Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alslrbmers, Jonas, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion, med förslag till stadganden rörande skogshushållningen.
Gr. von Rosens, Adolf Eugene, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion om inrättande i hufvudstaden af ett homöopatiskt sjukhus eller ock en polyklinik för homöopathisk sjukbehandling.
Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Frih.
Raabs, Carl Adam, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion om nedsättande af en Komité för behandlingen af landt- och 552 Dan 10
December f. m. sjöförsvaret med dertill hörande frågor i en för hela Rikets försvarsväsende åsyftad plan.
Frih. Creutz’s, Stephan, nedannämnde d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motioner: 1:0 Ang:de nedsättande af en Komité för omarbetande af nu gällande krigslagar; och 2:o I fråga om K. KrigsHofR:ns upbörande.
Föredrogs Frih. Creutz’s, Stephan, d. 4 dennes e. ro. på bordet lagda motion om nedsättande af en Komité för utarbetande af ett nytt tjenstgörings-reghte för Arméen.
Jag vill blott för motionären omtala, att, efter hvad jag tror mig veta, det arbete han i motionen omnämnt, redan är i det närmaste färdigt.
Således hemställer jag till honom, huruvida han tror, att motionen är behöflig.
I anledn. af Gr. af Ugglas senaste yttrande får jag uplysa, att ett dylikt arbete redan för 20 år sedan varit färdigt, men att vi icke destomindre stå på samma punkt.
Gyldenstolpe, Adolf Fredrik
Det är vis serligen sannt, att sedan år 1832 flere
Komitéer varit nedsatte för utarbetande af ett tjenstgörings-reghte.
Jag har endast några få år varit Depart:sChef och icke förr kunnat bringa detta arbete till slut, helst detsamma fordrar mera tid än mången tror.
Jag får likväl uplysa, att arbetet är så nära färdigt, att endast sista granskningen återstår.
Jag tror, att enahanda förhållande varit med det förra projektet till tjenstgörings-reghte redan för ganska många år sedan.
Då motionen innehåller, att K.
St:r måtte ingå till K. M. med underd. anhållan, att K.
M. måtte tillsätta en Komité för utarbetande af ett nytt tjenstgöringsreghte, som förebygger olydnad och missaktning å ena sidan samt godtycke och egenmäktighet å den andra, och just detta finnes i nu gällande tjenstgörings-reghte, anser jag motionen i alla afseenden obehöflig och anhåller, att densamma genast måtte afslås.
Den 10 December f. ni. 553 Gr.
Hr Stjernsvärd måtte hafva missförstått mitt yttrande om den sista granskningen af tjenstgörings-reghtet.
Jag har sjelf lagt hand dervid och varit tvungen att ordna den mängd föreskrifter, som efter år 1833 tillkommit.
Sedan 1832 års Komité nedsattes, har arbetet helt och hållet måst omgöras, och kommer icke att af mig tillstyrkas till antagande af K.
M. förr än detsamma undergått granskning af de personer K.
M. kan finna lämpligt dertill utse.
Föredrogs Frih. Creutz’*, Stephan, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion om uphörande af K.
KrigsAkademien vid Carlberg och inrättande af en M.ilitärFakuitet vid Universiteterne.
Jag vill icke fästa mig vid första delen af denna motion eller hvad rörer KrigsAkademiens indragning.
Derom må personer med bättre sakkännedom yttra sig; jag ämnar blott uptaga sednare delen af densamma eller frågan om inrättande af en MilitärFakultet vid Universitetet i Upsala.
Troligen har Frih:n med detta förslag afsett, att en sådan Fakultet skulle ersätta KrigsAkademien.
Denna akademi, ehuru den bär detta namn, är likväl ej annat än en militärskola.
Frih:n önskar till och med att i denna med Upsala Akademi införlifvade Militärskola, simpla soldater skola vinna inträde.
En dylik tillåtelse finnes nu ej en gång vid KrigsAkademien.
Frih:n tycks misstaga sig om begreppet akademi eller, såsom det rätteligen kallas, universitet, och tyckes ej heller känna hvad med en fakultet förstås.
En hvar, som besökt ett Universitet, vet att med detta ord förstås, en sammanfattning af lärostolar, som sortera under en viss vetenskap i högre mening.
Sålunda hafva sedan Universiteten upstodo, icke funnits andra Fakulteter än en theologisk, en philosophisk, en juridisk och en medicinsk, hvilka innefatta alla tänkbara vetenskaper, och den philosophiska uptager eller omfattar alla de vetenskaper, på hvilka all krigskonst grundas.
