Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter den sednare planen, då en del arbetare blefve sysselsatta vid nya schaktet N:o 84, skulle år 1834, 80 arbetare användas, år i835, 65 och sedermera från och med år z836, 80 arbetare sysselsättas, och något när samma kolqvantitet till försäljning erhållas, men med den skillnad i afseende på säkerheten, att, under loppet af omkring 80 år, kolbrytningen utan befarade hinder och utan tillökade pumpningsmachiner skulle fortgå.
Bolaget, som allmänt erkänt företrädet af den sednare planen, har likväl, i brist på nödiga medel till anskaffandet af en ny uppfordringsmacliin, ansett sig vara tvunget att antaga den förstnämnda.
Direct. tror sig slutligen, i afseende på grufve-arbetet böra i und. anmäla, att genom kolhuggares användande dels vid schaktsänkningar, dels vid andra betydliga arbeten, hörande till nya grufvebyggnaden, har under sisth år, likasom de sednare åren, mindre kolbrytning än under de första åren af nya bolagets förvaltning kunnat verkställas. 2:o Flötse rnas mägtighet.
Nya Grufvan.
Schaktet Brors Backe.
Mägtigheten öfverstigi :r blott till ringa del den i garn* la grufvan.
Flötsens s t r a t i fication :
Fot tum Fot turn Taket i grufvan . . . • 11 n 11 17 Takflis N:o 3 . . . . 1 11 4* 71 77 Goda kol N:o 1 . . . 11 7 77 17 Underflis N:o 3 . . . 71 I4 Kilberg 11 77 I 2 Mellankol N:o 2 . . . 11 2 Mellanberg 17 77 11 6 Förskrämningskol N:o 2 • • • • • • • 11 2 17 Öfre bottenberg . . . 11 17 11 44 Öfre bottenkol N:o 2 4 Under bottenberg . . 11 17 11 6 Under bottenkol N:o 2 11 4 71 » 2 I 2 64 Kol 11 17 2 1 Genomskärningens höjd 11 11 4 7e 2 H. 27 2j0 Den 27 Fcbruarii.
Ryds gamla schaki.
Mägtigheten uppskattas lika med den i gamla grufvan, som synes af nedanstående Stratification:
Fot tum
Fot turn Taket i grufvan • 99 99 99 99 Takflis N:o 3 . . 2 99 99 Goda kol N.*o i 7 99 99 Underflis N:o 3 2 99 99 Kilberg 99 I I Mellankol N:o 2 . • 2 99 99 Mellanberg 9’ 99 7 Förskrämningskol N:o 2 ..... . 2i 99 99 Öfre bottenberg 99 99 3 Öfre bottenkol N:o 2 . • 99 3 99 99 "Under bottenberg ........ 99 99 b Under bottenkol N:o 2 H 99 99 Botten i grufvan 99 99 99 1 10 2 5 Kol 99 I 10 Genomskärningens höjd „ ,, 4 ^ 3:o Kolbrytning:
TJti gamla grufvan: T:r värde Stenkol N:o 1 — 22,25o N:o 2 — 41,179 N:o 3 — 1 Uti nya grufvan vid Brors Backe: N:o 1 — 3,017 N:o 2 — 5,oi 1 W:o 3 — 2,qo5 ,, —— io,g33 S:ma 87,521 t:r R:dr 69,837: 16. 4;o K o 1 å t g å n g.
Till ångmachinerna för vatten och koluppfordringen i gamla grufvan af N:o 2 . . 3,198 Till vattenuppfordringen utur nya schaktsänkningen vid Ryd och Brors Backe samt Fyrarna vid dessa schakt af N:o 1 — 54o N:o 2 — 51,635 IX.o 3 ■ 3,3y5 ww IZ-- ’ 3n58,748 t:r R:dr 39,525: 16.
Vid Tegelbruket af N:o i — 920 N:o 2 — 7,312 N:o 3 — 1,452 Den 27 Februarii. 2» Transp. 58,748 t:r R:dr 3g,525: 16. 9,684 Vid Lerkärlsfabriken af N:o 1 — 21 Ji:o 2 — 5,240 N:o 3 - 464 5 5 - 15,409 t:r R:dr 10,261: 16.
Till tjenste- och arbetspersonalen smedjan och åkerbruket af N:o 1 — 3o8 N:o 2 — i,838 N:o 3 — 8,i7r - 10,317 t:r R;dr 4,35g: 32.
