Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på det ämne, hvaraf redskapen linnde vara förfärdigad, har jag hört en vettenskapsman, nemi.
Hr Professor Schwartz, yttra, det han ansåge underslef alltför mycket kunna bedrifva*, i händelse sådana ordalag bibehöllos, som de, hvilka funnits i våra föi egtde hrännvinshrännings-förordningar, och som afven nu äro införda i Utsk:s förslag.
Jag vill således på hans ord tillstyrka, att R. o.
Ad. måtte antaga Gr.
Hamiltons förslag, och följaktligen göra sig försäkrad t emot de missbruk, som i annat fall skulle kunna äga runi.
Pen uppgift, sorn den siste värde talaren meddelat, finnes redan i en not af reservanten.
Det var just emot denna uppgift, som min anmärka, var riktad, och den nämnde vettenskapsmannen må hafva sagt hvad som helst, så har han likväl misstagit sig, då han påstått, att man lian använda hvad trädkärl som helst till brännvinspannor.
Det låter sig ju icke tänka, att man kan taga hvilket trädkarl som helst och sälta på elden, ty då brinner det upp, utan det måste vara sammanbundet med en ångpanna.
Jag nödgas således, i motsats emot hvad den värde vettenskapsmannens upplysning innehåller, vidblifva mitt förra yrkande.
Den siste väjde ledamoten må benäget upsägta, att jag likväl vågar tro, att så länge skatten utgår efter pannerymd, så skulle det vara ganska oförsigtigt att medgifva begagnandet af brännvinspannor af träd.
För näryar, ligger en controll i afseende på brännvinspannornas beskaffenhet redan hos den första tillverkaren.
Sådant vöre alldeles omöjligt, om pannorna finge göras afträd, emedan man då ofta ej kunde få reda på hvem som tillverkat dero, Icke heller finnes någon säkerhet genom intyganden af den person, som tillverkat sjelfva ångrören, hvilka ingå i apparaten, ty man kan ju lätt föreställa sig, att denna apparat först är insatt i ett mindre trädkärl, hvilket sedermera utbytes emot ett större.
Jag skulle derföre tro, att man bör inskränka sig lill pannor af koppar eller annan metall, vid alla sådana bränneriet’, der skatten ej erlägges efter mäskekaren ; men skulle skatten vid fabriker komma att erläggas efter dessas rymd, så må gerna pannor af Irad begagnas, Jag tillstyrker således antagande af Gr.
Hamiltons förslag, med den förändrade redaction, atti stället för att han föreslår, att brännvinspanna med bröst och halt må göras endast af metall, det må komma att hela ”af koppar eller annan metall."
Det är visst i saken detsamma, och denna förändring behöfdes ej för vettenskapligt bildade personer; men jag befarar, att många af allmogen skulle med metall förslå inblandning af koppar och tenn, emedan den vanligtvis så benämnes.
Jag tror dei före, alt, till undanrödjande af allt missförstånd, det vore bäst att säga koppar eller annan metall.
Den 9 November e. m. a53 Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.:
Jag har för mitt förslag i denna del åberopat en veltenskapsmans yttrande.
Det var densamme, som Hr von Hartmansdoiff nyss åberopade, nemi.
Hr Öfverdirecteuren Schwartz, och då nu af en väld ledamot blifvit yllradt, alt denne vettenskapstnans uppgift vore oriktig; så torde det tillåtas mig ali uppläsa hvad jag af hans yttrande har anfort, emedan det fu|l» komligt öfvei ensslämmer med hvad Frih, Hamilton sjelfkär yttrat.
Här står ingalunda, att man kan med eld koka brännvin i sådana trädpannor, ulan blott alt brännvin kan tillverkas äfven i pannor af träd, hvilket föranledt betydliga underslef, enär det svårligen kan förbjudas någon att i sitt hus äga trädkärl, af hvad form, storlek och beskaffenhet som helst.
