Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisorerne hafva fastat uppmärksamheten derpå, att i Fortifications-afdeIniagens räkenskaper finnes upptagen en utbetalning af 3g6 r:dr 4 s^- l‘ll reparationsarbeten vid Haga lustslott.
Genom nåd. bref af den 4 Sept. i832 lill Krigs-colltm har K. M. , enär det detachement af Aggerhus ridande jägare, som under sommarmånaderna varit förlagdt vid Ulriksdal, vid annalkande kallare årstid mäste till Haga återflyttas, samt de derstädes af officerarne begagnade rum voro till kakelugnar, fönsterlufter m. m. så förfallna, alt de icke holle värme, utan måste repareras, anbefallt colltm att den enligt upprättadt kostnadsförslag erforderliga summan af under händer hafvande medel förskottsvis utbetala, sedan arbetet blifvit besigtigadt och godkändt, samt derefter beloppet lill ersättning i und. anmäla.
Huruvida dessa kostnader, enligt Ulsk:s förslag, kunde af de till Haga lustslott anslagna medel Fortilicationsafdelningen godtgöras, (einnar jag derhän, och, för min del, tror jag det icke kunna ske.
Hvad 116 och 117 §§:na vidkommer, så har Presidenten i Karnmar-coll:m här lemnat upplysning derom; men jag tror mig likväl skyldig att söka ännu närmare utreda förhållandet.
"Enligt hvad revisorerne anmält , hafva utaf de under bemälda aldelnings förvaltning ställda extra-anslagsmedel, löneförsträckningar till de ordinarie ägt rum, år 1834 med 96,691 r:dr 4^ sk. 6 rist och år 1835 med 72,691 r:dr 18 sk. 6 rist, hvilka bokförts under titel anticipation och vid sistnämnda års slut icke varit återbetalda.
Då dessa åtgärder äro oförenliga, så väl med gällande föreskrift, att extra-statsanslaget ej må med clet ordinarie sammanblandas, som ock med stadgandet 0111 det förra anslagets förräntande, så länge och till så stor del som icke behöfves för att jemväl komma försvarsverket till godo, har Utsk. funnit sig böra tillstyrka, det R.
St. hos K. M. i und. framställa den begäran, alt så beskaffade dispositioner icke vidare må äga rum.” Krigs-collegii und. utlåt, i anledn. af R.
St:s år 1837 församlade revisorers anmärkntr i detta ämne innehåller, såsom mig synes, fullständiga upplysningar deruti.
Jag anhåller att, med förbigående af ingressen, få uppläsa sjelfva förklaringen deraf; den lyder sålunda: ”Att en Iåneförsträckning inom denna afdelning af extra-anslagsmedel till de ordinarie, bokförda under namn af anticipation , ägt rum år i834 med 96,694 r:dr 46 sk. 6 r:st och år i835 med 72,691 a52 Den 37 Maj f. m. rldr 18 sk. 6 r:st., som vid 1835 års slut ännu icke voro återbetalade, hvilken åtgärd synts öfverflödig dels med de gällande föreskrifter, som innebära, det extra-statsanslaget icke må med det ordinarie sammanblandas, utan fastmera bör särskildt bokföras, dels med stadgandet om exlra-anslagets förräntande så länge och till så stor del, som icke behöfdes, för att jemväl komma försvarsverket till godo.” ”Till bemötande af dessa erinringar, hur Krigs-coll:m skolat inför E. K. M. i und. upplysa, allda, enl. hvad i8>:{ och i835 årens htifvudböcker för utreda.afdelnls ordin.- statsmedel utvisa, levererängarna från E. K M:s och Rikets Slats-conlor af de till ordin.utgifternas betäckande erforderliga och uppå de ordinarie staterna i nåder anvisade medel i den fördröjda ordning blifvit verkställda, att utrednls-afdelnlns fordran hos Stals-cont. utgjorde vid 1834 å,-s utgång 343,026 r:dr 12 sk g rist.
