Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Länka behagade antaga den af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt framställde anmärkning.
Ja och Nej Herr Hjerta:
I händelse propositionen uppställes vilkorlig, det vill säga, att de ifrågavarande tvenne punkterne anses böra utgå, sä vida Jury-inrättningen bl ifver bibehållen, så har jag ingen ting emot Grefve af Welterstedts förslag; men i annat fall innebär detta förslag ett bestämdt yttrande af Riderskapet och Adeln äfven för den händelsen, att tryckfrihetsmålen skola af allmänna Domstolarne behandlas, och följden blefve således den, att Ridderskapet och Adeln ansågs, i hvilketdera fallet som helst, hafva förkastat Utskottets förslag.
Af discussionen har jag blifvit öfvertygad, att om Ridderska - Den 27 J a n u a r i i e. m. pet oell Adelil nu bifaller Grefve af Wetterstedts förslag, och förstärkta ConstitutionsUtskottet sedermera godkänner Utskottets Memorial i principfrågan, skola vi vara skilda från rättigheten att yttra oss öfver detaljerna och deribland jemväl öfver publiciteten vid
Domstolar ne, hvilken jag åtminstone för min del anser vara ett oeftergiflig! vilkor för Juryns borttagande.
Jag hemställer derföre, örn icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja låta den punkten om publiciteten qvarstå för den händelse, att Utskottets förslag om Domstolarne blifver gällande.
För min del anser jag publiciteten vara ett oeftergiflig! vilkor för förslagets antagande, och bekänner, att jag hufvudsakligast derpå grundade mitt tillstyrkande af Utskottets Memorial.
Att sluta af discussionen, synes man vara särdeles angelägen om rättigheten att yttra sig öfver de tvänne ifrågavarande puti k terne, ehuru ingen dervid gjort någon anmärkning.
Men der ingen anmärkning göres, står Utskottets förslag qvar.
Jag förenar mig således med Herr Tham i den mening, att man bör förbigå de ifrågavarande punkterne utan anmärkning; ty om Jury-inrättningen kommer att qvarstå, är det naturligt att dessa punkter i alla fall komma alt utgå, och i annan händelse böra de efter min tanka bibehållas.
Deri ?7
Ja nu orri e. m. 127 Friherre Cederström:
Sedan saken numera är så utredd, att här icke sättes i fråga, huruvida Ridderskapet och Adeln bör deltaga i afgörandet af de tvenne förevarande punkterne , för den händelse att Ridderskapets och Adelns nästföregående beslut icke skulle blifva gällande; utan frågan numera tyckes vara, burn vida Ridderskapet och Adeln i sådant fall anser dessa punkter utan anmärkning böra antagas, samt det är en gifven följd att dessa punkter måste utgå om Jury-inrättningen qvarstår, återstår det endast att yttra sin mening för den händelsen att Tryckfrihetsmålen komma att behandlas af Domstolarne.
Jag kan dervid icke instämma med den siste värde talaren; ty, ehuru jag instämmer med Utskottet rörande behofvet af offentlighet vid
Domstolarne i sådana frågor, är jag af en motsatt öfvertygelse, i afseende på TryckfrihetsCommitteens hörande af Domstolen i hvarje mål.
Skulle således Ridderskapet och Adeln, för att icke sjelf betaga sig rättigheten att pröfva de ifrågavarande punkterne, nu vilja ingå i öfverläggning derom, så anhåller jag om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln anser Domstolarne böra vara pligtige att i alla Tryckfrihetsmål höra Tryck frihetsCommitteen.
Hans Excelience Herr Friherre Lagerbjelke:
Med anledning af hvad den värde Den 37 J a nu a r ii e. in. talaren Grefve Frölich nyss yttrade, får jag upplysa, att om ingen anmärkning hittills blifvit gjord emot de två först i ordning kommande partiella förslag, så kommer det sig deraf, att dessa ämnen, enligt den förut stadgade ordning, ännu ej hunnit komma under deliberation, utan att uppå den öfverläggning, som hittills ägt rum, det just beror, huruvida dessa förslag nu eller framdeles behöfva undergå någon särskild pröfning.
