Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Peter Pehrssons från Calmar län och Joh. Johanssons från Bohus län motioner om upphörande af domares rätt till andel i sakören; j\T:o 24. öfver väckta motioner, dels om upphörande af frälseränteägares rätt till lösen af skattefrälsehemman, som säljas utom börd, dels ock ang:de rättighet för jordägaren att lösa räntan, när densamma utom börd säljes.
Upplästes och lades på bordet nedannämnde inkomna betank:n och utlåt:n, nemligen från StatsUtskottet:
N:o 38. i anledning af Fullmägtiges i Riksgäldscontoret gjorda anmälan af Hofmarskalken och Riddaren Gustaf Ridderstolpes till dem ingifna ansökning om återfående af en intecknad förbindelse, utgifven till säkerhet för handelshuset här i Stockholm, under firma J. C. Muller & comp. af R.
St. beviljad liqvid för 7 st. af Riksgäldscontoret utfärdade, på postcontoret i Hamburg år 1812 förkomna partialobligationer, hvardera på 1000 floriner Brab. vexelmynt; N:o 3g. i anledning af Hr Rosenblads, Bernhard, motion, angående Riksgäldscontorets räkenskapers granskning i Kammarrätten, ifrån och med för äri835; N:o 40. i anledning af Hr Hammarhjelms, C. F., motion, om anslag i 10 år åt Skottske agronomen Steffens; N:o 4.1. i fråga om förhöjning i aflöningen för storskiftes- och afvittringslandtmätare; N:o 42. i frågan om K. Förste Lifmedicus af Pontin* bibehållande vid ett pensionsanslag; 5 H. 24 Den i5 April e. ra.
Nio 43- i fråga om anslag af allmänna medel till bevarande af kyrkoruiner vid Wisby; N:o 44- i frågan om Warbergs fästningsbyggnaders användande till correctionshus; Nio 45- i fråga om hegardt anslag till uppförande af Curhus- och lasarettsbyggnad i Skellefteå, m. m.; Nio 46. i fråga om uppförande af magasinshus vid Mörbylånga köping och i Strömstad; Nio 47- i anledn. af väckt motion om anslag för underhållandet af långebro vid Christianstad; Nio 4^. i fråga 0111 rättighet för fånggevaldiger att under fångtransport begagna särskild ridhäst; Nio 49- i anledn. af Hr Trolins motion om anslag af statsmedlen till en brobyggnad öfver sundet emellan Sigtuna och Steninge-landet; N:o 5o. i anledn. af väckt fråga om årligt anslag åt Loka helsobrunn ; Nio 5i. i anledn. af väckt fråga om anslag till inköp af vissa exemplar utaf den nya upplagan af Tunelds geographi; Nio 52. i frågan om Medelpads inbyggares befrielse från underhållet af länshäktet; Nio 53. i anledn. af K.
M:s nåd. proposition om Civilstatens pensionscassas anspråk på nådårsbesparing af pensioner å allmänna indragningsstaten; Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och O e c o n.-Utskotten:
Nio i. i anledn. af Hr Gust.
Montgomeries motion, angående brännvinsbränningens inställande ; Lagutskottet:
Nio a5. öfver Riksdagsfullm.
Erik Eriksons från Westmanland motion om prescriptionstid för domfästa fordringar; Nio 26. öfver Hr Frih.
Jacob Cederströms motion om Upphäfvande af förbudet att föra foder från bole; Klo 27. öfver Riksdagsfullm.
Johan Anderssons från Upland motion, dels om uppläsande vid hvarje ting och en gång om året från predikstolarna af K. förordningen d. 28 Juni 1798, angående vissa omständigheter uti lagsökningsoch utmätningsmål, samt af K. förklaringen den i5 Januari 1806, rörande behörig domstol för klander emot räkning å borgade varor, dels ock att hänvisning till klander måtte å sådan räkning af borgenären tecknas; Silo 28. öfver väckta motioner, angående skärpning af straffet för skogsåverkan; Nio 29. öfver Hr Gust.