, och vid i835 års slut, 210,624 35 sk. ii r:st, täcktes E. K. RI. i delta för hållande finna en nöjaktig förklaring, hvarföre Krigs-colllm, livars utbetalningar äro ovillkorliga och på bestämda terminer måste till regementena verkställas, i saknad af de ordin. statsmedel, hvilka först under det följande årets lopp fått af collini emottagas, sett sig föranlåtet alt, genom anlicipalion af' under händer ägande och för tillfället icke till afsedda ändamål behöfliga extra-statsmedel , betacka de för handen varande oundvikliga ordin.behofven.
Att dessa anticipalioner, utgörande vid 18 >4 års början 96,6j 1 r:dr 4^ sk. 6 rist. och vid slutet af år 1835 72,691 r:dr 18 sk. 6 rist., hvilka godtgjorls extra-statsan,laget i samma mån, som de ordin.statsmedlen fått från Stals-conloret emottagas, kunnat blifva och jemväl blifvit, utan all sammanblandning, de särskilda fonderna emellan verkställda, bevisas tillförlitligen derigenom, att särskild hufvudbok för dessa fonder, efter hvarje redogörelseårs utgång, blifvit hos collini upprättad och till E. K.
Mis och Rikets Kammarrätts granskning öfverlemnad; hvadan ock R.
Stis revisorers i denna del yttrade farhåga icke synes vara tillbörligen grundad.’’ ”Hvad härefter vidkommer revisorernes, ehuru i obestämda uttryck, antydda erinran, som skulle, genom ifrågavar. anticipationer, någon ränteförlust hafva blifvit extraslatsanslaget tillskyndad , har K. collini underdånigst bort förklara, att collini icke fått emottaga någon E K.
M:s nåd. befallning om extra-statsmedlens förräntande vid andra än de tillfällen, då speeulanter å till leverering utbjudna effecler erbjuda sig att, emot villkor af borgen och räntas erläggande, förskott å den fordrade betalningen emottaga; och är det Riksg cont., men ingalunda Krigs-colllm, som under den i3 Aug. 1835 erhållit E. K.
Mis nåd. tillåtelse att, emot 3 proc. ränta, få göra fruktbar den odisponerade behållning af extra-statsanslaget, 81,507 rldr 4° sk., hvilket ännu i Riksg.contis vård innestår.”
Den 27 M a j f. m. a53 ”1 den händelse Krigs-coll:m, i stället att, såsom skett, och med en omtänksam hushållning varit förenligt, hafva lill oundvikliga ordin.utgifter under kolt tid anlicipalionsvis användt under händer ägande extra-statsmedel, sökt, genom trägna påminnelser, förmå Stats-cont. alt de ordin.anslagen inom de af E. K. M. i nåder bestämda terminer till collini aflemna, hade Stats-cont. sannolikt sett sig föranlåtet att, i samma mån, anlita Riksg.contls tillgångar, då verklig ränteförlust för statsverket måst uppkomma, så framt dessa påskyndade levereringar icke annoi lunda än genom nya
Iåns upptagande kunnat beredas.
Det administralionssätt, som af Krigs-colllm i detta fall blifvit iakttaget, hade fördenskull, vid närmare skärskådande , förljenat att af R.
Sils revisorer, helt annorlunda än nu ägt rum, uti berättelsen vidröras och bedömmas.”
Jag öfvergår nu till 117 §:n anglde levererings-lerminernas förlängande utöfver hvad coutracten derom bestämma.
I detta afseende yttrar Utsk. följande: ”Enär en så beskaffad ansvarslöshet för bristande verkställighet af de med Statens verk ingångna contract ©tvifvelaktigt kan medföra betänkliga följder, har Utsk. häraf hemlat anledn. tillstyrka R. St., alt hos K. M. i und. anhålla, det K. M., i afseende på behandlingen af frågor om anstånd med fullgörande af afslutade contract, må i nåd. meddela sådana föreskrifter, att det icke må bero på de förvaltande auctoriteter, hvilka coutracten upprättat, att dylikt anstånd bevilja , äfvensom att anstånd och befrielse från stadgadt vite icke må medgifvas i annat fall, än då fullt gilltiga skäl dertill förefinuas samt leverantörer, som erhållit förskott, tillförbindas alt, i händelse de af dem åtagna förbindelser icke inom stadgad tid fullgöras, laga ränta derför erlägga.”
