Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vöre hans familj mindre värd omtanka, om han varit adelsman?
Må det tillåtas mig att kalla sådant servilism under en rådande mening!
Jag åtminstone kan icke tillåta mig något krypande för de ofrälse Stånden.
Jag fortfar att yrka bifall på betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtsk:s utlåt.
N:o 3i5 gjorda anmärkningar hindra dess antagande samt utlåt, således böra återremitteras.
Uppå derom framställd propos. hlef StatsUtsk:s utlåt.
N:o 3i5 af R. o.
Till pröfning föredrogs StatsUtsk:s d. i5 dennes p& bordet lagda utlåt.
N:o 316 i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de presträttigheternas utgörande på Gottland och dermed sammanhängande frågor, om en förändrad indelning af dervar. pastorat, m. m.
Jag anhåller, att i händelse underrättelse från PresteSt. om dess beslut, rör:de det nu föredragna ämnet, ännu icke ankommit och hvarom jag ut - Den 19 November.
.in beder mig upplysning, betänkandet må hvila, intilldess en sådan underrättelse erhållits.
R i d d. S e c r et.:
Någon underrättelse uti det ifrågaställa afseendet har icke från något af de öfriga Stånden hit inkommit.
Hr Hjärne, Harald, instämde i Hr Stuarts begäran, att StatsUlsk:s utlåt.
N:o 316 ytterligare måtte få hvila på bordet.
Ånyo föredrogs StatsUtskrs d. i5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 3iy i anledn. af erhållen ålerremiss af Utsk:s förslag N:o ig3 till liqviderande af Riksg.contts skuld vid i834 års slut för upptagna lån af allmänheten.
Uppå begäran af Frih. von Schulzenheim, Dav., upplästes Hr v. Troils utlåt, åtföljande reservation.
Den upplästa reservationen synes mig innefatta så tillräckliga skäl för antagande af det förslag, hvarvid afdelningen inom Utsk. stadnat, att jag inskränker mig till åberopande af samma skäl för den anhållan, att vi må erhålla propos. till afslag å Utskrs betänk, och bifall till det förslag, Hr von Troils reservation innefattar.
Jag skiljer mig från Hr v. Troils förslag uti 2:ne omständigheter; den ena bestående deruti, att förslaget innehåller, det lånen böra ”helst upptagas mot 4 proc:s ränta.”
Jag anser det vara bättre att i afseende härpå meddela följande föreskrift: mot ränta, understigande 5 proc.
Den andra omständigheten,hvari jag skiljer mig från förslaget, är, att det innefattar föreskriften, att obligationerna skulle blifva ouppsägbara från långifvarens sida.
Jag anser nemi., att det icke borde vara Fullmägtige i Riksg.cont. förmenadt alt upptaga lån emot obligationer, uppsägbara äfven af långifvaren, i händelse sådana kunde mot fördelaktigare vilkor för det allmänna erhållas.
Efter iakttagande al de rättelser, jag uppgifvit, vill jag för min del bifalla förslaget.
Jag har icke något att tillägga vid Hr v.
Troils reservation, hvilken fullständigt utreder frågan.
Då man erkänner Riksg.cont. behof af att låna, måste man ock erkänna sådana vilkor för uppfyllandet af detta behof, hvilka närmast öfverensstämma med de sundast och allmännast bepröfvade financeprinciper.
Om lånet erhålles emot 4 elit'1' 5 proc., kommer i det hela på ett ut, ty i förra händelsen motsvaras den ena proc. af rabatten på capitalet; och det må således bero på conlrahenterna att välja det ena eller andra, allt efter sorn det bäst ac - 2 12 Den ig November. commoderar.
Jag tillstyrker bifall u det af Hr v. Troil i dess reservation uppgifna förslag.
Jag instämmer uti Hr v.
Troils reservation i sjelfva hufvudsaken, emedan jag anser den mera consequent, såsom utgående från synpunkten att bereda en lägre räntefot.
