Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 40, angule reglering af utgifterne under riksstatens 7ule lnifvudlitel; N:o 75, i anledn. af erhållne äterremisser å utlåt.
N:o 41, ang:de utgifterne under riksstatens
S:de hufvudtitel1; N:o 76, i anledn. af erhållne äterremisser å betänk.
N:o 42, rörtde regleringen af utgifterne under riksstatens 9ule hufvudtitel; samt N:o 77, ang:de tiden, då den nya statsregleringen vidtager.
Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då R. o. Ad. säkert finner angelägenheten deraf, att dessa nu ånyo bordlagde StatsUtsIcs betänk, snart blifva för R. o. Ad. föredragne, anhåller jag, ali Hr Gr. o. Landtm, täcktes föreslå R. o. Ad., att desamma samtligen från Den 7 December f. m. 177 från N:o 08 till och med N:o 77, ställas främst på listan till föredragning i nästa plenum. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att dessa mål, i följd af den ordning, hvari de redan voro å bordslistan upptagna, borde blifva de första ä föredragningslistan för nästa plenum.
Jag förmodade, att då ett betänk, för K. o.
Ad. föredrogs och ånyo lades på bordet, skulle det äfven komma att stå efter öfrige ännu icke föredragna betänkm, hvarigenom, då listan för närvar, är flere alnar läng, de af mig nyss nämnde StatsUlsk:s betanien måhända först efter flere plenidagars förlopp skulle blifva R. o. Ad. föredragna; men dä likväl Hr Gr. o. Landtm, lärer följa en annan ordning i sina befallningar ang:de föredragningslistans upprättande, sä har jag dervid ingenting vidare att för det närvar, erinra.
I anledn. af delta yttrande behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklara, att det under denna riksdag varit vanligt, att de mål, sora blifvit ånyo bordlagde, fatt behålla deras rum å iistan till nästa plenum.
Upplästes och lades till handlingarne ifrån de öfriga RiksShn ankomne prot.uldr., nemi. frän PresteSt. af d. 20, 23, 27 och 30 sisth Nov. samt d. 2 dennes, från BorgareSt. af d. 23, 27 och 30 sisth Nov. samt från BondeSt. af d. 23, 27 och 30 i samma månad samt d. 2 dennes, äfvensom en ifrån PresteSt. communicerad motion af Comministern Janzon, om anslag till nykterhetsskrifters ingifvande. H. R. o. Ad. åtskildes kl. i lill 10 om aftonen.
In fidem piotocolli, Albert Munck.
Justerades 4 prot.uldr. för d. 5 dennes.
Justerades pleniprot. för d. 27 sisth Nov. f. m. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt bland R. o. Ad:s Hrr Electorer ledigheter uppkommit efter Hr Celsing, Lars Gustaf, som blifvit utsedd till ledamot i StatsUtsk., samt Hr von Beskow, Bernh., som erhållit introduetion bland Friherrar och se5 H. 23 178 Den 7 December f. m. dermera icke uttagit pollett; hvarföre H. Ex. anmodade Hrr Bänkman att sammanträda, för att återbesätta dessa ledigheter bland Electorerne. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, gaf jemväl tillkänna, att Hr von Rosen, Georg Ludv., anmält sig vara af embelsgöromäl nödsakad att afresa från riksdagen, samt derföre anhöll att, med bibehållande af riksdagsmannarätt, blifva entledigad från sin befallning i StatsUtsk. ifrån nästa Onsdag. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II.
Ex. anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i StatsUtsk. i st. f. Hr von Rosen.
Sedermera och i enlighet meri den öfverenskommelse, sora i gårdagens Talmausconference blifvit träffad, hemställde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, all valet af ledamöter i förstärkta StatsUtsk. utsattes till nästa Tisdag d. 10 dennes.
Denna hemställan blef med ja besvarad, hvarefter II.
Ex. yttrade, att antalet af de suppleanter, som vid berörde val borde utses, nu jemväl syntes böra bestämmas.
