Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs till pröfning RiddarhusUtskottels den 27 sistlidne November aflåtne, samt den 4 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående Herr Generalintendenten och Riddaren af Kongl.
Nordstjerneorden F. d'Orchimonts behörighet att för Adeliga ätten dorchimont N:o 2227 intaga säte och stämma å Riddarhuset.
Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln från RiddarhusUtskottet erhållit alla de för pröfningen af denna fråga erforderlige, och genom Remissen lill Utskottet åsyftade, uppupplysningar, mötte numera icke något hinder för frågans handläggning; och som densamma då den förra gången hos Ridderskapet och Adeln förevar, torde hafva blifvit fullständigt öfvervägd och discuterad, finge Herr Grefven och Ordföranden, både till tidens vinnande och till förekommande af en i denna ömtåliga fråga tilläfven - i8 Den 8 December f. m. tyrs öfverflödig discussion, genast göra den erinran, att frågan verkligen berodde af Grundlagens föreskrift, och således borde alldeles efter densammas ordalydelse bedömmas och afgöras.
Enär derföre 3^ §.
Regeringsformen uttryckligen stadgade: ”att ”Adelskap ej må efter den, som sjelf ”blifvit adlad, tillfalla någon annan, än ”hans äldsta manliga bröstarfvinge i rätt ”nedstigande, led efter led, samt, efter den”na grens utgång, Stamfadrens närmaste ”manliga afkomling,” o. s. v.; ansåg Herr Grefven och Ordföranden, för dess del, Generalintendenten d’Orchimont, på grund af nyssberörde Grundlags stadgande, icke vara för närvarande berättigad, att inträda i sin faders, aflidne Majoren dOrchimonts numer, samt att, i följd deraf, den Generalintendenten dorchimont tilldelte IntrfidesPolIet borde af honom återbegäras.
Sådan vore Herr Grefvens och Ordförandens öfvertygelse, stödd på Grundlagens ordalyd el se, hvarifrån han, enligt 83 §. i Regeringsformen, icke finge i någor måtto afvika.
Herr af Ekenstam, Israel, hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Ehuru jag anser Minoritetens tanka, den jag inom Utskottet delat, vara tillräckligt ledande till återremiss af dess Betänkande i fråga om successionen i Adelskap efter aflidne Majoren d’Orchimont, så får V'.
* Den 8
December f. m. jag vördsamt ytterligare tillägga ett annat skäl, som, i min tanka, ofelbart måste verka återremiss.
Herr Riben har i sin Motion härom framställt arne frågor till besvarande, nemligen: 1:0 Anser Ridderskapet och Adeln Majoren d’Orchimonts numer för utdöd eller ej? och 2:0
Hvem bör, i sednare fallet, intaga samma numer på Riddarhuset?
Utskottet liar, på grund af Remissens lydelse, endast omtalat en individ, som, i pluralitetens tanka, icke äger rättighet att intaga nämnde numer.
Millioner individer äro i det förhållande, alt icke äga en sådan rättighet; men deremot äges den blott af en endcLj och denna person har Herr Riben begärt mätte blifva bestämd, på grund af gällande lag.
Det positiva svaret på denna sista, enda fråga, en gång gilladt, afklipper all vidare discussion i ämnet; hvaremot det negativa svaret, att idkeligen uppgifva den icke berättigade, utgör en fortfarande, ehuru tarflig näring för en infinit discussion, om så behagas.
Om Återremissen ställes i öfverensstämmelse med sjelfva Motionen, det jag nu vördsamt yrkar, så förmodar jag, att vid öfverläggning derom skola för Utskottet framställa sig de förvillelser, till hvilka den nuvarande Majoritetens tanka, antagen., skulle leda. 3o Ben 8 December f. m. Grefve Mörner> Carl: Herr af Ekenstam har gjort den anmärkning, att Herr Riben skulle väckt en annan Motion än Remissen innehåller.
Jag anhåller få fästa uppmärksamheten deruppå, att Utskottet ansett sig böra följa innehållet af Remissen.
Den innehåller, att Utskottet skulle pröfva Generalintendenten d’Orchimonts rätt att intaga Säte och Stämma på Riddarhuset för sin faders numer.