Förhållandet var verkligen att hans upplysning grundade sig på, att man i sådana kärl kan koka brännvinet med ånga, och alt man således kunde hafva sin bränn» vinspanna af träd i ett rqm, och leda ångan dit genom rör ilian ett annat rum, så alt man svårligen kunde conlrollera en sådan brännvinsbränning, så mycket mera, som om» byte af kärl kunde ske så hastigt, att beslagaren högst säl» lan skulle kunna få reda derpå.
Såsom ett ytterligare tilllägg får jag åberopa hvad Hr von Troil anfört, nemi. att, så länge beskattningen utgår efter pannerymden, det torde blifva svårt alt med pannor af träd åstadkomma någon sä» ker controll, då hvar och en bonde sjelf kan göra siu redskap; synnerligen, då många af dem, som bo i skogsbygden, äro skicklige snickare.
Junot den förändring, som al Hr von Troil blifvit yrkad, har jag visserligen intet att invända; men jag har ej iakttagit den, emedan jag ansåg det va* ra en onödig vidlyftighet, då äfven koppar är metall, och då de fleste, sorn sysselsätta sig med detta yrke, torde veta delta.
Skulle likväl sådant kunna leda till någon säkerhet, så vill jag ingalunda motsätta mig den af nämnde talare iö» reslagna förändring.
Jag får taga mig friheten upplysa den värde talare, som trodde, att ingen controll kunde äga rum vid trädpannors begagnande, alt de ej få begagnas förrän de blifvit upprista, och ej loir, än de blifvit föi sedda med halt och rör af kopparslagaren, och alt denna redskap således ej kan tillverkas inom hus.
Den måste äfven, innan den begagnas, vara justerad och stämplad likasåväl som en panna af koppar.
Hvad beträffar, att denna redskap af träd, då den missbrukades, ej skulle vara lika confiscabel, sorn redskap af koppar, och att man dermed kunde bedrifva det underslef, alt man kunde leda ångan ifrån ett runi in uti ett större trädkarl, som stod i ett annat rum; så får jag upplysa, att det med en justerad brännvinspanna af koppar, som drifves med ånga, låter sig ganska val göra, att föra ner ett rör i sjelfva mäskreservoiren till och med och det-? a54 D e 11 g November e. m. igenom bränna, i händelse man vill göra skälmstycken.
Undersid kunna således icke heller genom en sådan panna förekommas.
Frih, Cederström, Jacob: Sedan R. o. Ad. beslutat, att beskattning skall ske efter pannerymded, och ej efter mäskekaren, så bör väl äfven för eouseqvensens skull noggrann! iakttagas, att man förestrifver en sådan beskaffenhet för pannorna, att man alltid kan hafva reda på deln, oell då kan jag icke neka, alt det väl blir consecjvent att föi klara, det inga andra pannor, än kopparpannor, få begagnas; ty om de få begagnas af andra metaller, af jern eller livad som helst, så blir icke förhållandet mera detsamma.
Då inträder man genast på gebitet att bereda möjlighet för underslef; men, mine herrar! genom detta beslut hafva vi också kommit derhän, att man ej kan komma till den andamålsenligare brännvinsbränningen med ånga; ty om man får bränna med ånga, så tjenar ej parmerymdens måttstock till någonting.
Då är det de kärls rymd, deri ångan vistas, som bestämmer afvci kningen, dessa karl må vara af koppar, träd eller hvad ämne som helst; ty mäsken lägges då mera icke öfver elden, den lägges i kärl, som aldrig komma på elden, utan som afkokas genom ångan; men efter det beslut, vi redan fattat, skulle jag tro, att det villkor för brännvinsbränningens utöfning bör för conseqvensens skull härvid fastas, att mäsken skall afverkas på elden, ulan afseende derpå att brännvinet kan blifva vidbrändt.
Hr Westfelt, Nils: Frih.
Hamilton hur så tydligt uttalat hvad jag önskat anföra, nemi. att brännvinspannor af träd äro lika så tjenliga, som de af koppar.
