Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Edelstam, Fabian, under den ledighet, sorn blifvit beviljad åt N:o 107, Hr Ulfsax, fullm.
Frih. Hermelin, August Söderling, i Allm.
Besvärs- och E k o n.U t s k o 11 e t: N:o 1198.
Hr Cedercrona, Joh. Ulrik, under den ledighet sorn blifvit beviljad åt N:o 1768, Hr Schmiterlöw, fullm.
Hr Ribbing, Arvid, från och med den 14 dennes.
Företogos till pröfning
SlatsUtskls dels den 9 och 12 dennes, dels endast sistnämnde dag på bordet lagda memorialer, N:o 3oi, med förslag till sammanjemkning eller voterts-propositioner, i anledn. af skiljaktiga beslut angrde statsreglerin; och N:o 3oa, med en rättelse uti mern.
N:o 3o t.
Den 16 September f. m. 38 7 R. o. Ad. beslöt att detta mern. stalie punktvis pröfvas. i:sta punkten.
De föreslagna voterts-propositionerna godkändes.
Hr von Hartmansdorff, A ti g.: Sora R. o. Ad. beliagat fatta sitt beslut på grund af den framställning jag gjort, så får jag fasta uppmärksambeten derpå, att, hvad summan beträffar, min mening var, att den skulle blifva 3o,ooo rtdr,eller det belopp, sora vid förra stalsreglertn såsom förslagsanslag bestämdes.
Detta förhållande synes äfven af StalsUtskts betänk.
Nto 3i, hvarest står att nämnda summa såsom ordinarie-anslag må. upptagas i riksstaten till dess förut bestämda belopp af 3o,ooo rtdr.
Någon tvekan hade således icke bort uppstå för StatsUtsk., huruvida R. o. Adts mening varit den, alt anslaget skulle förblifva 3o,ooo rtdr.
Men till yttermera visso, får jag nu upprepa del; och om Hr Frih o. Landtm, behagade inhemta Ståndets tanke derom, så finge SlatsUtskts närvar, ledamöter förnimma, att Ståndets beslut varit sådant, som jag nu omförmält, vid hvilket förhållande frågan om voterts-pi opositioner i denna punkt förfaller.
Hr Lefren, Joli, Pehr:
Här är bestämdt 3tne
Stånds beslut derpå, att summan skulle vara 3o,ooo rtdr, enär R. o. Ad., i fråga om beloppet, bifallit Utskts betänk, vid första föredragningen; och något skäl finnes således icke hvarför StatsUtsk. skulle föreslå votering emellan en mindre summa och den större eller 3o,ooo rtdr, som Irenne Stånd bifallit.
Någon annan skiljaktighet förefinnes icke, än att ett
Stånd velat uppföra denna summa såsom förslags-anslag, och de öfriga Irenne såsom fast anslag.
Jag yrkar afslag på frågan 0111 votering i förstäikt StatsUtsk., hvarigenom ett af RiksSltns pluralitet faltadt beslut kunde blifva upphufvet.
StatsUtsk. har icke kunnat för bis'iimdl antaga, alt R. o. Adts beslut innefattade att anslaget till K.
Hofstallet skulle komma att utgå med 10,000 rtdr.
Det är visserligen på ena sidan sagdt, att anslaget icke kunde komma att utgöra mindre än 3o,ooo rtdr; men då detsamma enligt R. o. Adts beslut skulle utgöra ett förslags-anslag, så kunde det äfven komma att öfverstiga 3o,ooo rtdr.
På denna grund och då BondeSlts samt de öfriga tvänne Ståndens beslut, att anslaget skulle vara fast, sålunda är R.
S!:s beslut, har StatsUtsk. icke kunnat antaga annat, än alt R. 0.
