Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs å nyo Herr Hjertås, Gustaf deri 13 dennes eftermiddagen på bordet lagde motion angående en assignerings fond för
Hy» potheks- eller FastighetsBanker.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus, hade inlemnat ett så. lydande Memorial:
(Se Bilagan N
Då Herr Hjertas motion åsyftar lindring för den förlägenhet, hvaruti jordbrukaren befinner sig, kan jag ej annat än beundra hans fintlighet, att hafva föreslagit den summa, han till ändamålet anser lampel ig, inom kretsen af den bestämda circulerande pgnningestocken; men jag tror, att lians motion är ingra eventuel och att sum. man säkrare skulle tillkomma Jordbruket, om i stället för att lämna Assignations - rätt å Magazinslnrättningens fond, man heldre lät den utgå uti fastighetslån emot två procents Silfverränta.
Jag gillar visserligen hypotheks
Jag anser således bättre, att använda denna summa till fastighetslån med silfveriänta* Detta har dgn fördel, att det kommer jordkruket mera direct till pytia; flet skaffar silfver in i Banken, och man går BondeStåndets önskningar till mötes, ett Stand spm hittills vid denna Riksdag ej fått någon lindring, om ej genom minskning i Bevillningen, men hvilken minskning, sedan öfyerflödsafgiftpp, hvilken mest drabbade de högre classerne, blif. vit borttagen, icke kommer detta Stånd mycket till godo.
Jag anhåller, att då motionen remitteras , dessa mina anmärkningar matte få åtfölja.
Herr Tham, Wollrath t Jag vill I3I0U förena mig med Grefve yon Rosen.
Jag fruktår att tiden ännu ej är inne att införa HypotheksBanker, men så använd spm Grefve von Rosen föreslagit, skulle den i fråga varande summan komma både jordbruket och Banken till nytta.
Jag tror att i fastighetslån så mycket redan är utgifvit, sorn med våra financiela inrättningars säkerhet kan förenas.
Det är ej förenligt med Batt - 3* 1 Den 3 5 Septérriber e. m. len,’ att utgifva fastighetslån, sorn återbetalas på 33 år, och sora motverka möjligheten. a£ en realisation.
Grefve von Rosen har anfört, att intet fHrect blifvit gjordt för BondeStåndet vid denna Riksdag.
Jag får då fästa uppmärksamhet ten deruppå, att fastighetslånen hos Ridder* jgkapet oqh Adeln blifvit föreslagne att utgå iele till 3000 B:dr sorn Utskotten föreslagit,' titan till 1000 R:drs maximum, just derföre att fle mera uteslutande skulle komma detta Stånd till gagn, emedan BondeStåndet önskat sådane, ehuru man erkänt att de för det allmänna^ ej vora gagneliga ; och ar ett definitift afgörande af detta förslag blott uppskjutit, tills det jeglementariska i financerne skulle inkomma.
Grefve yon Rosen:
Jag medgifver den si ste värde Talaren, att det första alternativet angående fastighetslån af oss blifvit bifallit, fnen jag kan ej dela hans tanka, att det föreslagne
Maximum af 1000 R;dr skulle göra lånen exclusive användbara för BondeStåndet, utan tror, att dessa lån komma lika mycket att begagnas af mindre pessessionater, hvilka derutaf ära
Vdi i^a storf behof.
Herr Grefven och JLandtMarslalken hemställde, att så val Herr Hjertås ofvanherörde motion, som de, i anledning deraf» nu afgifne yttranden måtte till Stats- och BanCpGtr 2&0]jen femitter^si hvilket bjföfls, Tiert 25 September e. m- 313 Herr Munek af Rosenskjöld, Eberhard- Hå jag np erfar, att denna motion blifvit remit» terad, så anhåller jag att få beledsaga den med ett pär anmärkningar.
