Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om derför Under-Ståthållaren behöfver den nu äskade förbättringen i löneförmåner, så anser jag denna angelägenhet i främsta rummet röra staden; och om staden åtager sig denna förökade utgift, uppgår dock ej dess bi - 202 Den 14 April f. m. drag till Under-Ståthållarens lön till det belopp, sorn Staten i detta hänseende lemnar.
Hvad beträffar de utgifter, som skulle drabba Under-Ståthållaren i och för bans embete, så synes af bandlingarne, att han icke har någon representationsskyldighet.
Man har, för att finna något skäl till den begärda löneförhöjningen, måst taga sin tillflykt till en sådan omständighet, som att Under-Ståthållaren, på grund af sin ställning såsom deltagande i styrelsen för hufvudstadens välgörenhets-inrättningar, måste gifva almosor åt de hjelpbehöfvande, som i sådant hänseende vända sig till honom.
Jag hemställer emedlertid, huruvida det kan vara ett skäl till löneförhöjning, att en person af sin enskildta egendom ger almosor åt de fattige.
Då skulle litet hvar af oss behöfva anlita Statens medel, för att få en ersättning för det, som vårt goda hjerta kan mana oss att gifva åt våra mindre lyckligt lottade likar.
Hvad slutligen beträffar den ökade tjenstgöring, sorn för Under-ståthållaren skulle blifva en följd deraf, att han i Ofver-ståthållarens ställe för ordet i,.en del styrelser och inrättningar, så tager jag för afgjordt, att Ofver-ståthållaren i dessa fall, i likhet med hvarje annan embetsman, som uti sitt embete företrädes af en annan, gifver Under-ståthållaren kontant ersättning.
Af dessa skäl yrkar jag bifall till Utskffs hemställan.
Hr Nordenfalk, Carl: Af Betänlct synes, att Utsk:t ej ingått i någon synnerligen grundlig pröfning af de af Ofver-ståthållare-embetet anförda skäl.
Utslct har såsom motiv för sitt afstyrkande anfört endast, att då flere af de göromål, hvilka blifvit Under-ståthållaren på sednare tiden uppdragne, vore af en öfvervägande kommunal beskaffenhet och företrädesvis komme Stockholms stad till godo, så borde Statens medel ickeo tagas anspråk till vedergällning för så beskaffade göromål.
A andra sidan inhemtas emedlertid af Betänk:t, att Stockholms stad med 2,250 K:dr bidrager till ifrågav:de embetsmans lön, samt att någon representationsskyldighet ej åligger honom.
Alltså skulle med tillämpning af ofvannämnde grundsats staden kunna anföra att då nämnda bidrag från staden utgår under namn af taffelpenningar, men någon representationsskyldighet ej åligger Under-ståthållaren, så skulle hela det nämnda bidraget kunna indragas.
Då jag icke finner det af Utsk:t anförda skäl bevisande, samt ingen talare framställt någon anmärkning mot beloppet af den äskade löneförhöjningen, förenar jag mig med de
Hrr, som yrka afslag åt Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos. Frih.
Hr Fåhrajus: 1 förevarande fråga ansåg vederbörande Utsk:ts-afde!ning sig böra tillstyrka bifall till hvad K. M. förelagit, och denna mening hyllade äfven jag.
Men frågan föll i Den 14 April f. m. 203 Utskts plenum.
Egentliga skälen dertill, sådane de i Betänkt äro anförda, har jag för min del icke kunnat gilla.
Dock anser jag mig böra taga Utsk:t i försvar mot den anmärkning, som en talare framställt emot motiveringen, som ansågs innebära det förklarande, att
Under-ståthållaren icke hade någon representationsskyldighet, hvilket förklarande kunde föranleda Stockholms stad att indraga det såsom taffelpenningar från stadens kassa utgående bidrag till hans aflöning.
Jag får nemi. erinra, att Stats-Utsk:t icke begagnat ett sådant motif, utan är hvad om representations-skyldigheten förekommer i Betänkt endast ett citat (rån Ofver-ståthållare-embetets utlåtande i ämnet.
1 alla fall låter det väl tänka sig, att nämnde embetsman kan anses hafva förbindelse att göra les honneurs för staden, utan att hafva en sådan förbindelse å Statens vägnar.