När afgjordt blifver, att Utskottets partiella förslag skall komma under granskning, torde visserligen anmärkningar icke uteblifva.
De olika åsigter, sorn yttras öfver ifrågavarande punkt, synas härledda deraf, att de, som tappat den sista voteringen, hoppas vinna i förstärkta ConstitutiorisUlskottet, och att de, som vunnit i voteringen, befara förlust i Nämnden.
De förra vilja icke, om de vinna, hafva qvar ConstitutionsUtskoltets förslag att TryckfrihetsComitteen skall höras, och se derföre gerna att hela saken blefve borttagen.
De som befara förlust i förstärkta Utskottet, vilja åtminstone att TryckfrihetsComitteen skall höras, och önska derföre bibehålla denna punkt.
Deraf synes den motsägelse uppkomma, att de, som äro emot domstolsbehandlingen, önska behålla denna punkt, såsom reserv i händelse af mot - Den 27 Ja n 11 ar i i 1'. m. 129 motgång och tvärtom.
Men, utan afseende på huru det går i förstärkta Utskottet, bör Ridd. och Adeln ej rätta sig efter andras meningar än sin egen, och följaktligen fortgå efter de grunder som Ståndet redan antagit.
Jag kan ej eller se att Ridderskapet och Adeln skulle, i händelse förstärkta Utskottets mening annorlunda ulfölle, vara förhindradt, att rätta sina beslut i detaljerna derefter, ty Ståndet blifver då till och med nödsakadt att då ingå i pröfningar eftar den rådande meningen.
Jag tillstyrker alltså vördsammeligen, att Ridderskapet och Adeln måtle bifalla den framställning Grefve af Wetterstedt gjort, men med det tillägg, som Herr Cederschjöld yrkat, att nemligen Ridderskapet och Adeln måtte anse alla de §§ i detaljerne, hvilka angå Tryckfrihetsmåls behandling vid Domstol, såsom förkastade.
Om Ståndet behagade på förhand fatta detta beslut, vore man på en gång ifrån en mängd §§.
Jag ser ej heller alt Ståndet derigenom inskränkt sin beslutanderätt, ty det måtte väl följa af sig sjelf, att detaljerne skola öfverensstämma med hufvudgrunderna.
Utan att intagas hvarken af oro öfver utgången af den nyss skedde voteringen, eller af glädje, eller låta någon af dessa känslor verka på min öfvertygelse, tror jag här endast vara fråga om 5g H. 9 i3o Den 27 Januari i e. in. att Grundlagsenligt behandla Memorialet.
Då ännu intet beslut är tagit, ty blott ~ af lagstiftningen har afslagit frågan, men det är oss obekant, huru utgången blir, böra vi ej släppa af det återstående.
Jag nämner, ej såsom efterdöme lill ledning för Ridderskapet och Adeln, ty Ridderskapet och Adeln har fullkomlig rättighet och upplysning att besluta, men endast såsom ett factum, att Preste- och BorgareStånden satt sig i samma tillstånd, och hafva yttrat sig, för den möjliga händelsen af Juryns borttagande, öfver publiciteten vid Domstolarne, och TryckfrihetsComitéens hörande.
Derföre, instämmande i Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt, tror jag, att vi borde skrida till pröfniug af dessa punkter, och denna pröfning vore redan gjord, om vi ej debatterat örn formerna.
För min del skall jag låta dessa frågor passera utan anmärkning, och om alla gjorde det, hade Ridd. och Adeln dervid låtit bero.
Att förbehålla sig beslutanderätt, om Juryn qvarstår, finner jag vara orimligt, ty om den qvarstår blir det ej fråga om dessa punkter.
