Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Memorial af den 17 sistlidne Februarii , har Herr Gripensvärd, Fredric Adolph, Den 3 April, *9 under yttrad öfvertygelse att Ridderskapet och Adeln icke ogerna skulle se att deras öfverläggningar blefvo med mera fullständighet, än sorn i allmänna tidningar understundom sker, lagda i ett sammandrag för allmänhetens ögon, föreslagit, det Högloft Ridderskapet och Adeln ville besluta, att deras justerade Protocoller hädanefter skulle blifva i RiddarhusCanzliet tillgänglige för de Tidningsutgifvare söm deraf vilja sig begagna, hvilken motion blifvit af Högloft Ridderskapet och Adeln jemte ett i anledning deraf utaf Herr Riddarhus-Secreteraren afgifvit yttrande, genom Protocollsutdrag af den 24 i samma månad till RiddarhusUtskottets utlåtande remitterad, RiddarhusUtskottet, som i allmänhet anser intet medel böra, så vidt omständigheterne det medgifva, lemnäs obegagnadt, sorn kan bidraga till offentlighet i allmänna ärender och till spridande af en mera tillförlitlig kännedom om de sammas behandling, anser sig likväl, i afseende på den af Herr Gripensvärd till vinnande deraf föreslagne utväg att, Ridderskapets och Adelns protocoller skulle i RiddarhusCanzliet vara för Tidningsutgifvare tillgän gelige, böra . vördsamt upplysa, att utom Förmaket och RiddarhusSecretsrarens enskilda arbetsrum, endast fyra rum finnas i Riddarhusets öfra våning, hvilka sålunda begagnas, nemligen:
Ett till Sessionsrum för RiddarhusUtskottet s;ne till läsrum för Ridder - 20 Den 5 April, skåpet och Adeln och till arbetsrum för de af Ridderskapets och Adelns Tjenstemän, hvilka under Riksdagen äro sysselsatte med Protocollernes uppsättande, samt ett till egentligt Canzlirum, hvarest alla öfrige i och för Riksdagen vid Ridderskapet och Adelns Canzli antagne personer, förrätta deras arbeten, och uti hvilket rum jemväl de Renskrifvare, hvilka dels verkställa Frotocollernes utskrifning till tryckning, och dels, efter särskild tillåtelse, biträda med afskrifters förfärdigande åt de Ridderkapets och Adelns Ledamöter, hvilka dem derom anmoda, måste i brist af annan lägenhet, inrymmas- Och då således alla rummen äro så upptagne att tillträde derstädes för främmande personer icke kan utan betydliga olägenheter medgifvas, anser RiddarhusUtskottet ifrågavarande motion, sä vidt den åsyftar att Tidningsutgifvare skulle lemnäs tillgång, att på stället få afskrifva eller genomlä»a Ridderskapet och Adelns justerade Protocoller, icke kunna bifallas, men då Tryckfrihetslagen åt hvarje Svensk man förvarar rättigheten att i tryck utgifva alla handlingar hvilka röra allmänna ärender, dervid dock i afseende på RiksStåndens ProtOcoll det vilkor blifvit fästadt, att vederbörandes tillstånd dertill måste förut sökas och erhållas, och den authorité, som i ett så beskaffadt fall, som det nu ifrågavarande, skulle äga att berörde tillstånd meddela, icke kan vara någon annan än Högloflige Ridderskapet och Adeln, 6å, och till undvikande af den omväg och tidsutdrägt, sorn ett slikt tillstånds sökande / Den 5 April, 2> och beviljande skulle medföra i hvarje särskildt fall, då en Tidningsutgifvare önskade aft af ett Ridderskapet och Adelns Protocoll erhålla del, samt för att bereda den allmänna kännedom af Statens angelägenheter, som i ett Constitutionelt land aldrig bör saknas; får RiddarhusUtskottet i anledning af ofvanberörde motion, vördsamt hemställa, om ej Höglofl.
Ridderskapet och Adeln skulle behaga för denna Riksdagen besluta, att det må vara RiddarhusSecreteraren tillåtit att, då någon Tidningsutgifvare sådant åstundar, låta, så skyndsamt, som nied’Protocollernes begagnande för expeditionen inom RiddarhusCanzliet står att förenas, för nämde utgifvares räkning afskrifva Ridderskapets och Adelns justerade Protocoller, antingen helt och hållit eller delar deraf, hvilken afskrift Tidningsutgifvare!! sedermera äger atti RiddarhusCanzliet utbekomma, endast emot godtgörande af den derföre erforderliga renskrifnings- och Collationeringskost; nåd, hvilket till Höglofl.
