Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är der som afradsspanmålen förekommer, och der torde bestämmelsen af spanmålspriset lämpligast böra afgöias; men då här uti den första punkten fråga ej kan blifva om annat, än huruvida en beräkningsgrund, tagen efter de 5 sista årens markegång, bör antagas vara säker, och då skilnaden emellan Utsk:s beräkning och den af K.
M. föreslagna summa endast är 10,000 r:dr; så tror jag alt det ej vore rätt väl betänkt att uti Statens inkomster upptaga den behållna summan så högt, emedan de då lätteligen och troligen under ett år, sådant som detta, skulle komma alt understiga jemväl den summa, som på grund af de io sista årens markegång bort anses för den rätta.
Jag kan således ej annat tro, än att det rättaste förfarandet vid första punkten vore, att R. o. Ad. fattade sitt beslut i enlighet med de anmärkn:r, som här gjordes, när del första betänk.
N:o 64 föredrogs, nemi. att den indelta ordinarie räntan, sorn af StatsUtsk. blifvit upptagen till 1,770,000 r:dr, skulle i enlighet med den beräkning, sorn inom Ståndet blifvit gjord, upptagas till 1,740,000 r:dr; och att Kronans behållna inkomster, i stället för 56o,ooo r:dr, måtte upptagas tili 55e,ooo r:dr.
Landtm, ville å dessa summor framställa propos. til!
Det är mycket påtagligt, att i afseende på prisbestämmelserna ingår åsigten att antingen bereda öfverskotter eller att minska så beskaffade öfverskotta*.
Det synes mig vara klart, att ju lägre man kan bestämma spanmålsprisen, ju större måste den beräknade statsbrist-summan i följe deraf blifva, och desto större äfven förskotterna, enär spanmålspriserna verkligen komma att blifva högre än man nu förslagsvis beräknat.
— Jag har icke emot att afgöra prisberäkningen vid den sednare punkten, ifall R. o. Ad. så skulle finna lämpligt, och finner i sådant fall intet hindra, att meningarna blifva delade emellan Utsk:s betänk, och Frih.
Cederströms förslag att förändra Utsk:s beräkning, för att såmedelst komma till en förökad statsbrist-summa, hvilket jag för min del motsätter mig.
Den siste värde talaren har fört oss till den tanke, att genom ett för högt upptaget pris öfverskott skulle kunna vinnas, sorn öfverstego folkets förmåga att bära.
Från denna tanke föres man lätt til! en motsatt, nemi. den, att beräkningen af ett alltför lågt pris skulle förorsaka brist.
Man kan äfven så väl antaga, från den ena sidan, en afsigt att uppsåtligen åstadkomma brist, som man kan, på andra sidan, antaga en afsigt att bereda ett öfverskott.
Den ena suppositionen är icke mera orimlig än den andra; och jag, som ej vill åtaga mig att försvara hvarken den ena eller den andra, vill då hellre gifva ett öfverskott, än vålla en brist.
Cederström och anhåller om propos. i öfverensstämmelse med hans yttrande.
Anckarsvärd; Jag fruktar att Frih.
Boye vid detta tillfälle har varit väl hastig att tillägga sina motståndare afsigter, hvilka i sjelfva verket ej så, som han gjort, kunna härledas ur deras yttranden.
Den verkliga afsigten är att förebygga att, från denna riksdag till den nästa, i likhet med hvad som under den förflutna tiden ägt rum, ett belopp af 4>ooo,ooo r:dr af folkets skattebördor blifvit samlade, utan att folkets ombud, vid beviljande af dessa skattebidrag, beräknat behofvet deraf.
Jag inser alldeles icke den våda, som Frih.
Boye ansett mig vilja åstadkomma, men 50111 aldrig varit min afsigt; och denna våda kan ganska lätt förekonunas, derigenom att till Riksg.cont. lemnäs me - Den 8 Augusti f. m.