Jag får anhålla alt R. o. Ad. täcktes tillåta mig uppläsa den und. förklaring, som i anledn. af revisorernes anni ä r k n. uti förberörde afseende blifvit af Krigs-colllm till K. M. afgifven, och som, efter min öfvertygelse, fullkomligt bemöter anmärkningen.
Den lyder sålunda: ”att, enligt hvad befunnits vid granskning af de med leveranlörerne ingångna contracter och derpå grundade liqvider , de fleste bland dessa contracter, genom öfverskridande afden fastställda levererings-terminen, blifvit å leverantörernes sida åsidosatta, utan alt det i contracterna intagna villkor af böter för försummelsen vid något enda tillfälle finnes vara til lämpad t, hvarjemte den förmån förunnats leverantörerna att, efter den förflutna levererings-terminen, räntefritt begagna icke sällan ganska betydliga förskotter.
Under båda åren , vid särskildta tillfällen, har jemväl tillstånd blifvit meddeladt, ej mindre att på en annan leverantör öfverlåta ett contract, sedan delta redan länge varit, genom uraktlåten leverering, förverkadt, än ock att vid sådan händelse, utan ränta till af - a54 Den 37 Maj f. m. delningens cassa, återställa det å samma conlraet uppburna förskott, sorn alltså, utan någon molsvar. fördel för det allmänna, iklädt sig egenskapen af en låneförslräckning till vinst enskildt för leverantören.’’ ”Krigs-collegii ratt, att, då coutracl otn leverancer till Kronan ej uppfy lies, pröfva , huruvida de utstakade böter skola uttagas, eller om sådana skäl äro för handen, att, då någon olägenhet ej af försummelsen för Kronan inträffat, tilltal må förfalla, är uttryckligen grundlagd i 24 Jin af E. K. M:s nåd. förordn.
, huru förhållas skall vid besigtningar och öfverbesigtriingnr, af den 20 Dec. i8?.5, samt genom E. K.
Mls till collini aflåtna nåd. skrifvelse den 28 Äng. i832 ytterligare fastställd och bekräftad.
Denna collini nådigst förunnade pröfningsrätt har med omsorgsfull noggrannhet blifvit utöfvad, och de skäl, sorn dervid blifvit antagna, lära lika litet, som coiiegii uti dylika frågor meddelade beslut, kunna emot qo Jin Reg.Fm någonsin blifva föremål för R.
Stis eller deras Utskls pröfning.” ’’Att vid de af R.
Stis revisorer icke till bestämd tid eller person angifna fall, då Krigs-colllm beviljat leverantörer antingen anstånd med levereringens fullgörande, eller rättighet att densamma på annan man öfverflytta, eller rent af befrielse från contractets slutliga uppfyllande, vid hvilka tillfällen Kronans rätt och fördel dock aldrig blifvit af collini förbisedda , ränta å uppburna förskotter ej är vorden leverantörerne affordrad, torde derigenom få anses förklarad!, att, då någon ränta för sådana händelser icke blifvit i contraclen betingad, densamma ej heller, emot stadgandet i 9 cap.
Handels-bln, kunnat vederbör, leverantörer till last föras.
