Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är nemi. icke möjligt för mig att lf 2 Den 10 Augustia fatta annat, än att banken mäste äga bädc förmåga och skyldighet att uppfylla sina förbindelser antingen importen är större eller mindre, och att motionären således talat om tvenne saker, som icke hafva något nödvändigt sammanhang sins emellan.
Bankens förmåga beror, såsom hvarje enskild capitalists, derpå, att den icke missvårdar sin egendom, och i detta afseende tror jag den icke hafva något att göra med tullagarna.
Jag ber att i allmänhet få instämma i hvad Hr von Hohenhausen yttrat.
Jag har icke den egenkärlek, att jag tror Utsk. skall fästa något synnerligt afseende å hvad jag möjligen kan andraga härutinnan, men jagtror ej, i likhet med den siste värde talaren, att Utsk:n i allmänhet böra anses så likgiltiga för hvad i Stånden yttras.
Jag tror, att ett samband äger rum mellan baucoväsendct och det ämne Hr von Hohenhausen framställt, men jag instämmer med Hr Hjerta deruti, alt bankens styrelse, oberoende af alla systemer, bör och kan handla såsom en bankostyrelse egnar och anstår.
Om man ej vill afse det ofvannämnda sambandet, så mäste man gå strängare tillväga i bankens styrelse, än man kunnat göra med fästadt afseende å systemets verkningar.
Således, den som icke önskar, att ett allt för strängt strypsystem må af behofvet påkallas till upprätthållande af landets myntvärde, den må i tid betänka sig och skänka sitt bifall åt de af Hr von Hohenhausen framställda grundsatser..
Jag har begärt ordet, för att få lemna den förklaring, alt jag är långt ifrån att vilja helt och hållet förneka hvad den siste värde talaren yrkat, ang:de den verkan, som en större eller mindre import af utländska varor kan utöfva på rörelsecapitalet inom landet; mitt förra yttrande afsäg endast, att man ej måtte sammanblanda importen med bankens förmåga att honorera sina förbindelser, som hvardera är en sak för sig, oberoende af hvarandra.
Men jag ber tillika få nämna, efter som jag erhållit ordet, att det medel, motionären trott sig böra föreslå, till vinnande af rörelsccapitalets bibehållande medelst en förhöjning af importtullen, nemi. om denna skulle göras så betydande, att det kunde åstadkomma någon synnerlig verkan, icke synes mig vara det ändamålsensligaste eller nyttigt för landet.
Deremot anser jag andra bättre medel finnas oell hade äfven ämnat af sådan anledning väcka en motion 0111 ett sådant, i fall den icke framställdes af någon annan.
Som jag hittills ej hört della ske, torde jag nu få begagna tillfället och nämna, att jag anser det ifrågavar. medlet vara ■penningeräntans frigifvande, hvilket jag således härmed får föreslå.
Mycket kan utan tvifvel sägas både mot och med ang:de en sådan förändring; det är egentligen blott en omständighet, som jag här vill nämna, för att förklara hvarföre jag anser en fri ränta kunna verka till importens minskande.
Man mäste nemi. alltid erinra sig, att penningen, såsom allt annat, i sjelfva verket är en vara, och att denna vara, likasom alla andra, kan stiga och Den 10 Augusti. 143 falla.
Om då räntan är fri, så är det sannolikt, att när kursen stiger, och importerna följaktligen blifva dyrare, skall mången af utsigten pä en högre vinst lockas att spekulera på sina penningars användande till utlåning, i stället att använda dem till uppköp af utländska varor.
Hvarje affärsman torde vara ense om detta, såsom en naturlig sakernas gång.
Penningeräntans frigifvande torde dessutom kunna medföra många flera fördelar, derigenom att den lockar in capitaler i landet och gör, att de redan befintliga hållas mera rörliga, samt förekommer hvad som nu så ofta sker, då många capitalister vid en inträffande kritisk conjunctur på en gång uppsäga och skrinlägga sina utlånta penningar.
Om då räntan i anseende till pennningebehofvet för tillfället hastigt stiger, så skall detta naturligtvis föranleda capitalisterne att, förr än eljest skulle ske, utsläppa sina tillgångar.
I afseende på Hr von Hohenhausens motion och hvad i anledn. deraf blifvit anfördt, anhåller jag få yttra några ord.
— Hvarföre har rörelsecapitalet i landet så betydligt förminskats?
Jo, derföre att de införda varornas värde har varit större än de utfördas, då mellangiften måst betalas med hankens silfver.
