Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan laga skifte afslutadt är, skall Landtmätin ingifva sin dervid uprättade arfvodesräkning till förste Landtmätin i länet, som densamma granskar och till det belopp, som deruti finnes vara rätt uptaget, godkänner ; hvarefter Landtmätin äger, mot arfvodesräkningens aflemnande och qvitterande, uti länets Ränteri lyfta det belopp, sorn godkändt är.
Skulle skiftet ej på ett år medhinnas, äger Landtmätin, vid hvarje års slut, uprätta räkning på hvad som under året verk* stäldt är, och efter på förut sätt skedd granskning, uti Ränteriefc beloppet lyfta.
Hvad sålunda till Landtmätin utbetaldt blifvit, utdebiteras på hemmanet med i:del om året uti derpå följande 3 år och skall, af Vederbörande KronoUpbördsman, i sammanhang med kronoutskylderne, upbäras och aflemnas. Slut!, får jag, derest förestående lagbestämmelse,’ för landtmätarearfvodes utgående vid skiften, hlifver antagen, föreslå, det R.
Stir till K. M, ville ingå med en underd. önskan, det 1834 års Nåd.
Taxa å landtmäteriarfvoden, i hvad sorn rörer bestäm - 116 Den 3 December e. tn. melserne om erläggande af arfvode vid skiften, måtte förändras i enlighet med nämnde antagne lagstadgande.
Remitterades till LagUtsk. och kommunicerades MedStånden. 2:o.
Då hvarje lagstadgande väl bör vara så tydligt möjligt är, på det, om dess rätta tillämpning, ej allt för stora ^meningsskilj aktigheter kunna upstå, men detta ej är förhållandet i hvad som, uti 1827 års SkiftesStadga, rörer ägoutbyten, så torde vara skäl, uti en så vigtig sak, stadga tydliga föreskrifter, huru vid ägoutbyten förhållas bör. 6 Kap. 2 § 2 mom. tyckes nemi. gifva stöd för, att delägarne skulle äga sig förena uti allt hvad till ägoutbytet hörer, men samma §:s 1 mom. säger, att Skiftesmannen och Gode Männen skola besluta uti frågan om ägornes gradering.
Då nu 7 Kap. 1 g stadgar, att ägoutbyte, under vissa vilkor, skall ske, om den till utbyte ingående mark, enl. hvad i 11 Kap. 1 g säges, i vederlag tagas kan, och 11 Kap. 1 § handlar om ägornes gradering, deruti delägarne ej äga sig förena, så upstår här en tydlig motsägelse uti 6 Kap. 2 g 2 mom. och 7 Kap. 1 g.
Vidare tillämpas och godkännes vid ena Ägodeln:sR:n, att ägoutbytena vid skifte till alla delar skola afslutas och besvärshänvisning, på sätt 18 Kap. 13 g föreskrifver, meddelas, innan skiftet vidare fortsättes, då en annan AgodelnrsRätt ej godkänner att så sker, utan anser ägoutbytenas afslutande och besvärshänvisning lemnande vara lagstridigt; ja flera exempel kunna nämnas, der Landtmät:n, i båda dessa fall, blifvit dömd Ägodeln:sR;n betala.
Då nu vanligtvis flera Agodeln:sR:r finnas inom samma län der Landtmät:n tjenstgör, så måste han antingen handlägga samma sak alldeles olika, allt efter den Ägodein:sR:s åsigt, hvarunder målet hörer, eller, i annat fall, riskera uti ena Ägodeln:sR:n få kullslaget och kosinaderne för R:n betala, för hvad som i den andra R:n gillas och fastställes, samt dessutom förlora förtroendet i orten, emedan jordägaren endast dömer så, att då Ägodeln:sR:n ändrade Landtmät:s handläggning af målet, så måste denna hafva misstagit sig om lagens rätta tolkning, och den Landtmätm är ej skäl vidare anlita.
När Landtmät:n blir ålagd Ägodeln:sR:n betala, äger han visserligen hos K.
