Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag före 1806 af vetgirighet sökte upplysningar i ett ämne af sådan omfattning, och af trycket utgaf mina tankar, skedde sådant, utan att vilja sätta mig i bredd med en Thunb erg, cn polheim och flere lärde samt erfärne mäta.'
J3g har aldrig skrutit af mina kunskaper, såsom afgörande; också i denna afhandling har jag gifvit min okunnighet tillkänna uti ett så okändt ämne.
Visserligen synes den på flere ställen, men just de citerade meningarna visa , att jag varit oväldig, framställt saken från begge sidor, så att det rätta skulle finnas.
Sådant oagtadt synas skä-« len för utförandet hafva varit de öfvervägande; då jig derefter påkallades af Regeringen, att fortsätta undersökningen, och det å he a linien.
Den gjordes under min ledning af ea Utländning, hvars vittnesbörd är ojäfaktigt, och synes af den berättelse, som af trycket utgafs
Så kom 1809 ars Revolution; mm skyldighet var att framlägga resultaterne af min förrättning för Konungen och Allmänheten ; detta skedde; så stod saken, då flere RiksStånd påkallade utförandet.
Hvad i allt detta är annat, an den vanliga marchen?
Man fann då, att ett kostnadsförslag erSordrades; ett sådant var lotvadt af en enda man, sona med pålitlighet kunde uppgöra det:
Herr Telford; men jag visade, att vägen var stängd härför» genom kriget ; dä rådfrågades den skickligaste, som man näst honom kände: ett
Den 16 Junti f. m. 77 kostnadsförslag upprättades sf Major Bagge; och om lians uppgifter tj till en del inträffade, så kunde man ej vänta det under sådana omständigheter, och af skäl. som förut blifvit vidlyftigt utredde.
Hvem är nu den felagtige uti allt detta ?
Åtminstone kan det ej vara Bolaget, som ej existerade, förrän långt efter kostnadsförslaget upprättades.
Ta» laren har åberopat hvad jag sagt 1806, och vill, att det nu uti allt skall inträffa ; måhända kunde jag åberopa på samma sätt, hvad den värde Talaren sade JS09, men då jag, mer än någon annan, finner mig vinna daglig upplysning uti ett så inveckladt ämne, må jag ej ställa andra till redo lör hvad de sagt för io å ii år sedan om okända föremål.
Detta vare nog yttradt om denna afhandling; för min del tror jag dock, att hvem sorn opartiskt läser den ostyckad, skall finna att mera derutaf inträffat, än man kunnat förmoda af en okunnig mans framställning, åtmin, stone tror jag deri skall bära märke af ospard flit, och oväldighet till utredande af sanningen.
Man har vidare sagt, att man borde endast tänka på utförandet af Vestgötha Canalen, samt öfvergifva den östra delen, och att en bättre hushållning borde iagttagas.
Med tillfredsställelse ser jag den man vara närvarande, som å Bankens vägnar haft sig uppdragit, att undersöka på stället rätta förhållandet, såsom enda säkra utvägen, att känna sannia-? 7S Den 16 Junit f. tits gpn; allt hvad fa g kunnat säg» om både afJ betet, dess fortsättande och hushållningen, har han bättre utretlt i den tryckta berättelse, sort» jag önskar, att man granskat, då den redan är utdelad i Stånden; med lugn åberopar jag dess vittnesbörd, så mycket hellre, då han bevisat sin oväldighet, med att upprigtigt framställa de fel han trott vara begångne.
Aldrig blir det sårande för mig, att höra, det misstag ägt rum , ofta har jag sjelf uppgifvit dem, efter jag anser företaget för vidsträckt, ämnet för vigtigt, för att ej skiljaktige meningar om utförandet, äfvensom olika omdömen deröfver måste uppstå.- Men då man Oväldigt vill gran-t ska saken, hoppas jag hvarje rättsint ser, att stora svårigheter mott, och att man gjordt efter bästa förmåga.
