Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med de åsigter jag i sista Plenum yttrade, önskar jag väl afslag å detta Utlåtande, men då majoriteten synes förklara sig för återremiss, finner jag det vara fåfängt att sätta sig emot den.
Den kan ock verkligen på sitt sätt vara gagnelig, på det målet må kunna i sin helhet behandlas, men icke derföre att, såsom Herr Munck af Rosenschöld yrkat, Utskotten böra sammanträda, utan derföre att Ekonomiutskottet gått längre än vederbort.
Jag underställer alltså, om man icke skulle kunna förena sig om återremiss.
Jag kan ej instämma i Herr Ribbings åsigt af formfrågan, då Ekonomiutskottet, i slutet af Utlåtandet säger: ”Lärande Rikets Högloft.
Ständer, i hän”delse af bifall härtill, till BancoUtskottet ”öfverlemna, att i afseende på grunderne ”och vilkoren för spannemåls belåning, samt ”de för sådant ändamål nödiga reglementa”riska föreskrifter, med förslag till Rikets ”Ständer inkomma.”
Med anledning af hvad
Den ii December f. m. 21 Friherre
Cederström yttrat angående olämplighelen af att omsätta sådana lån, som de ifrågavarande, vill jag gerna medgifva att han kan hafva rätt i principen, fastän beslutet derom alltid blir illusoriskt, enär man ändock icke kan eller bör hindra omlåningeu af samma spannemåh Jag afstår således gerna från mitt yrkande af omsättningsrätt för ifrågavarande lån, om Friherre
Cederström derjemte tnedgifver återremiss af Utlåtandet.
Jag finnér ganska val, att näringsfriheten bör utvecklas så långt som möjligt för den menskliga förmågan, men då den på en gång ej kan upphinnas, bör man ej utsträcka friheten så långt,, att hela saken måste förkastas.
Detta blefve förhållandet, om belåningsrättigheten utsträcktes till alla Rikets stapelstäder.
Jag är öfvertygad att när vi en gång hinna att erhålla PrivatBanker i Riket, blir den nu föreslagna disconteiingen öfverflödig, men till dess anser jag belåningsrättens utsträckning för alla Rikets städer motverkande det åsyftade ändamålet. —- Jag fortfar alltså k att yrka återremiss af Utlåtandet.
Herr Rosenqvist: Herr Munck af Rosenschöld har yttrat den förmodan, att Ridderskapet och Adeln genom återremitterandet skall hafva uttryckt sitt ogillande af BancoUtskottets Utlåtande, och att således, då det ena Betänkandet blifvit återremitleradl, en lika åtgärd äfyea borde vid - Den ii December f. m. tagas med det andra, helst båda Utskotten till sin gemensamma handläggning fått Motionen remitterad, och således böra tillsammans Utlåtande afgifva.
Jag deremot är inom mig fullkomligen öfvertygad, att en stor del af den pluralitet, som beslöt återremiss af BancoUtskottets Betänkande, irrade sig om voteringspropositionen, samt förmodade, att afslag å EkonomiUtskottets
Utlåtande skulle blifva det resultat, som borde uppkomma af återremiss utaf BancoUtskottets Betänkande, Beträffande Herr Rosenschölds anmärkning, att båda Utskotten hade bordt gemensamt handlägga ärendet, kan jag så mycket mindre gilla densamma, som med de åsigter, hvilka nu visat sig vara rådande inom Ekonomiutskottet, bestående af 48 Ledamöter, följden decidement hade blifvit, att BancoUtskottet, sorn är sammansatt af endast 36 Ledamöter, blifvit öfverröstadt, hvaraf uppkommit den orimlighet, att en låneanstalt blifvit beslutad, hvartill ingen fond kunnat anvisas.
Med Herr Grefve Rosen kan jag icke förena mig derom, att belåniugsrätten borde inskränkas endast till några få stapelstäder; ty ehuruväl jag noga inser, att Motionärens syftemål derigenom säkrare befrämjas, skall jag likväl icke medge något monopolium för måhända slutligen en enda stapelstad, Den ii December f. m. 23 Jag inser verkligen ingen nylla för jordbruket genom denna låneanstalt, utan tvertom; ty de handlande sorn måste anlägga torkinrättningar, skola derigenom taga sig anledning att vid upphandling af spanneinål missbjuda landtmannen, under åberopande af betydliga kostnader för magaziners anläggande, samt öfriga inrättningar.— Jag kan med Friherre
Cederström icke inse någon oformlighet i ett afslag å EkonomiUtskottets Utlåtande, men deremot skall jag anse det vara den största oformlighet alt bifalla detsamma, innan man vet, om BancoUtskoltet kan uppgifva någon fond lill utlåningen.