På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. Spens N.
Snoilsky. l% Gen 5 April, N:0 5* Horsamste Memorial!
Rid— derskapet och Adeln behagat äterrtmittera Utskottets afgifne Betänkande angående sättet, att nu genast kunna göra frugtbare medel, hvilka tillhöra de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde fonder, hvaraf räntan till anslagne utgifter bör utgå, jemte ett af Herr Grefve
De la Gardie, Jacob, gjordt Förslag till en sådan ändring uti det för de lån af Riddarhusets Cassör nu gällande reglemente, att lån äfven skulle kunna beviljas mot annan inteckaing uti fast egendom, än den första eller näst efter Rikets Ständers Bank.
Utskottet , som vid frågans granskning funnit betänkligt att till slutelig pröfning företaga en del af Lånereglementet, och att an. norledes än i sammanhang med frågan om de säkerhetsmått som till bevarande af Cassornes • räst böra iagttagas, granska frågan derom, huruvida lån skulle kunna få meddelas mot annan än den första inteckningen näst Rikets Ständers Bank, har icke af hvad Herr Grefve
De la Gardie anfört funnit skäl att frångå dess redan yttrade öfvertygelse i detta ämne.
Utskottet kan icke föreställa sig, det RiddarhusDirectionen skulle sakna tillfälle att mot den säkerhet och på det sätt Utskottet föreslagit nu genast kunna göra de i Cassan befintelige Capitaler frugtbare, och att nödvän - Den 3 April. 23 'S* heten nu icke skulle påkalla en rubbning uti de grunder, hvarå det hittills gällande Lånereglementet hvilar.
Utskottet! tror sig likväl i händelse någon närmare granskning af Herr Grefve De la Gardies förslag nu skulle komma i fråga, böra fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att det ar en väsendtelig skillnad emellan densäkerhet, som en inteckning näst efter Bankens lån medlörer och den som kan tilläggas en inteckning * efter annan allmän Cassa eller enskild person*
Då det förra är inskränkt till en mindre summa och genom Capitalafbetalning årligen minskas kan deremot ett lån af sednare beskaffenheten uppgå till ett vida betydligare belopp och förblifver vanligen till Hufvudstolen oförändradt.
Om ett misstag i afseende på en belänt egendoms värde möjligen skulle inträffa, kan sådant likväl då Cassans inteckning är den första näst efter Bankens, troligen aldrig medföra förlust af hela Capitalet, hvilket åter kunde blifva händelsen, om en annan inteckning före Cassans finge äga rum.
Dessa skäl fordra en närmare pröfning än som vid en blott prseliminair granskning af ämnet kan. äga rum och Utskottet tror sig bäst bevara säkerheten för de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställda fonder, då Utskottet för det närvarande afstyrker det af Herr Grefve De la Gardie föreslagne tillägg och hemställer att detsamma först i sammanhang med pröfningen af Lånereglementet' i allmänhet må till afgörande företagas, hälst ett så be - ^4 Ben 5 April. < skaffadt tillägg synes öfverskrida gränsen för en provisorisk åtgärd.
På Riddarhusljtskottets vägnar C. G. Spens. Ni Snoilsky.
Bilagor till PleniProtocollet för den 4 April? fårmiddagen.
N:o n Herr Rothlieb, Axel:
Med en jemkning i Extra Roteringen, kan förstås en jämnare fördelning öfver hela Riket, eller ock i hvarje province särskildt.
I sednare fallet tror jag ej, att en fullkomlig rättvisa ägde rum, ty utan afseende på ortens mer eller mindre förmåga att bära ett onus, blefvo då visssa Provincer belastade med Rotering efter if hem*.
Den 4 April f. mi man högst, på hvarje Extra Rote beräknadt, då deremot i andra ^delar å 3 fulla hemman kommo att anslås till uppställande af en Extra Roteringskarl allt efter gom orterne voro lindrigare eller mera tryckande belagde, då Indelningsverket först inrättades.
Om en jämn fördelning af Extra Roferingen öfver hela Riket fastställdes, så borde ett visst hemmantal bestämmas att utgöra hvarje Extra Rote, hvilken det ålåge under krig uppställa Extra RoteringsSoldat; likväl med rättighet för den eller de
Comittéer som fingo sig jämkningen uppdragit att göra afseende på utmärkt goda eller synnerligen svaga hemman, och i förra fallet vid fördelningen minska, men i sednare med Jtdels å £ hemman öka en Extra rote.