Klingstedts samt Riksd.- fullmige Peter Pehrssons från Jönköpings och Botvid Jonssons från östergöthlands län motioner om nedsättning af räntan å penningelån ; Allm.
Besvärs- och Öecon.Utskottet:
Nio 19. i anledn. af vackt fråga om anläggning af en Den i5 April e. m. köping i Wittsjö by af Westra Göinge härad och Christianstads län samt inrättande af ett postcontor derstädes; N:o 20. i anledn. af väckt fråga om inrättande af ett nytt Stift, bestående af Gestrikland, Helsingland, Herjeådalen och Medelpad; JNT:o 21. i anledn. af väckt fråga om stapelstadsrätt för staden Falkenberg; N:o 22. i anledn. af väckt motion om utlåning af beklädnadscassornas medel; N:o 23. i anledn. af väekt motion om begagnande af stenkol till eldning å ångfartyg i stället för ved; N:o 24. i anledn. af väckt motion om öppen rättighet att i staden Sigtuna anlägga fabriker och om frihetsår för dylika anläggningar; 3V:o 25. i anledn. af väckt motion om förflyttning af gästgifveriet i Skillingarum till Wimmerby stad; N:o 26. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk.
N:o 3, angående väckta motioner om landsfiscalstjensternas upphörande; N:o 27. i anledn. af väckt motion om utvidgad frihet för presterskapet att få embetsbref till K. M:s Befh:de genom kronobetjeningens försorg fortställda; N:o 28. i anledn. af väckt motion derom, att Arieplougs och Arvidsjaurs Lappmarker måtte till Norrbottens län förläggas; N:o 39. i anledn. af väckt motion angående verkställandet af arbeten för K. flottans i Carlskrona behof; N:o 3o. i anledn. af väckt motion, att Förvaltn. af Sjöar, måtte upplösas och dess göromål till K.
KrigsColkm öfverllyttas; N:o 3i. i anledn. af väckt motion örn meddelande af så beskaffade privilegier för Trelleborgs by, som medföra rättighet att hålla öppna salubodar; N:o 32. i anledn. af väckt motion, att beväringsynglingarna icke måtte samlas till vapenöfning, förrän de uppfordras till Rikets försvar ; N:o 33. i anledn. af vackt motion, angående rättighet för en beväringsskyldig att annan duglig karl i sitt ställe sätta.
Upplästes från de öfriga RiksSt:n ankomna prot.-utdr., nemi. från PresteSt. af d. 8, 20 och 24 sisth Mars samt 2 och 7 dennes; från BorgareSt. af d. 2, 7 och 10 dennes, samt från BondeSt. af den i3, i5, 17, 20 och 34 sisth Mars samt 2, 7 och 10 dennes.
Ii. R. o. Ad. åtskiljdes kl.
\ till 8 om aftonen.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. iSS Den tj April.
Thprsdagen den 17 April 1834- Plenum kl. £ till 2"e. m.
Deputationer från de öfriga PiiksSt., under anförande af deras Talmän, till Riddarhuset ankommit, afgick kl. \ till 2 till K.
Slottet den stora Deputation, hvilken inför K.
M. skulle frambära R, St:s und. tacksamhet för de emot cliolerasjukdomens inträngande i Riket vidtagna åtgärder, R o. Ad:s Deputation återkom kl, ^ till 3 e. m. ,!oeh Ståndet åtskiljdes genast.
In fidem protocolli,. F. O. Silfverstolpe* Måndagen den 21 April 1834- Plenum kl. io f. m.
Justerades 6 prot.utdr. för d. i5 dennes e. m. Ankom K. M:s HofCanceller, hvilken å Dess höga vägnar afl,unnade 1:0 K. M:s nåd. prop. till R.
St., ang:de f. d. allmänna magasfnsfönden och betalningsvilkoren för erhållna spannjnålsunderstöd, samt 2:0 K.
M:s nåd. svar uppå R.