I samma mån som silfret uttagils ur hanken, har ett motsvarande belopp af sedlar dragits från allmänna rörelsen.
Skulle införseln fortfarande blifva större än värdet af utförseln, så är klart alt samma uttagning af bankens silfver komme att fortfara och med detsamma enahanda förminskning af den utelöpande sedelstocken.
En hvar som betänker detta, lärer finna det sammanhang, som är emellan förhållandet af varors in- och utförsel samt den utelöpande sedelstocken.
Sedelmassan kan- icke ökas, utan motsvarande silfvervalula i banken; ty om denna icke finnes, hvad utväg har då banken för att hålla sina sedlar i värde?
Att uppsäga sina utlåningar och derigenom indraga sina sedlar medförer ju samma minskning af rörelsecapitalet, som man vill förhindra.
Hr von Hohenhausens motion tillika med de i andledn. deraf afgifne yttranden remitterades till Bevilln.Utsk.
Ett rykte har blifvit af tidningarne utspridt, att jag genom min frånvaro försatt LagUtsk. i overksamhet.
Då detta å min sida skulle varit att brista mot det förtroende, som R. o. Ad. visat mig, genom att uppdraga mig ordförandeplatsen i nämnde Utsk., anser jag för en pligt att inför R. o. Ad. tillkännagifva, att LagUtsk:s overksamhet alldeles icke haft sin orsak deruti, att jag 2:ne dagar varit frånvarande, utan att den härrör deraf, att Utsk. under denna tid ej haft något att göra.
Sedan Utsk. förlidne Fredag slutat grankningen af Just.Ombudsm:s diarier och registratur, som detsamma enligt grundlagen åligger, hade Utsk. ingenting 144 Den 10 Augusti. att företaga, förrän (let erhöll remiss Från Ståndet af Just.Ombudsm:s berättelse.
Denna remiss kom icke Utsk. tillhanda förr än Thorsdagen d. 8 Aug. middagstiden, och då LagUtsk. i går d. 9:de handlade samma remiss, och i anledn. deraf fattade beslut, tror jag icke att dröjsmål eller söl kan läggas Utsk. till last.
Jag värderar visserligen den grannlagenhet, som föranledt Gr.
Mörner att lemna oss den upplysning han nyss gjort; men jag nödgas säga, att jag finnér den vara nog vida sträckt.
Ingen ledamot af ett UiksSt. är, efter min förmening, förbunden att inom detsamma rättfärdiga sig för de beskyllningar, som göras honom i tidningarne.
Jag tror, att han bör sälta sig deröfver, eller ock svara i tidningarna.
Hr Lefre'n, Johan Pehr, och Gr. Lövenhjelm, Carl Guslaf, förklarade sig instämma i detta Hr von Hartmansdorlfs yttrande.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, derefter erinrade, att Hr Hjerta nyss väckt motion om penningeräntans frigifvande, begärde Frih.
Palmstjerna, Carl Otto, att denna motion, såsom ännu icke skriftligen aflemnad, måtte få hvila på bordet.
Föredrogos ånyo och remitterades till:
Bes v. o. Ekon.-Utsk:n: Erih.
Cederströms, Anders, d. 7 dennes på bordet lagda motion om uppmuddring af sundet vid södra Stäket; Bevillnings-Utskottet:
Hr Prytz’, Lars Adolph, samma dag på bordet lagda motion om åtskilliga förändringar i tulltaxan; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet:
Hr Prytz’, Lars Adolph, samma dag på bordet lagda motion om upphäfvande af nu gällande förpassningsstadga och återgående till hufvudbestämmelserne i förpassningsstadgan d. 28 Nov. 1835.
Bevilln.- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utsk:n:
Hr T or ner hjelms, Rudolph, samma dag på bordet lagda motion om fastställande af en dravback å i Sverige tillverkadt bränvin, som från Svensk hamn exporteras.
Änvo föredrogs StatsUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda meni.
IN:o 4, med återlemnande af Hr Ribbings, Arvid, motion om de i afseende på folkskolorne vidtagne åtgärder.
Då denna motion icke har sammanhang med Statsverkets inkomster eller utgifter, torde R. o. Ad. finna, att den icke bör af StatsUtsk. behandlas, utan bör från R. o. Ad. till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. remitteras.
Den 10 Augusti. 145 Fl. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om icke den beslutade remissen till StatsUlsk. finge förfalla, och således Hr Ribbings motion borde endast af Allm. Bcsv.- o. Ekon.Utsk. be handlas; hvilket bifölls.
