Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då under denna discussion åtskilliga meningar blifvit framställda, som i Hr Landtnäs lanke icke liöi de till öfverläggningen, fick han fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, emedan tid endast derigenom försummades, då nu blott vore fråga om, huruvida R. o. Ad. behagade antaga Hr Prylz’s framställda förslag.
Jag har af åtskillige talares yttranden blifvit uppkallad alt ännu en gång upptaga R. o.
En värd talare synes hafva ansett mitt inbjudningsförslag innebära ett försök att kringgå grundlagen.
Jag bär uppriktig aktning för andras åsigter och skulle hoppas äfven kunna fordra samma aktning för mina egna samt tror mig icke hafva gjort mig skyldig till en sådan tillvitelse.
Så många ledamöter hafva redan instämt med mig, att jag icke anser mig äga behof att ytterligare ingå i försvar för min mening eller behöfva upprepa hvad jag i mitt första yttrande sade, nemi. att mitt inbjudningsförslag grundade sig på den tolkning af 71 §:n Reg.Fm, som jag då framställt.
Jag får blott fästa de värde talares uppmärksamhet, hvilka synas hafva uppfattat milt förslag så som det anginge en inbjudning till öfriga Stånden, att frångå deras beslut blott i de fall, der trenne Stånd fattat lika beslut, deruppå, att mitt Den 16 Januari f. ra. inbjudningsförslag icke blott rör sådana frågor, utan alla dem uti hvilka alla tre eller blott två eller ett af de öfriga Stånden fattat olika beslut, i afseende på förbuds bibehållande, med R. o. Ad.
Jag vill nied mitt inbjudningsförslag komina derhän, att de andra Stånden skola laga R. o. Adis beslut, i de fall der R. o. Ad. borttagit förbud och bestämt inlörsclstull, i öfvervägande, för att fatta rörtde tull be
I öppet antingen lika eller olika beslut med R. o. Ad.
Af della skäl anser jag icke den tvistiga frågan, huruvida förbud är af samma natur som ekonomimål och således icke kunna komma under pröfning af förstärkt StatsUtsk., böra lagga binder i vägen för inbjudningen.
Jag vidblifver min önskan, alt inbjudning måtte ske.
Hvad åter de särskilda afdelningarna af inbjudningsförslaget angar, så, ehuru jag anser dem stå i nära sammanhang med hvarandra, och ehuru jag måste vidblifva min önskan att propos. matte framställas på förslaget i dess helhet, kan jag dock icke vara förmäten nog att tro det min önskan skall göra sig mera gällande än andras yttrade önskan, och jag har derföre ingenting emot att Hr Frih. o. Landtm, äfven framställer propos. att dela förslaget i de två uppgifna delarna; underkastande mig R. o. Ad:s beslut deröfver.
Då Hr Printzenskjöld på ny3 året fortfar i den gamla vanan att ströfva in på personlighetens område, så får jag erinra, alt då hans oron icke ägt förmåga att uppfatta mitt yttrande, bör lian anlita sina ögon för alt ur prut. inhemta detsamma.
Jag talar icke samma språk som han.
Jag kunde säga till honom, sorn Gusman i Operan Alzire: "des Dieux, que nous servons, connais
In diffcrence !” Gr. Hamilton:
Med anledn. af Hr Frih. o. Landtnäs sisla yttrande borde jag måhända afstå från ordet; men då jag anser, att något beslut öfver
Hr Prytz’s motion icke kan fattas, utan alt man stadgat sin öfvertygelse just i afseende derpå huruvida frågan är af ekonomisk natur eller icke, så anhåller jag att få yttra några få ord i anledn. af Frih.
Ridderstolpes framställning.
Han sade nemi., att som Bevilln.
Ut.sk. hörigt att ensam behandla frågan och Stånden godkänt detta Ulsk.s yttrande, så skulle i och med detsamma Stånden hafva sagt, att frågan icke vore af ekonomisk natur, emedan den nfBev.illn.Utsk. behandlades.
