstatferadt; att importen Den 22 Februari. 623 öfverstiger exporten.
Benna utgrening af frågan tillhör visserligen ej det beslut, man redan i ämnet fattat; jag vill derföre ej längre onödigtvis uptaga Höglofl.
Ståndetä tid, utan inskränker jag mig endast att påyrka bifall till hvad Utsk:t i ifrågavide punkt föreslagit.
Hr Ehrenhoff: I afsrde å Hr Gripenstedt® nyss gjorda framställning om de Svenska statspapperens fördelaktiga stallning till andra landers, ber jag endast att i största korthet få göra en anmärkning.
Om Hr Gripenstedt hemtåt simv upgifter från kursnöterin» garne i tidniligarne, så tror jag dessa äro föga tillförlitliga, ty Wexiö HypotheksFörenings obligationer stå till 88 proc.
Likväl, af personlig erfarenhet, kan jag meddela den uplysning, att personer finnas, sorn utbjudit sådana till 80 proc. och icke ens kunnat sälja dem för 7 5 proc. 1 afs:de å Hr Gripenstedts upgifter om den samstämmiga harmoni, som gör sig gällande mellan vår export och import, anser jag ej tillfället vara lämpligt att ingå i diskussion derom, dessutom har detta blifvit af Frih.
Raab besvaradt.
Jag har icke kunnat fö» reställa mig, att denna fråga, som redan genom Irenne Stånds sammanstämmande beslut blifvit afgjord, skulle föranleda en så lång diskussion.
Men efter det så skett, må det äfven tillåtas mig, att för några ögonblick taga det Höglofl.
Ståndets tid i anspråk.
Bland de näångjä förslag, som blifvit, i afs:de på baiikovinstens användande, framstälda, har äfven förekommit det, att man skulle lägga de influtne vinstmedeln på hyllan.
Det förundrar mig, att man icke gjort sig reda för, hvad som vid detta tillfälle bör utgöra föremål för vår öfverläggning.
Det är nemi. nu ej fråga om annat, än huruvida Ståndet anser, att Banken till större eller mindre del skall deltaga i det utländska lånet.
Bet är blott Utsk:ts afgifna förslag i denna fråga och ingenting annat, som vi för närvande böra besluta om.
BankoUtsk:t har i detta hänseende gjort hemställan derom, att Banken måtte med 4 mill. af den under de sednare åren uplupne vinsten deltaga i det utländska lånet, förbehållande sig likväl att framdeles få till It.
St:r afgifva förslag i fråga om sättet för användandet af återstoden eller de 2 mill. rdr.
Hvad de 4 mill. beträffar, skulle jag vilja föreslå, om jag nemi. med mitt förslag hade hopp om att. ännu kunna åvägabringa någon förändring i beslutet, att, när Ständerua bestämt sig för uptagandet af det utländska lånet och detta till belopp af 25 mill., siffran för Bankens deltagande deri skulle förändras till 5 mill., hvilket äfven Hr Åkerman i sitt förslag åsyftat.
När detina fråga behandlades inom Utsk:t, ansåg pluralitete», alldenstund man icke, med hänsigt till beloppet af det utländska lånet, hade sig något annat bekanrit, 8n StatsUtsk:ts i denna syftning gjorda framställning, eller ätt 11.
St:r skulle bestämma sig för 20 mill,, att Banken ej till högre belopp än 4 mili. deri skulle deltaga, emedan man befarade, att, om Banken skulle deltaga med 624 Den 22 Februarii e» större summa, nästan inga af de på utrikes ort uptagna penningar skulle komma rörelsen inom landet till godo, utan uteslutande åtgå, dels till liqviderande af de ännu återstående 9 mill. af Statslånet och dels till inköp af jervägs-materiel i utlandet.
Hvarföre jag egentligen hegärde ordet, var i ani. af ett yttrande af Hr Gripenstedt.
Den värde talaren tyckes hafva förutsatt, att, oaktadt Ständerna nu redan hafva beslutat att uptaga ett lån på 25 mill. i och för fortsättning af Statens jernvägsbvggnader, ett inhemskt lån för samma ändamål skulle uptagas, i hvilket Hr StatsRådet förmodade att Banken skulle deltaga med återstoden af sina vinstmedel.