Jag har i denna afgörande stund velat efter förmåga bidraga, att fästa uppmärksamheten på ett föremål af yttersta vigt, en skyldighet jag ej velat underlåta, då upplysningar af mig kunna fordras, men jag vill ej längre trötta med ett ämne, hvarom en hvar förmod* ligen stadgat sin öfvertygelse; jag anhåller alltså, att Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken behagade punktvis framställa Betänkandet.
I början af mitt an.; förande yttrade jag, att min afsigt med det* samma icke var någon annan än den, att få i frotocollet förvaradt mitt sätt att se denna fak.
Jag har med nöje genomläst dea afhand - Den 16 Jurin f, m. 19 ling utaf Grefve von Platen, hvarom jag talat i mitt nyss uppläste skriftliga dictamen; oell jag erkänner med agtning de tänkesätt och de kunskaper jag alltid funnit hos Herr Grefven.
Men just denna afhandling har grundat min öfvertygelse, att Götha Csnal-anläggning fordrar så*stora summor, utom hvad den redan kostat, att j3g tror, att det öfverstiger Rikets förmåga att fullborda densamma.
Hvad beträffar Herr Grefve von Plåtens yttrande, i afseende på de utlåtelser jagskulla hafva haft år 1809 rörande Götha Canal; får jag förklara, att jag nu ej kan så noga påminna mig dem; men det mins jag, att den då framställde proposition om Statens medverkan till berörde Canal, uppväckte ledsnad hos mig, ehuru på den plats jag då genom Kongl.
Maj:ts
Nåd inoeha-i de, det icke var mig tillstäodigt, att yttra mig mot eller med.
Jag var då i egenskap af LandtMarskalk en helt annan person, och hade belt andra pligter att uppfylla, .än då jag såsom blott medlem af detta Stånd yttrar mig
För öfrigt vill jag ej ingå i någon vidare dis! cussion om Götha Canals förmon eller skadlighet, utan öfverlemnar till Ridderskapet och Adeln, att derom fatta hvad beslut sorn lärn— peligast synes, nöjd att endast hafva i Protocollet förvarat min enskildta öfvertygelse i ämnet.
0 Herr Flach, Carl Fredric:
Jag borde ej förlänga den redan vidlyftiga discussionen, och jag skulle sannerligen göra mig samvete deraf, jag icke trodde detta ordslöseri vara just So Dm 16 Junii f. m. på dess rätta ställe.
Då ingen gitter neka, att ärendet ju är af ett stort nationalinteresse, da man vet, att meningarna derom äro på ett ganska uppstämdt sätt delade; hemställer jag, om icke tiden är inne, att i erfarenhetens grund söka upplösning på den gatan: huruvida dt,t är rättvist, att först fullborda"
Vöstgötha Canalen.
Sedan kunde man allt få se, om det lönade kostnaden och mödan, att fullfölja den öfriga Canalbyggnaden.
Jag har hört en värd Ledamot säga, att Canalen på flere ställen af dess bräddar skulle gifva tillfälle, att anlägga en Centralpunkt; men det förundrar mig, att man vill etablera en centralpunkt, som ej har coin munication med som ej ger skydd åt sjelfva centrum, nemligen Hufvudstaden.
För öfrigt protesterar jag mot all fortsättning af Canalen, utom hvad anbelangar den delen deraf, som stryker genom Vestergöthland.
Om kostnaden för den återstående Canalgräfningen kunde precist utrönas, skulle jag vara den förste, att bifalla arbetets fullföljande.
Men då sådant är omöj. ligt. helst långa sträckor af Berg kunna möta, der man minst väntar det, och dessa iin* pedimenta svårligen genom de långt från hvarandra upptagne brunnarne kunna öfverallt upptäckas, en olä enhet, hvilken dock i min tanka till en del kunde afhjelpas, om man begagnade jordborrar, anser jag, att, på det man ej må exponera sig för kostnader, hvilka öfverstiga Landets förmåga, Canalsträcksn emellan Wenern Den 16 Junii f, m. Wenern och Wetterri först bör ful!bordas, och härom utber jag mig Eders Excellences propdi sidon.