135 del att kunna till statsverket utbetala hvad sorn kunde komma alt brista i anslagssummorna.
Detta är enligt mitt begrepp om statsreglering det ändamålsenliga, det lik tiga och det ärliga mot folket; då jag deremot anser en låg beräkning af Statens inkomster för att komma till en stor statsbrist och derigenom till stora öfverskotter, såsom ett bedrägeri emot folket, som af dess ombud bör i möjligaste måtto förebyggas.
Hvad först angår den frågan, huruvida bestämmandet af det pris, som bör ligga till grund för uträkningen af statsverkets inkomster, borde uppskjutas till andra punkten, så ser jag ej hvad ändamål dermed skulle vinnas, sedan discussionen nu är börjad och man lika väl här kunde afgöra frågan och förklara beslutet gällande för alla de efterföljande punkter, der samma fråga förekommer.
Jag skulle tro, att man äfven borde något bespara tiden och att discussionen nu redan vnrat en god stund samt alt hvar och en utvecklat sina tankar i ämnet.
Hvad beträffar sjelfva frågan om prisbestämmelsen, så är det väl onekligt, att prisen möjligen kunna blifva något lägre än det nu beräknade af 6 r:dr tunnan, så att tilläfventyrs försigtigheten skulle fordra, att priset bestämdes något lägre.
Detta må vara å ena sidan; men att å andra sidan påstå, att man med afsigt, för alt komma till statsbrist, har beräknat priset för högt, då man likväl tagit de föregrde årens pris till grund för beräkningen och derefter ändock antagit en lägre summa, kan jag ej gilla, enär jag tror, att man i detta fall gått sanningen så nära som möjligt.
Jag tror att man å båda sidor gör orätt att påbörda hvarandra någon afsigt att få statsbristen större eller mindre; helst om man vidtager den åtgärden, som jag tyckt mig höra att Gr.
Anckarsvärd nämnde, d.v. s. att bestämdt besluta, att, i händelse brist på någon anslags-artikel skulle uppstå, rättighet borde lemnäs
Regeringen att erhålla fyllnaden genom Riksg.contts åtgärd, hvilket, om jag ej irrar mig, äfven under sednare tider varit förhållandet; men deremot tror jag, att man bör söka att göra beräkningen i möjligaste måtto riktig, så alt den kan bära sig, och jag får derföre förklara, att jag i afseende på den första punkten hufvudsakligen instämmer med de herrar, som yttrat sig emot Utsk:s förslag.
I afseende på den sednare punkten åter, tror jag att man snarare kan instämma med Utsk.
Denna punkt angår dock afrads-spanmålen, hvilken ännu icke är föremål för discussion; men då vi hafva haft hög markegång, tror jag det icke vara lämpligt att nu beräkna ett öfverskott af 54,ooo r:dr utöfver hvad vid förra statsreglerJn bestämdes.
Till och med den af Frih Cederström föreslagna summa af 55o,ooo r:dr, som endast är 10,000 r:dr mindre, än den efter denna höga markegång
Den 8 Augusti f. m. gjorda beräkning, men likväl 4^,ooo r:dr öfver hvad det gjort under föreguie qvinqvennium, torde kanske vara något för hög; att gå längre tror jag ej att klokheten medgifver, om man vill räkna rätt.
I afseende på den indelta delen af räntan, så höra vi beklagligtvis, att StatsUtsk. uti det betänk.
N:o 234, sonl i dag blifvit utdeladt, ej lyssnat till de anmärkntr, som gjordes förra gången, och som varit grundade på förra StatsUtskrs bruk, och hvilket Utsk. ganska väl kunnat medhinna under den långa tid, som det haft på sig, nemi. att låta sin kamererare för hvarje del räkna ut hvad den anslagna räntan skulle göra efter Utsk:s beräkningsgrund, så att man, såsom hittills ägt rum, fått se hvad hvarje del enl.