Det är naturligt, att brännvinspannor af träd ej kunna begagnas utan ånga, och således ser jag ej, om apparater med ånga skulle befinnas vara de t jen 1 i gas te, hvarföre vi skola neka begagnandet af en sådan apparat, sorn naturligtvis blir mycket mindre dyr, än en af koppar.
Jag finner ej att underslef mera kan ske med en trädpanna, än med en kopparpanna.
Det lärer väl vara ganska naturligt, att äfven den förra måste stämplas och mätas, och äfven med kopparpanna kan det underslefvet bedrifvas, att man Lan hafva en panna, sorn slår på elden, och en annan, sorn ej står på elden, men dit ångan ledes.
Således förenar jag mig med dem, som yrkat ali pannan må fä vara af hvad ämne som helst.
Jag ber Ståndet om ursägt, att jag så manga gånger talar i detta ämne; men jag anser det vara af största vigt, emedan det ur fråga 0111 att borttaga en rättighet, som förut finnes, och emedan det är min öfvertygelse, alt, om brännvinsbränningsappnrater med ånga, i stället för de 1111 brukliga, införas någorlunda allmänt, så kan delta bespara landet millioner r:dr, som nu äro bortkastade pen - Den g November e. m. 255 (lingar.
Jag får alltså bedja Ståndet om ursägt, att jag ännu en gång måste yttra mig.
En värd ledamot härstädes har sagt, alt för det Siandet fattat beslutet, att skatten skulle beräknas efter pannerymden, så skulle delta tvinga oss att nu i denna fråga, för conseqvensens skull, hvilket jag dock ej begriper, falla det beslut, att tvinga en nation att begagna sig af en redskap, som bestämdt är sänne anén annan, emedan nian troi t, att controllen ej vid den bältre redskapen af träd kunde vara lika säker.
Jag har redan utredt motsatsen, och nödgas tillstå, att jag anser frågan vara af så mycken vigt, att jag ej kan släppa den utan votering, i händelse min mening eljest ej skulle kunna göra sig gällande.
Jag har visserligen, såsom reservant emot tllskrs betänk., förenat mig med Gr.
Hamilton; men jag erkänner uppriktigt, att vid genomläsandet af denna § kan jag ej vidhålla denna mening, ulan tror, att det skulle vara bättre, om R. o. Ad. antoge Utsk:s förslag i denna del.
Jag har sett apparater af träd, med hvilka brännvin kan tillverkas lika väl, som med redskap af metall; och jag vet ej hvarföre man skall tvinga folk alt begagna en dyrare apparat, än som behöfves.
Controllerna tror jag vara lika säkra.
När den, som slämpiar pannan, är ansvarig, så tyckes det vara likgiltigt, om den svarfvas af ek, eller smides af koppar.
Pannor af metall kunna äfven under brukningen vidgas måhända mera än de af träd.
Jag tror, alt man tryggt kan meddela tillåtelse till de sednares begagnade.
Om R. o. Ad. ville medgifva det, så vore vi ifrån detta ämne.
Innan Slåndet fattar sill beslut, anser jag mig böra vördsamt tillkännagifva min mening i detta fall, emedan jag äfven på andra ställen yttrat den.
Jag tror, lika med Hr von Troil, att då R. o. Ad. antagit den grundsals, som genom den förra voleringen gjorde sig gällande, så är det i fullkomlig öfverensstämmelse dermed, som den ifrågavar. §:ti är af Gr.
Hamilton författad.
Den förändring i ordalagen, som Hr von Troil föreslagit, må man gerna antaga, derföre att författningen läses af en mängd okunniga personer, hvilka med ordet metall vanligen förstå en viss blandning af metaller, i stället för metaller i allmänhet.
Således tror jag bäst vara, om det finge beta: brännvinspannor med bröst och hatt må göras af koppar eller annan metall etc.
Skulle R. o. Ad. ej antaga denna ordalydelse, utan den som Frih.
