Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd stadnat i ett beslut, och frågan blifvit delinitivt afgjord, är detta Riksens Ständers beslut; men alla fyra Riks-Stånden skola dessförinnan yttra sig, och Expeditionsutskott lär icke hasta med expeditionen, innan sådant skedt.
I annat fall, om tre Stånd beslöto, men det fjerde protesterade emot att detta som ett Rikets Ständers Beslut fick anses, skulle möjligen ConstitutionsUtskottet komma att afgöra saken.
Förenämnde beslut innefattar dessutom ej ett uppliäfvande af assignationsrätten, utan blott en förändring deruti, fast med bibehållande af de principer, som förut blifvit etablerade.
Jag vill ej närmare utveckla ett ämne, som redan blifvit ganska vidlyftigt afhandladt, och uti hvilket Ridderskapets och Adelns öfvertygelse blifvit medelst votering ådagalagd.
Hvad inbjudningen till de öfriga Stånden Den 7 November f. m.
Beträffar, kan man af analogien med andra fall draga den slutsats, att en sådan inbjudning allt för väl kan äga rum.
Jag anhåller, att få fullkomligen instämma i den af Herr Hjerta nu gjorda reservation; och får tillägga, att jag anser hvarje hinder, som godtyckligt lägges för tillvexten af folkets förkofringskrafter, vara ett hinder för utbildningen af dess constilulionella frihet.
Det är visst sant, att om det blott är fråga om rättighet, som kan gifva anledning till livad Herr Hjerta begärt; men mig må det vara tillåtit att underställa Ridderskapets och Adelns så välsom den värde Ledamotens eget bedömmande, om det skulle vara rätt passande, att, sedan Ståndets beslut blifvit fattadt, en af dess Ledamöter motsätter detta beslut sina enskildta åsigter, för att till de andra Stånden liksom till en Öfver-Rätt hänskjuta saken.
I händelse Herr Hjertås anhållan bifalles, torde det ock vara öppet för andra, att vid hans yttrande göra anmärkningar och då får hela ärendet utseende af en ordentelig process, ett förhållande, sorn åtminstone jag tycker mindre väl anstår oss.
Herr Treffenberg , Curry Gabrie/:
Jag får endast gifva tillkänna, det jag, afven med risque alt blifva ansedd för en 120 Den 7 November f m. processmakare, till alla delar förenar mig med Herr Hjerta.
Då jag vidtog detta steg, trodde jag roan skulle inse att jag gjorde det derföre, att jag ansåg det vara nödvändigt.
Herr Ribbing har behagat anse det likna en process.
Jag tror likväl ej, att det kan såsom en sådan betraktas.
Då vi alla äro Riksdagsmän, skulle jag ej förmoda, att för' det vi tillhöra det ena Ståndets rum, vi skulle vara utestängde från rättigheten att meddela de öfrige Stånden våra tankar.
Man bör dessutom erinra sig, att beslut bär ofta fattas, då blott jq till 13 personer äro närvarande, Herr von Hartmansdorff, August:
Då Herr Hjerta anser det vara så maktpåliggande , att hvarje enskild Ledamots tanka, som uti ett Stånd yttras, må komma till de öfriges kännedom, borde han anse för så mycket mera angeläget, att ett helt Stånds tanka blifver de öfrige meddelad och således icke bestrida inbjudningen.
Likväl har den värde Ledamoten påstått, att den vöre både ändamålslös och olaglig.
Det förra bar lian emedlertid sjelf genom sitt yttrande vederlagt; och hvad den förmenta olagligbeten beträffar, så hafva flera inbjudningar tillförene under denna Riksdag ägt rum, sedan arne och äfven 3:ne
Stånd redan fattat deras beslut i ämnet.
Sadane voro till exempel frågorne örn ändring i Kyrkoplikten och om Den 7 November f. m. 121 UndervisniiVgs-Verken för Allmogens barn.
Jag ber .Ridderskapet och Adeln om ursäkt för det jag borttager tiden med denna upplysnings meddelande, men det synes mig vigtigt alt uppgifterna blifva enliga med förhållandet.
En annan Talare bar, såsom mig synes, rigtigt nog, jemn fört Herr Hjertås anhållan att till de öfrige
Stånden få medsända sin reservation mot Ridderskapets och Adelns Beslut, med en process, der hvar och en af parterna söker göra sin mening gällande - inför domaren.