Toll, Gustaf, hade inlemnal följande:
Nu gällande inslruclion för llidd.Direct. stadgar i § 13 mom. 2, att Ridd.Sccret.tjensteu aldrig får med något embete i Statens tjenst förenas.
Anledningarne till detta stadgande, sorn egeuteligen skedde år 1523, men förnyades år 1829, torde något hvar erinra sig, afven som att det, genast vid tillfället af dess tillämpande första gången, blef genom R. o.
Ad:s beslut upphäfvet, och alt det vid tillämpningen andra gängen blef för 4 år snspenderadt, till förmån för nu sednast afgangue Ridd.- Secrct.
Ensamt denna händelse vore nog alt ådagalägga olämplighetcn af samma stadgande, så länge icke Ridd.Secret:s lönevillkor kunna bringas till ett belopp, som mera motsvara behofven för en familjs underhållande i hufvudstaden.
Flera andra skäl ligga sä nära till hands, att deras antydande mäste anses öfverflödigt.
Jag föreslår derföre, alt R. o. Ad. matte besluta, alt förenämnde 2 mom. af 13 § uti instruclionen för Ridd.Direct. helt och hållet må utgå, och denna olägenhet således undanrödjas för den Ridd.Secret., R. o. Ad. kommer att antaga.
— Om remiss lill Ridd.Utsk. anhålles.
Besv. o. Ekon.FJtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda mern. om ökad t cancelli-biträde.
IRiredrogs ett från BorgareSt. ankommet prot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande, all Ståndet för sin del beslutat, att Lördagen d. 24 uti innev. månad val må företagas till ledamöter uti den i 04 § Riksd.Ordn. föreskrifne nämnd, som äger att dömma, huruvida Högsta
Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigliga kall bibehållas, eller om visse af dem kunna anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas; i hvilket beslut BorgareSt. inbjudit Medstånden alt sig förena.
Ilr Freidenfelt, Fredr.
Daniel, uppläste följande:
Allmänna lagen tillåter mannen att vid fyllda 21 år sjelf förestå sitt arf, eller vara myndig.
Ingen ålder bestämmes i detta afseende för qvinnan.
Lagen sätter henne som enka i sjeifskrifvet myndighets-tiilstånd; någongång redan vid en ålder, då mannen ännu anses som yngling, lill och med som barn.
Den ogifta qvinnan åter skall stå under förmynderskap, derest icke, i enlighet med 1810 års förordning, Konungen, på särskild ansökan, gifver dispens från lagens stadgande.
Må det 1 H. 19 146 Den 10 Augusti. tillåtas mig göra denna fråga: ligger häruti ens skenet till rättsprincip?
Svaret måste blifve nej.
Mannen anses af lagen pä inga villkor äga förmåga alt rätt sköta sin egendom och med ansvar handla efter eget omdöme, förr än han uppnått 21 år — qvinnan deremot möjligen redan vid 15 år, eller, ännu orimligare, aldrig under hela hennes lefnad.
Jag vill ej ingå i betraktelser öfver, hvilkctdera af könen, sorn äger mer eller mindre naturlig förmåga att handla förnuftigt och vårda sin egendom; men jag tror dock, alt flere exempel kunna andragas, som i della läll bevisa lika rätt och samina anspråk för dem hiida.
Alt nuvar. lagföreskrift försätter qvinnan i allmänhet uti en svär ställning inom familj-lifvet, gör henne ofta lill en träl åt snikna och härda slägtingar eller förmyndare, och qväfvcr hos henne känslan af sitt värde, det kan icke förnekas, och upplyste män hafva derföre länge i frat för en förändring i della missförhållande.
I det förslag till ny civil-lag, som Lagcomilcen afgifvit, finnes en sådan föreslagen, och jag föreställer mig derföre, all en viss ålder, t. ex. 25 är, i lagen hofde bestämmas för ogift qvinnas myudighets-lillstånd.
För mig är det väl alldeles ofattligt, hvarföre en qvinna, som vid 15 års ålder blifvit enka, just för det hon varit gift, möjligen några dagar eller veckor, förvärfvat så mycken erfarenhet och förnuft, att hon kan jemföras med den 21-åriga mannen och vara öfverlägsen i förstånd den 60-åriga ogifta qvinnan; och jag skulle således vara benägen tro, alt enka icke borde få anses myndig förr än åtminstone vid samma ålder sorn mannen.