Adts beslut att anslaget skulle vara förslags-anslag icke innebure att R. o. Ad. såsom sådant anslag bestämt någon viss summa, och på detta förhållande har StatsUtsk. grundat sina voterts-propositioner, deruti jag anser Utsk. hafva rätteligen förfarit och hemställer till R. o. Ad., då Ståndet icke fattat något bestämdt beslut i afse - 388 Dea 16 September f. m. ende på beloppet, om icke R. o. Ad. ville öka anslaget, då votering kan komma i fråga emellan den högre summa, sorn R. o. Ad. hunnit bestämma, och den mindre, som BondeSt. antagit. H.
Jag var en bland dem, hvilka yrkade återremiss på Utsk:s första betänk, öfver förevar, ämne, och grundade denna min anhållan på den olikhet, som uppstått emot hvad som ägde rum i förra statsregler:n, i det hänseende att anslaget, som då upptogs såsom förslags-anslag, nu deremot af StatsUtsk. tillstyrkcs att bestämmas såsom fast anslag.
Jag får då förena mig med Hr von Hartmansdorff uti den åsigt, att frågan om voter:s-propos:r i denna punkt må förfalla, sedan trenne Stånd, nemi.
Preste- Borgare- och BondeSt:n, beslutat alt anslaget skulle upphöra att vara förslags-anslag, samt trenne Stånd, nemi. R o. Ad. samt Preste- och BorgareStCn, uti sina beslut blifvit ense derom, att anslaget skulle bestämmas lill 3o,ooo r:dr, i hvilket sednare hänseende Hr Frih. o.
Landtm, täcktes först inhemta R. o. Ad:s svar på den propos., huruvida icke Ståndets mening var den, då Ståndet fattade sitt beslut i anleda, af Utsk:s utlåt, efter återremissen, att anslaget skulle blifva 3o,qoo r:dr.
Jag liar begärt ordet i anleda, af Frih.
Sprengtportens sista yttrande, hvaraf synes att Hr Frih:n uppfattat R. o. Ad:s beslut så, som hade R. o. Ad. fastställt ifrågavar. anslag, icke till 3o,ooo r:dr, ulan till ett högre belopp.
Att åtgången kunde öfverskrida 3o,qoo r:dr, förutsätter R. o Ad:s beslut, hvarigenom anslaget bestämdes såsom förslags-anslag; men det belopp, som R. o. Ad. såsom förslags-anslag fastställde, var hvarken mer eller mindre än 3<>,ooo r:dr.
Derjemte hafva, såsom Hr Frih:n anmärkte, trenne Ständ beslutat att anslaget skulle vara fast, och R. o. Adis beslut i den delen är således af intet inflytande på saken.
StatsUtsk. har således varit fullkomligen oberältigadt alt framkomma med några voter:s-propos:r i denna punkt, enär R. o. Ad. icke beslutat någon annan summa än 3o,ooo ridt.
Jag har likväl ingenting emot att Hr Frih. o.
Landtm, inhemtar Ståndets lanke huruvida det vidblifver sitt beslut anglde anslagets belopp, innan Hr Landtm, skrider lill hufvudsukliga propositionerna i denna punk l. Frih.
Cederström nu talat för StutsUlsk:s framställning, hvarigenom Utsk. inbjudit R. o. Ad. alt förena sig med Preste- och BorgareStln i fråga 0111 delta anslags bestämmande lill ett fast anslag af 3o,ooo rldr, så behöfver jag derom icke vidare yttra mig.
Jag har icke galt så långt Som StatsUtsk., alt jag velat anmoda R. o.
Ad. frånträda Den 16 September f. m. 38g sitt beslut, och säga att anslaget skulle vara fast i stället för att vara ett lörslags-anslag; utan har jag blott anhållit att Hr Frih. o. Landtm, ville inhemta Ståndets tanke, huruvida icke dess mening var, då beslutet fattades, att anslaget skulle utgöra 3o,ooo rtdr.
Frågan, huruvida det skulle vara förslags-anslag eller ej, är af trenne Stånd afgjord, oberoende af R. o. Ad.
Jag skulle icke önska att Ståndet frånträdde hvad det en gång på goda skäl beslutat.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara sitt beslut vara, att på stat uppföras för hofstallet utfodring 3o,ooo r:dr.
Då öfver denna fråga beslutades, samt R. o.
