Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1:0 ang:de anvisandet af ett särskildt creditiv i afseende på cholerafarsoten; a:o angrde cnrhusafgiftens erläggande; 3:o ang:de fortfarande af den årliga afgift till Wadstena krigsmanshus- eller Amiralitets-krigsmanscassan, sorn .PresteSt. sig frivilligt åtagit; 4to fortsättning af uppgift å aflåtna tind. skrifvelse!-, rörtde åtskilliga med statsregleringen gemenskap ägande ämnen; 5:o angrde en rättvisare och jemnare fördelning af städernas båtsmanshåll; 6:0 angrde åtskilliga frågor, rörrde roteringsverket och dermed sammanhang ägande ämnen; 7:0 angrde presträttigheternäs utgörande på Gottland och dermed gemenskap ägande frågor om en förändrad indeln. af dervar. pastorat, m. m. 8ro angrde åtskilliga om Rikets allm. hushållning m. m. aflåtna und. skrifvelse!-.
Fortsattes den sisth plenidag började pröfningen af Constit.Utskrs mentor.
Nro 84 med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F. samt jeinnkning i dess 81 äfvensom i 29 § Riksd.Ordn.
Uppå begäran af Hr Hjärne, Harald, upplästes de arne prot.utdr. af d. 19 dennes, hvilka rörrde detta ämne från de öfriga RiksStrn ankommit, nemi. från BorgareSt. af innehåll, alt Ståndet återremitterat mentor.
Nro 84 med de såsom Ståndets gemensamma tankar förklarade anntärknrr, som uti Prosten Hallströms emot mentor, afgifna reservation innefattas, och från BondeSt.. innehållande, att samina mentor. blifvit till Utsk. återförvisadt på grund af den såsom Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkn., att det nya 2 mom. i 81 § Reg.F. borde erhålla följande förändrade lydelser ”Inkommer till RuksStm Constit.Utsk. med nå”got förslag till grundlagsförändring, skall detsamma, efter ”öfverläggning derom i Ståndens plena, först framställas tili ”gillande eller ogillande.
Gillas det äf samtliga Stånden, ”hvile förslaget till antagande eller förkastande vid nästa ”riksdag.
Ogillas det af 2 eller flera Stånd, förfalle frågan.
”Ogilius det blott af ett Stånd, ankomme det på Constit.Utsk., ”genom val i Ståndens plena förstärkt till antal af 20 per”soner af hvarje Stånd, att förslaget genom samfäld omröstning gilla eller förkasta.
Göras åter vid förslaget anmärkn.T, ”blifva de, hvilka hvarje RiksSt. förklarat för dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.
Utsk. åligge ”då att samtliga RiksStrns tankar till ett förslag i möjligaste ”måtto sammanjemnka och, om oförenliga skiljaktigheter fin”nas, dem derjemte till samtliga RiksStrns behandlande an - Den ai Februari f. m. ”anmäla.
Förena sig derefter samtliga RiksSttn om ett förslag, hvile det till slutligt antagande eller förkastande på ”tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro.
Blifva åter något ”Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de ”öfrigas, och samma Stand sig icke efter de öfriga fogar, ”åge del på ofvanskrifna sätt förstärkta Constit.Utsk. att ”skiljaktigheterna genom omröstning förena, och det dymedelst fullständigt beredda förslaget hvile sedan till R.
St:s ”afgörande, som ofvan sagdt är.
Blifver å riksdag etc. etc.” Hr Hjärne:
Då jag skall hörja fortsättningen af en discussion , som för ett par dagar sedan afbröts, skall jag, till förekommande af tidsutdrägt, söka vidtaga, der discussionen då slutades.
Efter hvad jag vill påminna mig, voro då hufvudsakligen 3:ne förslag upplästa: ett af Gr.
Horn, hvilket innehöll förändringar i sjelfva grundprinciperna för grundlagsstiftning, och således ganska mycket afvek från det förslag, Constit.Utsk. afgifvit; ett annat af Hr v.