Men då ännu en annan sagt, att alla hinder, som lades i vägen för folkets förkofran, äfven voro binder för dess utveckling till constitutionel frihet: så lår jag, så vidt yttrandet beträffar denna sak, anmärka att det torde vara ovisst hvad sorn mäst bidrager tili folkets förkofran, antingen Utskottens Förslag, eller Ridderskapets och Adelns vidtagna Beslut, samt att jag, för min del, tror det sednare göra det.
Herr Ribbing: Herr Hierta har ansett nödigt, att målen må varda så väl utredde som möjligt.
Häruti instämmer äfven jag.; roen förmodar dock, att sedan Herr Landt-Maiskalken frågat, om Ståndet anser öfverläggningen slutad, och denna fråga bjifvit med ja besvarad, samt pluralitetens mening derefter genom votering utrönd, några ytterligare upplysningar icke kunna erfordras.
I 22 Den 7 November f m.
Den värde Ledamoten liar äfven nämt, att få personer vid beslutets fattande voro tillstädes.
Sådant är deras fel, som gingo sin väg, oaktadt Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum äfven efter slutad votering skulle fortsättas.
Herr Hjerta : Herr von Hartsmans dorff liar missförstått mitt yttrande , då lian tror, att jag velat hindra verkställigheten af Ridderskapets och Adelns Beslut.
Jag liar inskränkt mig blott dertill, att, enligt 57 §.
Riksdags-Ordningen, mitt särskilda yttrande matte få till de öfriga Stånden medfölja.
Hvad de af samme värde Ledamot åberopade prejudicater beträffar, får jag anmärka, att vi ej hafva något sådant derpå, att man åsyftat en ändring i tre Stånds Beslut, sedan detta redan blifvit bekant.
Sådane inbjudningar hafva skedt, då antingen Protocolls-Utdrag ännu icke ankommit, eller blott ett Stånd afgjort frågan.
Det har aldrig förr handt, att inbjudning skedt, sedan tre Stånds sammanstämmande beslut blifvit oss kungjordt genom uppläste ProtocollsUtdrag.
Herr von Hartsmans dorff":
Om Herr Hjerta behagar efterse data på de från RiksSlånden ankomna Protocolls-Utdrag, rörande Skolväsendet på Jandet skall han finna, att de öfrige Stånden fattat sina beslut un - Den 7 November f rn. ta3 elev elen 1I, i3 och 16 September, hvaremot Ridderskapets och Adelns inbjudning först den 19 i samma månad blef beslutad.
Jag får äfven anmäla min reservation emot ifrågavarande Beslut, och det på de af Herr Hjerta och Grefve von Schwerin anförda skäl.
Till dessa må det tillåtas mig tillägga det, att då icke något annat motiv blifvit framstäldt för den beslutade inbjudningen, än att Ridderskapet och Adeln fattat ett annat beslut, än de 3:ne öfriga Riks-Stånden, och ett beslut alldeles rakt stridande mot dessas, så är det för mycket begärt och högst otroligt, att de 3:ne
Stånden skulle frångå sitt på så många giltiga grunder fattade Beslut, blott för det Ridderskapet och Adeln behagat vidtaga ett annat.
En så ovanlig villfarighet borde desto mindre kunna synas möjlig, då man besinnar, att en stor Pluralitet af dessa Stånds Medlemmar utgöres af Representanter från Landsorterna, der bristen på det gångbara myntet gör begagnandet af den enskilta creditfriheten desto oumbärligare.
Och gör man sig ej skyldig till en motsägelse, då man så mycket yrkar på Handels- och Näringsfrihet, roen ej vill medgifva den ännu mer allmänt för nyttig ansedda creditfriheten?
Jag anhåller alt detta mitt yttrande får jämte Herr Hjertås åtfölja Protocolls-Utdraget till de öfrige Riks-Stånden. 124 Den 7 November, f. m.
Det lärer ej, emot 5^ §.
Riksdags-Ordningen, kunna bestridas någon Ledamot, att få sin särskilda mening åtföljande till de öfrige Stånden, då lian ej instämt i det fattade Beslutet.
Detta är fallet med Herr Hjerta; hvaremot Grundlagen ej föranleder, att den sorn i Beslutet deltagit, såsom den sist Talande Ledamoten, skall få bifoga sinatankar. 57 §. är tydlig och klar.
Afståndet af den plats, jag bär innehar, torde ursägta , om jag ej rigligt fattat Friherre Cederströms mening.