Ad. bestämde, att anslaget skulle vara ett förslags-anslag, så skedde det på den grund, att priset på fourage ömsom är högre och ömsom lägre.
Mot denna satsen yttrades af StatsUtsk:s närvar, medlemmar, att det vore onödigt bestämma anslaget till ett förslags-anslag, enär under loppet af föregtde åren på anslaget blifvit reserverad en summa, om jag minnes rätt, af något öfver 17,000 rtdr.
Jag skulle med anledn. deraf önska få veta, huruvida StatsUtsk. anser delta anslag för framliden vara af den beskaffenhet, att hvad som det ena året kan besparas, när fourage! kostar mindre, må kunna reserveras K.
Hofstallet till godo för ett kommande år, när fouraget kostar mera; och att, om någon af StatsUtsk:s närvar, ledamöter derpå behagade lemna svar, jag derefter finge vidare yttra mig.
Sedan R. o. Ad. fattat sitt sisla beslut i denna fråga, så skulle jag, olika med den siste värde talaren, önska, alt icke någon af SlatsUtsk:s ledamöter ville utlåta sig i ämnet, emedan derigenom möjligtvis någon tvetydighet i betänk, skulle kunna uppletas.
För milt begrepp är betänk, tydligt derutinnan, att de ifrågavar.
3o,ooo r:dr äro öfverlemnade till K.
M:s fria disposition, utan någon redovisningsskyldighet; ty jag kan icke se annat, än att K.
M. äger att med summan göra eller låta efter godtfinnande, så att, om något för ett år blifver öfver, K.
M. eller förvaltningen af dess liof, nemi.
Riksmarskalks-embelet, icke kan vara förpligtadt att låta en sådan behållning balanceras uti räkenskaperna, sorn föreläggas R.
St:s revisorers granskning; utan kommer det följande årets anslag att utgå med fulla beloppet af 3o,ooo r:dr, äfven om någon behållning finnes på anslaget för det föregående året.
Den siste välde talaren har så fullkomligen upplyst förhållandet, att jag anser något vidare yttrande å min sida icke vara be hö fl ig t, för alt lemna Hr von Hartmansdorff den utredning af frågan, sorn 3ijo D e 11 16 September f. m. lian önskat.
Jag hemställer, om det icke är nödvändigt, att R. o. Ad., som förklarat att detta anslag bör utgå med 3o,ooo r:dr, äfven tillkännagifver sin mening, att det bör blifva ett fast anslag.
Jag inser visserligen, att genom ett sådant beslut saken är densamma som StatsUlsk. framställt i sin inbjudning; men om icke något beslut fattas, så stannar StatsUtsk. i afseende på R. o. Ad:s mening uti samma tvekan hvarför StatsUtsk. redan fått uppbära förebråelser.
Efter den förklaring, som Hr Bråkenhjelm afgifvit och Frih.
Sprengtporten bekräftat, anser jag vidare yttrande i ämnet för tillfället vara öfverflödigt.
Sprengtportens sednare yttrande att Ståndet skulle frångå sitt beslut att anslaget borde vara ett föl slags-anslag, och deremot bestämma en viss summa, får jag vidhålla hvad jag redan yttrat.
När det redan finnes trenne Stånds beslut derpå alt anslaget skall vara fast, så ändras det ej af fjerde Ståndets beslut; och när trenne
Stånd bestämt anslaget till Jo,000 r:dr, så behofves icke vidare beslut derom.
v Hr Lefre'n: Jag förenar mig lill alla delar med hvad den siste värde talaren yttrat i fråga om obehöfligheten af vidare förklaring i ämnet, och anser riktigt, att R. o. Ad. vidblifver sitt först fattade beslut i fråga om anslagets natur. R. o.
Ad. har grundat sitt beslut på den öfverenskommelse emellan K. M. och R.
St., som ägde rum 1810 och som då af R.
St. förelädes II. M. Konungen samt af H. M. antogs, och enl. hvilken vissa höräntor skulle öfverlemnas till Statens disposition, mot det att hofstallet skulle erhålla hvad sorn erfordrades för ett visst antal hästar eller ett visst belopp rationel-; och R. o.