Icke destomindre föreslår motionären ytterligare en fakultet, nemi. en militärfakultet.
Denna skall troligen besättas med militärer och undervisningen besörjas af dem på sätt som sker i de andra fakulteterne.
Vi skola således få se en Major eller en Kapiten deltaga i Akademiens styrelse, och de skola följaktligen hvar och en i sin ordning fungera som Rector Magnificus.
Det är icke troligt, att en dylik motion skall vinna gehör inom representationen, men önskar motionären sådant, måste han beledsaga motionen med motiver, vida fullständigare än de nu afgifna.
Jag ämnar icke förlänga discussionen, helst jag icke varit nog lycklig att höra den siste talaren.
Jag vill blott tillägga, att hvar och en, som närmare betänker frågan, skall finna billigheten af hvad jag föreslagit.
Jag anhåller endast, att 554 Den 10 December f. m.
Hr Gr. o. Landtm, måtte tillåta, att det yttrande, hvarmed jag börjat min motion, måtte få uteslutas.
Det är något äfven tyrligt att inlåta sig i discussion öfver ett ämne, framkastadt utan alla motiver.
Sådan är den ifrågavande motionen.
Af hvilken anledn. motionären anser, att KrigsAkademien vid Carlberg skall indragas, är för oss alla här obekant, såvida icke en eller annan lyckats att på enskildt väg förskaffa sig kännedom derom.
Ett yttrande emot denna motions syfte, sådan den nu befinnes, skulle således endast kunna innefatta ett testimonium öfver det läroverk, vid hvilket jag är anställd som lärare.
Jag hyser likväl för mycken veneration för detta läroverk, och inser för väl min egen ställning derstädes, för att tillåta mig något sådant.
Ett omdöme om de möjliga brister och felaktigheter, hvilka vidlåda denna institution, likasom alla andra menskliga inrättningar, skulle jag väl här kunna afgifva, men också icke något mera.
Det återstår således för mig endast att anhålla, att, i händelse några motiver för förslaget och den besynnerliga inrättning, som motionären önskar i st. f.
KrigsAkademien, framdeles komma att framställas, få yttra mig i saken och meddela några nödiga uplysningar.
Jag utbeder mig, att dessa mina anmärkn:r måtte få åtfölja remissen till vederbörligt Utsk., och att de måtte anses såsom förklaring, hvarföre jag nu icke kan lemna fullständig redovisning för mina åsigter i ämnet.
De 2:ne sista talarne hafva här upträdt emot Frih. Greutz’s motion.
Den ene af dem, min värde frände, har egentligen fästat sig vid det visserligen något oegentliga uttrycket i motionen: militär-fakultet, och han har icke utan skäl äfven fästat sig vid de svårigheter en sådan inrättning skulle möta, om den vid universiteterne bokstafligen infördes.
Jag har emellertid föreställt mig, att Frih. Creutz’s mening egentligen varit, att, innan en bättre ordnad tiliämpningsskola för militären åstadkommits, de, som sådant önska, kunde lämpligen vid Universiteterne inhämta de kunskaper, som med militärväsendet äga sammanhang.
Detta rörer likväl endast sednare delen af motionen.
Hvad deremot den förra delen deraf beträffar, så har en annan värd ledamot förklarat, att han saknar motiver för densamma.
I följd af den discussion här nyss förevarit, är det icke underligt, att sådana saknas.
Jag anhåller derföre att få upgifva några.
Om det torde få anses såsom en allmänt giltig, af våra dagars erfarenhet bestyrkt sats, att special-undervisning, bestämd för något visst lefnadsyrke icke bör meddelas förr än en allmän human, medborgerlig grund dertill förut blifvit lagd, och om vidare det är en sanning, att den späda ynglingen icke bör sjelf få välja eller andra för honom välja ett bestämdt lefnadsyrke, förr än man pröfvat hans förmåga och anlag; så lärer Krigsskolan vid Carlberg näppeligen kunna få räknas till antalet af ändamålsenliga under - D«n 10 December f. m. 555 visnings-anstalter.
Vid den tidiga ålder, ynglingen der vanligen inträder, har ingen sådan grund hunnit läggas, ingen sådan pröfning kunnat äga rum.
