Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:rs beslut om ärendets behandling af nämnde Utsk. redan var fattadt, R. o. Ad. torde finna förevaride Mern. ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Ropades Ja Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskis d. 3 dennes e. m. på bordet lagda Mern.
Nio 5, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmäktige i RiksgisKont. afgifna Berättelse.
Besvis- och Ekon.Utskin Hr Brauns, Carl Adolf, d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion om utfärdande af ett nytt Resereglite.
Hr Brauns, Carl Adolf, d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion om förändringar i nu gäliande Expeditistaxa.
Besv. och Ekon.Utskin Gr.
Anckarsvärds, Carl Henr., d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, angide Juridiska Fakultetens, förflyttning från Upsala till Stockholm eller ock inrättande af en profession i StatsEkonomien inom bufvudsladen; hvarjemte denna motion kommunicerades de öfriga RiksStin.
Föredrogs Gr. Layerbjelkcs, Gust., d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, med förslag till förändrad organisation af ntivande Collir samt öfriga statsförvaltningen tillhörande embetsverk.
Hr Stjernsvärd, Carl Mauritz:
Ehuru jag fullkomligt gillar åsigten om behofvet af en förändrad organisation af KrigsGolhm, måste jag likväl framställa den önskan, att med denna organisation mätte anstå tills vidare.
Jag anser nemi. icke att man bör börja med KrigsCollim, då möjligen någon del af Arméens organisation kan komma att undergå förändring, utan jag tror det vara lämpligare att först företaga reorganisation inom Arméen och sedan öfvergå till KrigsCollim.
Samtidigt med KrigsColliii förändrade organisation borde man äfven taga i betraktande om någonting är att åtgöra vid Kansli- och KomwandöExpeditme. P e 11 8 I)ec ember. 527
I ali mö n het hyser jag den åsigten, att arméeförvallningen lämpligare sker vid cprpserna än genom Collini; persedel-anskaffandet t. ex. oph allt dylikt, med undantag af Arméens reservförråd, verkslälles mycket bättre genom corpserna sjelfva.
I öfrigt hemställer jag, huruvida man icke i och för denna organisation skulle anse ändamålsenligt att inom infanlerivapnet, likasom artilleriet, bilda en pröfningskomité, som hade sig updraget egentligen allt hvad som anginge vapnets organisation.
Men det är nödvändigt, innan man föreslår en sådan förändring som denna, att göra sig ett begrepp om skillnaden mellan kommandomål och andra mål.
Jag skulle tro att den första afdeln:n af den föreslagna organisationen, eller militärundervisninaen, hörer under kommandomål, hvilka Konungen äger att, i egenskap af Arrnéens Högste Befälhafvare, ensamt afgöra, i samråd med Chefen för Landtförsvaret.
Jag vill nu icke ingå i några detaljer, ehuru det är många fall, i hvilka jag icke fullkomligt delar motionärens åsigter, utan lår, på redan anförde skäl, endast uprepa den önskan, alt med en sådan organisation måtte anslå till dess man kommer i erfarenhet af, om med densamma Arméens organisation kommer att undergå förändring. ifemitterades till StatsUtsk.
Föredrogs och remitterades till LagCtsk, Gr.
Taubes, Henning Eduard, d. 4 dennes f. m- på bordet lagda motion, ang:de Öfverlemnande till en Nämnd att i andra och sista instansen pröfva skiftesmål.
Föredrogs Frih. tion Sallzas, 1‘liilip, d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, att de, som under innevarande bränningstermin begagnat sin rätt att bränna bränvin endast för en månad, måtte få tillgodonjuta den andra från d. 14 Febr. till d. 14 Mars nästkommande år.
Frih. von Saltza:
Jag har begärt ordet i början af denna discussion dels för att på det kraftigaste reservera mig mot den åsigt, som förde jag bränvipstillverknmgcns talan, en tillverkning som ingalunda är mig kär och sorn jag icke begagnat eller drifvit under 8 års tid, icke ens under den gynsamma konjunkturen nu på sednare åren, dels för att söka mildra det obehagliga intryck som Frih. ltaabs anförande vid densammas aflemnande bordt åstadkomma.