Jag kan ej neka för att det högeligen förundrat mig, att, sedan Ständerna beslutat att uptaga ett utländskt lån till samma belopp, som det anslag, hvilket Regeringen äskat för jernvägs-byggnadernes fortsättning, man för samma ändamål vill påyrka, att ett inhemskt lån äfven skulle uptagas.
Bankens deltagande i ett sådant lån, tror jag att detta alldeles icke i närvarande ögonblick skulle medföra några väsendtliga fördelar; ty hvad skulle Banken hafva för vinst af dessa inhemska obligationer, hvilka man kunde taga för afgjordt ej annorstädes än inom landet kunde försäljas, och hvilka, reserverade inom Banken, blott skulle åstadkomma en ytterligare tryckning på allmänna rörelsen; och får jag på förhand förklara, att något förslag om Bankens deltagande i ett inhemskt lån, enl. mitt förmenande, aldrig kommer att af BankoUtsk:t framställas.
Hr Printzensköld, Carl: I ani. af Hr Gripenstedts sista yttrande får jag öppet bekänna, att jag räknar mig bland deras antal, som frukta, att en stor del af det nu beslutade utländska lånet företrädsvis kommer att användas i och för betäckande af de skulder, som hafva sitt ursprung i den öfverdrifna import, sorn för närvarande eger rum.
Jag vill fästa den värde talarens upmiirksamhet på, att orsaken, hvarföre jag hyser sådana tänkesätt, ligger deruti, att jag anser importen, under det nu gällande frihandelssystemet, hafva på ett beklagligt sätt förökat sig.
Den värde talaren har upgifvit, huruledes under en period af 20 års tid, räknad till och med 1858.
exporten på det hela öfverstigit importen, likväl så, att detta öfverskott tilhörde de första tio åren af denna period och utgjorde 28 mill., under det att det sednare tiotalets handel slagit ut på det sätt, att importen öfverskjuta exporten med ett värde af 4 mill.
Dessa af Hr Gripenstedt meddelade uplysningar äro i sanning ganska betecknande; ty de ådagalägga på det mest öfvertygande sätt de olika verkningarne af skyddstulls- och frihandelssystemerne.
Det förra systemet var i Sverige rådande under de första 10 åren af den handelsperiod, Hr Gripenstedt omförmält, hvarigenom man så till sägandes tvangs att hushålla med sina tillgångar; och då förkofrade sig landet ganska betydligt.
Under de sednare 10 åren af denna period har man varit välsignad med frihandelssystemet, och följden har blifvit den, att ingen förkofran skett, utan att nationen tvärtom, genom den öfverdrifna importen, Den 22 Februari. 625 importen, gjort sig 4 mill. futtigare, än den var förut.
Under sådana förhållanden Tean man viii ej säga, att man utan orsak hyst fruktan derför, att det lån, hvarom nu ar fråga, skall tagas i anspråk just för samma ändamål, sorn de, hvarför så många mill. förut blifvit använda, lremL för underhållande af en öfverdrifven import oell deraf föranledd lika öfverdrifven förbrukning; ty olyckligtvis är erfarenheten sådan, att då man börjat att misshushålla, är det svårt att återgå på den ekonomiska banan.
Detta är blott hvad jag till protokollet velat anföra.
Sprengtporten: öm jag icke med säkerhet kunde förutse att tiden på förmiddagen är alldeles tillräcklig för att afgöra de ännu på föredragningslistan återstående målen, skulle jag visserligen icke, alldenstund någon ändring i det redan af frenne
Stånd lättade beslutet numera ej kan åvägabringas, våga taga li. o. Ad:s tid i anspråk, för -att tillägga något i anL af den diskussion, som egt rum och sorn nu hufvudsakligen kan betraktas som en »gymnastik för tankarne».