M. underd. besvär anföra; men Högsta
Domstolen har äfvenledes ofta varit af olika åsigter om huru vid ägoutbyten, i sammanhang med skifte, förhållas bör, som nogsamt synes af de olika domslut som i dessa frågor, under olika tider, fallit.
Vidare finnas Ägodeln:sR:r, som vägrat fastställa ett skifte, medan af handlingarna ej synes, det handlingar blifvit angränsande grannar, för dess vid skiftet verkstä'lde ägoutbyten, tillställde. 14 Kap. 4 § i SkiftesStadgan lyder: »När Skiftesmannen på »marken utstakat och rörlagt skiftet samt anvist delägarne deras »ägolotter, vare han skyldig att dem mot lösen, som, i fall den ej »genast erlägges, genom Kronobetjeningen, på Skiftesmannens re»qvisition, uttagas bör, meddela alla under skiftet förde prot., af»sluta föreningar, jemte ägograderingslängden, och häfde beskrif - Den 3 December e. m. 117 »ningen etc.»; och 15 § af 1834 års Nåd.
Taxa å landtmäteriarfvoden lyder: »Begär någon att lösa karta, med tillhörande prot. »öfver verkställd landtmäteriförrättning eller utdrag deraf, då må »sådant icke förvägras.
Ingen jordägare vare skyldig att lösa såndane kartor oeh prot. nian så vida skifte skett, som laga kraft »vunnit, då dermed förhålles på sätt i SkiftesStadgan sägs.»
Härförefinnes äfven en tydlig motsägelse, emedan på ena stället stadgas, att handläggningarne skola af delägarne genast lösas vid skiftets af slutande, men på andra stället heter det, ingen vare skyldig sådane handlingar lösa förr än skiftet vunnit laga kraft — följden har äfven blifvit den, att mången rågranne, som vid ett skifte uti ägoutbyle ingått, vägrat lösa utdrag af skiflesprot., och som skiftet ej vinner laga kraft förr än 60 dagar efter dess afslutande, så lär väl svårligen sådan delägare kunna åläggas utdraget lösa; men Ägodeln:sR:n vägrar dock skiftets fastställande, emedan handlingarna för ägoutbytet ej blifvit till rågrannen utgifne, och i följd deraf, enl. dess förmenande, det vid skiftet verkställda ägoutbytet ej vunnit laga kraft.
Huru många ledsamheter, som för jordägarne, genom dessa lagens otydligheter, kunna upstå, behöfver ej påpekas; vare endast nog sagdt, att ett skiftes fastställelse derigenom kan fördröjas i flere år, och att följaktligen jorden i skifteslaget derunder vanskötes, emedan ingen af delägarne har någon säkerhet för sitt nya skiftes ägande eller tillträdande.
Nödigt vore derföre erhålla bestämd föreskrift om, huru vid ägoutbyten förhållas bör, och tror jag rättast vore att angränsande rågrannar, som vid skiftet uti ägoutbyte ingår, anses derföre såsom delägare uti skifteslaget.
Att särskildt afsluta ägoutbytena, med för desamma lemnad besvärshänvisning, tror jag icke vore gagneligt, ty då måste äfven antagas, det skiftet skall upskjutas till dess ägoutbytena vunnit laga kraft.
Delta vore ofta ett, isynnerhet vid mindre skiften, i förhållande till den tid dervid för skiftesberedningen åtgår, långvarigt upskof; hvarjemte, då det måste anses vara en vinst för skifteslaget ju fortare skiftet blir verkstäldt, ej skäl synes vara deruti obehöfliga upskof göra.
En annan fråga blifver äfven i så fall: huru skall då med tillträdet af ägoutbytena vid skiftet förhållas? 15 Kap. 1 § i SkiftesStadgan säger nemi., det tillträde af skiftet ej får dröjas med längre än ett år sedan skiftet faststäldt blifvit.
Skall nu ägoutbytet särskildt afslutas, sä måste äfven derförinnan alla dertill börande ersättningsfrågor för odling och tvesäde m. m. vara sfslutade, samt tiden för ägoutbytets tillträdande bestämd} men nu kan skiftets tillträdande, genom anförde besvär, fördröjas uti flere år; då måste antingen antagas, att ägoutbytet tillträdes oberoende af skiftets tillträdande, eller ock att dermed fördröjes till skiftet tillträdes; uti första fallet blir oreda uti skifteslaget, ty hvem af delägarne skall den skifteslaget tillbytte mark emottaga?