Hartmansdorff, som äfven gick ut på betydliga förändringar i principerna, fastän i motsatt riktning med Gr.
Horns; ett 3:dje förslag var af mig inlenmadt, hvilket hufvudsakligen utgick från den grundsats att mera söka vinna ett resultat i afseende på tydligheten i de grundlags-§§, som tala om behandlingen af frågor ronde grundlagsförändringar, än att vilja åstadkomma någon ingripande förändring i sjelfva lagstiftningsprincipen.
Jag har således under discussionen redan pä förhand en slags aning om den ställning, som kunde blifva min, derest i en framtid de olika åsigterna, sam nu icke äro genom så skarpa gränsor åtskiljda, skulle gifva anledning till partier, som jag tror kunde blifva en följd af de häftiga strider, hvartill dessa §5 gifva anledn.
Mitt förslag går en medelväg emellan de 2:ne ytterligheterna, Gr.
Horns å ena och Hr v. Hartmansdorffs förslag å andra sidan, som begge bestrida mitt förslag, hvilket likväl i detaillerna gillas i vissa fall från ena och i andra afseenden från andra sidan.
Jag har trott, att man icke borde göra någon förändring uti de grudlagsstadganden, hvilka röra behandlingen af sådana grundlagsändringsförslag, som inkomma från Konungen , emedan jag trott, att sådant kunde föranleda till nekad sanction å grundlagsförslaget vid påföljande riksdag.
Flera talare hafva sökt bevisa, att det gifves ett stort fel i närvar, stadganden i detta fall.
Detta måste jag medgifva.
Stadgandena i 56 och 81 §§ R,eg.F. äro dels sinsemellan alldeles stridiga och dels innehålla de i sjelfva principerna sådana oriktigheter såsom principer, att jag, lika med Gr. Horn, Hr Cederschjöld och några andra talare, skulle anse det vara rättast att Konungens propos. rörtde grundlagsändringar behandlades såsom andra frågor, efter K.
M:s propos:r i andra ämnen behandlas lika med enskilda riksdagsmäns motioner; 19 H. 35 l)cii Februari f. ra. nien man glömmer, att det fordras Konungens snnction till dessa förslag.
Man har sagt, att då Constit.Utsk. nu tillstyrker ett
Konungens förslag^ beliöfver endast ministeren concentrera hela sin förmåga för att inverka på Constit.- Utsk.
Jag medgifver detta; men om det är en fördel för Regeringen, så är det val också troligt, att Regeringen icke afsäger 'sig densamma, i fall ett nytt förslag skulle framkomma.
Jag tror det derföre vara bäst, i fall man vill komma lill något resultat, att vänta med att söka erhålla sådana concessioner från den andra statsmagten, till dess man ser, att denna magt börjat finna, att det gifves en opinion inom landet, för hvilken den anser sig böra göra några concessioner; ty jag måste tillstå, att jag för närvar, icke har någon anleda, att hoppas sanction på elt förslag, som skulle ingripa i något enda af Regeringens prerogativer.
Hr v. H artmänsdorfF har börjat med att instämma med Gr.
Horn deruti, att gemensamma tankar borde alskaffas och att frågorna skulle behandlas på sätt 56 §:s r mom. föreskrifver.
Marchen skullé då blifva sådan, att första gången ett Constit.Utskrs förslag inom Stånden pröfvades, skulle anmärkmr deremot få göras, och dessa anmärkhrr likasom discussioner öfver andra frågor till Constit.Utsk. återremitteras, hvarest niålet jémté de gjorda anmärkningarna skulle ånyo pröfvas, liväraf följden hlefve, antingen att Utsk. vidblefve sitt förra förslag, eller också inkomme med nytt förslag, grundadt på de möjliga förändringar, sorn kunde blifva en följd af de vid återremissen gjorda anmärkningar.