I öfrigt och då de af collina meddelade anstånds-eller befrielse-resolutioner grundat sig uppå bestyrkta sjukdomsfall, olyckshändelser eller andra af collini kända och erkända hinder för contractens fullgörande, har collini ansett med sin pligt oförenlig!, att, genom räntas åläggande, såsom villkor för det sökta anståndet, försvåra möjligheten för en af oförutsedda motgångar träffad leverantör, alt, utan uppoffring af sjelfbestånd och limligt väl, det ingångna åtagandet sig afbörda.” ”Revisorerne hafva sjelfve antagit, att den i Riket år 1834 härjande cholera-farsoten kunnat gifva Krigs-colllm bevekande anlednir att anstånd med en del contracters fullgörande bevilja, och revisorerne hafva i denna förmodan träffat den, i de flesta händelse!', för coiiegii tillgöranden antagna grund; meu revisorerne hafva förbisett, alt följderna af denna farsot, särdeles uppå kladestillverkningen i Riket, visade sig icke mindre tryckande det påföljande året i835, då, såsom följd af den utländska ullens det föregående året hämmade införsel i Riket, de för året i835 genom äldre contract bestämda klädes-leverancer omöjligen kun - Den 27
Maj f. m. a55 de af vederbör, fabrikanter inom utsatta terminer fullbordas.
" ”1 öfrigt och då revisorerne icke kunnat uppgifva, ntt någon förlust eller annan olägenhet blifvit statsverket tillskyndad, hvarken vid slulliqvid öfver de af Krigs-colltm utgifna förskotter, de der allaredan längesedan finnas nöjaktigt godtgjorda, eller såsom följd af de af Krigs-colltm en del leverantörer beviljade anstånd, torde hvad af revisorerna i dessa omständigheter nnfördl blifvit icke till någon åtgärd hvarken af E. K. M. eller R. St., böra föranleda."
”Revisorernes förmodan att leverantörer någon gång uppburit förskotter utöfver leverancens halfva värde , är föranledd af missförstånd om rätta förhållandet, enär ur Krigscollegii utredn:s-afdeln:s räkenskaper icke står att bevisas, det en leverantör , såsom verkligt förskott, någonsin fått lyfta större summa , än den contraherade varans halfva värde.
Deremot och sedan persedlar, i värde fullt motsvarande del lyftade förskottet, först blifvit aflemnade och vid besigtning godkända, samt förskottet uppå sådant sätt de facto är vordet till fullo afbördadt ; har colkm någon gång medgifvit leverantörer att äfven före contractets slutliga fullgörande, och till underlättande deraf, utbekomma mindre summor, vid intet tillfälle öfversligande en redan levererad och godkänd varas värde.
Att någon ränta för så beskaffade summor, innefattande leverantören tillkommande betalning, men ingalunda något förskott, icke rimligen kunnat af collini fordras, täckes E. K.
M. finna af det här utredda förhållandet vara tillförlitligen ådagalagdt.” "Huruvida, på sätt R.
St:s revisorer ansett, de nu gällande författningar, rörtde villkoren för meddelande af anstånd med fullgörande af ingångna leverance-conlracter och för förskotters meddelande af statsmedlen, erfordra mera bestämda föreskrifter, blifver af E. K.
M:s nådigste pröfning beroende.
Iför egen del finner Krigs-colhrn, på grund af den förflutna tidens erfarenhet, och då inga olägenheter eller förluster härflutit af redan existerande stadganden , sig sakna anledn. ntt ett förslag i detta afseende inför E. K. M. i und. framlägga."
De sednare åren har icke något sådant anstånd blifvit beviljadt, med mindre leveranlörerne hafva visat sig haft oöfvervinnerliga hinder; och anser jag således den af revisorerna i delta afseende gjorda anmärkn. och hvad Utsk. i anledn. deraf uti detta betänk, yttrat vara helt och hållet ogrundadt.
Hr Peyron uppläste derefter följande:
Ehuru jag visserligen icke ägt någon befattning med eller del uti förhandlingarna inom Krigs-coll:m under den tidrymd R.
Hrr revisorer sträckt sina granskningsåtgärder, hvaröfver StatsUtsk. yttrat sig uti utlåt. Wto 76, a 56 Den aj
Maj f. m. kan jag dock icke undertrycka min förundran öfver Utsk:s slutliga hemställan i detta afseende.