Skulle ej en sådan fördelning tagas till grund, så återstår en annan nemligen, den, att 6edan en ny värdering å hemman, till utgörande af blifvande Bevillningen för sig gått, hvarvid säkerligen ej Byggnader tagas i beräkning, utan afkastningen och värdet bestämmas efter nu gångbara Egendomspriser, så kunde derefter en jämn fördelning af Extra Roteringsskyldigheten åstadkommas, om ett visst värde å jord bestämdes för utgörande af hvarje RoteringsSoldat
Friherre af Nordin, Carl Johan; Frånvarande då Statsutskottets nu uppläste Betänkande inom Utskottet justerades. 26 Deri 4 April f, m, får jag vördsamt förena mig med de Herrsr, som emot Betänkandet sig reserverat.
Grunderne för denna min reservation finnas fullkomligen framställde af Herr CommerceRådet
Santesson i dess åtföljande serskilta mening, och då jag dem nu vördsamt åberopar, besparar jag Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tid, med deras upprepande, men det torde tillåtas m'g derjemte få tillägga ett ytterligare skäl, nemligen, att utan ett bestämdt Riksmarkegångsprts, ifrån den eria Riksdagen till den andra, skola Rikets
Ständer förgäfves söka be* stämma något visst anslag, till fyllande af den brist, sorn ovilkorligen mäste uppkomma för dem så väl Militaire som Civile Embetstnännen, under lönerne anslagne Spannmål, fivadan Rikets Ständer skola nödgas hädanefter, som i tintills, påtaga sig en högre Bevillning, än -om af behofvet påkallas.
Genom en sålunda onödigtvis förhöjd Bevillning, vinnes föi öfrigt icke det aldraringaste, till Embetsmännens fördel, utan åstadkommes endast ett tillskapande af stora öfverskutter, eller med andra ord, att genom påläggande af högre utskylder, ån som af behofvet påkallas, tillskapa en i 5 år sig ökande stående Gassa, och det und r ert tidskifte, då det allmänt klagas så väl ötver de skattskyldiges oförmåga att bära sine bördor, som ock öfver bristande lif i pen» ningecirculationen.
Upplysningsvis får jag äran tillägga, att i händelse Rikets Ständer skulle finna lämpe* ligt gilla Utskottets Betänkande, samt antaga Den 4 April /. m. 21 samma grund, för anslaget till Spannmålsberäkningen under lönerne, som sednaSte Ständer, 6å uppkommer en brist af 80,207 R:dr Banco, utöfver hvartill den i annat fall behöfver beräknas, (ör de 42,615 tunnor Spannmål, som är® till 3:dje Titeln anslagne, hvilken brist måste fyllas genom Bevillning under det Tjenstemännen möjligen endast njuta sina löner till det minimipris Utskottet föreslagit, eller 32 sk. per tunna lägre än hvartill de i annat fall skulle få den sig godtgjord.
På dessa skäl och i betragtande af, att Kongl. Majit, med anledning af StatsContoire»s underdåniga hemställan, detta 5 åriga bestämmande i nåder föreslagit, vågar jag vördsamt hemställa, om ej återremiss af Utskottets Betänkande torde böra äga rum, öfvertygad att så vä4 Statsverkets, som den enskildta Löningstagarens fördel, härigenom bäst bevaras.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: Uppå Herr Gustaf Hjertås motion att, på sätt som BancoOrdningens 72 §. föreskrifver, Bancoverkets tillstånd måtte Riksens Ständer föreläggas, har Höglofl.
Att föreskriften i BancoOrdningens 72 §• blifvit upphäfven genom 1672 års beslut: 28 Den 4 April f, m, 2:0
Att den Utskottets Ledamöter förelagda Ed förbjuder "att ”något yppa som i någon måtto kan lända till Bankens skada och misskredit.”
Hvad det förstnämnda hindret eller 1672 års beslut beträffar, så behöfver man blott ihågkomma, ”för att bedöma dess halt” att det uppstäldes under en af Sveriges största olycksperioder, då nemligen det krig tändes hvarmed landet hemsöktes under Carl den Xl;tes minderårighet.
Uti ett till FinanceComitéen ingifvit och med nådigt tillstånd serskildt tryckt yttrande om Banken, författadt i afsigt att besvara den frågan som Kongl. Maj;t uti sin instruction för FinanceComitéen framstäldt, ”huruvida nemligen genom Bankens functioner, sådane de nu gälla, inrättningens syfte uppfylles,” tror jag mig hafva utredt, att, ehuru felaktig Bankens organisation ifrån första början varit, så ingick, dock den hemlighet hvarmed Bancoverkefc blifvit förvaltadt aldeles icke i dess stiftares plan joch ej heller påbjudes den af BancoOrdningen.
