Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes yttrande får jag hemställa, om icke, då ett Stånd med hänsyftning på ett af detsamma fattadt beslut fattar ett annat, och i sitt sednasto beslut hänlyder på det första, som förfallit, följden deraf blir, att Stats Utsk. , när det afgifver förslag till voter:spropos:r, bör till R.
St:r hemställa, om icke detta Stånd, med afseende derpå att det förra beslutet, på hvilket det sednare syftar, bör justera detta beslutså att ordalagen deri ställas i öfverensstämmelse med de förhållanden som existera och icke med dem som existerade då beslutet fattades.
Då nu ett Utsk:s framställning icke är annat än ett förslag som R.
St:r kunna ogilla, måste det Stånd, hvilket fattat det beslut jag nämnt, hafva samma rätt som Utsk. att hemställa om vidtagande af sådan ändring, som kan blifva en följd deraf att ett föreg:de beslut är ändradt.
Om således mitt förslag vunnit R. o. Ad:ns bifall skulle jag hafva önskat, att till Borgare- och Bondesen gjordes den hemställan, att de vilja tillåta en sådan förändring af sina beslut, och tror jag att Gr.
Lagerbjelke då icke skulle hafva ansett, att R. o. Ad. tillåtit sig någon obefogad åtgärd emot de öfrige Stånden.
Emellertid anser jag denna fråga icke af vigt.
Hr Cederschiöld har upgifvit det efter hans åsigt oriktiga i min framställning, att med afseende på rådande praxis samt Hr Gr. o.
Landtnäs afgifna förklaring, jag icke anser lämpligt att drifva den saken, men då jag yttrade mig deremot ansåg jag lämpligt alt framhålla hvad jag i talarens framställning fann grundadt.
Anser R. o. Ad. saken icke förtjena upmärksamhet, så begär jag icke propos. på den ifrågakomna ändringen, hvilken jag anser icke vara af någon synnerlig vigt.
I anledn. af min gjorda anhållan, att Hr Bildt måtte uplysa huruvida R.
St:r fattat olika beslut i fråga om de jernvägar för hvilka BorgareSt. beviljat 7,610,000 Rdr, bar Hr Bildt sagt, att jag borde finna att det är olika vägar, emedan den ena skulle från Stockholm dragas genom Södermanland till Katrineholm och den andra från Götheborg genom Westergöthland och Nerike till Örebro, af hvilka vägar den förra omnämnes i Irsta voter:spropos:n, och den andra i 2:dra, 3:dje och 4:de 20 Den 1 Augusti i.
tu. votensproposme.
För anläggning af vägen till Katrineholm hafva Borgare- och BondeStin beviljat 5,679,000 Rdr, och BorgareSt. har beviljat 7,610.000
Rdr till fullföljande afvägen genom Westergöthland och Nerike till Örebro, men BondeSt. har för denna väg beviljat endast 5,210,000 Rdr samt It. o. Ad. likasom PresteSt. 13,000,000 Rdr.
Nu är likväl frågan, om de 2:ne sistnämnde Stånden beviljat dessa anslag för samma ändamål sorn BorgareSt.
Ar detta förhållandet, så hafva vi ju 3 Stånds beslut derpå att anslaget skall bestämmas till 7,610,000 Rdr, emedan BorgareStis anslagssumma måste inbegripas i den R. o.
Ad. samt PresteSt. beviljat.
Men om, såsom Hr Bildt yttrade, Borgare- och BondeSt:ns beslut äro olika med R o. Adtns samt PresteStis, så bör sådant upgifvas, och då är äfven klart att Betänk, måste återremitteras, på del att man må få fullständig uplysning om vägens riktning.
Lagerbjelkes yttrande beträffar, har Gr.
Sparre gifvit mig anledn. förmoda att det var rigtadt emot mig, men som jag icke hörde hvad Grin sade är jag icke i tillfälle att lemna honom något svar.
Öfverläggningen, såvidt den angick frågan om instämmande i PresteStts rörande jernvägs-anläggningen emellan Götheborg och Örebro fattade beslut, förklarades härmed fulländad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Frih.