Då, hvad åtminstone Krigs-colhin vidkommer, snart sagdt alla de af revisorerna gjorda anmärka:!' af StatsUlsk. uppå dels collesii gjorda förklaringar, dels lemnade upplysningar, alldeles blifvit undanröjda eller af Utsk. förklarade böra förfalla, synes högst besynnerligt, att nämnda collini anses förtjent till den af TJl^k. föreslagna tillrättavisning.
Jag kan ingalunda inse, alt cnlkm icke med största noggrannhet efterkommit hvad K. M, på grund af R.
St:s beslut och gällande lagar, detsamma anbefallt; icke heller kan jag medgifva, alt collini icke haft all möda ospard att lili hvarje det åliggande förvaltningsgren iakttaga den störstn sparsamhet och hushållning; och får jag tillägga, att coll:m med skyldig grannlagenhet alltid vetat och skall veta bemöta de anmärknir, sorn af R
Stis revisorer blifvit eller blifva gjorda.
Den ordställning uti en collegii förklaring af år 18I6, som utpekas, såsom varande mindre tjenlig, har jag med all uppmärksamhet genomläst, men icke funnit den på minsta sätt stötande.
Jag yrkar på återremiss af utlåt, och skulle Utsk. emot förmodan vidblifva dess bedöinmande, anhåller jag å collegii vägnar, att Utsk. täckes antyda i hvad och när collini gjort sig förtjent af de stränga beskyllningar, utlåt, nog obilligt synes innefatta collectivt mot alla förvaltande verken.
Jag förenar mig för öfrigt uti de Hr Biskop Hedre'ns och Prosten Stenhammars utlåt, åtföljande reservationer.
Hr Silfverstolpe, Dav. Wilh., anförde skriftligen : Då StatsUtsk:s ifrågavar. utlåt.
Nio 76 omfattar den fövaltningsgren, till hvilken jag hörer, torde det tillåtas mig att i ämnet äfven yttra några ord.
Jag börjar med den förklaring, alt jag gör rättvisa åt det H. Utsk:s afsigt att vårda det allmänna bästa.
Det är hvad hvar och en i sin mån bör känna sig pligtig till.
Men då jag erkänner detta, och då jag af utlåt, i slutmeningen af snart sagdt hvarje §, som rörer Krigs-colllm. finner, att det H.
Utsk. åt collini, med anledn. af dess förklaringar öfver R.
St:s revisorers berättelser, å sin sida gjort samma rättvisa, har jag svårt att uppfatta, hvarföre nämnda embetsverk skall inbegripas i följande: ”Utsk. tvekar ej att uttrycka dess på här ofvan anförJ’da facta grundade öfvertygelse, att uti statsförvaltningen ■”misshushållning i flera fall ägt rum, och att R.
St:s revisorers derom förnyade anmärknir uti ingen väsendtlig mån ”verkat till en bättre ordning, eller till undanrödjande af ”sådana brister i styrelseverkens organisation och förvaltning, hvar - Den 37 Maj f m.
3 '1 ”hvarigenom en noggrannare vård om Statens medel boi t ”inträda;” hvarföre Utsk, föreslår R.
M. anhålla: ”det sådana föreskrifter mätte meddelas
Rikets collegier ”och förvaltande verk, hvarigenom desamma på det stränga’’ste lillförhindas, att med största noggrannhet efterkomma ”hvad K. Af., på grund af R.
S(:s heslut och gällande lagar, ”velat dem anbefalla; börande desamma hafva ingen möda ”ospard att 11 ti hvarje dem åliggande förvaltningsgren ”iakttaga den största sparsamhet och hushållning , samt att ”med skyldig grannlagenhet bemöta de nnmärkntr, som af ”R.
St:s revisorer göras emot deras förvaltning och räkenskaper.