Men jag anhåller, att med ani. af Hr Gripenstedt» yttrande lä anföra, att, ehuru jag till alla delar instämmer i hans åsigt, att det vore önskligt, att återstoden af de af bankovinsten reserverade medel användes på sätt, K. M. i sin nåd. 1’ropos. föreslagit, och ehuru jag ingalunda kan annat än gilla den åsigten, att obligationer, utgifna på Svenska språket, skola vara lika betryggande för Bankens säkerhet, sam de på något annat språk affattade, jag dock ej kan dela hans tänkesätt i afs:de på våra handelsförhållanden.
Jag tror nemi., att, om man vill upstiilla en jemförelse, som är bevisande i afsrde å förhållandet med landets export och import, med hänsigt till det inflytande, som skiljaktiga handelssystem kunnat utöfva å desamma, så upställer man sitt schema felaktigt, om man, för att komma till ett slutligt resultat, sammanräknar de år, då det ena systemet iakttagits, med dem, då det andra fullföljts.
— Det rätta sättet är deremot att upsummera produkten af frihandelsåren sinsemellan och derefter jemföra denna med produkten af de år, då skyddssytemet gjort sig gällande.
En sådan jemförelse kan icke nu upställas, då man icke med tillförlitlighet känner förhållandet med import och export 1859.
Jag befarar emellertid, att, då denna blir känd, resultatet skall visa sig helt olika mot hvad den värde talaren föreställt sig.
Jag är ingen ovän af ett frisinnadt handelssystem, som är något helt annat än ett frihandelssystem; men jag kommer alltid att yrka försigtighet och måtta i tillämpningen äfven af det förstnämnda.
Liljencrants; Då man vid detta tillfälle till öfverläggningsämne jemväl uptagit förhållandet mellan vår export och import, så anser jag mig, till bemötande af upgiften rörande var exports fördelaktiga ställning till importen, såvida dessa båda hvar för sig sammanräknas under loppet af flera år, böra erinra H. III. iO C26 Den 22 Februari. derom, att, förutom den upgifne importens belopp, åtskilliga andra, ganska vigtiga fakta böra tagas i beräkning vid bedömande af exportens värde i förhållande till importens, såsom t. ex. Svenska resandes utgifter i utlandet, som för 10 år torde upgå tili mill., annonce-afgifter af många slag, tullförsnillade varor m. m.
Men som denna fråga icke står i något egentligt sammanhang med den, som nu utgör föremål för 11. o. Ad:s öfverläggning, så anser jag mig ej böra eller ens kunna uptaga detta ämne till behandling.
Nu gäller frågan endast, huruvida Banken bör med 4 mill. af sina influtne medel deltaga i det utländska lånet, eller om tilläfventyrs Banken borde med en än ytterligare andel eller med hela sin vinst, nemi. 6 mill. rdr, ingå i samma lån.
Jag tillåter mig att i förbigående, innan jag öfvergår till denna hufvudfråga, be att lå fästa upmärksamheten på en af de mot denna punkt afgifna reservationerna, der det heter, att ett missförhållande eger rum f. n. mellan den metalliska valutan och sedelstocken, och att den sednare i väsendtlig mån borde nedsättas.
Mot detta påstående har en värd talare anfört det argument, att Baukens ställning i afs:de på förhållandet mellan dess mataliiska kassa och utelöpande sedelstock varit fördelaktigare efter 1844, än det var derförinnan.
Om man ock i afs:de å Bankens egen sedelstock skulle antaga, att denna sats vore riktig, hvilket den dock, enl. min öfvertygelse, alldeles icke är, så vill jag blott erinra Hrrrne derom, att, när Bankens sedelstock reglerades 1844, så beräknades privatbanksedlarnes utelöpande belopp till 6 mill. rdr bko, då i detta ögonblick detta upgär till mera än 3 gånger den summa, som vid nämnde tidpunkt var i rörelsen.
Tager man vidare i betraktande, att då, före år 1845, ett viss bestämdt förhållande emellan metalliska kassan och sedelstocken var stadgadt, men att, efter detta år, annan regulator för sedelstockens belopp ej förefinnes än den, att densamma ej må med mera än 30 mill. öfverstiga värdet af metalliska kassan, och att således denna till följe af andra stadganden i ämnet kan komma att sjunka till blott
V* af den utelöpande sedelstockens hela värde, så tror jag man måste medgifva, att Bankens soliditet nu med skäl kan anses vida sämre än före år 1845.
