Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke hoppas att, genom de få ord jag går alt yttra, minska inflytandet af Frih.
Hamiltons vackra föredrag; men jag anser mig berättigad att erinra, att emellan Frih.
Hamiltons åsigt och min egen är blott den skilnad, att jag betraktar frågan om besvarande af throntalet såsom varande af conventionel natur, då han deremot bedömt den efter grundlagen.
Hamilton har åberopat 26 §:n Riksd.Ordn.
Jag får dervid erinra, att denna § alldeles icke talar 0111 något throntal, och att det beslut, som Const.Utsk. vid denna riksdag fattat i frågan om föredragning af Hans Janssons motion, äfven innebär ett uttryck' af den mening af Const.Utsk., att denna fråga icke är af grundlagsenlig beskaffenhet.
Det återstår då blott för mig att önska, att hafva kunnat öfvertyga R. o. Ad. om riktigheten af premisserna i milt yttrande, och afl, hvad sjelfva saken angar, öfverlemna till R. o. Ad:s majoritet att bedomina lämpligheten af så beskaffade svar.
En annan värd ledamot, Gr.
Frölich, har hemställt till mig, om jag föreställde mig, alt Exped.Utsk. skulle kunna uppsätta ett sådant svar; jag vill besvara frågan endast dermed, att jag tror Exped.Utsk. vid denna riksdag vara så sammansatt, att vi derifrån kunna vänta ett förslag dertill, som innefattade hvad jag åtminstone skulle önska, d. v. s. constitutionelt och lagenligt i form, och i sjelfva saken uttryckande sanning och ohycklad! förtroende för adressens höga föremål.
Jag har egentligen uppträdt, dertill uppkallad af Gr.
Frölich, och får nu, sedan Hr Frih. o. Landtm, upplyst, att så väl de af Frih.
Sprengtporten, som Hr von Troil väckta frågor, rör:de en adress till II.
M. Konungen och ett särskildt Utsk:s bildande för ett sådant ändamål, komma att hvila på bordet till nästa föredragning, till Gr.
Frölich ställa det yttrande, att till dess D e n aG
F c b r u a r i f. m. lärer Hr Gr:n finna, att vi böra uppskjuta frågan: om och livart remitteras skall.
Nu hafva vi intetannal att företaga än BondeSt:s skrifvelse med inbjudningen; och deri anser jag, att grundlagen förhindrar R. o. Ad. att deltaga.
Frölich anmälte sig och yttrade!
Då jag sist anmälde mig, var det endast för alt få förklara, alt jag icke kunde fatta, huru den af Frih.
Sprengtporten yttrade mening, att denna fråga skulle remitteras till Exped.Utsk., kunde vara en ny motion och derföre böra läggas på bordet.
Att åter Hr von Troils förslag att tillsätta ett särskildt Utsk. efter 2 mom. 36 §:n Riksd.Ordn., är ett nytt förslag, derom är ingen fråga; men huruvida förslaget att behandla den nu förevar, adressen genom remiss till ett stående Utsk., kan vara en ny motion, förklarar jag mig icke kunna begripa, — icke heller har jag hört den värde motionären, då han sist yttrade sig, yrka, att hans förslag var en ny motion.
— Jag får på sådan grund anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, derom täcktes inhemta Frih.
Sprengtportens yttrande.
Sprengtportens förslag innehöll, att R. o. Ad., med föranledande af BondeSt:s prot.utdr., skulle till Exped.Utsk. lemna uppdrag att uppsätta förslag till ett svar på det tal Konungen höll på Rikssalen, R. o. Ad. torde finna, alt detta innefattade en ny fråga, som icke bestämdt vore föranledd af BondeSOs prot.utdr., ulan vore af Frih.
Sprengtporten väckt och således kunde hvila på bordet, der den således komme att förblifva till nästa plenum. H.
Om jag sagt, att praxis bildar grundlag, eller om jag bort så förstås, bestämmes bäst af Ståndets minnen, till hvilka jag tryggt vädjar.
