Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regementets Rotehållare haft den menliga verkan att bidragen till beklädnaden, derigenom betydligen ökats i stället för att Riksens Ständer genom dess sednaste Beslut härutinnan funnit nödigt och billigt lätta Rotehållare i den tunga, som tidens ändrade skick och Soldatens derefter lämpade kostsamma beklädnad, gjort mera tryckand-e för Jordbrukaren, så anser jag för min del, i stöd af det tydliga förbehåll, som 1818 års Ständer gjordt, att vid denna Riksdag skulle erhållas en fullständig berättelse om för - Den 5 Augusti'f, m. hållandet, på det Ständerna skulle komma i tillfälle att utlåta sig, huruvida några förändringar i detta beklädnadssätt kunna anses nödiga; att StatsUtskottet hade bordt elier åtmindstone kunnät med full- anledning till Riksens Ständer inberätta den ökade pålaga, sorn genom den vidtagna förändringen drabbat Nerikes Province, då deremot de fleste öfrige proyincer verkeligen tillgodonjutit den lindring, som Riksens Ständer åsyftat.
StatsUtskottet har i det stället ingått i bevisning om det rättsenliga af förvandlingen af de i KneckteContraetet för beklädnaden fastställde penninge bidrag, till motsvarande spannemål efter RiksStaten 1696, och detta kallas, att återföra utskylder till sitt primitiva värde.
Jag kan likväl ej finna det förenligt med KneckteContracternes i 80 §. af Grundlagen försäkrade helgd, att något annat primitift värde bestämmes, än det Contractet bokstafligen innehåller, och då deruti ej uttryekes någon förvandling från penningar till Spannemål, synes den ej böra komma i fråga, blott derföre att den största inkomsten derigenom vinnes för Staten, utan afseende på hvad de skattdragande dervid förlora; men denna princips trogna iakttagande kan ensamt förklara huru Rotehåilarena för Nerikes Regemente nu påläggas a1t( betala sina bidrag till Regementets beklädnad med förvandling från penningar till spannemål, då deremot Rotehållarne inom samma province, men för Kongl. Westmanlands Regemente, som i sina KneckteContract hafva sig tydeligen förbehållit, att af Staten erhålla en tunna Spannemål till understöd i Roterings-tungan, ej efter Contractets or. 54 Den 5 Augusti m* dalydelse utfå denna tunna in natura, utan efter förvandling i penningar efter det för Staten blif. ver det minst kostsamma.
Att dessa rakt stridande beräknings-sätt ej kunna vara grundade på hvad man vanligen anser för billigt och rätt, synes mig åtminstone klart; ett ytterligare stöd härutinnan finner jag äfven uti de resolutioner som ofta afgifvits, då tvistigheter uppstått emel. lan Pastorer och Församlingar om rättigheternas utgörande, hvarvid Pastorerne alltid förlorat, när de velat göra dylika förvandlingar, från penningar som författningarne från ålder tillerkänt dem, till varor nu efter den tidens varuvärden, som då rättigheterna bestämdes i penningar; och jag ser ej något skäl hvarföre icke så väl den Lagstiftande som Lagskipande magten, böra följa samma grunder vid rätts-frågors afgörande, emellan sig och det allmänna, som då frågor af samma art uppstå individuer emellan.
Jag har väckt motion i detta ämne, i den fulla öfvertygelse, att hvad jag för Nerikes Rotehållare yrkat, var grundadt på full rättvisa, och deruti har StatsUtskottets Betänkande ej kunnat ändra mitt begrepp.
Jag vågar derföre anhålla, att detta StatsUtskottets Betänkande måtte återremitteras till ny handläggning, så att Riksens Ständer måtte blifva i tillfälle aft bedöma följden för Nerikes Regementets Rotehållare af den vid sednaste Riksdag beslutne ändring af Beklädnads-författningen, hvilken Riksens Ständer sjelfve vid Beslutets fattande ej ansett för ofelbar; och förnyar jag min vördsamma anhållan, att Nerikes Regementets Rote.' hållare antingen måtte sättas i åtnjutande af de T)en 5 Augusti f. m. SS räntor, som af ålder anslagits till Regementets beklädnad, eller i motsatt fall, att KneckteContractets ordalydelse måtte få förblifva orubbadt, utan förvandling från penningar till varor.
N;o 5.