Jag vidhåller emellertid den mening, som jag i Utskt sökt göra gällande, och hemställer, att, med ogillande af Utskts afstyrkande, B. o. Ad. måtte bifalla hvad K.
M:t i denna punkt föreslagit.
Bildts sednaste anförande får jag nämna, att af samma skäl, som Frilen framställt, att nemligen Under-ståthållaren på grund af sin befattning komme i beröring med så mycket nöd och elände, och derför ofta måste utöfva välgörenhet utöfver hvad hans tillgångar medgåfve, hvarför han borde tillerkännas ersättning, af samma skäl anser jag, att Stockholms stads fattigvårdsnämnd och ordningsmän, hvilka kanske oftare komma i beröring med eländet, än den nämnde embetsmannen, borde tillerkännas godtgörelse fön den välgörenhet, de ofta manas att i ganska stor utsträckning utöfva.
Jag tror dock icke, att dessa
Hrr och män någånsin framställt ett sådant anspråk, hvilket sannolikt ej inom representationen skulle vinna gehör.
Jag yrkar fortfarande bifall till Utskts hemställan.
Sedan ölverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till
Utskts ifrågav:de hemställan och dels afslag derå samt beviljande af det utaf K.
M:t till fyllande af Under-ståhållarens löneförmåner äskade anslag, 1,250 R:dr; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskts hemställan, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag derå samt beviljande af ofvanberörde anslag, då svaren likaledes utlöllo med många såväl ja som nej; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utskts hemställan förnyats samt besvarats med talrika ja, blandade med många nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Bildt begärde votering.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: 204 Den 14 April f. ra. »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 7:de punkten af Utiåt:t N:o 60, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och beviljar det af K.
M. till fyllande af Under-ståthållarens löneförmåner äskade anslag 1,250 R:dr.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 42. 8:de, 9:de och 10:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. ll;te punkten.
Jag är ledsen att i denna fråga ej kunna instämma med den första talaren.
Att den förbättrade organisation af hufvudstadens exsekutionsväsende, som med förslaget afses, är ändamålsenlig, bestrider jag ingalunda, men dermed är icke sagdt, att kostnaden skall utgöras af Staten.
Det stora antalet af skuldfordringsärenden och andra likartade mål i Stockholm mot andra rikets städer kan ej utgöra skäl till undantag.
Naturligtvis beror det endast af den större folkrikheten.
Visserligen är Stockholms stads Öfverstyrelse hufvudsakligen att anse såsom en Länsstyrelse, men till Öfverstyrelsen kan stadsfogden icke vara att hänföra.
Likasom Öfverståthållare-Embetet i Stockholm, är äfven magis‘raten i Göteborg ölverexsekutor för staden, men både denne och undcrexsekutorerna atlönas ur stadens kassa.
Men det som hufvudsakligast bör verka på frågans bedömmande, är den omständighet, att det är i sjelfva verket samma befattning, hvilken hädanefter skulle tillhöra stadsfogden, som förut tillhört särskilde exsekutionsbetjenter, och då dessa varit af staden aflönade, så är det väl ostridigt att aflöningskostnaden icke rimligtvis kan öfverflyttas på Staten, endast derföre, att innehafvaren af tjenstebefattningen bör, i ändamål att dertill erhålla personer med något mera bildning, tilläggas en högre tjenstegrad.
Jag yrkar på dessa grunder bifall till Utsk:ts förslag.
Jemte det jag för min del instämmer i det slut, hvartill Stats-Utsk:t kommit, och anhåller, att R. o. Ad. äfven ville gilla detsamma, kan jag icke annat än Dea 14 April f. m.
205 med några ord bemöta de anmärkningar, Frih.
Bildt framställt mot Utskrts hemställan.
Det måste på det högsta förundra mig, att Hr Frilun kunnat jemföra kronofogdarne i länen med den föreslagna exsekutionskommissarien, ty, om jag icke alltför mycket misstager mig, har Hr Frihm varit Landshöfding, innan han blef Ofver-Ståthållare och borde således mycket bättre än jag veta, att kronofogdarnes skyldigheter är långt vigtigare än de, som skulle åligga exsekutionskommissarien; dessutom hafva kronofogdarne mycket mindre löner än den, som är föreslagen för en exsekutionskommissarie i Stockholm, och hafva icke något tjenstebiträde.