Jag föreställer mig således, att bankovinsten väl användes, om man, på sätt
Hr Åkerman föreslagit, utsträckte Bankens delaktighet i länet till 5 mill., eller, hvad som vore ännu bättre, att man utsträckte delaktigheten till hela bankovinsten eller 6 mill. rdr.
Men då frågan redan genom trenne
Stånds beslut är afgjord, kan R. o. Ad:s beslut i förevarande ämne ej föranleda något annat, än att ge en rigtning till det förslag, BankoUtsk:t, i afseende å de återstående vinstmedelns användande, kommer att afgifva.
Jag skulle derföre helst hafva öuskat få göra den framställning, att R. o. Ad. måtte besluta, att Banken med hela beloppet af de under sednare åren influtne vinstmedeln måtte ingå som deltagare i det utländska lånet, men då redan två talare yrkat, att den för detta ändamål af Utsk:t föreslagna summan af 4 mill. måtte i stället utgå med 5 mill., så afstår jag från mitt först fattade beslut, och anhåller att till alla delar få instämma med Den 22 Februari. fi27 dem, som yrkat, att Banken med 5 mili. mätte ingå i det utländska lånet.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag, dels bifall dertill med den förändring, att den summa, hvarmed Banken skulle deltaga i det utländska Statslånet, bestämdes till 3 mill. rdr rmt, och dels slutligen af Hr Ehrenhoff afslag å Utsk:ts hemställan, under förbehåll för 11. o. Ad., att, i sammanhang med BankoUtsk:ts blifvande förslag till reglering af Bankens lånerörelse, fatta sitt beslut rörande bankovinstens användande.
Härefter framstälde H. Exc. propos. å bifall till Utsk-.ts förslag och, då dervid svarades starka ja jemte några nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande.
Jag hemställer, otn det ej vore formenligt, att prot.uldrag öfver R. o.
Ad:s i denna punkt fattade beslut finge till StatsUtsk:t afgå.
Till detta förlag lemnade R. o. Ad,, uppå framstäld propos., sitt bifall. 3:dje punkten.
Då jag nu vördsamt anhåller att R. o. Ad. behagade besluta på enahanda sätt, som, enligt Riddarh.Sekretms tillkännagil vande, i afs:de på den ifrågv:de 3:dje punkten inom tvänne af de öfriga RiksStånden skett, nemi. att afslå BankoUtsk:ts i denna punkt gjorda framställning, utbeder jag mig i korthet få redogöra lör de motiver, på hvilka denna min hemställan grundar sig.
Jag anser nemi. att Utsk:ts förslag i denna framställning är i denna punkt i formligt hänseende oriktig, och åberopar i detta detta hänseende hvad en af reservanterna, Hr Kock, i 5:te punkten af sin från Utsk:ts skiljaktiga mening yttrar: »ätt förestående af Hr A. O. Wallenberg inom Utsk:t framstälda förslag, som utgör en lösryckt del af en utaf honom inom Vällofi.
BorgareStA väckt och till StatsUtsk:t remitterad motion, hvilken der redan blifvit behandlad och utan afseende lemnad, icke bordt af BankoUtsk:t allena till behandling uptagas, helst ärendet jemväl angår ett annat Statens verk, nemi.
RiksgäldsKontoret, hvars angelägenheter utgöra föremål för utredning och utlåtande af StatsUtsk:t.» Hvad sjelfva saken beträffar, torde det vara ganska tvifvelaktigt huruvida första frågan af den föreslagna åtgärden kan anses blifva fördelaktig, vare sig för Banken eller för Statsverket.
Jag kan ej föreställa mig, att det ligger någon fördel för Banken deruti, att Bankens nu innehafvaude ifrågav:de obligationer, enligt Utsk:ts förslag, först efter 40 år skola blifva inlösta, då de deremot under nuv:de förhållande skulle blifva det inom 25 år.
