Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sländerne icke ansett sig kunna hindra rusthållarne 16 H. 21 D c ii j November f. m. i Bohuslän att återgå till cavallen.
Det som är en räl tighel för rosilia liarne, nemi. alt hålla sig lill conlractet, mäste val också vara en rättighet för K. M.
Således, när man på ena sidan vill erkänna rättigheten att oberoende af K.
M. återgå till de gamla conlracten, måste man väl också å den andra sidan medgifva rättighet för Honom att kunna vidhålla dem, oberoende af rusthållarne.
Jag muste således fortfara att begära afslog å detta betänkande.
Hvad den siste värde talaren anfört, anser jag vara alt vilja bevisa en sak med oriktiga skäl.
Jag är af fullkomligt samma tanke som Gr. Horn.
Om ifrågavar, reg:ten hafva suttit af och contract blifvit upprättade på viss tid, utan att Ständerne dertill lemnal sitt samtycke, anser jag det oriktigt; men då denna lid är förlupen och förhållandet kan varda återstäldt i sitt gamla grundlagsenliga skick, så kan man icke derföre, att man en gång förfarit oriktigt, säga, att man åter bör göra något, som är stridande emot grundlagen.
Om detta betänk, bifalles, blir förhållandet sådant det från början har varit och såsom grundlagen stadgar alt det skall vara, nemi. alt hufvudgrunderna böra vara orubbade, såvida icke Konung och Ständer äro ense att förändra dem.
Hvar och en finner således oformligheten af Hr von Hartmansdorffs bevisning, hvarföre jag yrkar bifall lill betänkandet.
Den siste talaren har framkastat den frågan, huruvida dessa reg:len afsutlit utan Ständei nes medgifvande.
Det hade han kunnat inhemta af Utsk:s betänk.
, om han behagat, då han fått veta, att dessa reg:ten redan varit afsuttna i 3o a /(O år, långt före grundlagens antagande.
Nu deremot, då de äro afsuttna, men kunna komma att uppsitta, när K.
M. finner sådant nödigt för Rikets försvar, faller det af sig sjelft, att det är i sin ordning, att den negativa saken, eiler om de fortfarande få vara afsutlna, bestämmes.
Att de åter skola uppsitta, det kan Konungen hvilken timme som helst besluta, emedan det är i full öfverensstämmelse med indelningsverket.
Hr Lefre'n, Joli. Pehr:
Hr Ribbing har ganska riktigt anmärkt, att när fråga är om dessa cavallcri-regttens uppsittning, så är det en återgång till hvad contraclen bestämt, och att det således icke kan förmenas K. M. att, när contractens tid är förbi, låta dessa reg:ten åter sitta upp.
Det är en grundsats, som är ganska grundlagsenlig och nyttig att lägga på minnet.
Hvad åter vidkommer nedsittningen — den tillfälliga nedsättning — som åstadkommer en besparing för statsverket, emedan statsverket beräknar och beräknat sig till godo dea spanmål, hvilken genom afsitlningen inflyter, så synes densamma icke vara någon utvidgning af konungslig makt, som länder Staten till något förfång.
Härutinnan kan således icke finnas någon biafdgt att bereda en inkomst, uti Den 7 November f. m. hvilkens disposition Ständerne icke deltugn.
Jag ber all få göra en anmärkn. vid Gr.
Horns säll alt tulka 80 §:n Reg.- F;n. Hr Grefven nämnde visserligen en del aftjtns innehåll, men gick händelsevis förbi, att det är hufvudgrundernn, som ej få rubbas utan Konungens och Sländernes sammanstämmande beslut.
Detta ord är vigtigt i denna §, ty den hvilar helt och hållet på detsamma.
Icke kan man föreställa sig, alt Konungs och Ständers sammanstämmande beslut skulle erfordras för en organisationsförändring, som af tidens kraf påkallas, på det armeen må vara nyttig i fält oell icke blott ett antiqvariskt konststycke, som står qvar i sin gamla form. §:n afser, att sådana organisationsförändringar må kunna ske utan Sländernes samtycke, hvaremot frågan om t. en. ett helt regttes indragning eller att för alltid förändra ett cavallen till infanteri , måste hänföras under denna §.