Men då likväl flere förhållanden göra en sådan inskränkning af enkors nu stadgade rätt betänklig, vill jag blott öfverlemna den delen af frågan till Utsk:s upplysta pröfning, utan alt föreslå något bestämdt villkor af ålder, o. s. v. Jag vågar således härmed föreslå följande nya redacliou af cap. 19 Arfda-b:n: 1 §.
Man vare myndig, dä han fyllt 21 år: är han gift, in nan lian denna ålder uppnått; vare ock dä myndig. 2 §.
Ogift qvinna vare myndig, då hon fyllt 25 är.
Enka vare myndig ändå att hon den åldern icke uppnått.
Om hustru, sorn frän mannen lagligen skild blifvit och icke uppnått 25 år, skall gods sitt sjelf värda, det må af do marens pröfning bero. 3 §.
Kan den, som omyndig är, genom eget arbete sig något förvärfva, råde deröfver sjelf, dä han eller hon 15 är gammal är. 4 §.
Den vanvettig är, staude alltid under förmynderskap. 5 §.
Meuar fader, eller, der han död är, moder, eller, der föräldrarne döde äro, närmaste fränder eller förmyndare, att omyndig ej kan, innan han eller hon bär stadgad myndighetsålder uppnår, vinna nog mognad i förstånd att sig och sin egendom sjelf råda och förestå, äge att hos Rätten det anmäla.
Pröfvar Rätten skäl vara att omyndigheten förlänga, läte det dä i allmänna lidningarne tre gån - Den 10 Augusti. ger kungöras.
Ej ina den anmälan nu sagd är ske tidigare än uti sista äret al’ omyndighetsåldern.
Vill den, hvars omyndighet förlängd blifvit, sedan han eller lion tilt tnyudiga är kommit, frän förmyndarevärd fri vara; söke derom Rätten. ö §.
Finnes myndig person, för uppenbart slöseri, eller annan orsak, oförmögen att sin egendom värda: dä ägc Rätten, pä anmälan af föräldrar eller fränder, den person under förmyndare ställa; och läte det i allmänna tiduiugarne tre gånger kungöras.
Genom dessa lagstadganden anser jag, alt myndighetsförhållandeua för så väl man som qvinna, skulle blifva pä det rättvisaste, för Statens, familjens och den euskildes gemensamma fördel, bestämda.
Hvarefter llr Freidenfelt muntligen tiilade:
Dä jag tillätit mig fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en fråga, som ar af mycken vigt för samhället, får jag vördsamt tillägga, att om jag, såsom icke ägande tillräcklig insigt i lagen i allmänhet, begått något misstag i min framställning, sådant torde med öfverseende bemötas.
Jag anhåller om remiss af denna motion till LagUlsk., äfvensom alt den måtte de andra resp.
Medstånden communiceras. R. o. Ad. biföll, alt Hr Freidenfelts nu väckte motion finge remitteras till Lag-Utsk. och communiceras de öfriga Riks-St.u. Hr Danckvardt, Magnus Georg: anförde skriftligen:
Redan under den 2 Febr. 1819 blef, i förening med en, efter R.
St:s begäran, af K.
M. nedsatt comité för frågan omen förbättrad reglering af rikets styrelseverk, särskilda comilerade förordnade, alt samla och i ordning bringa rikets ekonomiska författningar, dem derefter granska och med hvarannan jemföra, för att till K.
M. uppgifva förslag till nödige rättelser och ändringar deri, hvilket ansågs äga ett vigligt sammanhang med nämnde reglering af styrelseverken.
Dessa comilerade verkställde likväl endast den erta delen af deras erhållne uppdrag, eller samlandet och iordningbringandet af de gällande författningarne; och af dessa samlingar blefvo de lill Krigs-, Commerce- och Bergs-Collegiernes omfattning hörande, pä K. M:s nåd. befallning, särskildt tryckte och till auctorileter och embetsman utdelte, likasom sedermera en dylik, särskildt uppgjord samling af de till Sundhets-Coll. befattning hörande skrifter.
Den upprättade samlingen af de till Kammar-Coll. och äfven Slats-cont:s omfattning hörande författningar befans af den vidlyftighet, och, liksom många af sjelfva författniugarne, till en del af den mindre lämpliga beskaffenhet, att dess tryckning icke ansågs tjenlig; men den comite-ledamot, som densamma verkställt, uppgjorde sedan ett kort sammandrag deraf, hvilket af trycket af honom utgafs.
Likaså befans den för Kammar-rättens ärenden upprättade författningssamlingen mindre lämpligt uppgjord, sä alt den ansågs Den 10 Augusti. icke förtjena alt tryckas.