Derefter ägde Stånden att, likasom i andra frågor, fatta sitt beslut, oberoende af det yttrande, Constit.Utsk. afgifvit.
Här började likvisst skillnaden emellan Hr v. HartmahsdorlFs och Gr.
Horns åsigter, och denna skillnad är så betydlig, att man kan anse deras förslag såsom utgångna från alldeles motsatta åsigter.
Hr v. Hartmansdorff föreslår nemi., att det andra förslaget, som ingäfves från Constit.Utsk., endast skulle kunna få gillas eller ogillas af Stånden, och att slutligen Codstit.Utsk. vid Ståndens beslut, som klefve detsamma, som för närvar, kallas deras gemensamma tanke, skulle få fästa det afseende, som det för godt funné.
Detta går ut på ingenting annat än att i grundlagen nedlägga en magt hos Constit.Utsk., som detta Utsk. vid denna riksdag velat tillvälla sig, fastän den icke kunnat ernås.
Jag har icke kunnat gilla Constit.Utsk:s försök i detta fall, och jag kan icke heller gilla försöket att i grundlagen nedskrifva ett stadgande, som tillegnan Constit.Utsk. en så obehörig magt.
Uti Gr.
Horns förslag finner jag både fördelar och olägenheter.
Enligt detsamma skulle visserligen en ytterligare remiss till Constit.Utsk. komma att äga rum; men den tidsutdrägt, sorn deijjf hlefve en följd skulle likväl medföra den fördel, att frågan blefve ytterligare pröfvad af Utsk., sedan Utsk. haft tillfälle att inhemta alla Ståndens opinioner i ämnet.
Dcu a1 F c b r u a r i f. ra. 27:»
Delta är en väsendtlig förbättring, och jag skulle derföre icke vara obenägen att öfvergå till Gr.
Horns förslag; men jag mötes, då jag gör det, af ett ganska praeliskt skäl, som första gången yppades hos mig, icke i min egen eftertanka, utan i följd af ordförandens i Constit.Utsk. yttrande i sista plenum, då Frih.
Cederström under recensionen af Gr.
Horns förslag, som Hr Frih. ansåg såsom en ny motion, ganska prophetiskt uttryckte dessa ord:
Få se, om Constit.- Utsk. kan göra något afseende derpå.
Denna prophetia, utgången från en af decemvirerna i Constit.Utsk., bekänner jag gör, att jag icke vill förena mig i Gr.
Horns förslag, ehuru jag icke kan neka, att detta i sak är det bästa, som hittills framkommit.
Det ändamål, som jag sökt vinna, har jag flera gånger releverat, och är att åstadkomma ett förtydligande i de hufvudsakliga punkter, som gifvit anledn. till de bittra tvisterna vid denna riksdag.
Jag fortfar derföre att yrka propos. till bifall å det förslag, som jag tagit mig friheten afgifva.
Likväl skall jag, då jag följer discussionen deraf, taga ledning för mitt omdöme, huruvida jag finnér nödvändigt att borttaga en mindre hufvudsaklig anmärkn. i förslaget, der jag sagt, att, om 2:ne Stånd stadna emot 2 i fråga om gillande eller ogillande, frågan skall öfverlemna,s till förstärkt Constit.Utsk.
Detta är en anmärkn.
, som jag i principen anser vara bättre än Constit.- Utsk:.s förslag; men i det afseendet skall jag icke vara envis.
Hvad jag deremot fäster mig vid är, att det mätte förklaras, hvad som förstås med de anmärkntr, som få göras vid Constit.Utsk:s förslag, emedan det är otydligheten i detta fall, som anledn. egentligen kan tillskrifvas till de hårda ord, hvartill man kommit såväl emot Constit.Utsk. collectivt, sorn mot enskilda ledamöter deraf.
Denna anmärkn. är således af ganska mycken vigt, hvarföre jag skulle önska, att den icke måtte lemnäs utan afseende.