Och i sednare fallet kunna olika förhållanden vid tillträdet vara för handen, för odlings- och tvesädes-ersättningarnes uträknande mot då desse vid ägoutbytets afslutande bestämdes.
118 peo 3 Pac.enåker e. sa, I Med stöd ,af hyad nu anförd t blifvit får jag derföre föreslå följande förändringar och tillägg jiti 1827 års SkiftesStadga. »6 Kap,. 1 § — htt skall Skiftesmannen — föredraga »$:o oifi ägontbyten med nästgränsande byar och .hemman skall Ske, »och i så fall om sältet huru det verkställas bär? »7 Kap. 1 § (utgår slutmeningen uTjll öfverläggning
;i detta »ämne» etc. och skulle i stället lyda) »Då ägoutbyte yrkadt blifvit, »skola vederbörande rågrannor, på sätt i 3 Kap- 4, 2 och B §§ »sågs, till utsatt sammanträde kallas.» »3 §.
JVu har Ski.ftesrnanmn och Gode Männen, på sätt i 6 »Kap, St § 2 mopi, sågs, genom utlåtande bestämt det yrkande »ägouthylet skall ske., då skall detsamma på kartan uträknas och »på marken utstakas, hvarefter, om delägarne ej utlåtandet underrr »Skrifva, dermed förfares på samma sätt 6 Kap, 2 § 2 morn. i »så fall sfadgar.» »För öfrige lill ägoutbytet hörands frågor är rågranne, den »der ägoulbylet rörer, .alt sam delägare i skiftcslaget anse,» »§ 4.
Hvad nu rörande ägoutbyte mellan byar och hemman, »i förening med ägoskifte, stadgadt är, gälla äfven, då fråga der»om, utan sammanhang med sådant skifte förekommer, dock att, örn »Landtmäteri och Gode Männen yrkade ägoutbytet tillstyrker., det»sar)imo till
Mia delar, i enlighet dermed, skall verkställas, sand »förrättningen, på säff i 4 4 Kap. 4 § sägs, afslula» och besvärs»hänvisning meddelas, — hvarvid Landtmäl:n å ömse sidor Utgift »ver pitt pxemplar af alla till förrättningen hörande handlingar•» EiOmiftef^des till beg,Utsk. 3:0.
Då j2 Kap. 6 § i 1827 års SkiftesStadga tillerkänner Göd
Map y,id skift,esverket ep aflöning af endast en Rufr b:ko om dagen, för de dagar han vid förrättningen biträder; m,en nämnde ersättning, sorn möjligen ,1,827 (kunde anses vara tillräcklig, (numera är allt för ringa, så torde billigt yara .deruti ändring göra. på mångå orter betalas för ett karldagsyenke en R:dr b:,kp; derigenom inträffar det förhållande, ptt God Man, som, vanligtvis under brådaste tiderne på året, på kallelse af Landf må t:#, nödgas gå ifrån sitf hemmavarande angelägna jordbruk, och då, om möjligt är, måsbo för lego anskaffa en karl att ersätta den arbetskraft hans jordbruk annars skulle förlora, derföre ofta får betala hela den ersättning och mer ti fl honom, som God Man, tillkommer, och dessutom betala kost och husrum för sig vid förrättningsstället; således görg en daglig penningeförlust, förutom den förlpst jhan ljjder genorp ai} vid sitt hem ej sjelf få ,egn,a dep faJlfyn vid arbetena, sorn för honom är så nödig; och detta allt fö,r bestridande af den förr froandesyssla, hvartill han blifvif vald.
Då dofta yftl .piåtte a,ns,e? vara obilligt, får jag föreslå det 2 Kap. 6 § ,pti f827 å.rs t.esStra erhåller förjapde lydelse: »Vid alla Jandtmäteriförråftningar ,— — skola tyenue i jorfl»bruk kunnige och erfarne Gode Män — — biträda.