Detta hvad undervisningen beträffar; men jag skulle tro, att detsamma gäller ock ännu mera i afseende på upfostran i egentlig mening.
Det är icke godt, det kan ej vara godt, att ynglingar under den mest kritiska perioden af deras lif försättas likasom utom familjen och-samhället, att de så att säga, dresseras uteslutande för ett enda lefnadsyrke, hvaraf följden blifver, att då upfostran så inrättas, att man svårligen kan sedermera välja något annat yrke, så finner man för sent, att man begått ett stort, ett för hela lifvet outplånligt misstag.
Man har med skäl klandrat det i vissa katholska länder gängse bruket af prestskolor, i hvilka späda gossar upammas till det andliga Ståndet, och jag har sjelf der mer än en gång sett dessa små tre fots höga figurer iklädda full presterlig drägt och i åthäfvor fullkomligt-presterliga.
Men är det väl bättre att vid samma ålder låta landets barn för längre tid och på fullt allvar leka soldater, och kan ej Carlberg med skäl liknas vid ett militäriskt kloster, med en penitens om man får tro vitsord från mer än ett håll, lika sträng om ej grym som i de gamla klostren.
Dylika inrättningar äro, enl. min åsigt, äfven ur politisk synpunkt betraktade, ganska betänkliga.
De påminna nemi. allt för mycket om det fordom i Frankrike och äfven ännu i Ryssland rådande systemet, att af dem som egna sig åt det ärofulla kallet att värna fosterlandet, bilda en från alla andra medborgare strängt afsöndrad kast; och då jag lika litet kan gilla ett sådant isolerings-system, som en sådan ptaedestination i afseende på valet af lefnadsyrke, anser jag mig böra förorda Frih. Creutz’s motion, åtminstone hvad angår den negativa delen deraf.
Det finnes allt för många inom detta Stånd, hvilka tillräckligt känna krigsskolan vid Carlberg, för att jag skulle behöfva tillrättavisa alla de misstag och bevis på okunnighet om denna inrättnings nuv:de ställning, som den siste talaren ådagalagt.
Man bör dock känna en sak, innan man inlåter sig i discussion öfver densamma, och det må förlåtas, om en tjensteman finner sig sårad, då det verk, hvarvid han tjenstgör, utses till en skott-tafla, mot hvilken man tror sig kunna slunga hvilka vapen som helst.
Allt hvad här blifvit ordadt om elevernes ålder, är ett fullkomligt misstag.
Numera inträder högst sällan en elev vid KrigsAkademien under 15 å 16 års ålder.
Det är således icke egentligen några barn, som ledas in på en bana, der de i framtiden ångra sin bestämmelse, utan det är ynglingar, hvilka något sett sig omkring och möjligen blifvit förberedde på en annan samhällsställning än den militära, samt sjelfve deltagit i valet af lefnadsyrke.
Detta är frågans ena sida; men en annan mycket vigtigare finnes, nemi. att i och för det militära studiets fortsättande fordras en viss humanistisk bildning, som borde inhämtas i de lägre läroverken.
Då år 1849 de lägre läroverken omorganiserades, trodde man sig vid Carlberg böra skilja från undervisningen derstädes, hvad som dit egentligen icke hörde och borde Ö56
Den 10 December f. m. inhämtas vid de lägre publika skolorna, nemi. grunderne i de kunskaper, som i Akademiens första klass meddelades, hvilken klass alltså indrogs.
Emellertid är det allmänt bekant, hurusom öfver allt upstått en sk i Idta läro-anstalter, hvilka för föräldrar och målsmän varit serdeles betungande, när de måst anlita dem för att bereda ynglingarne inträde vid Carlberg, emedan 2:dra klassen der fordrar högre och andra kunskaper, än dem de allmänna skolorna vanligen bibringa ynglingar vid denna ålder.
Det är således genom erfarenheten uppenbarligen ådagalagdt, att icke ens de förberedande kunskaper, som fordras för inträde i KrigsAkademiens nuvarrde första klass, kunna, i behörig tid, meddelas i lärdomsskolorna, och så länge detta förhållande qvarstår, lära väl ock de lägre klasserna vid Carlberg böra bibehållas.
Skulle likväl en sådan indragning ske, så upkommer derigenom en ekonomisk vinst endast af 4000 R:dr årligen.
Hufvudsaken är, att det finnes en tillämpningsskola vid Carlberg och derom torde finnas blott en tanke.