St:s underdåniga skrifvelse, äng:de riksdagens förlängande.
Den nåd. propos. lades på bordet och det nåd. svaret btcf lagdt till handlingarna, såsom icke erfordrande någon H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, tillkännagaf, att, i följd af Jagliga förfall, lediglieter i Utskrn uppstått efter följande R. o. Ad:s ledamöter, nemi.: uti Cons t it.
Ut sk. efter Hr Hedenstjerna, Otto, uti Stats.Utsk. efter Hr Lagerheim, Gust., uti Be vil ln.
U t sk. efter Gr. Posse, Fredr-, samt uti Oecon.IJtsk. efter Hr Ramsay, Otto Joh. Henr., hvilka ledigheter H. Ex. anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen ersätta.
M:s d. i5 dennes e. m. på bordet lagda nåd. skrifvelse till R.
St., med öfverlemnande af Lagcommitteens förslag till allmän Civillag.
Frih. Boye, Ludv, uppläste följande:
Från den tid, dä Lagcommitte'ens arbete tog sin början, har, dels af aktning för allmänhetens skäliga rätt, dels i ändamål att ej allenast gifva upplysning åt opinionerna i ämnet ? utan äfven framkalla kunniga och erfarna mäns an - D e a i x April. märkningar oell omdömen, den berömliga omsorg varit iakttagen, att, i den mån committeens arbete fortgått, detsamma blifvit från tryckpressen allmänheten meddeladt, äfvensom de af Hofrätterna insända, dels af underdomare och dels af Hofrätterna afgifna anmärkningar blifvit tryckta ; men ehuru Högsta
Domstolens granskning af lagförslaget varit, efter hvad man sagt mig, redan förliden höst slutad, hafva likväl protocollen derom ännu icke från trycket utkommit; och sorn ej mindre conseqvensen, än äfven det större värde, som allmänheten gerna ger åt Högsta
Domstolens granskning och omdöme, synes fordra, att berörde protocoll varda tryckta, får jag vördsamt föreslå, det R.
St. ville i und. skrifvelse till K.
M. begära, att anstalt derom må varda anbefalld.
Jag anhåller, att denna motion må varda till behörigt TJtsk. remitterad.
Vidare uppläste Frih.
Boye följande anförande:
Det stora och mödosamma arbete, som varit Lagcommitte'en anförtrodt och vid hvilket allmänna uppmärksamheten länge varit fästad, är nu af K. M.
Ständerna meddeladt i förslaget till ny civillag.
De fordringar, som 87 §. i Reg.F. bjuder åt lag-propositioner, hvilka kunna af den ena Statsmagten göras den andra, äi'0 så mycket mindre i allo uppfyllda i den K. skrifvelse, hvarmed lagförslaget bifogas, som K.
M. icke deri gifvit något eget yttrande hvarken till'bifall eller ogillande af lagförslaget; hvarförutan Statsrådets medsända protocoll upplyser, att icke heller fråga der förevarit om lagförslagets innehåll.
Denna särskilda omständighet förklarar sig likväl lätt, då man går tillbaka till sjelfva arbetets upphof.
Då man läser LagUtsk:s betänk, till 18x0 års Ständer, dateradt d. 1 April, samt vidare Ständernas und. skrifvelse till K.
M. af d. 2 Maj samma år, erfar man, att
Ständernas begäran endast gått ut på, att en committé skulle förordnas, som hade att företaga sig ”lagarnas urskiljande, förenklande och förbättring;” och sedan denna begäran blifvit villfax-en och arbetet numera afslutadt, samt Högsta
Domstolen jemväl granskat den del deraf, som innefattar civillagen, och sig deröfver yttrat, är det visserligen ett förnyadt vedermäle af K.
M:s grannlagenhet, att
Ständerne fått sig öfverlemnat att sjelfva bedöma, om och huruvida det ändamål, som varit af Ständerna sökt, må finnas af det nya lagförslaget vara uppfyldt eller ej.