Desse God?
»Män njuta .upder förrättpipgen jivarclera fy,ra B:dr r.-tpf gm dd~ Del* 3 December e. m. >19 »gen, sargit reseersättning efter skjuts för en häst, tili och från förr »röllningsslällct, så ofta de sig der infinna, skola-» Begärdes på bprdet.
Philip, upläste 2:ne ipofioner så lydande: l:o.
Sedan så väl hos E, o. Ad., sorn ock inom Högy.
PresteSf., förslager blifvit väckta af ungefär samma syftning som den motion jag nu ämnar meddela, så torde väl kunna synas öfverflödigt härmed uptaga B. o. Ad:s lid; men då äfyen jag bar någon erfarenhet uti ifrågav:de sak, och denna är en af de vigtigastp som Bikets nu församlade St:r hafva att taga i öfvervägande, så tvekar jag ej att härmedelst äfven yttra min tanka, i det högst maktpåliggande ämnet, helst jag härvid har den fördelen att kunna sammanfatta och vidare utveckla frågan, i de delar der jag af andra, men ber tydande röster inom representationen, är förekommen.
Ingen lärer förtänka mig att jag anser Folkskol,einrällningcn såsom en af vårt lands dyrbaraste och vigtigaste institutioner.
D.Qjt är med en känsla af fröjdefull tillfredsställelse, som fosterlandsvännen måste erkänna den högsinthet och frikostighet, samt håg och vilja att åstadkomma pågot väldigt genomgripande godt för landels framtid, sotp Regering pcb Ständer samfäldt ådagalade, då }842 års folkskolestadga uttänktes, beslutades och utgafs.
Och de inom kort öfver hela landet spridda, nybyggda, trefliga skolhusen tycktes gifva vid handen, att dep stora iéen om allmän, sann och lefvande folkbildning hade yupnit genklang inom Svenska brp^t.
Det hör ej hit a,tt undersöka huruvida så verkligen var; och akt den pya föffattn.
, i högsta välmening ppgjprd, nied rådfrågande af andra landers erfarenhet, ej i allo var tillämplig på Syenska förhål landen, .må ej heller störa fröjden ,öfver de,t rask,t uttagna steget.
Alltnog, — inom ep för Sverige hedrande kort ,tid var folkupdervisningsverket öfver allt i full gång så pass, i enlighet med dep nyp författn., ,som inskränkande och .ogupsfiga lokalförhållanden möjligpn medgåfvp.
Vi hafya nu JjO å 12 års erfarenhet tijl bedömande af folkskolans verksamhet.
Vi hafva äfvep några å,rs erfarenhet till b.e" dömapde af dess frukter och verkningar ibland vårt folk; ty de första ,å,rens skolbarn är9 r.edpn såsom m.epniskor utgångna i lifvetr
Har folkskolan motsvarat sjn idde?
Hafva i .allmänhet d.e, Sorn derutur Utgått, dop iphemtat något hö$re ljus öfver sin tillvaro, derifrån pjedbaft någon gåfva, hvarlgen°m de blifvit ädlare, nyttigape medlemmar af .det samhälle, .sotp sålunda ombesörjt deras fle?ta delar
,af landet besvaras med ett lika bestämdt och sorgligt nej, ,s°m det jag, stödd på erfarenhet ifrån min egen hemort, måste uttala, ^tt åtskilliga glädjande undantag sfi vjäl
,pf ufyjaSr^a skollärare, ddref ja§ flar.a> isom 0CJf elever, derpå jag äfven sett exempel, skulle k uppå framletas, till bevis af t denna 120 Den 3 December e. m. dom vore alltför bård, det gör ingen iRskränkning i dess egenskap af sträng rättvisa; ty alltid såg man en och annan, som för^ delaktigt utmärkte sig bland mängden, äfven innan den nya folkskolan var kommen i gäng, och alltid upstod bär och der en förträfflig barnalärare äfvenledes innan folkskolelärare-seminarierna funnos; befintligheten af sådane undanlag lärer sålunda ej kunna tillskrifvas folskolan, efter hvars inrättning de ingalunda till samhällets båtnad torde hafva upslått talrikare än förut.