Ad. har således icke behof af, för alt tillvägabringa ett R.
St:s beslut, att frångå sitt vid en föreg:de riksdag fattade beslut, som är grundaöt på rättvisa och afser uppfyllande af ett contract, som blifvit för 3o år sedan afsluladt.
För min del anser jag ingenting annat återstå, än att erhålla Hr Frih. o.
Landtnäs propos. derå, huruvida R. o. Ad., med förklarande att anslaget utgör 3o,ooo r:dr, afslår de af StatsUtsk. framställda votenspropositioner.
Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. att, till följe af det nyss fattade beslutet, de af StatsUtsk. uti aldra punkten uppgjorda förslag till voterjs-propositioner borde förfalla. 3:dje punkten.
Den första framställningen från StatsUtsk., hvaruti det föreslog alt Rosei bergs K. lustslott icke skulle innefattas uti första afdelningen af första Imfvudtiteln, var grundad på ett misstag, såsom Utsk.upp - Den 16 September f, m. 3(ji lyst uti sednare betänk., hvilket af 2.‘ne Stånd är bifallet.
Det första på misstag grundade betänk, bifölls af BorgareSt.
, hvilket lagt det sednare betänk, lill handlingarna.
BondeSt. har beslutat att anslaget för Rosersbergs K. slott skall hänföras till sednare afdelningen af ifrågavar. hufvudtitel.
Detta beslut är äfven grundadt på ett misstag.
Vid sådant förhållande att två Stånd stannat emot två, på det sätt att tvänne hållit sig vid det första på ett misstag grundade tillstyrkandet, och två Stånd vid det sednare betänk., hvaruti misstaget är undanröjdt, lärer R. o. Ad. finna det votering om en erkänd oriktighet icke kan komma i fråga.
Följden kan således icke blifva någon annan, än den, att votering i förstärkta StatsUtsk. öfver denna punkt skall förfalla.
Det har visserligen varit ett misstag af StatsUtsk., som föranledt Utsk:s första yttrande rörrde Rosersbergs K. lustslott, emedan Utsk. saknat kännedom om det af R.
St. vidtagna beslut, hvarigenom samma lustslott blifvit upplåtet lill K.
M:s fria disposition ; men något sådant stadgande vid öfverlåtelse!!, som skulle kunna hindra R.
St. att i afseende på redovisningen för det till samma lustslott beviljade anslaget efter omständigheterna förordna, har icke ägt rum; och då frågan rörer statsregel!, så, ehuru jag både hoppas och troi-, att någon förändring i afseende på dispositionen icke måtte blifva vidtagen, lärer R. o. Ad. finna, att det icke luter sig göra att låta frågan förfalla, samt att då två Stånd stannat uti stridiga beslut i ämnet, ingen annan utväg återstår, än att votera uti förstärkt Statsutskott.
Annorlunda har StatsUtsk. icke kunnat betrakta saken och har således funnit sig föranlåtet att framställa dessa voler:s-propos:r, enär den upplysning, som StatsUtsk. sedermera lemnat, icke föranledt någon förändring uti det Stånds beslut, som bifallit första utlåtandet.
Jag anhåller alt få uppläsa hvad uti betänk.
N:o 168 ang:de K. lustslottet Rosersberg blifvit af StatsUtsk yttradt.
Utsk. säger nemi.: ”Hvad särskildt angår K. lustslottet Rosersberg, så enär dispositionen af detta slott, med den dertill hörande jord, blifvit af R.
St. vid 1818 års riksdag, såsom ett bevis af deras und. tillgifvenhet till nu regerande Konungen, för dess lifstid upplåten, jemte det för byggnadernes underhåll å stat uppförda anslag 2000 r:dr årligen; i följd hvaraf, enl. hvad Utsk. numera fått inhemta, förvaltningen af Rosersbergs slott och kungsgård, i olikhet med hvad i afseende på de andra lustslotten äger rum, varit och ännu är ställd under K.