Det var ej egenteligen Hi scopternes crediuf på Banken, som var skulden till att de misslyckades, Utan det vac att förvaltningen öfverskred sitt Reglemente-
När dess redan då kända betydliga fel-- Steg uppgåfyos 1815 till Banco - Utskottet, fästade Utskottet derå ej något afseende, utan. lemnade åt Malmö DiscontDirection att sjelf rätta hvad som kunde vara felagtigt.
Detta hindrade val icke Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, att hos Konungen i underdånighet anhålla -om undersökning af Discont - Directicnens förhållande, meri de för detta ändamål flere gånger af styrelsen vidtagne åtgärder föranledde till intet annat resultat, än de dertill utsedde Auctoriteters loford öfver Hirectionens berömliga förvaltning.
J öfrigt äro de i frågavarande fastighetslånen i det afseende olika mot de som förut varit, att de böra utgå mot siifverränta, och öka således Bankens soliditet.
Jag vet ej eller, att BondeStåndet uteslutande för sig föreslagit dessa låp, pitan för fastighetsegare i allmänhet.
Herr Grefven och Land t
Mar sk al keti hemställde, att Herr Munck af Rosenskjölds anförande afven måtte åtfölja den nyss beslutade remis* gpu till Stafs- och BancoUtskoften. ■Pifölls, 314 Den 25 September e. m.
Föredrogs å nyo pch bifölls Bevillning^ Htskottets den 15 dennes under N.'o 3g aft låtne, samt den j8 derpå följde eftermiddagej| på bordet lagde, Memorial, med förslag till en förändrad tariff för husbehofs- bränvjnsbrännings afgiften.
LagUtskottets dea 4 dennes under N:o i§o afgifne, samt den a8 derpå föl
Ide eft ermiddagen på bordet lag* de, Utlåtande, i 'inledning af gjorde anmärk^ ningar vid UtsKottets förut meddeldte Betänkande angående yrkad ändring uti Kongl. För; ordriingarne den 24 Augusti 1813 emot FyjU leri och Dryckenskap; samt den 20 December 1815 i hvad denne sednare angår loga Domstol! för åtal emot oloflig bränvins,försäljning.
Då författningen emot oloflig bränvins försäljning och fylleri hittills visat sig hafva haft en välgörande verkan, afstyrker jag allt slags förändring deri för närvarande, utom den Herr Ehrenborg föreslagit , och Utskotten tillstyrkt, rörån: de bestraffning för derri, som flere gånger beträdas med oloflig bränvins minutering.
Friherre Cederström Jacob'.
Jagfår till alla delar instämma med Herr von Hartmansdorff, och yrka afslag å Utskottets Betänkande, i allt öfrigt, utom den af Herr Ehrenborg föreslag - Den 95 September e. mi 315 I na puncten.
En af de mest obeliagliga funcfioner, sorn t i 11 lici ra Eandhöfdingarne, är
Defattningen med dessa maij ehuru den är nödvändig, till dpss HäradsEätterne blifva permanenta.
Annars leande, sorn Herr Ribbing yttrar i sin reservation, måleri komma att utdragas så länge, att rättegångs-utgifterne vida kotnmo att öfverstiga plikten.
Jag instämmer till alla delar med Herr von Hartmansdorff och Friherre Cederström.
Erfarenheten har bestyrkt, att då flen olofliga hräny intibränningen och fylleriet ständigt tilltog, efter den förra författningeps utfärdande, hafva de deremot, sedan den sista författningen utkom, betydligen aftagit.
Jag tyor det således vara orätt, att genom en förändring häruti, likasom gifva privilegium på fylleri.
Jag får derföre tillstyrka afslag å Betänkandet, och bibehållande af den gamla författningen, med tillägg af Herr Ehrenborgs förslag.
Herr Lefrén, Johnn Pehr, förenade sig äfven med Herr von Hartmansdorff.
Herr Danckwardt, Magnuz
Jag kan för min del icke förena mig med de värde Talare, sorn tillstyrka bibehållande af det nu srädgade forum för fylleri och brännvins-ininuterings-mål.