Jag anser mig hafva utredt att det är denna missförstådda hemlighet, som vållat att Banken under fulla tvåtredjedelar af sin )50-åra bana icke ägt något syfte, icke uppfyllt en Banks functioner utan varit en anstalt der än Regeringen, än andra magtägande i behofvets stund funnit Credit och penningar, Deri 4 April f. m, 29 men på bekostnad än af Capitalisterna, än af de productiva iolkclasserna.
Jag är berättigad att tro min teckning vara enlig med sanningen, emedan mina uppgifter ännu icke blifvit vederiagde.
För att afböja den nystiftade, eller rättare den med ny garanti försedda Bankens misscredit och fall, måste en hemlighets-sloja kastas öfver Bancoverkets tillstånd, och den §. af BancoOrdningen måtte suspenderas, genom hvilken ofelbart man hade tänkt från den nya Banken afböja det öde, som träffat den under Carl X:s regering stiftade Bank.
Det kan i sanning räknas Carl den XI.s ädla Minister till last, att denna suspension af Bankens publicitet, eller att 1672 års beslut icke formeligen upphäfdes, sedan Statens organisation hunnit fullbordas, och Banken i 10 ärs tid kunnat utöfva functionerne af en Bank.
I672 års beslut återställa BaneoOdniagens 72 §. uti sin fulla kraft.
Hvad tysthetseden beträffar, sl upphör den naturligtvis att vara förbindande i samma} ögonblick, som Riksens Ständer finna för godt att upphäfva 167a års beslut, som hade tysthetseden till följe.
Utskottets yttrade egna opinion om denna eds förbindande kraft, synes icke framställa något hinder, om Riksens Ständer skulle vilja upphäfva ett beslut som af serskildta omstän. digheter blifvit föranleda Utskottet förklarar att det anser Riksens Ständer ingalunda böra sakna de upplysningar om Bankens tillstånd, hvilka för Riksens Stän-l der äro angelägna att erhålla; Utskottet säger sig vara beredt att dem afgifva.
Utskottet anser ändamålet för den yrkade publiciteten redan vara till en väsendlig del vunnen genom de upplysningar, som Utskottet genom sitt Betänkande N.'o 2 meddeladt. emedan till en fullkomlig kännedom af Bankens ställning, det icke fordras mera än uppgift af sedelstocken vid 1817 års slut samt af den reella fonden, jemte specification öfver Bankens fordringar; Utskottet anser en uppgift om Bankens Den 4 April f. m. stallning nödvändig, så vida någon väsendtlig förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas. Men Utskottet hemställer, om icke, sedan en gemensam beredning af Banco- och Statsutskotten blifvit formerad, frågan må till en tid hvila.
Den frågan synes här böra komma i be* tragtande, om icke Riksens Ständer i båda fall, antingen Baacoverket skulle förblifva sådant det är, eller någon väsendtlig förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för BanJ kens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas, böra anse sin värdighet, och sin pligt emot Allmänheten fordra, att genom upphäfvande af 1672 års beslut, återställa BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft.
Så mycket känner nu något hvar Bankens historia, för att lemna rum åt den öfvertygelsen, att, om 72 §. aldrig varit suspenderad, så hade många åtgärder icke ägt rum, hvarigenom allmänheten blifvit lidande.
För min del anser jag publicitet i båda fall böra äga rum; jag yrkar den så mycket mera, som jag tror att den väsendtliga förändring uti de nu befintliga grunder och föremål \ för Bankens verksamhet, som FinanceComitéens
Betänkande framställt såsom nödvändig, och 32 Den 4 April f, rn. hvilken förutan, enligt min öfvertygelse, ingen ordning uti Statens Finans oeh ingen hjelp mot den allmänna förlägenheten kan förväntas, skall derigenom befordras, och må hända blott derigenom blifva möjlig, att den hemlighetsslöja som år 1672 kastades öfver Bancoverket för evigt bortryckes.
,■ .
Jag anhåller derföre att Betänkandet måtte återremitteras och Utskottet anmodas att bestämdt yttra sjg, huruvida Utskottet känner något annat hinder än det som i Betänkandet blifvit anfördt mot återställandet af BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft.