Jag kan icke på det sältet uppfatta meningen med Ståndens beslut; ty om de anse ett Utsk. behörigt alt behandla en fråga, så lära de väl Icke derföre kunna förändra hvarken ordalydelsen eller andemeningen i grundlagen, sorn tydligen bestämmer Konungens rättighet att besluta i ekonomiska frågor; och alt föi budsfrågan är ekonomisk och icke någon besknttningsfråga, derom torde ingen tvekan uppstå, så snart det står Den 16 Januari f. m. öppet för hvarje Stand att genom votering få den tull bestäm mel se det åslundar.
I afseende på livad Frih.
Ceder ström yttrat, får jag namna, att jag icke misstagit 111ig, då jag sade att conlra-proposm skulle innehålla: ingen tull.
Jag är öfvei tygnd, att, om Bevilln.Utsk. skulle tillåta sig att i contrn-proposm sätta något, sorn icke vore af något Stånd yrkadt, Hr Frih:n icke skulle underlåta att gifva Utsk. den tillrättavisning, som det förljenade; och då de Stånd, sorn beslutat förbud, icke talat om tullfrihet, ehuru tullfrihet visserligen blef följden deraf att Konungen borttog förbud, emedan Konungen icke kan sjelf bestämma någon tull, så är det Bevilln.Utsk:s pligt att i contra-propos:n till alla tullbestämmelser sätta: vinner nej, kommer för denna artikel ingen tull att bestämmas.
Hi- Frih. o.
Landtm, yttrade, att Hr von Hartmansdorff yrkat, att den motion, som Hr Prytz väckt, mätte delas i (vänne särskilda delar: den ena delen, hvarom inga stridiga tankar uppstått, borde först till afgörande företagas och pröfvas, och sedan den andra, hvarom stridiga tankar uppstått.
Delta hade blifvit bestrid t af Hr Prytz, och flera andra hade äfven yttrat sig deremot.
Hr Landtm, hemställde till Hr von Hartmansdorff och dem, som tindrrstödt honom, om icke det vore likgiltigt om motionen delades eller icke, enar det vid slutliga afgörandet alltid stöde fritt att förkasta första delen och bifalla den andra, äfven om det skedde i samma proposition.
Hr Landtm, trodde, att om en sådan delning af motionen, som Hr von Hartmansdorff begärt, först blef föremål för särskildt beslut, skulle endast discussionen utan ändamål derigenom vidare förlängas; i öfrigt insåg Hr Landtm, visserligen intet hinder för framställande af en sådan propos., ifall den vidare yrkades.
Jag får vördsamt fästa Hr Frih o. Landtm:s uppmärksamhet derpå, all
Hr Prytz, liti sista orden af sitt sista yttrande, förklarade, att, ehuru han önskade motionens afgörande i sin helhet, han likväl icke hade något emot alt lion delades.
Ehuru en af de värde talare, som delat hans åsigt, satt sig emot detta medgifvande; så hoppas jag, att Hr Frih. o.
Landtm, icke finner någon betänklighet vid förslagets delning, hvarigenom frågorna blifva enklare oell klarare.
Jag förstår icke, huru jag skall votera ifall begge delarne framställas i en propos., emedan jag vill alsia den ena och bifalla den andra delen.
Äfven 0111 Hr Frih. o. Landtm, skulle anse för sin del motionen i sin helhet böra afgöras, tror jag dock icke, att Hr Landtm, kan vägra oss propos. derpå, huruvida vi åstunda alt motionen skall delas.
Jag anhåller derföre, att första propositionen ao6 Den 16 Januari f. ni. inijt.te blifva den, huruvida Ståndet önskar alt motionen skall delas.
Ilr P r y t z:
Hi ' von Hartmansdorff har uppfattat mina ord till en del riktigt och till en del oriktigt.