Herr Sparre, Guftaf Mauritz:
Jag respecterar hvad jag förutsätter hafva motiverat nu förevarande afstyrkande utlåtande af Högloflige StatsUtskottets pluralitet: pligtkån. alan att hushålla med Statsmedlen; men jag tror att uppfyllandet af denna pligt ofta, och särdeles vid detta tillfälle, låter förena sig med fullgörandet af erkänslans fordringar.
Bland alla de Enkor, hvilka för deras afledne inånners förtjensters skull, njuta årliga pensioner af Statsmedlen: hvilken af dem har haft en man, som gjort mera för Fäderneslandet, ån framledne Hans Excellence Herr Grefve Adlercreutz?
Jag skall ej ingå i framställning af alla de lysande bedrifter, hvilka gjort General Adlercreutz^ namn lika allmänt kändt, som Svenska krigaren allmänt aktad; men jag måste, ehuru oangenämt det än år, återföra minnet på öfvergångna sorgliga tider, erinra om en af hans handlingar som offentlig man; en af dessa händelser, hvilka, för att nyttja en om sitt folks vål och rättigheter <1111 Konungs egna ord:
För - Ven 5Augusti f■ ra. synen någon gång synes tillåta till Regenters undervisning.
Jag behöfver ej tillägga att jag menar den afgörande dagen i Mars månad 1809, lika så litet som påminna om, huru mycken strid med sig sjelf det kostade den ädla mannen, att besluta sig till anförare för ett företag af sådan beskaffenhet; af den yttersta våda, lika påkalladt, som deraf rättfärdigadt.
Men påminnom oss: att vid denna tidpunkt, samhällsbanden redan voro lossade, fiendtliga massor färdige att öfversvämma Svenska fosterjorden, och ett inbördes krig, nära för handen; påminnom oss hvilka oberäkneliga följder, blott några timmars obeslutsamhet den afgörande dagen kunnat medföra; huru vi som Landsmän här nu församlade hade varit, kanske för alltid, åtskiljde; och jag frågar: kan någon jemförelse äga rum, emellan den vinst sorn denna man tillskyndat Staten, och den utgift af Staten som nu är i fråga? böra Nationens ombud ballancera på att anslå ett påkalladt behöfligt understöd till dens
Enka som räddade åt oss vår Bank med dess redbarheter?
Jag kan ej dela pluralitetens, i StatsUtskottet öfvertygelse uti ifrågavarande ämne, och anhåller derföre om Herr Grefvens och Landt.
Marskalkens proposition till återremiss af Utskottets Betänkande.
Friherre Wirséni Guftaf Fredric:
Uppå underdånig anmälan, att EnkeGref - Din 5 J/ugusti f. m. 57 virman Adlercreutz vöre i behof af allmänt understöd, behagade Kongl. Maj:t af indragningsStatens besparingar tillägga henne i5oo R;dr årligen, från 1819 åcs början till påföljande Riksdag: och genom
Nådig proposition af deri 25 lörledne Januari erbjöd Kongl. M*j:t åt Nationens Representanter ett tillfälle, att frambära en ytterligare gård af Nationens tacksamhet för framledne Herr Grefve Adlercreutz^ förtjenster om Fäderneslandet, i det de försäkrade och anslogo för bans Enkefru en årlig pension, tillräcklig för hennes bergning under hennes återstående dagar.
Högloflige StatsUtskottet har icke funnit skål tillstyrka Riksens Ständer att detta erbudna tillfälle bifallande upptaga.
Det är icke min röst som lämpligast höjes till framställande af framledne Herr Grefve Adlerereutz’s förtjenster; och särskildt icke heller den, som grundar ett tillstyrkande af en ny utgift för Staten, på öfvertygelsen om runda tillgångar dertill: tvärtom ar det mig fullkomligen bekant, i det sednare afseendet, huru vid Skattebidragen, i deras understa fördelning, mången gång häftar försakelse äfven af lifvets oundgängligare behof; och i det förra, att de män, som stått vid Herr Grefve Adlercreutz’s sida, i striden mot Rikets fiender, och i ögonblick af inhämska hotande olyckor, hafva dertill ett synnerligt företräde; men, likasom tillfällen någon gång erbjuda sig, som af ett manligt sinne lifligt uppfattade i sina verkningar, förbinda sam - 58 Den 5 Augusti f,\ m. hällets välfärd med dess skuld till den enskildta medborgaren- så gifvas ock tillfällen, då utgifter i sina följder mångfaldigt och öfver all penningeberäkning återbäras; och likaledes förhållanden, då begreppet om förvärfvade högtidliga anspråk på en ädel Nations uppmärksamhet, intager rummet framför betänkligheten om hvem som rättast borde försöka att göra dem gällande; och det är af dessa förenade anledningar jag nu tillåter mig att yttra några ord.