Billigt blir i alla fall mitt anspråk på praesumtion, att sådan kan min mening icke hafva varit.
Hvad jag medvet mig hafva sagt, är att, enligt allmänna lagfarenhetens grunder, häfdvunnen praxis motsvarar bestämd lag, der denna icke är skrifven.
De corollarier, som blifvit supponerade, hafva icke legat i min afsigt.
Bland dessa vill jag särdeles underkasta ders värde talarens egna omdöme, huruvida, äfven om mitt uttryck varit det han fattat, ändå riktigt varit att utsträcka denna min mening om kraften af praxis i formfrågor, till enahanda conclusion i fråga om skatte-vota och om anslag.
Jag upprepar, att jag icke afsett och icke medvet mig yrkandet, att praxis blir grundlag, och att jag till Ståndets minnen öfverlemnar, om jag så bort förstås.
Den a6 Februari f. m.
Min mening har icke varit att här väcka någon ny motion, nian blott att göra anmärkningar i afseende på formen; men sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att dessa anmärkningar antagit karakteren af ny motion, sorn borde bordläggas till nästa plenum, så vill jag icke motsätta mig sådant.
Olika med den siste värde talaren, anser jag verkligen tillständig! att vördsamt hemställa, om icke den frågan, lika så väl genom inbjudning från ett annat Stånd, som genom en ny motion, verkligen varit under dis— cussion och nu lider lill afgörande.
Frågan är således blott om den skall remitteras eller förfalla; annars skulle jag anse denna discussion hafva varit alldeles förgäfves, nemi. i afseende på principen af saken, och knappt möjlig att kunna tillåtas; åtminstone hade discussionen bort afstanna, när förslaget gjordes.
Då detta icke skedde, tilltror jag mig böra vidhålla den sats, att formfrågan nu enligt grundlagen måste behandlas, och att propos. af Hr Frih. o. Landtm, göres, antingen den skall remitteras eller läggas till handlingarna.
I förra fallet kan blott fråga blifva, om och livart remitteras bör, nemi. antingen till Exped.Utsk. eller något annat Utsk.
Jag instämde väl i den anmärka., som gjordes af Frih. Cederström, att Hr von Troils förslag att bilda ett särskildt Utsk. borde betraktas som en ny motion; jag lade ingen vigt derpå, och dermed tror jag mig icke hafva gifvit grundlagen någon örfil.
Ropades ja. llr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Frih.
Sprengtporten ej haft någon erinran att göra vid den uppfattning
Hr Landtm, gjort och nyss anmält, i-afseende på hans förslag om adressfrågans remiss till Exped.Utsk., R. o. Ad. torde finna, att bordläggning af Frih.
Sprengtporten förslag, sedan den blifvit begärd, nödvändigt borde äga rum.
Hr F r i h. o. La n d t m. hemställde, om R.’o. Ad. behagade antaga 13ondeSt:s i dess prot.utdr. af den i5 dennes gjorda och nu föredragna inbjudning.
Ilr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. alltså fann, att BondeSt:s ifrågaval’. prot utdr. borde läggas lill handlingarna.
Ropades ja. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Silfverstolpe, Den a6 Februari e. m. 4i3 Onsdagen den 26 Februari 1840.
Plenum kl. 6 c. 1)1.
Justerades 2:ne prot.utdr., innefattande R. o. Adis denna dag f. m. fattade beslut.
Hr af Uhr, Guslaf, uppläste följande:
I Frih. Kantzous yttrande under förmiddagsplenum, samt uti hans deruti innefattade hyllning för BondeSt., anhåller jag att få förena mig.
Om folket finner, att dess ombud, såsom BondeSt. för sin del beslutat, ändtligen inse sin pligt att afhölja de intagande slöjor, hvarunder de högre embelsmännen så omsorgsfullt söka dölja folkets belägenhet för Monarkens ögon, samt att ombuden framställa denna belägenhet, sådan den verkligen är, d. v. s. sådan den af folket sjelf kännes oell uppfattas; så skall sådant mera an något annat stärka folkets förtroende så väl lill folkets vanliga ombud, R.
