Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vördnadsfullt anhåller jag om ursägt, att jag ännu en gång begär ordet, men vi äro nu verkligen på sjelfva bufvudpunkten af hela privatbank-lagstiftningen, och jag hai' trott mig förmärka, att åtskillige talare, som yttrat sig, ej hafva — om det tillätes mig att nyttja detta ord — insett hvarom frågan nu egentligen är.
En talare har sagt, alt det vore ett af mig framstäldt axiom, att 75 proc. qvarliggande säkerhetshandlingar innebära större säkerhet, än 60 proc., och samme talare har äfven sagt, att det vore ändå säkrare, om alla 100 proctn funnos i taka händer till framlida säkerhet för privatbankerna.
Delta är ganska rätt, och det riktigaste sättet för en sådan lagstiftning vore, att liypotheker för hela den tecknade summan borde ligga j allmän vård; ty, mine herrar! annat är detta och annat är rörelsecapitalet.
Cassan, mine herrar! den utgör rörelsecapitalet, och man måste i begreppet skilja rörelsecapitalet ifrån sjelfva egendomen, på hvilken rörelsecapitalet grundas.
Jag är alldeles af den tanken, att bela capitalet borde hafva motsvarande säkerhet, men jag vill i min propos. ej begära mer än y5 proc. säkerhet, derföre att jag anser bankens ägande lånehandlingar, hvilka efter detta lagförslag lätteligen ej få inberäknas såsom ägande någon valör, fullt motsvarande bankens utelöpande penningar.
Om man skulle, i motsats lill hvad Frih.
Boye bemärkt, tillåta ali cassan kunde gå ända till 100 proc., så skulle följden kunnat blifva, D c ii 20 F c b r » ;i r i f. m. va, att, vid en blifvande concurs, det ej skulle finnas några säkei hetshandlingar, utan säkerheten berodde bell och hållet på lånehandlingarua, hvilka då nödvändigt skulle hafva ett värde af iöo proc., så framt, vid slutlig utredning, ej någon skulle blifva lidande; men om de deremot ej behöfva calculeras till mer än ?.5 procts värde, såsom Utsk:n hafva föreslagit, så kan troligen ingen lida derpå vid den slutliga utredningen.
Hvad åter beträffar den andra säkerheten, sorn bär bör sökas, nemi. säkerheten för att icke banken skall inställa sin vexling, så beror detta alldeles icke på bestämmandet af 33-| eller n5 proc., eller om del t. o. m. vore 4.0 proc., såsom BorgareSl. beslutat, — ja, jag vågar 1. o. in. påstå 100 proc.; ty om cassan äfven vore bestämd till en så hög proc., så ligger ej säkerheten deruti, utan säkerheten skulle ligga i en bestämmelse, sorn bär icke finnes i detta lagförslag, nemi. att i hvarje ögonblick den conlanla cassan, som ligger i bankens cassakista, förhåller sig på ett visst sätt till summan af den utelöpande sedelstocken.
Denna bestämmelse finnes ej i delta lagförslag för privatbankerna, men den finnes för R.
St:s Rank i dess reglemente, der det står: att om cassan understiger §:delar af den utelöpande sedelstocken, så skall bankens styrelse vara betänkt på att föröka sin cassa.
Der är således stadgadt för R.
Bank ett visst förhållande emellan sedelstock och cassa; men i detta förslag är icke stadgadt något sådant förhållande, och när så icke är, så ligger det ej någon säkerhet för vexlingens orubbade fortgång deruti, att man tillåter a.5, 33-i, 4o, ja vore det ock 100 proc. att ryckas ifrån grundfonden, utan för att vinna en sådan säkerhet måste man bestämma att cassan skall vara i en viss proportion till den utelöpande sedelstocken.