Men då häraf också följer, att Ständerna måste sakna all den ledning, som af en K.
M:s propos. i ämnet hade varit att hemta såväl i den hufvudsakliga Irågan om förslagets antagande, som i de vigtiga preliminära frågor, hvilka af omsorgen för ämnets behandling påkallas, nemligen om en ytterligare granskning af lagförslaget bör äga rum, innan detsamma till afgörande företages, eller ej, samt i båda fallen, huru föredragningen inför Ständerna må verkställas, antingen genom endast LagUtsk;s batänk., eller genom muntligt föredrag af någen der - igo Den 21 April. till förordnad person, och slutligen, om dervid vår gamla lag får antagas till den grund, hvarifrån pröfningen bör utgå, eller om det nya lagförslaget må dertill genast godkännas ; så befinna sig Ständerna nu i den ytterst brydsamma belägenhet, att stadna i ensamt ansvar till samtid och efterverld för den grundlighet eller det lättsinne, som kommer att utmärka sjelfva behandlingssättet af det ärende, hvarpå icke allenast varande och kommande generationers rättsförhållanden skola bero, utan som jemväl skall väsendtligen ingripa i sjelfva moralbegreppen.
Med känsla för detta ansvar, och i den öfvertygelse, att för mycken varsamhet icke kan här användas, samt med begagnande af den rätt, som 56 §. i Riksd.Ordn. ger, får jag vördsamt föreslå, att R.
St. ville till preliminärt afgörande företaga frågan om ärendets behandlingssätt, samt att alltså LagUtsk., till hvilket K.
M:s nåd. skrifvelse nu bör remitteras, må derjemte anmodas att med särskildt betänk, i sådant afseende inkomma.
Då man nu å ena sidan erinrar sig de mångfaldiga anmärkningar till rättelse i detta lagförslag, som i officiel väg från underdomare och Hofrätter inkommit och hvilka blifvit från tryckpressen allmänheten meddelade, och man vidare besinnar, att Högsta
Domstolen, efter att hafva verkställt den granskning, som Reg.F. föreskrifver, ogillat många delar af förslaget samt jemväl derom afgifvit det generella omdöme, att ”detsamma icke i sitt nuvarande skick är antagligt, utan har behof att omarbetas, innan det kan med Högsta Domstolens und. tillstyrkande beledsagas,” men man också deremot å den andra icke heller kan, utan afvikande från både sanning och rättvisa, förneka, att ju förslaget jemväl innehåller förträffliga saker, som visserligen skola gifva en väsendtlig förbättring åt vårt lagverk; så synes ett urskiljande deremellan vara af högsta angelägenhet, ehuru jag föreställer mig, att detta urskiljande endast kan tillkomma Ständernas LagUtsk. att verkställa.
Att det skulle redan vid denna långt framskridna riksdag kunna medhinnas, anser jag så mycket mera omöjligt, som den förberedande anstalt ännu icke gått i fullbordan, hvarom R.
St. vid sista riksdag, uti und. skrifvelse till K. M. under N:o 145», gjort anhållan, nemligen, att ”en tydlig och åskådlig uppställning måtte utarbetas, innefattande en jemnförelse af de- väsendtligaste skiljaktigheterna emellan den gamla lagens stadgande n och de, hvilka till antagande i stället nu föreslås:” en anstalt, som Ständerna då förklarat böra tjena till stödjepunkt, ledning och rättelse, för Ständernas granskningsarbete, ehvad det k omin e att å en eller flera riksdagar för sig gå, och som också, rätteligen utförd, utgör ett oeftergifligt vilkor för möjligheten af all grundlig pröfning å Ständernas sida.
De» 21 A pril.
Då jag reclamerar ett föregående uppfyllande af detta vilkor, anser jag likväl för min pligt att begära en särskild Utsk:s uppmärksamhet på nödvändigheten, att nyssnämnde Ständernas föreskrift varder genom förtydligande inskränkt till jemnförelsen blott emellan sjelfva principfrågorna och deras hufvudsakligaste tillämpning; ty att utsträcka jemnförelsen till alla detailfrågor, vore att göra verkställigheten nära nog omöjlig samt medtoge en oberäknelig tidsutdrägt.