M:s eget höga inseende, anser Utsk., som med den föreslagna fördelningen af hufvudtitelns anslag icke åsyftat någon inskränkning uti dispositionsrätten öfver berörde af R.
M. upplåtna kungsgård, sig böra särskildt i afseende på densamma till - Den 16 September f. m. styrka, att anslaget för Rosersbergs K. lustslott 2000 r:dr må hänföras lill lista afdelningen af hufvud ti telus anslag och således vara i afseende på förvaltningen frän revision fritaget.
Det är denna slutmening i XJtskis betänk.
N:o 168, som gifvit anledn. till olikheten i besluten, derigenom att BorgareSt. icke utlåtit sig utan lagt sednare betänk, till handlingarna; men premisserna för detta tillstyrkande hade bort föranleda StatsUlsk. att blott hos RiksSCn anmäla, att saken komme att förfalla, emedan ett af R.
St. fattadt beslut om öfverlåtelse till Konungen på dess lifstid af ett slott, med ett bestämdt årligt underhållsanslag, icke lärer kunna af sednare Ständer rubbas eller undergå förändring.
Jag tror således, att frågan om votering i detta fall måste förfalla.
Då StatsUtskrs
Hrr ledamöter sjelfve medgifvit, att ett misstag inom Utsk. ägt rum i afseende på Rosersbergs K. lustslott, och BorgareSt., som lagt Utsk:s sednare betänk, till handlingarna, icke utlåtit sig huru Ståndet uppfattat samma betänk., hvaruti Utsk., med rättelse af misstaget, frånlrädt sitt tillstyrkande uti första betänk.; så hemställer jag till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke bästa och lämpligaste sättet att komma till ett bestämdt förhållande i frågan vore att återremittera denna punkt, på det Utsk. må blifva i tillfälle att inhemta hvad åsigt BorgareSt. har i saken.
Utan tvifvel skall BorgareSt. då instämma med R. o. Ad. och PresteSt., emedan Ståndet förmodligen icke lärer kunna vidblifva ett beslut, som innefattar antagande af ett tillstyrkande utaf StatsUtsk., hvilket varit grundadt på ett misstag, och StatsUtsk. af sådan anledn. sedermera frånlrädt; ty om BorgareSt., utan att uppgifva motiver derför, belt enkelt vidblifver sitt första beslut, så har Ståndet i och med detsamma medgifvit, att det fattat ett oriktigt beslut, enär detsamma hvilar på ett misstag och följaktligen på en oriktig grund.
Jag tror icke att återremiss till StatsUtsk. i denna fråga skulle behöfvas för att utreda densamma; utan skulle jag snarare hemställa till Hr Frih. o. Landtm., om icke, till erhållande af bestämdt yttrande af BorgareSt., lämpligt vore att genom prot.utdr. anmoda samma Stånd att förena sig med R. o. Ad.
Denna fråga synes från början vara äm nad att blifva föremål för misstag.
Först har StatsUtsk. gjort ett sådant, hvarom Utsk. sedermera lemnat upplysning.
Derpå har StatsUtsk. fått emottaga tvänne Stånds beslut, som öfverensstämmer med Utsk:s sednare yttrade riktiga åsigt af saken.
Det bar således synts 111ig uti frågans så fatta beskaffenhet hafva varit öfverensstämmande med hvad StatsUtsk. vanligtvis, så väl vid denna som föreg:de riksda gf"’» - Den 16 September f. m.
J93 gar, brukat iakttaga, då två Stånd äro ense med StatsUtsk, och det tredje icke yttrat sig öfver sednare betänk., att Utsk. har full anledn. alt inbjuda CorgareSt. alt med CJtskts sednare åsigt samt R. o. Ad:s fattade beslut och PresleSt:s sig förena.
Detta bar Utsk. likväl icke gjort; men om icke vid detta tillfälle skäl förefunnits för inbjudning, så vet jag ej när StatsUtsk. får anledn. dertill.
