Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om någon gång inom oss skilgde meningar kunnat uppstå i medlen till befrämjandet af allmänt väl, om olika tankar kunnat vara om sä-» kraste sättet att ernå fullkomligheten derutinnan, är jag likväl öfvertygad att J alle instämmen i den önskan, pligt och erkänsla, gemensamt af oss kräfva, den att utan uppehåll till vår Konung och vår Kron-Prins frambära uttrycken af vår vördnad , vår kärlek och vår tillgifvenhet, och visa Europas samlade nationer, om de erhålla tidning af de låga försöken, med detsamma en förnyad och kraftig öfvertygelse, att Sveriges fria folk känner sin största, sin varmaste sällhet i upprätthållandet af sin Regering, i försvaret af sin frihet och i närmaste samband med denFurste, det enhälligt kallat till Högsta vårdarenaf sin ära och sin sjelfständighet, som genom sin omsorg för båda förvärfvat sig dertill nya anspråk och till hvars försvar hvarje bröst är eldadt och hvarje arm här är ägnad.
Det är i anledning häraf jag till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln får framställa den anhållan, att vi genast genom Deputerade inbjude våra Med - Bil, till Ridd. o. Ad, Pr. II Band.
42 6s8 Den 11 Mart lii ständer sig med oss förena, att till Hans Maji Konungen och Hans Kongl, Höghet
KronPrin-* sen genom en stor Deputation frambära sine uttryck af Svenska Folkets tänkesätt och trohet, samt anmoda ExpsditionsUtskottet skyndsammeligen uppsätta en adress, som jemte desse af hjertat och pligterne gemensamt påkallade uttryck innehålla en underdånig begäran det Hans Majit täcktes anbefalla de Embetsman som dermed befattning hafva, att använda all omsorg och alla medel för upptäckandet af den, hvilken så brottsligt velat fläcka Svenska namnet och den ifrån Seclernas längd vitsordade trohet och tillgifvenhet för de Regenter, hvilka i likhet med Carl Johan omsorgsfullt vakat för dess ära och dess väl och i tacksamma undersåtares kärlek hemtat sin största belöning.
H:0 Herr Coijet, Carl Fredric:
Då Herr Lagerhjelms yttrade betänkligheter angående svårigheten att bidraga till försvarsverkets stora behofver, gifvit anledning till anmärkningar, som flere Ledamöter af Riddérskapet och Adeln framstält i frågan om Sjöförsvaret särskildt j torde mig som användt nära 40 års tjenst vid det vapen, som egenteligen tillhör Skärgårdsflottan, äfven åligga., att framföra några åsigter i detta vigtiga äni'>
Den ii Martti. 659 ne, hvilket icke nu för första gången sysselsätter mitt eftersinnande.
Skärgårdskriget befinnes vara det äldsta stridssätt innom Scandinavien; anskaffandet af de dertill nödige och förr brukelige fartyg, utgjordes af de i skeppslag fördelte Strandboar; bidragen till Sjöförsvaret är alltså äldre an någon annan rustningsskyldighet och äldre än Indelningsverket, hvari det af Carl XI erhöll sin andel, genom det roterade Båtsmans? hållet.
Samma vatten skölja ännu Sveriges stränder, som i förra tider, och dess mägtigaste eller farligaste granne, äger Flottor, och underhåller dem för äran att befalla öfver Östersjön, och tvekom ej derpå, för att i sinom tid Vara i tillstånd att ovänligt besöka oss; sjelf— ständigheten kräfver försvar och hederskän-? slån hos Nation, liksom böiligheten, fordrar möjligheten af contrabesök, hvilka i militairiska företag dessutom ingå i hvarje försvarsplan; vi torde således snart vara öfverens om; att Sjöförsvarsanstallter äro af en absolut nöd-i vändighet, så mycket mer, sorn inga fiendtliga anfall emot Sverige med något allvar kunna utföras med andra medel än Flottor.
Således lärer det vara obestridligt, att äfven vi måste underhålla dem.
Landets innebyggare skulle dessutom röna den båsta verkan af sina bi* drag och uppoffringar för krigsbehofvens anskaffande om försvaret kunde vinna den fullkomlighet på sjön 5 att ali landsättning af fi~ Den ii Martii. endtligt krigsfolk på Svensk jord blefve genom sjövapnen förekommen.
Krigskonstens utveckling i sednare tider har hos oss åter gjordt Skärgårdskriget till en icke obetydlig omständighet; uti så ojämt för. hållande af krafter, stater emellan, uppkommer sällan ett sådant resultat som freden vid Verelä, afslutad på hedrande vilkor för det, emot Rysslands ötvermagt ojemförligt svaga Sverige.