Utsk:s förslag utgjort, och att Utsk. icke inskränkt sig till att säga: utom indelningen och spanmålen in natura enligt sednaste riksstat.
Då tror jag, att vi äro nödsakade hålla oss till den gamla grunden, eller i,3go,?.g5 r:dr, ty då hafva vi åtminstone en ledning af hvad anslagen utgjorde enl. iS35 års stat.
Det har visserligen inträffat små förändringar, derigenom att några poster blifvit uppförda och andra afförda, men den skilnaden kan icke vara så stor, och då hafva vi åtminstone någon ledning, när StatsUtsk. ej velat gifva oss denna ledning, som det måhända varit Utskts pligt att afgifva, såsom R.
St:s finance-ministerium.
Jag får således i afseende pä denna punkt anhålla, att Hr Landtm, ville proponera att för beräkningen af den indelta räntan bibehålla hvad K. M. föreslagit, nemi. i,3go,2g5 r:dr i enlighet med förra liksstaten.
Pä resultatet verkar detta icke det minsta, såsom bekant är; ty det går i alla fall till indelningshafvarne, men i den sednare punkten anhåller jag, att Hr Landtm, täcktes föreslå antagandet af Frih.
Cederströins förslag, som kanske ändå är väl högt.
]S’är a:a punkten förekommer, så är min tanke öfverensstämmande med StatsUtskrs, men derom är nu icke fråga.
Med äfventyr att äfven denna gång hänvisas till logican, får jag likväl äran tillkännagifva, att om Frih.
Boye velat pröfva StatsUtskts ledamöters afsigter med den föreslagna beräkningsgrunden, så hvarken tilltror jag mig bedomina eller ens böra forska efter de individuella afsigter, som måhända kunnat ligga till grund för hvars och ens omröstning i frågan; men hvad jag anser mig kunna förklara och hvad jag tror att den värde ledamoten bort kunna inse, är, att afsigten är uttryckt i den bestämda föresats att kunna göra beräkningen så, som verkliga förhållandet varit med ordinarie räntan.
Dertill behöfves blott att begagna en enkel division, för att komma till det resultat, sorn StatsUtsk. erhållit, och StatsUtsk. har helt enkelt velat (således är dess afsigt synbar) för R.
St. framlägga förhållandet, Den 8 Augusti f. m. det, sådant det varit under loppet af 5 år; och ännu mera, StatsUtsk. har väl icke här uttryckt hvad det funnit, men som verkligen är förhållandet, nemi. att den af Utsk. föreslagna prisbestämmelse i det närmaste öfverensstämmer med förhållandet under de sista i5 åren.
Det har icke heller kunnat undgå åtminstone min uppmärksamhet, att ett spanmåispris (ty här är ej fråga öm markegångsberäkning) öfverhufvud ej bör kunna tänkas falla lägre än till 6 r:dr tunnan; och det är väl all anledn. att förmoda, att detta framdeles äfven bör kunna anses såsom ett medelpris, helst om penninge-tiligårigar i landsorterna ej minskas utan snarare ökas till följe af de bank-förhållanden, som äga rum.
Det är således efter min öfvertygelse ingen våda vid att beräkna räntoina till det belopp, som öfverensstämmer med de factiska förhållandena; och i afseende på en möjligen uppkommande brist instämmer jag till alla delar uti hvad Gr.
Anckarsvärd yttrat och Hr Piosenblad äfven medgifvit, nemi. att Riksg.eont. då komitier att fylla denna brist.
Således synes mig Frih.
Boyes supposition, att man kunde hafva för afsigt att åstadkomma en brist i statsverket, hvilken ej skulle lutnnä fyllas, bär ej vara på sitt rätta ställe, och jag protesterar emot en sådan beskyllning mot StatsUtsk.
Jag tror att, vid närmare begrundande af de skäl StatsUtsk. åberopat, och som dessutom ligga för öppen dag uti K.
