Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag liar hört sägas, att det skulle kunna gå an att den ena gången efter den andra afslå de förnyade förslag, hvarmed Coust.Utsk. kunde framkomma, utan att man dock behöfde sätta något annat i förm af gemensam tanke istället, samt att, i händelse Const.- Utsk. flera gånger framkom med ett och samma förslag, så skulle ett eller flera
Stånd oupphörligen kunna afslå det.
Jag förmodar att det var under sist!.
Lördags eftermiddagsplenum som detta yttrades, och om jag icke misstager mig, så var det Hr von Hartmansdorff, som dertill var upphofsmannen.
Om del på allvar ifrågasattes att på så sätt oupphörligen afslå Coust.Utskrs förslag, så skulle fa reen med representationsförändring i grundlagsenlig väg vara eomplett.
Jag tillåter mig öppet förklara, att de, hvilka på sådana skäl, som Hr von Hartmansdorff lärer hafva framställt, vilja afslå betänk., göra det icke derföre, att uti detaljerna af detta förslag finnas sådana incongruiteter, med hvilka de icke kunna förena sig; ty i alla dessa detaljer kunna de nu göra anmärkmr och erhålla rättelse, — nej! de göra det: emedan de icke vilja erkänna beslutet 0111 samfällda val i stället för ståndsin rättningen.
E11 värd ledamot har ganska uppenbart gifvit detta tillkänna.
Det var min värde vän Gr.
Horn; och jag måste tillstå alt hans yttrande i förra plenum derföre icke blott Den 19 April f. m. förundra de, ulan ufven djupt bedröfvade mig.
Gr. florn företog sig att belt öppet förklara, att du lian numera insåg af hvilken verklig vigt det varit alt votera i förstärkta Const.Utsk., — något som Hr Grefven sade sig icke hafva insett förut, då denna fråga förevar, — så fann han sig riu berättigad, emedan lian var missnöjd med utgången af denna votering, förklara att han ville afslå delta betänkande.
Då jag i så få ord sammanfattat tendensen af den adle Grelvetis yttrande, så kan jag väl sänta mig nu, på samma sätt som sista gången, då vi mot hvarandra yttrade olika meningar uti ett annat ämne, att Hr Grefven skall säga det jag missförstått honom; men jag skulle tro att en hvar, sorn vill uppfatta qvintessencen af hans yttrande, icke kan förstå meningen annorlunda.
Hvad är nu delta likväl annat, än alt förklara, deiman icke vill efterkomma ett likasom uti en högre instans, eller ytterligare formutveeklingsgrad fatladl beslut, derföre att det gått emot ens åsigt?
Jag frågar eder alla, som viljen afslå detta betänk., och Gr.
Horn särskildt: haden J velat afslå det, äfven om det varit grundndt på principen om Ståndens bibehållande?
Haden J då, som nu, utan att granska detaljerna, sagt: vi afslå det, vi vilja icke höra mera talas derom, emedan vi icke fått de oell de detaljer, som vi önskat.
Jag tror att J, ihågkommande den aktning J kräfven för majoriteten, n.b. eder egen, hade talat 0111 nödvändigheten alt iakttaga conseqvens, och alt man således på den basis, som blifvit lagd igenom voteringen i det förstärkta Utsk., borde vidare framgå, för att få representationsförslaget lill nästa riksdag hvilande på bordet.
Då jag säger alt jag tror detta, bör jag tillika förklara, att jag grundar min öfvertygelse derpå, att jag icke blott höll flere af eder här ofta upprepa hvilka svårigheter närvar, representationssätt medför, utan äfven nästan en hvar, med hvilken jag enskildt talat, yttra sig om den långsamhet och den odrägliga tyngd, som ligger i det nuvar. representationsmnchineriet, och som vållar att inga beslut, inga åtgärder, sådana som J skulten önska åstadkomma, kunna tillvägabi ingas utan alltför stora uppoffringar af tid och enighet.
Då jag hö. t allt delta, och sålunda har skäl att tro, all icke blott Svenska folket, 0111 hvars collectiva mening man naturligtvis har svårt att kunna skaffa sig begrepp, men hvars valde representanter så yttrat sig, är missnöjdt med det gamla eller åtminstone med dess former, då ansåg jag mig icke kunna tveka i den förmodan, att J önskaden något annat blott J fått det efter eder egen mening.