Hamilton föreslagil; så befarar äfven jag, att de controller, sorn blifvit i detta fall bestämda, ej torde varda tillfredsställande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Gr.
Hamiltons förslag, efter den sista rättelsen, var följande:
Brännvinspanna s56
Den 9 November e. m. mod bröst oell lutt må göras endast af koppar eller annan metall, oell öflig redskap af livad tjenligt ämne som helst o. s. v. De förenade Utsktus förslag, sorn Frill.
Hamilton tillstyrkt; var följande:
För att icke motverka de förbättring gar i brännviiislii änningsred'kapens sammansättning, sorn af* se besparing i bränsle, tid oell arbetskostnad, vare sådan ledskap tillåten, af hvad form och ämne sorn helst) o. s. v; Frih; Hamilton:
Jag ber blott vördsamt att få tilllägga, att de förenade Utsktns förslag i denna del ej innebär någon föiändring, utan att det instämmer med alla bränn* vinsbränningsförordnitigar sedan år 1809.
Jag hemställer till Frih. Hamilton, om lian ej skulle vilja förkorta ordställningen i sitt förslag, så alt man sluppe de betraktelser, som finnas i TJlskrs förslag, äfvensom uti vår förra brännvinsbränningsförordning, emedan man i lagstil gerna utesluter sådant,och Om det ej vore tillräckligt att säga: brannvinsredstap må göras af hvad form och ämne sorn helst.
Jag tror, alt meningen ändock blefve tydligen uttryckt.
Hamilton förklarade sig nöjd dermed.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Gr.
Hamiltons förslag nu tjenade till grund för föredragningen, ansåg han sig först böra framställa propos. å hans förslag; hemställande alltså nu, 0111 il. o. Ad. behagade bifalla g §:n i Gr< Hamiltons förslag.
Uppå derefter framställda propositioner, biföll R. o. Ad.) att i enlighet med Frih.
Hamiltons förslag 1 ista punkten af C) §:ii skulle erhålla följande lydelse:
Brännvinspanna med bröst och hatt och öfrig redskap må göras af hvad forin och ämne som helst; samt att i öfrigt g §:n skulle antagas sådan den finnes upplagen i Gr.
Hamiltons förslag. 10 §:n af Gr.
Hamilton, huruvida det är med flit, sorn det under andra och tredje classerna stadgas: ”består af en enkel redskap,” och om ej det fiktiga vore, att det blott hette: består af enkel redskap.
Om jag ej helt och hållet missminner 111ig, så är det af I3r von Hartmansdorff anmärkta ordet ”en” verkligen en af de förbättringar, som mitt förslag Undergått i Evped.Utsk., och hvarpå jag framdeles torde få flista R. o. Ad:s uppmärksamhet i åtskilliga andra punkter.
Jag instämmer således med Hr von Hartmansdorff i den önskan, att delta ord måtte få utgå, emedan jag alldeles icke upptagit det i milt förslag. io:de Den g November e. m. torde §:n bifölls, med förklarande att ordet "en,” som på tvänne ställen förekommer i afseende på 2:dra och 3:dje classens redskap, såsom varande tryckfel, bör utgå. ritte, 12: te, i3:de, r4:de och i5:de §§:ne af Gr.
Hamiltons förslag föredrogos och bi föl lös.
Föredrogs r6:de §:n af Gr.
Jag har aldrig sett sådana pannor, som här beskrifvas, och tror, att de sista orden i denna § ”genom nägling och lödning’’ böra borttagas.
Till svar å den siste värde talarens yttrande, får jag äran nämna, att det aldrig kan komma i fråga att någon hatt göres af träd, och vanligen går det så till, att hatten går ned i pannan, och således behöfves hvar ken nägling eller lödning, utan det är igenom en tryckning ofvanifrån, som hatten nedtryckes i pannan; alltså anser jag dessa ord, såsom öfverflödiga, kunna utgå. r6:de §:n bifölls.