Ingendera af sakerna kommer då att qvarstå; men att 1111 släppa af Memorialet skulle jag afstyrka, Jag tillstyrker fortsättning af dess pröfning, då man får höra huruvida Ridd. och Adeln gör någon anmärkning vid TryckfrihetsComiteens hörande och Domstolarnes publicitet.
Den vi Ja n u ar i i e. rr).
Jag anhåller att RiddarhusSekreteraren finge upplysa oss, huruvida icke, genom den af Ståndet bifallne proposition, det står uttryckligen inryckt, att detta beslut angår alla de delailbestämmelser i förslaget, som hafva afseende på Jury, Detta är något helt annat, än hvad vi nu öfverlägga om, emedan desse äro af Utskottet gjorde, som Utskottet sjelf säger, partiella förslag.
Utskottet har antagit ett förslag, sammanhängande af 3 delar; ett annat partielt förslag, som är TryckfrihetsComiteens hörande, och ett annat partielt förslag, som angår offentlighet vid Domstolarne.
Del blir ett nonsens om vi låta utan anmärkning gå ifrån oss dessa förslager, utan att sätta dem i sammanhang med beslutet om Juryns bibehållande.
Det är för att förekomma detta, som jag tror att vi måste genomgå det återstående.
Genom Utskottets godtycklighet att komma med hopade förslager i samma Memorial, blir detta nödvändigt.
Jag tror att det rätta hade varit att låta dem hvila.
Då detta ej kan ske, utan vi måste skrida lill föremålet, ser jag ej annat medel, än att få det till Utskottet på sådant sätt, att mali bibehåller pröfningsrätten, i händelse det förstärkta Utskottet tvingar oss att följa det beslut att Juryn skall upphöra.
För att bereda detta, har Grefve af "Wetterstedt frsmställt ett förslag, som jag skulle instämma uti, 59 H. g* i32 Den 27 Jan nar ii e. tn. men som likväl har den bristen att vilkoret ej är utsatt.
Han föreslog endast ett återsändande, med det utlåtande, att Ridd. och Adeln ansåg, att då Juryn kommer alt bibehållas, bör allt hvad angår Tryckfrihetsmåls behandling af Domstol ur förslaget utgå, om jag rätt påminner mig orden.
Jag vill blott tillsätta: så vida Jury kommer att bibehållas.
Om detta kunde sammanjemkas tror jag att vi kunde få slut på diskussionen; annars ser jag ej huru Ridderskapet och Adeln skall bibehålla sin rätt att besluta.
Således anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville säga Ståndet, huruvida han anser denna proposition af den beskaffenhet, att den kan för Ståndet framställas.
Då vore det en god utväg att komma till slut.
Jag anhåller om tillgift att jag åtrar hvad jag förut påyrkat, men, efter de upplysningar jag vunnit, har jag nödvändigt kommit till en annan öfvertygelse.
Nu finner jag detta vara tvenne partiella förslag, och efter min tanke kan det ena bifallas och det andra afslås, äfven i den händelse att Juryn bibehålies.
Hvardera saken kan afgöras för sig.
Då detta är fallet, instämmer jag i den framställning Grefve af Wetterstedt gjort.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Ridderskapet Den 27 Januari i e. m. 133 och Adeln torde tillåta, det frågan om inhemtande af TryckfrihetsComite^ns Utlåtande i Tryckfrihetsmål nu finge till afgörande företagas.
Cederström hade, i afseende derå, yrkat, att utur TryckfrihetsFörordningen borde utgå Constitutions-Utskottets förslag, att så snart Tryckfrihetsmål uti HofRätt är till afgörande beredt, HofRälten skulle åläggas att inhemta TryckfrihetsComiteens Utlåtande, huruvida Commiteen ansåg den åtalade skriften efter Tryckfrihetslagen brottslig.