(Dessa begge samlingar finnas i Ci~ vil-deparlem.)
Den sednare delen äler af ifragavar. vigliga arbete, eller uppgörandet af förslag till nödige rättelser och förbättringar i dessa författningar, yttrade comiterade öfverstiga deras förmåga, hvadan de afsade sig det; och vid und. anmälan derom, förklarade K.
M. sig vilja vara framdeles betänkt andra skickliga personer dertill utse.
Endast hvad Bergs-förfallningarnc angick, såsom utan närmare sammanhang med de öfrige, hiel' detta arbete af sedan dertill förordnade comiterade utfördt, och deras förslag af trycket ulgifvet.
Man ansåg sig för ifrägavar. arbetes företagande böra afvakta tiden, dels då de tillförordnade lagcomilerade slutat deras uppdrag med lagverket, hvarvid blefve närmare bestämdt, hvad af ekonomiska föreskrifter borde ur allmänna lagen utgå, äfvensom desse i dylik befattning bevandrade personer då blefve alt för berörde arbete tillgå, dels ock när den anbefallde, förändrade regleringen af rikets collegicr och administrativa embetsverk, efter de judidel la målens afskiljande derifrån, försiggått, och desse collegicrs och embelsverks form och verkningskrets i nya instruetioner blifvit närmare bestämd.
Emedlertid och redan år 1828 framställde jag, såsom föredragande vid den Statsexpedition, der dessa vigtiga frågor hufvudsakligen handlades, angelägenheten alt vidtaga förberedande åtgärder för verkställigheten af denna sednare del af ifrägavar.,- af K.
M. beslutade författningsarbete, och jag uppgjorde dertill ett delaljeradt förslag, innefattande äfven uppgift ä den kostnad, som dertill af II.
St., vid den då för hand varande riksdagen, skulle begäras.
Detta förslag blcf väl i allmänhet godliändt; men man ansåg dels dermed än vidare kunna anstå, då ofvannämnda lill uppskof verkande förhållanden ännu fortforo, dels medel för ändamålet, utan B.
St:s anlitande, kunna erhållas, hvilken sednare tanke jag icke delade och derföre' trodde frågan böra hos II.
St. anmälas.
Deu lemnades likväl af nämnde auledn. dä i samma skick; hvilket äfven blef förhållandet vid heredelserna lill 1834 års riksdag, då, i brist af tillgångar, de fleste angelägna frågor om nya anslag måste undertryckas; och i detta ohandlagda skick står ännu denna vigtiga sak.
Då jag nu härmed tar mig friheten å densamma fästa R.
St:s uppmärksamhet, torde det vara alldeles öfverflödigt att vidare orda om angelägenheten af detta arbetes företagande och utförande, såsom allmänt erkänd; hvarföre ock verkställigheten deraf långt för detta af Regeringen blifvit beslutad.
Jag vill blott exempelvis nämna den massa af föreskrifter, som tillhör KammarColl. befattning, deraf en del äro nära okände, föråldrade, olämplige, sins emellan stridige.
Att uppgifva och föreslå det närmare sältet för detta arbete, tillhör icke R.
St:r; det bör bero af Regeringens pröfning och beslut.
Af särskild anledning saknas tillgäng till det project jag i ämnet uppgifvit, och hvilket äfven var åtföljdt af ett skriftligt författadt yttrande deröfver af den utmärkte, oförgätlige Justitim-Minisleru Gr. Gyllenborg, Den 10 Augusti. 149 som deri hufvudsakligen instämde.
Ilvad jag dock bland annat, i förening med samma förslag, framställde och nu, såsom en i min lanke högst vigtig sak, vill härvid upplaga, var, att. en ständig lag- och förf'atltnngs-comité funnes, beslående af några få utmärkt skickliga personer, endast på förordnande tills vidare dertill antagne, och, i afseende ä deras arbete, ställda under inseende af någon Statsrådsledamot, t. ex. Juslitim-Statsminislern, för hvilken de derföre borde tidt och ofta redogöra.