M:s nåd. propos. och de dervid fogade tabeller, som äro tillgängliga för hvar och en, hvarföre det äfven torde hafva varit öfverflödigt för StatsUtsk. att upprepa dem, R. o. Ad. kan godkänna StatsUtskis beräkningsgrund, aldrahelst som denna beräkning, i afseende på den Kronan behållna räntan, icke varierar på mer än tö,ooo f.‘dr.
Det var i anledn. af Gr.
Anckarsvärds yttrande, som jag begärde ordet, och är nu glad att på samma gång få besvara .både hans och den siste värde talarens erinringar mot mig.
Jag anhåller hos dessa herrar, att mina yttranden ej måtte tydas annorlunda än de blifvit sagda.
Anckarsvärd hade framställt den tanken, att man å ena sidan kunnat uppsåtligen söka bereda statsverket ett öfverskott, derigenom att man yrkat en lägre spanmålsberäkning; så var det blott en allmän erinran jag gjorde och ej någon enskild beskyllning, då jag yttrade min förmodan, att man å andra sidan sökte åstadkomma en brist.
Någon personlig afsigt hös Utsk. ejler Gr.
Anckarsvärd har jag ej framställt.
Jag log ej åt mig hvad de yttrat, och jag vet ej hvarföre de skulle taga åt sig min erinran.
Det ena mäste vara lika generelt som det andra.
1 öfrigt får jag tacka Gr.
Anckarsvärd för den upplysning han gifvit mig, att Riksg.eont. kommer att fylla den brist, som kan uppkomma för statsverket; och sedan jag it H. >S 138 Den 8 Augusti f. ra. erhållit denna upplysning, kan det vara mig likgilltigt lutra beräkningen göres.
Jag erkänner riktigheten af den anmärka., som mot mig blifvit gjord, nemi. att frågan om spanmålsberäkningen lämpligast kan förekomma vid andra punkten ronde afrads-spanmålen.
Då tror jag det vore tjenligasl, att förslagsvis antaga den beräkning, som Frih.
Cederström i f rågås ta 111 för hela den ordinarie räntan, nemi. alt antaga den i K.
M:s propos. uppförda summan och derunder för den statsverket behållna andelen 55o,ooo r:dr.
Det är visserligen riktigt, såsom man här uppgifvit, att hvad sorn möjligen brister i anslags-summan skall af Riksg.cont. godtgöras.
Men derföre är del icke, såsom Frih.
Boye yttrat, likgilltigt, huru beräkningen göres; ty om hon är för hög, så blifver följden att Riksg.cont. alltid får utbetala fyllnadssummor till statsverket.
I stället alt sådana ersättningar från Riksg cont, aldrig, annorlunda än undantagsvis, bort äga rum, så skulle de blifva regel.
Man måste då göra särskildta anslag för att betacka denna brist.
Utan alt förutsätta afsigter å någondera sidan, kan jag icke annat än tillstyrka, det man måtte hålla sig till beräkningar, som i möjligaste måtto äro säkra och tillförlitliga.
Jag afstår således från det yrkande, jag först gjorde, och instämmer med Frih.
Cederström uti hans begäran, att Hr Frih. o. Landtm, ville göra framställning i enlighet med K.
M:s propos., samt dervid åtskilja frågorna, nemi. den indelta räntan från den Kronan behållna andelen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då man begärt frågans skiljande i tvänne, den ena om indelta räntan och den andr» om den Kronan behållna räntan, ville Hr Landtm, först framställa propos. på den del, som först förekomme, eller den indelta räntan.
Jag ber blott att få förfråga mig, om punkten kommer att skiljas eller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. skall omfatta StalsTJtsk:s förslag uti dess helhet.
Jag erkänner att jag ej förstår hvad som menas med delningen af denna punkt.