De gamla lagbuden tillhöra icke blott 1734 års lagbok, utan igenfinnas, ofta förändrade och stundom hvarandra motsägande, i mångfaldiga andra lagsamlingar, såsom Moddos verk m. fl.; men de ligga likväl alla inom principfrågornas afdelningar, och åtfölja altså dem.
Under förutsättning, att LagUtsk. torde anse berörde redan vidtagna beslut icke hvarken böra eller kunna öfvergifvas, och i den förmodan, att Utsk., såsom visserligen ägande full sysselsättning för riksdagens återstående tid i de propositioner och motioner, som blifvit dit remitterade eller tilläfventyrs ännu kunna tillkomma, samt att Utsk. altså icke torde medhinna att det förberedande arbetet verkställa, väntar jag, att Utsk. föreslår, att med den definitiva granskningens företagande må uppskjutas till nästa riksdag, samt att Ständerna ville inskränka deras åtgärd i ämnet till blott beslut, huru den slutliga grankningen må fullbordas.
Då det icke synes hvarken med Ständernas pligt mot nationen, eller med Reg:sformen öfverensstämmande, att
Ständerna skulle ät några delegerade medlemmar uppdraga Ständernas afgöranderätt, hvarken i anseende till principer eller till detailler, så lärer något sådant icke heller kunna föreslås; men då, äfven med antagande, alt lagförslaget skulle gillas, min öfvertygelse ålägger mig att förklara, det jag anser sjelfva redactionen äga mångfaldiga och stora behof af ett ytterligare öfverseende, önskar jag också högeligen, att ett sådant kunde äga rum, innan förslaget till afgörande förekommer, emedan jag icke tror, att Ständernas eller Utsk:s tid bör med redactionsfrågor upptagas.
Jag ville derföre fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå , med Öfverlemnande, om icke, då Ständerna icke lära undgå att hos K. M. i und. förnya deras förra begäran, att personer må förordnas till utarbetande af jemnförelsen emellan den gamla lagens stadganden med lagföi-slagets, dem också kunde uppdragas att föreslå sådana redactionsförändringar, som af dem ansågos nödiga, med rättighet att i det ena och andra afseendet begagna biträde af de här i staden varande ledamöter af Lagcommittéen.
Beträffande åter den slutliga föredragningen inför Ständerna, bör jag icke undertrycka den tanka, att Ständerna skulle med mångfaldigt större både lättnad och säkerhet kunna deras dyrbara afgöranderätt utöfva, om de tilläto, att — sedan den näst inträffande Riksdagens LagUtsk., som IQ2 Den 21 April. genast vid riksdagens början fått emottaga ej mindre det särskildt begärda arbetet, derförinnan från trycket utgifvet, än äfven det till redactionen öfversedda lagförslaget, verkställt granskningen deraf och dervid urskiljt, hvad af samina förslag efter Utskrs omdöme borde antagas eller lemnäs, samt derom, så långt medhinnas kunde, sitt betänk, afgifvit — en dertill förordnad Referent linge alltsammans muntligen inför Ständerna, på rikssalen församlade, föredraga, med iakttagande af den ordning, som 1734 års lagbok utvisar, och hvartill skulle höra, att, efter Ständernas gemensamma öfverläggning, proposition i hvarje fråga, i likstämmighet dermed, af Referenten uppgjordes, för att sedermera inom hvarje Stånd särskildt afgöras.
Att ett sådant Ständernas sammanträde pä ett rum endast till föredragningens emottagande, och hvarvid det naturligtvis ankom pä hvarje riksdagsmans eget befinnande att sitt yttrande der afgifva eller att dermed innehålla, intilldess afgörandet inom Ståndet förekom, — att detta sammanträde skulle innebära någonting stridande emot Riksd.Ordn., det kan jag, för min del, icke inse; men om någon betänklighet deremot skulle förefinnas, synes mig, att den kunde lätteligen undanrödjas derigenom, att motion derom ingafs till nuvarande Constit.- Utsk., för att vid denna riksdag discuteras och genast i början af den nästa antagas.