Herr Hjerta hade äfven instämt uti Friherre Cederströms mening, likväl med tillägg af uttrycket: så vida Juryn kommer att oförändrad bibehållas.
Det synes mig vara öfverflödigt, och jag vet ej huru jagskall benämna det, att besluta, att i händelse Juryn bibehålles, dessa §§ skola utgå.
Det vore en omöjlighet att kunna behålla dem.
Det är icke allenast dessa, utan flere §§, som måste dela samma öde.
Jag vet ej om något särskilt beslut derom bör fattas.
På det att vi måtte komma ifrån denna punkt, föreslår jag, att ingen anmärkning dervid måtte göras, hvarmed alla kanske vore nöjda.
Juryn kommer att bestå, förfaller punkten af sig sjelf.
Skulle åter rättegången öfverflyltas till Domstolarne, tror jag, att man vore rätt väl belåten att bibehålla stad - 134 Den 37 J a n u a r i i e. m. gandet oförändradi.
Jag tillstyrker således att ingen anmärkning dervid göres.
Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, såsom dess gemensamma tanka, antaga den af Friherre Cederström framställde ofyanherörde anmärkning.
Ja och Nej. Grefve Frölich:
I denna punkt har intet motiv blifvit yttradt.
Jag anhåller således, att, såsom motiv att förena mig med Friherre Cederström, få nämna, det jag anser principsvidrigt att den ena
Domstolen skall grunda sig på ett j^ttrande af den andra.
Hvar och en Domstol bör grunda sig på egna motiver, och icke på andras.
I så klara saker, som Tryckfrihetsmål, skulle jag anse detta ännu orimligare.
Förhållandet är icke här sådant, eller af samma natur, som när ett omdöme icke kan fattas förr än efter inhemtad speciel kunskap af fada och omständigheter.
Skall t. ex. en HofRätt dömma rörande grufvor, så behöfs del att sakkunnige män afgifva upplysningar eller vittnesmål, innan grunden för Lags tillämpning kan anses vunnen.
Men här är blott fråga örn opinionen rörande ett gifvet oföränderligt factum, nemligen det åtalade uttrycket , och denna opinion bör icke \
Ja nu ari i e. m. i35 förestafvas en Domstol af en annan auctoritetj ty sådant stadgande är emot alla sunda principer.
I den händelse HofRätt skulle blifva Domare i Tryckfrihetsmål, eller med andra ord, om den princip skulle upphäfvas att Juryn i Tryckfrihetsmål skall uttrycka opinionen om brottsligheten, och Domstolen blott tillämpa lagen, så att HofRätt skulle både bestämma opinionen och tillika döma; så bör den stödja en sådan opinion på sitt eget omdöme och icke kunna göra det på TryckfrihetsComiteens.
Jag bade icke ernat blanda mig i denna discussion, som fått en viss anstrykning af ledsamhet; men anser mig böra fästa Grefve Frölichs uppmärksamhet derpå, att här det icke är en Domstol, utan en Comitee, hvars utlåtande kan infordras.
Jag instämmer således i Utskottets förslag.
Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke:
Då nu det ena af Constitutions-Utskottets speciella förslag kommit under öfverläggning, anhåller jag att deröfver få yttra mina tankar.
Hans Excellence uppläste derefter följande: Sedan Högloflige Ridd. och Adeln beslutat, att, oagtadt utgången af voteringen öfver tredje punkten af ConstitutionsUtskot - Den 27 Ja nu or ii e. m. tets förslag, dess 2:ne deraf beroende partiella förslag dock böra komma onder öfverläggning, med afseende på möjligheten af det förändrade skick, hufvudfrågan ännu kunde komma alt förete vid sammanjemkningen af RiksStåndens meningar, får jag, lill följe häraf, eventuelt framställa mina tankar.
Båda de partiella Förslagen voro ämnade att yttermera stärka Samhällets och yttranderättens garantier i afseende på den föreslagna förändringen i rättegångs-sättet.