Sorn Herr Riben, hvilken deltagit i det beslut, som af pluraliteten inom Utskottet blifvit fattadt, ej förändradt tanka eller yttrat någon annan inom Utskottet, än den Ridderskapets och Adelns Remiss innehåller, har Utskottet ansett sig skyldigt att svara på den, och då Herr Riben dermed förenat sig, förmodar jag, att inga oriktiga tydningar af Motionen kommit i fråga.
Herr Printzenskjöldj, Axel:
Jemte det jag instämmer uti hvad Herr Grefve Mörner yttrat angående den anmärkning, som bär blifvit gjord af en Utskottets Ledamot, hvilken i Utskottet aldeles icke satt i fråga hvad han nu anmärkt, får jag, under förmodan, att hvarken denna anmärkning eller andra, som nu möjligen kunna göras, böra föranleda till återremiss, anhålla om proposition till bifall eller afslag å Riddai;- husUtskottets Memorial. * Friherre Boijej Fredrik:
Jag vill endast anmärka, att hvad angår frågan, hu - D e n 8 D e ce m b e r f. m. 31 ruvida Major d’Orchimonts ätt skulle anses såsom död, denna mening är alldeles falsk.
Om Öfverste Dorchimont dör, och ej lernnar barn efter sig, har Generalntendenten rätt alt inträda i sin faders numer.
Således måste numera stå för hans räkning.
Generalintendenten hvarken kan eller är skyldig inträda i sin broders numer, men bär en ovilkorlig rättighet att blifva Adelsman, om hans broders gren utdör.
Då detta ämne förra gången förevar, hade jag äran yttra min öfvertygelse, hvad Remissen till RiddarhusUtskottet angick, att den var öfverflödig.
Denna Remiss har dock skett; Utskottets utlåtande är nu under öfverläggning, och Ridderskapets och Adelns Ordförande har gifvit tillkänna, att han, likasom jag, är öfvertygad, det
Generallntenden dorchimont ej är berättigad till pollet för det närvarande.
Jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att i en fråga, der tankarne äro delade om Grundlagens rätta förstånd, äger icke Ståndet att besluta.
Frågan kan ej besvaras med Ja eller Nej.
Derföre måste öfverläggningen ledas derhän, att Ridderskapet och Adeln af Herr Grefven och Ordföranden fordrar en sådan proposition, som han nödgas vägra, på det
ConstitutionsUtskottet må komma i tillfälle att afgöra saken, Min öfvertygelse är lika med Herr Grefvens och Ordförandens; men 3a Den 8 De ceni ber f. tu. för att komma till ett resultat, anhåller ,jag, att Ridderskapet och Adeln måtte instämma med dem, som yrka, att Generalintendenten d'Orchimont hör få begagna sin redan erhållne pollet.
Hvad först angar den anmärkning mot RiddarhusUtskottets tillstyrkan, som här af en UtskottsLedamot, Herr af Ekenstam, blifvit gjord, är den visserligen utförligt besvarad af Utskottets Ordförande och en annan Ledamot; men för att ytterligare documentera, att RiddarhusUtskottet till punkt och pricka fullgjort sin skyldighet, och precist besvarat hvad Ridderskapet och Adeln ålagt detsamma, utbeder jag mig att få uppläsa Ridderskapets och Adelns Protocollsutdrag af den i 7 sistlidne November, som här blifvit justeradt, och kommit Utskottet tillhanda.
Det innehåller Remiss å min ”den 12 ”dennes (November) på bordet lagde Motion , att Herr Generalintendenten och ”Riddaren af Kongl, Nordstjerneorden F. ’d’Orchimont, icke måtte anses behörig, ”att för Adeliga ätten d’Orcliimont N:o 2227 "iutaga Säte och Stämma å Riddarhuset.”
Jag erkänner att ordalydelsen i den Motion jag väckt, ej står i fullkomlig öfverensstämmelse med Protocollsutdraget; men jag Den 8 December f. n».
55 jag skulle tro, att det var Utskottets skyldighet, att ställa sig till efterrättelse dea Remiss Ridderskapet och Adeln beslutat» och ej de mer eller mindre lyckligt valda ordalagen af Motionären.
Detta må vara tillräckligt sagdt, i afseende på Herr af Ekenstams anmärkning.