Och om nu härtill kommer, hvad som af annan motionär i ämnet upgifvits, att ehuru hvarje församling fått en folkskola i enlighet med författn:n, och många rikare församlingar två och flera, ännu 200,000 barn sakna tillfälle till skolundervisning, så torde summan af erfarenheten rörande Svenska folkskolan blifva, att den, oaktadt all välmening och upoffring, i sitt nuv:de skick är hett och hållet misslyckad.
Men hvari ligga då felen? och huru skola de kunna afhjelpas?
Åtskilliga, under nu snart tilländalupna motionstid ingifna, svar på dessa frågor finnas för handen.
Först och främst har man ansett folkskolelärare-seminarieinrättningens mindre ändamålsenliga beskaffenhet såsom en af institutionens mest i ögonen fallande brister, och derföre har man föreslagit totalt uphäfvande af denna seminarie-inrättning, samt organiserandet af en ny, antingen med blott ett seminarium, helst på landet, i hjertat af riket, eller två sådane, som antingen kunde förläggas vid våra båda universiteler, eller ock det ena på landet, det andra i stad, till hvilket sednare måhända nuv:de seminarium i hufvudstaden kunde utbildas.
Ty dessa nya seminarier borde vara med besked, och ej hatfbildandc, såsom de nuv:de; men ovisst är, huruvida ej lämpligast vore att rent af indraga hela seminarieinrättningen, hvilken man skulle kunna säga åstadkommer en mellanklass, oanvändbar till annat än det, hvartill den uteslutande blifvit danad (under närv:de förhållanden i det närmaste oanvändbar äfven till detta) och hänvisa direkte på universiteterna, der andra för samhällets yttre och inre bestånd blifvande arbetare danas.
Naturligtvis har jag här i sigte inrättandet af de högre folkskolor, hvarom mera nedan skall yttras.
Jag instämmer emedlertid med dem som hafva föreslagit uphäfvande af nuv:de seminarieinrättning, ehvad annat man må komma att sätta i stället.
Vidare har man velat omorganisera sjelfva folkskolan.
Denna skulle då ställas i mera enlighet med Hr Gr.
Rudenschölds folkundervisningsplan, hvarigenom skolan blefve återflyttad närmare hemmen, och fart gåfves åt hemläsningen, hvars samverkan med skolan, och återverkan på föräldarne, man rätteligen fruktat skulle störas, om ej förstöras, af den skolmethod som folkskolestadgan föreskrifver.
Folkskoleväsendet skulle då grundas på småskolor, fasta eller ambulatoriska, allt efter råd och lägenhet, med ur församlingens sköte tagen lärarepersonal, vare sig af män eller qvinnor, med blott afseende fästadt på kristeligt sinne och deraf härflytande barnakärlek, och öfrige för kallet erforderlige egenskaper.
Härigenom vunnes äfven en möjlighet alt den myckenhet
Den 3 December e. m - 121 barn, som under nuv:de förhållanden, till följd af för vårt land egna lokala hinder, ej få del af skolundervisningen, kunde komma i åtnjutande af skolans välsignelse, den vi få hoppas ej skall uteblifva, der skolan varder rätt ordnad.
I sammanhang härmed är föreslaget inrättandet af högre folkskolor, förslagsvis kallade dislriklskolor, der de barn, som under läsning i småskolorne, visat sig vara danade till emottagande af högre kunskapsmått, hade tillfälle att sådant inhemta; dessa skolor skulle handhafvas till en början af dem bland våra nuv:de examinerade folkskolelärare, som så utmärkt sig framför de andre, att de till sådan vidsträcktare verksamhet kunna anses skicklige.
Inskränkning af nuvrde examinerade skollärares antal blefve en nödvändig följd häraf, hvarjemte de som bibehållas borde förses med sådane vilkor, att de helt och hållet kunde egna sig åt folkundervisningen.