Hant Excellent Herr Grefven och Landh Marskalken hemställde, om icke, enär Urskotfens Betänkande mhefattäde flere punkter, Ridderskapet Och Adelil behägade tillåta, att hvarje punkt linge särskildt lör sig företagas oell pro i vas.
Jag tror ätt; innan Betänkandet punktfevis förekommer, det är nödigt, att frågan om det af mig ioreslsSgriå Vilkor först blir afgjord.
Hane Excellence Herr Grefven och Landi— Marskalken yttrade, att som Ridderskapet och Adeln redan beslutat, att Betänkandet bordé punktevis företagas, ägde hvarje Ledamot, atfj emot de punkter i Betänkandet, han behagäde, särskildt framställa sina anmärkningar; hvarefter Hans Excellence hemställde, att det vid J 8 1 5 års Riksdag beviljade byggnads länfcbiträde må, jemlikt Riksens Ständrts då fattädé beslut, fortfara, att från Banken utgå med 300,000
R.dr årligen ifrån och med innev. åc 1818 till och med år iSto eller om Riksdag då ej inträffar, till och ined det år, då hästä Riksdag infaller.
Prot. VII.
Äfd. 6* * Den 16 Junit f. m.
Hans Excellence Hsrr Grefven och Ländt Marskalken föreslog vidare, att någon annan inskränkning uti arbetsplanen icke måtte äga runi än den Kongl. M*j:t i Nåder kunds godtfinna, att, efter Canal Direclionens hörande, stadga, och som af förändrade förhållandet med tillgångarna blir en följd.
Ja och Nej. H varjemte Friherre Cederström, Ulric, begärde votering.
Herr Påhlman, Otto Fredria Sorn jag haft den äran deltaga uti sammansatta Utsi ottena iöfverläggningar rörande förevarande förslag, får jag tillkännagifva, att jrg med flere inom Utskotten delat den öfvertygelse, att arbetsplanen måste förändras efter den förändrade tillgången, samt att lämpeligast vors , om Canalen först fullbordades emellan Wenern och Wettern j men att jag icke kunnat neka vigten af det motskäl man anfort, att neraligen arbetet emelian Rexsn och Wettern äfven vare långt avanceradt. jsg trodde då, att arbetet åtminstone sålunda borde inskränkas, att med den tredje delen af Canalen eller sträckan emellan Roxen och Östersjön borde helt och hållet uppskjutas, tills de öfrige dalarne blifvit fullbordadej mm inom Utskotten har äfven denna min tanka blifvit minoritet tens.
De flesta hafva ansett, att då till Kongl. Dm 16 Junii f, m. 83 Maj:t öfverlemnades, att efter omständigheterre arbetsplanen jemka och ändra, ändamålet närmare och bättre skulle uppfyllas; och jag medgifver visserligen också, att ändamålet att förekomma, det cj arbetet utsträckes öfver tillgångarne, äfven på sådant sätt kan vinnas $ hvarföre jag för min del instämmer i det förslag, att till Kongl. Maj.-t öfverlemna bedömmandöt af den blifvande arbetsplanen; och tillika vördsamt tillstyrker Ridderskapet och Adeln att till samma förslag, såsom af inga vädeliga följder, lemna bifall.
Jag föranledde* begära ordet deraf, att jag hörde en Ledamot yrka votering, hvilken jag äfven skulle begärt, i fall ej pröfningen af den tillkommande planen, enligt Utskottens hemställan, kommer att af Kongl. Maj:t bero; och denna plan bör icke kunna -öfverskrida®, så snart det uttryckliga vilkor blir mi Canalsty-, relsens Instruction intagit, att densamma aldrig får skuldsätta sig, eller under något sken emot gällande föreskrifter anticipera å de beviljade anslagen.
Friherre Cederström, Ulric; Så vida #j någon af Ridderskapet och Adeln med mig instämmer uti förslaget, att inskränka Canal-arbea tet emellan Wenern och Wettern, afstår jag från den begärda voteringen, och reserverar mig endast till Protocoijet.