Jag fortfar att yrka afslag såsom den aldratjenligaste procedure med EkonomiUtskottets Utlåtande.
Jag har icke yrkat återremiss, för det Banco-och Ekonomiutskottet! icke redan afgifvit gemensamt Utlåtande, men på det de mätte sammanträda och afgifva ett dylikt.
Herr Ribbing har påstått, att Ekonomiutskottet ingått på BancoUtskottets rätt att disponera öfver Banken, och jag förmodar att just denna omständighet bör verka till återremiss, på det Ridderskapet och Adeln ej må godkänna en sådan åtgärd af Ekonomiutskottet.
Ett annat bufvudsakligt skäl för återremiss förmodar jag äfven att Friherre Cederström erkänner, det nemligen att Ekonomiutskottet endast tillstyrkt belåuingsrätten på ritorr Den ii December f. m. spannemål i BancoDisconten och LåneContoiren, och icke uti den först sedermera beslutna HandelsDisconlen.
Jag bestrider visst icke Friherre Cederströms satts att man ej lior inskränka den enskilda industrien, men hemställer tillika, om icke frågan bör vara om hvad som är nyttigast för Staten i allmänhet, och ej ensamt för visse individer, och då torde det blifva tvifvelaktigt, om det är nyttigt för Staten att belåningsrätten på spannemål utsträckes till alla stapelstäder i Riket, och fråga uppstå om den i stället icke bör vara begränsad inom de städer, der den med största fördel för productionen kan begagnas.
Jag skulle tro, att någon spannemålsexport från t. ex. stapelstäderue Gefle och Jönköping ej på lång tid kan äga rum, och att det derföre vore bäst tillåta belåningsrätten endast i de städer, hvarifrån spannemål nu kan exporteras, på det åtminstone de deromkring liggande orter må kunna draga fördel af låneanstalten.
Med Grefve von Rosen kan jag dock ingalunda instämma deri, att lånerättigheten inskränkes blott till de städer, der
Discontinrättningar finnas, ty för att taga exempel af den landsort, som jag bäst känner eller Skåne, bör jag erindra, att i Ystad drifves nära så betydlig spannemålshandel som i Malmö, och alt i Landskrona äfven handeln med spannemål icke är obetydlig, samt i mycket större mån kunde drifvas.
Iöfrigt får jag äfven påminna, att Den ii December f. m. 25 om lån å ritorr spannemål endast tillåtes i BancoDisconten och dess LåneContoir, måste omsättning af dessa lån jemväl medgifvas, men deremot icke tillåtas i HandelsDisconten.
På dessa och de flera skäl, som blifvit anförda, anhåller jag att ifrågavarande Utlåtande måtte remitteras till BancoUtskottet och återremitteras till Ekonomiutskottet, Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf:
Den siste värde Ledamotens yrkande att Utlåtandet borde återremitteras till gemensam behandling af Banco- och EkonomiUtskotten kan jag icke bifalla; ty det manstarkare Ekonomiutskottet skulle öfverrösta BancoUtskottet.
För min del tycker jag att det kan vara likgiltigt om Utlåtandet återremitteras eller afslås; helst man i alla fall bär öppen rätt aft, då BancoUtskottets återförvisade Utlåtande öfver ämnet tillbakakoramer, fatta hvilket beslut man anser tjenligast.
Då Ständernes beslut om HandelsDisconten icke var kändt när Banco- och EkonoiniUtskottens
Utlåtanden öfver detta ämne afgåfvos, tror jag det vara ett ytterligare skäl att återremittera ifrågavarande Utlåtande.
Måhända var detta en anledning, hvarföre pluraliteten var så stor vid återremissen af BancoUtskottets Utlåtande sistlidne Plenum.
Herr Rosen - 26
Den ii December U >»• qvists fruktan att jordbrukaren icke skulle liafva någon fördel af låne-inrättnmgen synes mig lätteligen håfven genom erinran, att den säd, sorn skall exporteras, måste vara köpt af landtmannen, och att det befarade missbruket med belåning af utländsk spannemål är förekommit genom den höga tull, sorn blifvit utländsk spannemäl ålagd, Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg EkonomiUtskottets
Utlåtande böra på grund af de dervid gjorde anmärkningar lill Utskottet återremitteras.