Jag sade det jag önskade, att propos. matte framställas å inbjudningsiorsiaget i dess helhet, och deraf följer den önskan, alt det icke måtte delas; men jag tilläde, att då jag hörde så många önska förslagets delning, så underkastade jag mig med nöje R. o. Ad:s beslut, derest Hr Frih. o. Landtm, behagade derå framställa proposition.
Landtm, yttrade, att då propos. blifvit yrkad på den hemställan Hr von Hartmansdorff gjort, att □ r Prytz's förslag till inbjudning till de öfriga Stånden skulle delas i 2 delar, ansåg Hr Landtm, sig nu böra framställa denna propos.; likväl fordrades först, i Hr Landtnr.s tanke, ett afskiljande af förslaget, så att det blefve tillräckligen bestämdt.
Hr Landtm, ansåg för sin del Hr von Hartmansdorff» förslag vara, att första delen skulle anses sluta vid semicolon efter orden ”i n f ö r s e I s t u 11och att den sednare delen började med det påföljande ordet "äfvensom;” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg, att den af Hr Prytz väckta motion om inbjudning till de öfriga Stånden borde vid pröfningen delas i två delar, och om R. o. Ad. först ville pröfva den sista och sedan den första delen.
Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Sednare delen af Ilr Prytz’s förslag upplästes, så lydande: ”äfvensom alt de öfriga RiksStm ville, i likhet med hvad R. o. Ad. iakttagit, föreslå införsels- och utförselstull å alla de varuartiklar, hvarå förbud mot införsel eller utförsel ansetts eller ännu må anses höra bibehållas, för den händelse att K.
M. skulle finna för godt att i nåder upphäfva förbudet å en eller annan artikel.” Frih.
Ordet "äfvensom’’ torde böra uteslutas från sednare delen, som således kommer att börjas nied ordet "a l t.” Hr Prytz: R. o.
Ad. har beslutat, att milt förslag »kull delas i tvänne delar; men jag har icke funnit eller åtminstone har jag icke hört deruti innefattas, att den sednare delen skulle föregå den första.
Jag anhåller att första delen måtte först förekomma, såsom öfverensstämmande med ordning.
R i d d.S ec r e t.:
I anleda, af den siste värde Ii la rens yttrande, anser jag mig böra upplysa, att uti den sista framställningen, som Hr Frih. o. Landtm, gjorde lill Den lG Januari f. m. R. o.
Ad. oell af Ståndet bifölls, innefattades icke blott frågan om motionens delning, tilan 'äfven alt den sednare delen dera! skulle först företagas.
Jemte ett måhända öfverflödigt vitsordande af den uppgift
Hr Ridd.Secrel:n meddelat, tror jag det vara likgiltigt hvilkendera delen först företages.
Jag vet icke hvarföre man ej helt simpelt kan förnya den framställning
Ilr Frih. o. Landtm, gjort, på sätt som Hr Ridd.Secrelm upplyst och dertill jag med pluraliteten svarat ja.
Efter den upplysning
Hr Ridd:Secret:n meddelat om innehållet utaf den af lif Frih. o. Landtm, framställda propos., så förfaller naturligtvis min aninärkn., som det skulle vara obehörigt af mig att söka göra gällande och hvarmed jag för ingen del åsyftat någon missaktning mot Hr Frih. o.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, i anledn. af Frih. Cederströms anmärkn., ronde ordet "äfvensom,” att R. o. Ad. behagade finna, hurusom bibehållandet eller uteslutandet af detta ord naturligtvis bomme alt hero af det beslut, R. o. Ad. sedermera bomme att fatta ronde första delen af förslaget; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. under ett sådant förbehåll nu behagade bifalla deri föredragna sednare delen af Hr Prytz’s förslag.
Första delen af förslaget upplästes nu, så lydande : ”Hus R. o. Ad. föreslår jag vördsammeligen en inbjudning till de öfriga RiksSlm, att, i afseende på tulltaxan, förena sig med R. o. Ad. i de beslut, hvarigenom hittills gällande förbud blifvit borttagna och ersatta med föreslagen införse I s t u 11."
