Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet den 24 — — Borgare-Ståndet den 24 —•
— Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å aflidne Assessoren kVidegrens enkas ansökan om pension.
N:o 521.) S. A. K.
Sedan aflidne Kamereraren och Redogöraren vid Carl Gustafs stads Ge - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse j N-o 342- Värs-factori, Assessoren G. Widett'ens efterlemnade enka hos E. K. M. i underdånighet anhållit, att, dä hennes man, som den 1 Januari innevarande år aflidit, icke efterlemnat annan behållning än ett ringa lösörebo, samt den af honom innehafde tjenstebefattning icke medfört delagtighet uti Pensions» cassa, hvadan sökanden, sjelf sjuk lig, saknade all tillgång för egen och 5 minderåriga barns bergning, E. K.
M. måtte i Nåder täckas, med afseende å denna nödställda belägenhet, hugna henne med någon pension, och KrigsCollegium vitsordat aflidne Assessoren Widegrens för ordning och nit utmärkta tjensteförhållande, nun med förklarande, att till Collegii disposition icke funnos några medel, som till Widegrens enkas pensionerande kunde användas; så har E. K. M., i saknad af disponibel tillgång för detta behof, till Rikets Ständers Stats-Utskott behagat i
Nåder öfverlemna förr bemäld» enkas underdåniga ansökan, under yttrad Nådig önskan, att Rikets Ständers» vid densammas pröfning, ville fästa afseende så väl å den aflidnes oförvilligt tillryggalaggda tjenstemanna-hana, som å de för enkan oell barnen förekommande högst bevekande omständigheter.
M. sålunda täckts i Nåder framställa, jemte de den Nådiga remissen bifogade handlingar, hafva Rikes Ständer i öfvervägande tagit; och som upplyst är, att med den tjenst, aflidne Assessoren Widegren i lifstiden innehaft, det serskildta förhållande egt rum , att densamma icke medfört delagtighet uti pensions-cassa, hvadan Widegrens enka och barn äro i saknad af den pensions-förmon, som Statens tjenstemäns enkor och barn i allmänhet hafva att påräkna, samt vid betragtande tillika ej mindre af det fördelagtigå vitsord för nit och skicklighet, som blifvit Widegren meddeladt, än äfven den nödställda belägenhet, hvaruti hans efterlemnade sjukliga enka med 5 oförsörjda, minderåriga barn, sig befinner, hafva Rikets Sländer beslutat, att för aflidne Kamererare!!, Assessoren G, Widegrens enka u Allmänna Iudragnings-stalen uppföra en årlig pension af 300 R:dr R:co, att ifrån mannens död, eller början af delta år, beräknas, och utgå, så länge hon lefver ogift och befinner sig i behöfvande omständigheter.
M:s i ämnet a flåt na Nådiga remiss, Rikets Ständer härigenom få i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 2G Maj 1841.
Expeditions-ZJtskoltcls Förslag till und.
Skrifvelset N.o 343.
Uppfäst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Maj 1841.
Presle-Ståndet den 24 — — Borgare-Ståndet den 24 — — Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsemed öfverlemnande af Förslag till ny Ansvarighets-lag för Fullmägtige i Riks« gälds-Contoiret.
(Stats- och Lag-Utsk.
Niris 113 och 192.) S. A. K.
Vid förehafd granskning af den för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret nu gällande Ansvarighets-lag af den 12 Mars 1830, hafva Rikets Ständer funnit: alt densamma i flere delar icke står i öfverensstämmelse med de för Riksgälds-Oontoiret senare utfärdade Reglementariska föreskrifter; alt förenämnde
Lag hänvisas till Allmänna lagen i fall, för hvilka denne senare icke är tillämplig; äfvensom att, ehuru jemväl det så kallade stora Credilivet numera anvisas på Riksgälds-Contoiret, någon ansvarspåföljd dock icke är i Ansvarighets-lagen stadgad för Rikets Ständers Fullmägtige i nämnde Contoir, för den händelse, att de bryta den förseglade anordningen uppå, eller utbetala Credilivet, innan Riksdagskallelsen blifvit i Hufvudstadens kyrkor kungjord; hvadan Rikets Ständer, som ansett ifrågavarande lag fordra en fullständig omarbetning, för deras del, beslutat, att densamma må erhålla den lydelse, i underdånighet bifogade förslag innefattar; och få Rikets Ständer, jemte öfverlemnande af detta förslag till E. K. M:s Nådiga fastställelse, äfven hemställa, alt 2 §. uti den för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken den 12 Mars 1830 utfärdade Ansvarighets-lag må utgå, enär denna §., efter den förändring, 63 §.