Ja och Nej. Herr Grefven och Ordföranden gjorde proposition till bifall å berörde Utlåtande.
Ja och Nej, Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå nämnde Utlåtande.
Jag täger mig friheten hemställa till deni, som lika med mig önska, att Utlåtandet måtte afslås, om icke, då Ridderskapet och Adeln redan återremitterat BancoUtskottets i samma ämne afgifne Utlåtande, Ståndet måste på samma sätt förfara med delta Utlåtande, ty eljest skulle man på förhand afgöra ett
Den ii December f. m. 2 7 mål, hvilket, till följe af elen omnämnda återremissen, dock sedermera måste till ny öfverläggning förekomma.
Dessutom , då hvarje fråga, om lån hör beviljas, måste bero på de vilkor, som skola betrygga långifvaren, att återfå hufvudstol och ränta; anser jag olämpligt, att afgöra frågan om, på framställning af Ekonomiutskottet, innan frågan huru blifvit af BancoUtskottet utredd, och följaktligen kan af RiksStånden tillika tagas i öfvervägande.
Under såclane förhållanden, och då vi äga öppen rätt, att öfver frågan besluta, enär densamma från BancoUtskottet återkommer, skulle jag tro det vara rigtigast att nu till Ekonomiutskottet äfven återremittera dess Utlåtande.
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff deri, alt det vore inconseqvent att nu afslå eller bifalla ifrågavarande Utlåtande, men derföre tror jag icke att det bör återremitteras.
Vi hafva ännu en annan utväg, nemligen att lägga Utlåtandet lill Handlingarne, hvarigenom vi slippa att 2 eller 4 gånger till omtugga samina ämne, och ändock, när BankoUtskottets Betänkande återkommer, hafva händerna öppna att afgöra frågan, huru vi behaga, Herr Rosenqvist:
Jag skulle icke sätta Uiig emot återremiss, om den inskränkte sig blott till ett af Utskotten, men då återres 28 Den ii D e c c m b c r f. m. missen möjligen kunde föranleda elt gemensamt sammanträde emellan Banco- och EkonomiUtskotten, samt följden deraf ofelbart Liefve, att det senares 48 Ledamöter öfverröstade det förra Utskottets 36, förenar jag mig med Herr Rosenblad och, med bestridande af återremiss, yrkar att Utlåtandet må läggas lill Handlingarue, hvaraf intet binder blifver för Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln, att, om BancoUtskottet, emot all förmodan, skulle funnit några tillgångar till den för Bankens säkerhet vådliga låne-anstalten, öfver ämnet besluta, huru Ståndet godt synes.
Jag yrkar derföre antingen afslag å Utlåtandet, eller att det måtte läggas till Handlingarne, under förklarande, att jag icke afstår från ettdera utan votering.
Herr Grefven och Ordföranden erinrade, att den proposition lill återremiss han nyss haft äran framställa, endast angick återremiss till Ekonomiutskottet.
Det är något alldeles ovanligt att lägga ett Utlåtande till Handlingarne första gången det förekommer.
Jag hoppas att, om vi få skrida till votering, återremiss deraf skall blifva en följd, emedan de skäl, som gälde för återremiss afBancoUtskottets Betänkande i frågan, äro oantagliga till återvisande af det ifrågavarande.
Att nu motsätta sig en återremiss, vöre att betaga BancoUtskottet tillfälle se de skäl, som sökt göra sig gällande vid detta, ur helt andra Den ir December f. ni. 29 åsigler än BaucoUtskottets behandlade Utlåtande.
Det var dessutom icke allenast bristande tillgångar, utan förment osäkerhet i pantén, som föranlät BuncoUtskottets afstyrkande af motionen, och i senare fallet torde sådana upplysningar nu vara tillvägabragta, som kullkasta detta svepskäl.
Jag förnyar alltså min anhållan om återremiss.
Herr Manck af Piosenschöld:
Om Herr Rosenqvists fruktan för återremiss endast kommer af ärendets behandling af BancoUtskottet, vill jag gerna afstå från yrkande på detta Utlåtandes förvisande till BankoUtskottet, och åtnöja mig med alt det återremitteras till Ekonomiutskottet, i fall Herr Rosenqvist derigenom vill spara oss en votering härom.