Jag anser likväl icke nödigt att bestämma detta; ty jag anser, att hvarje bolag måste hafva förtroende nog att skaffa sig vid hvarje tillfälle sä mycken tillökning i cassan, som behöfves, för att upprätthålla den rörelse, af hvilken del dräger profit och för alt uppehålla vexlingen; men skulle så hända, att detta ej blefve möjligt, så måste då banken komma under utredning, och för en sådan händelse måste allmänheten hafva säkerhet att återfå sina capitaler med ränta, ehuru de mäste vidkännas den svårigheten, att för tillfället ej få riksbankssedlar för dessa utelöpande privatbankssedlar, som de äga i sina bander.
Således, mine herrar! om vi vilja betrygga en fortgående vexling, så bör det ej ske genom en sådan bestämmelse, som nu är i fråga, utan det måste tillhöra en helt ny §, som bär ej är föreslagen; ty här finnes i detta förslag icke någon §, sorn motsvarar den § uti Riksbankens reglemente, hvilken handlar om cassans förhållande till den utelöpande sedelstocken.
Alt ingen säkerhet i delta afseende dei förutan gifves är klart, ty 0111 en privatbank, då den öppnar sin 20 H. (34 5o6 D e n 20 Februari f. in. rörelse, upptager 2,5 proc. i riksmynt, sä kail den om älla dagar lialva 10 proc. qvar, och den kan hafva 2 procent'.
Här står icke föreskrifvet, luiru manga proc. banken hör hafva qvar i den conlanta cassan, och finnes ej taludt oiu någon slags proporlion emellan cassan och sedelstocken.
Jag ber vördsamt om ursiigt för clet jag framställt detta; jag tror, alt det är upplysande för sjelfva frågans behandling, och det är derpå jag grundar milt förslag, ali insalta ordet ”högst” i stället för ”minst;” just pä det att bolaget ej må blifva berättigad! att af grundfonden taga ut ända till sista procenten, så att ingen annan säkerhet, må finnas qvar i banken, än värdet af lånehandlingarna och den s. k. säkerhet, som ligger deruti, att man skall svara en för älla och alla för en.
Det är således nödvändigt att bestämma en gräns, hvarutöfver bolaget ej må angripa grundfonden, för att fylla sin cassa , och jag tror, ätt denna grähs lämpligen kan bestämmas till 25 procent.
Jag beger iiiig derhän, men skulle ej vilja tillåta att man går längre, och fortfar således att yrka, det ordet ”minst” mätte Utbytas emot ordet ”högst,” emedan bolaget i annan händelse skulle kunna komma öfverens att hålla directionén tillhanda ända till 100 proc. af grundfonden, och det bör bolaget ej hafva rättighet till.
Om jag ej hade ansett frågan vara alt utreda ett förhållande, som eljest kunde missleda åtskilliga personer, nemi. det, som Hr Gripenstedt omnämnt, för att vederlägga ett af mig anfördt skäl; så skulle jag ej längre hafva uppehållit R. o. Ad:s tid genom att ånyo begära ordet.
Jag godkänner hvad han först yttrade i afseende på de särskildta slagen af säkerhet, sorn behöfvas, nemi, för cassan och för grundfonden, men deremot bar lian sökt omkullkasta den framställning jag i böl jan af milt första yttrande gjorde, i afseende på den större eller mindre riksmyntscassan och derpå grundad säkerhet.
Jag säde, att om jag insätter t. ex. 10 l:dr, och jag kan utsläppa dubbla summan, så utsläpper jag 20 f:dr, och om jag insätter 4° f:dr. så ger jag ut 80.
Hr Gripenstedt här sagt, att delta ingenting skulle betyda, emedan jag ej bevisade att det i någon af dessa §§ finnes en gräns för sedelemission.
En sådan gräns finnes likväl alltid föleskrifven; men om icke en bankdirection har någon annan norm för sedélemissiöii, så beklagar jag bankbolaget.
Hufvudsyflet måste vara, såsom Hr Lefren nyss ganska rikligt anfört, alt ett visst förhållande alltid bibehålles emellan den utelöpande sedelstocken och den inneliggande riksmyntscassan.