Om Konungen åter till statsverkets gagn, under djup fred, tillåter, alt ett cavallen får sitta af och icke göra tjenst lill hast, kan väl sådant icke anses rubba indelningsverkets hufvudgrunder.
Att Konungen kan låta ifra— gavar. regtten, efter contraclens slut, sitta upp, utan att .Ständerne dertill lemnat sitt samtycke, är redan erkändt.
J.tg begär att fä fästa Gr.
Horns uppmärksamhet derpå, att det är hufvudgrunderna, men icke detaljerna, som §:n omtalar.
I fråga om denna §:s tillämpning, kan man visserligen icke genom en mathemalisk linea utmärka hvar Sländernes grundlagsenliga rätt inträder; det mäste bero af ömsesidig välvilja vid förklaringen af §:n, och då hemställer jag, om denna afsiltning, som tillskyndar statsverket en fördel, kan anses såsom anledn. lill den åsigt, att K. M. inträdt på Sländernes område.
Jag tillstyrker afslag å betänkandet.
Det är visserligen sannt, såsom Frih.
Cederström yttrat, all de fleste af ifrågavar. regtten voro redan afsullna då 80 §:n lleg.Fm skrefs.
De voro likväl afsuttna för viss tid efter bestämda coritract. 80 §:n Reg.Ftn talar om indelningsverkets hufvudgrunder.
Till dessa måste ovillkorligen höra, att icke cavallen kan förändras till infanteri eller infanteri till cavallen; och om så sker, rubbas dessa hufvudgrunder.
Men meningen med den 80 §:n i Reg.F:n är väl icke att dessa hufvudgrunder alltid skola vara orubbade och blott utgöra en antiqvitet, såsom Hr Lefre'n yttrat, utan meningen är alt Ständerne skola deltaga i besluten om de ändringar, hvilka K.
M. anser böra äga rum.
Ifrågavar. conlract voro upprättade på 3o år, och när denna tid tilländagått, så inträder samma förhållande, som före contraclens ingående ägde rum, d. v. s. att i samma mån conlracten togo slut, voro dessa regtten att anse såsom uppsultna.
För att prolongera dessa conlract erfordras, efter min öfvertygelse, pre - i64 Den i November f. m. cist detsamma, sorn för att
Jäla ett cavallen afsitta, och det är en sådan afsittning, som jag icke tror att K.
M. kan verkställa utan Ständernes begifvande.
Hr Lefren har sagt, att genom ifrågavar. åtgärd af K.
M. visst icke åsyftades något annat än godt, eller en besparing.
Jag är också öfvertygad derom, att icke någon elak afsigt låg deruti ; men afsigten må våra god eller elak, är det likväl R.
St:s pligt att tillse det grundlagen följes.
Det synes jemväl af StatsUtsk:s betänk., att Utsk. icke ansett någon elak afsigt ligga uti ifrågavar. åtgärd, ty då hade väl LJtsk. framställt den såsom en anmärkn.anledn. emot Statsrådets ledamöter.
Utsk. har blott velat återföra saken på en grundlagsenlig väg.
Jag tillstyrker bifall.
Den värde ledamoten, som trodde sig behöfva tillrättavisa mig, är 1111 utgången.
Jag tackar honom icke derför, ty det var onödigt.
Om han vore här, skulle jag hemställa till honom, huruvida icke han tror, att 80 §:n Reg.Ftn, ehuru den icke varit gällande från hedenhös, nu likväl bör gälla.
Tersmeden har tillräckligt utvecklat förhållandet, så att jag icke behöfver uppehålla mig med att säga om detsamma.
Jag utber mig dock att få upprepa, det indelningsverkets hufvudgrunder bestå just deruti att de upprättade eontracten få vara orubbade.