Herr von Hartmansdorff har med en precision, som jag fåfängt skulle söka att öfverträffa, ådagalagt inconseqvencen af att nu afgöra EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande, sedan man i sista Plenum återremitterat BancoUtskottets yttrande i samma fråga.
Jag förenar mig alltså i hans anhållan om återremiss, med begäran att härtill få lägga ett ytterligare skäl.
Huru vårdar man saken, då man afgör den, innan man bestämt sättet för dess verkställande?
BancoUtskottet skall ju, till följd af återremisssen, vidare yttra sig om sältet för dea föreslagna sädesbelå - I 3o Den ii December f. m. ningen — huru lidnman då nu vilja afgöra* om den skall äga rum eller icke?
— Om nian besinnar delta, och den inconseqvence som deraf skall uppstå, måste man finna, att Utlåtandet hvarken kan nu afslås eller läggas till Handlingarne, utan hör återremitteras.
— Jag begär intet i sjelfva hufvudsaken, den må alltför gerna afslås, då den återkommer, men jag ber att man måtte få hafva rättigheten att afgöra saken öppen, lill dess man får se sättet, hvarpå den kan eller skall tillvägabringas.
Jag vågar föreslå ett sätt, som måhända kan förena allas önskningar, det nemligen att låta detta Utlåtande hvila, till dess BancoUtskoltets, i sam* ma ämne återremitterade, Utlåtande till pröfning åter förekommer, helst jag förmodar alt
BancoUtskottet icke kan afgifva något annat svar, än att några medel till den föreslagna utlåningen nu mer än förr icke finnas.
BancoUtskottet hade nog sammanträdt med Ekonomiutskottet till öfverläggning i detta ämne, om det icke med skäl fruktat alt med det sednare rösta per Capita.
Jag vågar derföre föreslå den proposition, att detta Utlåtande måtte förklaras hvilande, intilldess BankoUtskotlets i ämnet återremitterade Utlåtande åter kommer under Ridderskapets och Adelns pröfning, hvarigenom vi kunna bespara oss en votering, och förena de flera skiljagtiga meningarne» Den n December f. m. 31 Herr Lefren, Johan Pehr:
Det torde vara vara så mycket angelägnare att återremittera ifrågavarande Utlåtande, som Standerne böra förblifva vid de föreskrifter, hvilka en gång blifvit åt deras Utskott meddelade.
Utskottens pligt är att behandla målet efter Remissens innehåll.
Delta har icke skett, då BancoUtskottet nekat sammanträda med Ekonomiutskottet. —•
Detta enda skäl, att tillhålla Utskotten fullgörande af Ståndens befallningar, anser jag tillräckligt för återremiss.
Huru Voteringssedlarne inom Utskotten utfalla, är en småsak mot helgden af Ständernes befallningar; synnerligen som Ständerne i alla fall vid det slutliga afgörandet kunna afvika från Utskottens åsigter.
Anseende prejudicatet likgiltigt för denna gång, men farligt vid ett annat tillfälle, yr» kar jag alltså återremiss.
Boye förenade sig med Herr Lefrén.
Jag vill icke tipptagä tiden vidare, sedan nästan en hel förmiddag förflutit med denna discussion, men jag kan dock icke underlåta alt vederlägga den BancoUtskottet till last lagda anmärkning, att det afslagit sammanträde med Ekonomiutskottet lill öfverläggning öfver ifrågavarande Utlåtande.
Jag vet icke, att Rikets Ständer kunna befalla Utskotten, att
Så eller så upptaga något ärende, utan blott 32 Den ri December f. tn, att helt enkelt upptaga det.
Ej heller känner jag någon Grundlags-paragraf, som talar om sättet för Utskotten att 1 gemensamt till dem remitterade frågor afgifva Betänkanden, utan torde det få bero på Utskotten sjelfva att välja det sätt de finna lämpligast.
Med Grefve von Rosen kan jag icke instämma deri, att BancoUtskottet skulle få del af den återremiss, som nu åsyftas till Ekonomiutskottet, och någon annan proposition än den Herr Grefven och Ordföranden behagat framställa, på återremiss blott till Ekonomiutskottet, tror jag icke heller kunna göras; — Grefve von Rosen likväl förbehållet att få sina upplysande anmärkningar afsände till BancoUtskottet, hvilket dock ej torde tjena till annat, än alt borttaga ännu en förmiddag med onödig discussion i ämnet för att likväl stanna i samma resultat.