På det är en sorglig sanning, att under det man allmänt klagar öfver bränyinets demoraliserande och skadliga inflytande på vårt land, man ändå icke haft kraft att afsäga sig dess tillverkning, då det är en ännu sorgligare företeelse, det förmåga hittills saknats att stifta en lag, sorn i sig innebär fröet till det önskvärda resultat, att bränvinstillverkningen inskränktes blott på få händer, har jag åtminstone med min motion velat tvinga det existerande onda att en gång, efter min åsigt, tjena till det allmännas nytta.
Det är således jag som kastar å sido alla slags intressen, både för eller mot, för att blott tänka på hvad jag anser lända till landels 528 Den 8 December. bästa.
Efter hvad jag fattat har Frih.
Raab i min motion icke sett annat ändamål än framkallande af en undantagslag och gynnande af enskilda intressen (icke mitt personliga, jag vet det), icke andra resultater än att frammana en mängd oredor och förflytta penningar från den ena spekulantens hand till den andra.
Raab varit så god och blott kastat en blick på mina motiver, skulle han hafva kommit till ett bättre resultat, och det må derföre förlåtas mig, om jag tills vidare anser hvad han mot densamma yttrat endast vara tomma fraser.
Hvad undantagslagstiftning beträffar, så hafva vi just i denna del af den ekonomiska en mängd prejudikater, och sednast för 3 år sedan inskränktes bränningstiden från 6 månader till 6 veckor.
Icke desto mindre har jag, i likhet med Frih.
Raab, ingalunda någon förkärlek för un dantagslagar; men om modernäringen har behof af en undantagslag, tillfällig för en gång, och då den synnerligast icke stör principen af den nu existerande lagen, som stadgar 2 månaders bränningstid, då anser jag icke orätt att den emanerar, tvertom.
Frågan kommer således i det yttersta att bero på om modernäringen verkligen är i behof af en sådan undantagslag eller icke.
Jag får då vädja till de ledamöter af R. och Ad. som äro landtbrukare, de som med intresse följt förhållandet inom deras provinser; har min målning af landets tillstånd varit öfverdrifven?
Det skulle kunna vara möjligt; i så fall har jag orätt, men att den icke varit det inom Östergöthland, det vet jag
Jag har sagt att största delen af hvetet icke är säljbart, och att så äfven är förhållandet med större delen af vårsädet.
Under sådana förhållanden, och då vi alltför väl känna, att våra arbetslöner stigit till en ofantlig grad, att våra skatter äro snart utgående, att en svår penningekris trycker så väl landtbruket som ali annan industri; under sådana förhållanden har jag yrkat på en tillfällighetslag, för att afhjelpa den svåra belägenheten.
Jag eger icke den minsta förkärlek för min motion, derföre att jag väckt densamma, utan derföre att jag anser den nyttig, jag öfverlemnar den derföre med fullt förtroende till Utsk:s bepröfvande, och ser utan ledsnad att den faller, såvida jag misstagit mig i mitt omdöme.
Jag behöfver då icke anhålla att Utsk. behagade fästa afseende vid densamma och icke så förnämt behandla den, som Frih.
Raab, hvilken icke ansett sig värdigt att en enda gång blicka ned på densammas motivering.
Som jag icke var närv:de i Ståndet, då denna motion väcktes, bär jag nu först varit i tillfälle att läsa den, och jag tår bekänna, att den gjort ett högst »sorgligt intryck» på mig; ett intryck af den art jag icke väntade mig att få erfara från något RiksStånd och allra minst från detta.
Jag undrar icke på om röster genast höjt sig mot motionens syftning, tvertom skulle det hafva förundrat mig om man dröjt dermed tills den legat på bordet och remiss blifvit bifallen, ty det hade då visat sig att värme och känsla fattats för det framåtskridande i lagstiftningen sorn nu sent om sider blifvit vidtagit genom att Den 8 December.
529 att lägga band på en näring som framför andra i långa tider bidragit till ett stort moraliskt förderf.
Vi hafva efter långa års debatter och bemödanden ändtligen kommit derhän att få en lagstiftning för bränvinsbränning.
Trots alla spetsfundiga ekonomiska skäl, som talat för bränvinet, hafva vi nu ändtligen hunnit till den slutsats: att den vinst sorn dess tillverkning bereder, på långt när icke svarar mot den förlust i moraliskt hänseende, som genom detsamma för samhället upstår.