Lika litet kan jag inse, att Statsverket genom detta förslag skulle till - 028 Den 22 Februari. skyndas några fördelar, aldenstund de RiksgäldsKonforets obligationer, som af Banken nu innehnfvas, löpa med 4 proc. ränta, då deremot de nya obligationerne, mot hvilka de gamla skulle utbytas, måste bestämmas till högre procent.
Då dertill kommer att, enligt hvad mig synes, Utskds förslag i denna punkt afgifvits under förutsättning att R.
St:r skulle bifalla StatsUtsk:ls hemställan i 3dje punkten af dess Betänk.
N:o 51, och således bestämma lånesumman för bestridande af jernvägsbyggnaderne under nästkom:de statsregleringsperiod till endast 20 mill., för hvilket fall BankoUtsk:ts ifrågav:de förslag skulle afse en tillökning i nämnde summa med ytterligare 4 mill., men R.
St. numera, vid behandlingen af StatsUtskds ofvannämnda Betänk., bestämt lånesumman till 25 mill., synes mig den grund, hvarpå BankoUtslct stödt sitt förslag, numera förfallen; och då jag således äfven ur detta skäl nu yrkar afslag å denna punkt, sker det jemväl för att undanrödja, äfven i sin första början, hvarje äfventyrligt. försök att, i fråga om Statsverkets skuldbelastande, begagna BankoUtsk:t såsom ett slags bihang till StafsUtskd, med upgift att, under hvarjehanda förevändningar, söka utsträcka låneoperationerna derhän. att StatsUtsk:t svårligen skulle tilltro sig ensamt att dertill utverka R.
I afs. å den siste värde talarens yttrande, att det ej är formenligt att framkomma med ett sådant förslag, Utsk:t afgifvit, ber jag att få anmärka, att Utsk:t gjort detta i öfvertygelse, att det egde rättighet att yttra sig i frågor, som röra Bankens angelägenheter.
Hvad sjelfva förslaget beträffar, så veta vi, att det är föreskrifvet för Banken, att i sin ego hafva ett visst belopp, af något öfver 6 mill., lätt realisabla papper.
Banken har f. n. ett belopp af 8 å 9 mill.
Rdr, stälda i obligationer, men hvaraf blott en ganska liten del kan anses vara lätt realisabel.
Derföre tror jag, att det var en, med Bankoreglementet fullkomligt öfverensstämmande åtgärd, att föreslå R.
St:r att utbyta en del af dessa obligationer mot ifrån RiksgäldsKontoret utgifna, hvilka förenade den åsyftade egenskapen att vara lätt realisabla, helst som genom åtgärden den utländska skuldsättningen ej ökas med en enda skilling.
Visserligen hafva BankoFullmäktige, enligt föreskrifterna, rättighet att uplåtia penningar för att förstärka den metalliska kassan, men jag hemställer till Eder, M.
Hrr, hvilket är bättre, att Banken på den utländska marknaden bjuder ut sina papper till försäljning eller att Banken upträder som låntagare.
Jag ar öfvertygad att Hrrne skola inse, att det förra sättet är det fördelaktigaste, ty det måtte väl för Bankens säkerhet antagas vara bättre, att den utsläpper
Statsobligationer, än att den tager ett direkt lån.
Dessa hafva i korthet varit Utskds motiver, på grund af hvilka jag yrkar bifall till den gjorda framställningen.
Hr Flach; Jag har begärt ordet endast för att nämna att Frih.
Tersmeden missförstått mitt yttrande i afseende derpå, att det De II 22 Febr u ar i. 02!) ifrågavide förslaget ej vore formenligt.
Ehuru jag väl har mig bekant innehållet af 2 mom. 37 g ILO., enligt hvilket BankoUtskit eger rättighet att väcka frågor till afgörande i R.
St:rs plena, synes mig dock den anmärkning både laglig oell befogad, att BankoUtskit oriktigt förfarit, då det, utan föregången gemensam öfverläggning med StatsUtskit, yttrat sig i afs. på en fråga, som i väsendtlig mån eger sammanhang med den om Statsverkets tillstånd och behof.
Jag yrkar fortfarande afslag å Betänk:ts 3:dje punkt.
Tersmeden anser äfven jag, att det för Bankens soliditet vore ganska nyttigt, om dessa papper kunde förvandlas i en lätt realisabiare form.