St., som till dess högste ombud eller representant, Monarken sjelf.
Deremot finnes ingen ting, som så störer detta förtroende, och så systematiskt framkallar missnöjen och politiska stormar, som de olyckliga bemödandena att, genom hämmande af yttranderätten, söka hindra folkets röst att framtränga till Regenten.
Då jag, under discussionen angrde Hans Janssons föreslagna und. adress, för Irenne timmar sedan anmälde mig, ljudeligen och synligen, samt Hr Landtm, äfven antecknade mig, blef jag ändock icke uppropad.
Jag antager, att sådant skett af en tillfällighet; tilläfventyrs skall hvad jag liar att anföra få mera framgång såsom enkelt förslag, än såsom villkor för det beslut R. o. Ad. nyligen gått att fatta. R. o. Ad. har förklarat sig icke instämma i Hans Janssons adress utan lagt den till handlingarna; men R. o. Ad. har ännu icke beslutat, huru dessa åtgärder skola delgifvas Hederv. BondeSt., som i deputation lill R. o. Ad. framställt sjelfva inbjudningen.
Så vida icke den allt sundt förnuft förvånande läran skall drifvas, att man icke äger svara när man tilltalas, hvilket jag i förmiddagsplenum hört; så lärer det vara vår skyldighet att svara BondeSt., om det eljest af R. o. Ad. anses någon heder värdi, fastän, efter mångas här yttrade mening, det blef vår pligt att tiga, när Konungen från sin thron tilltalat oss.
Jag kan emedlertid icke tro, att det är R. o. Ad:s mening, att, under en förnäm tystlåtenhet, blott lägga inbjudningen till handlingarna, och genom ett prot.utdr. låta BondeSt. veta hvad som skett.
Då man från formernas och lag:§§:nas labyrinter, och tued framställningar från den ”gråa” forntiden, velat leda 4-4 Den 26 Februari e. m. sig till den slutsats, att icke R.
St. skulle äga den rättighet, som Konungen aldrig lärer vilja förvägra någon Rikets innebyggare, vore han än aldrig så ringa, att yttra sig, då han tilltalas; så syries man hafva förgätit att tala i intresse för en Konung, som förklarat folkets kärlek vara hans belöning, och som icke på genare väg kan erhålla denna belöning förklarad, än från folkets mun — Rikets Ständer.
Hade Hans Janssons adress varit föreslagen i närvaro af samtlige folkombuden, så hade de mera lärde kunnat rätta de möjliga misstag, som i framställningarna ägt rum, men föga förbättra de höfviska ordalag oell den lugna anda, som råder i framställningssättet.
Den åberopade 90 §:n Reg.- F:n, med de flera, bade då genast kunnat begränsa adressens omfång, och deruti uttryckas, utan grundlagarnas förnärmande, hvad som på hvarje Konungens ord med skäl kunnat och bort svaras, utan att ådraga sig benämning af polemik; men det är afstängningen inom dessa murar, så att hvarje Stånd skall vara för sig, som åstadkommer splittringen äfven inom detta rum, till den grad, att man icke kan linna en utväg för det första man plägar få lära sig, alt helsa tillbaka, såsom man helsås.
Det är således våra former, som orsakat, att vi icke kunnat svara på Konungens throntal annorlunda, än sorn skedt, Stånden genom sina Talmän, hvar för sig; och i dessa svar hafva i sak legat ingenting.