Jag tror icke, att fylleriets aftagande kan tillskrifvas den författning, att Den 25 September é, ni.
Landshöfdingarne böra handlägga dylika roll,' utan att det mera är en följd af en inskränktare brännvins-tillverkning i grund af de sednare lämpligare brännvins-förordningame. 1 följd af JustitireCanzIersE mbetets anmälan, huruledes det ändamål, sorn med berörde författning varit åsyftadt, nemligen ett skyndsamma' re afgörande af desse mål föga vunnits;men parter deremot besvärats med obehöriga kostnader och flere missbruk deraf uppstått, blefvo samtlige Befallningshafvandes yttranden af Konungen i ämnet infordrade, och de fleste hafva dervid på de af Utskottet upptagna skäl instämt i denna tanka, och tillstyrkt fylleri och brännvins minuterings-målens öfverlemnande till ÖäradsRätterne
Jag tillstyrker för min del bifall på'
Utskottets Betänkande, så mycket mera, som jag anser det äfven högst olämpligt att Xjandshöfdingarne, hvilkas tid är så upptagen för vigtiga göromål, skola besväras med handlägg-, ning af ifrågavarande mål, hvilka för ett helt Län icke äro obetydlige.
Herr von Heynei Georg!
Jag kati icke an ■ nät än instämma i deras mening, som önska de nuvarande författningarnes bibehållande.
Jag har icke hort någon af Landshöfdingarne klaga öfver ökade göromål derigenom, utan tvärtom, att de varit belåtne att på sådant sätt kunna vaka öfver Polisen i Länen.
Jag hyser den öfvertygelse, att tillvaron af Stockstraff är nödvändig.
Det tillämpas sällaxi på Ian - Den 25 September e. frii 317 feSfet, men är likväl nödigt; emedan man Icke gerna kan ge aflat för fyllerilaster» Friherre
Det vöre visst ert förmon för
Éandshöfdingarne, örn de kunde befrias frän befattningen med dessa mål, och Polisen lika väl vidrnagthållas; men då det vid Tingen är omöjligt att hindra, det-malen Uppskjutas, och oordningarne fortsättas under samma plikt, hemställer jag, om en ändring deruti är med allmänna ordningen förenlig»
Derföre hafva desse mai blifvit öfverlemnade åt Jjandshöfdingarne, på det de städse med activitet matte kunna behandlas.
Jag yttrade förra gången att, då HäradsPätterne blifva permanenta, de äro behörige
Domstolar i dessa mål, men intilldess vågar jag tro, att det närvarande förhållandet icke bör rubbas.
Jag vill icke bestrida jjandshöfdingeÉmbetenas behörighet såsom forum till fylleri-mål, men jag bestrider på det högsta StoCkstraflet3 bibehållande.
Erfarenhe. ten visar bäst, att det icke är detta straff,' som här i Hufvudstaden gjort fylleriet mindre allmänt, helst det nu mera nästan aldrig har tillämpas.
En Talare har. trott det böra bibehållas såsom ett skrämskott i hopp, att det sällan skulle behöfva användas.
Jag tror, att man aldrig bör stadga något straff, sorn man icke arnar ovilkorligen tillämpa.
Det är våd» ligt, att införa sådana straff, som endast skola tjena till skrämskott, emedan de dels alstra förakt för lagen och dels blifva redskap för 3*8 Den 25 September e. m. det enskilta hatet och hämndlystnaden.
Jag tillstyrker derföre att Utskottets Betänkande måtte i den delen bifallas.
Tham: Friherre
Cederström har tillräckligt visat olämpligheten af dessa frågors upptagande af Domstol.
Hvad Stöckstraffet angar, får jag erinra, att, enligt författningen om KyrkoRåden, dessa hafva erhållit rättig* het att tillämpa Stockstraff.
Så länge de kun» na tillämpa detta straff för buller, oljud, slags* mål m. m. till ock med 3 Söndagar å rad, ser jag ingen fara uti, att äfven låta Dandsliöfdingarne tillämpa det.