Jag ser icke annat, än att det är en glömska af StatsUtsk.; ty jag kan icke föreställa mig alt Utsk. icke skulle finna anledn. till inbjudning att instämma uti ett beslut, som Utsk. finner vara riktigt; ocb då uraktlåtenheten häraf således måste vara ett misstag, anhåller jag om bifall till återremiss af denna punkt, på sätt H. Ex.
Hr Gr. Brahe begärt.
Sprengtporten: BorgareSt:s beslut att lägga Uisk:s sednare mern. till handlingarna har icke kunnat af StatsUtsk. uppfattas annorlunda, än såsom ett’förklarande, att Ståndet vidblef sitt första beslut.
Det må för öfrigt öfverensstämma med den siste värde talarens erfarenhet om riksd.ärenders behandling, att när två Stånd stanna mot två, Utsk. gjort inbjudning till något Stånd att förena sig med den motsatta sidan.
Efter min erfarenhet har sådant icke varit brukligt, och StatsUtsk. har icke heller haft anledn. dertill.
Jag nämner detta, endast för att freda StatsUtsk. från den förebråelsen att äfven i detta afseende hafva begått ett misstag, och då jag ansett mig böra redogöra för den åsigt, nr hvilken StatsUtsk. uppfattat frågan, vill jag likväl icke motsätta mig den åtgärd R. o.
Ad, kan anse lämpligen böra vidtagas.
Jag får blott upprepa, att jag anser saken snarast kunna bringas till målet, om R. o.
Ad, genom prot.utdr. inbjuder BorgareSt, att förena sig uti R. o. Ad:s beslut; börandes inbjudningen ske till BorgareSt, hellie än till BondeSt., derföre att det förra Ståndets behandling af denna fråga icke är så bestämd som det sednare Ståndets, Frih.
Jag skulle tro, alt man skulle kunna undvika återremiss och hastigare komma till slutlig öfvertygelse derom, att hvarken Borgare-eller BondeSim, då frågan ånyo för dem blifver utredd, kunna vidblifva ett beslut alt söka rubba ett af föreg:de Ständer fattadt beslut om ifrågavar.
K. lustslotts öfverlåtelse på Konungens lifstid till K.
M:s fria disposition, Dm nemi. R. o.
Ad, ogillar votei :s-pi oposma och genom prot.utdr. meddelar de öfriga Stånden sitt beslut, grundadt derpå att R.
St, redan vid t8i8 års riksdag till K.
M. på haus lifstid öfverlåtit Rosersbergs K. lustslott, jemte ett årligt underhålls.anslag af 2000 r:dr, så lärer följden blifva den att de öfriga Stånden finna, att någon votering icke kan komma i fråga, Hr von Hartmansdorff:
Jag skulle äfven tro attén 13 fj, 5q Den 16 September f. m. inbjudning till BorgareSt. i delta hänseende vore öfverflodig ocb mindre passande, enär man bör antaga, alten livar, som blifver upplyst om sina misstag, rättar dem ulan påminnelse.
BorgareSt:s medlemmar veta ganska väl, alt missräkning icke är liqvid; de veta äfven att misstag icke kan blifva föremål för votering bland dem, sorn veta att misstag är begånget.
Skulle R. o. Ad., sorn från början afvetat att så var, likväl sälta i fråga att rös a om saken, så befarar jag alt det femte eller åtminstone det fjerde misstaget i denna fråga inträffade.
Jag har visserligen ingenting emot en ålerremiss af denna punkt; men jag anser den öfverflödig, emedan saken derigenom icke kan blifva annorlunda beskaffad eller annat hufvudsakligt beslut föranledas.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg alt, till följe af de vid 3:dje punkten gjorda anmäi kntr, densamma borde till StatsUsk. återremitteras.
Hr Bråkenhjelm: 34 §:n a mom.
Riksd.Ordn. innehåller, att det är ämnets beskaffenhet och icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, som bestämmer huruledes ett mål i enlighet med R.
Frågan huruvida de lill underhåll af Rosersbergs K. lustslott beviljade 2000 r:dr skola vara underkastade R.