De skulle allt efter afgång ersättas, antingen från de få men fullständiga seminarier, som man föreslagit, eller ock direkte från universiteterne, såsom ofvan antydt är.
I detta af andra motionärer, synnerligast af Hr Biskop Björck inom PresteSt., vidare utvecklade förslag till omorganiserande af folkskolan, anhåller jag alltså äfvenledes få instämma.
Vidare har man velat vidtaga åtgärder, för att sätta Hr Gr.
Rudenschöld i tillfälle att hålla ett privat seminarium för bildande af folkskolelärare; och så vida detta, efter pröfning af sakkunnige män, skall befinnas vara det lämpligaste sätt att för Svenska folkskolan tillgodogöra den rika erfarenhet, som af denne i hennes tjenst sedan många år outtröttligt arbetande man vunnit, så instämmer jag äfven i detta förslag.
Efter min tanka skulle detta seminarium hafva sin egentliga betydelse med afseende på de ofvan omtalade småskolornes lärare, dock ntan att det behöfde vara något nödvändigt vilkor för dem, att hafva genomgått detsamma.
Vidare har man varit betänkt på anställandet af i undervisningsväsendet skicklige män, för att utöfva särskild tillsyn å folkskolorne.
Dessa skulle genom resor i orterna och besök i skolorne kontrollera folkskolelärares sätt att sköta sina befattningar, meddela dem de förbättringar, som kunna förefinnas erforderliga, m. m.
Jag tror att sådan inrättning vore ej allenast nyttig, utan äfven nödvändig; och får jag, med öfverlemnande åt andra, mera sakförståndige, att vidare bestämma sättet för sådane folkskole-inspektörers verksamhet, häruti instämma.
Slutligen bar man velat för folkskolans behof anslå den f. n. till Statsverket ingående s. k. skyddsafgiften, upgående till omkr. 300,000 R:dr b:ko.
Äfven häruti instämmer jag af själ och hjerta, förutsatt alt dessa medel varda använde till folkskolans verkliga förbättring, och ej, såsom föreslaget är, uteslutande till förökande af n. v. folkskolelärares aflöning samt underhjelpande af kommunernas pligt att bålla fattiga barn i skolan, hvarigenom saken ingalunda vore hulpen.
Ty ehuru verkligen klent och i stort behof af förhöjning det belopp är, som enl. skolestadgan tillerkännes läraren, så bör väl först afses att denne är af sådan beskaf - Dei» 3 December e. m. fen het, att folkskolan kan fiafya sarj»sky 1 digjfc gagn af honom, om flans lön hjefva förhöjd, innan man tänker på sådan löneförhöjning.
Fördenskull har jag här ofvan instämt uti alt inskränka •de examinerade folkskojelärarnes antal, hvilket i första rummet kunde ,ske genom .uteslutande af dem, som ej tili samhällets båtnad skpta sitt kall, ty att gifva äfven dessa större löner, utan att .vidtaga annan förbättring, vöre ju blott att stadfästa och stärka missförhållanden, sorn mer än allt annat bidraga till att gifva motståndet mo.t folkbildningen vatten på sin qvarn.
Men, anvdndt till folkskolans verkliga förbättring, förmedelst genomförande af här ofvan förordade, af andre motionärer föreslagne förändringar, barde sådant frikostigt anslag verka till mycken välsignelse, i t.hy att derigenom lill alla Svenska barn skänktes en gåfva af förkunskap per, hvarigenom de, under vandringen genom lifvet, ägde tillfälle till i främsta rummet andelig, men äfven lekamlig förkofran; och .då derutaf isawhällets väl skulle kunna på säkraste sätt befordras, så kan jag ingalunda anse den föreslagna uppoffringen af statsinkomster för stor, ehuru den måhända är större än något annat iand, i proportion till folkmängd och statsintrader, för sådant ändamål anslagit.