Jag kan således icke finna något hinder alt lägga detta Utlåtande till Handlingarne; men skulle Grefve von Rosen förblifva vid sitt yrkande om proposition på återremiss, kan jag icke afstå från anhållan om Contra-proposition på afslag å Utlåtandet.
Om det är underkastadt ovisshet, att discussionen öfver detta ämne kan upptaga ännu en förmiddag, då det åter förekommer, måste man medgifva, att Herr Rosenblad gjort allt sitt till Den ii Dece nr ber f. ro. 33 för att förlänga denna discussion; det är derföre jag bos Herr Grefven och Ordföranden vördsamt anhåller, att vi ju förr desto heldre måtte få skrida till votering.
Då Herr Rosenblad icke vill frångå sitt jakande om Utlåtandets läggande till Handlingarne, kan jag icke heller afstå från min anhållan, att vi mätte få votera om återremiss deraf.
Det är egenteligen för att motsätta mig påståendet om det farliga prejudicat, som skulle uppkomma af godkännande utaf BancoUtskottels vägran att sammanträda med Ekonomiutskottet till öfverläggning i denna fråga, som jag begärt ordet.
Denna förmenta uraktlåtenhet måtte vara lika oskyldig, som alt Stats- och BancoUtskotten, i frågan om Realisationen, rcke skulle hafva haft sammanträden med Lagutskottet till uppgörande af Lagbestämmelser i och för detta ändamål, om sjelfva RealisationsFÖrslaget ogillats, då hvar och en finner, att någon Lag för densarnmas verkställighet icke behöfts.
BancoUtskottet hade ingenting att låna ut; derföre har det kunnat qvitta det lika, huru pass mer eller mindre nyttig utlåningen varit.
Jag förnyar min anhållan att, sedan BancoUtskoltets
Utlåtande i saken redan blifvit återremitteradt, äfven delta Ekonomi-Utskottets
Utlåtande måtte återförvisas. 53 H. 3 34 Den ii December f. m. Herr Rosenqvist:
Jag förenar mig till alla delar med hvad Herr Rosenblad yttrat; och finner detta BancoUtskottets
Utlåtande lika litet behöfva något försvar, som alla de öfriga frän detta Utskott,, (utan beröring med andra) under denna Riksdag utgångna Betänkanden, hvilka alltid varit af den beskaffenhet, att äfven då jag någon gång varit af olika åsigter, jag dock med största tillfredsställelse och nöje läst yttrandet öfver ämnet.
Jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff i anhållan om återremiss, och till de värda Ledamöter, som med långa tal och votering säga sig vilja förkorrta Riksdags-Ärendernas behandling, får jag hemställa, om de ej skulle finna, att Ekonomiutskottet har bättre tid än Ridderskapet och Adeln att sysselsätta sig med detta ärende.
Med tacksamhet för Friherre Boyes mig lemnade exempel att förlänga discussionen, får jag, då Grefve von Rosen fortfar i sin anhållan om proposition på återremiss, för min del ödmjukast begära proposition till afslag å Utlåtandet.
Jag skall ej vidare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, eller förlänga discussionen, utan blott anhålla om proposition lill återremiss.
Herr Gref ven oell Ordföranden framställde derefter följande Voterings-Proposition:
Den, som anser EkonomiUtskottets
Utlåtande i anledning af väckt Motion om belåningsrättighet uti Publika Fonder å ritorr Spannemål böra, på grund af de dervid gjorda anmärkningar, lill Utskottet återremitteras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses:
EkonomiUtskottets berörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit..
Hvilken Voterings-propositiorr af Ridderskåpet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Herr Grefven och Ordföranden t i 11- kännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Voteringen börjades kl. half till 12 f. m., och befunnos, efter voteringens slut kl. en qvart till 1 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 73.