Då jag under nära hela den tid, som revisorernes berättelser omfatta, varit ledamot i det nyssnämnda af StatsUtsk. jemväl omförmälda verk, och jag, för mindel, ej har någon inre åklagare, sorn förebrår mig, att jag vanvårdat Statens bästa, åtminstone ej uppsåtligen eller af lättsinne; då jag inom ver ket ej funnit någon anda af misshushållning eller bortplåtlringsbegär; då, såsom jag nyss anfört, SfatsTJtsk. öfverallt ansett anmärkntna nöjaktigt förklarade, eller, der ännu något kunde återstå alt utreda, sådant ej vidare varit af verket beroende; kan jag ej finna, hvarföre stafrén skall brytas öfver detta verk såsom öfver de öfriga, hvilka, måhända lika lätt som Krigs-colhrn, skola kunna ådagalägga klanderfria handlingssätt.
Mäktigare än alla yttre anmärkntr, verkar till Statens fördel den rena, sanna fosterlandskänslan, känslan för åtagna förbindelser.
Jag är glad alt kunna vitsorda denna eftersträfvade fördel , äfven på den underordnade plats, der jag har tillfälle anställa betraktelser.
Denna öfvertygelse skall jag ej söka påtvinga någon.
Den skall likväl blifva frivillig för hvar och en, soin vill närmare göra sig underrättad om alla förhållanden.
Måhända hafva tider funnits, då omtankan och hushållningsbegäret kunnat vara önskvärdare än som visat sig; må man då ställa sina anmärknzr emot dessa tider; må man likväl dervid vara billig, ty ingen af de hädangångne skall stiga upp och försvara dem; men må man icke från dessa lider draga slutsatser öfver den närvar.
Andan förändrar sig med tiderna, och detta i snart sagdt alla afseenden , i godt så väl som i ondt.
Uti ifrågavar. fall synes den åtminstone hafva gjort ett icke så obetydligt steg framåt.
För att ej för mycket upptaga R. o. Ad:s lid, skall jag blott inskränka mig till en annan anmärkn. vid StatsUtsk:s utlåtande.
I nnledn. af 1837 års berättelse öfver begagnandet af extra-statsanslagen till försvarsverkets iståndsättande och de af revisorerna gjorda anmärkntr vid granskning af Krigscollegii utrednings-afdeln:s räkenskaper, tillstyrker Utsls. R. 7 H, 33 Dt n jj Maj f. m. St. att hos K. M. i und. anhålla, det K. M., i afseende på behandlingen af frågor om anstånd med fullgörande af afslutade conIract, må i nåder meddela sådana föreskrifter, att det icke må bero på de förvaltande auctoriteter, hvilka contracten upprättat, att dylikt anstånd bevilja, äfvensom att anstånd och befrielse från stadgadt vite icke må medgifva» i annat fall, an då fullt yilltiga skäl dertill förefinna», samt leverantörer, som erhållit förskott, tillförbinda», att i händelse de af dem åtagna förbindelser icke inom stadgad lid fullgöras, laga ränta derför erlägga.
För min del kan jag ej biträda en sådan und. anhållan.
Då jag så mycket hellre delar del II.
Utskts åsigt, att anstånd och befrielse från stadgadt vile icke alltid må medgifva», äfvensom att räntebetalning af leverantörer bör å erhållet förskott vid bristande leverance erläggas, som jag vid flera tillfällen i dylika beslut deltagit, kan jag dock ej förena mig i den mening, alt detta vid alla tillfällen bör äga rum, och minst, alt de förvaltande vei ken ej skulle få bevilja anstånd med leverancens fullgörande, då gilltiga skäl, men endast under dessa omständigheter, sig förete.
Erfarenheten har tillräckligen lärt mig, att Kronans sanna fördel beredes, när någon gång ett lämpligt anstånd kan lemnäs.
Jag anser det öfverflödigt att utveckla alla skälen härtill; de inses lätt af en hvar.
Jag vill dock anföra allenast ett exempel.
Om anstånd i bristande leverance ej linge lemnäs, skulle deraf följa ny auction för varans anskaffande, som hos den första leverantören måhända är nära färdig.
Tid förloras således, ej allenast för auetionens anställande, hvartill, enligt författningarna, minst åtgår 6 veckor, och sedan för varans tillverkning, som måhända fordrar ett helt år eller mera, och Kronan går således under hela denna tid miste om sitt behof, som annars kanske inom i4 dagar varit fyldt, om anstånd blifvit lemnadt.