Jag vill icke vidlyftigt upptaga R. o. Ad:s tid med ett yttrande uti ett ämne, sorn. redan i sista plenum blifvit uttömdt; men sedan jag haft tillfälle att närmare justera mina tankar i afseende på redactionen af.den förändring, som jag föreslog, vill jag 1111 uppläsa della förslag, hvilket jag tror närmast öfverensstämma med de flesta talarnes åsigt.
För det första instämmer jag med Constit.Utsk. deruti, att 2 morn. i 56 § bör utgå, och i stället endast inflyta en hänvisning till 81 §.
Deremot skulle 8t §:s 1 morn., i enlighet med Cpnstit.Utsk:s förslag, blifva så lydande: ”Denna regeringsform —• — — — besluta.” 2 mom. skulle erhålla följande lydelse: ”Inkommer till R.
Constit.Utsk. med någof förslag till grundJugsförändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom i Ståndens plena, först framställa^ till gillande eller ogillande.
Ogillas det af alla 4 RiksStm, förfaller frågan.
Gillas Den 3i Februari f. ra. detsamma af samtliga lliksStm, hvile då att oförändradt antagas eller förkastas å nästföljande riksdag.
Göras åter i något eller några lliksSt. vid förslaget anmärkn.‘r, som hindra dess hvilande, blifve dessa hänvisade till Constit.Utsk., sofc det åligger att till RiksStm med ett förnyadt utlåt, i ämnet inkomma.
Förena sig derefter alla RiksStm om Utsk:s yttrande, hvile det då till slutligt afgörande, såsom ofvan sagdl är, vid nästa riksdag.
Rlifva åter något eller några Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga, eller ogillas förslaget af något eller några Stånd, men gillas af de öfriga, varde Constit.Utsk., genom val af RiksStms plena, förstärkt till ett antal af 3q ledamöter af hvarje Stånd, hvilka, genom samfäld omröstning öfver af R.
St. godkända voter:spropos:r, med R.
St:s rätt afgöra i hvad skick förslaget hör hvila, eller huruvida det bör alldeles förfalla.” 3 mom.
"Blifva å riksdag, då öfver hvilande grundlagsförslag beslutes, alla RiksStm om ändringen ense, öfverlemue de” etc., på sätt Utsk. föreslagit. 4 morn. skulle angå behandlingen af Konungens propöstr och lyda så här: ”Vill Konungen hos R.
St. föreslå någon ändring i grundlagarna, höre lian Statsrådet och öfverlemne sedan sin propos. jemte Statsrådets tankar deröfver lill R. St., som genast, utan att om denna propos. förut öfverlägga, uppdrage Constit.Utsk. att sitt utlåt, derom till R.
Yarder Konungens propos. icke af R.
St., enligt hvad ofvan skils, såsom ett fullständigt beredt grundlagsförslag godkändt, eller blifver den å nästföljande riksdag af något Sjånd afslagen, aflemne R.
St. sitt afslag med skälen dertill skriftligen till Konungen genom deras talmän.” 5 morn., hvilket skulle blifva sådant det nu är, lyder sålunda: ”Om vid riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det icke äga rum utan Konungens och atla 4 RiksStms sammanstämmande beslut.”
Då jag i detta förslag utgått från den synpunkt, att om något RiksSt. skulle vara skiljaktigt från de öfriga, ärendet borde afgöras i förstärkt Constit.Utsk., så har jag till grund härför afsett den grundsats, att, om 3:ne
Stånd antogs ett förslag, som af det 4-’de ogillades, förslaget likväl möjligen kunde vara af den beskaffenhet, att detsamma af förstärkt Constit.Utsk. borde förklaras hvilande lill grundlagsenlig behandling vid en kommando riksdag, likasom jag föreställer mig den händelse, att derest förslaget förkastades af 3:ne Stånd, men bifölls af det 4:de, detsamma lika möjligen kunde och borde i förstärkt Constit.Utsk. ogillas.