N;o 4, Friherre JVirfén, Quftaj Fredric:
Statsutskottet finnas flere med det, i personligt afseende, så väl förtjente dubbta förtroende-kall, att såsom förut valde Revisorer, nu i egenskap af Utskottets Ledamöter deltaga i utlåtandet öfver deras förra arbete; med erinran ^ tillika om de bifall Utskottet åt sine redan gifne utlåtanden förvärfvat, är det egenteligen icke någon ändring uti dess betänkande jag vid detta tillfälle påräknar att tillvägabringa, dess mindre som, efter arbetssättet inom RiksStånden, anmärkningar gjorda uti ett Stånd, blifva ändamålslösa, då samma mål utan erinringar afgöres Dru 4 April f, m. 33 afgöres uti de 3:ne öfriga ; så att slumpen silena bestämmer, otn de ens till pröfning förp.’ komma.
Men under utöfningen af det Embete, som blifvit mig af Konungen anförtrodt, har jag varit skyldig inhämta någon kännedom 1 de ämnen, som utgjordt föremål för Revisorernes anmärkningar vid Statsverkets Räkenskaper, och för StatsCJtskottets, i anledning derafj nu afgifne utlåtande; och det är i följd af den, samt, jag bekänner det, äfven för att gifva en öppen gärd at högaktning åt de Her* rar och Män, hvilka som bäst sysselsättas med samma arbeten som utgöra föremål för mine egne bemödanden, och med granskningen af mine handlingar som publik person, sorn jag tillåter mig framställa några olika tankar, hvilka utan tvifvel skola af dem med tillfredsställelse upptagas, enär de icke afse något annat mål, än sanningens och sakens.
I anledning af Revisorernes erinran, att ovisshet uppstått huruvida de så kallade Stofferingspenningar, som af en del Regementen förut blifvit utgjorde, numera, sedan en ny,reglering, angående Indeldtalnfanteriets beklädnad af Konung och Ständer vidtagits, likmätigt Kongl. Förordningen derom af den 30 December 1819; har StatsUtskot.tet ansett det vara en följd af 2 §. nämnde Förordning, att Stofferingspenningar ej böra utgå af de Rotehållare, hvilka på en sjettedel®-bidraget till Soldatens beklädnad ingått, och tillika tillsyrkt, att hvad Bil. till Ridd. 0. Ad.
Pr. III Band. 3 34 Pen 4 April f. in. eö del Regementen sedan den tid lefvererat* borde dem restitueras.
Förenämnde §. innehåller intet uttryckligt stadgande, att de RotehålJ lare som, ingingo på beklädnadsbidraget, ické vidare skulle erlägga StoiTeringspenningärnej men förklarar deremot, som ock Utskottet anmärkt, att för Rotehållare åter, som icke vii« le, eller af locala öfriga förhållanden ansåge sig icke kunna deruti ingå, utan önskade att vid KneckteContractens ordalydelse i den delen förblifva, komme den penningeafgift, som enligt samma Contract skulle i och för bekläd - naden utgöras, så väl som deså kallade Stofferingspenningar, de der ägde rum, att dädanefter utgå, icke med deras primitiv» belopp,' utan efter förhållandet af myntvärdet den tid contracten upprättades.
Detta beslut tillkännager att en ytterligare gravation i sättet att utgöra Stofferingspenningarne, skulle träffa de Rotehållare som icke ingingo på beklädnadsbidraget j men fråga är om det ock vill säga detsamma som att Stofferingspenningarne, i motsatt förhållande äfven skulle upphöra i dera» primitiva skick; StatsContoiret har funnit förhållandet nog obestämdt, och derföre äfven föreställt sig att Riksens Ständer, som reglerat om det nu gällande beklädnadssäctet, borde hafva tillfälle att häröfver gifva närmare förklaring, innan desse medel infordrades af dem som med betalningen uteblifvit; men mgalunda kan en sådan tvekan af §:s ordalydelse bifva undanröjd.
Maj-r gerom serskild e nådiga skrifvelser till sina Btfslinings’afvande Ben 4 April f. m. 3> forordnat huru denna §. bör tillämpas vid hvarje serskildt Regemente, utan att likväl i de utgångne expeditiorierne derom, finnes ett enda ord, som förordnar att nämnde bidrag skulle tlpphöra, såsom en följd af det allmänna deltagandet i beklädnaden.
Att det ej heller varit Riksens Ständers mening vid förra Riksdagen skulle synas deraf att den påräknade inkomsten å denna titel då icke nedsattes utan tvärtom upphöjdes från 56oo till 7000.