Den , som 4 resor genom sitt uppförande ger anledning till att blifva lagförd för fylleri, på dess förbättring är föga att lita.
Utomdess afhålläs många från fylleri, af fruktan för vanäran af detta straff.
Herr von Hohenhausen, Michael , förenade sig med Herr Tham.
Herr Cederschjöldt Herr Tham har ansett, att stockstraff bör bibehållas derföre, att Kyrkoliden i alla fall ha rätt att tillämpa det; men jag skulle tro, att just denna omständigbör göra Riksens Ständer så mycket angelägnare, att högt yttra sin opinion emot detta slags straff.
Herr Ribbing, Arvid■ Af Herr Cederschjöld Ilar blifvit anfördt, det stockstraff icke tillämpades vid Domstolarne.
Orsaken, hvarföre det icke ofta äger .runn, är att sällan nå* Den 25 September e. m. 319 gori anklagas för 4:de resan fylleri.
Af KyrkoRådet få inga fylletimål upptagas, således Icke eller hågra straff derföre derstädes utdelas.
Herr Cederschjöld.- Till de skäl, söm för. ut blifvit anförde möt stockstraff, anhåller jag få tillägga ännu ett.
Jag tror nemligen knappt att detta straff blifvit tillämpadt eiler skulle korn. ma att tiliämpaå på så kalladt bättre folk , för hvilka således intet straff skulle finnas: och jag vill fej hafva sådanå strafflagar, sorn endast äro gjorde' för vidsa folk classer.
Ålla böra vara lika inför lagen.
Det kunde hända mången bra man, att blifva i ett gladt lag öfverlastad.
Jag har känt ganska högt uppsatta
Män, feom på det viset kunnat blifva befordrade till stockstraff.
Det är naturligt, attEiscalen skall hafva desto mer consideration med dem, ju orimligare straffet är: och det är just sådane consideratiöner, Sorn jag icke anser nyttige vid Lagens tillämpning.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus; Jag instämmer i deras mening som yrkat afslag på Betänkandet.
De nu gällande författningarne äro, enligt min erfarenhet, oklander, liga.
Lika med Herr Cederschjöld önskar jag likväl att stockstraffet måtte afskaffas.
Skall någon dömnras dertill, så bör det åtminstone ske genom ordentlig
Domstol, icke extra judicia. liter, såsom på befallning af LartdshöfdingeEmbetef, inför hvilket föga bevisning äger rum.
I öfrigt passar detta straff icke mera- till våra begrepp, seder -och bruk.
Öfver allt i Euro' g 'sjö Den i 5 September é. rti; pa förändras och mildras straffen i deS risön som civilisationen tilltar, stockstraffet är ibland dem, som man nu mera icke tåL
Det är sant, hvad Herr Cederschjöld påå Står, att då det lyte, sorn man vill bestraffa^ kan finnas inom hvarje Stånd, så bör ock straff fet vara af den beskaffenhet, att det kan tilläm™ pas på alla; annars skulle förmodeligen ölångs Undantag komma att äga rum.
Hvad sjelfva fylleriet beträffar, Sa blir deé stundom en obotlig sjukdom.
^Lyckligtvis är antalet af dessa olyckliga icke stort, och min* skås hvarje dag.
Der sjukdomen är obotlig,- är stock straffet icke mera straff, utan endast etÉ spectakel åt pöbeln.
Jag anhåller om preposition på afslag a $ Betänkandet, dock att Ridderskapet och Adelil måtte uttrycka sin önskan, att stockstraffet må afj skaffas.
Hörr Tham:
Jag anhåller, ätt få rätta några misstag, sorn här blifvit begångnö.
Mari har sagt, att ingen bevisning i' fyllerimål hos Konungens Befallningshafvande äger ruth.
För» hållandet är likväl icke sådant?
ty samma Författning tillåter vittnens afhörande, och det är- på deras Intyg, sorn Domen fäller.'
Härå kunna flere bevis skaffas.