Man har, som motionären i sin motion ganska riktigt nämnt, kommit till den principen att »hämmandet af bränvinsliUverhningen skulle hämma superiet», men man har äfven till följd af detta initiativ i lagstiftningsväg kommit till en ännu bättre princip, hvilken jag önskar måtte allt framgent komma att inverka på våra näringar och det helas utveckling, nemi. den: att ingen näring bör finnas i ett land, som, ur sann stats-ekonomisk synpunkt, bör anses vara värd att gynnas, äfven om den för ögonblicket är aldrig så vinstgifvande som på samma gång den är moraliskt förderfvande.
Denna princip, hoppas jag, skall genom det initiativ, som nu är taget vid bränvins-lagstiftningen, komma att göra sig för alltid gällande hos oss.
Må vårt land vara fattigt, må dess befolkning draga sig fram som förr, under hardt arbete och tarflig spis, hellre än att genom dylika näringars upmuntran skapa sig en så vansklig välmåga som genom dem vinnes.
Motionären har talat om den svåra tiden för landtbrukaren, nu under hösten, då bergningen varit dålig och vårsäden icke hunnit full mognad, och den »kolossala» olycka som derigenom upstått.
Men han har icke, derom är jag öfverlygad, tänkt derpå att genom rubbning i en så nyss tillvägabragt lagstiftning, skulle en ännu kolossalare olycka för landet kunna upkomma.
Han frågar i sin motion: hvartill skall all den massa säd användas, som man fått bortskämd?
Svaret ger han straxt derefter, då han säger:
Kanske till våra ladugårdar.
Ja! den skall användas till ladugården, och jag kan icke finna att någon skada kan ske dermed, att våra sedan urminnes tider på svältkur satte kreatur, en gång få smaka ett godt foder.
Jag kan icke tro att motionären på allvar kan hafva något deremot, han, som jag vet, gjort så vackra bemödanden i det rationella landtbrukets väg.
För min del är jag fullt förvissad om, att all den skämda vårsäden, som motionären så rörande ordat om, på bästa sätt, såväl för det allmänna som enskildte, kan till ladugårdarnas så behöfliga bättre utfordring användas.
Med ett ord, det blir nog annan utväg att använda den massa säd, som motionären velat kasta i bränvinspannan, för att derefter kasta den, om jag så får säga, i suparnes halsar.
Jag kan slutligen icke förstå rättvisan i motionärens syfte, då han föreslår, att de som icke hafva anmält sig till mer än en månads bränning om hösten, skola få bränna ytterligare en månad, från d. 15 Febr. till d. 15 Mars.
Jag förutsätter att han menar det de landtbrukare, hvilka till följd af den försvårade bergningen och den tidsutdrägt som derigenom upstått, icke hunnit reda sig i ordning till första månadens bränning, skulle på detta sätt fä ersättning.
Men bland de som anmäla sig till blott en månad på II. H. 34 5 50 Den 8 December. hösten, tillhöra större delen icke denna kategori; ty då de på förhand veta af när bränningstiden börjar, hafva de nog förut varit betänkta på att bereda sig till densamma och samla krafter dertill.
Om det nu blefve föreslaget, att de sorn endast hafva anmält sig till en månad på hösten, skulle få bränna en månad på våren, skulle de ju blott ytterligare gynnas på de andras bekostnad.
De som anmält sig till 2 månader på hösten, skulle naturligtvis icke få åtnjuta denna fördel, ehuru mångå af dessa, som tilläfventyrs med ett vida större utsäde och en nyss anlagd cirkulation, och således större massa af förderfvad vårsäd, vore i mera behof af denna förmån.
Jag kan således icke, huru jag äfven vänder motionen, finna någon anledn. att tillstyrka densamma.
Jag är för öfrigt fullt förvissad om att Frilen väckt densamma af ren välvilja, men jag har också den erfarenheten, alt man med bästa välvilja understundom kan misstaga sig och jag tror icke det vara Fr i lus önskan, att, genom att bereda en del personer en vinst, tillskynda flertalet en så stor skada, som härigenom skulle upstå.
Här gäller icke numera att söka på något sätt utvidga denna lag, som så rättvist lägger band på en dålig handtering, utan här gäller att så småningom göra inskränkningarna ännu mera bindande för densamma.
Jag anhåller att dessa anmärknfr måtte få beledsaga motionen till vederbörligt Utsk., så vida icke, hvilket vore bättre, Frilen heldre skulle vilja återtaga densamma, på det att icke en sådan må ifrån detta Stånd komma att afgifvas.