Landtm, yttrade, att det af tvänne talare blifvit begärdt, det punkten skulle skiljas åt, så att första delen, som anginge den indelta räntan, skulle afskilja» från den som anginge den Kronan behållna delen af ordinarie räntan, hvilken af Utsk. vore upptagen till 56o,ooo r:dr, hvarföre tvänne proposlr behöfde framställas, nemi. en för hvardera af dessa båda frågor.
Måhända misstager jag mig, men mig synes, att en sådan delning ej utan orättvisa skulle kunna ske; ty om Kronan skall blifva lidande, så torde indelningshafvaren äfven vidkännas samma lidande.
Jag tror ej att D e ii 8 Augusti!', ra. del ilr rätt alt dela punkten, utan är af den tanke, att densamma bör i sin helhet bifallas eller förändras.
Boyes uppmärksamhet derpå, att, huru den indelta ordinarie räntan än må beräknas, indelningshafvare!) dock har rättighet att utfordra räntan antingen in natura eller efter markegång.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om B. o.
Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag, att den indelta delen af ordinarie-räntan beräknas till 1,770,000 rtdr.
Cederströras förslag, att samma indelta del af ordinarie räntan beräknas till 1,740,000 r:dr.
Då Hr Landtm, icke fann sig af svaren på de framställda propostna kunna bestämma hvilkendera meningen, som vore den öfvervägande, förnyade han sin först gjorda propos. till bifall å Utsk:s förslag, alt den indelta delen af den ordinarie räntan mätte beräknas till 1,770,000 r:dr.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han trott sig finna nej hafva öfverröstat ja, begärde Gr.
Hr Frih, o. Landtm, föreslog i anledn. häraf, alt ja — propostn måtte komma att innehålla den indelta delens af ordinarie-räntan beräknande till 1,770,000 r:dr, och nejpropostn samma dels beräknande till 1,740,000 r:dr.
Då begge summorna, som uti denna punkt förekomma, böra beräknas efter enahanda grunder; så hemställer jag, om vi ej kunde slippa med en votering, nemi. så, att den som bifaller StatsUtsk:s förslag, att den mdelta räntan upptages till 1,770,000 r:dr och den Kronan behållna andelen till 56o,ooo r:dr, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, så kommer den indelta räntan att beräknas till 1,740,000 r:dr och den Kronan behållna andelen till 55o,ooo r:dr. Gr.
Anckarsvärd och Hr von Hartmansdorff instämde med Frih. Cederström.
Landtm, yttrade, att om hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter medgåfve att båda frågorna finge intagas i samma votering, så vore det ingenting, som hindra de, att de finge intagas i båda propositionerna.
Då ingen hade något härvid att erinra, uppsattes, upplästes till justering och godkändes följande voter:s-proposition:
- Den 8 Augusti f. m
Den, soin bifaller StatsUtsk:s förslag till beräkning af ordinarie-räntan, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o.
Ad, att den indelta delen deraf bör bestämmas till 1,740,000 *:dr, och den Kronan beiiållna delen af berörda ränta till 55o,ooo rtdr b:oo.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 33.
Nej — 84- a:dra punkten.
Afrads-spanmålen.
Hela denna punkt i utlåt.
N:o 64 upplästes samt utur utlät.
N:o 2.9.6 så stor del af yttrandet derom, som önnes upptagen å sidorna 7 och 8.
Hr Frih. o Landtm, yttrade, att visserligen ännu en del af punkten återstode att uppläsa, men då denna sednare del anginge utmarken på Öland, och det som redan blifvit uppläst rörde spanmålens beräkning, förmodade Hr Landtm , att R. o. Ad. funne lämpligast att dela discussionen i tvänne delar, isynnerhet då, redan under discussionen om den föreg:de punkten, fråga uppstått om beräkningspriset för spanmålen under denna punkt, så att denna del nu först kunde förekomma till discussion, Hr von Hartmansdorff:
Ad. nu mätte antaga den beräkningsgrund af 5 r:dr 24 sk. tunnan för spanmålen, hvilken jag, med flera andra talare, nyligen yrkat.