Likväl tyckte jag mig förstå så mycket, att det var en anmärkning mot min anhållan derom, att min reservation måtte bifogas Protocolls-Utdraget till de öfrige Stånden.
I händelse jag misstagit mig, anhåller jag att blifva derom upplyst.
Jag får emellertid underrätta den värde Ledamoten, att jag för min del alldeles icke deltagit i Ridderskapets och Adelns Beslut, Friherre Cederström:
I händelse den värde Ledamoten emot hvad han förut yttrat, icke instämt i Beslutet och således förenat sig nied Herr Hierta, är intet hinder för honom att jemväl låta sin särskilda tanka åtfölja Protocolls-Utdraget.
I annat fall äger han icke rättighet dertill.
Herr af Uhi'j Gustaf: Det Grund lags stadgande, hvilket nu är i fråga, har ofta Den 7 November /. m. 123 blifvit förklaradt, på sätt Friherre Cederström nu gjort; men jag tror, sådant oaktadt, att denna tolkning ej ar den rätta.
Man kan nemligen ofta deltaga i ett Beslut, utan att godkänna de grunder, på hvilka detsamma blifvit fotadt.
För min del fårj-ag också förklara, att jag deltagit uti nämnde Beslut, men af helt andra skäl, och detta yttrande anhåller jag äfven må få till de öfrige Riks-Stånden åtfölja.
Jag kan ej begripa på hvad skäl Friherre Cederström kan påstå , alt jag instämt uti ifrågavarande Beslut, då jag likväl flera gånger talade deremot; jag voterade med minoriteten, och sedan voteringen var fulländad, besvarade jag frågan om inbjudningen till de öfrige Stånden med ett högljudt
I dag har jag högtidligen uttryckt min reservation emot Beslutet; och Friherre Cederströms anmärkning lärer således sakna all anledning.
Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till godkännande af ofvanberörde Protocolls-Utdrag; hvilken proposition med Ja besvarades.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att, jemlikt 57 §.
Riksdags - Ordningen, Herr Hjertås samt Grefve von - Schwerins och Herr Munck af Rosenskjöld^ serskildta tankar, äfven Deri 7 November f. m. måtte Protocolls-Utdraget åtfölja, för alt de öfrige Piiks-Ståliden meddelas.
Företogs till pröfning Stats-, Bancosnmt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den a5 sistlidne October under ]NT:o 5j5 afgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, rörande anslaget för Strömrensningarne samt åtskilliga dermed gemenskap ägande Motioner.
Det är endast vid sednare delen af detta Betänkande, som jag anhåller att få -»fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Det innehåller nemligen, att, till förekommande af Kungsådräs igenstängande, undersökning måtte ske å alla ställen der den ej förut skett, och att, i händelse missbruk förefinnas, de samma genast må undanrödjas, och den klagande, utan omgång, till sin rätt förhjelpas.
I anledning af yttrandet i början af Utskottens Betänkande, att ämnet egenteligen tillhörde Lagskipande makten, skulle man väl tro att fråga icke vore om att gå andra än vanlige, redan utstakade och laglige vägar, men då uttrycken falla sig nog executivt, och det vidare heter, att der privilegier eller Laga kraftvunne domar ligga i vägen för allmänna flott- eller far-leder, Strömrensnings-fonden skall användas till ersättning
127 för den, som genom nu föreslagne åtgärder bevisligen kunna blifva lidande; så kan deraf icke annat slutas, än alt Utskotten åsyftat vidtagande af särskildta åtgärder och andra än de' i vår lag och våra former utstakade, hvilka sednare icke i något fall, icke en gång emot ersättning, medgifva det allmänna rättighet, att tillskynda den enskildte något lidande, och hvarom anhållan hos Kongl. Maj:t ej eller synes böra göras.
Ehuru flere skäl för hvad jag anfört skulle kunna hämtas äfven från Grundlagen, vill jag, till undvikande af vidlyftighet, yrka återremiss pä grund, blott deraf, att, då vi hafva Allmänna Domstolar att döma, och Auctoritcter tillsatta att vaka öfver ordning och förekomma missbruk, är dermed nog och tillräckligt äfven för ifrågavarande ämnens behandling.
Och till svar å de väckte molionerne, synes blott böra meddelas, att vederbörande som tro sig hafva för när skett, äga att i laga ordning söka rättelse.
I anledning af Herr Rihbings anmärkning får jag upplysa , att Utskottens Betänkande ej innehåller, att ifrågavarande undersökning skall undandragas den Lagskipande Magten.