Historien öfver 1790 års krig, skall tekna några vackra blad till efterkommande Svedskars tillfredsställelse, hvilka mera opartiskt än vi som ännu lefva skola bedomina händelserne, och huru skärgårdsflottan under sin benämning af arméens Flotta uppfyldt sin bestämmelse, då den till denna lred så hufvudsakligen bidrog.
Detta erindras i anledning af hvad en värd Ledamot Grefve Cronstedt anfört i sine anmärkningar vid Herr Lagerhjelms motion rörande det beskydd, hvilket af Örlogsflottan lemnades.
Åtskillige ännu lefvande personer, af Landtarméens befäl, här närvarande kunna vitsorda om så behöfdes, att det Var Skärgårdsflottan ensamt som stridde i Svensksund, hvarmed kriget fick ett förmånligt slut.
Den del af arméen som der. vid deltog om bord på skärgårdsflottans får. tyg lärer aldrig kunna anses illa använd om lika märkeliga resultat derigenom vinnas.
Det vore att träda Konungens höga rätt för nära, att, innom Riddarhuset, vilja besluta, eller afgöra något om hvilkendera af Flottorne bör njuta förmånsrätten vid fördelningen af de Den il martii, 661 knappa bidrag Staten förmår att lemna till Sjöförsvaret; den önskan vågar jag dock. framlägga vid alla tillfällan der mitt utlåtande i ämnet fordras, att så länge vi icke förmå tillfullo förse Sjöverket med alla erforderliga anslag af medel, den Flottan som på en gång är både minst dyrbar, och vid krigstilifällen först påkallas, och vid alla militaira företag måste utgöra avantgardet, också borrie först sättas i complett och för ändamålet nödigt skick, om än deraf skulle föranledas ett uppskof med vidare skeppsbyggnad; Calculerne öfver kostnaden till ett nybygt Linieskepp , må utfalla inom eller utom de uppgifne och i frågasatte summor, så blir likväl visst, att minst 5 Batailloner Canonslupar för samma summa sorn till ett Linieskepp åtgår, kunde anskaffas, och att saknaden af ettLinieskepp i Örlogsflottans Linie, alltid är vida ringare, än nyttan af 5 Bataiiloners tillökning i skärgårdsflottans, och så vidare.
Våra åsigter må vara så olika som helst, 6kola de alltid, som jag hoppas, sammanstämma, vid frågan om Fäderneslandets kraftigaste försvar, så väl deras som dertill bidraga med skatternes erläggande, som deras hvars skyldighet blifvit att personligen uppoffra sin möda, och sjelfva lifvet.
Med någon kännedom om Svenska kusternes beskaffenhet, till längd
Och farvatten, inom skärgården öfvertygas man snart att tillökning i försvarsmedel vid Skärgårdsflottan är af största nödvändighet och att dess otillräcklighet, i behofvets Dea. 11 Martii. stund, icke af något kunde ursäktas.
Sedan detta vapen ändamålsenligt blifvit fullkomnad!, mäste och borde medel till Linieskepp* bygg-, naden, sora jag förmodar icke uteblifva.
Det är icke tänkbart, om än Nationens hela manbara styrka ställdes under vapen, att vederbörligen, utan Flottor, försvara detta land 5 öfverflödigt vore derföre, att, med ytterligare reflexioner, angående sjöförsvarets nödvändighet i allmänhet, eller med kustförsvarets, i synnerhet, uppehålla Ridderskapst och Adeln, V» äga en dyrköpt erfarenhet i dessa ämnen, jag vädjar till den, och tili Konungens vishet, som skall bereda oss tid, till alla våra Miliiaira anstallters planmässiga förkofran, t raan af ds tillgångar sorn Rikets Ständer härtill kunna anvisa.
Jag vill blott dröja ett ögonblick vid den af Herr Nordenschöld framställde tanka, att Flottornes sammanslagning till en Corps, snart vore att förvänta, och ätt ett sammanflyttande af alla Sjöstationerne till Carlscrona deraf skulle blifva en följd», till besparing genom Stockholmska och Görtheborgska Escadernes établisseraenters indragning.