BondeStrs bemödande att i dessa hänseenden komma till någonting, förtjenar i sanning från Riddarhusets sida något annat, något yttermera, än blott afslås och läggas till handlingarna; — det förtjenar, att man inför BondeSt. förklarar, alt det är denna fyrdelning och öfverläggning ståndsvis, som förhindrat oss, från början af riksdagen, instämma i BondeSlcs förslag till ett svar på Konungens throntal, hvilket nu, sedan riksdagen är långt framliden, BondeSt. sjelf torde finna icke afse alla de förhållanden, som sedan dess början inträffat; det förtjenar, att man inför BondeSt. förklarar, att R. o. Ad. hade varit villig att biträda BondeSt. i affatlande af detta svar eller denna adress ; alt R. o. Ad. för framtiden vill göra det, så framt icke, hvad bättre vore, R. o. Ad. med BondeSt. är förenad till en gemensamt öfverläggande församling, så alt, på sätt Konungens throntal låter oss hoppas, de skiljda Ståndsintressena en gång för alla måtte upphöra, och vi vidare slippa att göra framställningar, som, ifråga om enkelt svar på Konungens tal, ägt rum, huruvida det ena Ståndet framför det andra skulle vinna på dem alla den förändringen, m. e. o.: jag föreslår ett varmt, uppriktigt, broderligt svar till BondeSt. på dess förslag till adress, meddeladt, såsom BondeSt. kom till oss, i deputation och i enlighet med de grunder Frih. Rantzou m. fl. i dag föreslagit.
Och, om än vid nästa riksdags början en representations-förändring icke kail hafva kommit till Den a6 Februari e. ra. 4i5 stånd, stola vi dock icke neka det Stånd, som velat lacka Konungen för sin i throntalet yttrade afsigt att vilja befrämja folkundervisningen, det biträde, det tills vidare kan af oss äska; ocb— viskola framgent samlas här, eller, om det blir för trångt, ute på den friare bolmen, der de andra Irenne Stånden hafva sina öfverläggningar, omkring tornet der ute, som är bygdt öfver Sveriges ära, ånyo, icke af Sveriges Ridderskap allena, utan af Sveriges församlingar, och derifrån skola vi söka gifva ett enhälligt svar till en älskad Konung, ty någon annan sitter icke pä Sveriges thron.
Jag anhåller vördsamt, alt propos., om R. o. Ad. så medger, nu genast må framställas på mitt förslag, att R. o. Ad. genom en deputation till Hedcrv.
B o ndeSt. måtte, i vänliga och uppriktiga ordalag, tolka orsakerna hvarföre R. o. Ad. nu icke kunnat emottaga Hed er v. BondeSt:s inbjudning att förena sig i den af Hans Jansson föreslagna adress.
Cederström, Jacob: Det beslut R. o. Ad. i förmiddagens plenum fattat, i afseende på BondeStts inbjudning, lärer icke, på grund af den framställning, som nu af en ledamot blifvit gjord, kunna upprifvas, utan torde den värde ledamotens anförande endast kunna anses såsom hans enskilda reservation tilt prot.; ty en deputation och särskildt svar till BondeSt. lärer icke numera kunna komma i fråga, sedan inbjudningen, uppå derom af det H.
Ståndet fattadt beslut, blifvit lagd lill handlingarna.
Jag skulle alltför mycket misskänna Hr Frih. o.
Landtnäs rättskänsla, om jag vidlyftigt ingick i svar på det nu gjorda anförande af en ledamot, med hvars förmåga att tolka grundlagarna jag hoppas alt aldrig någon skall vilja jemföra min.
Jag inskränker mig derföre lill den anmärkning, att livad jag föreslagit ingalunda innehåller någon kränkning eller upphäfvande af det beslut, R. o. Ad. på förmiddagen fattat, — att lägga den föreslagna adressen till handlingarna; men huru detta beslnt skall cJelgif— vas BondeSt. är en särskild fråga, som jag, enligt min nyss gjorda framställning, ämnat göra tilt villkor för R. o. Ad:s fattade beslut; och oansedt ett sådant villkor, då propos. i ämnet af Hr Landtm, framställdes, icke fick inrymme, förmodar jag, att något hinder icke nu förekommer för mitt förslag, att R. o. Ad. måtte svara BondeSt. med samma aktning, som det Hederv.
Ståndet visade R. o. Ad. vid inbjudningens framförande.