I Betänkandet står : Vidkommande dernäst Herr Beckmans med flere mötionairers deröfver förde klagan att strömmar och åar, under åberopande af äldre privilegier _> eller Kongl. Resolutioner_, pä åtskillige ställen obehörigen tillstängas tillförfång för kringliggan - 128 Den 7 November f. m. de grannar j uti deras naturliga rätt att fritt begagna vattudragen till transport af sina naturalster och förädlade produeter , så förekommer väl, att denna klagan, såsom tillhörande Lagskipande Makten att, i taga ordning afhjelpa , icke kan af Riksens Högloflige Ständer till hufvudsaklig pröfning upptagas ; men, då utgången af frågan, sådan den blifvit framställd, är af ett gajisha vigtigt inflytande pä näringurne i allmänhet, hufva Utskotten trott sig böra tillstyrka Riksens Häglof i ge Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte undersökningar på alla ställen, der sådane ej redan för sig gått, af vederbörande authoriteter, på de klagandes förskjutande kostnad, anställas till utrönande, huruvida Kungsådrorne, enligt allmänna Lagens stadgande uti 1J Cap. 4 §■ och 20 Cap. 2 och 3 fl.f. Byggninga-Balken, samt flere härom utkomne Författningar , finnas ulla tider på året, behörigen öppna.
Deraf synes tydligt, att Utskotten ej tillstyrkt Riksens Ständer att begära, det sådant i annan än laglig väg måtte ske, men att, då saken är af väsendteligt inflytande på näringarne, Riksens Ständer önska , att en undersökning måtte anställas, och, att der Författningen är åsidosatt, och Kungsådra är stängd, sådant genast måtte undanrödjas.
Då nu icke häraf kan dragas den slutföljd Herr Ribbing synes hafva förmodat, att sådant skulle kunna ske utan undersökning af Domare och ordentlig dom, ser Den 7 November f m. ser jag ej, hvarföre man ej skulle önska, att hindren utan omgång blifva undanröjde; det är enligt med Förfaltningarne.
Hvad den sednare punkten beträffar om ersättning af Strömrensningsfonden, så lär det ej vara något hinder att bifalla den, belst det är enda medlet, att undanrödja hindren, om ersättningen blott sträcker sig till allmänna Flott- elier Farleder.
Jag kan således icke anse anmärkningarne af den beskaffenhet, att de böra föranleda till återremiss.
Jag liar icke mycket att tillägga till hvad jag förut anfört, då Friherre CederstrÖms yttrande egenteligeu blott innehållit uppläsande af Betänkandet, hvilket vi redan hört.
Jag hemställer dock, enär det står, att den som blefve lidande genom de åtgärder Utskotten föreslagit, skulle erhålla ersättning af Strömrensningsfonden, om icke det förutsätter, att dessa åtgärder kunde komma att tillvägabringa lidande för någon.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: Såsom Ledamot af Strömrensnings-Comiteen anser jag mig med full öfvertygelse böra instämma uti Utskottens förslag, att fonden bör fortfara med den inskränkning uti användandet, som Utskotten föreslagit, att nemligen den endast får användas till strömmars upprensning och befordrande af lätta - RidcL o. Ad.
Prot. X.
Band. 9 i3o
Den 7 November f. m. de communicationer.
För öfrigt våg'ar jag tro, att detta anslag och deraf följande förvaltning, med oafbruten varsamhet, skall blifva vårdadt, och att Rikets Ständer skola vinna tillfredsställelse, öfver förenämnde fonds nyttiga och ändamålsenliga användande, hvartill jag hoppas anledning skall erhållas, vid de granskningar öfver Strömrensnings-Comiterens förvaltning och räkenskaper , som Riksens Ständer och Dess Revisorer utöfva.
Herr von Hohenhausen., Michael:
Jag instämmer fullkomligen uti Herr Ribbings anförande.
Otvifvelaktigt skulle det uppväcka mångå tvister, om uppå Riksens Ständers framställda underdåniga önskan en allmän undersökning företages om lagliga tillkomsten af Kungsådrans stängande, der det äger rum, uti våra många strömmar och åar.
När man ej fästat sig blott vid de stora strömmarne der flott- och farleder kunna tillvägabringas, så synes det mig hafva varit öfverflödigt att väcka denna fråga, som bör öfverlemnas åt det enskildta interesset för hvarje särskilt ort.