Jag har nemligen icke kunnat undertrycka den smärtsamma känsla som det hos mig vackt, att, då Hans Maj:t Konungen gifvit Riksens Ständer tillkänna, att Herr Grefve Adlercreutz’s Enka vore i behof, Riksens Ständer skulle derpå svara; det må förblifva dervid.
Ligger det mycken vigt på de förhållanden hvaruti vi oss nu befinna, på den inre friheten i våra öfverläggningar, och den yttre trygghet hvarunder dessa fortgå, så måste Herr Grefve Adlercreutz’s namn vara oskiljaktigt förbundet med hvad inom detta Hus finnes mäst minnesvärdt: och äro föremålen för vår närvarande sysselsättning af den betydenhet, att framtidens bifall intager något rum i beräkningen, då måtte det ock interessera oss att genom handlingar bevisa att vi icke sjelfva så hastigt glömma den nästförflutna.
Bredevid angelägen. beten af ordning och sparsamhet i penningeförvaltningen , står utan tvifvel jemngod den angelägenhet, att, utan förminskning, till en annan tid öfverlåta en urgammal reel fond af Ven 5 Augusti f. m, 59 nationlig! värde; och under sysselsättningen med aflijelpandet af oeconomisk förlägenhet och brist, må inan se till, under mer än ett förhållande, att grund icke lägges till en annan, af än vådligare art.
Åf innerligaste bjerta hade jag önskat att, Iråga om ett allmänt bidrag af denna beskaffenhet icke behöft väckas; att Herr Grefve Adlercreutz’s förtjenster, rätteligen tillhörande en annan tids utveckling, utan all uppsummering mot penningebidrag, för det närvarande ostörda, fått hvila vid hans stoft; men då nödvändigheten påkallat en erinran derom, i bredd med anmälan om ett behof, då mine Herrar, vågar jag tro, att ett Svenskt sinne skulle lyfta sig öfver all undersökning huru detta behof tillkommit, eller huruvida redan blifvit uppfyldt hvad fordras bordt, eller all annan detaille af ämnet, för att blott sysselsätta sig med undersökningen, huru en Fäderneslandets sak af denna angelägenhet måtte befordras.
Det heter uti Riksens Stånders skrifvelse af den 28 Dec. 1809 i fråga om dispositionen af Låckö, att Nationen , vid en tryckande Riksskuld, icke fullkomligen kunnat följa sin böjelse, utan måste inskränka sig att erbjuda General Adlercreutz någon ersättning för hvad han, genom Finlands afsöndrande, såsom der förut bosatt och tjenstgörande af sin enskilta egendom förlorat.
Konungen har sedan den tiden utplånat och betalt Rikets skuld, och General Adlercreutz har derunder intagit det ärofulla rummet, närmast vid Konungens sida, då med vapnen i hand, de politiska grundsatser segrande försvarades, på hvilka allena en så - 6» Den 5 Augusti f. m> dan förmån för Riket kunde bringas i verket; Riksens Ständer år 1825 hafva alltså icke blott att uppfylla hvad Riksens Ständer år 1809 hade önskat, men af anförde skål, då icke kunde utföra: de hafva äfven att i särskild erinran bringa, huru samma man, som steg för steg blodigt kämpade om sin fädernejord, sedan den tiden uppoffrade sina återstående krafter, att i sin mon bidraga till förvärfvande af någon ersättning för det som icke kunde återvinnas, huru han ännu i sin mannaålder, och med fulla sinneskrafter, måste underligga krigsmödornas verkningar på hans hälsa.
Med Grefve Adlercreutz föll all jordisk lycka för hans Enkefru: blott sorger och motgångar af mångfaldig beskaffenhet hafva liksom uppvuxit på den mull, som gömmer denna märkvärdiga man.
Var det väl för att motställas och uppväga det ärofulla arfvet, som den återstående iefriaden skulle för Fru Adlercreutz af så stora olyckor förbittras?
detta ligger utom området lör vår forskning: men med hemsk förvåning hvilar erinran vid de inom denna famille, sedan hans död, inträffade händelser; och då blott den del deraf, som ännu kan godfgöras, genom mildrade lefnadsomsorger för de qvarvarande, ligger inom området för menniskors afhjelpande, skulle väl Riksens Ständer tveka att gifva sitt bifall till hvad Kongl.