Jag får således, under åberopande af hvad jag förut yttrat, begära bifall lill detta betänkande.
Tersmeden; men jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, i strid med hvad Frih.
Gederström yttrat, hela Westgötha cavalleri-i eg:le veikligen suttit af efter år 1809. jag tror det var 1811. R.
St. hördes icke deröfver, men gjorde intet dervid, förmodligen emed n de iusågo att åtgärden skedde till Statens fördel och sannskyldiga nytta.
Det är just på grund af samma åsigt, som SlatsUtsk. tillstyrkt R.
St. att för deras del medgifva sådana contracts förlängning, beroende det ensamt af K.
M. att handla som
Han härutinnan för godt finner.
Jag ber R. o. Ad. erinra sig, alt om detta betänk, afsläs, är det på sätt och vis att comproraettera konungamakten.
Jag önskar att K.
M. må hafva något stöd från Ständernes sida för sin nåd. åtgärd, emedan eontracten lilländalöpa efter ett år, och då inträffar således att K.
M. antingen måste låta dessa cavaJeri-reg:ten sitta upp, hvilket jag icke tror att K. M. önskar, och sorn onekligen skulle medföra stora kostnader för landel, eller också, på sidan om grundlagens föreskrift, handla egenmäktigt.
Hr Lefre'n har uppmanat mig att göra skilnad emellan hufvudgrunder och andra grunder.
Jag tror mig hafva omnämnt dessa hufvudgrunder, och kan icke inse annat, än att de, som skola rusta såsom cavallen, komma att göra det och icke åläggas att rusta såsom in - D c ii j November f. m. i05 fanten; ty att göra någon ändring härutinnan, måste vara att rubba hufvudgrunderna.
Således tror jag det vara nödvändigt att bifalla detta betänk., för att ej gå föibi grundlagens stadgande, samt för att understödja konungamakten, då man genom ett motsatt förfarande sannerligen försvagar densamma.
En ledamot af Const.Ulsk. bar yttrat, att ingen afsittning kunde äga rum ulan K. M:s och R.
St;s gemensamma bifall.
Det är redan upplyst, att afsittning dels ägt rum före grundlagens stiftande, och dels efter densammas antagande, utan att Standerne dertill samtyckt och utan att dåvar.
Const.Ulsk. gjort anmärkn. dervid.
Detta var händelsen icke blott för liera år sedan, titan är det äfven i närvar, ögonblick.
StatsUtskls betänk.
N:o 227 upplyser neni!., alt K.
M. redan beslutat förlänga afsittuingen för 2tne cavalleri-regtten, nemi.
Lifregttets grenadier-corps och Smålands grenadier-bataljon på 3o års tid, räknad ifrån och med 18^2 års ingång, samt äfvenledes 5 års afsittning för andra Lifgrenadier- och Westgötha reg:tena, räknad från och med nästkommande års början.
Följaktligen har K.
M. för alla dessa 4 corpser, utan Ständernes hörande, medyifvit ytterligare afsittning dels på 5 och dels på 3o år.
Const.Utsk., som under denna riksdag varit så laggrann!, har icke eller funnit för godt att härvid göra anmärkning.
Det tyckes bevisa att K.
M:s rättighet till denna åtgärd är gifven, och att Haus rådgifvare äro fria från allt ansvar derför.
När nu förhållandet är sådant, frågar jag, hvartill det skall tjena att yrka en grundsats, hvilken icke det strängaste Const.Utsk., som någonsin funnits, ansett sig kunna gällande göra.
Jag måste således, vidhålla min begäran om afslng å detta betänk., på det man icke måtte begagna denna åtgärd såsom ett trappsteg för R.
St. att erhålla en rättighet, den de icke äga.
Hr Lefre' n:
En talare, näst före de tvänne sista, har yttrat, att en ledamot vore bortgången, som borde hafva ett svar.
Om dermed menas mig — det jag likväl icke med säkerhet vet — så har jag hela tiden varit tillstädes.