Jag linner äfven rättvisan fordra, att då ett Stånd skall hafva veto i fråga om att bibehålla grundlagsstadgandet, det äfven bör äga sin röst öppen i frågan om att förändra detsamma, och jag kan icke se, att denna grundsats skulle Den 21 Februari f. m. 377 hållas i helgd på annat sätt, äu att frågan, på sätt jag föreslagit, hänskjutes till förstärkt Constit.Utsk, så snart någon skiljaktighet emellan IliksSttu förefinnes.
För att göra förstärkta Constit.Utskts opinion mera stark, har jag föreslagit, att ledamöternas antal skulle ökas till 3o af hvardera Ståndet.
.Tåg anhåller vördsamt att få fästa II.
Ståndets uppmärksamhet på de olägenheter, som, efter min öfvertygelse, skulle uppkomma, i händelse man antoge Hr Hjärnes eller Hr Dalmans redac. tionsförslag.
Hr Hjärnes utgår från den tanken, att det lyckats honom definiera, hvad med anmärkntr förstås.
Jag vädjar till en hvar att sjelf bedöma, huruvida det är möjligt att göra upp en sådan definition?
Så länge anmärkntr få göras, lärer det gå med dem alldeles som nu med de gemensamma tankar, hvilka skola till Utsk. återremitteras, nemi. att den ene påstår, det anmärkntna höra till förslaget, och att den andra påstår motsatsen.
Om man t. o. m. ville förklara, att blott det, som hörer inom §:s omfång, må blifva föremål för anmärka., så kan man likväl ditplocka andra ämnen och påstå, att de höra dit, aldenstund 2, 3 och ofta flera §§ i grundlagen afhandla samma ämne.
Jag befarar följaktligen, att så länge Stånden få göra anmärkntr, hvilka, oberoende af Constit.Utskts mening, kunna antagas såsom beslut, äfventyrar man äfven, att en ny motion i Ståndet genast antages emot Constit.Utskts mening.
Vid Hr Dalmans förslag gör jag så tillvida samma anmärkn. som vid Hr Hjärnes, att om man med förändringar och tillsatser skulle få afgöra ett Constit.Utskts betänk., andra gången det förekommer, så skulle det kunna hända med Cönstit.- Utskts såsom med andra Utskis betänktn, att man, då saken efter återrernissen förekomme, gjorde tillägg, som icke varit af Utsk. behandlade och som Ståndet förut icke ens hört talas om.
Det kunde möjligen hända på samma sätt som vid denna riksdag med frågan om theatrarna, att sedan det ena Ståndet afslagit, det andra bifallit, det Stdje bifallit till en del och det 4;de ™ed tillsatser, slutades liebl saken med ett beslut, alldeles motsatt det, som motionen åsyftade.
Denna afsåg nemi. utvidgade rättigheter att uppföra skådespel och slutades med underd. anhållan om censur.
På samma sätt befarar jag, att det ginge med grundlagsändringsförslag, behandlade efter de nu framställda sätten, nemi. man skulle komma till raka motsatsen af hvad man önskade.
Hr Dalman har äfven yrkat, att om ett grundlagsändringsförslag än vore förkastadt af 2 eller 3 Stånd, detsamma likväl icke skulle komma att förfalla, utan remitteras till förstärkt Constit.Utsk., hvilket med R.
St:s rätt borde afgöra, i hvad skick förslaget borde hvila, eller om det skulle alldeles förfalla.
Men jag hemställer, om det ar Den 21 Februari f. m. siv lil alt ät grundlagsändringsförslag gifva mindre vigt, än åt förslag till ändringar af allm. civil-, criminal- och kyrkolag?
Om det blott är fråga om att med 8 sk. förhöja böterna för ett brott, så förfaller frågan, om 2' Stånd stadna emot 2.
Skall man då icke ännu mera låta fråga om grundlagsändringar förfalla, om 3 Stånd stadna emot 2?