Vid början af denna discussion yttrade jag den åsigt, att den första delen af motionen icke vore öfverensstämmande med grundlagen, i hvilket hänseende jag åberopade 7.5 §:n Riksd Orda.
Den värde motionären har förklarat, att han stödjer sin åsigt på 71 §tn Reg.F-.n.
Det är klart, att om första delen af motionen öfverensstänimer med 71 §:n Reg.Fln, så kan den icke vara i strid med 75 §:ti Riksd.Ordn., ehuru man visserligen någon gång kan finna strid emellan tvänne grundlagsbud.
Det är just vid tolkningen af 71 §:n Reg.Fm, som jag anhåller att ett ögonblick få uppehålla mig.
Den börjar med följande ord: ”Yppar sig skiljaktighet mellan flera af RiksSttn om dessa grunder,” och derefter fortfar §:n att tala om sälten af deras tillämpning.
Naturligtvis mäste alla dessa stadgnnden referera sig till orden ”dessa grunder,” och ordet ”de ssa” måste referera sig till något föreglde; men det som föregår den 71 §:n måste vara den 70, hvilken lyder så: ”fi.
St:s valda Bevilln.Utsk. åligge att opåmint vid hvarje riks - 208 Den 16 Ja n uari f. tn. tlag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning, hvarefter och sedan summans belopp blifvit faststäldt, Utsk. uppdrages att med tillämpning af dessa grunder författa förslag lill bevillningens utgörande.”
Således är det grunderna för bevillningens fördelning oell inga andra grunder, som menas uti 71 §:n, och jag hemställer då till en hvar, om, efter denna enkla analys, man kan åberopa 71 §:n Reg.Fm, eller örn man icke är nödsakad att vända sig till 75 §:n Riksd.Ordn.
Till den sisla värda talaren anhåller jag att få ställa den frågan, om lian anser någon vidare discussion kunna uppstå i ett ämne, som på grund af 11 r Frih. o. Landtmts bifallna propos. skall till afgörande företagas, — den sednare delen först och den första sist.
Vi hafva således icke annat att göra, enär den sednare delen redan är afgjord, än att afvakta propos. på förra delen af förslaget.
Då jag sista gången hade ordet, au» ticiperade jag på det inkastet, som en värd talare nu gjort, nemi. att uti 71 §:n Reg.Fm fråga endast vore om allmänna bevillningen; men jag hemställer till honom efter hvilken § det skall tydas, alt, då två Stånd stanna emot två uti I11IIbevillningsfrågor eller frågor om chartse-sigillatae-afgifteu in. fl, desamma gå till föistärkt SlutsUlsk.
Det kan icke vara någon annan än 71 §:n Reg.Fm, hvilken åsigt jag stödjer derpå, att sedan 5g §:n Reg.Fm bestämt, att Konungen skall framställa hvilka behof genom bevillningar böra fyllas, så innehåller 60 §:n i samma grundlag: ”Till dessa sednare räknas sjö- och landt tulls— samtaccisafgiftei na, postmedlen, chartse-sigillatoe-afgiflen, husbehofsbrännerimedlen.”
Dessa äro således alla bevillningar; men om man tyder den 71 §:n så ensidigt, att här blott vore fråga om allmänna bevillningen, så gifves det icke något stadgande, som berättigar Ständerna att få de öfriga beskatlningsfrågorna afgjorda i förstärkt Statsutskott.
I anledti. af Hr Lngerhjelms åberopande af 71 fjm Reg.Fm, dervid han stannade vid orden: ”Yppar sig skiljaktighet emellan flera af RiksSl:n 0111 dessa grunder.” och hvarifrån han lillbakagick till dea 70 §:», så her jag att han ville fullfölja läsningen äfven efter ordet ”grunder,” der det talas oin sälten af dessa grunders tillämpning och bevillningens fördelning.