Vid sista riksdagen hade 15 suppleanter blifvit valde och H. Ex. finge hemställa, att afven nu detta antal af suppleanter till förstärkta StatsUtsk. måtte utses. R. o. Ad. biföll jemväl denna hemställan, hvarpå II. Ex., med erinran om Ridd.Ordms föreskrift, alt, vid de valförrättningar, hvarvid ett visst antal suppleanter tillika skola utses, för att inträda i man af inträffad ledighet, valet skall ske på det sammanlagda antalet af ordinarie och suppleanter, fästade uppmärksamheten derpå, alt, enär StatsUtsk. borde förstärkas med 21 ordinarie ledamöter, vallistorne borde innehålla 36 namn.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 30 sisth Nov. och 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 33, aug:de beräkningen af statsverkets inkomster.
Emot den första delen af betänk. finnes naturligtvis icke någon anmärkn. att göra, då 3 Stånd i den frågan redan hafva beslutit.
Uti den sista delen deremot yttrar Utsk.: ”Då R.
St. ännu icke fattat beslut i afseende på grunderne för de exlra-ordinarie statsinkomsternas utgörande, så lärer det för närvar, icke tillkomma Utsk. alt någon framställning härom, eller ang:de restantierne, till R.
St. afgifva.”
Detta kan jag icke för min del gilla.
Utsk. måste absolut uppgifva den aproximaliva calcul, hvarefter restanlierna böra och kunna beräknas att ingå, eller också blir det icke möjligt för R.
St. att kunna derom besluta med någon slags sakkännedom, enär Utsk. ensamt äger tillgång till de handlingar, som kunna lemna ledning i detta afseende.
När någon sådan calcul nu icke blifvit uppgifven, så nödgas jag begära återremiss, eller rättare att ett prot.- Den 7 December f, m. 17!» utdr. måtte lill Utsk. expedieras, deruti Utsk. förständigas, ali inkomma med uppgift på det belopp, hvartill Utsk. anser alt restantierna kunna beräknas att ingå.
I anlcdn. af della anförande fästade II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm. 11. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att StalsUtsk. i dess utlåt.
N:o 33 afgifvit förslag till de nu ifrågasatte inkomsternes beräknande, men att R. o. Ad. beslut it alt med pröfningen deraf skulle anstå intilldess det förslag, som Revilin.Utsk. tillhörde alt derom afgifva, lill II.
Uppå härefter framställd propos. blef StatsUtsk:s förevar, utlåt. lagdt till handlingarne.
Ånyo föredrogs StatsUlslcs d. 30 sisth Nov. och 5 dennes på bordet lagda utlät.
N:o (59, i anledn. af erhållne ålerremisser å betänk.
N:o 35, ang:de regleringen af utgifterna under 2:dra hufvudliteln.
Lo Jng:de 2 punkten af Utsk:s ut lat.
N:o 3S, eller frågan om löneanslag för en ny assessor i 11.
På de skäl jag haft tillfälle att anföra, såväl uti min reservation emot SlalsUlskis betänk.
N:o 35, som då diScussionen öfver detta betänk, hos R. 0.
Ad. förra gången ägde rum, får jag vördsamt anhålla, att R. 0. Ad. ville fatta det beslut, att ifrågavar.
1,500 ndr uppföras såsom lön för en assessor i Svea Hofrätt. II.
Ex. Hr Gr. 0. La ndtm. hemställde, om R. 0. Ad. bifölle det af K.