En annan värd talare, Friherre Boije, har inlåtit sig i betraktelse om successionen efter Öfverste Dorchimont.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten deruppå, att Utskottet, fast i föresatsen att inskränka sig till Remissens innehåll, ej sagt ett ord om hvilken som skulle blifva arfvinge till Adelskapet.
Remissen var, huruvida Generalintendenten dorchimont är berättigad, att på Riddarhuset intaga Säte och Stämma för sin faders numer.
Deröfver har Utskottet yttrat dess öfvertygelse, att han icke är berättigad.
Dertill har RiddarhusUtskottet inskränkt sig.
Efter den förklaring Herr Grefven och Ordföranden nyss gifvit, känner nu Ridderskapet och Adeln Herr Ordförandens mening i detta ämne.
Den öfverensstämmer med Utskottets pluralitet, och, som jag tillhört den, äfven med min.
Jag anhåller vördsamt hos Herr Grefven och Ordföranden, att Herr Grefven täcktes inför Ridderskapet och Adeln yttra sig, huruvida Herr Grefven finner i Grundlagen något hinder för sig att göra proposition på RiddarhusUtskottets Memorial.
Jag hörde ej rätt tyd3 H. 3 34 De*n 8 December f. m. ligt, om äfven denna omständighet redan finnes upptagen i Herr Grefvens nyss afgifne yttrande.
Om den står der, ber jag på förhand om förlåtelse, att jag ej rätt kunnat fatta det.
Lika med Friherre Cederström hyser jag den önskan, att frågan måtte komma till Constitutions-Utskottet.
Det var detta mål jag afsåg, då jag väckte Motionen, och äfven då jag yrkade Remiss till RiddarhusUtskottet.
Jag trodde nemligen, att då man hade ett Utskotts Betänkande att fästa sig vid, skulle discussionen kunna blifva mera ogenerad, och att man mindre skulle löpa fara att såra, ett förhållande, som så lätt kunde förete sig i en fråga af sådan beskaffenhet som denna, der en grannlagenhet bör iakttagas, som vi med så mycket skäl, äro skyldige en vördad LandtMarskalk, de Herrar som med honom deltogo i beslutet vid anteckningen, och änteligen en aktad med Konungens förtroende beklädd Embetsman, som, utan sitt eget förvållande, blifvit föremål för en discussion.
För att komma till slut med saken, får jag förnya min anhållan, alt Herr Grefven och Ordföranden bestämdt täcktes gifva tillkänna, om Herr Grefven kan göra proposition på RiddarhusUtskottels Memorial, eller icke.
Herr Grefven och Ordföranden har behagat gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna sin åsigt af detta ämne; men jag är skyldig Herr Grefven Den 8 December f. m. och Ståndet, att fästa uppmärksamheten deruppå, att då detta förklarande ej är strängt enligt med Grundlagen, kan det ej eller inverka på Ståndets afgörande-rätt.
Det står i 83 §.
Grundlagarne vid hvarje tillfälle skola efter ordalydelsen förstås.
Nu är här frågan, hvad som i 37 §.
RegeringsFormen menas med ordet utgång.
Herr Grefven och Ordföranden förstår dermed blott utslocknad_, utdöd.
Jag anser det icke så, utan tror, att det finnes mera än ett sätt alt utgå från en Adelig ätt, nemligen genom ingående uti en annan, derigenom att den äldsta grenen blir en ny adelig ätt.
Efter min öfvertygelse är den nya ätten Dorchimont, som förändrat slafningssältet af namnet och skrifver sig med stort D, samt tagit annat Vapen, en annan ätt än Majorens; och fadrens äldsta efterträdare i gamla ätten dorchimont, är den icke adlade, nemligen Generalintendenten.
Jag vädjar till en hvar, om den kan sägas vara bestämdt origtig, så vida man ej skulle säga, alt Lagstiftaren blott menat ett sätt, med ordet utgång.
Men derom kan blott Ståndets begrepp om ordaförståndet afgöra.
Det är min öfvertygelse, att
Generalintendentens rätt att här äga inträde nr tydlig; men då detta icke är den allmänna åsigten, och då en fråga här uppstått, hvars afgörande skulle sätta Ridderskapet och Adeln i nödvändighet, att antingen möjligen insätta en 36 Den 8
December f. rri. icke adelig person i adelig värdighet, hvilket icke tillkommer någon annan än Konungen, eller att utesluta en person, som vöre berättigad att här vinna inträde, tror jag förhållandet vara sådant, att frågan ej nu bör inom Ståndet genom dess pluralitet afgöras. 83 §.