Detta mål vinnes dock i ännu högre grad, om man, på sätt Hr Stuart föreslagit, uttager orden: ”ej uppsägbara från långifvarens sida”; ty derigenom, att en sådan uppsägningsrätt äger rum, blifva obligationerna användbara i den större rörelsen.
Jag är öfvertygad, att det finnes flera, som kunna göra sig vinstpenningar mot 3 proc:s ränta; men korta uppsägningstider måste då vara utfästade, t. ex. 3 månader.
Jag tror visst icke, att hela det jfrågavar. behofvet kan sålunda fyllas; men det bör tillkomma Fullmägtige att på det sättet upptaga så mycket de kunna, och för min del önskade jag, att ju större del, desto bättre, må ställas på 3 proc. och med kort uppsägningstid.
För att gifva Riksg.cont. styrka att göra face emot möjligen större påkänningar, bör det då äga ett creditiv på en million eller deröfver; och jag är öfvertygad, att den allmänna räntan såmedelst korame att nedtryckas, hvilket är så högligen önskvärd!.
Så länge Riksg.cont. betalar 5 proc., är det fåfängt att vänta, det den allmänna räntan skall nedgå; hvaremot det dubbla ändamål vinnes, derigenom att obligationerna ställas på lag ränta, att det både åstadkommer hushållning för Riksg.cont. och bidrager till nedtvingande af den allm. räntan.
Härtill kommer ytterligare den fördel, att rörelseea pita let ökas; ty om Riksg.cont. utgåfve sedlar på ioo r:dr mot låg ränta och kort uppsägningstid, skulle de säkerligen blifva mycket begagnade i den allm. rörelsen.
Åtminstone skulle ^ million snart kunna antagas såsom fullkomligt fästad der; och huru vill man väl åstadkomma ökning i rörelsecapitalet på ett naturligare sätt, än att allm. verk utgifva löpande förbindelser, hvilka kunna antaga karakleren af penningar.
Jag tillstyrker altså bifall till Hr v. Troils förslag, med den ändring likväl, att Riksg.- cont, jemväl må upptaga lån pä kort uppsägningstid och mot 3 proo:s ränta; i afseende hvarå jag föreslår, att ett lämpligt creditiv må för cont. anskaffas, på det detsamma må kunna göra face emot möjligen på en gång förekommande större uppsägningar.
Jag hemställer, huruvida icke ett vida större belopp än 200,000 r:dr årligen kornrne att erfordras, i fall Hrr Stuarts och Lagerhjelms förslag om obligationers uppsägning, jemväl å långifvarens sida, skulle äga rum.
Jag anser det nemi. omöjligt att beräkna, huru mycket som komme att uppsägas; och denna invändning är för mig nog vigtig för att bestämma mig emot det nämnda förslaget.
Hvad åter beträffar det af Utsk- uppgifna, har Den ig November. ai3 derå icke af någon ledamot blifvit yrkadt afseende, hvadan jag icke anser nödigt att ingå i någon vederläggning deraf.
Min åsigt är den, att man bör ordna lliksg.conCs credit så, att icke andra förbindelser utställas, än de, sorn kunna säkert honoreras.
Jag tillstyrker derföre, lika med Frih. Palmstjerna, obligationer mot 4 procts ränta och med 2 procts amortissement; men då opinionen icke syntes så stämd, att detta project kunde vinna bifall, har jag instämt uti Hr v. Troils förslug, som åtminstone ligger närmare det i min tanka rätta, än hvad Utsk. föreslagit.
Jag yrkar altså antagande af Hr v. Troils förslag.
Jag har icke föreslagit, att hela Riksgcont:s behof skulle fyllas genom lån på obligationer med ömsesidig uppsägningsratt, ulan blott att Fullmägtige måtte äga utfärda jemväl dylika förbindelser, derest de funne sådant fördelaktigt.
Det är derföre jag föreslagit de ändringar i Hr v. Troils förslag, som jag uti milt första yttrande uppgaf; oell jag är öfvertygad, att reservantens afsigt, att nemi. få Riksg cont:s skuld liqviderad på så fördelaktigt sätt som möjligt, derigenom säkrast komine att ernås.