Jag har för öfrigt i det af mig föreslagna svar från R. o. Ad. icke åberopat andra skäl och orsaker till R. o. Ad:s beslut, än de här af flere värde talare framställda, och hvilka jag hoppas aldrig skola kunna anses förnärmande för R. o. Ad.
“ 41® Den a6 Februari e. m.
Hr 'Munck af Rosenschöld', Nils Rudolph, uppläsle följande:
Då detta II.
Stånd omedelbart åtskiljdes efter dess besluts fattande, i afseende på det Hederv. 13ondeSt:s inbjudning till detta II.
Stånd att deltaga i den af Hans Jansson uppsatta adress, var jag ej i tillfälle att då nedlägga min reservation mot detta det H.
Jag har derföre nu begärt ordet och anhåller få i prot. införd följande reservation.
Utan vilja elier förmåga att verka på andras öfvertygelse, tolde det dock vara snig förbehållet att yttra min egen.
I stöd af 60 §:n Riksd.Ordn., kan jag ej finna någon olaglighet af den af Hans Jansson föreslagna adress, innebärande R.
St:s lind. önskningar, föranledda af det af K.
M. till samma Ständer hållna throntal; jag är helt och hållet för antagandet af det Hederv.
BondeSt:s inbjudning lill detta H.
Slånd , till deltagande lili den af Hans Jansson uppsatta adress, och då delta H, Stånds beslut blifvit, att det Hederv.
BondeStrs inbjudning skulle lemnäs utan afseende, och nämnda adress läggas till handlingarna, har jag ansett min pligt vara alt betjena mig af den mig i grundlagen, 53 §:n Riksd.Ordn., förbehållna rätt, att mot detta beslut nedlägga min högtidliga protest.
Det är väl sannt, att i denna adress blifvit förbigånget mycket af det, som förorsakar nationen bekymmer, deribland, som Hr von Hartmansdorff ej oriktigt anmärkt, vår tryckfrihet, som, jag medgifver det, i närvar, skick bäst kan liknas vid ett giller, der den som nappar på betet tryckfrihet nogsamt får erfara , alt indragningsmak ten är en temmeligen tung kloss, och juryn en temmeligen lättlöpande snara; men då nämnda adress innehåller så mångå andra vigtiga föremål för folkets behof och önskningar, hvilka jag anser vara represenlanlernes pligt ej mindre mot Konung än folk att frambära för thronen, torde ej, om ett eller annat blifvit glömdt, det kunna vara g i 111 i g orsak till dess förkastande.
Jag anhåller om denna min reservations införande i prolocollet.
Jag kom något för sent upp, så att jag ej hörde början af Hr Ribbings anförande, ulan ansåg det vara en vanlig reservation i följd af det beslut R. o. Ad. i förmiddagens plenum fattat; men då jag nu finner, alt det innefattar en fråga, som ej kan anses tillhöra den redan afgjorda, enär den icke före beslutets fattande blifvit väckt, måste den 1111 gjorda framställningen ej kunna behandlas annorlunda än som en motion, hvilket återigen, efter min åsigt, är Hr Ribbings obestridliga rätt; och då R. o.
Ad. nu är föga talrikt samlad, samt det torde vara nödigt, att taga närmare kännedom af förslaget, får jag endast anhålla, alt frågan må få hvila på bordet.
Det var endast under förutsättning, att R. o. Den 26 Februari e, tn. 417 Pi. o. Ad. icke skulle hafva något di Fernot, som jag framställde min begäran, att frågan måtte genast till afgörande företagas; men jag underkastar mig gerna, att den må hvila på bordet, och afvakta)- derå Hr Landtnäs proposition.
Till svar å hvad Hr Ribbing anfört, anhåller jag få fästa hans uppmärksamhet på 5y §:n ltiksd.Ordn.
Deraf finner han troligtvis den enda honom återstående utväg att framställa sin opinion i afseende på det beslut R. o. Ad. på förmiddagen fattat.
Denna § innehåller nemi.: ”De allmänna beslut, som ett Stånd fattar, ”äfvensom hvad ett särskildt Stånd, i egenskap af RiksSlånd, 'beslutit och annats rätt röra kan, meddelas de öfriga Stången genom utdr. af prof.