Ej må någon för framtiden gällande förklaring af Grundlagarne stadgas j utan på det sätt, som, enligt föregående tvännc vid ändringar i dem iakttagas bör.
Denna föreskrift vållar, £tt det väl ej kan sägas vara någon bestämd form, att till Constitutionslltskottet öfverlemna frågan; men jag anser dock, att Ridderskapet och Adeln har full rätt, att dit remittera den, och att följaktligen Remiss af RiddarhusUtskottets Memorial, sådant det är, kan ske till ConstitutionsUtskottet, för att få del af Utskottets åsigt i ämnet, samt att Ridderskapet och Adeln, då målet återkommer, kan utan vidare hinder deröfver besluta.
Då jag för en stund sedan anhöll om proposition till bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, var mitt ändamål just detsamma, sora Friherre Cederström sedermera angifvit.
Jag trodde mig ej, af Herr Grefvens och Ordförandens yttrande, hafva rigtigt inhämtat, om Herr Grefven ansåg en sådan proposition stridande mot Grundlagen.
Mitt syftemål var, att Ståndet skulle yrka Den 8 December f. m. proposition, och att Herr Grefven och Ordföranden skulle förklara frågan hvilande, hvarigenom den kom till ConstitutionsUtskottet.
Jag tror delta vara det enda möjliga sätt att komma ifrån den på ett fornaenligt sätt.
Herr Hjerta har förmenat, att säken helt enkelt kunde till ConstitutionsUtskottet remitteras; men då detta ämne innefattar en tolkning af Grundlagen, samt meningarne så väl inom RiddarhusUtskottet, som Ridderskapet och Adeln deröfver varit delade, kan frågan ej i annan väg, än directe hos ConstitutionsTJtskottet, väckas af någon enskilt Riksdagsman.
Jag förenar mig således med Friherre Cederström och med Herr Riben, samt anhåller, att Herr Grefven och Ordföranden täcktes förklara, om han kan gifva oss proposition till bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, på det all discussion i ämnet sedan må blifva öfverflödig, och frågan få gå till ConstitutionsTJtskottet, till följd af Herr Ordförandens vägrade proposition.
Friherre CederströmHerr Printzenskjöld har redan besvarat den del af Herr Hjertås anförande, som jag hade ämnat upptaga, att nemligen Ridderskapet och Adeln borde remittera frågan till ConstitutionsTJtskottet.
Enligt 81 §•
Regei ingsFormen får ingen sådan fråga till detta Utskott remitteras, och får ej ens i Ståndens Plena Väckas.
Herr Grefven och Ordföranden har 38 Den 8 December f. m. redan, i fullkomlig öfverensstämmelse med RiddarhusUtskottets åsigt, förklarat sin öfvertygelse vara, att General-Intendenten dorchimont ej är berättigad, att här vinna säte och stämma.
Det är således ej möjligt, att begära proposition på RiddarhusUtskottets Memorial; ty Ståndet måste, för att få vågrad proposition, begära en proposition, som är i motsatts mot Ordförandens mening.
Det är då den, att Generalintendenten d’Orchimont skall blifva bibehållen vid den pollett han erhållit; det är detta, som Ståndet bör begära, och jag anhåller, att Herr Grefven och Ordföranden ville till Ridderskapet och Adeln framställa, om Ståndet yrkar den proposition, att Genevallntendent&n dOcbimont måtte få säte och stämma på Riddarhuset.
Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Sedan Herr Grefven och Ordföranden sjelf förklarat sig instämma uti RiddarhusUtskottets utlåtande, hafva några värda Ledamöter, som äfven dela samma mening, likväl trott det vara oformligt att göra proposition derå, blott derföre att de förmoda andra bysa en motsatt åsigt af saken.
De mena, att det ej skulle vara formligt att fatta ett beslut, som någre ansågo stridande mot Grundlagen.