När i de sammansatte Utskotten detta ämne ventilerades, syntes mig att meningarne öfverensstämde deruti , att det blott skulle gälla de större strömmarne.
Det är ju tänkbart att en stängning af Kuligsådran i en ström eller å möjligen kan äga rum både till nj^tta för godsägaren och för hela landet omkring.
Då vet Den 7 November f rn. jag ej, hvarföre man genom en särlan allmän Kungörelse skulle gifva anledning fölen processmakare att ställa till en rättegång deremot.
Således tror jag, att stadgandet hlott bör sträcka sig till elvar och våra större strömmar.
Alla de strömmar och åar, der Kungsådra skall finnas, äro kände af Authoriteterne inom Länen, och de mindre rännilarna hafva ej någon Kungsådra, och äro således från stadgandet uteslutne.
När det nu åligger Authoriteterne att vaka öfver Författningens efterlefnad, så tillhör det dem äfven att tillse, det Kungsådran är öppen, och att tillförordna Actor i målet, om ej så är.
Men då det är upplyst af handlingarnc, att på manga ställen Kungsådrafy är stängd, men Riksens Ständer ej kunna pröfva, om det är lagligt, så är det naturligt att, när detta hindrar industrien, Riksehs Ständer då begära att undersökning mätte ske om orsakerne till stängningen, på det att de må kunna undanrödjas och att, när flottlederne äro af allmänt intresse, de måtte öppnas.
Betänkandet är således consequent.
Rättcgångarne blifva inga andra än de, som Authoriteterne i alla fall skulle låta anställa.
Det är hlott en anhållan, att Författningarne måtte sättas i verkställighet.
Iler r dou Hartmansdorff, August:
Emot sjelfva saken eller anslaget har jag intet att Den 7 November J. m. erinra, utan tillstyrker det.
Men livad formen angår, så instämmer jag med deni, som ansett ordalagen vara origtiga.
Yi hafva förut haft exempel vid denna Piiksdag, att de ordalag Utskott begagnat, måst, ehuru ansedde för origtiga, bibehållas i Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t.
Följden af bifall till förevarande Betänkande skulle blifva, att Riksens Ständer i skrifvelsen till Kongl.
Maj:t förutsatte, att de åtgärder de yrkat voro sådane, att enskilta medborgare derigenom skulle blifva lidande, hvilket aldrig må förutsättas.
Således tror jag att
Betänkandet bör återemitteras på det att ordalagen måtte rättas; eller snarare att Utskotten måtte gå uti samråd med Lag-Utskottet, hvars icke deltagande i denna sak tämmeligen tydligt visar sig.
Om fråga vore uti Betänkandet, att ändra gällande Författningar, hade visserligen Lag-Utskottel bordt deltaga uti denna sak, men här är ej fråga om annat, än att sätta i verkställighet, hvad som redan finnes stadgadt, och då bör ej Lag-Utskottet deltaga, tyen verkställighetsåtgärd tillhör ej detsamma, att yttra sig om.
Hvad åter beträffar Herr von Harlmansdorffs yttrande om de personer, som kunna blifva lidande, så är det klart, att om man genom laga kraftvundne Domar eller Kongl. Resolutioner fått rätt att stänga strömmar, kunna ej Författningarne om Kungsådras öppenhållande sättas i verkställighet, utan Den 7 November f. m. 133 att individuerne erhålla ersättning, och det är den , som Utskotten föreslagit skall utgå af Strömrensningsfonden.
Det är visst sannt, som Friherre Cederström yttrat, att frågan ej varit eller bordt vara om att göra en lagförändring.
Det har dock ej afhållit Oeconomie-Utskottet att göra förslag, som icke med Lag instämma, men om OeconomieUtskottet derifrån afstår, är det visserligen icke nödigt, att i detta ämne höra Lag-Utskottct, hvars biträde för sådane fall icke eller är att påräkna.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-, Banco- och Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Föredrogs å nyo Banco-Utskottets ej mindre den a3 sistledne Augusti under N:o 4f) afgifne, samt den a derpå följde September eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande med generelt förslag till reglementariske stadgandenför de serskildte Afdelningar af Banco-Disconten, som böra inrättas för Rikets Vestra och Södra Landskaper; än ock den 3o sistledne Octoder under N:o 65 med - 134 Den 7 November f. tn. deldte-, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att sorn det af Utskottet uppgjorde generela förslag till Reglemeutariska föreskrifter för organisationen af de beslutade Låne-Contoiren, innefattade flere serskildte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade-tillåta , att hvarje punkt linge särskilt för sig företagas och pröfvas, Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Utskottet har omnämnt tre saker i ingressen af Betänkandet, hvilka ej sedermera förekomma i det reglemeutariska.