M. äskade anslag af 1,500 r:dr, att såsom lön pä stat för en ny assessor i K. Svea Hofrätt pä 2:dra hufvudliteln uppföras; men innan denna propos. hann blifva besvarad, anmälde och yttrade sig Frih. Raab, Adam Christian:
Jag vågar vördsamt hemställa, huruvida icke vid delta beslut bör göras det villkor, som af R. 0. Ad., när frågan här förra gången förevar, betingades, nemi. att i fullmakten skulle göras följande tillägg: ”Hvarvid han äger att åtnjuta den lön och öfriga förmåner, samma tjenst, enligt stat och författningar, nu tillkomma, intill dess, i anledn. af väckt fråga om förändrad organisation af Rikets Hofrälter, löneförmånerna och tjenstgöringsskyldigheten för Hofrätternas ledamöter kunna blifva annorlunda bestämda, då N. N. kommer att ställa sig till efterrättelse de särskilda föreskrifter, som i detta afseende varda meddelade.” Frih.
Då denna utväg att förvissa sig derom, att en assessor i Svea Hofrätt vid förändring uti hans tjenstgöringsstation icke skulle kunna göra några svårigheter i afseende på lönevillkoren, härledt sig ifrån Just.Statsministerns yttrande härstädes under öfverläggningen om StatsUtsk:s betänk. N:o 35, så 180 Den 7 December f. r». loide R. o. Ad. kunna vara försäkrade derom, all sådana försigtighetsmått lära blifva vidtagne af K. M., alt R.
St. icke äfventyra några större utgifter för dess ändamål, än som nödvändiga äro, och att således R. o.'Ad. vid detta tillfälle icke bör finna något behof af att vid detta anslag göra ett så beskaffadi förbehåll, som det Frih.
Raab har föreslagit, hvilket skulle kunna, om frågan förekommer till votering i förstärkt StalsUtsk., möjligen hafva den olägenheten med sig, att om ett eller annat ord tili denna tillagda mening vore af den beskaffenhet, att K.
M. vid utfärdande af fullmakten skulle finna skäl alt ändra ordalydelsen, så kunde endast delta och del föga vigtiga villkoret blifva ett hinder för utbetalningen af detta anslag af 1,500 r:dr b:co.
Jag hemställer om icke, med förtroende till K.
M:s nåd. omtanka i delta afseende, R. o. Ad. kunde stanna vid alt fatta det beslut, som jag tagit mig friheten föreslå.
Jag får vördsamt fästa uppmärksamheten vid, att då detta ärende förra gängen här förevar och återremitterades till Utsk., så blef just detta villkor, som jag alldeles icke tagit ur mitt egel hufvud, utan ur betänk., hos R. o. Ad. föreslaget.
Den siste värde talaren har sagt, att det visserligen vore obehöfligt att göra ett sådant villkor, emedan det skulle falla af sig sjelf, att en assessor vore pligtig alt tjenslgöra, hvar helst K.
M. befaller; men jag skulle tro, att någon olägenhet kunde uppstå deraf, att delta villkor icke blefve intaget i beslut, emedan en assessor, i händelse ett sådant villkor icke vore föreskrifvet, då han fått fullmakt pä en bestämd tjenst, möjligen skulle kunna göra den invändningen, alt han icke vore pligtig att åtaga sig en dylik befattning ä ett annat ställe än det, hvarå fullmakten lydde, och således skulle R.
St. möjligen kunna ännu en gång få ett förslag lill lönens uppförande pä indragningsstat.
Jag skulle derföre tro, att om äfven icke någon slags skada skulle uppkomma, i händelse villkoret uteblefve, sä skulle det likväl vara försigtigast alt göra detta villkor vid anslagets beviljande.
Den afsigt, som Frih.
Raab här uttalat, är, såsom jag förmodar, den hvilken de fleste af R. o.
Ad:s ledamöter hysa, nemi. att anslaget må blifva beviljadt på sådant sätt, att, om en förändrad organisation af styrelseverken inträffar, medlen icke må vara förspillda.
Men månne man skulle behöfva eller böra bestämdt utsätta ett sådant villkor, eller föreskrifva Konungen de ordalag, som i en blifvande fullmakt böra begagnas.
Jag är lika med Frih.
Palmstjerna öfvertygad, att om delta af K.