Släppes detta ur sigte, kunna privatbankerne aldrig bibehålla sig.
Att utgifva creditsedlar till så stor summa, som högst är tillåtet, kan ej komma i fråga med annat villkor, än att den inneliggande riksmyntscassan är i ett visst förhållande till de utelöpande
Den 20, Februari f. m. gr.edilsedlarnes summa.
Då jag således alltid måste afse den inneliggande riksmy nlscassan, innan jag bestämmer hvad som kan släppas, ut eller ej, så ville jag det skulle vara klart för livar och en, alt det gör, detsamma om man ger ut ao, då der finns 10, eller 80, då der är 4°/;dr riksmynt inneliggande i cassan.
Deraf synes $ alt Hr Gripenstedt i si(t sista yttrande, hvaruti han velat vederlägga mig, tagit alldeles felt, och jag hoppas alt lian nu derom är öfvertygad.
Jag kan ej annat än vidblifva mitt yrkande af den propus, jag redan har begärt, och utber mig att få den till contra-propos, emot Utsktns förslag.
Gr. Frölich:.
Del är med en viss. fruktan jag nu uppträder för alt underkasta mig en framställning, sådan som lii; Lagerheim ganska riktigt gjort, blott med den skilnad att jag trodde den med behörighet kunnat komma ifrån Hr Frih, o. Landtm., men ej från en enskild ståndsledamot.
I afseende, på hvad Hr Lefren anfört, får jag nämna pågra ord, och jag hoppas att Hr Lefren lemnar uppmärksamhet deråt, efter jag vill söka vederlägga honom.
Han har gjort sig mycken möda att bevisa en sak, som är alldeles riktig och obestridlig, blott man utgår ifrån en riktig förutsättning.
Örn han har fästat sig vid teckningsfonden såsom vid någonting absolut antaget och sagt det vara bankernes skyldighet att inskränka sina sedelemissjoner till teckningsfonden, och all de ej borde hafva större cassa än som Iie.höIdes till vexlingens bedrifvande; så vore det ej ett jota att anmärka vid Hr Lefie'us deduetion.
Sådant är likväl ej förhållandet, och den värde talaren har inblandat i sitt yttrmde frågan örn vexelcassans förhållande till sedelemissionrn, hvilket alldeles icke har något att skaffa med denna sak.
Här. är endast fråga att få visshet derom, att bankens Stiftare äga penningar och ej allenast jord.
Så fort jag går ut ifrån någon annan förutsättning, så tror jag ej att det är möjligt att undvika misstag.
Jag skulle för inin del alltför gerna, samtycka till Utsktns förslag att antaga 25 proc., men då två Stånd redan beslutat (ty det är blott två Stånd och ej lie såsom bär har blifvit sagdt, det 3tdje Ståndet har nemi. gått öfver Utsktns förslug och stadgat 4° proc.) då, säger jag, två Stånd redan beslutat antaga 33^ proc., så anser jag lämpligast — — — Unde.it.
Slm bifallit Utsktns förslag ; det vore endast BorgareSt., som beslutat förändring i mom. litt, a) och bestämt den deruti befintliga summan till 4°* Gr.
Delta förändrar saken helt och hållet.
Hafva två Stånd bifallit 25 proc., så synes det vara skäl att förena sig med dem, I samma stund som man det gör, hilmar man likväl tillfälle till en skarp anmärka, emot hela denna banklag.
Jag tror emedlertid, att det ej ligger 5oS Den 20 Februari f. rn. någon stone säkerhet i den ena siffran, än uti den andra.
Finnes det någon visshet lili detta ämne, så beror den på att man följer den opinion, som kan hafva något skäl för sig, nemi. att det synes nödvändigt, att de sorn vilja stifta en bank åtminstone äga -i i contant af det belopp, hvarmed banken skall bildas.