S:ma 84,474 t:r R:dr 55,146: 16. 8:0 Kolförsäljning;. af N:o 1 — 23,399 N:o 2 —• 17,932 N:o 3 — 6,670 „ , . r , ———47,101 t:r R:dr 44,776: 32. i3i,575 t:r R:dr 99,923: —< 6:0 Gencral-kolredovisnlng.
Behållning d. 1 Januari i833.
N:o 1 — 16,446 N:o 2 — 43,943 W:o 3 — 15/p5 ^8[6 t;r R;clr 56)3g7. __ upptagna kol under året . . 87,521 „ „ 69,837: 16.
Suna i63,337 „ „ 126,204: 16. använda och försålda 131,575 afskrifning å 5 proc. 2,267 behållning d. 3i Dec. ål' 1833 ’ • • :.-29’495 i63,337 t;r R:dr 126,204: 16. 7:o Redovisning för leran. a) Lera i klumpar Behållning från i832 54,789 upptagen utur grufvan bottenlera . 3,353 fälads d:o . 354 „nrr 1?°^ 58,496 t.T åi6sk. 19,498: 3a.
Utskeppadt och försåldt bottenlera ... 90 lalads . . j3g2 t:råi‘6sk.
R:dr 120: 3a. 3J3 Den 27 Februarii.
Transport 062 t:r a 16 sk.
R:dr 120: 32.
Till förmälning bottenlera 9,896. fälads d:o 8a. g^g t;r h l6 sh 3^5.
_ Behållning till i834 48,i56 „ å 16 sk. 16,062: — S:a 58,4g6 t:r värde R:dr 19,498: 3a. b) Malen rå lera:
Behållning från 1832 i,a36t:r förmålen i833 7,84. „ p.n??
t;r 'a R:d. 12jI02: 3a. för lerfabricationerna 7,237 t:r å i-| R:dr 9,649: 16. till div. reparationer 90 „ å — 120: — försåldt 1064 „ å — i,4i8:32. behållning till i834 686 „ å — 914:32. 9077 t:r värde R:dr 12,102: 32. c) Malen bränd lera:
Behållning från i832 240 t:r förmålen ,833 . . i937 »2177 t:r ä 2$ R:dr 5,o79:3*. för lerfahricationerna i5i5 t:r å 2-j R:dr 3,535: — till div. reparationer 3o „ å — 70: — försåldt 4,6 „ å — 970: 32. behållning till 1834 2l6 „ å — 5o4: — 2177 t:r värde R:dr 5,079: 32. 8:0 Lcrfabricationen.
Tegel: Behålln. fr. i83a div. sten 296,479 st. värde B:co R:dr 23,432: 23. 9. under sisth år tilIv. 221,54g st. „ „ 2i,5o5: 6.10. S:a div. sten 518,028 st. till ett värde 44,937: 3o. 7. deraf försålda på stället och utskeppade 23o,43o st. värde B:co R:dr 22,628: 28. - använda till div. reparat. på stället 28,63ost. „ „ i,5ig: 22. 6. behålln. till år i834 258,968 st. „ „ 20,889:22.
S:a sten 618,028 st. värde B:co R:dr 44,9371 3o. 7. Lerkärl och sockerformar:
Behållning från i832 B:co R:dr 4,8o5:3i.4> under sisth år tillverk.
„ „ 16,474: 2-4- S:a B:co R:dr 21,279:33.8. deraf försåldt på stället och utskepp.för B:co Rd.i 1,698: 8. - behållning till år i834 „ „ 9,681:25.8.
S:a B:co R:dr 21,279:33.8.
Jemnföres nyssnämnde tillverkning med den för året förut, då den uppgick till endast 8,i45 R:dr 11 sk.
B:co, så visar sig, att denna industrigren vunnit én icke obetydlig förkofran, som ännu mera skall tilltaga, i den mån fabrikaterna hinna blifva mera kända.
Den 27 Februarii. ai3 Eldfast taktegel:
Denna fabrication har sedan år i83o varit inställd.
Behållningen deraf sedan år 1832 redovisas emedlertid på följande sätt: glaserade oglaserade värde i pannor pannor.
Behållning från i832 . . 10,800. i38,8oo.
R:dr 5,i3o: 82.
Under sistl. års förlopp försålda 28,940.