Ytterst, och för att ej missförstås, må det tillåtas mig att förklara, att jag med det föreslagna närmare öfverseende! af lagförslagets redaetion ingalunda har för afsigt, att någon granskning af hvarken principer eller detailler dervid må äga rum, utan blott af sjelfva redactionen; hvartill dock, efter min tanka, måste höra, att, der sådant skulle fordras, en omflyttning af lagbuden från ett ställe till ett annat må kunna föreslås.
Att denna motion må varda till LagUtsk. remitterad, derom anhåller jag vördsamt.
Dessa båda anföranden lades på bordet.
Då det blifvit min lott att, i egenskap af President uti en af Hofrätterna, granska det förslag, som K. M. nu till R.
St. öfverlemnat, kan jag ej vid detta tillfälle undertrycka min känsla af glädje och tillfredsställelse öfver, att detta förslag ändtligen kommit till R.
St:s kännedom.
Det innefattar visserligen, efter min mening och efter de ledamöters af Hofrätten, hvilka med mig granskat detsamma, åtskilligt, som vi för vår del icke kunnat gilla; men de som grundligt undersöka det, måste alltid erkänna, att det innefattar de största bevis på djupsinnighet hos de män, som utarbetat det.
Den man, som så länge i främsta rummet ledde arbetet och hvars beröm min röst är för svag att här tolka, ligger nu i sin graf; men efterverldeu skall säkerligen göra honom den rättvisan att genom - JDcn 21 April. norn sitt nit för detta arbete hafva förvärfvat sig obestridliga anspråk på Svenska folkets erkänsla.
Arbetet har sedan fortgått under nuvarande Just.Statsministerns ledning; och man bör vara öfvertygad, att de meningar, han godkant såsom granskande ledamot af committeen, skola på högre ort af honom understödjas och vinna framgång.
Jag anser, att nationen är skyldig Konungen en gärd af tacksamhet för den delaktighet af förslaget, vi nu undfått; och ehuru öfverlemnandet icke skett i den form, som man måhända väntat, lär det efter min mening icke läggas Styrelsen till last, ty K.
M. har vid föregångna riksdag redan förklarat, att K.
M. icke ville meddela propos. i ämnet, förrän bela lagförslaget blefve färdigt; och som criminal-lagförslaget, oaktadt det är utarbetadt, likväl icke ännu är i det skick, att detsamma kan framläggas för Ständerna, har Konungen icke ännu kom.nit i tillfälle alt fullgöra, hvad K. M. hoppades, dä K. M. aftackade It.
St. vid slutet af förra riksmötet.
Boye i afseende på den af honom begärda tryckningen af protocollen vid Högsta
Domstolens granskning af förslaget; och jag förenar mig jemväl med honom deruti, att riksdagen är för långt framskriden, så att vi ej äga tillräcklig tid att med grundlighet nu granska förslaget i dess helhet.
Såsom ledamot af committeen inom Skånska Hofrätten har jag redan förklarat, att jag icke ansåg tidpunkten vara inne för aflysandet af 1734 lirs lag 1 förrän nödiga åtgärder i detta afseende blifvit vidtagna, alla sådana stadganden af rent ceconomisk egenskap, som nu finnas i Byggn.- och Handels-balkarna, äro ifrån förslaget uteslutna, och ehuru särskilda författningar lör de flesta fall fylla de af ett sådant uteslutande uppkommande luckorna, måste dessa författningar likväl nödvändigt ölverses till bringande i öfverensstämmelse med grunderna för nya lagen, innan den gamla aflyses.