Hr von Troil, Emil: Hr Lagerhjelm har benäget velat bibringa min reservation den consequens, sorn han ansåg densamma sakna.
Jag erkänner hans välmening med • tacksamhet, ehuru jag icke kan emottaga den erbjud na hjolpen.
Jag anser ingen princip böra fullföljas så långt, som den kan tänkas, utan endast så långt, som den kan verkställas.
Då det är fråga om län på längre tid, och om rabatten på capitalet icke skall blifva alltför stor, äro 4 proc. den minsta ränta, mot hvilken man kan påräkna penningar.
Att upptaga sådana på kort tid är väl möjligt mot låg ränta; men Riksg.cont. skulle derigenom äfventyra hela sin credit, ty vid hvarje krisis, då en större påkänning inträffade, skulle svårigheten för Cont. att erhålla nya län ökas, och sådana måste likväl erhållas för att kunna betala de gamla.
Det blefve ock fullkomligt en slags bankrörelse, hvilken för närvar, har ett motstycke i Handelsdisconten.
Den upplånar på korta uppsägningstider, och ofta äro uppsägningarna ganska hopade, så att verket endast dermedelst kunnat reda sig, att det inställt sina utlåningar.
Jag är ganska öfvertygad, alt Riksg.cont:s ställning kunde blifva ganska betänklig, i fall man på sådant sätt sökte rangera densamma.
Härmed har jag velat besvara Hr Stuarts anmärkning med afseende å beredande af lån mot lägre ränta, än 4 proc. Frih.
Jag instämmer med Hr Lagerhjelm.
Uppå Hr. v. Troils förslag, att vinna en låg ränta genom betydlig rabatt på capitalet, har jag deremot svårt att ingå.
Enligt Hr Lagerhjelms förslag fås fulla capitalet, och räntan nedsättes likväl.
Att verkställigheten är omöjlig tror jag icke.
Man har nemi. förr sett löpande 3 procrs-papper
Don ig November. ganska väl göra sig gang bara; oell att uppsägningarna skulle blifva större, lin Riksg.cont. kunde emotstå, är icke tänkbart, emedan det säkerligen icke funnes en enda köpman i lmfvudstaden, som ej skulle hafva sin cassa i dylika papper, oell dessa cassör äro säkerligen vida öfverstigande hela Riksg:scont:s behof.
Jag tillstyrker altså bifall till Hr v. Troils reservation med den förändring, Hr Lagerhjelm föreslagit.
Jag ber att närmare fa utveckla min åsigt, för att öfvertyga R o.
Ad., alt den är verkställbar, och jemväl söka visa, att rälla consequensen deraf verkligen icke består uti att söka erhålla penningar utan någon ränta, samt tillika upptaga den fråga, huruvida Riksg.cont. komme att äfventyra dess credit, i händelse mitt förslag antoges.
Riksg.cont. behöfver 3 millioner.
Min önskan vore, att det måtte upplåtas åt Cont:s styrelse att upptaga så mycket penningar, den kunde erhålla emot 3 proc.
Dermed har jag icke sagt, att alla 3 millionerna skulle på sådant sätt upptagas; blott så mycket styrelsen kan få och se sig i stånd att efter en kortare uppsägning betala.
Beloppet har jag icke bestämt, ty det skulle rätta sig efter omständigheterna, hvilka icke på förhand kunna utredas.
Det är kändt, att samma grundsats, jag påyrkar, följdes för io år sedan och Jyckades.
För längre tid tillbaka gingo många 3 proc:s obligationer i Riket; de voro användbara och fasthöllo sig i rörelsen till betydligt belopp.
Låtom oss antaga, att blott i million kail anskaffas på det sätt, jag önskar.
De öfriga ?. millionerna skulle då anskaffas på det andra sättet; och man behöfde säkerligen endast jemnföra förhållandet i ena fallet med det i det andra för att linna, att Riksg.cont. uti det förra vunne i proc.