Det finnes intet civiliseradt land i verlden utan en sådan skola, från och med Norra Amerika till och med Ryssland.
I de Förenta Staterna finnes en, som är måhända den rikast doterade, emedan hon har 700,000 Floriner i årligt anslag: ehuruväl då de bildade, skicklige eleverne derifrån utgå, de ofta välja heldre andra och mera lucrativa yrken, än att ingå i Unionens krigstjenst.
I Frankrike finnes sedan långliga tider tillbaka en sådan militärskola, S:t Cyr, med 500 ä 800 elever, likaså i Turin, Tyska småstalerne, i Pottsdam och äfven i Danmark och Norrige.
Uti ingen af alla dessa stater och städer är militär-skolan förenad med Universitetet, oaktadt de finnas båda i samma stad såsom förhållandet är i Christiania och Köpenhamn.
Jag vill icke uptaga E. och Ad:s tid med beskrifning öfver omöjligheten att inrätta en fakultet vid Universiteterne under namn af MilitärFakultet, hvilken skulle ersätta KrigsAkademien och lemna undervisning i sättet att föra bajonetten.
En sådan inrättning eller fakultet vid Universiteterne är otänkbar.
Detta är så mycket tydligare, som krigskonsten är en konst och icke en vetenskap.
Den skall läras i sina minsta, ända till dess mest omfattande detaljer genom öfning.
Huru kan man då ens ifrågasätta en förening med Universiteterna af en inrättning, som förutsätter praktisk handläggning af yrket.
Derom behöfver man väl icke mycket orda och jag förmodar, att tankarne i det afseendet icke äro delade.
Förevarande ämne är af ganska stor vigt för vår Armée, emedan en stor del af dess befäl utgår eller utgått ifrån den anstalt som nu omordas och det tyd ligen mycket beror af dennas sammansättning och verksamhet hurudan den anda och duglighet blir som derifrån sprides.
Alla de bemödanden som göras, för att få KrigsAkademiens ställning till samhället mera öfverensstämmande med det allmännas rättmätiga fordringar, böra således ej afvisas utan fastmer upmuntras och behjertas.
Denna discussion tyckes dock visa ett motsatt förhållande.
En af K.
KrigsAkademiens egna lärare har helt kathegoriskt afspisat
Den 10 December f. m. en föregående talare dermed, att han ansåg honom sakna kännedom i det ämne hvarom han yttrat sig.
Att sätta sig på sina höga hästar och helt stolt utan några vidare skäl förklara sin motståndare okunnig i den sak hvarom det tvistas är mycket lätt, men ej bevisande; dylika argumenter dräpa ingen.
Mig tyckes dessutom att Hr Tersmeden visat sig äga fullkomlig kännedom i det ämne hvarom han talat, enär han ej rört vid do speciella förhålla nderna af K.
KrigsAkademiens sammansättning utan blott sett den ur synpunkten af allmän b i ldn i ngs-a nsta 11 och i sådant afseende bedömt dess förmåga att upfylla sitt ändamål.
Hans åsigter i denna väg tyckas mig icke vara så oriktiga och tager jag mig derföre friheten, med Hr Bråkenhjelms tillåtelse, att, såsom för 27 år sedan sjelf utgången ifrån denna militära undervisnings-anstalt och sedermera i beständig beröring med densamma, genom ett ej obetydligt antal Kadetter, hvars målsman jag varit, samt således ej utan special-kännedom om förhållanderna, uttala min tanka i denna fråga.
För K.
KrigsAkademiens räkning begäres nu ett förökadt anslag af 24,930 R:dr; densamma äger förut till årligt underhåll 57,335 ll:dr, och den skulle således hädanefter komma att få det ej obetydliga beloppet af 82,265 R:dr årligen.
Då man dertill lägger den ganska stora summan af pensions-afgiften för omkring 175 betalande Kadetter, fria husrum och en mängd andra förmåner, så tyckas de årligen derifrån utgående 35 å 40 officerares upfostran till sin kostnad ej blifva så obetydlig att den ej påkallar en granskning rörande denna inrättnings verksamhet och huruvida den svarar emot de summor densamma till sitt underhåll erfordrar.
Mången privatanstalt utan ringaste biträde af Staten och utan andra tillgångar än dem lärarne genom relativt ringare afgifter kan förskaffa densamma, är i närvar:de stund, enl. min tanke, dels genom efter tidens fordringar mera ändamålsenliga anordningar och dels genom en större skicklighet hos de lärare som vid densamma äro anställde af mera nytta för det allmänna.