Om J nu afslån detta betänk., uti hvars detaljer J kunnen erhålla rättelser, så är det uppenbarligen detsamma, som att säga : vi afslå det, emedan vi vilja tillintetgöra de principer, hvilka likväl r%dan äro fastställda, hoc est, en reaction, för att få det nu gjorda försöket misslyckadt.
— J ägen dock rättighet alt afslå detta förslag; men af skäl, som jag ofvanför ut - iga Den jg April f. m. vecklat, iigen J icke sådan rättighet vid denna riksdag.
Låten blolt formerna få deras gång och verka allt livad de kunna!
Eller frukta herrarne, att vid kommande riksdag, då fråga blir att besluta i saken, alla Ståndens majoritet skall utfalla annorlunda än den nu visar sig hos eder sjelfva och det Högv.
Eljest agen
J ju då rättighet alt afslå förslaget, och då hafva vi ju det gamla förti äflliga systemet rjvar.
— Det ur denna väg jag anser hvar och en böra gå, såvida man skall kunna hoppas att omsider få något förslag antaget.
Det är angeläget ali icke försvara sjelfva de former, hvarunder ett sådant förslag grundlagsenlig! kan framkomma.
Att nu sönderbryta dessa former genom afslag, ali nu medelst förkrossande af dessa former såra händerna på dem, som utarbetat detta förslag och hvilka i femton månader varit sysselsatte dermed, det är detsamma, må J besinna det, som att blankt afskära edia egna händer, om J viljen framdeles hafva ett nytt förslag; ty tron J väl att Coust.Utsk. vid en kommande riksdag kan äga lust och håg att utarbeta eli annat förslag till nationalrepresentationens ombildning, då det finnér att RiksSlm icke iakttaga så mycken aktning för de beslut, till hvilka de sjelfva conlribueral i förstärkt Const.Utsk., att de söka med formernas bibehållande fullfölja dessa beslut till det nyttigaste resultat, sorn möjligen kan åstadkommas?
Delta behandlingssätt synes förutsätta, att de herrar, som vilja afslå betänk, och som i detta fall hafva exemplet för sig af arne andra Stånd, som redan gjort det, förmoda att så kan tillgå i tidernas längd. —-
De förmoda att alla försök alt förändra våra grundlagar, ända till dess de få sin mening gällande, skola kunna motarbetas äfven genom formernas åsidosättande; men jag ber eder besinna, alt 0111 J fortsätten ett sådant handlingssätt en och annan gång till, om J icke viljen afvakta den tid, när beslutet definitivt kan fattas, som inträffar vid nästa riksdag — ty vid första riksdagen blott beredes frågan,— om J på förhand ideligen viljen förkasta; så lärer, jag upprepar det, hvarken något kommande Const.Utsk. vilja försöka att utarbeta nytt förslag, icke eller den stora Svenska folkets majoritet komma att förhålla sig så, som om den väntade att någonsin utaf representationen, i dess närvar, sammansättning, erhålla någon förbättring.
Under föregående plenum lärer fråga varit att beräkna huru stor del af Svenska folket de 3 privilegierade Stånden utgöra och hvad vigt deras opinion kan anses äga i längden på liela Rikets befolkning.
Det är I i k g i 111 i g t alt härvid nämna några siffror.
En värd talare har dock i dag uppgifvit de, som han tror, mera bestämda siffrorna.
Med antagande af dem, som jag tror vara hemtade ifrån sjelfva tabellverket, finnér man alt de 3:ne privilegierade Stånden tillsammans utgöra knappt fe af Svenska folket.
Är det lim - Den i ej April f m. rimligt att tro, att af Svenska folket skall kunna emot de öfriges tanke, förutsatt alt den vore eller blifver annorlunda, i längden hålla tillbaka det, som de anse vara deras rätt alt förändra.
Jag skulle önska att någon kunde visa mig huru det skulle vara möjligt ; ly nian kan lätt förutsätta att de öfrige delarne af Svenska folket eller de •|£ skulle yrka förslag, sorn icke vore nyttiga hvarken för dein sjelfva eller för samhället på det hela.
Vid öfvervägande häraf har jag kommit till det resultat, att det alltid är nyttigt alt i tid medgifva billiga fordringar, för alt icke utsätta sig för vida värre, derest man vill bringa folkel till desperation; och detta inIläflar lätt, om man tvärt ger afslag och derjemte sönderbryter de enda former, hvarmed man på den lugna vägen kan komma till något baltie.
Härmed vill jag ingalunda hafva sagl, att detla förslag är så beskaffadt, att det molsvarar våra skäliga fordringar, un mindre att det i allo uppfyller ändamålet.