R:dr 964: 32. dito på stället använda 8,800. „ 2g3: 16.
Behållning till år i834 10,800. 101,060. „ 3,872:32.
S:a 10,800. i38,8oo.
R:dr 5,i3o: 32. 9:o Sammandrag af 1 e r f a b r i c a t i o n e r 11 a s försäljning och utskeppning.
Botten-Lera 90 t:r. Fälads-d:o 272 362 t;r k i6 s]._
R;dr 120;32- Rå malen d:o 1,064 » k 'iRd j» i4'8:32.
Bränd d:o 4^ „ å 2$ „ „ 970:
— Summa leror 1842 t:r, värde tillsam:s B:co R:dr 2,5og: 16.
Eldfast sten 23o/(.3o st. värde R:dr 22,528: 28.
Lerkärl och sockerformar för „ ii,5g8: 8.
Takpannor 28,940 st „ 964: 82.35 ogi; Summa försäljning och utskeppning 37,600: 36.
Uti denna summa ingår afven försäljningen vid upplaget här i Stockholm till ett belopp af i3,537 R:dr 46 sk. 2 r:st., hvilken skulle varit ännu större, om icke svårigheten att befragta fartyg vållat betydliga hinder vid fabrikaternas hitsändning. 10:o Landtbruket.
Productionen af spannmål, potates, hö och halm uppgick till ett sammanräknadt värde af R:dr 55g8 16 sk., och lemnade en behållning af R:dr i3oo. ll;o Verkets financiella ställning.
De å verket nedlagda kostnader af alla slag i byggnader, macliiner, &c. &c. och fabriks-anläggningar från d. 1 Aug. 1825 till d. 3i Dec. i833 uppgå till en sammanräknad summa af 443,566:22.10.
Verkets tillgångar i contant, fordringar, materialier och effecter i kol, tegel, lerfa bricationer och lera utgjorde d. 31 Dec. 1833 t49,368: 4- 8.
S:a B:co R:dr 592,934: 27, 6.
Influtna medel genom actierna uppgå till 257,171: 2.
Sku,d • * 116,400:- 373;57i: 2_ Skillnaden utgör den vinst verket under tiden Iemnat med 219,363: 25. 6.
S:a B:co R:dr 592,934: 27. 6. ai4 Den 27 Februari i.
Den beräknade kostnaden af 120,000 R:dr har varit tillräcklig till verkets försättande i det skick det nu belinnes; men berörde summa , som bolaget uppdrog åt Direet. att genom lån upptaga, och hvarföre E. K. M. i Nåder täcktes anslå den derför belöpande räntan ä 5 proc. af statsmedlen, har på denna väg icke kunnat fyllas.
De af Direet. till detta belopp utgifna obligationer hafva icke kunnat belånas till ett större belopp än 64,000
R:dr, hvilka till större delen utgjorts af några bland bolagets egna medlemmar.
Fyllnaden, 56,000 R:dr, har Direet. varit nödsakad upplåna på sin enskilda credit, och hvarföre lion, till betäckande af räntan, emottagit ett motsvarande belopp af Direct:s obligationer, för hvilka räntan godtgöres af Statsverket, Directionen framhärdar &c. &c. Lades på bordet.
Hr Gyllenhaal, Lars Herman, anförde skriftl.:
Vid sistförflutna
Riksmöte väcktes uti samtliga RiksSt. många motioner, rörande ändring och 1'ättelse i K. M. Nåd.
Stadga om Skiftesverket i Riket, af d. 4 Maj 1827.
Dessa motioner öfverlemnades till gemensam behandling af Lagsamt Allm.
Besv - och Oecon.-Utsk:n, hvilka d. 18 Mars 1829 deröfver afgåfvo betänkande, infördt under N:o 8 uti bihanget till samtliga RiksStts protocoll, 7tde samlingen 2:dra afdelningen, 2:dra häftet.
Såsom ledamot uti Lag-Utslc. deltog jag i pröfningen af ofvanberörda motioner, och min tanka var i allo instämmande med hvad uti betänkandet blifvit hemstäldt eller tillstyrkt.
Sedan samtliga RiksSt., i anledning af åtskilliga dervid gjorda anmärkningar, återremitterat detta betänkande till ny handläggning inom de förenade Utsk:n, expedierades derifrån ett nytt utlåtande i ämnet under d. 25 Juni nyssnämnde år.