Denna comité' skulle hufvudsakligen åligga: ]:o
Att utarbeta förslag tili de författningar och föreskrifter, Regeringen kunde lid efter annan linna nödiga; granska och omarbeta de förslag i ämnet, som lill Regeringen inkomma, samt i öfrigt verkställa de uppdrag och afge de utlåtanden härutinnan, Regeringen kunde anbefalla, hvarvid comite'en ägde, antingen enligt Regeringens förordnande, eller efter af comile'en derom skedd anmälan, erhålla biträde och upplysningar af de embelsmän och andre personer, af hvars kännedom och erfarenhet i förekommande ämnen comiteen kunde hafva behof; 2:o
Med uppmärksamhet följa tillämpning af lagar och författningar vid auctoriteler och embetsverk och för Regeringen föreslå de förklaringar eller tillägg dervid, comite'en i anleda, deraf kunde finna behöflige; pä grund hvaraf auctoriteler och embetsman äfven skulle äga vända sig till comite'eu med de framställningar och förslag i delta afseende, hvartill de-kunde finna sig befogade; 3:o
Efter hvad tiden i öfrigt medgåfve, arbeta på förbättring, sammandragning och förenkling af lagoch författningsverket i de delar sådant funnes behöfligt.
— I den uppsats jag i ämnet afgaf, sökte jag ådagalägga riktigheten af detta förslag genom en framställning, huru det vanligen nu tillgår med författningars utarbetande i förekommande ämnen, deraf följden ofta mäste blifva, att de sakna den grundlighet och fullständighet i sak och den reda och klarhet i uppställningen, som erfordras.
De uppgöras nemi. af ledamöter i embetsverken och andre dertill särskildt utsedde embets- och tjenstemän, hvilka dels för sina vanliga tjenstegöromål, utan deras försummande, icke kunna egna dertill den jemna tid, som derföre är nästan oundgänglig, dels oftast sakna de kunskaper och den utmärktare förmåga, som dervid erfordras, jemte den vana i sådant arbete, som endast genom mera ständig handläggning dervid kan vinnas.
Den granskning af förslagen, som sker af Regeringens ledamöter, äfvensom af de embetsverk, hvilka förut deröfver kunna höras, kan till en del af enahanda skäl icke blifva af hufvudsakligare beskaffenhet och egenll. icke omfatta annat än sjelfva principerna; och pä delta sätt utgår, efter lång tids förlopp, förslaget, ofta mindre moget och fulläudadt än vara bort, samt blir snart föremål för felaktig och olika tillämpning, förklaring och deraf följande klander.
Funnes deremot en dylik comité' af utmärkt skicklige personer, som med dylika arbeten endast sysselsatte sig, borde med säkerhet förväntas ett motsatt förhållande.
När Regerin - 150 Den 10 Augusti. gen runne behofvet af en ny författning i ett ämne oell gåfve comiteen befallning om dess utarbetande, skulle comiléen, efter samlandet af alla gällande föreskrifter i frågan och öfvervägande jemväl af hvad af andra länders lagstiftning deri till vårt land voro lämpligt, föreslå gruuderue dertill; och sedan dessa voro af Regeringen godkände, utarbeta förslaget i detalj, då ett fullständigt förslag med en klar redaction borde vara att förvänta, innefattade saken ett ämne, för hvars närmare utredande och bedömmande i ett eller annat afseende comiteen hade behof af upplysningar och biträde af särskildt deri kunniga embetsmän, vetenskapsmän elier audre skicklige personer, borde sädane särskildt dertill utses och förordnas.
Ofver det af comite'en utarbetade förslaget kunde Regeringen, om den sä funné nödigt, sedermera infordra utlåtande af de collegier och embetsverk, hvars befattning ämnet tillhörde.
Derjemte bade Regeringen att. till denna comite's granskning och omarbetning, der så erfordrades, låta öfverlemna frän collegier och embetsverk inkommande förslag till föreskrifter, reglementen och dylikt.
Genom den befattning comiteen i öfrigt skulle tillhöra med lagoch författningsverket i allmänhet, borde man hoppas att efterhand nu saknad reda, enhet, sammanhang och fullständighet deri skulle vinnas.
— Sä länge den ofvannämnda föreslagna comiteen för de ekonomiska förlätlningarnes granskande och förbättrande i allmänhet fortfore med detta arbete, skulle den naturligtvis äfveu vid förekommande frågor om sädane författningar, i förenämnde afseende af Regeringen begagnas, hvarigenom således afsigten med förberörda comité' härutinnan tillika vunnes; och för lagverket äro redan särskilda personer förordnade, hvilka i denna författningsgren äro för Regeringen alt, såsom också hittills skett, i enahanda afseende använda.
Först när dessa comiteer fullgjort deras uppdrag och icke vidare behöfdes, skulle således tillför ordnandet af en särskild, ständig lag- och förfall ilin gs-comite för framtiden komma i fråga.
Med anledn. af hvad jag nu haft äran yttra, får jag föreslå R.