Jag får äran erinra, att då mitt förslag betager
Stånden rättighet att göra anmärkmr såsom gemensamma tankar, så öppnar detsamma deremot tillfälle för Stånden att vid Constit.Utsk:s förslag göra anmärkmr på samma satt som vid andra Utsk:s betänktn, hvarigenom en större frihet vinnes än förut, och hvarigenom man kati hoppas att från Constit.Utsk. erhålla bättre förslag.
Landtm, täcktes skilja frågorna åt, så att frågan örn behandlingen af förslag, grundade på K.
M:s propostr, måtte särskildt företagas, och frågan om behandlingen af förslag af riksdagsmän eller af Constit.Utsk, sjelf afgifna sedermera särskildt afgöras.
Då jag i sista plenum vågade föreslå en förändring i det förslag, Constit.Utsk. framställt till ny redaction af 8i § Reg.F., utgick jag från den synpunkt, att formen för förändring af grundlagsändringsförslag utgör en af de vigtigaste grundpelare, på hvilka Reg.F. hvilar och hvaraf dess upprätthållande i väsendtlig mån beror, samt att det således är en vigtig angelägenhet, att denna form är tydlig och klar, så att ingen motsägelse eller otydlighet finnes i det lagbud, som bestämmer sättet att behandla grundlagsförslag.
Jag antog äfven för en bestyrkt sanning, att närvar, ordalydelse uti 56 och 8i §§ Reg.F. dels är contradictorisk och dels otydlig, och att det derföre är både behöfligt och för framtiden nödigt att afhjelpa dessa brister.
Med ledsnad hörde jag talare yrka motsatsen.
De påstodo, att dessa §§ icke innefattade några brister och icke tarfvade någon förändring; men samma talare motsade sig sjelfva deruti, att de sjelfva framställde förslag till förändringar, i hvilka förslag de dock så svängde omkring, att de slutligen stådnade pä samma punkt, hvarifrån tje utgått.
Dock yrkade de, att den hittills varande proceduren med behandlingen af Constit.Ulskts förslag, nemi. att Stånden vid återreijiissen uppgöra sina geinensamma tankar, sorn Constit.Utsk. skall sammanjemnka eller hvilka, derest sådant icke är görligt, genom votering skola sammanpressas, skulle utgå och att Stånden skulle få jäfoga återremissen alla de anmärkmr, hvartill de kunde finna sig befogade; men då förslaget andra gången återkomjne, skulle likvisst, efter deras framställning, precist samma procedur sorn nu äga rum, d. v. s. att
Stånden skulle äga rättighet att med ändringar eller tillägg få antaga det förslag, sorn Constit.Utsk. framlagt.
Ett sådant sätt att förän - Den si Februari f. m.
(Ira eller förbättra formerna anser jag likna en byggmästares förfarande, hvilken, i stället för alt reparera bristfällig» lieterna, endast öfverstryker dem och derigenom bedrager dem, som tro, att bristfälligheterna äro reparerade, då de i stället endast äro skylda.
Jag frågar, hvad dessa talare vunnit annat än en förökad omgång.
Resultatet blir ju detsamma sorn nu, fastän under en ny benämning.
Orden gemensamma tankar hafva väl utgått ur grundlagen; men rättigheten att med tillägg och förändringar besluta liar i stället tillkommit, och då är saken enahanda.
Jag tror, att dessa talare icke kunna neka, att våra former äro troga och tunga och att, oaktadt ålerremissen, sällan något godt förslag kan framgå, då rättigheten qvarstår vid slutliga afgörandet att på 4 >'um sönderrycka och förderfva förslaget, huru man behagar.
Jag har fästat mesta vigt dervid, att vid sådana förslag, som grundlagsfrågor, man måste afsäga sig denna rättighet, på det ett godt förslag måtte underkastas
Ståndens ogillande eller förkastande, och att deras beslut sedan må afgöras genom omröstning i förstärkt XJtsk., på det ingen mening må blifva undertryckt, men att, här förslaget andra gången återkommer, ingen jemnkning får äga rnm.