Såväl i sitt sednaste anförande som äfven vid föregående tillfällen, då frågor, som rört Stockholms kommun, förevarit, har Frih.
Bildt velat antyda, att Stals-Utsk:t ansett Stockholms stad såsom för sig främmande.
Jag behöfver icke mera än fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på de stora anslag, som såväl vid denna som vid föregående riksdagar tillllutit Stockholms kommun, för att R. o.
Ad. skall finna, att en sådan beskyllning är fullkomligt obefogad.
Deremot tyckes Hr Frihm anse Statsverket såsom Stockholms kommuns kassa.
Jag skulle tro, att Ofverslåthållare-Embetet har fullt skäl att vara belåtet med de slut, hvartill Stats-Utsk:t i allmänhet kommit, ty alla de anslag, som af K.
M. äskats för dess behof och af R.
St:r ansetts billiga, hafva blifvit beviljade.
Utsk:t har alldeles icke betviflat nyttan och behofret af en exsekutionskommissarie i Stockholm, utan frågan gällde endast, huruvida hans aflöning borde bestridas af Staten eller kommunen.
Såväl de af Hr Fåhraus förut anförda skäl, som särskildt det förhållande att i Göteborg en så beskaffad tjensteman allönas af kommunalmedel, hvarom en magistratsperson från nämnde stad, hvilken är ledamot af Stats-Utsk:t, meddelade Utsk:t upplysning, föranledde Utsk:t att tillstyrka afslag å K. M:s Nåd.
Som detta Utsk:ts beslut, enligt min tanke, är grundadt på särdeles goda skäl, får jag hos Hr Gr. o. Laudtm. anhålla om propos. å bifall till detsamma.
Jag har begärt ordet endast för att bemöta de af Frih.
Bildt mot mig framstälda anmärkningar, att jag skulle hysa afvoghet mot Stockholms kommun och i detta afseende dela åsigter med den af mig åberopade magistratsperson, som är ledamot af Stats-Utsk:t.
Jag skulle tro, att Hr
Frihm numera hvarken i det ena eller andra afseendet känner mina tankar och min opinion så nära, att han bör anföra dem till R. o. Ad:s protokoll.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landm. upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan i förev:de puukt, dels ock afslag derå 206
Den 14 April f. xn. samt bifall till K. M:s Nåd. framställning i ämnet; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsluts hemställan, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå samt bifall till K.
M:s förslag, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt besvarats med talrika ja, blandade med många nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Sedan votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 11 :te punkten af Utlåht N:o 60, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej, Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bifaller K.
M:s framställning rörande anvisande af medel till anställning af en exsekutionskommissarie i Stockholm och ett biträde åt bemälde tjensteman.»
I2:te—18:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden bi föllos. 19:de punkten.
Att ytterligare öka anslagen till sådane ändamål, som det ifrågav:de, hvilka synas höra till den kategori, hvarom kommunen sjelf bör draga försorg, kan jag ej finna tjenligt.
Då jag för öfrigt helst skulle se, att hela denna rubrik: »om färjor och färjekarlar» komme bort, anhåller jag om afslag å detta af en enskild motionär begärda anslag.
Hr Gyllenram, Henrik Gustaf Wilhelm: Med Gr.
Mörner erkänner jag visserligen att underhållet af färjor o. d. i allmänhet bör vara en kommunens angelägenhet.
Med den här ifrågav:de eger dock det särskildta förhållande rum, att den hufvudsakligen begagnas endast af embets- och tjenstemän o. d., hvilka äro enl.
taxa befriade från alla afgifter för öfverfarten.
DS således det föreslagna anslaget är af billighet påkalladt, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte bifalla detsamma.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm. _ upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall
Den 14 April f. m. till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag• derå, framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades (lere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 20:de punkten.
Mom. a. Utsk:ts hemställan bifölls. Mom. b. Hr Huss, Magnus:
Då jag i afseende åden nu föredragna punkten icke kunnat instämma med Stats-Utsk:ts majoritet, torde jag få angifva grunderna för min afvikande åsigt.
Utsk:t har icke funnit skäl att tillstyrka hvad K.