Under tiden hade jag, kallad af andra tjenstepligter, begifvit mig från staden; flera andra af de ledamöter, som deltagit i det första betänkandet, hade likaledes lemnat sina platser inom Utsk:n, och följden häraf blef, att, vid frågans sednare pröfning, uti flera omständigheter åsigter gjorde sig gällande, de der voro fullkomligt motsatta dem, hvilka i det första betänkandet blifvit uttryckta.
Utsk:ns sednare utlåtande läses under N:o 41, i bihangeis 7:de samling, 2:dra afdelningen, i5:de häftet.
Jag har ansett mig böra framlägga denna preliminära redogörelse, emedan den innefattar ett af de flera skäl, hvilka föranleda den motion, jag nu ämnar vördsammast väcka.
Ett annat, icke mindre vigtigt skäl hemtar jag från min enskilda öfvertygelse om både nyttan och nödvändigheten af samma motion, — från mitt begrepp om helgden af äganderätt.
Den 27 Februarii. ai5 Jag tager mig friheten föreslå följande ändringar uti SkiftesStadgan : 1:0 12 Cap. 8 §.
"Då laga skifte på en eller flera delägares begäran verk ställes, der storskiftesdelning, som vunnit laga kraft, föregått, skall sådant skifte icke öfvergå flera delägare än den, som det begärt, eller dem, som sig derom förena.
De öfriga delägarna må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas, utan annan ändring der* uti, än som för skiftets verkställande för de sökande delägarna oundvikligen erfordras.” 2:0 i3 Cap. 2 §.
"Nu har icke hela byalaget, utan en eller flera af grannarna, skifte begärt, och kan det ej utan utflyttning verkställas; då skola den eller de, sorn skifte sökt, vara till utflyttning förbundna, så framt icke annorlunda frivilligt åsämjes." 3:o
Att ägograder i n ge n måtte hänföras till de ämnen, hvilka, enligt 9 §. i 18 Cap. böra vara pröfvade och afgjorda, innan skiftet fullbordas, och att således ordet "äg ograd er i n g e u” från i3 §. i samma Cap. uteslutes, samt att enahanda tid af sextio dagar, till anförande af besvär hos ÄgodelningsRätten, som för klagan öfver frill— bordadl skifte blifvit bestämd, jemväl måtte äga rum i afseende på ägograderingen, och hvarom stadgande altså borde meddelas genom en särskild § uti 11 Cap.
De motiver, på hvilka de af mig nu föreslagna ändringar sig grunda, äro fullständigt utvecklade i de förenade TJtsk:ns första betänkande N:o 8 Jag åberopar dem, såsom vore de af mig ord för ord här anförda, och anser hvarken behöfligt eller lämpligt att trötta H. R. o. Ad. med upprepande deraf.
IJtan förmätenhet vågar jag tro, att mina åsigter skola delas af många ledamöter, hvilka med uppmärksamhet följt, samt af egen erfarenhet lärt både känna och bedöma verkningarna af SkiftesStadgans tillämpning i dess närvarande skick; men jag döljer icke heller, det jag med visshet förutser, att mitt förslag skall möta allvarligt bestridande af af andra ledamöter, lika erfarna, lika upplysta, lika fördomsfria.
Om öfvervigten stadnar på de förras sida, skall jag äga en dyrbar tillfredsställelse i medvetandet att hafva bragt denna fråga å bane.
Om åter de motsatta meningarna blifva segrande, skall jag dock icke förgäta den oeftergifliga pligten att hysa aktning för andras öfvertygelse, fullt förvissad, att begge de stridande partierna, fastän skilj— da i åsigter, likväl gemensamt sträfva till ett och samma mål, fäderneslandets och medborgares sanna bästa.
Efter föregången bordläggning torde detta mitt vördsamma anförande blifva till Lag- samt Allm.
Bes v. och Oecon.-TJtsk:n remitteradt.
Den 37 Februarii.
Hr Törnebladh, Carl Peter, hade iulemnat följande:
Efter erhållen underrättelse derom, att den af R.
H. St. d. 4 April i8to upprättade stat för Justitie-Ombudsmannen, dess Cancelli och Betjening innehåller, bland annat:
Att, i händelse under tiden J u sti ti e-C an ce 1- lereti skulle erhålla någon löneförbättring, bör äfven Jus t.-O mbuflsma nite n af Riksg.-Con t:s medel åtnjuta enahanda förmån och till lika belopp nied J us t.