Stofferingspenningarnej voro från Indelhingehs början vid en del Regementer ett bidrag till Lifmuhderingen, sorn genast vid reglerandet af Kaeektens Rotelön afsattés medi vissa daler, och Kneckten har från första inrättningen icke erhållit mer än difierencen.
Så heter det, exempelvis uti Knecktecontractet för en del af Vestmanlands Regemente, att 5 daler Kopparmynt skulle årligen får detta ändamål nnnebåilas af den ena tulina Spannmål, eller 3 daler Siljverniynt rom Hant Kongl.
Majit förärat till hvar Rote här i Länet; så heter det i Kongl; Förordningen om de Indelta RegementerneS Beklädning af den 12 Juli 1756, 7 Momentet: ”men hvad angår de årliga kfleckteklädemedel; eller så kallade Stoffsringspenningar, sorn af iett och annat Indelt Regemente betalas efter Knecktecontracten, och äfven användas till hvart och ett Regementes behof vid förefallande beklädning, så bora desamma hädanefter till Statsverket inf yta, och utan inskränkning till något birst Regemente, efter omständigheter amandels.
Vid alla sednare regleringar om bekläd - 56
Den 4 April J, m, naden, och äfven då det förordnades att Släp. munderingen skulle vara lika med Lifmunderingen, hafva Stofferingspenningarne det oagtadt utgått.
De hafva varit ansedde som en serskildt Statsinkomst, utan allt vidare beroen* de af frågan om Lifmunderingens utgörande, den det åläg Kongl. Maj:t och Kronan att af Statens mede! omedelbarligen bekosta.
Regleringen om beklädnaden, som genom 1819 års författning bestämdes, syftade egentligen på ett nogare bestämmande af Fotehållames enligt KneckteContractet åliggande skyldighet, att utgöra Släpmundefingen, hvarmed Stoffe, ringspenningarne aldrig haft något sammanhang; och lärer utfallit på det sätt att, åtminstone vid de fleste Regementer, Rotehållarnes bidrag blef mindre än som förut hade utgått, i och för Släpkläderne allena, oberäknadt stofferingspenningarne der de ägde rum.
Under denna ovisshet om förhållandet, har jag sökt hopsamla de primitiva författningarne i ämnet, för att, derest någon vidar» undersökning derom, i följd af återremiss, skulle ifrågakomma kunna tjena till någon upplysning, utan att jag tillåter mig här upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid med upprepandet af deras innehåll.
Vid frågan om de i Tnlluppbörden inflytande vexlare redovisning.
Ständer beslöto år 1818 en underdånig hemställan till Kongl.
Majtt att de uti toen 4 April f. m, _jp Tulluppbörden inflytande vexlar i Hamburger B:Co, måtte i detta myntslag inom columnen i Räkenskaperne upptagas, samt utföras i columnen uti Svenskt Banco, efter coursen för den dag, då uppbörden skedt.
Öfver detta Förslag blef jag, jemte arne andre Comiterade, i tillfälle att, i sammanhang med frågan om en ny reglering af Tullverkets Räkenskaper år 1819, till Kongl. Maj:t afgifva unherdånigt utlåtande; dervid följande anfördes: ”Comiterade anse högst angeläget, att en Uppbördsmans activitet i tjensten aldrig utsträckes öfver den enkla åtgärd, att med den ena handen emottaga, och med den andra utgifva hvad han emottagit, samt att deröfver föra en enkel och redig Journal, sorn blir hans räkenskap, i det skick den för dagen afslutas.
Sålunda får deruti alldeles icke ingå några förslagsberäkningar, eller fingerade summor, emedan ingenting snarare förer till oreda, eller lättare befrämjar svek och flärdfulla Räkningar, än en så beskaffad fictiv bokföring, som Comiterade våga i underdånighet anse skulle blifva en följd af ett oinskränkt bifall till hvad Riksens Ständer i denne del önskat.
Det heter nemligen: ”Sorn till ordning och redighet länder, att hvad i vexlar inflyta i Hamburger Banco upptages inom column i Räkenskaperne uti detta myntslag, 6å väl vid Tullverket som hos StatsContoiret, samt utförcs i column uti Svenskt Banco efter dagens cours 4 y> fren 4 April f. w. då uppbörden sker, få Riksens Ständer i afseende på TuEmedlens förvaltning och redovisning, till Eder Kongl. Majit framföra sin underdåniga anhållan, att denna ordning må till verkställighet befordras.