Flere talare hafva bär instämt i mitt yrkande af 3 >J- proc., och jag anser mig derföre ej befogad att frånträda den önskan jag framställt i detta fall. —•
Hvad deremot beträffar frågan om insättande af orden ”Rikets mynt” i stället för ”reda penningar,” så skall jag gerna conformera mig med Frih. Cederström och Hr Lefren.
Jag är emedlertid skyldig att upplysa, att den term, sorn blifvit begagnad i LagUtskts förslag, härrör ifrån intet annat, än att man vid denna riksdag antagit en grundlagsförändring, som synes utmärka ett tvifvel om huruvida R.
St:s Banks sedlar är detsamma sorn riksmynt, ty der är ett stadgande, som säger: ”ägande R.
St. allena rätt att genom banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas, så länge de, efter deras lydelse, af banken med silfver inlösas.”
Man har velat antaga termen riksmynt, för att ej komma i strid med 72 §:n.
Det anser jag hufvudsakligen vara af vigt, att man ej får sätta in andra penningar i banken, än antingen R.
St:s bancosedlar eller silfver.
Hvad Hr Ribbing och Frih.
Boye sagt i detta afseende, har synbarligen utgått deri från, att de värde herrarne ej fästat någon uppmärksamhet på öfverskrifterna till de momenler, som här äro i fr åga.
De hafva nemi. trott, och Hr Lagerheim har upprepat detsamma, att det vore Utsk.ois mening, att 25 proc., eller hvilken annan proc. man antoge, skulle genast vid bankens öppnande inbetalas; derföre har Hr Ribbing föreslagit ett amendement i detta afseende.
Ahl behagar man likväl considerera att uti ingressen till denna § står följande: ”Rolagsreglorna, genom hvilka delägarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadganden i följande ämnen.”
Sedan handlar det i:a mom. ”om beloppet af teckningsumman eller grundfonden, deraf minst 25 proc. skola utgöras af reda penningar.
Detta utesluter ej den särskilda slipulationen i bolagsreglorna, att dessa 25 eller 33-| eller 4° proc. skola betalas inom ett år, eller någon annan viss tid.
Det linde visst varit bättre, om Utsktn bär bestämt, att dessa proc. skulle inom ett år inbetalas, men jag har ej kunnat förmå Utsk:n att gå in derpå.
Häraf torde man således finna, att det ej är föreskrifvet, att de 33 proctn, eller huru mångå, som komma att antagas, skola genast inbetalas till banken.
Salunda har man härom talat mycket och länge i följd deraf, att, man ej gjort sig reda för hvad som står i förslaget.
Jag är visst så benägen som någon att ej göra discussionen längre, och jag hoppas, att herrarne äro öfvertygade om, alt del ej är lör nöjet ali lala, eller för nöjet att kunna Den 20 Februari f. m. vederlägga någon af de herrar, hvilka här yttrat sig, sorn jag tagit mig friheten att göra dessa anmärkn:r.
Jag har ansett det vara min skyldighet, efter jag deltagit i detta ämne, att meddela de upplysningar, hvilka jag nu lemnat.
För öfrigt är jag ej envis, utan hoppas att Hr Landtm., som också något förslår denna saken, gör den propos,, som lian linner vara lämpligast. llr Mannerskantz, Carl Axel:
Detta ämne har visserligen å båda sidor blifvit så vidlyftigt afhandladt, alt jag ej har något att tillägga, men jag vill blott anmärka i afseende på hvad Hr Le frön nyligen yttrat, att den saken kan framdeles mera på sitt ställe tagas i betraktande.
Hr LefVcns yttrande tycktes gå derpå ut, att för det belopp af sedlar, som en bank hade utelöpande i rörelsen, skulle' det största möjliga belopp af säkei hetshandlingar linnas i allmänt förvar.
För att åstadkomma detta resultat, behöfves intet annat, än att vi, då det-blir fråga om att stadga huru stora sedelemissioner banken bör äga rättighet att göra, bestämma att sedelemissionerna få göras i visst förhållande till den säkerhet, som ligger i allmänt förvar.