Men det måste val vara pluraliteten, som skall bestämma, om en sak är stridande mot Grundlagen eller ej; det är omöjligt, att minoritetens tanka Den 8 December f. tn. 3g derom kan tvinga Ståndet, att, emot Ordförandens mening, hänvisa målet till ConstitutionsUtskottet.
Då kunde vi nästan ej mera besluta om någon ting.
Jag vädjar nemligen till erfarenheten; i huru mångfaldiga saker hafva icke enskilte Ledamöter gjort invändning, under påstående af stridighet mot Grundlagen?
Det är först om Ståndets Ordförande, eller åtminstone dess pluralitet, anser en sak vara deremot stridande, som den kan till ConstilutionsUtskoltet känskjutas.
En värd Ledamot har hemställt och sökt utverka, att en sådan proposition skulle begäras, som ej ens vore i öfverensstämmelse med Utskottets utlåtande.
Om ock denna yrkades, samt Herr Grefven och Ordföranden, till följd af stadgandet i 39 §.
Riddarlius-Ordningen, att första propositionen bör göras till bifall, vägrade densamma; så blefve följden ingen annan än den, att ConstitutionsUtskottet gillade Ordförandens handlingssätt.
Då blefve Ordföranden salt i nödvändighet att göra en annan Proposition, och kunde, derest Ståndet ytterligare yrkade andra orimliga propositioner, nödgas med vägrandet fortfara, ända till dess han finge framställa den, som vore till bifall på Betänkandet.
Men emedan det närvarande förhållandet är eget i sitt slag, nemligen att Ordföranden ej anser en fråga stridande mot Grundlagen, men att några enskilte äro af en motsatt mening, hemställer jag, om Herr 4° Den 8 December f. nj.
Grefven och Ordföranden ej skalle vilja framställa den proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln anser en proposition till bifall å RiddarhusUtskottets Utlåtande kunna göras.
Anser pluraliteten den kunna göras, ser jag ej något hinder derföre.
Skulle Ståndets pluralitet deremot säga, att den ej kan framställas; då tror jag, att frågan borde formligen till ConstitutionsUtskottet remitteras.
Hvad slutligen sjelfva saken beträffar, vill jag blott erinra, att, enär det nya förslaget till ändring af Z"] §.
RegeringsFonnen tydligen innehåller, det den nu ifrågavarande Generalintendenten dorchimont ej skall vara Adelsman, skulle en stor oformlighet uppkomma, derest Ståndet nu förklarade honom Riddarhusinässig, och lian, sedan förslaget tilläfventyrs blifvit antaget, måste upphöra att vara det, Herr Hjerta:
Jag får endast nämna, att jag ej sökt någon ändring i eller något upphäfvande af Grundlagen, i enlighet med 8s §.
Jag har sagt, att enligt 83 §. kunde jag leda mig derhän, alt få en förklaring af ConstitulionsUtskottet, huru detta Utskott anser saken.
Idelina §. är ej förbjudit, att ju en sådan fråga kan i Stånden väckas, och af ConstitutionsUtskoltet besvaras; men något stadgande får ej meddelas till efterlefnad på annat sätt, än Si §. föreskrifver.
För min del tror Den 8
December f. m. |ag, att detta är det enda sätt, att undvika, att hvarken göra en person till Adelsman, som cj är det, eller hindra en, sorn borde kunna vara det, frän åtnjutande af dermed åtföljande rättigheter.
Hans Exccllence Herr Grefve De ta Gardiej Jacob:
Den värde talaren Herr Hjerta har förekommit mig.
Då jag varit en af dem, som deltagit i öfverläggningen och heslutet rörande Generalintendenten d’Orchimonts anteckning, och jag redan förut yttrat mig i denna sak, är det öfverflödigt för mig att något tillägga.
För mig har det synts så klart som dagen, att då Öfverste
Dorchimonts eller den äldste grenen genom förvärfvadt Adelskap utgått, eller rättare frångått sin första numer, kunde det förra Adelskapet ej transporteras på honom eller hans barn.
Då tillika ätten ej kunde vara utdöd, så länge ännu en son af den aflidne fanns, som ägde rätt att ärfva fadrens Adelskap; så har jag ansett, att det var Generalintendenten eller andra ledets ättemän, som var berättigad att inträda i den numer den förre ej kunde intaga; synnerligen då denne nu mera begärt och erhållit Inträdespollet under sin egen, den enda i min tanke honom tillkommande numer.