Den föregående talaren har redan yttrat mer än hvad jag tror erfordras för att bevisa olämplighelen af det förslag Frih. von Saltza framställt.
Jag skulle således icke hufva begärt ordet nu. om icke Frilen hade åberopat mitt namn några gånger under sitt anförande, och jag ansett för en pligt att hår offentligen förklara, att det aldrig varit min mening att attackera Frih:ns motiver, utan jag yttrade mig blott mot Frih:ns statsekonomiska grundsatser.
Jag ansåg Frilen uphöjd öfver misstanken att vilja gynna det ena eiler andra intresset afsigtligen.
Hvad beträffar det här förslaget, så får jag säga att alla monopolier af hvad beskaffenhet som helst äro förbjudna i grundlagen, och alltid varit förhatliga för vårt land; och hvad rätt skulle
Väl dessa personer, som icke varit i tillfälle att bränna mer än en månad på hösten, hafva framför andra personer att få bränna ytterligare en månad på våren, då de som icke alls brännt om hösten, icke skulle vara berättigade dertill?
Jag kan icke inse något skäl dertill och jag vet icke hvarthän man skulle komma med en sådan undantags-lagstiftning, som verkar omstörtning i ekonomiska förhållanden i allmänhet, hvarföre jag vill förhindra den, såvidt på mig beror.
Jag vill och jag har försökt att förhindra ändring af en lagstiftning på hvilken de industriela yrkena hafva byggt; ty stabilitet i detta hänseende är vilkoret för allt framåtskridande i denna väg.
Jag tror att det är alldeles tillräckligt taladt om motionen.
Jag önskar helst att den aldrig blifvit väckt.
Den 8 December. 5S1 Frih. von Saltza:
Ehuru jag i likhet med Frih.
Raab anser alt man talat alldeles tillräckligt både för och emot förslaget, kan jag ändock icke underlåta att återkomma dertill, att Ilrrme hafva fäst sig vid bränvins-fabrikanternas och spekulanternas intressen, ej vid landtbrukets, som jag förordat.
Min motion må falla, om jag misstagit mig, men jag tager den icke tillbaka.
Den kommer att af Utsk. pröfvas och sedermera får den stå sitt kast.
IIr Ribbing, Arvid:
Med anledn. deraf att Frih. von Saltza dels vändt sig till Landlbrukarne inom Ståndet, dels yttrat förmodan att man icke tagit kännedom om hvad hans motion innehåller, ber jag att få uprepa nära ordagrannt derur hvad Frib:n anfört, att nemi. medan kreaturen stå i gröpp öfver öronen, svälter deras ägare.
Ändock frågar jag om gröppet af den skämda säden skulle blifva gagneligare såsom förvandladt i bränvin?
Ja derigenom, måhända, att det gåfve säljaren penningar, hvarför han kunde köpa sund föda; men den som finge bränvinet, blefve bedragen, ty det stillar hvarken hunger eller släcker törst.
Och att den ymnigare tillverkningen skulle gömmas för teckniska behof, är ej troligt.
Vi hafva så länge försökt dessa konjunkturs-förordn:r och undantags-lagstiftning om bränvin, allt till förment fromma för landtmannen och landtbruket, utan att deraf skörda annat än skada för iand och befolkning i det hela, så att de erfarnare bland oss torde deraf vara trötte.
Jag hade också önskat motionens återtagande, men efter det förklarande vi nyss hört, är sådant icke att hoppas.
Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Hr af Sillens, Gust.
Probus, d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion om husbönders tillförbindande att för sina tjenare i Ränteförsäkrings-anstalt'göra årliga penninge-nedsättningar till beredande af lifränta vid viss ålder, samt dylika nedsättningar till förmån för gemenskapen af Arméen och Flottan samt Kofferdi-sjömän.
Sprengtpor lens, Jakob Wilh., d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de uptagande af inrikes Statslån mot räntebärande obligationer i smärre valörer, till anskaffande af medel för jernvägsanläggningar.
Stael von Holsieins, Fabian Willi., d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion om bildande af ett serskildt Utsk. eller Komité i och för reorganisation af Arméen och Statens embetsverk.
Jag anhåller att denna min motion måtte blifva de öfriga RiksStm kommunicerad.
532 Den 8 December.
Först och främst torde det ■vara tvifvel underkastadt huruvida den af Frih.