Maj;t härom ädelmodigt framståldt?
Hade den stora verksamhet, som var Herr Grefve Adlercreutz medfödd, odelad fått ägnas Den 5 Augusti f, m. 6l åt enskildta omsorger, så skulle hans famille ingalunda behöft utgöra något föremål för Riksens Sländers pröfning om elt bitråde.
Utan tvifvel föreställde han sig ock vid sin bortgång ur verlden, redan vara tryggad i denna del; hvar och en känner att han var sparsam och mon om Statens medel: att han sjelf icke ämnade det hans Enkefru skulle deraf understödas, men många rnellankomne händelser hafva synnerligen förändrat den oeconomiska ställningen i hans bo; det har blifvit skiftadt; Landtegendomens värde är icke mer hvad det då ansågs vara.
Enkefruns andel är behäftad med skuld, revenuen nedsatt; och alltså genom tidernas skiften, utan någons förvållande, en helt annan belägenhet inträffad än den, som kunde antagas vid hans död.
Herr Grefve Adlercreutz’s Enkefru känner, i denna egenskap, sina pligter till sin mans minne, och har haft nog af ödets vidrigheter, för att lättsinnigt, eller utan synnerliga bevekelsegrunder, dertill skola vilja foga hvad sjelfva det nu för handen varande ämnet må för henne innebära bittert och nedslående.
Men hon har ock pligter såsom Mor — och har för Adlercreutz’s barn uppoffrat sin sjelfkänsla.
På den nu gällande IndragningsSfaten finnes pension för en Enkefru, högre än den som af Kongl. Majit blifvit för EnkeGrefvinnan Adlercreutz an vist: och afven efter det att denna Stat sednast blifvit reglerad, hafva pensionärer afgått, som lemna tillgång för ifrågavarande utgift; dervid för öfrigt ingen behöfver frukta vådan af ett prejudicat; emedan jag an - 62 Ven 5 Augusti f, m, tar för såkert: att detta Iand aldrig måtte finnas i så usel ställning, att tillgång skulle saknas till biträde för den eller dem, som kunde framställa samma gällande anspråk på Nationens erkånsamma uppmärksamhet, som Enka och Barn efter framledne Herr Grefve Adlercreutz.
Jag anhåller vördsamt om återremiss af StatsUtakottets Betänkande, och yrkar dervid, att de i5oo R:dr.
Maj.t interims anvist till EnkeFru Grefvinnan Adlercreutz, måtte henne af Riksens Ständer fortfarande tilldelas och på allmänna Indragnings-Staten uppföras.
Hans Excellence Herr Grefve De la Garm die, Jacob: Då Stats- och OeconomieUtskottens Betänkanden rörande Skånska Stenkolsverket nu kommer under Ridderskapets och Adelns pröfning, utbeder jag mig Herrarnes tillgift, deras öfverseende godhet, om jag upptager Eder tid med några anmärkningar vid båda.
Ehuru kallad af euskildta förtroendet till Styrelsen af detta Verk, är det ej endast i denna egenskap jag nu höjer min röst, det är hufvudsakligen i följd af den närmare kännedom jag förvärfvat om detta Verk, dess allmänna nytta, dess outtömliga tillgångar af kol, och af T) en 5 Augusti f, m, 63 de skal som hitintills vållat och med bibehållande af lika behof och lika brister, alltid skola vålla hufvud-ändamålets förfelande.
Jag anhål - ler med ett ord att få yttra mig för ett allmänt gagnande och af stort national-värde varande företag.
Under de fyra år jag härmed ägt befattning har jag haft mer än tillräckligt tillfälle se den förmån Staten skulle deraf hafva om det drefs med den styrka det borde och den förlust, med hvilken nu varande Bolags-Interessenter der arbeta; de betydliga summor, der redan utan vinst för Grundläggame blifvit påkostade, och omöjligheten att af dem våga hoppas ytterligare tillskott; 465,44i Riksdaler, som detta Bolag redan i contanta penningar der nedlagt utöfver hvad de genom kol-försäljningen kunnat erhålla; och i hvilken summa en enda man tillskutit mer än 5io,ooo Riksdaler, är vida öfver enskiltes krafter i detta land, och det är lätt att inse det Bolaget lemnadt åt sig sjelft, ej skall undgå dela lika öde med så många andra stora och nyttiga inrättningar, att hafva uppoffrat allt, erhållit intet, och först i en framtid se ett rättvist lof, skänkt åt deras ädla, patriotiska företag, under det andre skörda frukten af deras mödor och kostnader, och, gagnande den redan lagde grunden, draga hela förmån af de förres kan hända öfverdrifne fosterlands nit, misstagne calculer och dyrköpte uppoffringar.