Utur förslaget äro också uteslutna alla straffbestämmelser, hvilka i stället blifvit införda i den nya Strafl'-b:iH Civillagen kan sålunda, efter min mening, icke antagas, förr än criminallagen hinner granskas och alla sådana åtgärder vidtagas, som stå i samband med nya lagen.
Sedan jag sålunda redogjort för mina åsigter, tilltror jag mig likväl icke förmåga att uppgifva förslag till ledning för LagUtsk:s förfarande i afseende på lagförslaget.
Jag förenar mig således med Frih Boye uti dess önskan, att LagUtsk. må inkomma med förslag, huru den lmfvudsakliga pröfningen må kunna verkställas.
Sista riksdags LagUtsk., der äfven jag hade den äran att vara ledamot, hade önskat att inkomma med ett sådant förslag; men det afhölls derifrån af fruktan att dermed icke uträtta något, emedan kommande Ständer icke kunna bindas af föregående Ständers förslag.
Man måste erkänna, alt samma skäl visserligen finnas nu sorn vid sista riksdag, oell att, om kommande Ständer icke antoge förslaget, arbetet 5 H. a5 Den 11 April. nära nog kunde anses ogjordt.
Men ehuru jag hyste denna farhåga vid sista riksdag, bekänner jag, att jag nu hoppas, det blifvande Ständer skola gilla, hvad de närvarande besluta.
Jag hyser altså den förmodan, att
Utsk. kan och bör gifva någon ledning för blifvande Ständers granskning af lagarbetet.
För mig vill det synas, att det mycket skulle underlätta granskningen, om R.
St. förnyade den skrifvelse till K.
M , de vid sista riksdag beslöto, innefattande nemi. begäran derom, att de väsendtligaste skiljaktigheterna emellan den gamla och den föreslagna nya lagen måtte uppdragas i en tableau, uti hvilken man jemväl erhölle förklaring af orsakerna till skiljaktigheterna.
Den vid sista riksdag i ämnet afgångna skrifvelse har icke kunnat läggas till grund för Regeringens nu vidtagna åtgärd, emedan Ständernas dervid framställda begäran omfattade det nya lagverket i sin helhet och således jemväl criminallagen.
Nu är denna färdig och jag ser intet hinder för verkställighet, till en blifvande riksdag, af hvad R.
St. vid den sista begärde.
Jag anser dock nödvändigt, att denna tableau uppgöres af samma ledamöter, som handlagt arbetet, emedan jag befarar, att om den skulle upprättas af andra , kunde nya principer göra sig gällande.
Jag vill icke upphäfva mig till domare, huruvida de nu antagna äro de rättaste; men jag tror, att arbetet bör öfverskådas från samma synpunkter, som det utgått.
Jag är glad, att arbetet nu kommit till Ständernas kunskap, och att dessa sålunda blifvit satta i nödvändighet att taga närmare kännedom derom.
Jag är öfvertygad, att, sedan en sådan blifvit inhemtad, skall den fördom försvinna, att så många och väsendtliga olikheter äga rum emellan det nya och gamla; och man skall jemväl erfara, att der olikheterna i principer äro alltför stora, såsom t. ex. i frågan om arfsrätt, hafva alternativa förslag blifvit framlagda, hvaraf man kan antaga hvil— ketdera man finner för godt.
Bland andra anmärkningar, man hört framställas mot det nya lagarbetet, är äfven den, att språket icke skall vara nog classiskt.
Äfven jag har funnit redactionen i vissa fall mindre tydlig, än jag önskat; men jag har dock funnit den långt ifrån sä klandervärd, som flera påstått.
Det classiska språk, som man finnér i 1734 årslag, tillhör ej vår tid; och jag beklagar, att språkets klarhet icke gått i bredd med begreppens utveckling.
Jag tviflar dock, att vi nu kunna komma till något bättre i detta afseende, än hvad förslaget innehåller, fast jag visserligen skulle önska, att så kunde ske.
Jag önskar emedlertid, att Utsk. må behandla denna fråga med den värma, varsamhet och djupsinnighet, som ämnets vigt luäfver, och att i834års