Jag beklagar att man kommer i strid 0111 så klara saker, som 80 $;n Reg.F:n.
Här har äfven blifvit ytlradl, att om man kan läsa Svenska och förstå sådant, så boide man biträda talarens tolkningssält af denna §.
Jag tior icke det vara stort väidt att ingå i grammalikaliska discussioner, eller att frånkänna ledamöter kännedom af sitt modersmål.
För mili del, och med den kännedom jag har 0111 Svenska språket, kail jag ej finna annat, än att med hufvudg! under måste afses sjelfva indelningsverket, och att dil icke hörer den omständighet, att man den ena tiden håller hästar i nummer eller icke.
Så gör man i alla länder, att när ett krig upphör, sätter man armeen på hedsfot.
Så hur äfven tillgått i Den 7 November f. m.
Sverige med Kronprinsens Husar-reg:le, alt man under freden haft ett mindre antal hästar än manskap, och jag skulle icke tro, att en rubbning uti indelningsverkets hufvudgrunder derigenom uppkommer.
Samma förhållande förefinnes äfven vid andra cavalleri-regrten.
Jag tror dessutom, att om man litel närmare tänker på saken, skall man komina ungefär till samma åsigt som den jag yttrat.
För öfrigt delar jag Hr von Hartmansdorff? tanke oin Const.Ulskrs allvarsamhet, och tror att af detta Utskrs tystnad i denna fråga man med skäl kan hemta anledn. till densammas bedöuiinande.
I anledn. af hvad den siste talaren yttrat, får jag underrätta honom, att jag icke menade honom, ut m Frih. Jacob Cederström, då jag talade om en ledamot, som aflägsnat sig.
För öfrigt har han, såsom ett skäl mot mig och dc med mig lika tänkande, åberopat Const.Utskrs efterlåtenhet i afseende på anmärkn:r emot Konungens rådgifvare.
Tillförene hörde jag omtalas huru småaktigt Const.- Utsk. bctedt sig, och att de framkommit med anmärkn:r, sorn gerna kunnat förbigås.
Nu åter vill man hemta ett skäl derifrån, att Const.Utsk. varit alltför efterlålet.
Jag för min del håller icke Const.Utsk. räkning för en sådan efterlåtenhet, utan tror att Utsk. bort anmärka allt hvad sorn kunde anmärkas och icke släppa efter något.
Nu vill mun icke tillåta all Sländerne varsamt och beskedligt återföra ett misstag till sin rätta form, utan man synes vilja sälta detta likasom allt annat på högsta spetsen, så att allt slutligen skall sönderfalla på en gång.
Jag afstyrker eli sådant sätt att gå tillväga och anhåller om bifall lill betänkandet.
Det är verkligen lika glädjande som oväntadt att höra Hrr von Hartmansdorff och Lefrén anse 1840 års Const.Ulsk. hafva gått mildt tillväga.
Jag väntade mig icke det, men fruktar att vid detta tillfälle i84o års Const.Utsk. ej kan räkna sig det tillgodo; ty jag kan icke påminna mig, alt, under Const.Ulskrs granskning uf Statsrådets prot, der förekommit dessa reg: tens afsittning.
För öfrigt får jag anhålla om bifall lill betänkandet.
Den siste värde talaren förmenade mig hafva sagt, alt Const.Utsk. förfarit mildt.
Jag nödgas neka dertill.
Jag har tvertom yttrat, att då detta Const.Utsk., sora visserligen varit strängt, har så behandlat denna fråga etc.
Jag erkänner visst icke att 1840 års Const.Utsk. varit mildt; — det har varit omildt, för att ej säga mera.
I afseende på Const.Utskrs ådagalagda omildhet, är jag af samma mening, som Hr Lefre'n. Jag 1 -.Sinner detta, i händelse någon annan än Const.- Utskrs egne le lanio ter skulle hafva missförstått mig.
Den 7 November f m.