Må man således, då så betydliga nya anslag nu begäres, ej af några konsiderationer låta hindra sig ifrån att högt påyrka de förändringar som, enl. nu allmänt gällande åsigter rörande en medborgerlig upfostran äro af behofvet påkallade.
KrigsAkademien är undervisningen ännu så ordnad, att ynglingen vid 14 å 15 års ålder bör der söka inträde för att vid lämplig tid för hans framtida samhällsverksamhet derifrån kunna utgå.
I de tvänne första klasserna bibringas derstädes lärjungarne ej annan undervisning än som i hvilken elementar-undervisnings-anstalt som helst inom Riket kan erhållas.
Först i de tvänne öfre börjas och fortsättas de ämnen, som äro af speciel militärisk natur.
Ynglingar af så skiljda åldrar som 14 ä 15 till och med 20 å 22 år, äro här underkastade samma ordningsstadga, hvilka tydligen, till följd häraf, lemna för lösa tyglar åt barnet, under det att de äro nära nog skymfligt tryckande för den mognande mannen.
Att låta ett barn vid så unga år bestämma sitt framtida
Vitae genus innan ännu någon erfarenhet af lifvet är in - »98 Den 10
December f. m. hämtad och sålunda de gryende anlagen alldeles outvecklade, kan ej vara rätt.
Mången skall på detta vis få i förtid en riktning föga öfverensstämmande med sina naturegenskaper och till föga båtnad såväl för sig sjelf som det allmänna nödgas, sedan det första steget är taget, inslå en väg för hvilken han icke passar.
Kastandan med sina för samhället mindre goda följder, skall på detta sätt genom detta läroverk ouphörligen befordras och lärjungen vid inträdet inom detsamma påtryckas en stämpel som han vid utgången derifrån ej skall hafva så lätt att utplåna.
Tydligt tyckes det vara att den första upfostran bör vara rent medborgerlig och ingen serskild rigtning gifvas förr än kunskapernas allmänna elementer äro inhämtade och ynglingen hunnen till den ålder att anlag, håg och böjelse äro så bestämda att han med största fördel för samhället och för sig sjelf kan välja sin framtida bana.
Att de tvänne första klasserna borde borttagas, synes mig således vara klart, och då den första af de fem som fordom funnos, redan för längesedan blifvit indragen och det första steget i denna väg således redan är uttaget, så kan jag ej för min del förstå hvarföre man ännu tvekar vid framskridandet till det mål, hvaråt man tyckes syfta.
Genom borttagandet af de tvänne lägre klasserna skulle dessutom den fördel vinnas* att läro anstalten vid Carlberg kunde blifva hvad den borde vara, nemi. en verklig KrigsAkademi.
De öfre klasserna kunde då förändras till en nedre och öfre afdelning, som sammantagne utgjorde den militäriska kurs, hvilken hvarje yngling som ville blifva officer, borde genomgå.
Alla dessa, i moraliskt och militäriskt afseende så föga nyttiga enskildta militär-undervisnings-anstalter, som till ringa båtnad för föräldrar och vår Armée, äro spridda här och der i landet, kunde då få uphöra.
Enhet i undervisning och lätthet vid bibringandet af den esprit som är så nödvändig för en duglig Armés befäl, skulle blifva den ej förkastliga följden häraf.
Sattes sedermera Mariebergs högre läroverk i förening härmed, så att den hvilken genomgått sin kurs vid KrigsAkademien kunde, ifall han så önskade, till ernående af högre vetenskaplig bildning i sitt yrke, utan afbrott fortsätta sina studier, vore derigenom, enl. min tanke, ej obetydligt vunnet.
Samma materiel och samma lärare kunde då för båda läroverken begagnas och många besparingar genom dessas sammanflyttande på samma ställe göras.
Sjökadetterna borde aldrig få sin bildning vid en sådan anstalt som den vid Carlberg.
Tydligt är att dugliga sjömän cj lätt upfostras på landbacken; i Carlskrona, Flottans hufvudstation, der de hafva ständigt tillfälle att praktiskt tillämpa hvad de tbeoretiskt lärt, är rätta platsen för dem, och skall det vara hos oss, der så mycket upp- och nedvändt sker, som man kunnat hitta på att upföda sjö- och landtkadetter tillsammans.