Jag har redan sagt, att jag anser Riksg.cont. för bedrifvande af en dylik lånerörelse böra äga ett creditiv, fastän jag tror, alt detta mera erfordrades till sjelfva sin existens, än för att verkligen anlitas, hvilket sednare endast kunde inträffa genom felaktiga operationer.
Jag föreslog vidare detta creditiv till 4 million.
Mot en half proc. kunde ett sådant säkerligen lätt erhållas inom Riket.
Om man nu kari få i million mot 3 proc. i stället för 4 eller 5, så och om proc. å den \ millionen, d. v. s. 4 af deo liela, afräknas, vinnes ju i alla fall 1 ä 14 proc.
Delta lärer svårligen kunna vederläggas.
Jag fortfar att yrka bifall till Hr v. Troils förslag, med den stora förändring deri, som Hr Stuart och jag uppgifvit.
Jag vill icke påstå, alt Hr v. Troil valt det bästa sättet, då han argumenterat ex absurdo; men jag kan icke annat fatta, än att han i saken har rätt.
Skillnaden i de båda förslagen tror jag härleda sig derifrån, att på Hr Lagerhjelms sida har man förbisett vigten deraf, att Riksg.cont:s affärer rangeras pä solida grunder; ty jag Deli i g N o r c m b e r. 21J fruktår bestämdt, att om lians förslag antages, kunde Riksg.- cont:s credit äfventyras.
Man bar väl åberopat erfarenheten af hvad tillförne i berörde afseende ägt rum oell galt lyckligt; meri jag tror icke, att man i detta fall får sluta till det tillkommande frun det förflutna, ty med den opinion emot låuesystemer, som nu är rådande, fruktar jag, att Hr Lagerhjelms förslag snart nog koinme att bringa Riksg.- cont. i misscredit.
Jag anser icke heller någon fördel vara vunnen med att utställa obligationerna på korta tider, utan tror, att det snarare skulle motverka än befordra ändamålet af allm. räntans nedsattuing, hvilken är lika nödig i afseende å stående lån som de på kortare tider, och vida mer.
Jag gillar altsä Hr v. Troils förklaring; men jag vet derföre icke, af hvilka skäl Fullmägtige skola förbjudas att utställa obligationer med ömsesidig uppsägningsrält, enär jag anser den, utan något sådant förbud, likväl komma att så förhålla sig.
Jag tror derföre, att den af Hr Stuart anmärkta mellanmening gerna kan utgå, likasom jag äfven godkänner Hr Stuarts erinran i afseende på räntan, och tror jemväl, att det icke behöfver uttryckas, alt de föreslagna 200,000 r:dr skola användas lill 5 proc:s amortissement och 5 procis ränta, utan att det endast bör hela, att 200,000 r:dr årligen anslås för det ifrågavar. ändamålet.
Jag anhåller, att dessa rättelser i Hr v. Troils förslag må äga rum, och tillstyrker detsamma i öfrigt.
De talare, som motsatt sig Hr Lagerhjelms förslag, hafva icke nekat den notoriska sanning', att lliksg.cont. på 1790-talet upptog lån emot sedlar på 100 ä i5o r:dr, uppsägningsbara på 1 månad.
Dessa sedlar gingo som penningar, och ingen uppsade dem.
Alla cassör hade sina penningar deri.
Man har sagt, att våda för crediten kunde uppstå, att allm. opinionen är emot förslaget m. m.
Hvad innefatta väl sådana skäl.
Jag är för min del öfvertygad, att samma kraft, som fordom kunnat åstadkomma en tillfredsställande erfarenhet i denna del, jemväl hädanefter skall göra sig gällande; och opinionen kan icke annat än låta styra sig af hvarje enskild fördel.
Jag kan altså icke godkänna de framkastade farhågorna; men afven om man antager dem, sä frågar jag: hvad fara kan väl uppstå derigenom, att man försöker!
Jag yrkar bifall till Hr Lagerhjelms förslag.