Dans Excellence Herr Grefven och LandtH Mar/kalken förnyade derefter den af Hans Ex<j 84 Den 16 Jitnii f. in. cellence, angående arbetsplanen, nyss gjorde proposition, hvilken bifölls Hant Excel teiler, Herr Grefven och Landt•
Marskalken tillkännagaf, att tredje punkten uti Utskottens Betänkande innefattade arne alternativer, hvaraf det första innehöll, att CanalAibetsCassans skuld till
Disconten borde ovilkorligen afskrifva», samt det sednare, att berörde skuld borde afskrtfvas, emot det någon skyldighet å Statens sida icke erkändes, att ersätta Actieägarne ränta efter byggnadsåren.
Vid den fråga, som nu kommer under öfverläggning, fäster sig till en högst betydlig del, den om utförandet af det hela, nemligen huruvida Actieägarne skola i en framtid vinna < n laglig inkomst för sina bidrag, för att deraf förmås till fortsättning.
R’dderskapet och Adeln har förut uti ett annat ämne faststäldt den grundsats. att den Discont, sorn härtill bidragit, och förut varit Actieägarne tillhörig i stöd af dettl förundte privilegier, skulle, emot ersättning af Staten, öfvertaga».
1 detta beslut ser jag trygghet för Actieägarne, att blifva rättvist behandlade.
Jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln i dag, vid bestämmandet af Propositionen öfver detta ämne, behagar ihågkomma, att här icke blott kan blifva fråga om ränta, under Byggnad:-åren utan ock oin en nödvändig ersättning iör Disconten, intill den tid, då Disconträttigheten upphöra skulle, det vill säga till slutet af år 1835.
Jag vågar alltså hos Den 16 Junit /. m. 85 Hans Excelience anhålla om den proposition: att den ersättning Ridderskapet och Adeln redan beslutadt böra lemnäs ät Bolaget lör dess
Disconträtt, må komma att, j öfverensstämmelse ined hvad Rikets Ständer vid'1815 års
Riksdag antagit såsom
Discontens afkastning, utgå med !20,ooo Riksdaler ärligen till och med 183.5, under vilkor, att det skall å1’gga Bolaget, att ansvara tor återbetalningen af Canalarbets-Cassans skuld till Disconten Riksdaler 1,08^,877?
Jag tror genom ett sådant beslut förra stadganden vara bevarade, Och tar mig friheten påminna, huru vigtigfc det är för oss alla, att bibehålla tredje mans rätt i helgd, då lagligen tillvunnen Egendom är i fråga.
Härom är så mycket sagt, och det är så väl bekant, hvarpå Bolagets privilegier grunda sig, att jag blott tår hemställa, om antagande af den af mig föreslagne proposition.
Friherre Cederström, Jacob Uti det hufc vudsakligaste instämmer jag med den siste värde Talaren, men anhåller derjemte, art till styrka för hans förslag fä tillägga några ord.
För CanalBolaget är det likgiltigt, om de 1,100 000 Riksdaierne få afskrifvas, eiler om Actieägarne under byggnadsåren erhålla 120,00© Riksdaler årligen 1 ränta, mot vilkor, att CauafCassans skuld återgäldas.
Men i afseende på rättsgrunden tror jag icke, att det är af föga interesse, hvilkctdera beslutet vidtages.
Gm Riksens Ständer använda de 1,100,000 Riksdaler till ersättning för Caaalens förlorade Dis - g6 Een iS Junti f. m. conträtf, hafva de tagit denna summa af fordringsägarne.
Ty Riksens Ständer hafva be. slutit, att om vid utredningen något öfverskott skulle uppkomma, det borde användas att betala fordringsägarnas ir.nestående ränta, och hvad sorn dessutom kunde återstå, ölverlemnas till Bolaget, Men om nu de 1,100,000 Riksdalerne afskrifva® lärer åtmindstone i Cana] Disconten ingen ränta vara att förvänta.