Jag är långt ifrån att misskänna det ädla i denna afsigt: tvertom, jag är färdig att biträda densamma i alla de delar, som med min samvetsöfvertygelse kunna förenas.
Men denna möjlighet inträffar icke i hänseende till det första af dessa Förslag, som innebär skyldighet för ÖfverDomstol, att, innan den afdömmer ett redan till afgörande bered t Tryckfrihetsmål, öfver den åtalade Skriftens brottslighet inhämta TryckfrihetsCommittens utlåtande.
Jag hvarken bör eller kan undandölja de högst alfvarsamma betänkligheter, som härvid hos mig uppstått, håde med hänsigt till princip och till form.
Hvad först principen beträffar, synes den mig oförenlig med en annan ytterst vigtig samt hittills aldrig bestridd grundsats, den af Domaremagtens oberoende.
Jag känner icke någon enda Representativ Statsförfattning, der lagskipningens oberoende, ej blott af den ena Slatsmagten, utan af Den 27 J a n ua r i i e. m. dera bådaj icke finnes såsom orygglig princip stadgad.
Och i sanning, om angeläget är, att den verkställande Magten icke må inflyta på Domarepröfningen, är det ej mindre magtpåliggande, att en dylik inflytelse, vare sig direkt eller indirekt, icke heller må inrymmas åt den Statsmagt, som sjelf stiftar lagar.
Historien vittnar, varnande, i båda dessa fall, och det senare är icke mer än det förra främmande för våra inhemska häfder.
Vore det här lämpligt att tänka sig en rangordning bland missbruk, skulle i'ag anse Folkrepresentationens inflytelse i agskipningen ännu vådligare, än den verkställande myndighetens, derföre, att från den sist nämnda sidan man vanligast blott äger intressen att befara, men från den förra, både för talrikhetens och opinionsstridigheternas skull, man ägde att frukta, icke endast intressen, ulan äfven passioner.
I det ena hänseendet funnes dessutom uti Constitutionella Stater en alltid åtkomlig ansvarighet, som i det andra, fordell på mängden, folie på ingen.
— TryckfrihetsCommitéen är obestridligen en direkt emanation från Rikets Ständer.
Dess inflytelse vore således Principalernas, eller blefve det åtminstone så ofta desse behagade.
Äfven Utskottet synes icke hafva så alldeles förbisett denna slutföljd. — ’JFolket återfinge” — heter det sid. 3o — -”den förut inne"hafda rättigheten, att genom egna ombud gyttra sig i de för dess frihet så särdeles 138 Den 37 Januari i e. ni.
"maktpåliggande tryck frihets-målen."
Men jag hemställer vördsamt, huruvida denna regel, så sann, så vigtig, då Tryckfrihetslag stiftas eller förändras, är naturligen användbar uti de isolerade fall, då det endast är fråga om att i ordentlig rättegångsväg tillämpa lagen.
Den omnämnda rättigheten hänförer sig till lagen sjelf, icke till målen.
I förra afseendet yttrar sig Folket genom sina ombud; detta är Lagstiftning: men om äfven vid hvarje särskild rättegång desse ombud skulle genom sina subdélégérade yttra sig, vore ju sådant rent af Lagskipning.
Förgäfves skulle man, till undanrödjande af idéen om en dylik attributionernas förblandning, invända, att fastän Domstolens skyldighet att böra TryckfrihetsCommitéen är föreskri I ven, densamma dock ingalunda är pligtig att följa Committerades tanka.
Detta omskapar endast
Domstolens besynnerliga förhållanden, ifrån ett materielt beroende, som icke är länkbart, till ett moraliskt_, som föga mindre borde vara det.
Ty hvem inser icke huru bindande detta senare måste blifva, både genom tvångs-föreskriften att ovillkorligt böra Gornmittéen, och genom det vördnadsbjudande af denna politiska tillvarelse?