Jag tror att här just är fråga om, huruvida det är eli misstag, att K. M. har, dels tillåtit cavalleri-reg:ters afsittning, dels anbefallt uppsittning för dem, som förut varit afsullna.
Jag tror att detta alldeles icke är ett misstag.
Hufvudgrunderna för indelningsverket måste egentligen bestå deruti, att indelningshafvare till rättigheter och skyldigheter bibehållas orubbade vid sina contracter och icke kunna tvingas lill afvikelse!' från dessa contracters innehåll utan eget medgifvande.
Till följe af den sats, sora nu diifves af Gr.
Horn och flera värda ledamöter, skulle det ej ens tillåtas K.
M. att anslå en eller flera vacancer vid eli reg:te till vinnande af högre miJitäriska ändamål vid samma reg:te.
Nu finnas likväl sådana vacancer vid alla regtten, utan att Sländerne lill en sådan åtgärd lemnat sitt medgifvande.
Jag vågar derföre hemställa tili de Hrr ledamöter, som yttrat ifrågavar. sats, huruvida de verkligen anse ett sådant förhållande grundlagsvidrigt.
Jag skall dessutom framställa ett exempel, som är ännu mera talande, nemi.
Jemtlands hästjägare- och indelta reg:te.
Der fanns sedan äldre tider ett infanteri-regtle, hvaraf en del nu är cavallen, dock endast efter öfverenskommelse med rotehållare på vissa år.
Det är nemi. med rotehållarne öfverenskommelse träffad om villkor, på hvilka de ingått, att i stället för fältjägare hålla hästar.
Med denna ändring är ett högre militäriskt ändamål afsedt, och sådana kunna måhända icke alltid R.
St. bedomina till ändamålsenligheten eller dess motsats.
Jag tillstyrker således afslag å detta betänk.,' som synes mig åsyfta en inskränkning i K.
M:s höga rätt att, med rust- eller rolehållares medgifvande, göra sådana temporära förändringar i knektecontracterna, som med tidens kraf och locala omständigheter kunna anses förenliga och erforderliga.
En värd ledamot, som nyss yttrat sig, har framställt den fråga, huruvida det skulle vara en rubbning i indelningsverkets hufvudgrunder, om K.
M. ställde nummer på vacance för att använda dem lill andra ändamål än de med indelningsverket afsedda.
Jag får derpå svara, alt detta verkligen är en rubbning i hufvudgrunderna, och alt sådant icke bort ske utan R.
St:s samtycke, men jag kan ej föreställa mig alt ett sådant samtycke uteblifvit, då Ständerne erfarit nyttan deraf.
För alt nu ytterligare visa den värda talaren, huru bestämdt det måste vara en rubbning i hufvudgrunderna, att förändra ett indelt cavallen till infanteri, och huru vigtig! det kan vara för Ständerna att så anse denna fråga, vill jag taga ett exempel.
M. för en längre tid tillbaka, före 1809 års Reg.Form, funnit lämpligt att låta ett indelt cavallen afsitta, eller om sedermera flera regllen afsnltit, men K.
M. skulle anse för armeen nödvändigt att äga ett talrikare cavallen', och det då i58 Den 7 November f ni. vore omöjligt, i följd af gällande cnnlracter, att åter låta detta cavallen uppsitta: jag frågar då, om icke en väsendtlig rubbning i indelningsverkets hufvudgi under skulle medföra hvad just mina motståndare yrka, att nemi. ett dyrare cavallen än det indelta mäste uppsättas.
Delta är dock icke min åsigt, men bestämdt deras, som så ifrigt försvara del indelta cavalleriets företräde framför ett värfvad! eller conseriberadt, och de värde talarne borde, efter mitt förmenannande, icke begagna argumenter, som försvaga deras egna satser.
I och för landets väl oell för afsnttna rustbålls-nummers räkning, anhåller jag att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, vid föredragningen af detta amne i Statsrådet, den föredragande möjligen kan vara af samina tanke som jag och de med mig lika tänkande, samt med dessa contracts behöriga förlängning önska bereda landet fördelar, som det är beredt att emottaga.