Ridderskspet och Adeln har redan förut afgjordt, att CanålBolaget skulle framdeles njuta ersättning för den detsamma frånkändé DiscontOctroijen, och då fråga nu endast kan vara om beloppet af denna ersättning, samt Ridderskapet och Adein är i tillfälle att bifalla, antingen att CanalCassans skuld i Disconten i,too,ooo Riksdaler afskrifvas, eller att i20,coö Riksdaler årligen under byggnadsåren till Acticägarne i ränta af Banken utbe* talas, skulle jag för min del tillstyrka den sednare utvägen.
Skillnaden blir ganska ob«»tydlig- Bolaget får derigenom några tusende Riksdaler mera; men örn man genom afskrifningen träder medborgares rätt för nära, bidrager man, att omintetgöra förtroendet medborgare emelian, då deremot genom denna sednare messure rättsgrunden åtmindstone i ett fall blifver bevarad.
Herr Manner stam, johan:
Den nu ifråga»
Ställde ränta lil!
Actieägarne > Götha Canal är egentligen detsamma, som den förut yrkads ersättningen för Bolagets upplöste Discont.
Ridderskapet och Adeln har i frågaa om dea Den 16 Junii f nu sednare för någon tid sedan, i sammanhang med DiscontRegleringen, beslutat, att ersättning skulle Bolaget beviljas; men de trcnna öfrige RiksStånden hafva deremot b i fal ii t
Uu skottens Betänkande i denna punkt, som innehöll, att Discomen skulle utan ersättning upphöra Således är denna fråga genom RiK«eD9 Ständers beslut redan afgjord Om Rodderska* pet och Adeln det oaktadt vill ingå i pröf-i ning af Bolagets rättighet till ränta på Actierne, torde det. tillåtas mig?
att göra några erinringar vid åtskilige värde Talareg yttrana den.
De hafva yrkat ifrågavarande ränta eller ersättning, såsom en rättighet, grundad på Bolagets privilegier och på Riksens Ständers beslut, hvilken de således ansett icke utan orättvisa kunna dem fråntagas, och Utskottens tillstyrkande har derföre, såsom stridande mot rättsgrunder, blifvit klandradt.
För att vederlägga denna tanke behöfves blott, att åberopa de för Götha Canal Bolag sr 1810 utfärdade Bolags Regler, hvilka uti 23 §. uttryckligen innehålla, att under byggnads-åren 5 procents ränta skulie, sorn orden lyda, aj Bolagets medel till Actieägarne erläggas; äfvensom pfe ett annat ställe stadgas, att
Disconien skulle efter Reglementet förvaltas.
Vid granskningen af desse och öfrige föreskrifter, som innefattas uti Bolagets privilegier, BolagsReglor och DiscontReglementet, samt uti Riksens Ständers vid sednare Riksdagar fattade beslut, och hvilka i det hufvudsakiigaste äro så allmänt kända, att jag icke bör upptaga tiden med deras upprepande, skall efter min öfvertygelse en alldeles Dm 16 Junii f m. rotsaft slutsats hämtas emot den ofvannämnda Värde Talare derifrån velat leda, Man finnér nemligen dervid uppenbart, att Staten eljer Riksens Ständer icke allenast upplyiit alla vid Bolagets upprättande emot detsamma ingångna förbindelser, bestående hufvudsakligen deruti, att Bolaget lått tillgodonjuta sin Disponträttighet, samt Creditiv i Banken på Soo,ooo Riksdaler, utan ock derutöfver vid «8 ’ 5 års Riksdag nära fördubblat Creditivet, samt anslagit 300000 Riksdaler årligen räntefritt lån, hvilket redan för 4 är utgätt, och nu ytterligare blifvit till nästa Riksdag utlofvadt.