M. föreslagit i afs:de å pensionerande af afvittrings- och storskiftes-landtmätarne, och såsom grund för detta beslut åberopat den förväntade regleringen af pensionsväsendet i sin helhet.
Detta argument kan visserligen i allmänhet hafva skäl för sig, men det hindrar dock icke, att undantag böra göras i fall, hvilka verkl. kräfva undantag; och ett sådant fall föreligger här.
Under diskussionen öfver denna fråga inom Stats-Utsk:t anfördes såsom ett skäl för afslag å K. M:ts Propos, att afvittringslandtmätarne icke voro uppförda å ordinarie stat, utan endast å förordnande; detta är en sanning, men då orsaken dertill icke är den, att dessa tjenstebefattningar äro provisoriska, utan den, att tjensterna komma att upphöra, när en gång storskiftes- och afvittringsverket slutar, kan denna omständighet ej inverka på frågans afgörande.
Det är ovilkorligen en moralisk skyldighet för Staten att förse dessa landtmätare med pensioner lika väl som statens öfriga tjenstemän, och det är för öfrigt en ren vinst för staten att de gamla, utslitna tjenstemännen kunna taga afsked, så att yngre krafter kunna komma in i deras ställe.
Såsom förhållandet nu är, kunna ej de gamla afvittringslandtmätarne taga afsked, utan de få antingen söka ständig tjenstledighet eller ock endast sysselsätta sig med uträkningarne hemma, under det ynglingar få verkställa de vigtiga och ansvarsfulla mätningarne, allt detta till synnerlig men för Staten.
Dessutom bör man ej förbise, att afvittringslandtmätarnes tjenstgöring är af alldeles olika beskaffenhet med Statens öfriga tjenstemän, ty de förra måste under nära |:delar af året vistas ute i skog och mark i nästan obebodda trakter, utsatta för alla ett hårdt klimats besvärligheter.
Följden häraf är den att de blifva i förtid utslitna, så att de vanligen redan vid 60 års ålder äro otjenstbara; exempel på sanningen häral kunna anföras från samtliga de län, hvarest sådane landtmätare äro anställda.
Det synes mig derföre, att Utsk:t bort fästa afseende vid å ena sidan rättvisan och billigheten af att Statens tjenstemän, när de användt sina bästa krafter i ansträngande arbeten för dess räkning, erhålla pension, när de ej vidare kunna göra tjenst, och å andra sidan den vinst Staten skördar af att gamla, utslitna gubbar komma bort och lemna rum för friskare krafter, ty endast här - 208 Den 14 April f. m. igenom kan afvittringsverket, skyndsammare än hittills skett, fullbordas.
Detta skäl torde vara tillräckligt talande, och får jag således yrka afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos. i den rigtning, som Hr Fåhrsei reservation innehåller.
Posse: I öfverensstämmelse med R.
St:rs beslut ega afvittringslandtmätarne redan nu pensionsrätt, men pensionen uppgår endast till 900 R:dr, under det att lönen är 1800
R:dr, och den naturliga följden häraf har blifvit den, att de tjena qvar, sedan de längesedan upphört att vara tjenstbara.
Jag har t. o. m. anledning tro, att det finnes en och annan, hvilken har tjenstledighet för lifstiden; han åtnjuter sin lön, men gör ingen tjenst, och derpå förlorar naturligtvis Staten, hvarjemte afvittringsverket på detta sätt icke kan påskyndas så, som önskligt och behöfligt vore.
Då de skäl, hvilka inom Utsk:t blifvit anförda för att afvittringslandtmätarne icke skulle vara berättigade att erhålla pension, icke synas mig hållbara, och då frågan här endast gäller, huruvida dessa tjenstemän skola, i likhet med Statens öfriga, vid viss ålder erhålla hela sin lön i pension, får jag, på de skäl Hr Fåhraus i sin reservation omnämnt och Hr Huss vidareutvecklat, yrka afslag å Stats-Utsk:ts hemställan och bifall till Hr Fåhrai reservation.
I motsats mot hvad Gr.
Posse och Hr Huss hemställt, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts hemställan i förevarande punkt.
Detta fordrar dels konseqvensen af det beslut, R. o. Ad. vid föredragningen af 5:te punkten fattade angående förhöjning af öfriga landtmätares pensioner. dels ligger det, enligt mitt förmenande, i sakens natur, att R.