St:s revisorers granskning eller icke, anser jag vara of administrativ beskaffenhet, och såsom ett önskningsmäl att anse, enär det är afgjordt, att dessa medel en gång för alla blifvit anvisade att under H. M. Konungens lifstid årligen utgå, för att, på sätt H. M. Konungen lämpligast finnér, användas till underhåll af nämnda lustslott.
Om således två Stånd stanna emot två, måste frågan förfalla.
Jag förenar mig derföre med dem, hvilka anhållit att Hr Frih. o. Landtm, måtte proponera rätt och slätt afslag på StatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt; ty då kommer all votering i förstärkta StatsUtsk. och all annan åtgärd i denna fråga vid denna riksdag att förfalla.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att votering i förstärkt SlatsUlsk. i denna fråga icke borde äga rum.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverrösta! nej, och var i begrepp att fortsätta sitt yttrande, då sig anmälte Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Jag skulle icke tro, att det kan bero på R. o. Ad. alt undertrycka 2.'ne
Stånds bestämdt uttryckta mening uti en statsreglensfråga.
Stånd hafva beslutat att ifrågavar.
2000 r:dr skola redovisas.
St:s rätt att lemna delta anslag, med föreskrift om det skall redovisas eller icke, anser jag vara ovill - D c ii 16 September f. m. 395 kori ig, och i löij'! deraf tror jag äfven, att R. o. Ad. icke äger rutt, när två Stånd stannat emot två, att fatta det beslut, som, enl.
Hr Frih. o. Landtm.-s uppfattning af R. o. Ad:s svar på Hr Landtin:s nyss framställda propos., skulle vara fatladt.
Jag uppstår endast för att anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa proposCn direct och icke indirect, d. v. s. jakande och icke nekande, emedan ett motsatt framställningssätt lätt kan leda till förvillelse och misstag å Ståndets sida.
Vid den utaf Hr Bråken hjelm väckta frågan anhåller jag att få säga några ord, emedan den innefattar en principfråga, hvarom jag någon gång förut Ulsk:s lätt att behandla de frågor, som tillhöra StatsUtsk:s handläggning. 34 §:*> 2 mom.
Riksd.Ordn. bestämmer, att sättet, hvarpå frågor skola afgöras, icke beror på Utsk:s utan på ämnets beskaffenhet.
Förevar, ämnes beskaffenhet tyckes 111ig likna den vid
Hera riksdagar behandlade frågan om instruetiou för R.
St:s revisorer; och efter allt hvad jag kan påminna mig, har ingen del af instruetionen för revisorerna varit föremål för votering inom förstärkt StatsUlsk.
Det synes mig, som om denna fråga vöre af beskaffenhet att fordra 3:ne
Stånds sammanstämmande beslut, för att afgöras; ty det är icke någon anslagsfråga, utan endast huru med det beviljade anslaget skall förhållas i revisionsväg; och då tvänne Stånd derutinnan stannat emot två, så tror jag icke alt vidare beslut vid denna riksdag derom kan fattas, utan att (rågan bör förfalla i kraft af 34 §:n 2 mom. Riksd.Ordn., enär SiatsUtsk:s åtgärd derutinnan är att anse såsom vore den Ekon.Utsk:s. Frih. Cederström:.
Det är i anledn. af Frih. Tersmedens reservation , som jag får till prot. förklara, att StatsUlsk. varit oberättigadt alt framställa voter:s-propositioner i frågan; och alt, enär densamma icke är af statsreglerings natur, intet Stånd kan vara betaget att ogilla SlatsUtsk:s förfarande att framställa förslag till volerts-propositioner.
Jag anhåller blott att på förhand få anmäla min reservation i afseende på den princip, till hvilken Frih. Cederström och HivLagerhjelm bekant sig, nemi., att frågor som stå i närmaste sammanhang med statsreglering och som röra R.
St:s rättighet att bestämma huru statsmedlen skola användas, kunna anses, förfalla, då två Stånd stanna emot två.
Landtm, yttrade, att, då Gr.