Hr von Troil: Att Frih.
Cederström och jag komma till olika slutsatser finner jag icke besynnerligt, då vi utgå från olika grunder.
Hvad beträffar åberopandet af förhållandet pä 1790-talet, skulle jag tro, att exemplet är mindre prisvärdt; ty man skall blott komma ihåg, att Banken i sammanhang dermed gjorde bankrutt och lemnade endast 33.1 proc. Hvad sedan angår disconternas 3 proc.sedlar, är det sannt, att de en tid gingo förträffligt; men vid första Den ig November. starkare påkänning ramlade hela verket.
Hr Lagerhjelm liar velat lemna åt FuIImägtige alt bestämma, huru vidsträckt det af honom uppgifna sättet borde begagnas, allt i män sorn penningar erbjödo sig.
Jag bestrider icke, att Jan sålunda kunde erhållas; men det är just sedan sådant skelt, som vådan komme att inträda.
Man har föreslagit ett creditiv.
Med ett tillräckligt sådant är det visst sannt, att någon våda icke vore att befara.
Men hvar skulle creditivet tagas?
I Banken ej!
Det skulle då sökas hos enskilda bankierhus; men då blefve åter kostnaden så betydlig, att den uppslukade hela vinsten.
Jag afstyrker altså Hr Lagerhjelms amendement.
Äfven jag önskar den förändring, Hr Stuart föreslagit, och anser stor vinst för staten deraf böra uppstå.
Det hittills begagnade obligationssystemet har visat svårigheten att erhålla ouppsägbara lån i Jandet.
Armeiens Pensionscassas oell Iiiksg.cont:s obligationer liafva varit nere till 80 proc.
De stå nu till 90 derföre, att de få belånas till sådant belopp, och skulle eljest säkerligen fortfarande falla, särdeles Riksg.cont:s, hvilka med begärlighet utbytas för Armeens Pensionscassas.
De få capitaler, som finnas i landet, äro redan medtagna; och man beliöfver blott taga erfarenheten till ledning för att inse de stora förluster för staten, som skulle uppkomma derigenom, att obligationerna blefve ouppsägbara, enär räntan då måste bli fva ojemnförligt drygare, än kostnaden för anskaffandet af det erforderliga creditivet, hvilket säkerligen mot £ proc. kunde erhållas.
Jag tillstyrker altså Hr Stuarts förslag.
Jag vill endast emot Ilr v.
Troils åberopade exempel med Handelsdisconten erinra, att det är helt annat att upplåna för att åter utlåna, hvarvid hvarken låneansökningarnas myckenhet eller documenternas säkerhet kunna tillförlitligt bedömas, än att upplåna för statens räkning mot ränta, hvartill, såväl som till ett årligt amortissement, anslag äro bestämda.
Det creditiv, Hr Lagerhjelm föreslagit, anser jag icke vara beliölligt; men för säkerhetens skull har jag icke något deremot och är då öfvertygad, att det kan erhållas emot högst § proc.
Om meningen är att söka lån mot betydlig rabatt på capitalet, medger jag, att det är consequent att genomdrifva Hr v. Troils förslag oförändradt; men då det deremot kan arithmetiskt bevisas, att det sätt, jag föredrager, är mera vinstbringande såväl i afseende ä capital som ränta, torde det åtminstone böra lemnäs FuIImägtige öppet att försöka detsamma.
Det förundrar mig, att åtskilliga talare, som vanligen påyrka, att näringarna böra bispringas och att man ej bör försvåra utvägarna för den enskilde att dertill skaffa sig medel, att dessa talare nu ifra för ett sådant sätt att Den xg November. 217 att upplåna för Riksg.contcs behof, hvars tendens är att undanrycka näringarna alla låntillgångar.
Det är evident, alt Riksg.cont kan få lån mot 3 ä i proc., allt efter de mer eller mindre korta uppsägningsterrninerna, och får fullt för fullo; men en annan fråga blir.:
Är det lätt att i Slockholm etablera en sådan lånerörelse för statens räkning, hvarigenom enskilda lånbehöfvande Oupphörligen gingos i förväg?