Tersmeden föreslagit, att lt. o. Ad. måtte till sitt beslut i denna fråga göra det tillägg, som kan anses erforderligt för att göra detsamma fullkomligt öfverensstämmande med PresteStis i ämnet fattade beslut, samt derjemte hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla delta Frih. Tersmedens förslag.
Under discussionen om dessa voteris proposir har såsom skäl för upställningen af voterisproposine Niis 2, 3 och 4 blifvit sagt, att de af de olika Stånden beviljade anslag skulle vara för olika vägar.
Olikheten emellan Ståndens beslut i fråga om anslagen består hufvudsakligen deri, att R. o. Ad. samt PresteSt. icke uttryckt i sina beslut att de beviljat medel till vestra stambanan, när dessa Stånd afslogo 3:öje punkten i Utskis Utlåt.
N:o 62, men de hafva deremot beviljat medel till den bana, som, enl. R.
Stirs beslut vid förra Riksdagen, skulle från Götheborg dragas genom Westergöthland och Nerike till Örebro, hvaremot BorgareSt. bifallit Utskis förslag sorn innehåller, alt för den från Götheborg utgående vestra stambanans fortsättning till och öfver Götha kanal etc.
Just till denna bana har R. o. Ad. beviljat anslag, och det är denna bana som, enl. R.
St:rs beslut vid* sista Riksdagen, påbörjades, och hvilket arbete nu pågår efter den då upgjorda planen och skall fortsättas till Götha kanal samt vidare till Stockholm genom Nerike.
Således, så långt BorgareStis beslut rä-cker äro medel anslagne af PresteSt. samt R. o. Ad. till samma bansträckning BorgareSt. afsett.
Följaktligen är, hvad jag äfven i min reservation anfört, beslut faltadt af 3 Stånd om De ii 1 Augusti f. m. 21 (ie 7,(510,000 Rdr sora BorgareSt. beviljat.
Sedermera har R. o. Ad. tillagt fyllnaden 1 3,000,000
Rdr för att faderina väg utsträckt genom Nerike till Orebro med öfverlemnande till K.
M. att bestämma vägens riktning.
Vid sådant förhållande kan jag icke finna annat, än all så långt BorgareSt:s beslut räcker, äro ock 2 Stånd öfverens om banstrdckningen.
Af delta skäl anser jag det llöglofl.
Ståndets beslut hafva förfallit, emedan det inbegripes i de öfriga Ståndens.
Förhållandet är, som om R. o. Ad. bifallit samma summa sorn BorgareSt. för denna bansträckning, och dessutom tillagt ett öfverskott af 13,000,000 Rdr, för att få vägen dragen 'till Örebro.
Ilade man på delta sätt upstä111 R. o. Adis samt PresteStis beslut, så hade icke heller tvist upstått om att 3 Stånd beslutat anslå dessa 7,610,000 Rdr, och då hade man endast kommit att votera om de 13,000.000 Rdr.
Enl. min åsigt är saken nu densamma, ehui u uttryckt på ett annat sätt.
Således anser jag med Grundlagen öfverensstämmande att voterisproposine upställas såsom jag föreslagit, nemi. att minsta beloppet är hvad BorgareSt. beviljat och högst det af R. o. Ad. samt PresteSt. beviljade.
Hr Bildt har sagt, att genom den vid denna Riksdag antagna förändring i 69 §:n RegisFln ett annat förhållande mot fordom inträffat med behandlingen af de olika Ståndens beslut i anslagsfrågor, då fråga är om deras skiljande genom votering i Förstärkt Utsls.
Förändringen innebär likväl icke annat än ett stadgande som i g:n qvarstod sedan Grundlagen stiftades, nemi. att Utslr. genom deputerade skulle förmå de olika Stånden alt antaga (Jtskis åsigt.
Detta sätt att sammanjemka olika meningar har blifvit afskaffadt af det goda skäl, alt det aldrig varit tillämpadt åtminstone icke under den tid jag deltagit i riksdagsförhandlingarne, elon andra förändringen består egentligen deri, att i st. f. att gin innehöll, att då 2 Stånd stanna emot 2 skulle StatsUtsk. förstärkas, har man nu sagt.- »förena sig icke minst 3 Stånd uti sammanstämmande beslut, då skall StatsUtsk. förökas med så många ledamöter etc.»
Detta innefattar icke annat än en bättre redaktion af samma mening; ty om sammanstämmande beslut icke finnas, måste votering'ske i Förstärkt StatsUtsk.
Här är endast fråga om, huruvida det 4:de Ståndets beslut jemväl skall ingå i voterisproposin, oaktadt 3
Stånd verkligen äro sammanstämmande i denna fråga så långt BorgareStis beslut räcker.
Alltså är, enl. min åsigt, här alldeles icke meningen att söka göra någon förändring i gin mot hvad förut varit stadgadt, utan endast att gifva den en bättre redaktion.
Jag vet att en motsatt tolkning sökt göra sig gällande, men den öfverensstämmer icke med g.ns ordalydelse, och då man känner att Utskis behandling af anslagsfrågor varit så som jag upfattat gin, synes intet skäl vara för handen att frångå denna praxis, hvilken öfverensstämmer med den nya grundlags-§:n, och jag är öfvertvgad att om vid förändringens antagande man kunnat förutse, att man velat åt gin gifva en slik tolkning, hade gin på detta rum aldrig blifvit med den förändrade lydelsen antagen. 25 Oen 1 Augusti f. m.
PS grund af dessa skäl anser jag voter:spropos:n N:o 3 kafva förfallit till följd af Ii. o. Ad:ns samt PresteStrs sammanstämmande beslut, och att i fråga om vägen från Götheborg voter:spropos. bör upslällas i enlighet med mitt förslag, under förutsättning, att R. o. Ad. är af den mening, att det af deni beviljade anslag afser den väg till hvilken BorgareSt. beviljat anslag.
Derpå beror frågan.
Anser man åter, att olika vägar liro i fråga, då medgifver jag att BondeSus beslut jemväl bör ingå i voter:spropos:n, och då blir det icke något prejudikat för framtiden.
Ilr Bildt: Då R. o. Ad. nu för första gången skall tillämpa 69 §:n Reg:sF:n efter dess förändring, är väl nödigt att man egnar den all möjlig upmärksamhet.
Om man jemför det gamla stadgandet med det nya, finner man en väsendtlig skillnad ligga deri, att man borttagit föreskriften om deputerades afsändande till Stånden för att sammanjemka meningarna, och att Utsk. skall söka sammanjemka opinionerne inom Stånden.
Nu säges i §:n, att om 3 Stånd icke äro öfverens om beslut, då skall Utsk. förökas och votering anställas.
1 sjelfva andan af denna förändring ligger en fingervisning till riksdags-ärendernas förkortande, ty erfarenheten har visat, alt deputationer och sammanjemkningsförslag hafva slagit sig ganska slätt ut i praktiken.
Stånden vidblefvo gemenligen sina beslut, och man åstadkom endast tidsutdrägt och genom dem kostnader, hvarföre §:n gafs den lydelse som den nu har.
Om man med upmärksamhet genomläser §:n, så finner man, att sedan en fråga är afgjord, skall, i händelse af stridiga beslut, votering anställas i Förstärkt
Utsk. utan föregrde sammanjemkningsförsök.
Utom Frih.
Tersmeden har en annan ledamot i Utsk. antecknat sig såsom reservant, och, så vidt jag vet, förekom ingen vidare tolkning af grundlagarna än att man sökte visa, att anslagen blifvit af R. o. Ad., Preste- samt BorgareSt:n beviljade för samma ändamål eller samma vägslräckning.
Det återstår likväl alt visa, hvad Frih.
Tersmeden sökt göra, att BorgareSt. verkligen fattat samma beslut.
Frib:n har för detta ändamål sagt, att det är ju ganska tydligt att R. o.
Ad:ns afsigt varit att gifva 7,610,000 Rdr till den vägsträckning som Borgare- och BondeSl:n i sina beslut uptagit, och att de 13.000,000
Rdr blifvit beviljade för att få vägen fortsatt utöfver den punkt, vid hvilken de 2:ne sed nare Stånden velat stanna.
Hade besluten blifvit a f Fa Hade i dessa termer, så hade äfven Frihtns deduction varit riktig.
Men nu är detta alldeles icke händelsen, utan förhållandet är att R. o. Ad. samt PresteSt. beslutat att 13,000,000 Rdr skola gifvas till banan emellan Götheborg och Örebro, och det lärer icke kunna förnekas att meningen med detta anslag var att vägen skulle ledas öfver Svartå till Örebro.
Då nu BorgareSt. icke beviljat en enda skilling till denna väg, kan man väl icke påstå att detta Stånd samt R. o. Ad. och PresteSt. afsett samma väg.
Hvilken garanti kan man väl antaga ligga deri, att man säger det man förmodar att dessa penningar komma att så användas, att Regeringen anslår 7,610,000 Rdr till den vägsträckning BorgareSt. beslutat, och Den 1 Augusti f. m. 93 återstoden till don öfriga delen.
Regeringen har ju fullkomligt fria händer att använda penningarna, der de för arbetets bedrifvande lämpligast kunna användas, och erfarenheten bar visat, att man icke gör vägen styckevis färdig utan tvärtom långa sträckor deraf, på det att arbetena icke må blifva så dyra, men gå så mycket fortare.
Det är således klart, att med antagande af Frih.
Tersmedens åsigter, de af BorgareSt. beviljade medel skola komma att användas till en väg som detta
Stånd alldeles icke afsett; och då det är af vigt att man icke afviker från något
Stånds beslut, synes mig tydligt att vi skola votera om de särskilda vägslräckningarna och de dertill beviljade anslagen.
Man äger icke rätt att tillåta sig sådana tolkningar af ett annat Stånds åsigter, att det blir ett annat beslut än detsamma afsett, och det bör af grannlagenhelen dessutom vara förbjudet, enär detta Stånd här icke kan göra sin röst gällande.
Detta vill jag att E. o. Ad. skall erkänna, och derföre vill jag äfven att Borgare- och BondeStms beslut skola ingå i kontrapropos:n såsom särskild voter:spropos.; och af denna anledn. anhåller jag om bifall till l:sta, 2:dra och 4:de voter:spropos:ne, sedan den 3:dje förfallit genom det H.
Ståndets instämmande i PresteSt:s beslut.
Enl. min åsigt förhåller det sig med den nu omtalade voter:spropos:n på sätt Frih.
Tersmeden i slutet af sitt anförande sagt, nemi. att frågan beror derpå, huruvida B. o. Ad. och PresteSt. på ena, samt Borgare och BondeStm på den andra sidan, lemnat anslag till samma väg.
Vill man nu utreda denna fråga, så finner man, att E. o. Ad. samt PresteSt. anslagit 13,000,000 Rdr för en jernväg emellan Stockholm och Götheborg med vilkor att den skall dragas öfver Örebro.
Borgare- och BondeStm hafva tillsammans beviljat nära nog samma belopp till en jernväg emellan nämnde städer, men med vilkor att vägen ledes Katrineholm.
Häraf synes klart, alt alla Stånden beviljat anslag till en jernväg emellan Götheborg och Stockholm; men 2 Stånd hafva sagt att den skall ledas öfver Örebro, och de 2:ne andra att den skall gå öfver Katrineholm, och således hafva R. o. Ad. samt PresteSt. afsett en helt annan väg än Borgare- och BondeStm.
Betraktar jag ytterligare anslagen, så har utaf hela anslaget för vägen emellan Götheborg och Stockholm öfver Katrineholm BorgareSt. beviljat 7,610,000 Rdr, och BondeSt. 5,210,000 Rdr till en jernväg från Götheborg till och förbi Götha kanal, hvaremot R. o. Ad. samt PresteSt. anslagit medel till en jernväg från Götheborg till Örebro, och då kan man väl icke säga, att det af BorgareSt. beviljade anslaget är till samma väg R. o. Ad. samt PresteSt. anslagit medel, emedan man icke kan bestämma den punkt hvarest vägarne skiljas.
Ingen kan på förhand säga om dessa 7,610,000 Rdr förslå till vägens framdragande till denna punkt, och skulle medlen vara för detta ändamål tillräckliga och ett öfverskott upkomma, blifva ju medlen använda på fullkomligt skiljda vägsträckor.
Man kan således icke påstå, att medlen äro anslagna till samma väg.
En helt annan sak vore det om alla 4 24 Den 1 Augusti f. m.
Stånden sagt, att vi gifva penningar till en väg från Götheborg till Stockholm, utan bestämmande af de purikter hvaröfver vägen skulle ledas, eller också om 4 eller 3 Stånd gifvit medel till en jernväg emellan dessa 2:ne släder, men med bestämmande att den skall gå antingen öfver Örebro eller Katrineholm.
Äfen så är icke förhållandet, ty 2 Stånd hafva talat om en, och de 2:ne andra om en annan väg.
Då nu så är, kan man vä! icke säga att 3 Stånd hafva fattat sammanstämmande beslut i fiåga om vägarne och anslagen, ty om än 3 Stånd äro sammanstämmande uti en siffra, äro de likväl skiljaktiga i fråga om hvarest denna siffra penningar skall användas; och under sådana förhållanden skulle man, med antagande af Frih.
Tersmedens förslag, förqväfva det 4:de Ståndets rätt alt få sin mening pröfvad.
Grundlagen är i det hänseendet tydlig, så att när 3 Stånd icke äro i besluten sammanstämmande, skall det 4:de Ståndets mening ovilkorligen komma under omröstning i Förstärkt [flsk.
Om t. ex. 3
Stånd anslagit medel för upbyggande af en fästning, men 2 Stånd sagt att denna fästning skall anläggas vid Waxholm och det 3:dje vid Fredriksborg, kan man väl icke säga, att 3 Stånd äro ense derom att fästningen skall upföras vid Waxholm.
Så har man hittills sett saken och måste äfven framgent så göra, såvida man icke vill att 2 Stånd skola förqväfva det 3:dje Ståndets grundlagsenliga rätt att få sin mening pröfvad.
Jag kan således icke finna annat än att BondeSt. har fullkomligt grunlaasenlig rätt att få sitt beslut in i voter:spropos:n, och iag kan icke inse hvarföre 11. o. Ad. skall försöka att förnärma denna BondeSt:s rättighet, hvilken jag tror mig nu hafva bevisat vara grundlagsenlig; och anhåller således, att den voterrspropos., hvaruti BondeStts beslut blifvit intaget, måtte godkännas.
Det förhåller sig verkligen så som den siste talaren sagt, att frågan är derom, huruvida Stånden äro ense om vägsträckningen eller icke, NB. såvida vägen går til! en punkt vid Götha kanal, ty längre kunna besluten icke anses vara öfverensstämmande.
Nu är förhållandet, såsom vi alla veta, att vid sista Riksdagen beviljade R.
St:r anslag till en jernväg, som utgående från Götheborg skulle genom Westergöthland och Nerike ledas till Stockholm.
Denna väg är redan påbörjad, och K. M. har uti Bref under Aug. månad sisth år benämndt densamma vestra banan.
För fortsättandet af denna väg till Örebro, men utan att begagna samma namn eller ens samma ord som R.
St:r vid sednaste Riksdag användt, hafva R. o. Ad. samt PresteSt. beviljat anslag.
BorgareSt. har beviljat 7,600,000 Rdr för fortsättande af samma väg till och förbi Götha kanal, och BondeSt. 5,210,000 Rdr för samma ändamål.
Lagerbjelke må nu säga hvad han vill om dessa olika meningar, så kan det likväl icke bestridas, att alla 4 Stånden beslutat fortsättning af jernvägen genom Westergöthland, de 2 första Stånden med dessa ordalag: »För fortsättande till Örebro af den i öfverensstämmelse med R.
St:rs vid sednaste
Riksdag fattade beslut påbörjade stambana, som, utgående Den 1 Augusti f. m. 25 frän Götheborg, skall i rigtning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden» etc., och Borgare- samt BondeSt:n: »För fullföljande af samma banas anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal» etc.
Således äro 4 Stånd ense derom, att vägen skall göras färdig till och förbi Götha kanal, men R o. Ad. samt PresleSt. hafva gått längre, emedan de beviljat anslag till vägens färdigbyggande ända till Orebro.
Kan man ännu säga, att dessa beslut icke äro sammanstämmande?
Ar det icke den vestra stambanan, som, utgående från Götheborg, skall genom Westergöthland gå i riktning till Stockholm, till hvilken bana 3 Stånd beviljat anslag, R. o. Ad. samt PresteSt. 13,000.000
Rdr, och BorgareSt. 7,010.000 Rdr ?
Är det möjligt att bestrida detta?
Den omständigheten, att R. o. Ad. gått längre och beviljat anslag för fortsättande af vägen till Örebro, och att de deri skilja sig från de öfriga Stånden, måtte icke göra någon förändring i vägens egenskap att skola gå genom Westergöthland; ty att den skall gå till Götha kanal, derom äro alla ense.
Jag anser ovedersägligt, att R. o.
Ad:ns, Preste- och BorgareSt:ns beslut äro sammanstämmande i denna del, och jag skulle icke anse något vidare förklarande nödigt utan begära återremiss, derest icke Gr.
Lagerbjelke och Hr Bildt motsatt sig detta och vidhållit påståendet, att BondeSt:s förslag skall komma under pröfning, derföre att R. o. Au:ns samt PresteSt:s beslut skola vara olika med Borgare- och BondeSl:ns; men då dessa Hrr derjemte tillagt, att det icke vöre säkert att de af desse 2:ne sistnämnde
Stånd beviljade 7,610,000 Rdr skola användas endast till vägens fortsättning till Götha kanal utan möjligen mera till den återstående delen af vägen, hemställer jag, huruvida icke R. o.
Ad. skulle finna lämpligt att öfver sitt beslut meddela en förklaring, hvaruti tillkännagifves, att Ståndets mening är att anvisa 7.610,000 Rdr till vägens fulländning till Götha kanal och 5,390.000
Rdr för fortsättningen derifrån till Örebro.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte återremittera voter:spropos:ne under N:o 2 och 4, och hoppas, att, i händelse K. o.
Ad. godkänner mitt förslag, Gr.
Lagerbjelke och Hr Bildt icke längre skola hysa någon tvekan om vägarnes sträckning, och att de icke heller motsätta sig den af mig nu begärda återremissen.
Jag har skriftligen upställt mitt förslag så lydande: att
Ståndet måtte återremittera de framställda voter:spropos:ne under Niis 2 och 4, med tillkännagifvande, att dess beslut rörande 6:te punkten af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 62 innefattade bifall till den af Utsk. i denna punkt gjorda hemställan, att för fullföljande af vestra stambanan genom Westergöthland till och förbi Götha kanal, måtte till utgående under innevtde samt nästk. 3:ne år, eller under tiden till 1860 års slut, anvisas 7,610,000 Rdr
Rmt samt derutöfver beviljandet af 5,390,000 Rdr
Rmt för samma stambanas fortsättande till Örebro.
I händelse R. o. Ad. skulle antaga Gr.
Sparres förslag att afgifva en förklaring öfver sitt be - »6
Den 1 A u'g a s t i f. m. slut, försattes frågan i elt helt annat skick, hvilket jag anhåller att få visa.
Sådan frågan nu är, är det klart att R. o.
Ad. likasom PresleSt. hafva vid det af dem beviljade anslag till en jernväg emellan Götheborg och Slockholm bundit det vilkor, att vägen, som med detta anslag bör fullbordas, skall gå öfver Orebro.
Detta vilkor ulgör just väsendtliga skillnaden emellan dessa Stånds och BorgureSt:s beslut.