På samma sätt anser jag, att icke alltid det förvaltande verket bör förmenas rättigheten att befria från stadgadt vite samt från räntebetalning å erhållet förskott , ehuru, vid de flesta fall, iakttagande häraf är af nytta , hvarföre sådant i Krigs-coll:m också vid de mesta tillfällen följes.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om ålerremiss af StatsUtskls utlåt.
J\:o 76, med begäran, att om Utsk. ej tror sig kunna i allo ändra slutmeningen, åtminstone Krigs-eol!:m måtte uteslutas från den und. anmälan till K. M., helst jag ej heller uti collegii und. utlåt, öfver revisorernes berättelse finner något, som kunnat gifva anledn. till Utskts yttrade mening, att coIl:m, så val som de öfriga verken, skulle hafva brustit uti skyldig grannlagenhet vid bemötandet af Hrr revisorers anmärkningar.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: I 170 §:n af Den 27 Maj f. m.
SlalsUtsk:s betänk. afstyrkes fortfarandet af ett arfvode, som af Ry ttmästaren Åkerstein uppbäres.
Mig är bekant, att detta arfvode, hvilket Utsk. förmenar exclusive afse sadelmodeller, blifvit Rytlmästaren anslaget, i hänsigt till vidsträcktare och än fortfarande pligte-r.
Hvad vidare beträffar denna så mycket omtalta och så olika bedömda modellfråga, ser jag den tydligen dela sig i arne: den om sjelfva modellerna, och den om behandlingen af uppkomna tvister.
Om modellerna kan jag tala med sakkännedom, och i denna finner jag en pligt att lala.
Jag har inom och utomlands granskat många inventioner, hvaribland många som varit berömliga.
Men jag fann aldrig en inventor, hvars förslag, i hvad cavalleriet angår, så tillfredsställt mig som Hr Ryttmäslar Akersleins.
Det som synnerligast bland likartade uppfinningar utmärker hans, är den praktiska, på sannfärdig militärisk beräkning grundade, användbarheten.
Denna förtjenst har jag, ifrån och med skjutgeväret, ända ned lill klack,porren, igenfunnit i alla Ryttm.
Åkerstein* modeller.
I hvad angar de genom dessa modeller föranledda administrativa mål och juridiska tvister, hyser jag väl derom åtskilliga meningar.
Men, om än 90 §:n Reg.Fm icke stod mig i vägen, borde jag ändå icke här uttala dem.
Jag tillerkänner mig icke fullständig kunskap örn fact a, ej heller juridisk competence, och må således innehålla med åsigter, om hvilka jag befarar alt de skulle misstyckas af alla iuteressenterna.
Må jag endast klaga deröfver, att processen om sadelmodellen kunnat räcka i 7 år!
Hvad häri på individer ankommit, vill jag icke veta; ty detta vetande behöfver jag alldeles icke till förnyande af min redan i motionsväg förda klagan öfver våra, i öfriga stater oerhörda, juridiska procrastinalioner.
Man äger icke rättegångsordningar för att lemna flitt spel åt individuella lynnen, hätskheter eller långsamhetsv.inor.
Äro institutionerna riktiga, så söndermala de allt hvad ond vilja eliel- lyten i lynnen, vare sig hos kärande eller svarande, alstra till hinder lör målens rätta fortgång.
Jag öfvergår 1111 till ett annat ämne, nemi. den ifrågasatta afskrifningen af 42,000 rrdr brco lill förmån för Hr Grosshandlaren Liljevalch och i sammanhang med hans i Norrbotten hafda undsältnings-befattning.
Ostridigt är, alt denna varit berömlig och högst nyttig, alt den äldre undsätlningsmetoden kostat Staten en half million r:dr brco inom få år, och lemnat de undsatta i obestånd; att den af Hr Liljevalch använda metod upprättat de undsatta oell kostat Staten intet, och skulle nu blifva kostande blott de ifrågavar.
42,000 rrdr.