M. äskade anslag varder bifallet, så lärer Konungens rådgifvare nog hafva den omlankan att tillse det lönerna icke medgifvas, utan på sådana villkor, att de blifva användbara äfven i händelse en reorganisation af hofrätterna skulle inträffa.
M. skulle förordna annorlunda, så vore ju i och med detsamma ändamålet förfelad!.
Man bör icke kunna antaga att sådant händer.
Bör nu R. o. Ad., under tvifvelsmål
Den 7 December f. m. 181 härom, föreskrifva ett villkor, föreskrifva huru ordalagen böra ställas uti en K. fullmakt?
På detta rum har ofta fråga uppstått, om R.
St. borde få fästa bestämda villkor vid anslag som göras.
Jag är i allmänhet emot sådana villkor, men ännu mera bestrider jag dem, när fråga är om uppgörandet af ordalagen lill en fullmakt.
Hvad har lagstiftande makten med en sådan expedilionsätgärd egentligen att skaffa?
Om nu R. o. Ad. beslöte att förestafva ett formulär för fullmakten, och PresteSt. ett annat; så skulle man möjligen komma att i förstärkt
Statslltsk. rösta om ordalagen uti en assessors-fullmakl; kan sådant vara lämpligt?
Jag hemställer således vördsamt, att R. o. Ad. ville, utan tillägg, bifalla den framställning, som Frih.
Då härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss gjorda propos., blef densamma besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröslat nej. 2:o Ang:de 2 punkten af StatsUtsk:s utlåt.
N.-o 35, eller frågan om löneanslag för fyra nya ledamöter inom K. Götha Hofrätt.
På de grunder jag förut haft äran anföra, motser jag vördsamt, att R. o. Ad. mätte fatta det beslut, att anslagen för fyra nya ledamöter inom Götha Hofrätt äfvenledes bifallas och uppföras såsom löner pä stat.
Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad., att det af K.
M. äskade anslag af (5,600 r:dr, skulle, såsom lön på stat för fyra nya ledamöter inom K. Götha Hofrätt, uppföras på 2:dra hufvudtiteln. 3:0
Ang:de i5 punkten af SlatsUtsk:s utlät.
N:o 35, eller frugan om anslaget till fängars vard och underhäll.
Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. mätte bevilja de 600,000 r:dr, som R. o. Ad. ville medgifva när betänk, remitterades.
Jag kan icke erinra mig, att något sådant beslut vid ålerremissen af R. o. Ad. fattades.
Jag tror blott, att R. o. Ad., på grund af Frih.
Palmstjernas yrkande, beslöt ålerremiss af den ifrågavar. punkten, och anhåller alt få veta, om R. o. Ad. verkligen fattat något annat beslut.
Jag torde kunna lemna den upplysning, som Hr Mannerskantz önskat. R. o. Ad. beslöt icke att bevilja 600,000 r:dr, emedan 69 § Reg.F. då förhindrade det.
Om Ståndet dä hade fattat ett sådant beslut; så bade jag nu icke behöft yrka det.
Mig tycktes, att Hr von Hartmansdorff i sitt föreg:de anförande nämnde, att R. o.
Ad. borde vidblifva det beslut, sora R. o.
Ad. vid ett föreg:de tillfälle ronde denna punkt fattat. 182 Den 7 December (. m. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att lian äfven ville erinra sig, att R. o. Ad. återremitterat ifrågavar. punkt, utan alt dervid förklara lill livad belopp R. o. Ad. ansåg ifrågavar. anslag böra bestämmas, men att, för vinnande af säker upplysning derom, prot.utdr. i ämnet blifvit efterskickadt.
Då likväl nu Hr von Hartmansdorff, som åberopat R. o. Adis förut fattade beslut instämt deruti, att R. o. Ad. om denna punkt ej fattat annat beslut än att densamma skulle lill följd af gjorda anmärkmr återremitteras, syntes propos. genast kunna framställas. R. o. Ad. hördes häruti instämma, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o'.
Ad. bifölle SlatsUtsk-.s i dess utlåt.