För att således laltast förekomma alla binder deremot, att afsiltningen fortfarande må äga rum, anser jag mig böra anhålla om R. o. Ad:s bifall till detta betänkande.
Jag tillåter mig icke något yttrande om fördelen eller skadan af förändringen i militäriskt hänseende, utan anser sådant alldeles oberoende af R o.
Ad:s beslut, ty jag tror vidtagande af ifrågasatta åtgärd vara K. M:s ensak.
Då är det icke skäl, att R.
St. fatta ett beslut, på hvilket man framdeles kan grunda anspråk, som icke öfverensstämma med grundlagens stadgande, och hvilkas öfverdrift Gr.
Horn bäst visat, då han påstått, att R.
St:s bifall skulle erfordras för att erhålla en enda soldat-nummer vacant.
Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s utlåt.
N:o 33o.
Ropades starka ja, blandade med mänga nej.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, del han trott sig finna alt ja öfverrösta t nej.
Hr von Hartmansdorff begå'rde votering.
N:o 33o, voterar ja; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda utlåt.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer Ja — '2 3.
Deh j November f. m. 169 Under voteringen hade Hr Frih. o. Landtm, bortgått samt öfverlemnat klubban till Gr.
Horn, Glaes Fredr.
H. It. o. Ad. åtskiljdes kl. 5 till 4 e
Lördagen den 7 November i84o. Plenum kl. 6 e. m.
Justerades pIeni-prot:n för den 21 sisth October f. och e. m.
Ånyo föredrogs StalsUtskts den y och 14 sisth Oct. på bordet lagda utlåt.
N:o 33i, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse ang:de de rusthållsnuinmer vid Bohusläns reg:te, hvilka, i följd af vägran alt ingå på hästvacance-afgifts-contractens förlängning, komma att till cavallen återgå.
Som StalsUlsk. 0111- förmäler, att särskild motion blifvit gjord, i anledn. af det K. bref, hvaröfver StatsUtsk. i detta betänk, yttrat sig; så får jag underställa Hr Frih. o. Landtnäs samt B. o. Ad:s bepröfvande, om det icke vore skäl att uppskjuta afgörandet af detta betänk, intill dess Stats- och Ekon.Utsktns gemensamma utlåt, i anledn. af förenämnda motion till Ståndet inkommit, i anseende till det sammanhang, som äger rum emellan dessa tvänne mål.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, uppmärksamheten deruppå, att 49 §;n Riksd.Ordn. innehölle, det en sak, då den 3:dje gången förekommit, skall till afgörande företagas, hvarföre Hr Landtm, ansåg denna 5 hindra detta utlåt., som redan tvän— ne gånger varit bordlagdt, att vidare blifva liggande på bordet; men vore R. o. Ad. likväl visst icke förhindradt att fatta hvad beslut som Ståndet kunde finna tjenligt, och således äfven, om det så funne för godt, att låta bero vid Utskts utlåt., då Hr Landtm, icke funne något hinder, alt ju Ståndet, i anledn. af det betänk., som vore att förvänta öfver 16 II. 22 Den 7 November c. m. de i utlåt.
N:o 331 omtalade motioner, kunde fatta hvad beslut, sorn dermed kunde äga sammanhang.
Jag har visserligen ingenting att invända deremot, att R. o.
Ad. låter bero vid Utskts tillstyrkande i förevar, betänk., enär Utsk. hemställt, att den K. skrifvelsen icke måtte till någon särskild åtgärd å R.
St:s sina föranleda.
Men det förefaller mig besynnerligt, att då K. M. omförmält att af Bohusläns infanteri-i eg:te ett så stort antal skulle sitta upp, att deraf skulle bildas en sqvadron, det icke tillika kommit i fråga alt åt densamma anskaffa befäl och aflöning; ty jag föreställer mig att infanteribefälet icke kan dertill användas.