Det är blott formernas helgd jag nu förfäktar, då jag påstår alt förslaget, efter hvad som förutgått, vid denna riksdag icke kan förfalla utan hör i utveckling af de de antagna principerna lill sina detaljer uppgöras i största möjliga öfverensstämmelse med hvad majoriteten inom representationen finner lämpligast och närmast ledande till det mål vi alla söka; och är det i öfverensstämmelse med denna åsigt jag ännu en gång öppet och oförstäldt förklarar det jag ingalunda skall hafva något alt erinra deremot, om J, mine herrar! efter att vid denna riksdag hafva egnat det nu uppgjorda förslaget den grundlagsenliga behandling våra former bjuda, å den tid då eder rätt dertill inträder, d. v. s. vid nästa riksdag, återtagen förslaget såsom välgrundad! och icke ledande till förbätt ring.
Förstån likväl icke min mening så, som önskade jag att detta förslag, ehuru i sina principer icke öfverensstämmande med livad jag anser lämpligast och bäst, vid kommande riksdagen måtte blifva förkastadt.
Jag hyser tvertom den önskan, att om tillfälle under fortgången af den återstående delen af denna riksdag lemnades mig och mina politiska vänner af närvar, representationsförsamling att uti detaljerna af detta förslag erhålla de ändringar, rättelser och förbättringar, som jag för min del, och tvifvelsutan mången med mig, anser af behofvet påkallade, och i hvilka delar pröfning nödvändigt bör föregå, såvida förslaget vid en kommande riksdag skall kunna antagas, — jag skulle då hysa den önskan, säger jag, att med iakttagande af sådana rättelser, som likväl icke utan långvariga öfverliisgningar och vidlyftig pröfning, i anseende till detaljernes större omfattning, torde kunna vinnas, hellre detta än något vid en kommande riksdag uppgjordt förslag blifver den fastställda formen för Svenska folkets framtida representationssätt.
Del är icke så kort tid af min tillrygga24 H. 25 D c n ig A p r il f. m. lagda lefnad jag med min uppmärksamhet följt huru opinionen utbildat sig i detta ämne.
Jag har sjelf vid föregående riksdagar uttalat och sökt försvara min opinion mot allmänna val.
Jag leddes dervid endast af min fullkomliga öfvertygelse.
En ledamot af nuvar.
Const.Utsk. hyste då äfven samma tanke, nemi. att man horda bibehålla ständsinrättningen vid bildandet af den nya representationen.
Denne ledamot, som är Gr.
Spens, har nu frånträdt denna öfvertygelse, och han har till prot. förklarat hvarföre.
Må det äfven tillåtas mig att tillkännagifva orsaken, hvarför jag i detta hänseende frånträdt en åsigt, till hvilken jag fordom bekant mig; i händelse eljest, efter den inledning jag nu gjort, eli sådant förklarande skulle beliöfvas.
Orsaken är ingen annan än den, att allting numera öfvertyga! mig derom, att ju längre vi dröja att anlaga hvad som bjudes af folkets stora majoritet, ju sämre blir det förslag, som vi omsider blifva tvungne att antaga.
Häråt må man le.
De må le, som i alla sina dagar icke betraktat samhället annorlunda än i de kretsar, inom hvilka de i följd af födseln eller andra omständigheter såsom embetsman hafva lefvat.
De må tro, att de privilegierade classerna och att embetsmannaclassen äro detsamma som folket, och att folket icke tillkommer något omdöme eller någon rättighet i sådana saker.
Jag vill medgifva att länder gifvas, der denna observation kan vara riktig; jag må ytterligare lemna det medgifvande, alt ganska få stater finnas, der rösten hos den stora massan af folket på sekler kan göra sig giillande eller äger någon säker basis för sina förhoppningar uti förmågan att någonsin blifva hörd.
Men jag kan icke erkänna att förhållandet är sådant i Sverige, hvarest -J. af jorden äges af allmogen.
Uti England, der landets hela jord äges af blott r'z utaf hela landets population, der kan det gå an att i sekler tillbakahålla en sådan rättighet; ty det lärer icke kunna bestridas, att ägandet af landets jord lägger en betydlig vigt i vågskålen, när fråga är om fäderneslandet, en vigt, som icke till den grad kan göras lätt, att det helt och hållet kan sväfva i luften.