Är det rätt att i Stockholm etablera en stor huf, som undanfiskade för den enskilde de dagliga tillgångarna?
En sådan är redan etablerad uti Handelsdisconten; och sedan denna finnes, är det en dubbel ineonsequens att inrätta en dylik jemväl för Riksg.cont. och sålunda ställa dessa i oupphörlig opposition mot Banken, likasom alne dragare, hvaraf man låter den ena undanrycka fodret för den andra.
Det är bast, att vi följa andra länders exempel; och jag är öfvertygad, att Riksg.cont. skulle blifva illa i sina aflärer, om en kris uppstod, då näringarna stridde om capitalerna.
Det går icke an att stidla statscrediten på så lösa grunder för att vinna några r:dr på räntan, Jag adresserar mig särskildt till Frih. Boye, som alltid visat sig ifra för näringarna; ty i detta fall tror jag, att Ur Frih. misstager sig, då han tillstyrker detsamma sorn reservationen.
Jag fritager Ilr v. Troil från uppsåtet att hafva velat förvilla; men det är nödvändigt att urskilja 2:11c saker, som han sammanblanda!, och resultatet blir då annorlunda.
Då vi talade om Riksg cont:s credit, talade han om staten och riksg sedlarna.
Riksg.cont. har aldrig gjort bankrutt.
Den lånerörelse, som nu är föremål f ör vår t tillstyrkande, är hemtad från lånerörelsen på 1790-talet.
Troil har ratt., att riksgtsscdiarna löllo; men det har intet sammanhang med lånerörelsen, utan det hade sin grund deruti, att då man 1789 tillät 6 millioner r:dr riksg:ssedlar, utgåfvos likväl ai millioner, och du var det klart, att bankrutt skulle uppstå.
Detta hade likväl intet att göra med lånerörelsen.
Sedan jag altsä återfört frågan från den misstänka, sorn Hr v. Troils uppgift deremot kunnat vacka, ber jag att något få uppehålla mig vid Hr Lefre'hs yttrande.
Jag ifvar för näringarna och är glad att kunna åberopa Hr Lefre'ns bifall dertill; men just derföre vill jäg understödja Hr Lagerlijelms förslag och kan icke finna annat, än att den omtalade håfven aldrig komme att förorsaka någon förlägenhet, emedan den utsläppte dagen efter, hvad den föregående dagen uppfiskat.
I alseende å jemnförelsen med Handelsdisconten och invändningen, att förslaget skulle undanrycka medel för densamma, får jag förklara, alt jag just önskar det.
Jag har nemi. icke någon ensidig kärlek för Handelsdisconten; och pä det Hr Lefren må göra mig rättvisa, frågar jag: är det billigt, att alla capitaler få upp16 H. att Den 19 November. tagas af ITandelsdisconten , att Konungens propos. om ökning i LJIldiscontrörelsen måste öfvergifvas.
Jag bekänner uppriktigt, att jag vill bibehålla båda, men jag vill icke, att Handelsdisconten skall absorbera allt.
Jag yttrade mig förut i dag i afseende å Ulldisconten samt att jag önskar, att Riksg.cont. må för densamma få upptaga lån.
Måhända har jag nu gjort mig förstådd af Hr
Lefre'n och förtjent af att bibehålla det loford, han gifvit 111ig för månhet om näringarnas bästa.
Att ingå i yttrande emot sjelfva betänk, lärer vara öfverflödigt, enär icke någon enda röst härstädes understödt detsamma.
Deremot torde ett annat förslag, som blifvit uppgifvet af Hr Lagerhjelm, erfordra någon närmare undersökning, på det man må komma i tillfälle att stadga sin öfvertygelse, huruvida det med fördel är verkställbar! eller icke.
Man har i förflutna tider sett den föreslagna methoden användas och med mycken framgång.