1 sätten af grundernas tillämpning celi bevillningens fördelning ligger att äfven tullbevillningen måste tagas i betraktande och alt frågan derom måste vara en beskattningsfråga, emedan tullbevillningens bestämmelse onekligen liar inflytande på den allmänna bevilluingen; men jag får hemställa till Hr Frih. o. Landtm., huruvida någon discussion öfver saken numera är lämplig, och om icke Ståndet bör skrida lill densammas slutliga afgörande.
Den 16 Januari f. m. 209 IIr Frih. o.
Landtm, yltrade, all då lian icke trott sig kunna hemställa till K. o. Ad., huruvida Ståndet ansett öfverläggningen fulländad, hade ingen sådan fråga ägt rum; och hade Hr Lagerhjelm, långt innan propostn örn forsla™ gets delning varit framställd, förbehållit sig att få ordet, hvarföre Hr Landtm, för sin del ansåg, att det visserligen icke kunde förmenas de talare, som redan anmält sig och ännu kunde anmäla sig, alt blifva uppropade och få ordet.
Hr Aminoff: Sedan jag nu hört Hr Frih. o.
Landtnäs tillkännagifvande, förfaller hvad jag ämnade yttra, då jag begärde ordet.
Jag trodde likväl, att discussionen var afslutad, då vi hela tiden discuteiat ämnet i hela sin vidd.
Fråga uppstod, huruvida detsamma skulle delas eller icke, oell det beslöts att det skulle delas, hvarefter propos. framställdes i afseende på sednare delen deraf.
Jag ansåg således discussionen slutad; men nu börja vi på nytt att discutera samma ämne, och af den riktning discussionen tagit, synes det, sorn om den icke skulle sluta i dag.
Jag hemställer derföre lill de herrar, sorn anmält sig, 0111 de icke skulle vilja afstå och tillåta att Hr Frih. o. Landtm, finge framställa propositioner i den ordning han börjat.
Hr L e f r e'n : Hr Gripenstedt har frågat hvar den § finnes i grundlagen, sorn skall tjena lill ledning vid bedömmande af sådana frågor, sorn anga t. ex. chnrtag-sigillalseafgifien.
Det är just 71 §:n Reg.Ftn; men för det alt denna § är tillämplig och skall tillämpas vid alla bevillningsfrågors afgörande, der R.
St. äga att ensamme besluta, följer icke, att samma § äfven skall utsträckas till ekonomiska frågors afgörande.
Ekonomiska frågor kunna komma till afgörande af hvilket Utsk. sorn helst.
Grundlagen stadgar att om Stånden besluta, att ett mål skall skickas till något Utsk., dit det icke hör, i nnledn. al Utsk:s namn, så skall detta mål der behandlas, dock utan att förföra dess egenskap och inre natur.
Således om t. ex. vid en riksdag Gunst.Utsk. hade ensamt slutat alla sina göromål, men öfriga Utsktn vore mycket sysselsatta, och någon större ekonomisk fråga återstod till behandling; så kunde Stånden remittera densamma till Const.Utsk., som vore förbundet att densamma handlägga, utan att frågan förlorade sin egenskap af ekonomimål, derföre att frågan blifvit af Const.- Utsk. behandlad.
Samma casus inträffar, nar sakens natur föranleder Bevilln.Utsk. att behandla äfven den ekonomiska delen af t. ex. tullbevillningsfrågan.
Deraf att Bevilln.- Utsk. behandlar den och framställer sina åsigter till Stånden följer icke, att den delen af frågan, som är ekonomisk, förändrar sin natur.
Sådan är frågan i sin enkelhet beskaffad, och så hafva R.
St. förstått grundlagen från första början af densammas tillämpning.
Så har dtn starkaste pa19 H. 27 210 Den iG Januari f. m> tronen för förbuds-systemets afskaffande, nemi.
Hr Wolrath Tham i lifstiden, erkänt, att oaktadt frågan behandlas tillsammans med bevillningsfrågan, så skall likväl den ekonomiska delen afskiljas i fråga om sjelfva beslutet.
De starkaste ifrarne för afskaffande af fo'i buds-systemet hafva aldrig förnekat, att den delen af frågan är ekonomisk.