Nio 35 afgifne och nu vidhållne yttrande röride förslagsanslaget till fångars vård och underhåll.
Hr von Hartmansdorff-.
Jag anhåller om propos. till R. o. Ad. på beviljande af 600,000 ridr.
Ståndet bar återremitterat 15 punkten, på grund af den anmärkn., som Frih.
Palmstjernas reservation gaf anledn. till, deruti den behöfliga summan blifvit uppgifven till minst 600,000 ridr.
Det är väl icke skäl att Ståndet besluter alt endast uppföra 450,000 ridr, då man vet, alt utgifterna gå lill öfver 600,000 ridr.
Jag skulle derföre anhålla, alt vi måtte få propos. derpå, att punkten bifallcs på det sätt att 600,000 ridr komma att pä stat såsom förslagsanslag uppföras.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att R. o. Adis prot.utdr., som nu ifrån Cancelliet inkommit, utvisade, alt R. o. Ad. vid. denna punkts återremitterande icke förklarat till hvad belopp ifrågavar. anslag ansågs böra bestämmas.
Jag kan icke neka, att icke jag gillar samma åsigt, som Hr Mannerskantz yttrat, nemi. alt det vore mera lämpligt här att R. o. Ad. inskränkte sig attobesluta det belopp, som i K. M:s nåd. propos. blifvit begärdt.
Ä andra sidan vill jag icke förneka, att skäl finnas för handen, hvilka tala för Frih.
Palmstjernas åsigt; men då K.
M. icke har begärt mer än 450,000 ridr, och då sannolikt utvägar icke komma alt saknas till fyllnad äfven i en större summa, så ser jag icke hvarföre R. o. Ad. nu skulle besluta ett högre belopp än 450,000 ridr, och yrkar således bifall till' Ulskis förslag i denna punkt.
Det är visserligen sant, alt omkostnaderna för fångvården under de förflutna åren hafva öfverstigit det ifrågavar. beloppet af 450,000 ridr; men K. M. har uti Dess nåd. propos. gifvit tillkänna, att en förminskning i kostnaderna troddes kunna äga rum.
Föröfrigt är denna utgift ett förslagsanslag, och det tillhör Riksg.cont. att fylla Statens behof i denna del, äfven om summan skulle behöfva att fördubblas.
Vi veta alla, att Riksg.cont. har mycket stora tillgångar och att svårigheter icke kunna möta, att emellan dessa riksdagar begagna Den 7 December f. m. 183 dera till sitt hela belopp.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte begagna äfven detta tillfälle för att sätta i circulalion de stora capitaler, som från riksdag till riksdag hopas i Riksg.cont.
Jag vill börja med upptagande af det skäl, hvarmed Hr af Harmens slutade.
Månne R. o.
Ad. sätter mera penningar i omlopp, derigenom alt Ståndet anslår 450,000 r:dr, än om det beviljar 600,000 r:dr?
Jag skulle tro, alt förhållandet vore omvändt.
Frågan är, hviiketdera må vara rättast, antingen att bevilja 450,000 eller 600,000 r:dr? K.
M. har visserligen icke begärt mera än 450,000 r:dr; men år 1843 uppgick kostnaden till 780,000 r:dr och medelbeloppet för de sista åren utgör 630,000 r:dr.
Hvartill skulle det dä tjena att endast bevilja det lägre beloppet, om icke för att derigenom visa Statens utgifter vara mindre, än de verkligen åro, och trösta sig dermed, att Riksg.cont. nog hade medel att lemna fyllnaden, om brist uti anslaget uppstår, emedan detta är ett förslagsanslag.
Jo, om R.
St. beräkna tillgångarne för statsverkets utgifter efter det här uppförda beloppet, så skulle 150,000 r:dr åtminstone komma att årligen brista i anslaget för fångars vård och underhåll, eller kan någon tro att brottsligheten här i landet skulle kunna på en gång så hastigt aftaga, att denna summa till följd deraf kunde besparas?