Och skulle, detta oagtadt, en
Domstol någongång våga vika från den slags preliminära dom, Commiltéen fält, (ty en
Dom till sina verkningar blefve esomoftast Committéens yttrande) hvem inser icke hvilken fruktans - Den 27 Januari i e. m. värd styrka i opinionen den med Domstolens utslag missnöjde parten — och en sådan måste alltid finnas — skulle hämta af den kända identiteten af hans åsigter med åsigterna hos Rikets Ständers Kommitterade?
Hvem anar icke de misstydningar, som den periodiska publicitetens organer, sjelfve möjligtvis hänförde, nu ägde ett slags moralisk autorisation att ansvarsfritt utströ?
— Oin än tryckfrihetsöfverträdelser aldrig funnits förr, skulle de säkerligen då uppstå, samt Domarekallet, just derföre att det vårdat sitt oberoende, så mycket mer äfventyra att i dessa strider förlora sitt samhällsanseende.
Detta senare; som dessutom så liufvudsakeligen hvilar på oberoendets helgd, huru ville det väl stå tillsammans med Domarens pligt att för sin upplysning hemta andra bidrag än Handlingarnas och Undersökningens, för sin öfvertygelse annan ledning än Lagens; och till råga skulle en sådan pligt åläggas den ÖfverDomstol, som Konungen från åldriga tider kallat Sin Höga Nämnd!
Hvad åter förslagets Form beträffar, är det visserligen ej utan tvehågsenhet, som jag här dristas uppträda i stridigt förhållande till det Utskott, hvilket har sig uppdragit beredandet af alla Grundlags-frågor.
Men mina skäl må i första rummet underställas pröfning af de Herrar och Män, hvilkas mening jag uti detta enda fall icke kun - Den 27 J a n u a r ii e. m. nät dela. — Grundlagens Jo8:de § stadgar, men begränsar tillika, Tryckfrihets-Committéens verkningskrets.
En förändring deruti kan visserligen i föreskrifven form tillvägabringas; men är denna form här iagtlagen?
Jag betviflar del.
Tryckfrihetslagen, säger eli Grundlagsbud, skall vara i enlighet med Regeringsformen, således icke denna senare modelleras på den förra.
Här är ej fråga om ett blott tillägg i samma anda, eller om en förklaring af livad Regeringsformens io8:de § stadgar, här föreslås en helt annan verkningsförmåga för TryckfrihetsCommitteen, icke endast vidgad, utan i flere fall på skiljaktiga Grunder, och dessa lill en del i rak motsatts med de hittills gällande.
Eller kan något mera skiljaktigt länkas, än, efter nuvarande hud, författares j acultativa rätt att rådfråga Commitleen, och efter Förslaget, ÖfverDomstols tvungna pligt att höra densamma?
Kan något mera motsatt utfinnas, än, efter nu gällande lag, Committeens ansvarighet då den rådfrågas, och efter Förslaget, dess ansvarslöshet då den höres?
— Utskottet säger sin afsigt hafva varit att "gifva en betydelse åt io8:de §:n af Regerings-formen."
Ja, visserligen, en betydelse, men en helt annan, än den som nu finnes.
I ett sådant sakens skick hemställer jag, huruvida icke nödigt varit, att Utskottet gjort särskild anmälan örn ändring af Regeringsformens ofvan åberopade §?
Eljest skulle ju, med förutsätt - h Den 27 Jan un lii e. m. ning nf RiksStåndens framdeles definitiva hifall till Utskottets nuvarande Förslag, Tryckfrihetslagen i denna del komma alt hvila på en helt annan grund, än den i Kegeli ngsF ormen stad gade.
I betragtande af dessa sammanlagda skäl vågar jag hoppas, att ConstitutionsUlskoltet icke vägrar en förnyad och noggrann uppmärksamhet åt ett ämne, sorn omfattar så liögvigtiga frågor, både i Statsrätt och i allmän rätt.