Att sammanslagning af dessa begge Corpser länge varit tillämnad, är bekant; vi afbida Kongl. Maj;ts nådiga befallning om verkställigheten deraf med ali undersåtlig vördnadjoch undergifvenhet, såsom bland annat ledande till begagnande af hela den militairpersonal, sorn finnes vid Örlogsflotta!^ och dervid nu Den ii Martil, 663 icke är fullt behöflig för den så betydligen minskade Flottan hvilken sjöförsvaret i hela dess vidd så väl fordrar; men att deraf hämta skäl till hela sjöstyrkans sammanförande på en punct, torde vara mindre förmånligt och högst betänkligt att tillstyrka.
Dervid framställer sig genast: 1:0.
Att Carlscrona är för långt aflägse från centralpunkten på föisvarslinien af Östra kusten, i Uplands skärgård der fiendtliga anfall från Åland, med största lätthet med skärgårdsfartyg kunna försökas; än längre är afståndet till
Quarken, hvarifrån en bakom Umeåelf stående ArméeCorps, sorn icke ägde sin mot stranden af sjön stödde flank betäckt af skärgårdsfartyg, snart tvingades från sin ställning; afståndet till Vestra kusten kan, genom möjeliga hinder r sundet, blifva artificielt längre, än det Geografiska,. 2:0.
Om än förmodas skulle att isens tidigare bortgång vid Carlscrona), skulle göra möjeligi för en derifån utsänd §kärgårdsEscader, att hinna fram till de norra farvattnen i råttan tid, hvilket om våren mycket försvåras af då rådande nordanvindar, så bör likväl ej förgätas, att en mot fienden tjenstgörande SkärgårdsFlotta, efter hvarje krigshändelse, eller] träffning, har ett säkert behof af Reparationer på sina svaga Fartyg, hvilket gjorde en återresa till Carlscrona lika nödvändig sorn oläglig om ändamålet är, att uthärda tjenstgöring^!! under en Itel Campagne, Den 11 Martii, och icke blott för ett enda drabbningstillf alle. 3;o« Vådan att samla all till sjöförsvaret hörande material på ett ställe är med Danska Flottans öde i Köpenhamn tydeligen ådagalagt; Carlscrona är ännu icke i vederbörligt försvarsstånd, och skulle omän härtill gjordes allt hvad göras kan i fullkomlighet, icke der. före i alla händelser vara ointaglig; det kom då till pass, att äga sjölörsvarets anstalter, fördeldte på flera stationer, utan att härtill af en ångerfull erfarenhet öfvertygas genom misstag i en så angelägen del. 4:0.
Så länge arbetsstyrkan förnämligast till flottornes behof, måste tagas ifrån det roterade Båtsmanshållet, som sträckes till Vesterbottens södra gräns, inser man lätt, hvilken ofantlig tunga för hela landet skulle förorsakas, genom Norrländske Båtsmännens skjuts. ring, ifrån Nordmaling till Carlscrona, och att deras användande vid Stockholms station|, är vida drät;ligare och mindre tidspillande vid sjelfva uppfordringen.
Utan att hysa den förmodan, att hufvudstaden under krig snarare skulle hafva skada än gagn af den der förlagde Skärgårdsescader, hvilket en ledamot Herr Nordensköld yttrat; tror jag, att, som ett Rikets hufvudort i alla fall har tillräcklige retelser för en fiendens försök, att dittränga, den der förlagde del af Skärgårdsflottan icke äger all erfordetlig sä.
Den ii Martil, 66's kerhet; när Stockholm nu befinnes så nära gränslinien.
Det vore derföre ändamålscnligare ait ett nytt Sveaborg i Stockholms skärgård anlades, till försvarsverkets osvikeliga nytta.
Grannskapet af hufvudstaden skulle lämna tillfälle att från dess Sjömanshus, det största i Riket, liksom från dess Coopvaerdievarf, lemna den der stationerade escader, nödigt biträde vid hastiga utrustningar.
Med mindre kännedom om Statens klena tillgångar, skulle jag icke tillbakahålla mina tankar och min öfvertygelse i dessa ämnen, och visserligen icke uteblifva med fullständige förslager, angående sjöförsvarets fullbordan, de, dem
Sveriges local anvisarj och framtiden säkert kommer att behöfva.
Till förekommande af en origtig tydning, som kunde uppstå af en här gjord jemnförelse emellan Linieskepps och Canonslupars militaira nytta, hvilken oförtjent skulle nedsätta det förtroende vi i alla fall måste hysa, för dessa sednare; nödgas jag erhindra om det historiska factum, att Svenska Canonslupar, både förstört och eröfrat fiendtliga SkärgårdsFregatter af 40 Canoners styrka, samt att Engelska Linieskeppet Africa i sundet af några Danska Canonslupar var nära att förstöras, om ej en gynnsam vind uppkommit till dess räddning, en utväg som ganska sällsamt i vår Skärgård 6kulle blifva gagnelig för svåra skepp, som der sökte att agera.