Kan man hoppas sådant i närvar, ögonblick, då penningeförlägenheten trycker och hindrar den enskilde att företaga större arbeten, hvarigenom den arbetsbehöfvande och fattige kan vinna sysselsättning?
Jag tror att man bör uppgöra statsutgifterna så, att de uttrycka en sanning.
För min del förmodar jag, att man kommer sanningen närmast, om man beviljar de ifrågavar.
600,000 r:dr.
Om detta belopp icke åtgår, så är ingenting förspildt; men man har emedlertid rättat tillgångarne efter hvad som visat sig vara behöfligt.
Hvad angår den frågan, huruvida mer eller mindre penningar skulle komma i rörelse om anslaget bestämdes till 600,000 eller till 450,000 r:dr, så skulle jag tro, alt icke ett runstycke hvarken mera eller mindre i ena eller andra fallet kommer i rörelsen.
Eftersom anslaget är ett förslagsanslag, så mäste, i händelse utgiften kommer att öfverstiga 450,000 r:dr, bristen fyllas af öfverskotlen och de besparingar, som på andra titlar vinnas.
Denna fråga anser jag således icke böra verka på beslutet.
Hvad som synes mig här böra bestämma beslutet är, alt, då anslaget är ett förslagsanslag och det således är likgiltigt lill hvilket belopp det bestämmes, och då 2:ne Stånd redan bifallit samma summa, som Utsk. har föreslagit, man således möjligen, i händelse della Stånd äfven besluter nämnde summa, kan undvika en votering i förstärkt Utsk., hvarmed jag tror, att man i allmänhet bör så litet som möjligt uppehålla sig i sådana frågor, der det icke är nödvändigt.
Då här alldeles icke är fråga om ett anslag, som nödvändigt bör lill siffran bestämmas, ulan ett an - 184 Den 7 December f. m. slag, som i egenskap af förslagsanslag, troligen kommer, äfven till (500,000 r:dr uppfördt, att öfverstigas, så verkar det endast på bestämmandet af statsbristsnmmans belopp.
Om man nu önskar att få en falsk summa, derigenom att man beräknar statsanslagen för lågt och lill följe deraf bevillningssumman för liten för alt fylla de verkliga statsbehofven, så vinner man derigenom intet annat, än att man finge en mindre siffra på papperet, än som verkligen motsvarade utgifterna, till följd hvaraf en brist skulle komma att uppstå i tillgångarne för statsbehofvens fyllande i detta fall.
Delta verkar visserligen ingenting i sak för statsverket, emedan hvad belopp än summan kommer alt uppgå till, densamma i alla fall måste utgå och bristen fyllas på något sätt af Riksg.- cont., om icke R.
St. anvisa andra utvägar.
När fråga nu är att beräkna utgiften, så bör den väl bestämmas någorlunda i öfverensstämmelse med hvad erfarenheten gifver vid handen, på det att den statsbristssumma, som genom bevillning skall fyllas, icke må upptagas lill 150,000 r:dr mindre än den verkligen behöfs.
Jag kan derföre icke frångå hvad Frih.
Palmstjerna rätteligen anfört, och yrkar således, att anslaget må uppföras till 000,000 r:dr. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Jag skulle för min del visserligen önskat, att K.
M:s propos. innehållit en vida större summa för detta ändamål, än som dertill är uppförd, enär jag är fullkomligt öfvertygad derom, alt denna summa kommer att uppgå till sex, sju, kanske till och med åtta hundrade tusen r:dr, emedan jag alldeles icke hyser de glada förhoppningarne, att, genom de redan vidtagne åtgärderne, eller dem som kunna vidtagas, till R.
St:s nästa sammanträde, för fångars vård och underhåll med allt hvad dertill hörer, vi skulle vinna sådana nödiga förändringar i detta afseende, att en mindre summa kunde göra tillfyllest.