Då sålunda ett anslag behöfves, har jag af sådan anledn. ansett målet böra hvila.
Ad., att för det närvar, låta bero vid StatsUtsk:s utlåt.
N:o 331.
Föredrogs ånyo StatsUlskts den 7 och i4 sisth October på bordet lagda utlåt.
N:a 337, *■ at,!edn. af väckta motioner, a.ng:de upphörande af afgifter till handels- och sjöfartsfonden, saari huru förhållas bör med de anslag, som varit å denna fond anvisade.
Ilr Nordensköld, Otto Gust.:
Jag anhåller alt få göra några anmärkntr mot detta betänk., på grund hvaraf jag yrkar återremiss af detsamma.
Till en början fäster jag mig dervid, att Utsk. tillstyrkt
Convoj-commissariatets upphörande och inrättandet af ett ny tt embetsverk i dess ställe.
Detta anser jag orätt, enär det embetsverk, som för ändamålet behöfves, redan under namn af Convoj-commissariafet är, likt en vidtfräjdad filina, kändt öfver hela verlden, och en lång tid skall åtgå, innan embetsverket under en förändrad benämning binner förvärfva den credit det nu äger; hvartill jemväl kommer den något egna hushållsprincipen att sätta de nuvar. embetsmännen på indragn.stat, derföre att embetsverket skulle erhålla ett annat namn.
Om det kunde falla Regeringen in att på det sättet misshushålla, månne hon då ej skulle blifva blottställd för det bittraste klander?
De personer, sorn nu finnas anställde i embetsverket, torde följaktligen böra bibehållas, äfven om detta embetsverk undergår en förändrad reglering och erhåller en annan instruetion.
Vidare har Utsk. tillstyrkt uppförande på stat af vissa erforderliga summor, utan all afskilja de belopp, som drabba Sverige och Norrige gemensamt, från dem, som Sverige ensamt bör vidkännas.
Rättelse härutinnan är således nödvändig, hvilken dock bör ske på det sätt, att de utgiftsposter, som Sverige ensam bör bekosta, afskiljas från dem, som tillkomma begge Rikena, utan att likväl
Norriges anpart uti de sednare bestämmes], emedan sådant bör få vara beroende på särskild öfverenskommelse, grundad på de omständigheter
Den 7 November c. m. och förhållanden, som dervid böra öfvervägas.
Särskildt anhåller jag att de till convoj-expeditioner för Svenska handeln anslagna 45,uoo r:dr icke måtte sammanblandas med Norriges utgifter, emedan Norrige, som härtill verkligen ej lemnar medel och liar egna anslag, eljest i delta hänseende kunde hysa förstora anspråk på Sverige.
Vidare har Utsk. uppfört pensionsstaten på Sveriges indragningsstat, ehuru pensionsstaten är gemensam för begge Rikena , enär den tillkommit under de 26 år Norrige varit med Sverige förenadt.
Den bör således förenas med den fond, som tillhör begge nationerna; äfvenså anser jag utgiftsposten till brandförsäkrings-prsemien för Consuläthuset i Tanger böra vara gemensamt för begge Rikena, och ej uppföras på indragn.- slaten, ty husets assurance har skett i England, och måste årligen utgå, om ej, som jag förmodar, hvart sjunde år är ett friår.
För resten har jag ingenting att anmärka mot betänkandet.
Jag anhåller att det mätte blifva återremilleradt med de anmäi katr jag dervid gjort.
Jag förenar mig med Hr Nordensköld under anhållan om återremiss af detta betänk., och anhåller att tili de af den värde talaren anförda få tillägga några ytterligare skäl.
Hr Nordensköld har ganska riktigt anfört, alt grunden för de förenade
Rikenas åliggande uti förevar, hänseende nödvändigt påkallar en bestämd skilnad emellan de åligganden, som tillkomma de Skandinaviska Rikena, och dem, som endast böra drabba Sverige.
Såsom R. o. Ad. torde erinra sig, äger handels- och sjöfartsfonden ganska olika föremål.