Likaledes hiföllos ryrde, i8:de och :g:de §§:ne af Gr.
2o:de §.‘n af samma förslag föredrogs och bifölls.
Äfvenledes hiföllos 2i:sta och 22:dra §§:ne af Gr.
Föredrogs 23;dje §:n af samma förslag.
I denna punkt nödgas jag också skilja mig ifrån det na framlagda förslaget; jag anser, att den föreslagna skatten af 6 r:st. b:co för hvarje kanna brännvin är alltför låg, sedan näringen blifvit förklarad vara fri, såsom R. o. Ad. nu beslutat.
Man måste väl taga i betraktande, att skatten bör blifva så hög, att den dels i någon man bidrager till controll å sjelfva näringen, och dels att Staten af densamma erhåller någon inkomst.
Jag bar föreslagit den till 4 sk. 8:co för kannan.
Detta vore likväl blott hälften af hvad sorn yrkades inom de sammansatta Ulsk:n.
Sedermera har likväl BorgareSt. bestämt sig för 2 sk. b:co per kanna.
Jag anser detta vara en medelväg emellan hvad som af mig och några andra ledamöter inom Ulskm varit yrkadt, och den lägre beskattningen, som här är för eslagen.
Detta är i alla fall ej något nytt; ty så snart man begagnat någon annan redskap, än den förut i i835 års tariff upptagna, så har skatten måst erläggas med 2 sk. för kannan, enligt den författning, som vi haft ända sedan år 1835.
Det är således i conseqvens dermed, som jag yrkar skattens höjande till detta belopp.
Jag får förena mig i den åsigt, som Frih.
Hamilton nyss framställt.
Jag är öfvertygad, att många, som hyst farhågor för den fria brännvinsbränningen, skulle derom hafva förenat sig, om de kunnat hoppas, alt skatten skulle blifva höjd till 2 sk.
Jag anser 16 H. 33 a58 Den 9 November e. m. ej otroligt, att oin vi här nu bestämma oss för denna högre afgift af 2 sk. b:co, så skall PresteSt. ej hafva något emot den fria brännvinsbränningen och möjligen förena sig med oss, och genom en inbjudning söka förmå de begge öfriga Stånden till samma beslut.
Då komma vi ifrån den status quo, som så lange existerat i detta afseende.
Hr von Troil, Emil: Jag anser visserligen, att 2 sk. b;co kannan för tillverkningen kan utgöra en ganska låg skatt, då det tillåtes alt bränna med huru stor panna som helst; likväl kan jag ej neka, att förändringen ifrån 6 r:st. till 2 sk. utgör en ganska väsendtlig förbättring af Gr.
Hamiltons förslag; och då jag ej anser troligt, att skatten vid detina riksdag kan komma att bestämmas högre, så får jag förena mig med dem, som yrkat, alt skatten måtte bestämmas lill delta belopp.
Då nu flere talare yttrat sig emot den beskattning jag föreslagit, anser jag det vara min pligt alt redogöra för de skäl, hvarföre jag trott mig böra föreslå den sådan den nu är.
Hufvudändamålet, det måste jag tillstå, var, att förslaget skulle kunna få någon framgång inom alla Stånden.
Jag förutsåg, att om jag skulle bestämma en skatt af 2 sk. b:co, så skulle redan deruti ligga något högst afskräckande för innehafvarne af sådana pannor, som hittills eller t835 års författning varit vana att bränna för ett och ett halft r:sts b:eo beskattning på kannan, om de nu skulle nödgas erlägga den med en förhöjning af 16 gånger det förra beloppet eller 2 sk. på kannan.
Dess utom tog jag äfven något i beräkning Statens inkomst dervid.
Naturligtvis skulle densamma blifva mycket större, om skatten höjdes till 2 sk.; men redan den summa, som uppkommer af en half skillings skatt, skulle öfverskjuta den inkomst, som nu genom brännvinsskalt tillfaller Staten, med 500,000 r:dr b:co, så att, efter hvad som hittills blifvit brändt, skatten skulle utgöra i,25o,ooo r:dr.