Med afseende derpå alt anslaget är ett förslagsanslag, och då jag förmodar, att Riksg.cont. under loppet af de kommande åren blir i tillfälle att utan all olägenhet fylla den uppkommande bristen, samt då jag dessutom anser, att man i närvar, fall så litet som möjligt bör öka bevillningen, då utan all fråga hvarje skilling kommer att direct kännas, som under nuvar. förhållanden skall uttaxeras, så anser jag bäst vara ali vidhålla hvad StalsUtsk. i detta fall tillstyrkt.
Om någon önskar att utgifterna skola synas mindre än de verkligen blifva och att tillgångarne beräknas högre än de kunna varda; så måste man, för att bringa statsverket fram till nästa riksdag, skuldsätta Riksg.cont.
Jag får då förklara, det jag åtminstone icke tillhör deras antal, utan att jäg för min del önskar, det man med statsregleringen må komma sanningen så nära som möjligt; ty man måste i alla fall betala hvad som erfordras.
Nödgas man fylla bristen genom upplåning, så får man äfven betala ränta i st. f. att endast liqvidera utgifterna, i fall det skedde med skattemedel.
Hr Den 7 December f. m. 183 Hr af Harmens:
I andra länder följer man en alldeles motsatt grundsats mot den, som nu sednast blifvit framställd.
Man föredrager nemi. att en ringa brist uppstår, hellre än att statsverket samlar stora öfverskott.
Af denna auledn. tror jag också, att R. o. Ad. bör bifalla Utsk:s förslag.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att det svar R. o. Ad. afgifvit på den redan i detta ämne gjorde propos. ieke varit så bestämdt, att II.
Ex. kunde afgöra, huruvida ja eller nej dervid varit öfvervägande, och alt då de fleste ledamöter, som sedermera yttrat sig, yrkat bifall till Utsk:s yttrande, II.
Ex. ansåg sig böra i öfverensstämmelse dermed framställa förnyad propos.
, innan propos. å Hr von Hartmansdorff*! förslag gjordes; lill följd hvaraf H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 15 punkten af StatsUtsk-.s utlåt.
Ropades ja, blandade med många nej, hvarefter II.
Ex. föiv klarade, det han trott sig finna, alt ja härvid varit öfvervägande.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voler, propos.:
Den som bifaller 15 punkten af StälsUtsk:s utlåt.
N:o 35, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 2:dra hufvudlitel, voterar ja?
den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, besluter R. o. Ad., att förslagsanslaget i 2:dra hufvudtiteln till fångars vård och underhåll bestämmes lill en summa af 000,000 r:dr.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 54.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att plenum kommc ali fortsättas kl. 6 e. m.
Emot det beslut, som R. o.
Ad. nu genom votering fattat, får jag mig vördsamt reservera.
När Ståndet derigenom anslagit en mindre summa för ifrågavar. ändamål, än som efter all sannolikhet dertill behöfves ; så synes Ståndet dermed hafva uttryckt den tanken, att stalsregleringen skall grundas, icke på verkliga tillgångar, utan på.skuldsättning af Riksg.- cont., hvilket är detsamma som skuldsättning af Riket.
Detta är hvad man i andra länder kallar att uppgöra stalsregleringen med statslån.
Detta är en stor grundsats i frågan om ett Rikes drätselverk; och jag skulle hafva önskat, att den hade blifvit öppet framställd af SlalslJtsk. och öppet afhandlad inom Ståndet, innan han antogs.
Det är ingen småsak att i förbigående inläg5 II. 24 Den 7 December f. m. ga en sådan grundsats i clt beslut.
Nu är deri så att säga i tysthet framsmngen, och jag ville önska, att den icke i ilere fall må göra sig gällande.
I den af Hr von Hartmansdorff framställde reservation anhåller jag att få förena mig.
Jag instämmer i den af Hr von Hartmansdorff gjorda reservationen, så mycket hellre, som Sverige står på en helt annan punkt i ordnandet af sin drätsel än något annat land.