Men att på så sätt gå till väga, som Utskit föreslagit, fruktar jag vore mindre fördelaktigt för landets kredit.
Det är nemi. gifvet, för att nationalkrediten skall kunna uprätthållas, att vid uptagandet af lån man skall kunna säga, att de i landet inflytande penningesummorna endast och allenast skola användas för produktiva ändamål.
Med hänsigt härtill skulle ovilkorligen ett bifall till Utskits förslag hafva en mehnlig inverkan på Svenska krediten, alldenstund man icke i utlandet på förhand kunde säga, att det uptagne lånet till hela sitt belopp skulle uteslutande till jernvägsarbetena användas.
Det är visserligen sannt, att penningar i sjelfva verket ej komma att uplånas för annat ändamål, men då man talar om lån till stöire belopp, lin hvad som egentligen för jernvägsarbetena erfordras, så kunde detta lätt i utlandet gifva ani. till missförstånd och äfven förorsaka utspridande af, för vår nationaikredit mindre fördelaktiga rykten.
Jag anser sål. åtgärden icke innebära något ondt, utan otvifvelaktig! kotnme den att inverka nyttigt på Bankens ställning; men jag tror icke, att, på sätt Utskit föreslagit, det vore rådligt att verkställa densamma.
Jag, för min del, yrkar afslag &
Utskits i tredje punkten gjorda framställning.
Efter härmed afslutad öfverläggning och sedan H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande, lin om afslag å Utskits förslag, blef propos. å bifall dertill först framstäld och besvarad med många nej jemte ett eller annat ja, hvarefter gjordes propos. å förslagets afslående samt besvarades med ja och ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Propositioner och Skrifvelse till E.
Stir, remitterades till Statsutskottet Propositionerne angående Jemtlands roteringskassas befrielse från allt bidragtill anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägarekorps; och om anslående af hyresersättning åt Länsmännen i Frosta Hä - 630 Oen 22 Febru ari. rads norra och södra distrikt af Malmöhus Län, emot afträdande till Statsverket af deras bostadslägenheter; samt begärdes på bordet Propositionerne angående anvisande af årligt anslag för uppehållande af de å Olands vestra kust inrättade fiirjeplatserne Röhälla, Färjestaden och Beijershamn; i anledning af Carl Henrik Hultenbergs underd. ansökning oro eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende för Kungsladugården Borgholm på Oland; ang:de beviljande af anslag till upsättning af utredningspersedlar för det invid hufvudstaden upförda Hospital för sinnessjukas vård samt till denna inrättnings första ordnande och förvaltning^ äfvensom den Kongl.
Skrifvelsen ang. viickt fråga omförhöjning i ersättningen till svaga soldatrotar.
Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Utlåt.
N:o 5, i anledning af väckt motion om anslag till npförande af en ledfyr vid inloppet till Warbergs hamn.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.
Utskits Utlåt.
N:o 6, i anledn. af väckt motion om befrielse för Rotehållarne vid Kavalleriet i Jemtland från skyldigheten så väl att bidraga till sadelmunderingens anskaffande och underhåll, som att underhålla ryttarehästarne under marcherne mellan mötes- och mönstringsställena samt sqvadronernes samlingsplatser.
Utsk:ls sednare tillstyrkan.
Hr Rosensvärd, Joh. Henrik:
Mot denna punkt haf va tvenne af det sammansatta Utskits medlemmar med mycket skäl reserverat sig.
I afs. på den ifrågasatta befrielsen för rotehållarne i Jemtland från deras andel i sadelmanderingens underhållande, ber jag att få lemna några uplvsningar.
Vid den rotejemkning, som inom Jemtland företogs till beredande af lindring i provinsens roteringsbörda, befanns det att statsmedel måste anvisas såsom bidrag till roteringens utgörande, för att, med de antagna roteringsgrunderna, tillräcklig nummerstyrka skulle kunna inom provinsen bibehållas.
Detta äskades ock af K.
M:t vid 1850—51 årens Riksdag, då Jemtlands nya roteringsverk förelädes Ständerna och blef af Ständerna bifallet.