Det har äff ven blifvit sagt, att folket icke tål sådana straffa
Det ar icke min- öfvertygelse.
Svenska Folk Jse« Den 25 September é. fn; 334 Icet är sedligt nog, för att med lugn kunna se brottslingen straffas.
Det utgör alltid stämpeln på en bra karl, att han icke vill se ostraffadt ett brott, hvilket kastar skugga på folket.
Bet har äfven blifvit anfördt, att samma straff aldrig tillämpas på personer af högre Class; men sådant har sin grund deri, att högre personer aldrig exponerat sig för att blifva för sådana brott lagförde.
Cederströmi Jag är till det mesta förekommen af Herr Tham.
Bevisen i dessa mål äro till form och resultat lika beskaffade, som inför hvilken annan Domstol som helst.
Det har ock blifvit yttradt, att stockstraffet icke står tillsammans med Sven-] ska folkets lynne.
Det är likväl besynnerligt, då Författningen om KyrkoRåd står qvar, och man icke kan visa, hvarföre stockstraff för fylleri är mera skändligt.
Det utgör ett straff för felsteg, icke för brott, om man jemför det med straff af spö och ris.
Den som gör åverkan på ett planteradt träd, får sitta i stocken roed en qvist i handen, och jag inser ej, hvarföre det icke äfven kan ske för fylleri.
Då jag nämnde, att vid FandsCancellierne ingen bevisning äger rum, rnente jag, relatift till den bevisning, som vid Domstolar äger rum.
Man torde medgej att det icke är detsamma, att der höra personer, som blifva inkallade för att vittna, som Ridd. och Ad.
Fröt VIII ]pand« .2* ben 2 5 September e. ni. att höra dem vid HäradsTing i en hel Allmoge! närvaro.
Om någon skulle frestas, att i utöfningen af sitt Embete rn3nquera Publiqueri, så vöre det den, sorn icke har någon publik omkring sig.
Det har blifvit sågclt, att jag skulle yttrat, det Svenska folket icke tål stockstraff.
Det tolde instämma med allas erfarenhet, sorn uppmärksamt följa gången af menniskans utbildning, att straffen successift kunna mildras, der hederskänsla hunnit bildas, och när de kunna mildras, mäste de mildras ; godtycket får ej lägga hinder i vägen derföre.
Ingen Skolmästare begagnar nu mera det straff, som nyti jades för 100 år sedan, att hänga en målad åsna på gossen, och gossen skulle icke tåla det.
Visserligen har Lagstiftaren tillagt Kyrkoledet rättigheten att tillämpa stockstraff, men jag åtminstone känner ingért ort, der detta Straff af KyrkoEådet användes.
Lagen säger ock, att en Hållkarl, som understår sig att besvära en förnäm resande med anhållan om drickspenningar skall ha sex par spö.
Men jag frågar om det nu mera skulle låta sig göra, att spöa en Hållkarl derföre.
Herr af Uhr, Gustaf:
Jag kan icke un derlåta att, nu som förr, i min nion ifra root bibehållande af Stockstraff.
Jag hemställer till den Talare, som med så mycken värma yttrat sig för detsamma, hvad verkan det skall göra på det ringare folket , då det ser en af sine likar sitta i stocken, och vet, att mången Herreman, kanske Tjenarens egen husbonde, Den 25 September e. m. 323 bättre förtjent det; sådant måste åstadkomma mycken förbittring, och alldeles motverka ändamålet.
Det sorn brister det ringare folket hos oss, är icke heder och tro, utan en förädlad känsla deraf, hvartill Lagstiftaren måste söka så mycket som möjligt bidraga.
Detta skall man likväl förgäfves vänta, så länge stockstraff och dylika inrättningar bibehållas.
Herr von Heyne:
I anledning af hvad den siste varde
Talaren yttrat om jemförelsen mellan bättre och ringare folk, får jag nämna, att jag tror orsaken ligga deruti) att om någon gång så kalladt bättre folk, (jag vill dock icke så kalla dem, som fjerde gången lagsökas för fylleri,) utöfvar denna last, sker det vanligen i slutet sällskap eller i enrum.