- Can c'el 1 eren, har jag d. 24 Febr. i832 hos R.
H. St:s Hrr Fullmägtige i Riksg.-Cont. skriftligen hemställt och anhållit, att den löneförbättring, stor 1,263 R:dr 16 sk.
B:co, som, enligt R.
St. und. skrifvelse af d. 4 Jani83o, blifvit K.
M:s Just.-Canceller beviljad, matte mig till godo komma för hvarje år från och med i83o intill denna Riksdag.
I sammanhang dermed har jag, uti min skrifvelse till Hrr Fullmägtige anfört, att den förhöjning uti primitiva beloppet af Hr Just.-Cancellerens lön, som år i8i5 blef gifven till 2,346 R:dr 32 sk., och hvilket belopp genom den år 1823 förändrade beräkningen af statspriset å löningsspannmålen ökades till 2,^36 R:dr 02 sk., har kommit Just.
Ombudsmannen till godo, i följd, som jag förmodade, af den genom 1810 års statsreglering gifna verkställighet åt stadgandet i 63 §. 3 mom. af Riksd.-Ordn.: att Ju st.-Ombuds man nen anses under sin tjenstetid i alla a fseenden lika med Konungens Just.- Canceller.
Att sådant icke, hvad löneförbättringen angår, vid sista Riksdag eller sedan ägt rum, lär, efter min tanka, hafva haft sin orsak endast i Stats-Utsk:s underlåtenhet att, i likhet med hvad som tillförne varit iakttaget, genom dess memorial af d. 24 Juli 1815 hos R.
St. göra hemställan om sådan tillökning i Riksg.-Cont:s stat, att Just.-Ombudsmannens arfvode skulle derå uppföras till lika belopp, som för Hr Just.-Cancellerens lön blifvit faststäldt.
Jag har åtminstone icke häruti kunnat finna något sammanhang med den vid sista Riksdag framställda särskilda och materielt olika frågan om Jönetillökning för Just.-Ombudsmannen till belopp af 5ooo R:dr Specie, hvilken fråga blifvit af R.
St. afslagen, på den i Stats-Utsk:s utlåtande N:o 168 d. 2g Juni 1829 anförda grund, att icke lika talande skäl vore för den sålunda föreslagna tillökningen, som för lönetillökning för Justitie-Råden.
Detta svar var visserligen fullt lämpligt till frågan, så länge den berodde på jemnförelsen med Hrr ledamöter i Konungens Högsta Domstol, och intilldess att Hr Just.-Cancellerens lön blifvit ökad till likhet med deras, hvarom icke något förslag, hvarken i K. M:s Nåd. Propos., angående Statsverkets behof, ej heller af enskild Riksdagsman då ännu var gjordt; men enär
Den aj Februarii. aij sådan tillökning derefter blifvit föreslagen och genom R. St:& und. skrifvelse af d. 4 ^an- i83o N:o 292, ang:de i'eglering af Riks-Slatens 2:dra Hufvudtitel, beviljad, har jag förmodat, att det varit först då,1 men ock just derigenom, som Just.-Ombudsmannens i grundlagen och 1810 års statsreglering stadgade rättighet till (len af mig ifrågaställda löneförhöjning inträffat, samt all kraft och verkan af R.
St:s gifna samtycke tijU betänkandet N:o 168 af d. 17 Juni 1829 förfallit med de skäl och förhållanden, a hvilka detsamma varit grundadt.
Det har nemi. förefallit mig tydligt och klart, att derest R.
St:s afsigt, emot min förmodan, varit att genom sistnämnde åtgärd upphäfva det enda, af R.
St. enskildt beroende prerogativ, som ådagalägger, att Just.- Ombudsmannen anses i alla afseenden lika med Just.-Cancelleren; så hade ofelbart sådant blifvit, på ett eller annat sätt, lika klart uttryckt, som stadgandet om sjelfva prerogativet blifvit det i statsregel eringen af d. 4 April 1810.
Ehuruväl den förmån, sorn för mig enskildt skulle blifva en följd af bifall till den af mig framställda begäran, är betydlig, har jag dock bort tillägga, att sjelfva rättsfrågan egentligen bestämt mig till samma begäran.
Såsom innehafvare af ett embete, hvilket ånyo besättes vid hvarje Riksdag, har jag ansett mig skyldig detta embete, blifvande efterträdare och R.