Den första omständigheten rör fördelningen af Provinserna , huruvida Halland skall tillhöra Götheborgs Låne-Cöntoir och Wermeland Stockholms.
Den andra orten för Låne-Contoirens stationerande; om det Södra skall förläggas i Malmö eller Christianstad.
Den tredje omständigheten angår fondens disposition, i händelse' den bär icke skulle utgå, och de öfrige Contoiren behöfva mera än sitt maximum.
Det beror af Ridderskapet och Adeln sjelf, antingen det reglementariska först skall till pröfning företagas, och sedermera, hvad Betänkandet i öfrigt innehåller; eller om man först skall besluta angående de tre omständigheterna, sorn uti ingress en äro nämnde.
Den -J November f. m. 135 Herr Grefven och Landt - Marskalken yttrade, att då Utskottet, på sätt Grefve von Schwerin omnämnt, uti inledningen till det sednare Utlåtandet, upptagit trenne hufvudsakliga omständigheter rörande Låne-Contoirens Districter, belägenhet och fonder, ansåg* Herr Landt-Mar skalken sig böra hemställa, om icke pröfningen af berörde ämnen äfven finge ske punktevis samt föregå granskningen af de reglementariska.
Bifölls. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt-Mar skalken framställde serskilte propositioner, fann Uidderskapet och Adeln för godt bifalla Utskottets Förslag, så väl att Westra Låne-Contoiret skulle omfatta Pro vincense Götheborgs och Bohus Län, Halland, Westergöthland och Dahls Land, samt det Södra Låne-Contoiret Provincerna Skåne oelx Blekinge, som ock, att Westra Låne-Contoiret skulle förläggas i Staden Götheborg och det Södra i Staden Malmö.
Herr Grefven och Landtmarskalken tillkännagaf, att Banco-Utskottet tillstyrkt, att en summa af Tre millioner Riksdaler, utaf Banco-Discontens Låne-Fond, mätte få användas för båda Låne-Contoirens samfällda rörelse, hvaraf Låne-Contoiret i Götheborg skulle äga att begagna Två Millioner Riksdaler , och Låne-Contoiret i Malmö En million Riksdaler; hvarjemte Utskottet föreslagit, Dm I November f m. att den föreskrift borde lemnäs Rikets Ständers, till Stats-, Banco- och Riksgälds-Verkens öfverseende förordnade Revisorer: att, "i fall erfarenheten skulle bevittna, att under en längre tid, någon större summa varit oullånd, antingen vid Hufvud-Conloiret, eller någotdera af de mindre Discont-Contoiren, Revisorerne äga förordna, att ett sådant öfverskott må förskjutas till det eller de af Discont-Contoiren , hvarest behof deraf funnits äga rum, hvilket förskott dock kommer att återställas, då det finnes behöfligt vid det Contoir, hvarifrån detsamma blifvit meddelade"
Grefve von Rosen, J.rel: Utskottet bär i detta Moment föreslagit, att Revisorerne skulle bestämma den summa, som till förstärkning af hvardera Låne-Contoirets Fond kunde erfordras.
Enligt min tanke vöre det bättre, att Ranco-Fullmäktige fingo bedöma detta förhållande.
Desse äro permanenta, hvaremot Revisorerne, som blott periodiskt sammanträda, icke kunna vid alla tillfallen Öfverse det hela.
Jag yrkar denna förändring så mycket heildre, som Discont-Contoiren i Landsorterne blott äro utgreningar al den stora
Disconten i Hufvudstaden, Herr Pereswetoff', Morath , Anders TVil~ helm.'
Då denna fråga inom Utskottet förevar, fann man å ena sidan betänkligt att tillst3;rka, det ett öfverskott af den för Låne-Gonloiren hesäroda anslagssumma skalle Den 7 November f m.
137 kunna förflyttas till ett annat Discont-Contoir, när behofvet sådant påkallade; men å andra sidan det vara oförenligt med anslagens ändamål, att låta en del af beloppet på ett ställe ligga obegagnadt, under det total brist kunde på ett annat ställe förefinnas-.
Man föreslog derföre den utväg Betänkandet innehåller; hvarefter man tog i öfvervägande till hvilken Authoritet den medgifna jemnkningsrättiglieten skulle uppdragas.