Regerings-formca erhållit, numera e| finner tillämpning.'
Rikets Ständer framhärda &c* Slockholm den 26 Maj 184L 74 2 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, TV.-o 343- Förslag till Ansvarighet s-lag för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, 1 §‘ .
Underlåta Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret att vid det tillfälle, då, enligt Regeringeus-Formens 50 5.» Konungen, i samråd med deni och Fullmägtige i Banken, annan Riksdags-ort än hufvudstaden utsätter, noga iagltaga och tillstyrka, hvad de för det allmänna finna mest lämpligt och nyttigt; skalidet hero på Rikets sammankommande Ständer att pröfva, huruvida Fullmägtige, en eller flere, gjort sig oför lien te af Rikets Ständers vidare förtroende elier 0111 de böra under ransakning till laga ansvar ställas. 2 §‘ . 1 Mom.
Utbetala Fullmägtige den i 63 §. af Regerings-Formen omnämnde mindre summa, eller någon del deraf, innan Konungen för dem förklarat, att Han de äskade medlen oundvikligen har af nöden, antingen till Ri kets försvar eller till andia högst vigliga och angelägna ändamål, samt innan Fullmägtige derjemte undfått del af hela Stats-Rådets deröfver inhemtade tankar; vare den eller de, som till beslutet bidragit, förlustige så väl Rikets Ständes sorn annat allmänt medborgerligt förtroende. 2 Mom.
Brytes Rikets Ständers förseglade anordning på den i 63 §. af Regerings-Formen sist omnämnda penninge-summa, hvilken Konungen, sedan Han Stats-Rådet in pleno hört, eger vid infallande krig alt lyfta, eller utbetala Fullmägtige densamma, innan Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord; vare lag samma: och skola derjemte den eller de brottslige straffas med fängelse å fästning i två år, dock utan arbete, samt, med hvad de ega och framdeles älfva och förvärfva, ansvara för de medel, som genom deras förvållande blifvit utlemnade; är sådan Fullmägtig embels- eller tjensteman, skall han jemväl skiljas från embetet eller tjensten, utan att den eller annan publik befattning kunna återfå. 3 §• 1 Morn.
Beträdas en eller flere af Fullmägtige att, angående användandet af Riksgälds-Contoirets medel eller förvaltandet af detta verk, hafva emottagit och åtlydt befallning eller föreskrift af någon annan än Rikets Ständer; håfve den eller de häruti brottslige förverkat Rikets Ständers och allt annat allmänt medborgerligt förtroende.
Tillskyndas genom slikt förfarande Riksgälds-Contoiret eller dess credit någon skada; straffes den Expcdilions-ZJtskollets Förslag till und.
Skrifvelse> N.o 343.
743 brottslige med fängelse å fästning i 2 till 5 år, dock utan arbete, och ersätte skadan, med hvad iian eger samt framdeles ärfva och förvärfva kan.
Är sådan Fullmägtig embets- eiler tjensteman, skall han dessutom skiljas från embelet eller tjenslen, utan att den eller annan publik befattning kunna återfå. 2 Morn.
Lag samma vare, der Fullmägtige genom underdåniga tillstyrkanden bereda bifdl till sådant, som strider mot de för Riksgälds-Contoirets inrättning och förvaltning stadgade grunder eller på annat sätt leder till inskränkning i Rikets Ständers rätt att om detta verk förordna. 4 §, Underlåta Fullmägtige att, på sätt och med de vilkor, Rikets Ständer föreskrifvit, af härtill anvisade medel besörja de åt Fullmägtige uppdragne utbetalningar; vare de förlustige Rikets Ständers förtroende och ansvare i öfrigt, enligt 18 Capitlet Handeis-Balken. 5 §.
Meddela Fullmägtige något förskott utöfver eller emot hvad Rikets Ständer förord ml; vare underkastade det ansvar och den ersättningspåföljd, som i 3 §. 1 mom. stadgas.
Lag samma vare, 0111 de till Riksgälds-Yerki t hörande och dit anslagna medel af Fullmägtige, under hvad förevändning eller vilkor som helst, derifrån ryckas eller användas tili andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt. 6 §. B trades
Fullmägtig att, af försummelse eller egennytta, hafva underlåtit, öfverskridit eller afvikit ifrån hvad Reglementet i en eller annan måtto till efterlefnad stadgar, eller Rikets Ständer serskildt föreskrifvit; fälles han i de fall, för hvilka i denna lag påföljd ej serskildt är utsatt, till ansvar och ersättning efter omständigheterne, enligt 18 Capitlet Handeis-Balken. 7 §.