Hos oss äger allmogen derjemte riktigt begrepp om hvad andel de äga i landet, och att de i följd deraf äga politiska rättigheter.
Må nu en hvar bedomina om min förmodan är att le åt, då jag grundar den icke allenast på nummerisk öfvervigt, utan på det här i landet egna förhållande, att vår allmoge med vetskap och kännedom om sina politiska rättigheter, äfven börjat allvarligen visa att de fordra deras tillämpning eller med andra ord att de fordra politiska rättigheter, dera vi förr eller sednare blifva tvungne att bevilja.
Då jag likväl betraktar, hvilket jag efter detta yttrande anser mig skyldig att göra — hvad det är som denna Sveriges allmoge egentligen vill, så kan jag icke förstå att den eftertraktar något som upphäfver samhällets väl och erkän - Den 19 April f. m. da grundvalar.
Allt hvad jag i denna syftning hört declamera* har icke verkat på mia öfvertygelse, då jag sett det handlingssätt, sorn BondeSt. ådagalagt specielt i denna fråga, der detta Stånd, i afseende på gjorda anmärkntr ronde valrättens utsträckning, har erkänt en annan grundsats än ensidighetens eller befordrandet af den enskilda fördelen, nemi. rättvisans princip.
Jag hörde väl Under Lördagens plenum klander yttras deröfver, att Utsk. har fogat sig efter BondeStrs anmärkntr mot den inskränkthet i valrätten, sona Utsk:s första betänk, innehöll.
Man har föreställt sig att BondeSt-s anmärkntr i detta fall härleda sig från någon afsigt att bereda BondeSt. större rättigheter och mera inflytande på representationen i allmänhet, än det förut ägt.
För min del har jag icke kunnat fatta alt någon sådan afsigt legat till grund för BondeStis åsigt i ämnet.
Jag har så mycket lefvat på landet och så mycket lefvat tillsammans med allmogen, att jag haft tillfälle att tillräckligt betrakta densamma; och jag får då förklara eder, mine herrar! alt ibland denna Svenska allmoge finnes äfven en stor mängd aristocrater.
Det kan omöjligen vara förenligt med den besuttna allmogens intresse att tillåta de obesuttna, eller hvad man kallar proletärerne att få någon andel i beslutanderätten ang:de skattebidragen.
Det är omöjligt, då man känner allmogen, att kunna tro den derom.
Derom förvissas man lätt, då man följer allmogen i dess förhandlingar.
Man finner då t. ex. huruledes den besuttna allmogen icke vill tillerkänna tiggaren, dagsverkaren, stattorparen, eller med ett ord hvad man kallar löst folk i allmänhet någon rättighet att blanda sig uti öfverläggningarna vid socknestärnmor om socknens angelägenheter.
Det är således icke för att med dessa öka Ståndets styrka sorn anmärkntne inom BondeSt. i afseende på valrättens utsträckning blifvit framställda, utan de hafva skett derföre, att Ståndet erkänt rättvisan af den grundsats, att ingen Svensk medborgare borde, på papperet åtminstone, beröfvas dess rätt att äga politiska rättigheter.
Hvar och en bland denna kloka allmoge finner ganska lätt att sådana personer, som genom beslutet om allmänna val fått rösträtt, icke lära kunna komma att, när rösträtten skall ifrågasättas, betydligen inverka på valen; och det är afven min tanke, att, så länge bildningen står så lågt som den gör i allmänhet hos vår allmoge, erkännandet af allmän valrätt icke skall hafva sådant inflytande som J fruktaden, då J motsatten eder allmänna valrätten.
Det är omöjligt för den, som icke äger en viss politisk bildning, att kunna göra sitt inflytande gällande.
Jag tror mig någorlunda kunna förstå hvarifrån denna farhåga för allmän valrätt härleder sig.
Man hemtar den nemi. derifrån, alt inom Norrige representanterne för det mesta bestå af bönder; men om man så löst fäster sig vid ett ord, och tror, att dessa Norrska bönder, hvaraf riksförsamlingen hufvudsakligen skall Den ig April f. m. beslå, äro sådane bönder, sorn, med de märkvärdiga undantag vi äga, ulgöra vår Svenska allmoge i allmänhet, och som äio berättigade att blifva riksdagsmän, så begår man ett groft misstag.
I Norrige finnes icke, med få undantag, annan jordegendom, än sådan som innehafves af dessa bönder.