Fullkomligen medger jag den svårighet, i hvilken StatsUtskottet sig befunnit, då, å ena si^ 64 Ven 5 Augusti f, m. dan det ej kunnat undgå medgifva StenkolsVerkets upprätthållande vara en sak af allmän vigt och angelägenhet; å den andra vid hvarje nytt anslag, så litet det än kunnat vara, återhållits af den så ofta upprepade klagan öfver allmän nöd; Utskottet har sökt följa en nära omöjlig medelväg, för att vinna det förra, utan att öka den sednare; och ehuru jag anser Stats-Utskottet, utgående ifrån den princip det synes under detta Riksmöte hafva följt, handlat äfven häruti eonsequent; får jag dock göra tvänne an märkningar vid dess Betänkande, den förra vållad ingalunda genom StatsUtskottets uraktlåtenhet eller mindre goda vilja, men af omöjligheten för Utskottet, för Bolaget sjelf att uppgifva beloppet af en summa, okänd då lika som nu, jag menar premie-medlen för i 825; Bolaget har begärt återfå de med 1818 upphörde premiemedel, och har uppgifvit beloppet deraf för åren 181g, 1820, 1821 och 1822, enligt Höganäs tullkammares betyg.
Detta har Utskottet beviljat äfvenledes för i824 och följande, men som härigenom år 1820 är förbigånget, och kunde i sjelfva verket af StatsUtskottet ej annorlunda än som alla andra Stats- anslag, med året näst efter Riksdagen till beviljande upptagas, får jag ödmjukast hemställa, om ej detta tillägg af Riksens Ständer skulle anses billigt.
Äfven hade jag för det andra önskat, att de af Bolaget begärdte och af Bergscollegium som högst Birn g .Augusti f, m. högst nödige pröfvade 3ooo Riksdaler till borrningsförsök liade kunnat beviljas; för hvar och en som känner det här erf orderliga arbetes nödvändighet, att genom ständige undersökningar försöka dess fortfarande, och att enda medlet för detta ändamåls vinnande är dessa borrningsförsök, ehuru kostsamme och tidspillande de äro, kan det ej undfalla, att Bolagets begäran i denna väg var grundad på ett oviikorligt behof för Verket och väsendtlig nytta för det allmänna.
Oeconomie-Utskottet har äfven insett nödvändigheten af dessa borrnings-försök, och tillstyrkt det begärdte anslaget; jag Önskade att Ridderskapet och Adeln delade lika tanka med Utskottet i hvad denna del beträffar.
Med fullkomligt erkännande af det motiv »om säkerligen styrkt OeconomieUtskotfets förslag i hvad sorn rör premie-medlen, nödgas jag likväl härutinnan vara af en skiljaktig tanka.
Utskottet har föreslagit troligen för att lindra Bolaget och lemna det och Verket en ökad tillgång, att nemligen Premie-medlen, som äro anslagne till gäldande af Kolgrufvans den i Jan, 1823 varande skuld å de uttagne 51,000 Riksdaler, ej skola helt och och hållet dertill använJ das, utan skulden fördelad på 5 år, med en femtedel hvarje år liquideras; blefve afsättningen lika som den hitintills varit, vöre visst en vinst för Verket härutinnan förvarad, men om åter skulle inträffa, att kol-försäljningen minskades, Bil. till Ridd. a, Ad Pr. VII. Band. 5, 66 Den '5 Augusti f, m, behofven För Kolgrufvans största afnämare, MagazinsDirectionen aftoge, som man har skäl förmoda och hoppas genom KronoBränneriernes indragning, skulle följden lika lätt blifva, att Bolaget finge tillskjuta utöfver beloppet af Premie, medlen, och en förlust tillfogades Verket, genom det medel Utskottets välvilja föreslagit till dess upphjelpande.
Af detta skäl, som ehuru kan Ilända ej på längre tid inträffar, men är möjligt, får jag anhålla, att vid skuldens gäldande utaf Premie-medlen, måtte förblifva vid hvad StatsUtskottet föreslagil.