Danu slutligen blifvit tillstyrkt, att de Discontens tillgångar på Canaiarbetet obehörigt använde nära 1,100,000 Riksdaler smola afskrifvas, så bör det nied skäl väcka Riksens Ständers förtrytelse, att å Bolagets sida höra framställas det påstående, att Staten brustit i sina förbindelser emot Bolaget, och att deras, på privilegier och Riksens Ständers grundade rättigheter skulle, om Ut skon ens tor slag antages, rubbas, dä likväl verkliga för, hållandet, pä sätt nyss blifvit nämnt, är, att Staten dels utlämna!, dels utläst flere miliioper utöfver de bidrag, sorn 1810 vo»o b/stämde.
Att Bolagets Discont upphört att fullgöra sina förbindelser, är icke en följd af någre å Statens sida vidtagne åtgärder- Henna Discont har tvärtom, genom det af Riksens Ständer år 1815 förökade Creditiv, och genom de af Regeringen sedermera deruti insatte penningar, bb.yit upprätthållen i flere år längre, är\
Den 16 Junii f. m. 89 den, sia; sjelf lemnad, kunnat bestå Om sålt des rättigheter och förbindelser skulle efter rättsgrunder, och elter de lör Bolaget gällande föreskrifter, pröfvas, så är det otvifvelaktig, att Bolaget eller de s
Directioner, msn icke Staten brustit i uppfyllande af de å önrfse sido. utfästa vilkor, samt att icke den minsta anledning till laglig rättighet finnes för Bolaget, att af Staren ytterligare fordra hvarken
Discont-ersättning eller ränta, utöfver den, som för deni deds blifvit af Riksens Ständer bifallen , dels nu är af Utskotten tillstyrkt.
Utskotten hade snarare väntat s>g den mera grundade anmärkningen öfver tillstyrkandet, atr de ofta nämnde 1,100,000 Riksdaler skola afskrifvas , ty då Staten ölvertagit Discontep, och betalar dess skulder, hade den tillgång, sorn finnes tili gäldande af denna OnaiCassanS skuld till Disconten, borch Staten tillfalla, eller åtniindstone frågan derom stå öppen intill nästa Riksdag, då blifvande Riksens Ständer kunn&t derom förordna, jag bestrider på dessa grunder den af Herr Grefve von Platen yrkade proposition, och så framt Ridderskapet och Adeln skulle vilja antaga Betänkandet, tillstyrker jag bifall till andra alternativet deruti, på sätt BorgareStåndet i detta fall redan beslutat.
Friherre Boijey Ludvig:
I hvarje fråga, der rätts-begreppet skall utgöra grunden för beslptet, är det angelägen, att detta begrepp 90 Den 16 Junit f, m. riktigt uppfattas.
Må den värda sista Talaren tillåta mig att, till rättelse i hans, elller mitt rättsbegrepp få förklara, att jag åter tror mig, just på hans skäl. framkomma till ett motsatt omdöme.
Det är sant, att Bolagets rätt, var, att af egna mede! erhålla ränta å Actierne; irsén hörde icke Discontvinsten till Bolagets egna medel; och då «>u Staten borttager Disconten, som gaf en vinst, deraf räntan till Acfieägarne betaltes i så frågsr jag: ligger icke i denna handling en moralisk förbindelse på Staten, att sjelf betala råntorne, eller gifva annor ersättning i stället?
Flera värde Talare hafva framställt, att för CanalRolaget företedde sig en grundad anledning, att yrka ersättning för den förlorade Disconträtfen.
För mig åter vi* sar det sig som ersättnings-skyldigheten ej kunde sträckås till andre än deni, hvilke vållat förlusten.
Jag kan aldrig medgifva, att Riksens Ständer varit orsak dertill j och om de sorn verkligen vållat skadan, skola godtgöra den, lärer sådant tillkomma
Directionen sjelf, sorn berent densamma genom öfverträdelse! af gällande Reglementen.
Ehuru, såsom förut anmärkt är, Ridderskspet och Adeln beslutat, att framdeles gifva Bolaget ersättning, finnes det likväl cj på något sätt bestämdt, huru och af hvem den skall utgå.