För min enskildta del kan jag aj annat än enständigt och vördsamt tillstyrka, att Högloft.
Ridderskapet och Adeln behagade förklara, såsom uttryck af Dess gemensamma tanka, all, i händelse rättegångar i tryckfrihetsmål ännu kunde komma att ifrån Jury öfverflytlas till vanlig Domstol, denna då icke må vara förbunden att höra Rikets Ständers Committerade.
Om sammansättningen af TryckfrihetsComiteen vore lika osäker i afseende på ledamöternes qvalification, som sammansättningen af Juryn kan vara, skulle jag instämma med Grefve Lagerbjelke.
Men du jag vill förmoda att TryckfrihetsComiteen, vald af Rikets Ständer, således ej vald af en part, alltid måste bestå af kunnige, upplyste och rättskaffens män, kan jag ej inse någon fara vid det af Utskottet gjorde förslag.
Det är sagdt, att Domstolen ej kan Den 27 J annar ii e. ra. vara i behof af upplysning af Comiteenj men jag hemställer, om icke sådana skrifter kunna blifva åtalade, som förut handt, och sorn i förmiddags omnämdes, hvilka innehålla andra vetenskapsärnnen än HofRättens ledamöter vanligen äro i bekantskap med, och huruvida det då icke vore nyttigt, att TryckfrihetsComite^n kunde lemna upplysningar.
Derifrån kan jag likväl icke draga den slutsats, att jag icke anser Domstolar bättre än Jury, då den kan helt och hållet bestå af okunnige personer.
Då tbeologiska eller philosophiska böcker kunna blifva ämnen för åtal, tror jag att Domstolarne kunna inhämta nyttiga upplysningar af Comiteen.
Jag kan ej se, att det kan genera förståndiga, kunniga Domare.
De äro i alla fall oberoende; de kunna dömma efter sin öfvertygelse, och ej efter Comiteens.
Jag tror att, då dessa frågor äro af annan beskaffenhet än våra andra vanliga juridiska frågor, och då dessa ämnen äro ömtåligare än någon annan fråga, man borde lemna bifall till Utskottets förslag, eller lemna det utan anmärkning i denna del, just såsom bevis derpå, att Ridderskapet och Adeln velat, då man skulle draga målen från Jury till Domstolarne, söka att skaffa all möjlig säkerhet för Tryckfrihetens helgd och bibehållande.
Jag har äfven i denna del haft den besynnerliga olyckan att Den 27 J a n ti a r i i e. m.
.43 vara just af motsatt tanke med motionären.
Jag har reserverat mig emot hela förslaget, och sökt förekomma det, men, då detta icke lyckades, sökte jag alla garantier, och deribland TryckfrihetsComiteens hörande.
Detta lyckades mig så, att jag vann pluralitet.
Jag utber mig att få fästa uppmärksamheten på de första raderna af 108 §:n Reg.- Formen, der står: Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer vid hvarje Riksdag förordna Sex för kunskaper och lärdom kände
Män etc.
Dessa ord: till Tryckfrihetens vård fingo betydelse genom den första TryckfrihetsFörordningen, som utkom 1810.
I den blef det Tryck frihetsComitéen uppdraget, att yttra sig öfver alla mål innan HofRätten fick afgöra dem; men TryckfrihetsComileen blef der satt till någorlunda jemnlikhet med HofRätten, så att, om de voro af olika mening, domen ej' fick gå i verkställighet, utan skulle hänskjuta^ till Högsta Domstolen.
Detta har nuvarande Utskott borttagit, men för öfrigt återstält Comiteen på samma punkt, som i första början.
Jag får fästa uppmärksamheten dervid, alt då en domstol skall dömma i ett mål, sorn är af vettenskaplig art, inhämtar den vederbörandes utlåtande i saken.
Är det då ur vägen att en HofRätt inhämtar TryckfrihetsComiteens utlåtande, ulan att vara bunden deraf.