St. sjelfva, att till rättelse framställa de inträffade följderna af uteblifven anmälan ifrån StatsUtsk.
, hvilka följder i sjelfva verket upphäfva den jemnlikhet i alla afseenden emellan Konungens Just.-Canceller och R.
St:s Just.-Qmbudsman, som af grundlagens stiftare blifvit uttalad och som R.
St., på grund deraf, äfven för framtiden i 1810 års stat försäkrat samt vid alla tillfällen sökt upprätthålla.
Till svar derå hafva Hrr Fullmägtige i Riksg.-Cont. under d. 12 Nov. i832 skriftligen meddelat:
Att enär någon af R:ts dä sednast församl.
St. vidtagen författning, rörrde deras Just.- Ombudsmans aflöning icke kommit Fullmägtige tillhanda, Fullmägtige, i saknad häraf, ej kunnat bevilja någon utbetalning af den ifrågavarande lönetillökningen, särdeles sora R St:s vid 1815 års Riksdag särskildt fattade beslut, i afseende på den då beviljade förhöjningen i Just.-Ombudsmannens på 1810 års stat uppförda lön, blifvit, genom deras Stats-Utskott, Fullmägtige till kännedom och efterrättelse meddeladt.
Af Hrr Fullmägtiges sålunda gjorda förklarande finner jag mig föranlåten att till R.
St:s eget afgörande öfverlemna den framställda frågan, med vördsam anhållan att, efter Stats-Utsk:s hörande, den sökta löneförbättringen, 1,263 R:dr 16 sk. för hvarje år från och med år i83o, måtte af R.
St. varda mig beviljad. 2 H. 28 2lS Den »7 Fcbruarii.
(Afskrift) Stat fcr R.
St.-s Justitie-Ombudsm. j dess Cancelli och Betjening'.
Just.-Ombudsm. njuter, enligt R.
St:s beslut, i årlig lön och, i händelse under tiden Just.-Cancelleren skulle erhålla någon löneförbättring, bör äfven Just.-Ombudsm. af Riksg.-Cont:s medel åtnjuta enahanda förmån och till lika belopp med Just.-Cancelleren.
Till resepenningar för Just.-Ombudsm. bestås på förslag och emot redogörelse ....
En Secreterare hos Just.-Ombudsm. bestås i årligt arfvode 4oo: För Secreteraretjenstens bestridande i Tryckfr.-Committeen . . . 200:
Tvenne Cancellister, ä 200 R.*dr hvardera . . i Vaktmästare
Till upphandling af nödiga skrifmaterialier samt ljus och ved för Just.-Ombudsm:s embetsrum bestås på förslag och emot behörig redogörelse .
Summa 1600 — — 1000 — — 600 4oo 60 — 3oo 3g6o — — vagnar.
Tingstadius.
Stockholm den 4 April 1810.
H. St:s Stats-Utskotts Claes Fleming. J. A. Abr.
Joh. Ericsson. N.
Frödelius.
Lika lydande med det bland Riksg.-Cont:s handlingar förvarade original intygar Isae Rossander, Afskriftens riktighet styrker Lades på bordet.
Registrator. ex officio Carl Ant.
Kock.
Frih. Löwen, Axel Wilh., hade inlcmnat ett så lydande anförande:
Den nu till sin högsta höjd uppdrifna brännvinsbränningens, både i physiskt och moraliskt afseende, förderfliga inverkan på såväl den nuvarande som uppväxande generationen är till sina följder för allmänt känd att behöfva beskrifvas; det är i följd deraf endast en synpunkt, från hvilken vi böra utgå, såväl till und. åtlydnad af vår Nådiga Konungs uppmaning som till befrämjande af samhällets ord - Den aj Februarii.
219 ning och bestånd, nemligen att inskränka densamma, så vidt både allmän och enskild nytta det medgifver, emedan detta onda numera i båda afseenden anses vara ett behof sorn- för närvarande i sitt hela icke kan utrotas.
Förslagen härtill äro, likasom medlen, mångfaldiga, ehuru ofelbarheten deri knappast lärer kunna ernås annorlunda, än genom sammanföring af alla på sann öfvertygelse och moralisk forskning grundadp förslag, hvilka hvart för sig böra innefatta någon vägledning till det goda ändamålets vinnande; hvarföre ock önskligt vore, att hvarje Stånds-representant, sora häri vunnit erfarenhet och med sund öfverläggning kunnat följa verkningarna af de hittills i ämnet fattade beslut, utkomna författningar och följderna deraf, i förening med hvarje landsorts locala förhållanden och behof, ville oegennyttigt gifva sina tankar och åsigter tillkänna.