Om jag hade yrkat, att skatten skulle höjas till 2 sk. b:co för hvarje kanna, och alt R.
St. således skulle medgifva en bevillning i brännvins skalt af 5,ooo,ooo r:dr eller 4 gånger det nyssnämnda beloppet; så fruktar jag, att deri legat något alltför afskräckunde, emedan de brännande säkerligen insett, att de skulle komma att få betala det.
Slutligen har jag äfven afselt, att icke rubbningen i nuvar. förhållanden skulle blifva alltför hastig.
Om jag skulle antaga 2 sk. b:co skatt på hvarje tillverkad kanna brännvin, så vore detta ungefär detsamma, som att säga, alt alla små pannor skulle genast upphöra, och fabriksbränningen deremot införas.
Jag skulle verkligen önska att så skedde, men jag har trott det vara bättre, att detta åstadkommes småningom.
Nu är förhållandet verkligen det, att den, som har ett mindre redskap, och endast bränner för verkligt husbehof, skulle, i stället för att han Den 9 November e. m. 259 nu bränner i sex månader, anmäla sig för endast en månad, och han blefve således, ifall han ansåge husbehofsbränningen för sig vara fördelaktig, ej utestängd derifrån, förrän en allmän opinion hunnit bilda sig emot husbehofsbi änningen, och han funnit skäl alt nedlägga den.
Detta har varit de skäl jag haft för mitt förslag, och jag öfverlemnar till R. o. Ad. att pröfva hvad belopp, sorn kan finnas lämpligt.
Såsom skäl alt ej uppsätta skatten till 2 sk. b:co torde man ytterligare kunna anföra, att man i sådan händelse, vid en möjligen blifvande votering i förstärkt StatsUtsk. sätter för mycket på ett kort.
På dessa skäl tror jag det vara rådligare att välja en medelväg emellan' det högsta, som BorgareSt. föreslagit, nemi. 2 sk. b:co, och det lägsta, som BondeSt. föreslagit, nemi. i enlighet med 1835 års förordn., ett och ett halft r:st. h:co per kanna, emedan jag befarar, att mången skulle hafva fruktan för dessa 2 sk. h:co, hvilka vore en alltför märkbar och stor skilnad emot det gamla.
Den siste värde talaren har uppgifvit skäl för sitt förslag, hvilka verkligen tåla att begrundas.
Det är nemi. gifvet, att om man vill, att en reform i brännvinsbrännings-iättigheten skall medgifvas, utan att alltför mycket stöta de intressen, som försvara det Hilvar. förhållandet i denna del; så går det icke an, att påen gång alltför mycket upphöja skatten.
Två skiIlingar på kannan låter visserligen alltför ringa, och jag tror äfven, att en fabriksnäring kan hära denna beskattning och en vida fiögre, utan att den skulle synnerligen komma att lida derpå, ja, jag är till och med öfvertygad, att när fabiiksbiänningen en gång kommer i gång och åstadkommer låga priser på brännvin, så skulle ända till 6 sk. beskattning på kannan dermed kunna stå tillsammans; men att nu vilja höja skatten ända till och med a sk., del anser jag ej så alldeles väl betänkt.
Måhända är likväl hvad Gr.
Hamilton föreslagit nog lågt, emedan delta å andra sidan har något afskräckande med sig för den, som tror att någonting kunde vinnas genom en hög beskattning.
Jag skulle derföre för min del önska, att någon medelväg här vidtoges, och alt man för denna gången stannade vid 1 sk. b:co för hvarje kanna.
I alla fall är afverkningsförmågan, i förhållande till de här begagnade apparater, nog högt tilltagen , så att detta kommer att drabba den s. k. konst-tillverkningen mer än man vid första påseendet tror.
Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte fästa uppmärksamhet vid de skäl, Gr.