Således kan Hr Lefren ganska väl få sin önskan uppfylld, nemi. att få del största möjliga belopp af säkerhetshandlingar för de utelöpande sedlarna, då vi komma att discutera den 9 §:n.
Här är, såsom Gr.
Frölich nämnt, endast fråga om alt bestämma, att, när ett bankbolag stiftas, det må göras af så säkra penningekarlar, som möjligt, och alt det contanta tillskott, som sker, må vara så stort som möjligt, på det alt banken må börja sin rörelse med den största möjliga contanta cassa.
Det är sanni, att denna cassa genom utvexling kan komma att undergå ganska betydliga förändringar, men det är likväl säkert, att ju större denna cassa är, när banken öppnas, med desto mera säkerhet kan den uppfylla sitt ändamål, nemi. att alltid i vexlingen motsvara den sedelstock, som derpå är grundad.
Om denna cassa bör bestämmas till 25, 33-J eller 4° proc., eller huru stor den bör vara, är ganska svårt att på förhand beräkna, och dervid finnes egentligen ingen annan regel, än den som erfarenheten bör gifva vid handen.
Orsaken hvarföre man i min lanke företrädesvis bör fästa sig vid 33y proc. är den, att detta förhållande af de flesta författare, sorn derom yttrat sig, är ansedt för det rälta i afseende på cassans förhållande lill den utelöpande sedelstocken, och att detta mest öfverensstämmer med hvad som verkligen åsyftas vid detta tillfälle, lärer väl ej kunna bestridas.
Att bestämma 4.0 proc., skulle visserligen göra cassan och följaktligen banken på sätt och vis starkare; men här måste tagas i betraktande, att den vinst, sorn för privatbankerna kan uppkomma, beror på den säkerhet, som är deponerad, relativt till den sedelstock, som är utelöpande, och att denna är så stor som möjligt, ty eljest skulle ingen vinst för dem Den 20, Februari f. ro. kupna, appkoirimn. lif, Nordenanckar hav i sin reservation, sök t hevi»;], att, om, nian antager a5 proc., så blir det blott 6 a 7 proc. vinst.
Jag tror vissel ligell, att inan kan hafva något att .anmärka vid hans calcul, men anser det ej vara af någon, vigt, 4q. proc. skulle i min tanke vara alltför ij,lycket, men jag tror, sorn sjig<11- iif, afl. i.i-t |iroc, som, ligger eme llan /J°. och de j,5 proc., som IJtsk. föreslagit, vare.
Ijimpligast att bär antaga, synnerligen sorn denna proportion, iij' (fell hvilken, vanligen iak Unges, llr Lefren:.
Äfven jag vågar försäkra, att det icke är, »f reclitliaherei, som jag yttrar mig kanske alltför ofia i. dag; jag liar lin på. det l> stämdaste sätt blifvit uppmanad, dertill uf det. yttrande, sorn Gr, Frölich sednast a jag stiller till den adle, Grefven samma begäran, som lian, har stillt till mig, alt deråt lemna någon uppmärksamhet,, lil' Gret ven har sagt, att lili min framställning ej ett enda jota be hofde förändras, i händelse, den förutsättning, sorn jag Jagt till grund för mitt raisonnement, varit riktig.
Naturligtvis är förhållandet alltid sådant, att om man conseqvent. r.esonerar, så. för man sina motståndare till sjelfva premissernas granskning.
Grefven har behagat, granska milia termer, och jag tackar, Grefven derför; ty Grefven har just derigenom, såsom jag tror, lättat mitt bemödande alt bevisa, att hide mina, premisser och min conclusion äio riktiga.
Grefven har nemi. sagt, alt mitt förmenande vöre riktigt, under den förutsättning, att bapkbofaget ej hade rättighet att någon, in låta numerera större summa af sina obligationer, va-, r,e sig sedlar eller invisning!!!' på banken, än sorn jemn t svarade emot tecknrpgssiimman; men Grefven tiar sagt, att om detta, ej äger rum och ej kan äga l iim, så är min premiss, oriktig.