Sämre folk straffas vanligen icke heller för det de varit druckne, utan för det de begå oljud eller blifva liggande på vägar och stigar.
Således kan jag för det närvarande icke frångå min öfvertygelse, att stockstraffet bör qvarstå, emedan Allmogen, genom dess borttagande, skulle bibringas den öfvertyggelse, att det vöre mindre lastbart, att supa sig full nu, än förr.
Jag utber mig att vid detta tillfälle få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamt het derpå, att här icke är fråga om att undandraga den, sorn begår fylleri, från straff, utan endast örn lämpligheten af stockstraff
Jag tror att detta straff, som i fordna tider var mer att anse såsom ett correctiv, nu mera är mindre 334 Den c5 September e. mi lämpligt i anseende till det dermed förenade begrepp om vanheder.
Också har Kongl. Maj:t vid alla tillfällen begagnat sin rätt att göra
Nåd i detta fall, genom befrielse från stockstraffet, hvilket Kongl. Maj:t icke ansett förenligt ined närvarande tiders seder och tän * kesätt.
Jag skulle således tro, att, om Rid» derskapet och Adeln ville antaga något annat straff i stockstraffets ställe, sådant skall af Kongl. Majit nied välbehag anses.
Herr vön Hohenhausen'
Efter hvad Hére Grefve Mörner nu anfört, är det visserligen, med mycken tvekan om riktigheten af mitt omdöme, Sorn jag fullgör hvad jag tror mig vara skyldig, att yttra min stridiga enskilta öfvertygelse.
Eör mig synes ej något straff lämpligare för ofta upprepadt fylleribrott än stockstraffet; emedan bestraffningen dervid ut-] göres af skammen, utan ärans förlust.
Vid hvad Grefve von Schwerin anfört, får jag hemställa, huru kraftiga KyrkoRådets varningar kunna blifva, om man borttager medlen att kunna göra dem kraftiga.
Jag tror således, att detta straff, som är allmänt i landet, bör bibehållas, emedan det endast länder till skam för dem, hvilka böra skämmas för ett skamligt förhållande, men icke till ärans förlust, och icke eller förderfvar fysiken.
Af sådan orsak vågar jag äfven yrka proposition till afslag af Betänkandet.
Herr Cederschjöld' Jag har alltid trott, att man vid bestämmande af straff bör lämpa dera Den i 5 September e. m. 325 efter brottets natur.
Jag vågar derföre,’ dä en, som är begifven på fylleri, icke kan sköta sina affärer, i stället för stockstraffet, föreslå, det han på viss tid, till exempel ett halft år, må ställas tinder förmyndare.
Herr von Hohenhausen har så fullständigt'utvecklat mina tankar om stockstraffet, att jag sjelf blott ville hafva äran tillägga, det man i sednare tider tyckts antaga den princip, att skam består blott i det som på ett eller annat sätt minskar ens yttre anseende, och att gerningar, sorn åtminstone borde medföra den största inre förebråelse, opåtalt kunna öfvas, blott de icke medföra något yttre hinder eller olägenhet.
Det är äfven ur samma synpunct härfluten, som förföljelsen emot stockstraffet utgått, ehuru för läran om brott och straff och ett tillbörligt förhållande dem emellan ingenting synés vara mera riktigt, än att den, som ena dagen lagt alla sina lemmar under fylleriets fjättrar, utan att derunder veta af sin skam, den andra dagen, med vett och förmåga af omdöme får i sig sjelf, fast blott till en del, betrakta belägenheten, hvaruti han sig befann.
Man har sagt, att närvarande tids lynne och seder icke medgifva tillvaron af detta straff; och välan jag kan icke invända, att ej så är; jag blott invänder, att réflectionen är så inskränkt, och medgifver mycket mer, ty närvarande tids lynne är sjelfsvåld , och medgifver icke annat.