Nej — 38. 53 II. 3 * 36 Don ii December f. m.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Ordföranden förklarade, att EkonoiniUtskottets ifrågavarande Utlåtande således blifvit, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs å nyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 5 sist— lidne November under N:o 94 afgifne, och den 25 i samma månad f. m. på bordet Iagde, Utlåtande, i anledning af yrkad jemkning i den Provinsen Skåne ålagde Ordinarie Rotering.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett så lydande Anförande:
Då, vid 1818 års Riksdag, jag understödde Grefve Axel Hamiltons rättmätiga klagan deröfver, att han, frånvarande, när frågan om Skånska Roteringens permanence i orten förekom, icke dess mindre blef, utan sitt bifall, till ständig Rotering förbunden, trodde jag icke, att, der rättmätighet i påståendet, att vid extra Rotering få förblifva , låg så i öppen dag, frågan derom, med hvad dermed står i sammanhang, ännu 11 år derefter skulle Elifva föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet och pröfning; och, då i Stats- och EkonomiUtskottens i detta ämne afgifne
Utlåtande åtskilligt mig förekommer vara i outredt skick, och afvikande från det Den (i December f. m. ^7 rätta, anhåller jag vördsammeligen, att derå få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, i ändamål, att genom yrkad återremiss bereda ett ifrån Utskotten mera rättsenligt Utlåtande.
För alt eihålla en fullständig kännedom af delta ärendes behandling hade fordrats, att af Protocollen vid sammanträden i Malmöhus och Christianstads
Län i8i3, då frågan om Skånska Roteringens permanence framställdes, upplysas om framställningssättet af delta ärende till afgörande, innefattande förmodeligen Protocollen förteckningar på Rotehållare, som då varit frånvarande, på de till propositionen om ständig rotering jakande, samt på de nekande dertill, med förbehåll, att vid extra Roteringen qvarblifva; äfvensom upplysning bordt blifva sökt om dem, som, frånvarande vid förenämnde sammanträden, blifvit beräknade lill ständigt knecktehåll, och deröfver besvär anfört, hvilka äga gällande anspråk, att derifrån utgå.
Vidare synes mig, att man bort infordra förteckningar öfver egendomarnes uppskatlningsvärden för bevillning i båda Skånska Länen, till ledning för jemförelse af Roleringen i dem båda, och för omdömet om den föregifne ojemna roteringen Länen emellan.
Desse handlingar synas mig hafva varit af väsendtlig angelägenhet för målets noggranna pröfning, som jag trott icke hafva bordt undfalla StatsUtskottets uppmärksamhet; och vid detta outredda förhållande, 38 IK-n ii December f. rn. inskränker jag mig nu, med förbigående af mindre deta iller, till de hufvudsakligaste punkter af Utskottens Utlåtande.
Deri förekommer först Utskottens afslag å Herr Hallenborgs oell Friherre Wrangels påståenden, att de frånvarande, då frågan i Malmöhus och Christianstads Län om Skånska Roteringens permanence förekom, måtte anses böra få lill extra Roteringen återgå; och skälen till detta afslag,äro af så märkvärdig beskafienhet, att de icke böra undfalla uppmärksamheten, utan med förvåning eraottagas från de Utskott, hvilka erhållit det vigliga förtroende, att bevaka Nationens Constitutionella rättsfordringar, i förening med den enskildte medborgarens.
Ibland skälen till afslag förekommer, att, sedan Landshöfdingen i Christianstads Län den i4 Januarii 1813 tillkännagifvit dess föreskrift, att de ifrån sammanträdet, i afseende på beständiga Roteringen, frånvarande Rotehållare fingo ålnöjas med de närvarandes beslut, hvilken tjenslfärdighet i föreskrift bordt och möjligen kunnat föranleda till ansvar, hade Kongl. Majit uttryckligen befallt, att de frånvarande Rotehållarne skulle anses såsom bifallaude till ständig Rotering; men, ehuru ConstitutionsUtskottet underlåtit att i behörig tid och ordning fästa uppmärksamhet vid vederbörgndes tillstyrkande till denna föreskrift, är det ej Rikets Ständer betagit, att icke godkänna den för egendouis-säkerheten vådliga priu - Den u December f. m. ■*9 cip, att rättigheter kunna genom pluralitetens heslut i Landsorterne afhändas, utan eget begifvande; varande denna grund för afgörande Riksdagar allena förbehållen; och, nied afseende derpå, anser jag Utskotten hafva saknat laglig grund för deras afslag å förenämnde påståenden, äfvensom till deras constitutionsvidriga förslag till provinciella voteringar till beslut, som icke annorstädes, än vid Riksmöten, böra äga rum.
Hvad sedermera den af Utskotten föreslagne Rotejemkningen angår, så synes den mig vara inskränkt till Christianstads
Län allena, enär Malmöhus