Om R. o. Ad., på sätt Hr Frih. o.
Landtmyttrat, behagar inskränka sig till denna enda fråga, så kan deruti ej inblandas frågan om utmarks-skatten på Öland, utan man håller sig blott till spanmålsberäkningen.
I sådant fall kommer sedan uträkning att göras af StatsUtsk-, efter den verkliga tillgången, antingen utmarks-skatten på Öland kommer att bibehållas eller ej.
Jag skulle afven önska, att det beslut, som nu af Ståndet fattas, komnie att gälla äfven för de öfriga punkterna, så att man derigenom vore ifrån vidare öfverläggningar och voteringar derom, Frih.
Jemte det jag fullkomligt in stämmer med den sista varda talaren i afseende på den ordning för discussionen, sorn Hr Landtm, framställt, och hvilken äfven i min tanke är den enda rätta, för att undvika att inveckla discussionen i onödiga svårigheter; så får jag jemväl med honora instämma i fråga om priset.
Vid de anmärkn:r jag gjorde vid förra betänk.
N:o 64, hade jag icke efter det medelpris, som StatsUtsk. beräknat, nemi. de sista 5 årens, utan med en längre utsträckning till 10 år kommit till det resultat, att man borde antaga 5 r:dr 24 sk. eller D e ti 8 Augusti f. m. 5 r:dr 32 sk. till beräkningspi is på spanmålen, för att ej gå för nära till möjligheten att föranleda brist för statsverket.
Dä BondeSt. beslutat sig för 5 r:dr 24 sk., så bar jag intet emot, att detta pris må blifva antaget för beräkningen, såsom den siste värde talaren yrkat.
Jag bar ej uppträdt för alt egentligen respondera för StatsUtsk:s betänk , ty jag bar ej uti StatsUtsk. varit närvar, under hela den tid, då statsreglerm, sedan den blifvit lill Utsk. åtei remi! lerad, af detsamma ånyo handlades.
Jag får dock yttra min enskilda tanke att jag ej kan anse det af Utsk. föreslagna pris af 6 r:dr b:co tunnan vara för högt.
Här är, såsom man vet, icke fråga om annat, än en probabilitets-calcul, efler hvilken inan skall upptaga det belopp, hvartill man förmodar, att den Kronan behållna spanmålen under de nästkommande åren kan försäljas.
Utsk. har med ledning af det markegängspris, som under de föreg:de åren ägt rum, antagit G r:dr b:eo.
Detta utgör dock icke det medelpris, hvartill man skulle hafva kommit, om man endast gått arithmetiskt tillväga, utan betydligt derunder.
Utsk. har uti ett annat betänk, föreslagit en beräkning af den under lönerna inbegripna spanmålen till 7 t:dr b:co, såsom ett fixeradt pris för framtiden.
Utsk. har likväl varit så litet öfvertygadt om, att icke möjligen detta pris kunde vara i någon mån för lågt, att det ej tilltrott sig att bestämma det för de löntagare, hvilka redan erhållit fullmakter på sina beställningar.
När nu StatsUtsk. föreslår R.
St. att godtgöra den spanmål, sorn det skulle åligga Staten att utgifva, med 7 r:dr b:co tunnan, och alt deremot ej beräkna den, som Staten äger att uppbära, högre än till 6 r:dr b:co; så synes man i sanning hafva varit billig, ty i sig sjelf borde för begge dessa fall samma pris äga rum, och likväl har Utsk. för det sednare fallet föreslagit A;dels lägre pris.
Jag tillstyrker alltså bifall till Utskrs betänk, i denna del.
Den siste värde talaren har ganska riktigt gjort skilnad emellan markegången och det verkliga priset.
Det kan möjligen hända, att markegången är högre, än det verkliga pris, som Kronan på ett eller annat ställe erhåller.