Grefve von Schwerin liar yttrat, att detta straff i hans ort icke Varit vanligt. Xdkväl tillätes det af Kyrko - 326 Den 25 September e. m. lagen och brukas i andra orter.
Han har äfven yttrat, såsom bevis root lämpligheten af stränga straff, att det icke, ehuru i lag föieskrifvit, går ann att ålägga en hållkarl spöstraff för det han ber om drickspenningar; men händelsen är att det icke är begära drickspenningar utan att fordra drickspenningar som efter lag straffas.
Het har ock blifvit yttradt, att förhören äro mera offentliga vid HäradsRätterne än hos Uandshöfdingarne, och att Folket vid de förra är närvarande i större mängd.
Under de dagar deremot, då, fylleriförhör inför UandshöfdingeEmbetet pågå, äro ty värr LandsC a neel lierne mera besökte, än någonsin Landt-domstolarne bruka vara det.
Man har slutligen trott fylleri-lasten vara en sjukdom, och äfven för detta godtrogna bedömande synes mig, att så vida närvarande Författning deremot visat sig såsom ett godt botemedel, är dermed icke något skäl an förd t för författningens upphäfvande.
Beträffande att Stockstraffet skulle förfela sin verkan, då det tillämpas flere gånger, får jag erinra, att efter det författningen utstakat detta straff, att blott en enda gång tillämpas, följer för iteration strängare straff eller fästning.
Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Ropades Ja, Herr Grefven beli LandtMarskalken gjorde
Hen 25 September e> m. proposi 1 ion till bifall af EagUtskottets förevarande Utlåtande.
Nej, blandad,s med Ja.
Herr Cederschjöld- Jag anhåller, att Herr Grefven och EandtMarskalken täcktes inhemta Ståndets tanka pm det af mig framställde förslag, att, i stället för Stockstraff, ställa en, på fylleri begifven person, under förmyndare* Herr Ribbing: Herr Cederschjölds begäran tror jag redan vara besvarad genom afslag af EagUtskottets Betänkande, hvilket innehöll, att detta straff borde upphöra.
Jemte det jag förenar rnig med Herr Ribbing angående det redan jemnade afslaget, får jag, i afseende på Herr Cederschjölds förslag, tillägga, att jag icke tror, det man bör befria fyllehundar från straff, och i stället lägga detta straff på nyktra personer, derigenom att nödgas bli förmyndare för de förra. k Herr von Hartmansdorff’.
Hå Herr Tham så väl vederlagt, hvad Herr Cederschjöld yttrat, får jag endast vördsamt hos Herr Grefven och IjandtMarskalken anhålla om proposition på Herr Ehrenborgs Förslag.
Enär den siste värde Talaren trott, att mitt förslag blifvit så väl vederlaggt af Herr Tham, får jag förklara det iffcS?
Deii 3 5 September e. tri, Jag häldre ville blifva Förmyndare för en fyllehund, än gifva bifall till en strafflag, sorn jag anser obillig.
Jag vigar hoppas, att det icke skall saknas menniskovänner, sorn häldre yilja underkasta sig besväret af förmynderskap öfver fyllehundar, än att genom stockstraff se dera afklädas all återstående hederskänsla.
Herr Grefven och LandtMarslialken hemställde, om Bidderskapet och Adeln behagade afslå XiagUtskottets Utlåtande, i allt öfrigt utom hvad angick den utaf Utskottet, uppå Herr Ehrenborgs Motion tillstyrkte Eagförilaring, rörande ansvar för flere gånger förnyad oloflig brännvins - minutering, som af iUdderskapet och Adeln torde gillas.
Bopades starka Ja, blandade med Nej. Herr Cederschjöld?
Sedan Herr Grefvert och EandtMarskalken nu utrönt Ståndets tanka i denna del, vågar jag anhållaj att Herr Grefven och EandtMarskalken äfven täcktes inhemta dess mening om mitt Förslag.
Herr Ribbing.-