Således är Grefvens premiss den, alt ett bankboJag ager att tillåta directionen att utsläppa, sedlar, utöfver, det tecknade beloppet.
Grefven har icke sagt huru mycket sedlar de skulle få utsläppa.
Således står Grefvens egen framställning obegränsad, och deraf följer, ali om en bank anmäler sig att hafva ett leckningsbelopp af minst en million r:dr, såsom Irir är framstäldt, och presterar säkerhelshandhandlingar för en million, så. liar delta bolag, efter Grefv. ens. premiss, rättighet all utgifva 4i 5, 6, 7 eller huru mångå millioner lian vill i sedlar.
Delta förslag innehåller tvert om i en §, att sedlarnes belopp ej får i något ögonblick öfverstiga summan af behållningen uti riksmynt, återstoden af deposition i R.
Sits Bank och öfriga odisponerade, tillgångar, hvilka äro i publik vård.
Således ar i detta banklagsförslag stadgad säs.0111 hufvudgrnndsats. den premiss, sorn legat till grund för mitt raistmnement, och då Grefven sagt, alt ej ett emla jota vöre att anmärka vid min conclusion, 0111 allenast mina premisser vöre riktiga, och mina premisser äro nedlagda, i Utsktns förslag, ehuru ännu ej komna under dis - D e n 20 Februari F. m. 'mission, talén Gref v eris prcni isser deremot tydligen 3 ro förbjudna i del In 'förslug ; sA bläste deraf dragås den Oouclnsion (ina egénkarlékén deruti mig förlutasd litt jag haft ratt i tirin framställning, så Vidt det befor på Grefven* rtiriddine, emedän jag, efter Grefvert* otauttiuie, rCsoiiérhl 'COnsécfvent neli nta bevisl, all itiina prémissér Sr o 'riktiga.
Således tror jag, litt del fir sk ii I äit stadga, det nian får lyfta It eigst ?.5 proc;, for att nedläggas i bolagets ens-ä.
Såsom fir Ribbing! ganska riktigt yrkat, ‘ina bolaget sörja
För 'titvägar att bålla caSsän i det skick, alt den alltid må kunna motsvara iit vexlingens behof och bibehållas i samina proportion lill utelöpande sedelstock, soln ilén bade vid b nonis första inrättande. Eljest'Culbuternr denna bank ganska snart, såsom llr Ribbing afven riktigt anmärkt.
Hr Ribbing :
Jag kan ej annat 'an uttrycka min leds nad dero Iver, ätt Hr Lefren, sorn varit så god trell gifvit stöd åt hvad jag anfört, ännu yrkar, att ordet minst mätte utbytas ediot högst.
Jag ‘tror att deruti ligger ett fasligt stort misstag, och jag tror, att om jag någonsin skulle supponera någon möjlighet alt ett sådant oid skulle komma in, så voft det nästan detsamma som att säga. att ingen privatbank kominer ali uppstå.
Jag skulle aldrig vilja sätta 'in två styfver i en privatbank, om det ordet infördes.
Jag skulle ej då anse mig hafva lemnät någon säkerhet i direelioneiis liander, för att, såsom sig bör, kunna börja rörelsen.
Hvad i öfrigt vidkommer Gr.
Fröbchs annni k 11. derom, att en del af R. o. Adis medlemmar, hvaribland äfven jag, och måhända isynnerhet jag i afseende på den förändring jag yrkat i i mörn., ej skulle hafva gifvit akt på början af 5 $:n, så får jag äran yttra, att det är just pä grund af så
Val hvad sorn står i början af denna §, som foreskliften i litt. d. af n §:n, som jag önskat att få redactionen sådan jag föreslagit den.