Så visar erfarenheten, att Kronans behållna spanmål, t. ex. på Öland, ej kunde förb år, oaktadt flera auctioner anställdes, försäljas till det pris, som Statscont. hade bestämt.
Jag kommer nu icke ihåg huru högt detta var, men utgången var sådan.
Om samma förhållande inträffade på flera andra ställen, så måste verkligen behållningen på Kronans spanmål blifva ringare än markegången, alldenstund köpare, som handla för att vinna, äfven måste göra afdrag för forsjjngskostnaden.
Jag tror således, på sätt jag redan yrkat, att det vore säkrast hålla sig till det uppgifna priset, hvilket, såsom Frih.
Cederström nu D e ii 8 Augusti f. m. upplyst, närmast öfverensstämmer med de 10 sista årens medelpris.
Det är visst sannt att, sedan K. M. ocb Kronan afsagt sig den rättighet de ägt att kunna uppsäga sin behållna afrads-spanmål på kronotionde!) till leverance, då deremot denna rättighet ännu qvarstår på den motsatta sidan, och att Kronan således, på sätt Hr von Hartmansdorff anfört, är exponerad för att de år, då markegången råkar vara högre, göra förluster på spanmålens försäljning; men då likväl q eller åtminstone 8 år med detta för Kronan ogynnsamma förhållande legat till grund för StatsUlsk:s beräkningar, och likväl under denna tid (ej efter 5 utan efter io års beräkning) Kronan ej erhållit mer än 6 r:dr, och i allmänhet i Europa det visat sig (efter de spanmålsberäkningar vi äga uti Commerce-collrm och hvaraf jag sett ganska många) en benägenhet under 3o-lalet, att höja spannmålspriserna från den låga punkt, hvarpå de stodo under 20-talet (lägst voro prisen i Europa efter Franska revolutionen): så får jag erkänna, efter samma grundsats, jag förut yrkat, att man bör räkna efter verkliga förhållandet, fastän snarare litet för lågt, än för mycket, men icke för mycket lågt; jag får erkänna, säger jag, att likaså mycket jag ogillade StatsUtsk:s beräkning af de andra indelta räntorna, hvilken var nog knapp, måste jag gilla StatsUtsk:s beräkning af spanmålen och tillstyrka bifall dertill.
Resultatet blir likväl i alla fall detsamma, så snart det antages, såsom förut är nämndt, att om någon brist i inkomsterna skulle uppkomma, så är statsverket berättigad! att erhålla skilnaden af Riksg-cout., likasom öfverskotten till Riksg.-cont. öfverlemnas.
Jag vill till en början med några ord besvara den siste välde talarens slutmening, der han säger, att han blifvit underrättad, att Riksg.-cont. åligger fylla den brist, som möjligen för statsverket kunde komma att inträffa.
Väl här jag hört ett sådant förslag af Gr.
Anckarsvärd framställas, och att Gr.
Horn har sagt att han ansåg det billigt; men något Ståndets beslut derom känner jag ej, och något grundlags-stadgande derom finnes ej.
Man mäste således afvakta hvad som af R.
St. derom beslutas kan; men visst är, att, i händelse inkomst-titeln blefve för högt beräknad och det gjorda löftet om Riksg.-cont:s skyldighet att fylla bristen uteblefve, så skulle en verklig statsbrist uppkomma.
En annan ledamot, Hr von Troil, har ingått på ett för detta ärende främmande ämne, då han talat örn det för aflönings-spanmålen beslutade priset af 7 r:dr tunnan.
Jag vill ej nu inleda någon öfverläggning om detta ämne, utan endast erinra, alt de löntagare, som hafva fullmakt på sina tjenster, jemväl äro berättigade att få beräkna sina inkom - Den 8 Augusti f. m. i 13 ster efter det pris, som var bestämdt af K. M. oell R.