Den xi Martil.
Vid frågans handläggning i det Utskott, til! hvilket Herr Lagerhjelms motion blifvit remitterad, får jag vördsamt erinra om en tillgång ehuru obetydlig, som finnes i de till Statsverket årligen inflytande 25,000 R:dr B:co, för Städernes vacanta Båtsmän, hvilken inkomst nied sin benämning, tillkännager siri bestäm melse vara ett bidrag till flottornes behof.
Herr af Tibell, Gustaf Wilhelm t En värd Ledamot har i ett till] Högloft.
StatsUtskottet remitteradt Memorial yttradt den förmodan, att en del af det®så kallade lilla creditivet måst ur RiksgäldsContoiret uttagas, emedan Passevolancemedlen och andra at KrigsCollegium efter Förvaltningen af Sjöärenderne disponerade fonder varit otillräcklige att bestrida de läger, marcher och rustningar, hvilka ägt rum sedan sista Riksdag, anseende till följe deraf såsom billigt, att om Riksens Högloft.
Ständer skola betala hvad sorn brister i de redan anslagne tillgångarne, deras revisorer först få tillse huru dessa tillgångar blifvit förvaltade och använde, samt, om de med bättre hushållning icke kunnat vaxa tillräckligen i anledning häraf får jag den äran anhålla, att följande upplysningar i ämnet, måtte till samma Högloft.
Utskott fä remitteras.
Dea u Martii, 667 Sedan Kongl. Majit genom nådig proposition till Riksens Högloft
Ständer af den 22 Maij 18*2, framställt nyttan af en mötespassevolance afgift, i stället för den kostnad Rotehållarne för matsäckar, drickespenningar och skjut6 vid mötestiden åt den indelta Soldaten vanligen bestå, aflemnade Riksens Högloflige
Ständer under den 19 derpåföljande julii deras i ämnet fattade beslut.
Med erkännande af nyttan att under mött-stiderne i fred, underhålla Soldaten på samma sätt som i krigstider, hvaraf Riksens Ständer ansågo otvifvelaktigt följa, att Soldaten vänjes vid fältlefnadeu, samt den stora mortaliteten borde förminskas, sorn vid krigens början härflyter af ombytt lefnadsordning och Soldatens ovana att tillreda den mat honom då tilldelas, sammanstämde Riksens Högloft.
Ständer 1 enhälligt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition på de i underdånighet uppgifne villkor, hvilka Kongl. Majd genom nådigt bref af den 1 December J812, till sine hufvudgrunder gillade och sedermera äfven i anseende till detaillerna som rörde locala förhållanden i nåder stadfästade, efter det Rotehåilarne, i anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställan, blifvit hörde.
Desse stadganden rörde väl endast det Tndelta Infanteriet och de till Infanterie förvandlade Jndelte Ca vallerieCorpser; men under loppet af år 1813, blefvo sedermera förnyade contracter äfven med de Indelt® CavallerieRegementerne afslutade, i anledning hvaraf Kongl. Majit och Kronan åtog sig att emot en stad - 668 Den ii Mar t ii. gad afgift, under motestiderne underhålla karl och häst vid desse corpser.
I anledning af hvad i detta ämne således stadgadt blifvit, åligger Passevolanceverket, att besörja underhåll och sjukvård för så väl indelte Soldaten sorn för indelta Cavalleriets harl och haji under mönstringar, möten, tåg och marcher, eiler hvad annat tillfälle som hälst, der Rust- och Råthållare, enligt förra författningar ålegadt skyldigheten att bestå underhållskostnaden, och detta åliggande har Passevolanceverket under alla de förflutne åren för så väl Regements- som de större öfningsmöten af egna tillgångar till alla delar bestridt, utan något tillskott af Statsverket.
Det ligger i sakens natur, att truppens marchekostnader till och från öfningsställena, måste genom Konungens Befallningshafvande, af under händer hafvande medel förskjutas, men desse hafva alltid i vederbörlig ordning, så fort RänteriFörskottsräkningarne hunnit inkomma och granskas, blifvit ersatte; och då mötena hållas sommartiden, men afgiften ej inflyter förrän om vintern, kunna visserligen ögnablickliga behof vid inträffande större utgifter uppkomma; men Inrättningen har alltid vid hvarje års slut-liqvid befunnits hafva fullgjordt alla sina förbindelser.