St:r icke böra genom ett på förhand fattadt beslut angående en del af de civila tjenslemännens pensionering, så att säga, förrycka den stora och vigtiga frågan om ordnande af pensionsväsendet i dess helhet, hvilken ännu är beroende på K.
M:ts pröfning, på det att icke, då denna fråga blifvit af K. M. utredd och Propos. derom aflåtes till representationen, denna måtte genom ett på förhand delvis fattadt beslut hafva bundit sina händer.
Jag finnér dessa omständigheter så vigtiga och talande, att jag, i motsats mot Gr. Posse, anser Utsk:t hafva haft fullgiltiga skäl för det beslut, hvari Utsk:t slädnät; men, äfven om man granskar frågan i detalj, finner man dervid så mycket att anmärka, att R.
St:r svårligen kunna bifalla hvad K. M. föreslagit. 1 K. M:ts Propos. föreslås nemligen, bland annat, att storskiftesoch afvittringslandtmätare skulle erhålla större pensioner än de hafva löner, pensioner föreslås för tjenstemän, hvilka icke hafva fasta löner, utan endast arfvoden, och dessutom föreslås, att pensionerna skulle vara beroende af dessa arfvoden och tjenstgöringspenningarne; allt detta är sådana nyheter, att jag är öfvertygad om, att, om R.
St:r gillade dem, skulle följderna af ett sådant beslut blifva mycket skadliga.
Det är visserligen sannt, att det af en Deu 14 April f. m. 209 af en reservant inom Utskit framställa yrkande icke är så vidsträckt som K. Mits Propos., men jag hemställer, huruvida
Ståndet bör taga för godt hvad en reservant föreslår, och om det icke är lämpligare att afvakta K. M:ts Propos. i en så vigtig fråga som denna, ty säkerligen kan K.
M. uppfatta denna för hela civilstaten så vigtiga fråga både säkrare och bättre än en enskild reservant.
Jag får på dessa grunder anhålla, att Utsk:ts hemställan måtte af It. o. Ad. bifallas.
Det har blifvit anmärkt, att, om R. o. Ad. bi föllo hvad K.
M. föreslagit i afseende å styresmännens samt landtmätarnes vid storskiftes- och afvittringsverket pensionerande, skulle ett sådant beslut innefatta en afvikelse från hvad It. o. Ad. vid föredragningen al den 5:te punkten beslutat angående af K.
M. äskad förhöjning i pensionerna för öfriga landtmätare i riket.
Jag får dervid anmärka, att K. M. i afseende å öfriga landtmätares pensionering föreslagit dels en annan pensionsålder än den eljest stadgade, dels ock en annan grund för pensionernas bestämmande, nemligen att de för de afiönade landtmätaren skulle blifva högre än deras löner, och för de icke afiönade högre än de för det närvarande äro.
Som K. M:ts Nåd.
Propos. angående storskiftes- och afvittringslandtmätares pensionering äfvenledes innefattar en förändring i pensionsåldren, vill jag icke yrka bifall till densamma, utan anhåller endast, att It. o. Ad. ville godkänna det förslag i inskränktare syftning, en reservant inom StatsUtsk:t framställt, och hvaruti flera föregående talare instämt.
Detta förslag är, enligt min åsigt, fullt förenligt med hvad R. o. Ad. vid 5:te punkten beslutat, enär det afser hvarken att storskiftes- och afvittringslandtmätarne skulle erhålla pension vid tidigare ålder än den allmänt gällande pensionsåldern, eller att bereda dem högre pensioner än de, som tillkomma civila tjenstemän i allmänhet, hvilkas löner icke öfverstiga 3000 rdr.
Det är visserligen sannt, att berörda landtmätares nuvarande löner utgå i arfvoden, men jag hemställer, huruvida dessa arfvoden. som utgöra hela deras aflöning, till sin beskaffenhet äro något annat än en verklig lön.
Dessutom finnes den skilnad mellan dessa och öfriga landtmätare, att de förra äro anställda för direkt tjenst för statens räkning, under det att de sednare egentligen emottaga uppdrag af enskilda personer.
Då Hr Fåhraei förslag icke innefattar en så väsendtlig förändring, att det icke kan bifallas oberoende af den K.