Orsaken, hvarföre jag föreslog, att förslaget, ändra gången detsamma inom IJtsk. behandlades, skulle underkastas ett dubbelt antal ledamöters afgörande, var den, att Stånden derigenom skulle äga så mycket mera utsigt att få sina åsigter upptagna, utvecklade och pröfvade, och vara mera benägna att afsäga sig rättigheten att vid definitiva beslut ingå i jemnkningar, som bortskymma alla förslag och göra det till ett af verldens 7 underverk, om något godt förslag på det sättet återkommer.
Sedan jag nu redogjort för rnotiverna af mitt förslag, vill jag icke envisas med alt genomdrifva detsamma, utan öfvergår gerna till Hr v.
Hartmansdorff!; förslag, emedan jag deruti finner det ändamål, jag åsyftar.
Dock är det en liten ändring, som jag hemställer, om icke Hr v. Hartmansdorff sjelf finner nödig.
Der står nemi.: ”De förslag, som föranledas af återremiss, kunna särskildt etc.”
Ordet särskildt anser jag böra utgå; ty att andra gången framställa a:ne särskilda förslag kän jag icke gilla.
Äfvenledes får jag hemställa, om icke i slutet af 81 § bör införas det tillägg, att vid den riksdag, då grundlagsfrågan till slutligt afgörande företages, deröfver endast får voteras med ja och nej, emedan ett uteslutande deraf skulle kunna föranleda till tvister, huruvida någon ändring i redactionen då kunde få äga rum eller icke.
Jag vill blott tillägga, att, innan jag kati medgifva discUssionen vara fullbordad , hvar och en,som vill framställa ett förslag till omröstning, måtte bestämma hvilka delar af iiärvar. morn. hau anser böra qvarstå, emedan jag finner de hittills framkomna förslagen något otydligå i detta fall.
Dea a i Februari f. m.
Hvad Hr Giinthers första anmärkn. beträffar, liar jag ingenting deremot, att af skäl, som talaren anförde, ordet särskildt utgår ur mitt redactionsförslag.
Hvad åter angår sednare anmärkn.
.rör:de det föreslagna tillägget, anser jag detsamma öfverflödigt, emedan mitt förslag slutar med instämmande uti Constit.- Utskrs fr. o. m. orden:
Blifva å riksdag, då öfver hvil ande grundlagsförslag beslutes, t. o. m. ordet: åstundan.
Jag får förnya min anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes skilja emellan grundlagsfrågors behandling i allmänhet och behandlingen af sådana frågor, föranledd genom propos:r från Konungen, på det man icke genom 2:ne •frågors sammanblandning må komma till oriktiga beslut.
Med Hr Gunther instämmer jag äfven uti den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm., efter fulländad öfverläggning i detta ämne, täcktes låta uppläsa de särskilda förslagen, på det desamma må återkallas i alla ledamöternas minne, så att man icke, i saknad af kännedom om det ena eller andra förslaget, må vara urståndsatt att kunna göra en jemnförelse dem emellan.
Det sista tillägg, hvarom jag anhöll, bestod deruti, att då i närvar. 56 § af Reg.F. tydligen är bestämdt, att vid den riksdag, då definitivt beslut fattas öfver ett grundlagsförslag, deröfver endast med ja eller nej kan beslutas, men dessa ord blifvit uteslutna i Constit.Utsk:s förslag, desamma der måtte qvarstå af samma skäl, som de influtit uti nu gällande 56 §.
Skulle de anses öfverflödiga, skadar det i alla fall icke, att de qvarstå, emedan de innefatta ett förtydligande och man svårligen kan få dessa §§f rör:de behandlingen af grundlagsändringsförslag, nog tydliga, för att undvika de strider, hvartill de alltid gifvit anledning.