För att vinna den militäriska anda och disciplinära ordning, som är så nödvändig för de ynglingar, som en gång skola blifva värdiga att ingå såsom befäl i vår Armée, och på hvilkas allvarsamma daning till detta vigtiga mål fäderneslandets väl kanske i en framtid kommer att bero, böra de alla vid inträdet i Krigs - Den 10 December f. m. 559 Akademien beklädas med Underofficers rang, utan att derföre behöfva vara anställde vid särskildta reg:len, samt ställas under krigsartiklar n e.
Att hvad jag bär framställt, rörande förändringar vid K.
KrigsAkademien, skulle, om det blefve genomfördt, blifva af stor nytta för denna läroanstalts rätta verksamhet, vågar jag påstå.
Någon öfverflyttning af militärdaningen till Universiteterna, som motionären påyrkat, bestrider jag dock såsom fullkomligt olämplig.
Hvad jag önskar är således en reorganisation af K.
KrigsAkademien, ej dess totala tillintetgörelse, och skulle det vara mig särdeles kärt om detta mitt korta och ofullständiga yttrande, tillika med de andra som i samma ämne nu blifvit afgifne, kunde väcka StatsUtsk:s upmärksamhet, så att den summa som nu för K.
KrigsAkademien begäres, ej måtte annat än vilkorligen medgifvas.
Slutligen måste jag tillägga att då en lärare så länge som Hr Bråkenhjelm sysselsatt sig med undervisning, och förmodligen ej dragit obetydliga resultater af sin mångåriga verksamhet, så ifrigt kan försvara det påtagligen olämpliga i att så tidigt som vid Carlberg sker, ensidigt bilda barn för ett särskildt lefnadsyrke, han måste vara stungen af den Egyptiska kastandan, hvilken, t3'värr, alltför mycket ännu grasserar i vårt arma land.
Att upfostran, som i första rummet ju är till, för att dana framtida, nyttiga medborgare, ej alltför tidigt bör gifvas en ensidig riktning, kan ju icke förnekas, lika litet som man numera bör uraktlåta att ställa det unga slägtets daning så att inga fördomar elier falska åsigter komma det att vid valet af lefnadsyrken förbise den ledning som naturanlagen gifva.
Det är ej yrket som hedrar mannen, det är mannen sjelf som genom sitt eget värdo och sin duglighet skall framkalla aktning för den ställning han bekläder.
Jag anhåller att dessa mina anmärkn:r må få åtfölja motionen vid remiss till vederbörligt Utsk.
Då denna discussion sy nes vilja uttänja sig till en viss längd, så anhåller jag _nu blott att få bemöta ett af Hr Bråkenhjelms yttranden.
Min afsigt har aldrig varit, såsom han tyckes hafva förutsatt, att på något sätt vilja klandra den nuvar:de KrigsAkademien vid Carlberg, d. v. s. den undervisning, som der meddelas, dess lärare och deras förträfflighet o. s. v. Jag har endast hållit mig dervid att sjelfva grundprincipen för denna inrättning syntes mig felaktig i så måtto, alt der intagas personer vid allt för tidig ålder, låt vara 16 år, och att man genom att sätta musköten i deras hand och ikläda dem vapenrocken, gör dem till ett slags afsöndrade varelser, hvilket jag tror lämpligare kunna upskjutas till en sednare tid.
För öfrigt instämmer jag till alla delar med den siste talaren.
Tacksam för den humanitet, hvarmed jag här blifvit bemött och besvarad, får jag tillkännagifva min opi nion vara, att mär fråga är om upfostran, undervisning och offentliga läroverk, lärer väl den striden aldrig sluta, nemi. huruvida 560 Den 10
December f. m. ynglingar vid tidigare eller senare år böra destineras till något visst yrke.
Det Sr en strid som afgöres efter hvars och ens olika åsigter, erfarenhet, tycke och kunskapsgrad.
Derföre har jag icke heller ifrågasatt, att vilja betaga desse
Hrr och män deras opinion, att ungdomen bör vid rnognare ålder destineras till sitt samtida yrke.
Min egen opinion i den frågan
Sr ej af den vigt, att den här behöfver åberopas.
Den, som med dessa Hrr är af olika tankar, må vederlägga dem.
Jag ämnar dermed icke befatta mig.
Jag har till deras tillfredsställelse nämnt, att Styrelsen öfver KrigsAkademien ingått på den väg desse
Hrr vilja, att läroverkets utveckling skall fortgå.