Jag anhåller derföre att få sorn min egen up.taga depna ef IIr .Doktor Sandberg inom PresteSt. gjorda motion om anslående af den nu tfll Statsverket utgående delen af den s. fe. skyddsafgift lill folkskolans behof, med den förändring från hans förslag, ,aH af dessa medel borde ungefär hälften användas till bulatoriskä skolor, så att de kunna motsvara idéen med ofvan omtalade småskolor, der de ej kunna upböjas ti-11 dislriktskolor, derunder äfyen inberäknad löneförbättring åt deras lärare, allt efter sorn, genom ofvan föreslagne folkskole-jnspektörers pröfning, befinnes nödvändigt och ändamålsenligt; samt den andra hälften 1:0 till inrättande af högre folkskolor eller s. k. distriktskolor; 2:o dessas oph småskolornes förseende med underyisningsmaterfal, böcker etc.; 3:o åstadkommande af det föreslagna privatsemjnarium under .Hr Gr.
Epdenschölds ledning; 4:o till understöd åt elever,, så väl vid sistmde seminarium, sorn åt dem, hvilka antingen vid de föreslagna fullständigare seminarierna, eller universiteterne, hildas till folkskolelärare; 5:0 till inrättande af såda.pe få, men fullständigare seminarier, sorn förut äro omtalade, så vida ej lämpligare kan finnas, att indraga hela seminarii-inrättnin.gen ; fi:o till löner, rese-expenser m. m. för d,e ofvan föreslagne folksko le-inspektörer ne.
Häremot skulle, om det gjorda förslaget varder beviljadt, kunna indragas nu utgående .anslag af 20,000 R;dr b:ko till uo* .dersföd för folkskolelärares aflöning, och så vida seminarii-inrättmingens u,p:hör,ande besfufes, het till semipäriernä bd dtgfibbh0 anslag af 21,100
JR:£r b:ko, äfvensom inte,t särskildt ansfag för Dem 3 .December «. ffl. 123 det föreslagna Hr Gr.
Rudenscbölds böfde ske.
Jemte det jag slut!, får .anmäla, att jag j särskildt motion .ämnar hemställa om nedsättande af en Komité för att revidera hela vårt folkskoleväsende, får jag vördsamt anhålla om nu efgifnp mo,tjons remiss till Stats- och BevillmsUfskm.
Remitterades till Stats- och Be v i 1JnrsfJtskin. 2:o.
I den motion jag nyss tagit mig friheten göra, röride beviljande af anslag för åstadkommande af nödvändiga förändringar in.om vårt folkskoleväsende, har jag efter bästa förmåga sökt gifva skäl för bebofvet af sådane förändringar.
Härvid har jag bufvudsakligen blott instämt i förslager, af mera betydande röster inom representationen framställde, och tillräckligt väl motiverade för att kunna godkännas af hvar och en som vill och kan se.
Då dessa motioner torde varda remitterade till samma fltsk., still hvilket jag kommer att anhålla .om benägen remiss för dotta, så får jag inskränka ,mig t,ill att blott pprepa sjelfva dp förändringsförslag, hvaruti jag, på grund af inhemtad erfaren,bet, finner m.ig böra instämma, nemligen: l:o Indragning af de mesta, om ej alfa nuv:defolkskolelärareseminarier, samt antingen inrättande af ,ett eller flere nya, fullständigare seminarier, eller ock folkskolelärare-bildningens'förvisande till universiteterna. 2:p Omorganiserande af sjelfva folkskolan, genom inrättande af a) ett större antal småskolor, med lärarepersonal tagen bland för banden varande, för detta kall tjeplige, män och qvinnor inom orterno, .samt V) ett ringare anfal högre folkskolor, .kallade distriktskolor, med lärare frän de nybildade .semineriernp oller .ock från POiversijtetcy. ne. ,3:0 Gr. Tji.
Rudenscbölds sättande i tillfälle att bålla ett privat-seminarium. d:o Tillsättande af inspe,kförer öfver fplkskoleroe, förslagsvis fe.m till antalet, sorn genom resor i .orterno och besök i skeforne Skulle utöfva tillsyn .öfver folksk.oleyäspndet inom riket, meddela .erforderliga råd och förbättringar, m. m.
De sålunda af åtskilliga motionärpr framställda förslag f,il;l fÖråndringar ipom vårt folkskoleväsende äro af en särdelesgenomgripande art.