Vill ledamot, sorn ej i Ståndets ”fattade beslut instämt, sin särskilda tanke hos de öfriga Stången anmäla, staude det honom flitt genom särskildt mc* ”morial eller dictamen till prof., hvilket må MedStånden till”ställas, enär han de för communieationer och prot. nödi”ga exemplar deraf lill Secreleraren aflemna)-.”
På detta sätt kan Hr Ribbing få framställningen af sin opinion bifogad Ståndets prot.utdr. till de öfriga Stånden, so») tillkännager att R. o. Ad. icke instämt i BondeSt:s beslut samt lagt inbjudningen till handlingarna.
Jag bör till en början förklara, att jag icke var närvar, vid uppläsningen af Hr Ribbings förslag eller motion, såsom jag hört det kallas; men då jag således nu blott talar i följd af de yttranden har blifvit fällda, att denna motion skail innefatta förslag att genom deputation lill BondeSt. lemna svar örn hvad R. o. Äd. i anledn. af det Hederv.
Ståndets inbjudning beslutat, ber jag att få säga min tanke derom, att det hade alltför väl låtit sig göra i dag på förmiddagen, att, i sammanhang med det då fattade beslutet, besluta, det underrättelse derom genom deputation skulle meddelas det Hederv.
Ståndet; men sedan nu händelsevis en, om icke ett par motioner hvila på bordet, hvari, oansedt R. o. Ad. lagt Flans Janssons förslag lill handlingarna, åsyftas en adress, för hvars uppsättande, enligt motionärens förslag, remiss borde ske till Exped. Utsk., hemställer jag, om en ny motion, så beskaffad som Hr Ribbings, skall kunna mellankomma, medan de öfriga motionerna ännu hvila på hordet.
Slutet af alla dessa motioner, jemförd» sins emellan, fruktar jag skulle blifva nog brokigt; ty då R. och Ad. förklarat, alt Ståndet lagt Hans Janssons adressförslag till handlingarna, synes det mig föga lämpligt, att ett annat förslag tages upp och remitteras, hvilket åtminstone icke borde ske till Exped.Utsk., som icke ar Ståndets enskildt» Utsk., utan endast har att befatta sig med de mål, hvarom R.
St. gemensamt besluta.
Kär nu BondeSt. inbjudit oss att förena oss i dess beslut, uxn vi lagt inbjudningen till handlingarna, skulle vi fatta 2 H. 53 4 >8 Don 26 Februari e. m. elt nytt besh»?, och under tiden, enligt Hr Ribbings förslag, en deputation, för att tillkännagifva det vi redan beslutat, afgå till BondeSt.
Jag tillstår, att jag ej kan veda hvad det skulle blifva för ett mischmasch lill slut.
Het är dessa anmärkningar jag velat framställa, och jag hoppas, att Hr Frih. o. Landtm, hjelper oss ifrån så väl de bordlagda motionerna, som de nu ifrågaställa.
Jag vill icke trötta R. o. Ad:s tålamod och har på förhand förklarat, att jag icke vågar ingå i en strid om grundlagen med Frih.
Frölichs yttrande har jag funnit, alt han icke hört den framställning jag gjort.
För att lemna honom och de öfrige ledamöter, som kunna önska taga kännedom derom, tillfälle dertill, torde således den af Frih.
Hamilton yrkade utväg att förslaget må hvila på bordet, icke vara olämplig; hvarefter man torde kunna hoppas, alt hvar och en tagit kännedom om föislaget, innan han deröfver yttrar sig.
Det innefattar, som sagdi är, ingenting, som inverkar på det beslut R. o. Ad. på förmiddagen fattade.
Sprengtporten: Jac. Willi., Jag utber mig, att Ridd.Secrel. mätte upplysa hvad beslut R. o. Ad. på förmiddagen fattat.