De äga temmeligen stora possessioner, åtminstone något större an vår allmoges i allmänhet, som icke utesluter en viss grad af välmåga, utan som tillåter dessa bönder att hålla lärare åt sina barn och förskaffa dem bildning, som gör dem capable att sedermera kunna fungera såsom riksdagsmän.
Yi liafva i öfrigt sett huruledes BondeSt. vid flera tillfällen icke blott visat en moderation, som redan finnes hos Brödrafolket, titan äfven den klokhet, som snart nog hos dem vidare skall utbilda sig, då de nu börjat inse hvad det betyder att vara folkombud.
Yi hafva nemi. under de öfverläggningar, som i förevar, ämne inom alla 4 Stånden gemensamt ägde rum under denna riksdag, hört en ledamot af BondeSt. förklara, att, om rättighet att få välja på någon annan än en bonde existerat, det aldrig inom hans district kunnat falla hans committenter in att välja på honom, då de visste att derinom äfven fanns en domare, för hvilken de ägde ett obegränsadt förtroende.
Jag är öfvertygad att ett sådant exempel, som den värde ledamoten påstod inom hans district skulle hafva blifvit följden af allmän valrätt, snart öfverallt skulle göra sig gällande.
Om herrarne tro motsattsen, så är det med bevis och skäl, ådagaläggande dess våda eller orättvisa, som herrarne böra bestrida de allmänna valen.
Det är med sådana bevis som herrarne då böra öfvertyga Svenska folket och Svenska allmogen, att de icke böra vidröra den förträffliga ståndsindelningen.
Lyckas sådant, då har jag visserligen för min del ingenting emot att begagna den rättighet, som födseln gifvit mig, att vara sjelfskrifven representant; men jag förklarar derjemte, att innan jag hos de privilegierade Stånden och deras representanter förmärker både håg och förmåga att derom kunna öfvertyga Svenska folket, så måste jag för min del vara glad att tillfallet står mig öppet att kunna få antaga ett sådant förslag, som Svenska BondeSt:s fullmäktige godkänt.
Helst önskade jag, att R. o. Ad., för att visa nödig aktning för formerna, måtte, efter betänka föredragning punktvis, ingå i deta) janmärkn.T och såmedelst bereda de rättelser uti förslaget, som Ståndet kan anse nödvändiga.
Vi veta alla, att det nu är endast en förberedelse till beslut vid nästa riksdag man har att vidtaga, och denna förberedelse bör hvar och en låta fortgå så långt som möjligt.
Att den dock har en gräns, det veten J alle, ty örn riksdagstrumpeten skallar före dess fullbordan, så är tillfället afskuret för denna gång.
Vi behöfva således icke befara, såsom Frih.
Hamilton synes tro, att om vi ingå uti pröfning om detaljerna, så skulle vi komma till oändligheter, som aldrig D c ii 19 April f. in. ■97 skulle slutas.
Hr von Hartmansdorff lärer hafva yttrat ungefär detsamma.
Jag ber eder besinna, all det dock hetor på Konungen att göra en sådan orimlighet om inlet gvuoiu en så enkel actus som att framkalla rikshärolden och låta honom förklara riksdagen vara slutad.
Då uro dessa åtgärder af sig sjelfva, men på grundlagsenlig väg, förfallna.
Om vi återigen, på sätt Frih.
Hamilton tillstyrkt, bifalla betänk, en bloc, så hafva vi derigenom blott tillkännagifvit att vi icke äro sinnade alt, såsom grundlagen föreskrifter, lillvägagå för att bereda ett förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Det skulle väl ingenting kunna göra för en gång; icke heller skulle det betyda något om alla ledamöternes tanke vore känd vara sådan, som Frih. Hamiltons; ty då skulle Svenska folket hysa den förhoppning, alt ledamöter med den tendens, som Frih.
Hamilton äger, en gång skulle öfvertyga sig om nödvändigheten att gå i foa n ståndsvalen och öfvergå till allmänna val; men då icke allas tänkesätt och tendens blir på det sätt t i 11 — kännagifne som Frih.
Hamiltons, så fruktar jag för alt delta sätt att lillvägagå är lika försåtligt, som det ifrån en amian sida är våldsamt att nu afslå förslaget, emedan delta behandlingssätt i sig sjelft icke äger någon annan grund än ovilja mot ett förslag, grundadt på allmänna val.
Ett sådant förklarande anser jag vådligt, helst då det gifves af eli helt Stånd.
Man har sagt, att de, som voro verklige vänner af valrätten och representationsförändringen, skulle akta sig för splittringar, genom att ingå i detaljförslag.