Hamilton för sitt förslag andragit.
Jag tillstår, att jag ansett det vara nog mycket att på en gång höja afgiften så mycket som han gjort, utöfver det hittills varande beloppet, för de små pannorna; de hafva endast betalat ett och ett halft list. för kannan, och nu skola de betala sex rist.
Det - aCo Den 9 November e. m. ta är redan mycket, och jag skulle denna gången ej hafva velat tillstyrka ens detta, om jag ej hade hört huruledes BorgareSt. uppdrifvit skatten ännu högre, och att PresteSt. äfven gjort en förhöjning.
Att på en gång göra en så stor förhöjning, som Frih.
Hamilton föreslagit, synes mig hvarken billigt eller klokt.
Det är ej billigt, emedan man, på sätt nyss nämndes både af Gr.
Hamilton och af Gr.
Horn, skulle ålgga de mindre pannornas ägare en skatt, som vore alltför dryg i jemförelse med den, i förlitande på hvilken de inrätat sin brännvinsredskap; ej klokt, emedan beslutet mäste väcka så starkt motstånd hos de öfriga Stånden, att hela förslaget troligen förolyckades derföre, altman ville vinna alltför mycket.
Det är oklokt äfven derföre, alt man, ehuru mycket skatten derigenom höjdes, likväl ej kunde derigenom åstadkomma ett sådant fördyrande af varan, att fylleriet afhjelptes.
Om R. o. Ad. för denna gång skulle behaga inskränka sig till det belopp, som Gr.
Hamilton föreslagit, så anser jag detta redan vara mycket nog, särdeles om man tager i öfvervägande, att derest skatten utginge efter detta belopp, skulle, enligt den beräkning, Gr.
Hamilton uppgifvit och hvilken jag sett utförd i det omständliga, skatten komma att inbringa i,25o,ooo r:dr.
I de uppgifter för statsverkets inkomstberäkning, hvilka StatsUtsk. meddelat, upptogs brännvinsskatten endast till sitt förra belopp, nemi. 750,000 r:dr.
Statsverket behöfver således icke något hastigt uppdrifvande af denna bevillning.
Om det likväl genom de flesta Ståndens beslut skedde, och om de betydliga förändringar i villkoren för brännvinstillverkningen, hvilka nu äro ifrågasatta, antoges: så är det fruktansvärdt att allmänt missnöje dermed uppstode.
Jag anhåller således vördsamt, att R. o. Ad. måtte stanna vid det belopp, som Gr.
Hamilton föreslagit.
Inom de sammansatta Utsktn har jag vid justeringen af detta betänk, förenat mig med Gr. Hamilton.
Jag får öppet bekänna, att hufvudsakliga skälet, hvarför jag med honom förenade mig, var den lägre beskattning, som han föreslagit.
Jag finner de föreslagna 6 r:st. vara ett medel alt förlika alla intressen, och att möjligen vinna bifall för hans förslag.
Om, såsom en värd talare, Frih. Hamilton, har trott, ask. beskattning på kannan vore ett medel alt höja brännvinspriset, och att derigenom möjligen få en mindre qvantitet brännvin tillverkad; så skulle jag till och med föreslå 4 sk- skatt.
Vi hafva likväl sett, alltifrån den tid då brännvinsbränningen var fri, då vi lingö bränna hela äret om, alt vi då hade mycket mindre brännvin än vi nu hafva och tillika högre priser.
Just inskränkningarna i brännvinsbrännings-rättigheterna hafva åstadkommit de låga priserna, och varit orsaken till den stora qvantitet deraf, som blifvit tillverkad.
Jag tror, att se - De n 9 November e. ui. dan den princip bär är ultalad, alt brännvinsbränningen benvara fri, såär det ganska oklokt att alltför mycket böja skut ten; ty jag tror, att det hädanefter skall brännas mycket mindre än hittills, sedan nu en hvar har rätt att bränna liela året.