Det ar möjligt, att ett förklarande af Hr Frill. o. Landtm., att BondeSCs prot.utdr. skulle läggas lill handlingarna undfallit mig; men jag önskade få visshet, huruvida elt beslut om densammas läggande till handlingarna verkligen är kalladt, då jag icke tyckt mig finna annat, än ett lillkännagifvande af Hr Landtm, att dess propos. om inbjudningens antagande blifvit besvarad med nej.
Undertecknad Ridd.Seeret. anmälte, att han, för att ej blott ur minnet lemina den upplysning som blifvit äskad, efterskickat memorial-prot. för förmiddagen.
Spengtporten fortfor derefter:
Hvad beträffar den af Hr Ribbing nu väckta fråga, att R. o. Ad. skulle meddela sitt fattade beslut genom deputation till BondeSt., så instämmer jag i Frih.
Hamiltons yrkande, att förslaget må läggas på bordel, och jag finner det så mycket lämpligare, som jag anser R. o. Ad. ännu icke, i afseende på BondeStts prot.utdr., hafva fattat något fullständigt beslut, då R. o. Ad. endast förklarat sig icke instämma i Hans Janssons adress, men i samma prot.utdr. afven ligger en annan fråga, nemi. den, huruvida det är lämpligt att besvara Konungens thiontal.
Denna fråga är ännu icke afgjord, och den måste i alla fall afgöras, då derom Irenne yttranden ligga på bordet, hvaribland ett af mig afgifvet, som mot min vilja blifvit förklaradt utgöra en motion, och jag ej kunnat få annorlunda behandladt.
För öfrigt uther jag mig att få yttra, att den villervalla, som åt - Dea 26 Februari e. m.
4*9 skillige ledamöter trott sig iinna i de härom gjorda förslag, har helt och hållet uppkommit genom det föredragningssätt, som ägt rum i denna fråga.
Jag tror, att då sälten delade sig i två delar, den ena, om något svar på throntalet borde afgifvas, och den andra, om R. o. Ad. instämde i det svar prot.utdr, innehåller; så hade först frågan, om svar horde afgifvas, och sedermera sjelfva sättet bort vara föremål för propos.; och hade saken blifvit så behandlad, skulle sannolikt hvarken mina, Gr.
Horns eller Hr von Troils yttrade åsigter blifvit förklarade såsom särskilda motioner och lagda på bordet.
Jag har ansett mig böra yttra delta, endast för att frikänna mig från att hafva föranledt det obehagliga R. o. Ad. tilläfventyrs kan finna deruti, att nödgas ännu en gång upptaga en sak, som blifvit så vidlyftigt debatterad.
Undertecknad Ridd.Secret. anmälte, att, sedan memorial-prot. ankommit, han nu kunde upplysa, att enligt detsamma Landtm, först framställt en propos. till R. o. Ad., om R. o. Ad. behagade antaga BondeStrs inbjudning.
Denna propos. hade blifvit besvarad med nej.
Sedan Landtm, derefter förklarat sig hafva funnit, det Ståndet afslagit inbjudningen, hade Landtm, hemställt, att BondeStts prot.utdr. skulle läggas till handlingarna, hvilken propos. af Ståndet besvarades med ja.
Landtm, anmodade derefter undertecknad att uppläsa det i början af detta plenum justerade prot.- utdr., ronde Ståndets beslut i anledn. af BondcStrs inbjudning.
Detta prot.utdr. upplästes så lydande:
Utdrag af prof., hållet hos II. R. o. Ad. den 26 Febr. 1840, f. ni. S. D. Yid förnyad föredragning af Hederv.
BondeStts den ig och 22 dennes på bordet lagda prot.utdr. af den i5 i denna månad, innehållande inbjudning lill de öfriga RiksSl:n att förena sig uti en af BondeSt. beslutad och protocollsutdr. vidfogad underd. skrifvelse till K. M., i anledn. af H. M:s tal till R.
St. på Rikssalen vid riksdagens öppnande, fann R. o. Ad., som icke antog den gjorda inbjudningen, för godt att lägga densamma till handlingarna.