Jag har ganska riktigt insett, att meningen ej är, att-, när banken öppnas, dessa 2,5 proc, genast skola inbetalas, Utan på sätt den af mig sednast citerade §:n innehåller, och det är detta, sorn jag anser alldeles onödigt, obehöfligt och ulan allt ändamål, oell jag får äfven dervid anmärka, att de otti, jag föreslagit alt intagas i 5 §:n litt. a, ej skulle utgöra något tillägg, utan att i och för de ord, sorn jag begagnade i mitt redaetioirsförslag, boule utgå de sista orden, nemi. ”deraf minst a5 pioc. skola utgöras af reda penningar”, i stället för hvilka ord de af mig föreslagna borde insättas.
Stjernstedt, Theodord
Det är endast i anleda. af Gr. Frölich* anmärkt)., sorn jag hegart nicht. flan liai' nemi. anmärkt, ali det ej finnes någon lid bestämd, inom hvilken den ifrågavar. delen af gi undfonden, eller det belopp, som icke genast insattes, skall inbetalas. §:n innehåller likväl i inom. d) ”att lill banken skola vara tube - 5i2 Den ao Februari f. m. talde minst 10 proc. af grundfonden eller -Jidelar af det i 5 §:n litt. a bestämda tillskolt i reda penningar, äfvensom handlingar, hvilka bolaget efter pröfning godkänt, aflemnade lill säkerhet derföre, att återstoden af samina tillskott varder inom ett år i banken insatte.
För öfrigt vidblifver jag hvad jag förut yttrat, och anhåller om propos. lill bifall å Utsktns förslag i 5 §:n, med den skilnad, att i stället för reda penningar sättes Rikets mynt.
Under vanliga förhållanden är det förslag, som Utsklns tillstyrkande innehåller, så rikligt och så oskyldigt, att åtminstone jag för min del ej skulle linna någon betänklighet ali genast bifalla detsamma; men sedan R. o. Ad. här om aftonen, i förtroende till de stora financielia insigter, öfver hvilka en värd Grefve då höll en så vacker panegyrik, gjort ett försök, sora intet land i verlden, ej ens sjelfva Amerika, vågat, nemi. att medgifva den rättighet åt hvarje bolag, som tecknar sig för en million r:dr, att trumfa sig till alt stifta privatbanker och öfversvämma landet med sitt mynt; få fordras deremot correctiver, strängare hos oss än annorstädes; och då det i sanning är bättre att ej få någon ny privatbank, än att få 100 skadliga, hvilkas uppstående landets styrelse ej har rättighet att hindra, si får jag yrka den förändringen i i mom. af denna §, att actieägarne skola ovillkorligen i contant insätta ioo proc. af teckningssumman, då banken stiftas.
Di jag blir i tillfälle, vid en annan punkt, nemi. den 9, att visa Hr
Lefren att min afsigt ej varit sådan i fråga om creditsedlars utgifvande, som han har trott, så vill jag ej 1111 upptaga liden dermed; och då för öfrigt en annan ledamot, som förut ej deltagit i discussionen, nu upplrädt och hotat med stränga åtgärder i en sträng ton, så kunna måhända dessa stränga åtgärder och denna stranga ton förmå mig att alldeles lemna discussionen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, att första proposrn borde angå ingressen i denna §, så lydande: ”Bolagsreglorne, genom hvilka delägarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadgande!) i följande ämnen.” Ingen af R. o. Adis ledamöter, som yttrat sig, bade begärt någon ändring i Ulsk:ns förslag i detta afseende, hvarföre Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla förslaget i denna del.
Hr Landtm, yttrade, att dernäst förekomme propositioner i afseende på morn. litt. a) ; vid de första orden deruti, så lydande: ”0111 beloppet af teckningssumman eller grundfonden,” bade inga anmärkn:r blifvit gjorda; hvarföre llr D t n ao Februari f. m. 5.3 Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla att momentet finge boi;jas pä detta sätt.
Ropades ja» Hr Landtm, yttrade, att sedan förehomme slutet af mom. litt. a), så lydande: '”deraf minst i5 proc. skola utgöras af reda penningar."