De flesta beslut, .sorn af R.
St. under de sednare Riksdagarna om brännvinshandteringens utöfning blifvit stadgade, hafva, ehuru grundligt de än varit uppgjorda, likväl, såsom erfarenheten visat, likasom satt industrien i allt högre verksamhet, till brännvinsbränningens raffinering och största utvidgning, ehuru alltid inom författningarnas gräns; hvarigenom det af lagstiftaren åsyftade ändamålet aldrig vunnits, då upplinningsgåfvan alltid påfunnit sådana medel dertill, som ej kunnat anses lagstridiga, derföre att de på förhand ej kunnat imagineras, mindre förekommas och varit upphofvet till dessa missbruk, hvilka ofta utöfvats med ett liknöjdt åskådande af den skada, sorn derigenom tillfogats både samhället och staten.
Således, sedan nu visat sig, huru alla dessa, i ett godt ändamål, af Regering och Ständer utgifna stadganden på mångfaldiga vis blifvit uppfattade som ett täflingsämne för alla slags missbruk, synes klart, huru nödvändigt det blir för lagstiftarna att uppgöra så enkla författningar, hvilka i möjligaste måtto förhindra egennyttan att vidare uppfinna alla konstbrännerier till produetionens förökande eller drifvande i stort.
Om man tager i betraktande till hvilken del af samhället hrännerihand■ teringen egentligen hörer, eller hvilken hushållningsgren har största behofvet deraf, så borde väl brännvinsbränningen densamma endast och allenast förbehållas; och som denna visserligen ej kan blifva någon annan än hemmansbrukarens eller landtbom, han må vara possessionat eller bonde, tyckes all rimlighet påkalla, att stadsbon måste afstå från sin hittills hafda bränningsrättighet.
Ty ehuru dessa sednare visserligen hafva ett slags jordbruk, kunna de i alla fall ej för jordbrukare anses, emedan städerna från begynnelsen troligen ej fått sig deras jord lilldelt i ändamål af sädesodling, utan till lin och liampcultur, eller produetion af sådana växter, hvartill landtmannens jord i allmänhet ansetts mindre tjenlig, utom att stadsbons jordbruk i allmänhet måtte anses såsom bisak, då han dessutom har mång - 220 Den 2^ Februari i. faldiga anledningar att rikta sin industri åt andra håll; hvarförutan denna jord, fördelad relativt till en stads befolkning eller tomter, alltid skulle förutsätta ett jordbruk i den minsta scala, för hvars jordvärde knappast någon pannerymd kunde komma i fråga såsom tillåten.
På grund af hvad nu anfördt blifvit, skulle min tanke vara den, att brännerihandteringen ej borde vara någon med stadsjord förenad rättighet.
Den tid är visserligen, ej ännu ur mannaminne, då landthushållningen kanske bättre realiserade sig utan brännvinsbränning; men skillnaden på sädesproductionen då och nu är likväl högst betydlig, hvarföre ock denna handtering nu mera blir med hvarje dag allt mer och mer oumbärlig för landtbon eller den egentliga jordbrukaren, helst till underhåll af den största möjliga ladugård.
Dessutom skulle all i sednare tider uppodlad jord, genom bristande underhåll till bördighet eller gödningsämnen, snart förfalla till ofruktbara ödemarker, således ett vigtigt skäl, hvarföre brännerihandteringen endast och allenast bör landtmannen förbehållas.
Härtill kan läggas ännu ett, nemligen att landtmannen, synnerligen i alla sädesbärande provinser, sjelf producerar sin säd och inom sig äger alla rudimaterier till samma handterings drifvande, samt dertill kan använda all sådan af oblida och oöfvervinnerliga händelser skadad säd, sorn han eljest ej, utan betydlig förlust, skulle kunna afyttra; då deremot stadsbon har mer än tillräckliga tillgångar för uppfyllandet af den brist, som landtmannen, oaktadt den största ansträngning, aldrig kan vinna i afseende uppå sin jords hållande i bördigt skick, och dessutom genom köp nödgas anskaffa alla sina behof till brännvinsbränningens bedrifvande.