Detaljerna äro ju dock endast nnancer af samma sak; men hvad vill det säga att förekomma splittring?
Splittring finnes till den grad, alt om man kunde ransaka hvats och ens innersta tanke i representationsfrågan, så skulle man finna att, liksom under solen ingenting finnes fullkomligen likt något annat, så finnes icke eller den enes tanke i denna fråga lik en annans.
Således borde ej fråga uppstå om alt komma öfverens om annat än ett sådant behandlingssätt, som leder till lagenligt beslut, och hvilket, när det är lagenligt fatladt, bjuder splittringen tystnad.
Jag anser derföre vådligt att ens framställa såsom contra-propos., då fråga blir att afgöra sättet för målets behandling, huruvida detsamma bör bifallas en bloc.
För min del har jag många och ganska väsendlliga anmärkmr att göra mot Ulsk:s förslag i dess detaljer; men såsom sakerna nu slå, inskränker jag mig till att förena mig uti de anmärkntr, sorn af Gr.
Spens blifvit framställda, samt, på grund deraf, anhålla att R. o. Ad. täcktes såsom dess gemensamma tanke förklara dessa anmärkir. r; öfvertygad, sorn jag är, att, så länge R.
St. få vara tillsammans, Coust.Ulsk. icke skall underlåta att på dessa arinärkntr fiisla allt det afseende de förtjena, oansedt •2:ne Stånd haft den oklukhelen alt afslå betänkandet.
Det ar Den i g April f. m. med berådt mod jag bällar dessa 2;ne Stånds förhållande oklokt; ty jag kan icke anse det vara klokt liandladt, att dessa 2.‘ne Stånd nedlagt deras beslutande rätt i detaljerna.
Jag skulle förmoda att Const.Ulsk., äfven om detta Stånd afslår betänk, och icke afgifver någon gemensam tanke såsom anmärkn. dervid, icke kan annat än anse sig lagligen tvunget, antingen att framställa ett nytt förslag, eller oek uppställa voter:s-propos:r emellan BondeSt:s åsigt, hvilket Stånd godkänt betänk., samt de andra Ståndens, hvilka sålunda velat afslå detsamma.
Intilldess riksdagen afslutas, är det nödvändigt att detta måls behandling fortsattes, till dess man hinner till något bestämdt resultat.
Detta har sednast Hr Mannerskantz och förut Frih.
Sprengtporten ådagalagt, på ett sätt, att jag icke behöfver tillägga något annat, än att det är min innerliga öfvertygelse, att ett sådant behandlingssätt mäste vara det rätta, samt att jag hyser den förhoppning, att Coust.Utsk. skall dela denna åsigt och icke låta sig förbryllas eller afskrämmas af 3:ne Stånds förklaring, hvarigenom betänk, förkastades, emedan en sådan förklaring är afgifven på sidan om grundlagen och icke kan tagas i beräkning annorlunda, än såsom ett nedläggande af dessa Stånds rösträttighet.
Skulle mot all förmodan hvad jag sagt anses förtjena något afseende, i bredd med allt det öfriga, som af andra ledamöter, i afseende på formen, blifvit yttradt; så tror jag icke att det vore en illa använd tid att egna några dagar åt detaljerna, för att låta Svenska folket erfara alt R. o. Ad. haft allvar med sin mening, då det förlidet år förklarade sig vilja nedlägga sin sjelfskrifna representationsrätt, och att det var på allvar som Ståndet ingick i förstärkta Utsk:s votering, och att det således verkligen önskat att, ora icke denna, åtminstone en annan gång, med de former vi äga, bereda ett hvilande förslag till förändring af vår nationalrepresentation.
Frih. Åkerhjelm, Gustaf Fredr.; Då det vigtiga ämne, som nu är under pröfning, sedan lång tid tillbaka varit föremål för mitt begrundande och min lifliga önskan att få se det i Sverige utfördt på ett tillfredställande sätt; har jag ansett mig vid detta tillfälle hvarken böra förtiga mina åsigter deröfver, eller min hufvudsakliga mening öfver Const.Utsk;s i detta afseende uppgjorda förslag.
Jag har länge ansett en lämplig och verkställbar förändring af vår nationalrepresentation vara af behofvet påkallad, men har dervid ej förbisett de svårigheter för dess bildande och utförande, sorn skola möta, isynnerhet i en Stat som i Sverige, der en existerande representationsform räknar seklers häfd.