Fullmägtige vare ej tillåtet att företaga någon öfverläggning i närvaro af Konungens ombud, i lall det, utan att af Fullmägtige derom vara anmodadt, skulle vid deras sammankomst sig infinna; och bafve den eller de, som denna föreskrift brutit, förverkat Rikets Sländers förtroende.
'Expeditions- Utskottets Förslag till utld.
Skrifvelse, N-o 34$; 8 §.
Reser Fullmägtig Loit, ulan skedd anmälan vid Fullmägtiges sammankomst eller hos Ordföranden och ulan att med öfrige Fullmägtige af det Riks-Stånd, han tillhör, hafva träffat öfverenskommelse, eller annorledes afhåiler sig ifrån Fullmägtiges sammankomster, utan att ega eller tillkännagifva laga förfall; vare han för hvarje försummadt sammanträde förfallen till Tio R:dr böter, sorn afdragas arfvodet och tillfalla allmänna fattigvården i Stockholm. 9 §.
Hålla Fullmägtige sammanträden eller falla de, oagtadt uppskof kan ega rutn, något beslut, då samtlige Fullmägtige för någotdera Riks-Ståndet äro frånvarande, eller afgöra Fullmägtige frågor, angående tjenslers tillsättande eiler pensioners meddelande eller ärenden af synnerlig vigt för Verket, såsom de i Regerings-Formen omförmälde Credilivs utbetalning, låns upptagande m. ni., då icke minst åtta af Fullmägtige äro tillstädes; gånge som i 6 §. stadgas.
I dessa, äfvensom i alla andra, fall skall den, som sig icke till Protocollet yttrat, anses hafva biträclt pluraliletens beslut, 10 §.
Förbryter sig Fullmägtig, i något af förut nämnde fall, emellan Revisiolierne eller då Rikets Sländer ej äro tillstädes; anmäles och beifras sådant af Rikets Ständers .Tuslitiae-Ombudsman; och afhålle sig tilltalad Fullmägtig från utöfningen af sin befattning, intilldess han genom laga kraft egande beslut blifvit frikänd. 11 §.
Åtal mot Fullmägtig för öfverträdelse, den han i sådan egenskap begår, anställes inför Svea Hof-Rätt; och eger den af parterne, som ej åtnöjes med Idof-Rältens Utslag i målet, att deröfver i den ordning, som i allmänhet för brottmål stadgad är, hos Kongl. Majit i Dess Högsta Domstol sig besvära.
Stockholm den 26 Maj 184d. Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 344- 74$ N:o 344.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Maj 1841.
Preste-Ståndet den 24 — — Boigare-Ståndet den 24 — — Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder och stadganden, i afseende på strömmings-fisket.
N:o 67.) S. A. K.
Då hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt om närmare bestämmelser, angående rättigheten till idkande af ström mings-fiske vid Bottniska vikens vestra kust, hafva Rikets Ständer, med kännedom af, att förslag tillen ny Fiskeri-stadga blifvit på E. K. M:s Nådiga befallning af Commerce-Collegium utarbetadt, ansett sig böra taga närmare del af hvad i sådant hänseende är vordet tillgjordt, dervid Rikets Ständer inhemtat: att Collegierne, som i nämnde förslag upptagit de Heste stadganden i nu gällande Författningar, med de förändringar i redactionen, hvilka kunnat vara af nöden eller ansetts lämplige, bland annat i 23 §:n, hvilken motsvarar 8 §. 2 Cap. af 1766 års Stadga, uti 1 mom. tillstyrkt följande föreskrift: ^Strömmings-fiske i Norrbottens, ”Westerbottens, Wester-Norrlands och Gefleborgs
Län må af hvar och en ”oqvaldt vid alla skogs-, bergs- och sten-stränder, men ej vid stränder, der å’*ker och äng möta, afgiftsfritt idkas gemensamt med strandegaren, som dock ”är berättigad att hvarje Måndag och Onsdag, så länge fisket pågår, draga ”första notvarpet;" samt alt 3 mom. af 25 §:n i Förslaget, svarande mot 6 §. 2 Gap. Fiskeri-Stadgan, eger följande lydelse: ”1 Östersjön åter är fisket inomskärs att anse för deras enskilda egendom, som strand och holmar deromkring ega, men vid öppna hafsstranden, eller der ingen skärgård är, såsom ock utom skären, får jord- och strand-egare ej sträcka sin enskilda rättighet tils fiske och vatten vidare, än dess landgrund räcker, som vid stranden ligger och derifrån utlöper;” — — — Under öfvertygelse, att det nu ifrågaställda ändamålet, eller fiskeri-rätti«hetens noggrannare bestämmande, till en del skulle vinnas genom antagandet af en sådan redaction utaf 8 §. 2 Cap. i 1766 års Fiskeri-Stadga, som Bih. till R- St.
Fröt. 1841■ to Sami. 1 Afd. g4 746 Éxpeditions-TJtskoltets Förslag till tind.
Skrifvelse > N.-o 344' förefinnes i det mera tydliga och lättfattliga fastän hufvudsakligen till innehållet enahanda stadgandet i 1 mom. af 23 §:n uti Commerce-Collegii omförmälde förslag, hafva dock Rikets Ständer tillika ansett af högsta vigt, att på det nogaste varder bestämdt, dels hvad som egentligen utgör öppna hafs-, skogs-, bergs- och sten-stränder, dels ock hvarest och huru långt strand-egares landgrundsrätt eger rum och sig sträcker och sålunda funnit nödigt, att stadgadt hlifver, hvad med uttrycken: inom- och utomskärs rätteligen bör förstås, emedan betydelsen af de förutnämnde begreppen derpå hufvudsakligen beror.
Begreppet ■'skärgård” måste nemligen, efter Rikets Ständers tanka, hafva olika betydelse och omfång, med afseende å Riket eller Landskapet, och å den enskilde strandegaren.
Således, då inom skärgården, belragtad med hänseende till hela Riket eller ett visst Landskap, ligga fjärdar af stundom några mils längd och bredd, jemförliga i vidd med åtskilliga af de större insjöarne i landet, måste, enär stadgandet i 6 § 2 Cap. Fiskeri-Stadgan, alt ''Saltsjöfisket inomskärs bör för deras enskilda egendom anses, som strand och holmar deromkring ega” icke synes vara å förstnämnde valten tillämpligt, bestämmas, huru vidt den enskilda fiske-rätten i sådane fjärdar sig sti acker, samt huruvida derintill liggande strand af fasta landet skall såsom öppen hafskust anses.
Äfvenså angeläget bör blifva, alt betydelsen af lundgrund som vid stranden ligger och derifrån utlöper samt den derpå hvilande enskilda fiske-rätten noggrannt och efter en antagen princip fastställas; i hvilket hänseende lämpligen torde kunna bestämmas ett visst afstånd från stranden, inom hvilket strand-egarens enskilda rätt gäller, på det sätt, att, der vattnet invid stranden eger ett visst bestämdt djup, afståndet räknas ifrån sjelfva stranden, och der landgrunden ifrån stranden utlöper, d. v. s. vattnet icke har invid stranden det bestämda djupet, gränsen för den enskilda fiskrättigheten räknas till samma afstånd ifrån det ställe, der ett sådant djup vidtager.
Ett slikt begränsande af området för den enskilda rätten är hvarken för landets sedvana obekant, enär något dylikt redan finnes vedertaget uti åtskillige vid hafskusten belägne orter, ej eidler är det för Sveriges lagstiftning alldeles fremmande, då redan Östgötha Lagen i 28 Cap. 3 §.
Byggda-Balken stadgar ett sätt att utstaka gränsen ejnellan den enskildes område i vattnet och det allmännas andel deri.
Det antal alnar eller famnar ifrån stranden, hvilket lämpligen må bestämmas såsom gräns för strand-egarens enskilda fiske-rätt, äfvensom det djup, hvarifrån afståndet bör mätas, lärer efter sakkunnige personers hörande och sig företeende förhållanden böra bestämmas; och då Commerce-Collegium jemväl i underdånighet hemställt, att någon sakkunnig naturforskare måtte, efter Ve - Expeditions-TJiskotlcts Förslag till und.
Skrifvelsej IV.o 345, 747 tenskaps-Academiens förslag, förordnas lill undersökande af lax- och strömmingsfisket, samt det alltså är att förmoda, det en sådan undersökning varder i Nåder anbefalld, hafva Rikets Ständer ansett sig höra i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes icke allenast, så fort möjligen ske kan, utfärda en sådan förklaring öfver 8 §. i 2 Cap. af 1766 års Fiskeri-stadga, som öfverensstämmer med redactionen af 1 mom. i 23 §:n af Commerce-Collegii ofvanomförmälde förslag till förnyad Fiskeri-stadga, utan ock, i sammanhang med den af Commerce-Collegium tillstyrkta vetenskapliga undersökningen af laxoch strömmingsfisket, låta bestämma begreppen om skärgård, hafs-, skogs-, bergs- och sten-stränder samt landgrundsrätt, och i den förväntade, till sin angelägenhet erkända, förnyade Fiskeri-stadgan nödige förordnanden i öfverensstämmelse dermed i Nåder meddela.
SJppIäst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Maj i84i* Preste-Ståndet den 24 — — Borgare-Ståndet dnn 24 — — Bonde-Ståndet den 26 *—• — 'Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående LandtmäteriTaxans öfverseende.
N:o 34 och Ull. N:o 71.) S. A. K.
Utom det att hos Rikets Ständer förekommit åtskilliga framställningar, åsyftande förändring i nu gällande taxa å arfvode för Landtmäteri-förrättningar af den 18 October 1834, hafva Rikets Ständer funnit, att en allmän obelåteuhet med denna taxa eger rum, såsom för jordegarne betungande, mindre måhända genom att vara i allmänhet för hög, än genom den ofullständighet och tvetydighet, som förefinnes i grunderna för beräknandet af kostnaderne, 748 Expedilions-Utskotlels Förslag till und.
Skrifvelse , N-o 346. hvadan Rikets Ständer anselt angeläget, att taxan blifver öfversedd, så mycket mera, som den tryckande kostnaden i och för
Landtmäleri-förrättningar är ett hinder för skiftes-verkets framgång.
Ändamålsenligaste sättet att i allmänhet jemka taxan är, enligt Rikets Ständers tanka, att tillåta jordegare och Landtmätare uppgöra fria accord, huru de helst önska, samt fördela kostnaderne efter enklare grunder, ände i taxan förekommande, såsom t. ex. efter hemmantal, stångfall, tunnland utan några classer o. s. v.
På det likväl jordegaren må vara betrvggad för en oskälig stegring af accordet från Landtmätarnes sida, torde för tillåtelse af accord det vilkor böra lästas, att Landtmätaren ålägges i protocollet intaga en i runda summor uppgjord calcul, utvisande, huru arfvodet, enligt taxan, skulle hafva utfallit endast efter högsta och lägsta classerne.
Med anmälan af dessa åsigter, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det måtte Landtrnätéri-taxan ånyo öfverses och de forändringar deruti vidtagas, som af billighet och behof påkallas, Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Maj 1841.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Maj 1841.
, Preste-Ståndet den 24 — — Borgare-Ståndet den 24 — —■ Bonde-Ståndet den 26 —■ —7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med öfverlemnande af Expeditions-taxa för Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Verk och Låne Contoir.
(Banco Utsk.
N:ris 147 och 169.) S. A. K.
Jemte underdånig anmälan, att Rikets Ständer fastställt bilagde taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Verk Expedilions-Utskottets Förslag lill tind* Skrifvelse, N:o 346- och Låne-Contoir, få Rikets Ständer hos E. K.
M. i underdånighet anhålla, att berörde taxa måtte varda, genom allmän kungörelse, lill efteiTättelse utfärdad.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Maj 1841.
Taxa <2 expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contoir.
För Protocolls-Utdrag ^ första arket , 36.
— Hvai tdera af de öfriga arken 12. —•
Afskrift eller utdrag af resolutioner, bref, böcker, räkenskaper eller andra handlingar af hvad beskaffenhet de vara må, första arket 18.
— De öfriga arken hvartdera 8.
— Bevis öfver ingifna ansökningar, besvär eller handlingar, hvart ark 16.
Bevis öfver återstoden å fastighets-, odlings-eller andra lån, grundade på reviderade uträkningar, hvarje bevis 2: —•
— Andra bevis } som å slämpladt papper skrifvas, första arket . .1: — — J1 vartdera de öfriga 24.
— Collationering och vidimation af handlingar, då afskrift företes, hvart ark 8. —■ Fullmagter, Constitutorial j Protocolls-Utdrag på befordringar till ordinarie tjenst med lön eller arfvode på stat; Constitutorial på behaglig tid eller förordnande tills vidare} med tillagda löne-inkomster, äfvensom Constitutorial till förrättning samt afsked erlägges icke någon lösen.
Skolande för Öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, som den af Kongl.
Maj:t senast stad fästade taxa å expeditions-lösen i Rikets Hof- och Öfver-Rätter samt offentliga Verk innefattar, äfven för expeditionshafvande i Rikets Ständers Bank gälla till efterrättelse.
Stockholm den 26 Maj 1841. Exeditions-Utskottets Förtlag till tind.
Skrifvelsej N.o 34T N:o 347.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Maj i84r.
Presle-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 29 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tillämpningen af Rikets Ständers underdåniga skrifvelser den 22 Augusti sistlidne och den 20 Jan. innevarande år j i fråga om afskrifning och godtgörande af skulder i och för undsättnings-spanmål.
N:o 513.) S. A. K.
Till undvikande af tvetydighet vid tillämpningen af Rikets Ständers till E. K>
M. aflåtna underdåniga skrifvelser af den 22 Augusti förlidet år ogIi den 20 sistlidne Januari, i fråga om afskrifning och godtgörande af skulder för undsättnings-spanmål, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anmäla, att sistnämnde skrifvelse icke verkar rubbning uti hvad den förstnämnde innehåller om medgifvande af anstånd med liqviderande af
Dal-allmogens skulder för erhållen undsättnings-spanmål samt att, då Rikets Ständer, sedan frågan om berörde skulder förevar, funnit sig böra, på sätt underdåniga skrifvelse!! af den 20 Januari detta år utvisar, i afseende å indrifvandet af dylika skulder i Rikets serskilda Län, eftergifva belalnings-anspråken emot dem, som derför iklädt sig borgen eller betalningsansvar, hvad sistnämnde skrifvelse i denna del innehåller, må, utan hinder af hvad i förstberörde skrifvelse är vordet förklaradt, jemväl å de deruti omförmälde så beskaffade fordringar i Dalarne tillämpas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Maj 1841. Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, jy.-o 3/fi. 7S1 N:o 348.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 27 Maj 184*•
Preste-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 29 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i Anledning af Kongl. Mai.ts Nådiga remiss af f. d. Kronofogden Hellbergs ansökan om eftergift af Kronans andel i honom ådömde anmärkningsmedel.
(Siats-Utsk.
N:o 515.) S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 7 sistlidne April, har E. K. M. hehagat Lill Rikets Ständers Stats-Utskolt öfverlemna en af f. d. Kronofogden i Leckö fögderi af Skaraborgs Län, Anders Hellberg, till E. K.
M. ingifven underdånig ansökan alt, af Gunst och Nåd, varda befr iad från erläggandet af Kongl. Maj:ts och Kronans andel dels uti 8 tunnor 24-1-7- kappar kronotionde-spanmål, hvilka sökanden, genom Kammar-Rättens, af E. K. M. den 28 Juli 1837 gillade, Utslag äf den 26 Maj 1823, blifvit förpliktad ersätta efter 1819 års markegång med 71 R:dr 47 sk. 5 rst., dels uti hälften af det belopp, 99 R:dr 20 sk. 8 rst.
Banco, hvilket Hellberg, genom Kammar-Rättens den 30 October 1837 meddelade Utslag, förklarats skyldig att, gemensamt med Iläradsktifvaren G. A.
Norberg, utgifva, såsom ersättning för i fögderiels räkenskaper åren 1820 och 1821 för ringa debiterad kronotionde-spanmål; till hvilken underdåniga ansökan ej mindre Landshöfdinge-Embetet i Skaraborgs Län, än Kammar-Rätten, uti afgifne underdåniga utlåtanden, uppå anförde grunder, tillstyrkt Nådigt bifall.
Denna E. K. M:s Nådiga framställning, jemte de den Nådiga Remissen bifogade handlingar, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit, och då Rikets Ständer anse de af Kammar-Rätten, uti ofvanberörde underdåniga utlåtande, anförde förhållanden innefatta fullt giltiga grunder för den sökta afskrifnings-förmonens beviljande, hafva Rikets Ständer bifallit, att f. d.
Banco, af ifrågavarande anmärkningsmedel. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, 2T.-0 349- Hvilket, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Remiss, Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Maj i84l Preste-Ståndet den 5 Juni — Borgare-Ståndet den g — —■ Bonde-Ståndet den a — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående iakttagelser vid befordran till högre Civile embeten, och bestämmelser om embetsmäns rang, m. m.
(Allm. Besv. och Ekon.
N:o 41, Uti.
N:o 110 och Mern.