Med den grundligare sak-kännedom, den klarhet i framställnings-sättet, den sanning i uppgifter, den styrka i skäl det lågande nit som utmärker den värde Talaren, hafva vi för ett par Plenidagar sedan hört en afhandling i detta ämne, lika upplysande som kraftig och öfvertygande.
Undvikande alla de personliga åsigter och betänkligheter, livilka flerfaldigt vid detta tillfälle sig förete, har Herr af Uhr endast haft tanken fästad vid det stora allmänna.
Han hav betraktat Stenkolsverket, ej som det är, en enskild egendom, men som det borde vara, Statens ovilkorliga tillhörighet; han har sedt den ifrån den lika höga som sanna synpunkt, att dess bibehållande vore en nödvändighet för Fäderneslandet, dess nedläggande en National-förlust, _ att brytningen af Svenska Stenkol gjorde oss oafhängige af Briitiska vinnings-lystnaden, och af dess Köpmannavälde, att ett motsatt förhållande skulle göra oss för alltid skattdragande till de samme, oaktadt äfven med betydliga upp - Veu 5 Augusti f, mr offringar för Staten, med uppoffringar ännu betydligare för Grufvans första upptagare.
Endast det stora ändamålet bör sökas och vinnas, allt annat åsidosättas.
Man kan ej uppriktigare an jag dela och gilla Herr af Uhrs tankar och yttranden, och om en enskilt mans tacksamhet vore passande till den, hvilken gjordt sig förtjent af Foster-j landets, skulle jag be Herr af Uhr den emottaga med lika godhet, som den af mig upprik-j tigt honom egnas.
Men då såsom Medborgsman, som en mitt Fosterland varmt tillgifven vän och nitisk för allt hvad som kan bidraga till dess ära, dess sjelfständighet, dess oberoende och dess gagn, denna tacksamhets pligt för dem dertill bidraga, är hos mig helig; vågar jag hoppas Herr af Uhr ej skall ogilla att, med fullkomligt erkännande af det förslagets vigt, godhet och riktighet, som han uppgifvit, jag tar mig friheten göra några anmärkningar, dem skyldigheten som Styresman för Verket, som Bolagets organ nu ålägga mig, och som hos mig så-mycket mindre kunna styras af väld eller egennytta,’ som jag ej äger den ringaste andel uti närvarande Bolag eller har den minsta förmon af dess bibehållande eller dess upphörande.
Jag inser nogsamt, att hvarje uppoffring af Staten skall anses af de skattskyldige såsom en ny gärd svår, men, då enligt visade och godkände räkningar Bolaget i oeh för Stenkolsverket utlagt 465,ooo Riksdaler utöfver hvad de deraf haft, då nu vid Grufvan befintlige inyen - 68 Den 5 Augusti f, m, tarler uppgå till i85,34o Riksdaler, synes mig att en afskrifning af i g5,5yo Riksdaler, Grufvans nu varande skuld till Staten, eller i en rund surrima 200,000, ej vore en obehörig begäran, då allt i det skick det nu befinnes, öfverlemnades.
Herr af
Uhr synes sjelf hafva medgifvit det, och jag vågar tro, att hvars och ens rättskänsla skall äfven medgifva, det Bolagets uppoffring, äfven om denna summa erhålles, uppgår till öfver 265,000 Riksdalers capital, förutan nära 20 års räntor, som fördubbla capitalet.
Man skulle äfven kunna här tillägga, att om Staten indroge premie-medlen, denna summa allena vanliga år utgjordt 6 procents ränta och derutöfver det af mig nu fordrade capital 200,000 Riksdaler.
Jag förutser väl att någon vid uppgiften af inventariernes värde, skall anföra det inkast, att desse kostsamma byggnader, eld- och Juft-machiner, uppfordringsverk, jernvägar m. m. om de nu föryttras af ett möjligen blifvande upplöst Bolag, ej kunde uppgå till detta belopp, men jag får hemställa, om ett enda af allt detta är öfverflödigt för ett kommande Bolag, om vid Verkets drift något enda hus, machineri, eller någon enda jernvåg kan undvaras, om ej de uppgifne priser äro vida under hvad de redan, för 20 år sedan kostade, och till ojemnförligt lindrigare pris uppfördes, än hvad dertill nu er. fordrades, om de ej funnos utan skulle anskaffas.