Propos., som kari komma att aflåtas om reglering af pensionsväsendet i dess helhet, får jag hemställa, att R. o. Ad. ville godkänna detsamma.
Med förmälan, att tiden snart vore inne att, till åtlydnad af K.
M:ts Nåd. kallelse, begilva sig till Riks-Salen, hemställde Ilr Gr. o. Landtm., att öfverläggningen i ämnet skulle uppskjutas till e. m:ns plenum; hvilket bifölls. H. IV. 14 210 Den 14 April f. m.
N:o 67, i ani. af väckta motioner orri åstadkommande och användande af Svensk jernvägsmateriel; Sammans.
Lag- samt Alim. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 4, i ani. af väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval m. rn.; samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 80, i ani. af väckta motioner ang. ändringar i K.
Förordnaie den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting.
Härefter afgick Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. A<j., företrädde af två Härolder, kl. nära 2 till Riks-Salen, hvarest, efter det Hr Stats-Bådet och Chefen fiir Civil-l)ep:tet Henrik Gerhard Lagerstråle uppläst K.
M:ts fullmakt lör H.
Exc. Hr Just.-StatsMinistern att meddela R.
St:r K.
M:ts Svar i ani. af åtskilliga utaf R.
St:r vid innevarande Riksdag antagna förändringar i Tryckfrihets-Förordnm, äfvensom emottaga R.
St:rs underd. svar å K.
Propos:r i tvenne lagfrågor, H.
Exc. Hr Just.- Stats-Ministern uppläste K.
M:ts ofvanomförmälda Nåd.
Svar, hvaraf ett exemplar till hvar och en af Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverlemnades.
Sedermera öfverleinnade Hr Gr. o. Landtm, till H.
Exc. Hr Just.-Stats-Ministern R.
St:rs underd. skrilvelser: l:o i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. om antagande af en författning ang. arfsrätt för oäkta barn; och 2:o i ard. af K. M:ts Nåd.
Propos. med förslag till förnyad förordning ang. jords eller lägenhets afstående för allmänt behof.
Sedan plenum plenorum härefter afslutats och R. o. Ad. lemnat Riks-Salen, åtskiljdes Ståndet vid utträdet derifrån, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, kl, j3 e. m.
Den 14 April e. m. 211 Lördagen dea 14 April 1866.
Mars e. in. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till K. o. Ad:n ölverlemnats ett antal af omkring 10 biljetter till K.
LandtbruksAkademiens sammankomst den 16 dennes, samt anmodade de ledamöter af R. o. Ad:n, som önskade deraf sig begagna, att anmäla sig hos Riddarhusfiskalen.
M:ts denna dag å Rikssalen ölverlemnade svar i anledn. af åtskilliga utaf R.
St:r vid innevarande riksdag antagna förändringar i TryckfrihetsFÖrordningen; och skulle det nådiga svarets innehåll meddelas Expeditons-Utsk:t, för att iakttagas vid Riksdags-beslutets uppsättande.
Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf, att Riks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde hade, under förutsättning att Bevilln:s-Utsk:ts Betänk.
N:o 8, angående tullbevillningen, blefve hos samtliga Riks-Stånden för andra gången bordlagdt, ölverenskommit dervid föreslå, att detta Betänk, skulle företagas till algörande nästkommande Lördag den 21 dennes. Fortsattes föredragningen af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 60, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel. 20:de punkten. mom. b. Hr Huss, Magnus:
Ehuru jag redan på f. m. yttrade min åsigt i denna fråga, ber jag att nu endast få med några ord besvara Frih.
212 Den 14 April e. m.
Den ädle Frilen har ansett att det allmänna pensionsväsendets grund skulle rubbas, om man nu beviljade pensioner åt dessa tjenstemän, men härpå ber jag få svara att denna anmärkning torde sakna all giltighet, emedan de nu redan hafva pensionsrätt.
Någon jemförelse mellan denna och den öde punkten, som af R. o. Ad:n bilölls, torde icke vara lämplig, enär i denna punkt endast var fråga om lista och 2:dra landtmätarne.
Klinckowströms andra anmärkning gick derpå ut att K.
M:t bättre än R.
St:r kan se och döma om hvad som i detta fall är rätt och billigt.
Detta är ganska sannt, och K.