Om således till de marcher och rustningar, som den värda ledamoten omförmält, några Statsmedel blifvit anordnade, har sådant aldeles icke skedt för Passsvolance-inrättniogens föremål, sorn är Den ti MartH.
66g att besörja de Indelte Regementernes manskaps och rustningshästars underhåll och sjukvård under mönstringar och öfningsmöten samt marcherr. e dit och dan, hvartill, sorn jag redan haft äran anmäla, inga Statsmedel blifvit använde; Passevolanceverket kan i detta fall ej anses annorlunda än i likhet med en enskildt Entrepreneur, hvilken skulle medfhvarje Regementes Rust- eller Rotehållare slutit contract att emot en viss betalning, vid stadgade tillfällen, föda deras Soldater; lika sä litet soin denna vid uppkommen brist i sina tillgångar kunnat yrka bidrag af Statsverket, lika litet bör och kan Passevolanceverket fordra ett dy. likt understöd, men och å andra sidan, lika litet sorn Statsverket kunnat afen enskildt Entrepreneur fordra det öfverskott som genom ett års tillfälligt lindrigare priser kunnat för honom uppkomma, och som han måste förvara, för att dermed betäcka ett möjligtvis inträffandesvårare årsförlust, hvars priser öfverstiga hans Entreprenadssumma; lika litet kan och Statsverket fordra PassevolanceCassans öfverskott det goda året, då det icke äger förbindelse att ersätta bristen , de svårare.
Denna jemförelse och detta förhållande torde vara den billigaste ledtråd vid den väckte frågan om Ras* sevolance-verkets Revision.
Mig torde dock tillåtas att dela denna fråga i två delar- Revision omfattar dels den högre disposition, dels förvaltningen och redogörelsen.
Den högre disposition fastställer, hvilka Regementer och Corpser under årets lopp, böra hafva möten och mönstringar; huru länge öfnings-mö - 670
Den il
Mar lii. tena skola påstå, om ds skola Rsgemsnts-vis eller i större läger förrättas, och hvarest desse sednare då skola hållas.
Desse dispositioner, som endast af Konungen kunna gifvas, bestämma PassevolanceCassans utgifter för året.
Då Riksens StändersRevisorer vid granskningen af Statsmedlens disposition äga till ledning Riksens Ständers gjorde anslag och fastställde Stater, som vid medlens anordnande skola följas; så saknas deremot för revision af Passevolance-Cassans dispositioner all sådan grund.
Revisorerna kunna härvid endast anmärka, om vissa möten bordt inställas eller förkortas, eller något närmare belägit Lägerställe kunnat begagnas, men härtill fordras att känna huruvida Regementerne för deras militaira tjenstbarhet varit i behof af längre ellet kortare öfningstid; af öfning i detaille-exercicen eller i de större rörelserne; om de beJ gagnade öfningsfälten svarat emot det åsyftade militairiska ändamålet m. m
Att med sakkännedom bedömma de i dessa afseenden anbefäldte åtgärder, fordras åter att Revisorerne erhålla Protocollerne, som i Commandomål inför Konungen blifvit hällne, hvaraf grunderne till besluten kunna inhämtas; man desse har RegeringsFormen ansedt böra så hemliga hållas, att ej en gång ConstititutionsUtskottet, utom i vissa fall, äger att dem fordra.
Någon Revision i afseenee på hvad jag här kalladt de högre dispositionerne lärer således hvarken varit åsyftad eller kunna äga rum.
Hvad åter den sednare delen af Revision Den II Martii. hens föremål beträffar, eller huruvida Kongl. Majits höga Dispositioner och Beslut blifvit med tillbörlig hushållning verkställde och PassevolanceCassans tillgångar efter föreskrifter och med omtanka och uppmärksamhet för«! valtade, samt medlen behörigt redoviste, skulle väl synas som nödig controll i detta afseende redan vore stadgad, då Kongl Maj:ts och Rikets KammarRätt åligger ej allenast att till siffran granska sjelfva redogörelsen, utan äfven, enligt Kongl. Brefvet dsn ro September 1731, att tillse det KrigsCollegii dispositioner och Förvaltningen af medel och hvad dertill hörer, äro med Författningarne och en god hushållning öfverensstämmande, samt, om några anmärkningar dervid göras, dem genast till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifva, sorn säkert med högsta onåd, skulle se sig nödsakad att inskränka sine truppers öfningstider, genom cassans oskickliga förvaltning; men då jag i hvad som rörer denne sednare del af revisionen, befinner mig vara en redovisande Embetsman, deltagande i Passevolanceverkets styrelse , så får jag blott framställa den önskan, att den noggrannaste och offentligaste granskning, som Konung och Ständer kunna pröfva nödig, må äga ruin.