Stael von Holstein väckte motion ens är grundlagsenlig, d. v. s. om det kan tillkomma det Utsk., han vill skall bildas, att upgöra förslag till reorganisation af embelsverken, hvilka redan under innev:de
Riksdag skulle erhålla den tillämpning af löneregleringen som grundade sig på näimnde förslag.
Detta förutsätter att Utsk. skulle hafva motionsrätt, hvilken icke grundlagen medgilver ett sådant Utsk., utan endast Konst.- och StatsUtslcn under vissa fall.
För öfrigt anser jag den af Frih.
Stael von Holstein väckte motion vara fullkomligt opraktisk, ty förutsatt att en Komité blifvit tillsatt och att den efter långa pröfningar och öfverläggningar kommit till ett resultat och framlagt för R.
Sl:r fullständigt förslag till embetsverkens ombildning och att dessa förslag efter discutering i Stånden och återremiss slutligen blifvit af R.
St:r för sin del gillade, så vill Frihm att all statsreglering på grund deraf skall upskjutas denna Riksdag, d. v. s. att allt som rörer HufvudTitlarne, skall lemnäs oafgjordt tills denna fråga blifvit af det serskilda Utsk. utarbetad.
Derigenom skulle SiatsUtsk. stanna i fullkomlig overksamhet, tills detta Utsk. blefve färdigt, och då få vi allt motse att Riksdagen blir minst 1år lång.
Frih:s mening har påtagligen varit, såvidt jag kunnat fatta hans motiver, att på en hastigare väg än hittills skett, kunna åstadkomma förändrad organisation af våra embetsverk.
Denna andemening, såsom jag upfattade den, är ganska nyttig om den realiseras, men det kan icke ske på sätt Frihm föreslagit, och det är derföre som jag vågat kalla förslaget opraktiskt.
Det kan endast ske på det sätt en annan motionär föreslagit, nemi. att en serskild Komité nedsättes, som upgör förslag mellan Riksdagarne till dessa embetsverks organisation, och att sedermera K. M. lill Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemnade en K.
Propos. i ämnet, såvida icke redan denna Riksdag fullständigt organisations-förslag blifvit framlagdt, vare sig af Konungen eller enskilde personer.
Såsom vi i afton hafva 2:ne motioner före, den ena af Gr.
Lagerbjelke, den andra af Gr. von Platen, båda innehållande fullständiga organisationsförslag för 2 förvaltande Collegier.
På anförde skäl, anhåller jag om afslag på Frih. Stael von Holsteins nu föredragna motion.
Om min motion är grundlagsenlig eller icke, det öfverlemnar jag åt Hr Gr:n och Landtmm alt afgöra; hvad jag vet är att sådana Utsk. under flera föreg:de Riksdagar varit tillsatta, utan att någon sådan anmärkn. blifvit mot dem gjord, och jag kan icke finna någon bestämmelse i grundlagen som lägger hinder mot desamma.
Det opraktiska kan jag icke finna bestå i något annat än möjligen att Utsk. icke skulle kunna medhinna utredandet af denna fråga under innev:de Riksdag, men jag anser att R.
St:r icke kunna anslå ständiga löner till platser, innan desse senare blifvit af en Komité eller sådant Utsk. bestämde.
Detta har visserligen ansetts öfverflödigt, men pen 8 December.
S33 jag tror tvertom det vara nödvändigt att en sådan organisation finnes innan löneregleringen kommer till stånd, d. v. s. antingen en Komité eller serskildt Utsi;, tillsättes under Riksdagen, så kuni na icke R.
St:r bevilja den lönereglering, som begäres, såvida det icke på förhand är bestämdt åt hvilka dessa löner skola anslås.
Jag har just derföre föreslagit ett serskildt Ulsk., emei dan jag trott, ätt då materialier finnas för sådana reorganis,atio ner, det icke bordo blifva så svårt för Utsk. att medhinna göro målen, då äfven löne-förhöjning vid denna Riksdag skulle kunna åstadkommas.
Om det serskilda Utsk. hvarom Frih.
Stael von Holstein väckt förslag skulle af R.
St:r tillsättas, så blefve detta Utsk. i det närmaste utan några göromål, 37 § 2 mom.
Riksd.Ordnm innehåller nemi. att »intet Utsk., Konst.- och BankoUtskm allena undanlagne, vöre berattigadf. att väcka frågor till afgörande i R.