Men då jag ej kan frånskilja den tankan, att den, som ådragit förlusten, bör den saluma gälda, lärer i min öfvertygelse Bolaget få hålla sig till Directionen. tivad åter afskrifningen af de Den i 6 Jurin f. m. 1,100,000 Riksdaler beträffar, och det förnärmande fordringsägarna derigenom skulle lida 9 sä är j?.g af den tanka, att de, som tillstyrkt de mesurer man nu klandrar, ej på oriktiga c&lculer bygdt det påstående, att Borgenärerna blifvit vida bättre lottade genom det Staten öf. verta ger utredningen, än om den i laglig väg skall verkställas; då deras förlust otvifvelaktigt blifvit mycket större.
Jag kan således ej annat än tillstyrka, det Ridderskapet och Adeln bifaller afskrifningen af Canalens åsamkade skuld, med det tillägg, sorn Välicflige BorgareStåndet dervid fogat, att nemligen hädanefter slippa höra talas om eu förlust, som man ej vållat och härom utber jag mig Eders Excellences proposition.
Åtskiilige yttrade härtill deras bifall.
Grefve von Platen', Då, uti frågan om min proposition, man yttrat, att egentligen blifvit åberopadt, som motiv för ersättning tili Bolaget, att Riksens Ständer vållat förlusten af Discontvinsten; så får jag förklara, att jag tj nämnt sådant hvarken i min proposition eller annars, men om ock så skulle hafva handt, erkänner jag, att jag haft orätt häruti, men jag har vid ett annat tillfälle brukat en liknelse, i anseende till förlusten, hvari man bäst torde igenkänna min tanka, då jag liknat Bolaget vid en Åkerman, sorn ser sina skördar genom hagelskurar förstöras.
Hvad en värd Talare yttrat om Directionens felsteg, bör oj uppehålla Ridderskapets och Adrias beslut. 92 Ben 16 Juni} f. m, Om fel äro af administrationen begårigoe, så äro dess medlemmar i ett fritt land ansvarige, der vägen till undersökning af deras åtgärd och till Lagen är öppen för aila;, och att Bolaget ej kan lida lör Directionens felsteg, om ock sådane finnas, behöfs ej bevisas.
Men jag får blott påminna, att när Ridderskapet och Adeln beslutat, att fortsätta hvad under århundraden blifvit påyikadt, hvad under denna tid alla Sveriges stora Konungar och Män gilla ti t ^ när, med två tredjedelar utförde, man är på punkten, att utföra den sista tredjedelen, när så betydliga medel dertill äro beviljade, då hemställer jag, om icke äfven under denna Synpunkt, det är förenligt med allmänna klokhetens föreskrifter att bibehålla den uppställde byggnaden vid den säkerhet af rättigheter, SQ>n endast kan hindra , atf den ej vacklar.
Jag hemställer, om då vi redan gjort så stora uppoffringar för saken, vi för en ojemförligt mindre skola stadna på halfva vägen, om vid den punkt, då vi äro vissa uppå att hinna må’ let, detta Verk åter skall gå tillbaka.
Aldrig skall passionen förvilla mig ända tu! attr först straffa, och sedan undersöka, huruvida föt brytt Isen ägt rum eller ej; ty det är att handla i Qmvändj ordning.
Den värde Ledamot, som vill , att vi nu skola förklara DiscontDirectionen brottslig, och derföre döma Directionen , att gifva ersättning, torde likväl ej vara okunnig derom» ?»tt vi just nu hafva på bordet det Betänkande, sarp handlar om frågan, huruvida remiss, till Dett 16 Junti f. m. 93 undersökning Vid Domstol emot
DiscontDirectionen må äga rum elier ej; riiön han vdl dock, att innan vi pr öfva t detta Betänkande, innan det ännu är afgjordt, om skäl tili laglig undersökning finneg, och således långt innan Domstol hinner undersöka, skole vi redan domina till ersättning; eller, sorn är detsamma, på grund af en sådan ersättning^piigt hos andra, taga oss sjelfva fria för den; dä det likväl är Vi, som borttagit Disconten.
Herr Pohlman: