Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
•'dr per mantal för att friköpa sig ifrån denna skyldighet, och deremot inom andra fögderier ifrån 20 till och med 4° r;dr b:co, och olägenheterna' således äro mycket synbara och verkligen högst tryckande; så skall visserligen ett förslag, hvarigenom dessa förhållanden kunde jernnäs, med glädje omfattas af allmänheten inom denna 011.
Jag har för min enskilda del intet att anmärka emot de föreslagna entreprenaderna, men jag anser mig vid detta tillfälle höra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet uppå Utskrs förslag, att inga andra stationer skulle komma i åtnjutande af deu förhöjda skjutslegan, än sådana, der entreprenader blifva inrättade.
Nu är förhållandet sådant, att vid gäslgifvaregärdarna närmast omkring hufvudstaden är utgången af hästar, isynnerhet vissn tider af året, högst betydlig, till och med så stor, alt vid de södra stationerna emellan den 1 November och den 1 Maj, från 800 till i,too hästar månadtligen utgå, då deremot under sommarmånaderna, då ångbåtarna gå, endast hälften af detta antal är att påräkna.
Att nu entreprenörer på dessa ställen under så olika förhållanden skulle kunna utgöra skjutsen, utan alt de hållskjutsskyldige derigenom blefve betungade med en dryg afgift, synes ganska svårt.
Jag vill derföre för min del vördsamt föreslå, om ej, i anseende till det större behofvet af hästar och det kostsammare underhållet af dessa stationer, som ligga närmast lill Stockholm, ehvad entreprenader kunna tillvägabringas eller ej, de skjutsande måtte få tillgodonjuta den högre skjutslega, som för entreprenörerna är föreslagen. 16 H. 54 4a6
Den i4 November e. m.
Landtm, yltrade, all, då utlåt, innehölle inånga punkter, R. o. Ad. torde finna nödigt att föredragningen skedde punktvis oell att man började med det förslag, som innehålles i usta punkten.
Då Utsk. i sitt sednare betänk, borttagit detalj-bestämmelserna, eller tillstyrkt R.
St. att ej befatta sig dermed, utan till K.
Rl. öfverlemna att utfärda de omständliga författningar, som i delta hänseende kunna behöfvas; så inser jag ej huru man skulle kunna företaga betänk, punktvis, utan att just komma att upptaga de bestämmelser, som Utsk. sjelft frångått.
Jag tror följaktligen, alt ett sådant föredragningssätt ingalunda är lämpligt, ty då Ståndets ledamöter skulle derigenom komma att yttra sig öfver hvarje särskild omständighet, såsom man redan har börjat göra, sa skulle man finna, alt det blott är vissa allmänna punkter, som böra blifva föremål för Ståndets beslut.
Jag tror att R. o.
Ad i detta afseende kunde hafva en tjenlig ledning af det beslut, som PresleSt. fattat, hvadan jag anhåller, att detsamma måtte blifva R. o. Ad. föredraget.
Skulle dervid vara något att borttaga eller tillägga, så kunde det ske.
Ståndet funne då lätteligen hvad som vore väsendtligt eller ej.
Hr Frih o. L andin), yttrade, all, såsom han uppfattat Utskrs sednare utlåt., hade Utsk. visserligen föreslagit att de reglementariska föreskrifter, sorn Utsk. i första betänk. framställt, skulle förfalla; men detta Ulsk.vs yttrande anginge i Hr
Landtnäs tanke blott de reglementariska föreskrifter, som stå på sid. 18 i betänk.
N:o 26, och allt hvad Utsk. för öfrigt under de särskildta momenten från och med t till 10 föreslagit, det syntes Utsk. i det sednare utlåt, hafva vidblifvit med undantag af två moment, nemi. del 5:te och det io:de, hvilket gör del klart, alt Utsk. icke ansett dess mening angede den blifvande ordningen för skjutsanstalterna böra förfalla.
Derföre kunde, efter Hr Landtmrs tanke, föredragningen visserligen ske punktvis, men ansåge likväl R. o. Ad. det vara lämpligare, alt den ginge efter utlåt. i sin helhet, och att beslutet fattades enligt de framställningar, som de särskilda talarne kunna göra, och ämnets beskaffenhet när discussionen blifvit fulländad, så vore det visserligen ingenting, som hindrade alt vidtaga detta sätt nit pröfva ämnet.
Frih. von K raemer:
Jag är egentligen förekommen af Hr Landtm, i afseende på hvad jag ämnat svara till Hr von Hartmansdorff? yttrande, att Utsk. afstått ifrån alla reglenientariska stadganden.
Detta är ej förhållandet; Utsk. har endast frångått de reglementariska stadgandena i afseende på gästgifvareordningen, men föröfrigt äro de reglementariska stadgandena om skjntsningsväsendet i allmänhet af Utsk. bibehållna, med förändring af 5:te och io:de punkterna, som Den i4 November c. m. 4a7 Hr Landtm, uppläst.
Då stridligt sammanhang med hvarandra, så skulle jag tro, att del bästa vore, om de på en gång blefve af R. o. Ad. antagna eiler förkastade, och att sedan frågan om diligenceinrottningarna oell kronoskjutsen blefve föremål för särskild öfverläggning.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ännu ankommit om PresteStts beslut i detta ämne, och att BondeSt. bifallit utlåt.
N:o 107; samt uppläste BorgareSt:s prot.utdr., hvaraf inhemtades, att BorgareSt. i allt öfrigt bifallit betänk.
N:o 26, med de förändringar, sorn uti N:o 107 blifvit föreslagna, men i afseende på hemställan till K. M. att Dess Bef:h:de måtte anbefallas att befordra di!i — gence- och forvagns-inrältningar, der de lämpligen kunna åstadkommas, tillagt orden: ”ulan hinder af de skjuts-entreprenader, som i orten kunna varda inrättade.” Frih.
Af de upplästa prol.utdragen synes, alt BondeSt. har helt och hållet bifallit Ulsk:s betänk.
Stånd hade förut bifallit det första betänk., men har nu äfven bifallit de förändringar derutinnan, som blifvit föreslagna.
BorgareSt. åter har bifallit det sednare betänk., endast med det tillägg, alt de yrkat antagande af tvänne reglemenlai iska punkter, sådana de finnas i det förra betänkandet.
Dessa punkter äro likväl ej förändrade, utan der är endast ett tillägg uti den ena, nemi. alt då embetsman kunde färdas med ångbåt, så borde det ske, och den andra innehöll en mindre skiljaktighet.
PresteSt:s prot.- utdr., som ej är hilkommet, är, efter hvad jag sett af allmänna tidningarna, och hvad jag bort af enskilda ledamöter inom nämnda Ständ, endast deruti skiljaktigt ifrån Utsk:s betänk., att PresleSt. ej ansett sig ens böra ingå så långt i detalj, sorn betänk, gör, utan blott i allmänhet beslutat rör:de de allmänna satserna.
Men dessa allmänna satser äro desamma, som K. M. i sin propos. föreslagit; likväl vida mindre reglementerade än uti K M:s proposition.
Da K. M. till R.
St. gjort en förfrågan i detalj, så kan jag ej finna annat, än att ett noggrannt detaljeradt svar derpå bör följa.
Jag kunde visserligen tänka mig, att K.
M. uti den ekonomiska lagstiftningen, som Honom tillkommer, förklarade att Han ville hafva det nya förslaget så eller så, och blott öfverleinnade åt R.
St. alt derom yttra sig.
I sådant fall behöfdes visst icke något detaljeradt förslag; men då så icke är förhållandet, kan man ej länka sig, att R.
St. kunna catbegoriskt yttra sig öfver en hel princip, utan att ingå åtminstone så mycket i detalj, som Ulsk. i del sednare betänk. gjort, på det att K.
M. må veta, att R.
St. hafva sett saken något närmare i detalj.
Sålunda skulle det ej gå an att helt enkelt säga: vi önska entreprenader.
K. M. kunde då svara: det är godt och väl, att ni yttrar er öfver en 4*8 Den 14 November e. m. sak, sorn ni ej närmare påtänkt, och man behöfver likväl se närmare på en sak, som är af så stor vigt för landet.
Det är på denna grund jag anhåller, att R. o. Ad. måtte, lika med tvänne af de andra Stånden, förena sig om det sednare betänk.; helst de förändringar, som nu derutinnan äro gjorda emot hvad det första betänk, innehåller, äro sådana, sorn äfven R. o. Ad. sist önskade.
Då anmärktes, att det väl stod, att äfven om majoriteten önskade entreprenader, så vöre det minoriteten obetaget att förblifva vid sin gamla skjutsskyldighet.
Men för den händelse, att röstantalet å båda sidor blefve lika, så gjordes den anmärkn., alt det ej var bestämdt, hvilkendera meningen dä skulle blifva den rådande.
Det är i anleda, deraf, som Utsk. föreslagit, i detta sednare betänk., att om rösteantalet blifver lika, skall den meningen gälla, sorn antager entreprenad.
Jag får vördsamt tillstyrka R o. Ad. att antaga detta betänk., så att man må erhålla tre Stånds beslut i frågan.
Då jag förut både här och inom Utsk. deltagit i handläggningen af denna fråga, så anser jag mig icke heller nu böra vara tyst.
Jag har visserligen ej mycket att tillägga, sedan den siste värde talaren så ganska riktigt redogjort för Utsk:s tillgörande.
Jag bar egentligen begärt ordet, för att svara Frih.
Rålamb på en anmärkn., som han har gjort, nemi. att vid gäslgifvaregårdarna närmast omkring Stockholm ej samma skjutslega, som längre bort, vore tillämplig, nemi. 24 sk. b:co.
Detta har Utsk. ej förbisett.
Utsk. liar velat öfverlemna (ill K.
M. att igenom vederbör. tillse, huruvida möjligt vore, attén entreprenad för 24 sk. b:co milen kunde tillvägabringas.
Sådant är förhållandet omkring Stockholm.
Här finnas redan sådana bestämda accorder, och jag hembär Frih.
Rålamb min tacksamhet för den ordning, som på dessa gästgifvaregårdar blifvit iakttagen, nemi. genom införande af dessa bestämda accorder, hvarigenom man, då de lagliga hästarne äro utgångne, kan erhålla hästar för 32 sk. b:co milen, hvarföre vi ej hafva någon annan att tacka än Frih. Rålamb.
Detta har ej blifvit förbisedl i Utskrs betänk., och jag begär således Ståndets bifall dertill.
Det torde vara få delar af den ekonomiska lagstiftningen, som äro mera beroende af locala förhållanden än denna.
Jag tror, alt ju mera detta förhållande inträffar, desto svåraie är det att reglementera, Jag anser således, att hvad Utsk. har föreslagit verkligen är det enda sätt att tillvägagå, för alt, oaktadt locala omständigheter, kunna vinna det ändamål, som både de resande och de skjutsande åsyfta.
Jag vill således ej upptaga R. o. Ad:s tid med att yttra mig.
Jag anser det öfverflödigt, då Otsk:s betänk, innehåller ett sätt att kunna begagna de förhållanden, som på olika orter äga rum, och Den 14 November e. in. 4^9 derföre anhåller jag blott att få tillstyrka bifall på Utsk:s betänkande.
Frill, von Kraemer:
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Westfelt, som upptagil Frih.
Rå Inni hs antnärkn. i afseende på gäslgifvaregårdarna närmast Slockholm.
Nionde punkten af Utsk:s förslag upptager ett sådant förhållande, då Konungens Bef:h:de vid särskildta tillfällen, der det ej är möjligt alt tillvägabringa skjutsen genom entreprenad af 24 sk. b:co milen, i anseende dertill att skjutsningskostnaden då skulle blifva för dryg, ansåges böra äga rättighet allvid ett sådant förhållande göra framställning lill K.
M. om skjutslegans förhöjande lill 52 sk. b:co milen, men ej deröfver.
Della i afseende på nämnda anmärkning.
Hamilton har förklarat 5:le punkten i IJtskts sednare betänkande Förhållandet är dock ej alldeles sådant, sorn han uppgifvit; tv man liar äfven i denna § förutsatt ett olika röstantal, och det är just i detta afseende, som man på Riddarhuset gjort en anmäi kning.
Enligt den gamla §:n skulle vid alla sådana eulreprenadtillfällen, der ineningarne voro delade, tvänne beslut fattas, det ena kunde vara till entreprenad, och det andra kan vara att entreprenad ej skulle inrättas, och minoriteten vore ej skyldig att följa majoritetens beslut.
Då likväl härtill fogades det tillägg, altdefiånvar. fingo nöjas med de närvarts beslut, så frågades med hvilketdera åf de tvänne beslut, sorn af de närvar, blifvit fattade, de frånvar. skulle nöja sig.
För att förtydliga detta, har Utsk. nu sagt, att de frånvar. skola vara förbundne att följa det beslut, som majoriteten tagit.
Det är denna förklaring, som Utsk. gifvit.
Hvad föröfrigt beträffar det beslut, som blifvit fatladt af PresteSt., så känner jag det visserligen icke tillräckligt; men då K. M. frän R.
St. begärt ett bestämdt yttrande, t. ex. i den frågan, huru majoriteten skall inverka på minoriteten i afseende på entreprenader, så skiljer sig PresteStjs beslut ifrån de öfriga Ståndens hufvudsakligen deruti, att PresteSt. antagit, att majoriteten skulle inverka på minoriteten, och att den sednare skulle underkasta sig den förras beslut, och detta är en hufvudsaklig skilnad.
Det har äfven hos oss blifvit ifrågasatt, huruvida en sådan princip skulle blifva antagen, men många skäl och olägenheter hafva deremot blifvit företedda af personer, som till och med citerat loealförhållanden, hvarigenom stora missförhållanden skulle uppstå, om majoriteten kunde tvinga minoriteten.
Delta har ölvertygat Utsk. derom, att det rälta är, att minoriteten ej kan tvingas af majoriteten, utan att det borde bero på hvars och ens fria vilja att ingå på entreprenaden eller ej.
Då det således berodde på minoriteten, huruvida den ville ingå på majoritetens mening, så är det föreskrifvet, att der hälften af ett skjutslag förenar sig om entreprenad, der kommer den alt 43o Den 14 November e. ni. äga ram; men de öfriga, som ej gått in derpå, bibehålla sin gamla skjutsningsskyldighet.
Att gifva ett så evasivt svar, sorn PresteSt. gjort, tror jag ej vara lätt, då K.
M. begärt att få bestämdt veta R.
Sirs tankar rörrde hela entreprenadväsendet; och då derjemte omkring 200 särskilda motioner i ämnet blifvit till Ö.
St. aflemnade, så tror jag det vara för knapphändigt svaradt att öfverlemna detta lill K.
M:s afgörande, endast med den önskan att majoritetens beslut skall inverka på minoritetens, hvilket ungefärligen är hvad Preste,St:s beslut innehåller.
Jag yrkar således bifall på Ulsk:s betänk, med de förändringar, som i det sednare förslaget blifvit införda, och detta så mycket hellre som tvänne Stånd redan derpå ingått. llr von Hartmansdorff:
Innan de särskilda punkterna blifvit föredragna, hafva de likväl kommit under öfverläggning; likaså PresleStts beslut, innan det är uppläst.
Skälet är att vi ej fått deras prot.uldr.
En ledamot har åberopat lidningarnes vittnesbörd.
Må det då tillåtas mig att uppläsa en afskrift af PresleStts beslut; den är väl ej bestyrkt, men jag tror att hon är riktig.
Hon lemnar Ståndet åtminstone en anledn. att bedomina, huruvida det skulle vilja derutinnan instämma.
”Utdrag af protocollet, hållet hos Högv.
PresteStåndet vid lagtima riksdagen i Stockholm den ii November 1840. S. D. Då nu ånyo föredrogs Allm.
Besvärs- och E k o, 11.
U l s k : s utlåt.
N:<> 107 i anledning af anmärkt):!' vid Utsk:s betänkande ang:de skjutsningsanstalterna i Riket, stannade Ståndet, rörande detta ämne, i följande beslut:
På det alt skjulsuingsåliggandet , sorn å liera orter hardt trycker jordbruket, måtte i möjligaste måtto, a mera befarna vägar, inskränkas, och framför allt hflllskjuls-skyldigheten må kunna upphöra, tillstyrka R.
St.: a) att skjutsentreprenader å gästgifvaregårdarnn måtte, så vidt sig göra låter, tillvägabringas och, der sådant befinnes nödigt, understödjas med någon efter locala förhållanden lämpad förhöjning i skjutslegan, som likväl ingenstädes må öfverstiga 24 sk. å landet och 28 sk. i stad milen för hästen; b) att, vid beslut om entreprenader, håll- och reservskjutsskyldige må särskildt höras och besluta, hvarvid |:dels pluralitet må föreskrifva minoriteten antagningsvillkor, men om ej en sådan pluralitet anlager entreprenörs-anbuden, förslaget må förfalla; c) att diligence- och forvagnsinrättningar mätte uppmuntras oell underlättas derigenom, alt K.
M. täcktes af de under
Dess disposition ställda postmedlen bevilja dessa Den i4 N o v c ni b e r e. ra. inrättningar del understöd och de fördelar, som, efter K.
M:s nådiga ompröfvande, må finnas lämpliga för ändamålet och tillgångarna kunna medgifva; d) alt K
M. målte, efter Öfverpoststyrelsens hörande, i nåder tillse, huruvida äfven genom ordinarie posten någon minskning i skjutsnings-åliggandet kan beredas; e) att, enligt hvad Utsk. i utlåt.
N:o 107, pag. ig, hemställt, i sammanhang med dessa föreslagna förändringar af skjutsningsanstalterna, K.
M. läcktes låta utarbeta en ny skjuts- och gästgifveriordning, innehållande de stadganden, K. M. i nåder pröfvar nödiga och ändamålsenliga till de resandes och skjutsandes betryggande mot missbruk vid skjutsinrättningens begagnande, äfvensom alt, utan afbidan häraf, skjutsentreprenader måga tillvägabringas, i den mån omständigheterna kunna det medgifva; f) alt, enligt betänk.
N:n 26, pag. 20, K.
M. täcktes bevilja den förändring i Dess nådiga resereglemente af år 1827, alt de 12 classer, sorn upptagas i berörde reglemente, inskränkas lill 5 classer sålunda, att för den hittills varande i:sta classen anslås 5 hästar 2tdra och 3:dje classen 4 d:o 4:de och 5:te d:o 3 d:o 6;te, 7tde och 8:de d:o 2 d:o g:de, torde, 11:te och 1 ?:te d;o 1 d:o, med bibehållande i öfrigt af de föreskrifter reglementet innehåller ; dock så, att skjutslegan aldrig må beräknas annorlunda än densamma för hvarje station är bestämd, samt att kronobetjening och fjerdingsman ej beräkna högre skjutslega , än den hittills gällande, såvida de icke begagnat skjuts från station, der entreprenad finnes; g) alt, enligt betänk.
N:o 26, genom användande af ångfartyg och andra sjölägenheter, behofvet att anlita kronoskjutsen må, så vidt sig göra låter, inskränkas.
Vidare godkände Ståndet Utsk:s afstyrkandet i betänk.
N:o 26, pag. 21, af den nämnda motionen.
Deremot afslog Ståndet den i utlåt.
N:o 107, pag. 21, tillstyrkta tind. anhållan hos K. M., att Konungens Bef:h:de mätte anbefallas, före nästa riksdag, till K. M. i underd. afgifva utförliga berättelser om framgången af skjutsentreprenaderna, eller hvilka hinder sorn derför mött, samt ali dessa berättelser måtte R.
St. i nåder meddelas.
I öfrigt
Indes så väl betänk.
N:o 26, som utlåt N:o. 107, till handlingarna.
Ut supra. 1“ E. M. Tegner.”
Jag skulle tro det vara skäl att inskränka sig till det beslut, sorn PresteSt. fattat, måhända med uteslutande afen 43a Den >4 November e. m. punkt och tillägg af en annan; men innan R. o. Ad. närmare yttrat sig i ämnet, torde det vara för tidigt att göra detta påstående.
Jag vill blott, med afseende på hvad sorn nyss vitrades om olägenheterna nf minoritetens tvingande att ingå på entreprenaden, hemställa till Ståndet, om icke den olägenhet vore större, som skulle uppkomma, derest en del ville bibehålla den gamla skjutsen, och en annan del antaga entreprenad?
Då skulle sk jutspenningarne betalas olika för den ena och för den andra, samt verka en mängd trassel och oreda, då man vid samma gästgifvaregård finge betala både efter den bestämda entreprenaden och efter vanlig skjutslega.
Jag fruktar att derigenom så mycken tvist och osämja skulle uppkomma, att man måhända funne sig hafva varit bättre belåten om al
Isi rigeu förändring ägt rum.
Jag befarar, att del då på gästgifvaregårdarna skulle komma att se ut med ordningen ungefär på samma sätt, som vid Bohusläns regtle, der den ene soldaten är lill häst och den andre till fot, allt efter som det faller den ena eller den andra rusthållaren in att besluta, åled ett ord, jag tror att inom hvarje skjutslag bör majoriteten kunna tvinga minoriteten.
De ojemna förhållanden, sorn eljest skulle uppslå, blefve alltför menliga.
På grund af hvad den siste värde talaren anfört, anhåller jag 0111 Hr Landtmts benägna upplysning, först huruvida det är tillåtet att utlåta sig öfver ämnet i dess allmännelighet, eller om det skall punktvis föredragas.
Jag skulle icke gerna vilja tala emot den ordning, hvari Hr Landtm.
Iramställt saken för Ståndet, och "får i detta hänseende afvakta punkternas föredragning, i händelse Hr Landtm, framställer någon viss puukt först, då jag torde få utbedja mig alt deröfver få yttra mig i mån af hvad jag kan finna mig befogad att anföra.
Landtm, yttrade, att flere ledamöter, då Hr Landtm, föreslagit föredragning punktvis, ansett lämpligare, att målet behandlades i sin helhet; och då ingen af Ståndets ledamöter sedan yrkat föredragning punktvis, ansåg Hr Landtm, intet hinder vara för hvar och en ledamot att i sitt yttrande omfatta frågan i sin helhet eller ock dess särskilda detaljer.
Efter min uppfattning af Ekon.- XJtsk:s betänk, i denna fråga, så stödjer det sig hufvudsakligen på K. M:s nåd. propos. i ämnet.
Den K. propos:n utgår ifrån BondeSt:s redan vid förra riksdagen yttrade tind. önskan, 0111 jag ej alltför mycket misstager mig.
Mig har det ej lyckats att göra för mig tydliga rättvisan, billigheten och nyttan af den föreslagna olikheten i skjutslegan för de districter, hvilka öfverenskomma alt genom entreprenad utgöra sin skjuts, och de, som ej vilja ingå på sä beskaffade entre - Den 14 November e. m. 433 entreprenader.
Jag inser och godkänner fullkomligt
Utslcs göda mening med dess sista betänk.; jag inser äfven den möjliga afsigten, alt genom detta betänk, befrämja skjutsväsendets förbättring oell forvagnars inrättande i Priket, hvilkas nytta jag på det högsta erkänner; men jag kan ej inse, att R.
St. nu välja det rätta sättet till detta ändamåls vinnande.
Då skjutsskyldigheten erkännes såsom ett af landtniannens aldra största och kanske mest förödmjukande onera af alla dem, som få vidkännas detta onus, så hade jag föreställt mig, att den rätta vägen vore, att till en början genom en högre skjutslega rätta betalningen efter hvad sjelfva skjutningsbesväret är värdt; och deri ligger helt och hållet den rättvisa, som, åtminstone efter mill förmenande, bör utgöra grunden för ali lagstiftningsåtgärd.
Att säga, att de orter eller districler, sorn öfverenskomma att genom entreprenad bestrida skjutsen, skola få beräkna en högre skjutslega, än andra orter, som ej kunna åstadkomma entreprenader, anser jag för min del vara en stor orättvisa, en skrikande obillighet emot den fattige.
Förhållandet blir, efter min uppfattning, sådant, att om vi äro två grannar i en by, hvilka möjligen lika mycket känna olägenheterna, obehaget, det skadliga i skjutsen, så kan det inträffa, att den ene är förmögen och har råd, med tillhjelp af binäringar, att lösa sig ifrån detta besvär, då deremot den andre grannen säger: jag ville lika så väl som du blifva fri ifrån detta besvär, men jag förmår ej lemna den contanta penning, som jag dä måste utgöra ; jag nödgas således rusta mina hästar hvar femte vecka, lägga foder på lasset, utstyra min son eller min dräng med matsäck och öfverlemna dem till hållstugans förderf, jag måste det, ty jag kan ej anskaffa den contanta penning, som fordras.
Under sådana förhållanden hemställer jag lill eder, mine herrar! om del finnes något sken af rättvisa deruti, att den fattige, derföre atl han är fattig, skall skjutsa för 24 sk. milen, då den förmögnare entreprenören skjutsar för 36 sk.
Jag kan ej fatta hela meningen deraf, ehuru jag är så villig som skyldig att medgifva, att det kan härröra af bristande förmåga i sjelfva uppfattningen hos mig, att jag ej begriper det åsyftade resultatet, hvilket jag likväl haft äran förutsätta vara (ganska godt och säkerligen väl menadt; men jag kan ej förstå hvad man skulle kunna vinna genom att göra den åtskilnad, som här blifvit föreslagen.
Om jag ej missminner mig, så kallas sjelfva skjutssystémet tvångskjutsen.
Nå väl, man vill nu öfvergå ifrån denna tvångskjuls lill en tvångs-entreprenad.
Jag kan ej inse, att detta sätt att tillvägagå är lämpligt.
För mig visar det sig, alt det enklaste är alt blott bestämma en högre skjutslega i allmänhet.
Kan denna skjutslega åstadkomma entreprenader, hvilket på många ställen blir fallet, sä är det väl, kan hon det icke, så står del ej alt hjelpa; men billigheten är 16 11. 55 334 Den ,4 November e. nä - äf lagstiftaren åtminstone i någon mån iakttagen, derigenom att lian har bestämt en Ion för den skjutsande, sorn någorlunda motsvarar besväret.
Jag kan för ingen del instämma i PresteStrs yttrande, oell jag tager mig friheten hemställa till Huset (besynnerligt nog tyckes det nu hafva fallit på min lott att få andraga något lill försvar för det K. proerogativet, och detta emot Hr von Hartmansdorff och liela Huset,) huruvida icke det är K. M , som äger alt bestämma skjutslegan, och R.
St., som det blott tillkommer att framställa önskningar i denna del, enär detta, enligt min tanke, är elt ekonomiskt mål, af den mest rena beskaffenhet, som man kan tänka sig, och synnerligen har det i piaxis visat sig, att saken förut varit så uppfattad, ty de förhöjningar i skjutslegan, som hittills tillkommit, hafva blifvit tillvägaliragta genom K. författningar, men ingalunda genom några R.
Jag kan alltså ingalunda biträda det Högv.
Ståndets beslut, hvarigenom det uttalar den önskan, att skjutslegan ej på landet må öfverstiga 24 sk. b;co och i städerna ej öfverstiga 28 sk. b:co milen.