Emellan 1823 och 1828 upptog Riksg.cont. betydliga lån, uppgående till mera än 11 million, emot obligationer, löpande med 3 proc:s ränta och penningarna erhöllos al pari; men dessa obligationer voro ställda ä vista, och det är otvifvelaktig!, att det var en sådan betalningsförbindelse, som gaf dessa obligationer en så löpande credit.
Sådana betalningsvilkor åter kunde den tiden af Riksg.cont. utfästas, emedan Cont. ägde obegränsad creditivrätt på Banken.
Vi veta, att förhållandena nu äro annorlunda.
Man har väl sagt, att det icke är tänkbart, att Riksg.contrs närvar. ressourcer skulle linnas otillräckliga för en slik lånerörelse; men jag vågar bestrida det.
Det är väl sannt, att Riksg.cont:s fonder äro högst betydliga, enär de bestå uti hela nationalrikedomen; men dessa fonder äro icke disponibla.
Man ser ju årligen, huru Riksg.cont., i samma mån det i n casse rar, jemväl har utbetalningar för statens behof, deremot svarande och vanligen öfverstigande, sä att Cont:s creditiv i Banken snart nog måste anlitas; och detta allt för de vanliga behofven, utan alt någon början till liqvidation af skulder kunnat försökas.
Man har påstått, att Riksg.cont. skulle kunna erhålla ett creditiv inom landet på million, och att icke mer erfordrades för Cont. för att kunna hålla i oafbruten gång en så beskaffad lånerörelse som den föreslagna.
För min del betviflar jag, att ett sådant creditiv kan inom Riket erhållas; ty jag fruktar, att vi icke äga sådana capitalister, som kunna nar som helst hålla en, här i landet, sä betydlig penningesumma tillhanda.
Crcditivet skulle således sökas utrikes.
Möjligen och troligen kunde det der erhållas; men kostnaden blefve då ganska säkert betydlig, och skillnaden emellan dessa omkostnader och den besparing, man af det olika lånerörelsesättet påraknar, komme aitså troligen att, jemnfördt med 4 procis lån, reducera Den 19 No rem ber. sig till det tämligen obetydliga beloppet af 6 å 7000 rrdr, eller, med förutsättning af 5 procrs län oell de möjligen bästa vilkor för creditivets erhållande, 16 k 17,000 r:dr.
Denna vinst mäste alltid befinnas ganska obetydlig, då man jemn för den med äfven lyret för Riksg.eont. af en rörelse, hvarigenom det möjligen kan sättas i förlägenhet, samt med den för handen varande vigtiga angelägenheten af att nu grunda ett system för Riksgcontrs operationer, som har en säker och orubblig grund till sitt första ögonmärke.
Denna säkra grund måste Iliggas af dem, som äga att deröfver besluta; men jag saknar den helt och hållet i Hr Lagerhjelms förslag, hvilket jag visserligen medger vara användbart, om, sedan Riksgcontrs credit hunnit stadga sig, ett temporärt behof för någon kortare tid skulle uppstå, och man då, såsom ett undantag, ville tillgripa denna låneutväg.
Men att börja med att vidtaga den utväg att etablera ett flottante skuldsystem anser jag oriktigt, helst vinsten deraf icke är jeinnförlig med äfventvret.
Man har sa^t, att ingenting förloras vid att försöka.
Jag skulle deremot anse mycket vara genom försöket förloradt, i fall det misslyckades; ty någon större förlust för crediten, än den af det allmänna förtroendet, kan icke göras, och detta förlorar man, om det befinnes, att man föreskrifver åtgärder, hvilka äro så beräknade, att de icke kunna verkställas, eller icke motsvara, ulan tvärtom motverka deras ändamål Jag afstyrker således för närvar.
Hvad åter betraffar
Hr v. Troils förslag, hade jag för min del trott, att det förslag, jag tog mig friheten framställa uti den reservation, jag afgaf emot det första betänk, i ämnet (under Nro 1 g3), vore fullständigare, bestämdare och mera användbart än Hr v.