Enl. ordalydelsen har R. o. Ad. icke gifvit en enda skilling till någon annan väg än den som öfver Örebro skall sammanbinda Stockholm med Götheborg, men till denna väg hafva åter Borgare- samt BondeSt:n icke anslagit ett runstycke.
Instämmande i Gr.
Lagerbjelkes deduktion bestrider jag deremot Gr.
Sparres, och jag hemställer, huruvida, i händelse frågan blifvit upställd i enlighet med Gr.
Sparres förslag, det kan antagas att R. o. Ad. skulle vilja, såsom BorgareSt. gjort, bevilja 7,6 10,000 lidr för en väg, hvars slutpunkt icke blifvit närmare bestämd än i BorgareSt:s beslut, och huruvida icke R. o.
Ad. förr instämmer i BondeSt:s beslut, uti hvilket summan är bestämd till endast 5,210,000 Ildr.
Kunnen J antaga, mine Hrr! att BorgareSt. skulle vilja lemna en enda skilling till en jernväg, som öfver Örebro sammanbinder Götheborg med Stockholm? II. o. Ad. samt PresteSt. äro ensamme om det vilkor dessa
Stånd fästat vid de af dem beviljade anslag, och då synes det mig innebära ett förtydande af de andra Ståndens beslut; ty, som sagdt är, endast 2 Stånd äro i besluten ense, och derföre instämmer jag med Gr.
Lagerbjelke och Hr Bildt i begäran om bifall till Utsk:s Betänk.
Den striden har nu ändtligen kommit i full gång, huruvida man förstått detta och de öfriga Ståndens beslut så eller så.
Jag hemställer, huruvida, då man åberopar sig på skyldigheten att icke förtrycka något
Stånds mening, man är berättigad att argumentera öfver hvad ett annat Stånd menat, då likväl meningen är så påtaglig att någon discussion derom icke bordt kunna upstå.
Jag befarar att Frih.
Tersmedens sista yttrande, så i enlighet med mina åsigter det för öfrigt var, gaf någon anledn. till den sedermera upkomna discussionen, då Frih:n sade, att hufvudfrågan vore, huruvida BorgareSt:s beslut kunde i visst afseende fattas lika med R. o. Ad:ns samt PresteShs eller icke.
Derefter upträdde Hr Bildt, så Gr.
Lagerbjelke och nu sednast
Ilr Carleson, hvilka alla fattade uti denna strof i Frih.
Tersmedens yttrande och i strid med Gr.
Sparre sökt visa, alt meningen af BorgareSt:s beslut icke bordt så upfattas som R. o. Ad:ns och PresteSt:s.
Nu, mine Hrr! frågar jag, om det tillkommer oss att pröfva detta?
Man säger, att Grundlagen blifvit förändrad, och att StalsUtsk. har debatterat förev:de fråga, men att Utsk. i följd af grundlagsförändringen icke varit pligtigt att söka sammanjemka Ståndens beslut.
Det medgifves att Utsk. dertill icke varit pligtigt, men efter vanligt sundt förnuft måtte väl detta innebära, att Utsk. icke varit förbjudet, om det så velat, alt när tvifvel upstod om meningen, göra sådan framställning till BorgareSt.
Detta hade då blifvit i tillfälle att förklara sin mening.
Utsk. har kunnat be - Den 1 Augusti f. m. !7 reda 1?. o. Ad. samt PresteSt. samma fördel, men Ulsk. har icke funnit sådant lämpligt, troligen af samma orsak.
Den saken hafva vi sjelfva afhjelpt derigenom att vi inslämt i PresteShs beslut; men jag hemställer, om vi, utan att förtrycka ett annat Stånds rätt, kunna fortsätta debatten emellan Gr:ne Sparre och Lagerbjelke.
Sparre har gått så långt, att han, utan att upgifva orsaken, begärt återremiss, hvaraf jag slutar, att han funnit olämpligheten af en dylik debatt.
Äfven jag anser en återremiss nödvändig, på det att vi icke måtte anses hafva undertryckt ett annat Stånds beslut.