Stsps
Plena eller att uptaga andra ämnen än de från Plena remitterade, såvida ej, hvad StatsUtsk. serskildt angår, Konungens Propos. enl. 27 g till detsamma omedelbarligen öfverlemnas.
Det är således alldeles gifvet att R.
St:r icke kunna mot detta grundlagens bestämda stadgande gifva något, vare sig ordinarie eller extra Utsk. motionsrätt, men utan att få en sådan, skulle detta Utsk. icke kunna inkomma till
B- St:r med något förslag; ty det förslag, hvarom motionen talar, är redan så vidt jag vet, till Stats- och EI;on.Utsk:n remitteradt och detta beslut lärer väl icke kunna uphäfvas.
Utsk. bRfver således, på sätt jag nämnt, utan göromål.
Vidare finnes en annan oformlighet i denna motion.
Pet står att R.
St:r skola bemyndiga Utsk. att hos K.
M. anhålla det någon sakkunnig person för hvarje Depart. skulle af Konungen förordnas att tillhandagå Utsk. med nödiga uplysningar.
Likväl har grundlagen i 42 g Riksd.Ordn stadgat, huru vid sådana tillfällen skal) förfaras, nemi.: »Finner Utsk- sig behöfva af någon Konungens embetsman eller af något publikt verk inhämta mundG liga eller skriftliga uplysningar, begära genom sin Ordförande, hos den StatsRådets ledamot, Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar, Konungens Nåd.
Befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande.»
Jag kan således icke finna att något beslutande af R.
St:r i detta afseende kan komma i fråga, och som följaktligen denna motion icke leder till något ändamål, vågar jag vördsammast anhålla om afslag å densamma.
Då jag fullkomligt inser de fördelar, hvilka Frih.
Stael von Holstein åsyftat med sin motion, men å andra sidan äfven måste göra afseende på hvad grundlagen i detta hänseende bjuder, så hemställer jag, huruvida icke Frih:n skulle vilja förändra ordet Utsk. till Komité, för alt på så sätt slita tvisten.
Jag tror i sådant fall att hans syftemål skulle blifva upfyllda, utan att någon anmärkn. deremot skulle kunna göras.
Dea 8 December.
Som det redan står serskildt Utsk. eller Komité, så har jag i sådant fall icke någonting deremot.
Sedan öfverläggningen nu förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm., af den anledn. att under discussionen motiverne och sjelfva förslaget i förevar:de motion hade blifvit sammanblandade, upläst det i slutet af motionen förekommande förslaget och derjemte erinrat att motionären anhållit att motionen måtte Med-St:n kommuniceras, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Stael von Holsteins framställning.
Landtm, hemställde om R. och Adin behagade afslå Frih.
Stael von Holsteins ifrågavar-.de framställning, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade, det han ansåg
Stael von Holstein begärde votering.
Den, som bifaller Frih.
Stael von Holsteins motion om bildande af ett särskildt Utsk. eller Komité i och för reorganisation af Arméen och Statens embetsverk, samt att densamma må blifva Med-St:n kommunicerad, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej.
Vinnes
Nej, afslås förenämnde motion och begäran om kommunication.
Sedan voteringen försiggått befunnos rösterne hafva utfallit som följer:
Nej — 48. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 10 på aftonen.
In fidem protocolli Alberl Munck. lien 10 December f. m.
Onsdagen den 10 December 1856.
Just. 5 prot.utdr. för d. 8 dennes. Frih.
Stael von Holstein, Fab. Wilh., anförde skrift ligen :
Med anledn. af den behandling min motion om tillsättandet af ett serskildt Utsk. för reorganisation af Arméen och embets verken i Måndagens plenum fick röna, och mot utgången deraf får jag härmed afgifva min reservation.
Af motiverna för motionen ådagalägges tydligen att den afsåg, att göra det möjligt för R.
St:r, att, utan att handlöst bortkasta större eller mindre summor, kunna före denna Riksdags afslutande bevilja den af K.
M. äskade löneförhöjningen för Rikets embetsed) tjenstemän i alla grenar af Statsförvaltn:n och Försvarsverket, sedan det nemi. blifvit utrönt och bestämdt hvilka de embeten och tjenster äro, som verkligen äro behöflige för denna förvaltnrs raska och oafhrutna gång, samt för Rikets försvar och sjelfbestånd och under förutsättning att förhöjningen i öfrigt är billig och ändamålsenlig.