Herr von Qvanten, Carli T anledning af Herr Cocks
Memorial af 672 Den 11 Martti, den 28 Februarii går jag att vördsammast göra några anmärkningar.
Herr Cock benämner Bankens räntor, öfver 700,000 R:dr, som ett öfverskott samladt på medborgares bekostnad , och säger att mycket nyttigt till allmänt bästa, borde med detta öf* verskott kunna uträttas.
Jag erkänner dettaj men huru stridande mot denna framställning, är ej Herr Coeks förslag, att Banken skall öfvertaga Götha Canal, och evärdeligen försäkra dess actieägare 5 procents ränta.
Kan tran väl då säga, att ett samladt öfverskott, är till allmänt bästa användt, då dessa actier likväl äro en aldeles enskildt förmögenhet, hvilkas tecknande alltid berodde på fri vilja, och för hvilka det allmänna redan gjordt så stora uppoffringar?
Jag säger det allmänna, ty på samma grund som Riksens Ständer kunna förordna om Bankens sedelfabrik, dess utvidgning, och derpå följande ränteökning, på samma grund kunna äfven Ständerne' besluta, att dessa räntor skola användas till laodets väl, och detta ändamål vinnes bäst, om de användas till lättandet af den medborgerliga statsbördan.
Om Herrar Actieägare blifvit förledde och på god tro som orden lyda öfverlemnat sig åt detta företag, så böra de vända sin klagan mot dem som egentligen varit vållande till deras gjorda förlusta ingalunda mot dem, som genom stora uppoffringar gjordt allt, för att återföra värde å desse actier.
Den omtalta gärd nation skulle vara dem skyldig, som tecknade sig till actier, Den ii Mar lii. tief, tror jig å nationens sida lifligareskulle uttrycka sig nu, om aldrig denna actieteckning skedt.
Om d <-11 a stora företag gil vit anledning till en fästningsbyggnadj som den värda talaren yttrar, om denna fästningsbyggnad skulle gifva anledning till än flere byggnader, uppgåenda till millioner, så bör nyttan af dessa byggnader ställas i bredd med kostnaden och vara denna kostnad vida öfverlägsen; på andra vil— kof antager jag icke den Statslära, att stora arbeten och stora kostnader ofelbart äro nyt-i tige, emedan de sprida en välgörande verkan i landet.
Län har väl uppburit dessa fördelar, men den sanna teckning Herr Ehrenborg gjorde för några dagar sedan härå, Vittnar, att Götha Canal ej förmår en gång sträcka sin välgörande verkan på välmågan till ett helt Län; blott jtrakten omkring
Canalen betalte sina utskylder utan räst, då en annan trakt af samma
Län rester för hälften af utlagorne med 20 ä 25,000 R;dr om jag rätt Sninnes.
Jag bestrider högeligen Herr Cocks gjorde motion, men förenar mig likväl i den åsigten att
Bankens räntor böra användas till allmännytta, då om de användas till bevillnjngens nedsättande, detta goda ändamål bäst forde vinnas
Detta mitt anförande torde få åtfölja Herr Cocks Memorial tili behörigt Utskott.
Pr. II Sand. 43 *74 Den i ) Martii, N:o 5.
Under den 27 Januari! detta år har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln till RiddarhusUtskottets
Utlåtande remitteradt en af Friherre G. F. Åkerhjelm den 20 i samma månad väckt motion, rörande tillåtelse för främmande personer, att få såsom åhörare öfvervara Ridderskapets ock Adelns sammankonifter, jemte ett af bemätte Friherre den 27 i samma månad uppläst tillägg, äfvensom de i detta ämne sistnämnde dag af flere värde ledamötar, så väl muntligen som skriftligen, afgifne yttranden.
Innan Utskottet ingår i Utlåtande öfver sjelfva saken, har Utskottet trott sig böra, såsom en ledning vid frågans bedömande, framställa ett sammandrag af det hufvudsakligaste, som under debatten blifvit yttradt, så väl för, sorn emot motionen; hvarvid Utskottet äfven tillåtit sig egna reflectioner så ofta sådant an. setts kunna till förhållandets utredande bidraga.