Så visar erfarenheten, och så visar grundlagen mycket klart och bokstafligen.
Jag utber mig blott få förklara, att då jag sednast hade ordet, var det i följd af ett yttrande, som jag afgaf innan Ståndet beslöt alt dela motionen.
För närvar, och då en talare önskat att discussionen måtte upphöra, skall jag afsäga mig rättigheten att yttra mig och blott åberopa hvad den siste värde talaren anfört rör:de grundlagens lydelse, till svar på en föreg:de talares framställda förfrågan.
Hr von Hartmansdorff: Sedan R. o. Ad. beslutat inbjuda de öfriga Stånden att i hänseende till alla de varuartiklar, för hvilka vare sig införsels- eller utförselsförbud blifvit utsatt, införa lullafgifter för den händelse att K.
M. skulle borttaga förbuden; så har R. o. Ad. undanröjt hvad som är beskattningsfråga.
Om dessa tullafgifters storlek kan och skall röstas i förstärkt StatsUtsk., i händelse Stånden stanna i olika beslut.
I frågan åter om förbuden skola äga rum eller icke, kan, på sätt flere talare redan yttrat, ingen omröstning i förstärkt Utsk. äga rum.
Om 3 eller 4 Stånd instämt i samma önskan, så afgifves hon; hafva 2 stannat emot 2, så förfaller all önskan, och det förblifver vid hvad förut stadgadt varit.
Likaså om blott ett
Stånd önskar någon förändring.
Förbudens bibehållande beror af Konungen, sorn kan upphäfva dem när
Han så för godt finner.
Att Ståndet erkänt sådant, bevises bäst derigenom, att det icke blott sjelft bestämt tullafgifter för den händelse att förbuden möjligen kunde upphöra, utan äfven inbjudit de öfriga Stånden alt göra likaså.
Som föi buden kunna upphäfvas äfven emellan riksdagarna, så mäste de bero af Konungen allena, såsom allt hvad till den ekonomiska lagstiftningen hörer.
Jag har, med afseende på den af Hr Prytz väckta motionen, för mig sjelf upprättat en liten statistik öfver de särskildta Ståndens beslut.
Jag skulle lin, att han är tillförlitlig, ehuru det icke är så läll att från jemförelsen af spridda prot.utdr. få reda derpå.
Emedier !J har jag funnit, att R. o. Ad. upphäft 23 förbud, bibehållit i5 samt tillagt i nya Att PresteSt. upphäft 5 förhud, bibehållit 33 samt tillagt 5 nya; alt BorgareSt. upphäft 15, bibehållit 2j och tillagt 4 nya, samt alt BnndeSt. upphäft 22 och bibehållit 16, utan tillägg af några nya.
De olika förbuden angå olika varnardiktar. R. o. Ad. finner då lätteligen hvilken sammanblandning af frågorna, som skulle Den 16 Januari f. m. 211 uppkomma, i händelse delta Stånd skulle till de öfriga aflåta den föreslagna inbjudningen, och örn de andra Stånden skulle inlåta sig i pröfning af allt delta.
Dessutom skulle en så vidsträckt inbjudning också innefatta följande oriktigheter.
De öfriga Stånden skulle nerol, inbjudas att upphäfva sina beslut i 7 händelser, der redan Irenne Stånds beslut finnas.
Det vore olagligt.
Okunnighet om de öfriga Ståndens beslut kan icke förebäras såsom ursägt för en dylik inbjudning, enär prot.utdr. numera ankommit 0111 de öfriga Ståndens beslut.
Om man då, med kännedom derom alt de Irenne Stånden fattat deras beslut, likväl gjorde en sådan inbjudning, så beginge man olagligheter.
En värd talare har yttrat, att det icke funnes någon gräns för inbjudningar.
Om så förhölle sig, så skulle det vara I i I late t att göra dem ända till riksdagens slut och i alla slags frågor.
Då kunde vi hafva inbjudningar att förvänta eller göra för alla sådana mål, som ej vöre expedierade till K. M., och således äfven i dem, som blifvit afgjorda genom trenne Stånds beslut.
Då kunde hela statsregleringen gå tillbaka.
Enligt motionärens förslag skulle vi begära att de öfriga Stånden ville instämma med oss uti 6 särskilda punkter, der blott ett Stånd har fattat beslut.
Det matte vara onödigt, eftersom en löst å ena sidan icke gäller mot trenne Stånd å den andra.
Ytterligare skulle vi begära instämmande med oss i 8 frågor, der tvänne Stånd stannat emot två.
Der är ännu icke något beslut faltadt, utan man står på samma punkt som förut.
Der vore det följaktligen rimligt att göra en inbjudning.
Lägga vi nu frågorna tillsammans, så hafva vi 7 olagligheter och 6 onödigheter, tillhopa i3 olämplighelcr emot 8 rimligheter.
De sednare uppgå i antal icke till -§ mot de förra.
Jag hemställer då, om det föreslagna sältet att behandla sina egna och MedStåndens beslut är R. o. Ad. värdigt.
Flere af mina värda motståndare hafva redan fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet på denna olämplighet i formen.
Jag anhåller att ytterligare få göra det, äfvensom eiinra att R. o. Ad. icke varit conseqvent i sina beslut om förbuds upphäfvande eller bibehållande, emedan olika personer varit tillstädes vid olika omröstningar.
SA bar, t. ex. i fråga örn bomullsväfnader, Ståndet i tvänne hänseenden beslutat förbuds bibehållande, men i ett annat deras upphäfvande, och det på samma förmiddag, emedan olika personal var tillstädes den ena timmen och den andra.
När således icke något systeme finnes i de beslut R. o. Ad. fattat, så lärer Ståndet finna, att en allmän inbjudning är olämplig.
Skulle man begära instämmande med R. o. Ad. blott i de händelser, der förbud blifvit upphäfna, så vore det ett erkännande inför de öfriga Stånden att R. o. Ad. haft orätt i de beslut, hvarigenom förbud blifvit bibehållna.
Det går således icke heller an att inbjuda de öfriga 211 Den iG Januari f. m.
Stånden blott på en halfva.
Jag anhåller således om afslag på inbjudningen.
Denna fråga delar sig uti tvänne, nemi. den åsigt man hyser 0111 lagligheten samt om lämpligheten af inbjudningen.
Jag ska II endast hålla mig till den förra.
En värd talare, som jag en gång förut haft äran svara, stödjer sitt ogillande af förslaget och lagligheten deraf på en grundlags-? §.
En annan värd talare har likväl medgifvit, att denna § är grunden för en skal tefrågas liänsk jutande till förstärkt Utsk., äfven om den icke endast tillhör .allmänna bevillningen.
Frågan är således den, om det är en skattefråga eller ej.
Är den en skattefråga, så kan den lagligen komma till förstärkt StatsUlsk.
Att den är en skattefråga för det Stånd, sorn åtager sig beskattningen, synes så klart, att jag icke vet huru man kari förneka det.
Den är ekonomisk så länge den innefattar förbud; men då ett Stånd har rättighet att borttaga förbudet och åtaga sig bevillning, så inträder en annan natur af frågan.
Den blir skattefråga för det Ståndet; och då det Ståndets rättighet alt få sina skattefrågor pröfvade i förstärkt StatsUlsk. ej kan frånkännas detsamma, så måste det vara lagligt, Om lämpligheten vill jag icke yttra mig, emedan jag tror alt det tjenar till föga.
Jag tror, att man blott misslvder tendensen deraf.
Hr Lefren har vändt sig till mig, såsom den der såsom skäl för att bevisa att saken vore en skattefåga skulle åberopat att Bevifln.Utsk. behandlat della ämne.
Jag har icke uppgifvit detta skäl; men att det är en skattefråga, äfven utan detta skäl, tror jag mig hafva visat.