Men då här yttrats en annan mening, då jag bär aktning för andras öfvertygelse, och då jag ej tror Ridderskapet och Adeln kunna afsluta denna sak, utan 42 Den 8 December f. m. att förnärma den ena eller den andra; så instämmer jag i det af Herr Hjerta föreslagne medel att saken helt enkelt hänvises till ConstitutionsTJtsfcottet.
Jag tror del enligt Grundlagen kunna ske, och anhåller om proposition därå.
I sjelfva frågan huruvida Generalintendenten dorchimont, efter tolkning af nu gällande Grundlag, är Adelsman eller icke, förenar jag mig med hvad Herr Hjerta och Hans Excellence Herr Grefve De la Gardieyttrat.
Ett nytt skål derföre hämtar jag deraf, att RiddarhusUtskottet ej kunnat vägra och ej eller vägrat Öfverste Dorchimont, att uttaga pollett för sin egen numer.
Detta bevisar, alt lian ej kan inträda i fadrens.
Hans son åter kan ej få annan rätt än dess fader äger.
Enär nu 37 §.
RegeringsFormen stadgar, att, då en gren är utgången, Adelskapet tillfaller den närmast berättigade, så tror jag för min del, att
Generalintendenten dorchimont är denne berättigade.
Men sedan Herr Grefven och Ordföranden förklarat sig vara förhindrad att göra någon annan proposition, än i öfverensstämmelse med RiddarhusUtskottets Memorial, så hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, i fall Ridderskapet och Adeln skulle önska, att saken i tolkningsväg måtte blifva hänvist till ConstitutionsUtskotttet, om man icke kunde enklast vinna denna önskan, derigenom att Ridderskapet och Den 8 December f. m. 43 Adeln förenade sig att begära den proposition: huruvida Ståndet finner de gjorde anmärkningarne vara af beskaffenhet att föranleda återremiss.
Lika säkert sorn Herr Grefven och Ordföranden lärer vägra den proposition, att Generalintendenten dorchimont skulle anses sotn Adelsman, lika säkert måste han vägra denna proposition.
Då äro alla former bibehållne; ty när en sak första gången från Utskott inkommer, får man ej bifalla minoritetens mening, utan måste först återremittera betänkandet.
När det åter andra gången till Ståndet återkommit, äger Ståndet rätt att bifalla det med hvilka förändringar, som kunna finnas lämplige.
På denna grund tror jag, alt bästa sättet till vinnande af det mål man önskar vore, att Ståndet yrkade återremiss.
Jag vill endast yttra mig i anledning af Herr Cedersclijölds begäran, att Ordföranden skulle inhämta Ståndets tanka, huruvida Ståndet anser proposition lill bifall å Utskottets Memorial kunna göras.
Jag tror det ej vara formenligt, alt Ståndet yrkar en proposition, innan Ordföranden förklarat om han vägrar att göra den, hvilket förklarande jag åtminstone ännu ej kunnat uppfatta.
I öfrigt hvad angår Herr Hjertås yttrande, att denna fråga skulle kunna till ConstitutionsUtskottet remitteras, såsom endast innefattande en Grundlagsförkläring, hvilken Herr 44 Den 8 December f. m.
Hjerta tror kunna från Utskottet begäras; så anser jag, att alla andra förklaringar öfver Grundlagen, än de, som tillkommit på sätt 8i och 8a §§.
RegeringsFormen föreskrifva, äro genom 83 §.
RegeringsFormen förekome.
Är Grundlagen otydlig, måste den likväl gälla, tills ändring i laglig väg tillkommit; men frågor derom kunna ej inom RiksStånden väckas eller derifrån remitteras.
Jag anhåller alltså ytterligare om Herr Grefvens och Ordförandens förklaring, huruvida Herr Grefven anser sig kunna meddela proposition å RiddarhusUtskottets Memorial, eller ej.
De många Talare, som redan skådat saken från så olika sidor, torde hafva öfvertygat Ridderskapet och Adeln om hvad sorn redan utreddes, då frågan första gången förevar, att nemligen, huru man betraktar den, innefattar beslutet likväl en tolkning af 87 §.
Cederström hade visserligen rätt, då han yrkade, att frågan hörde till ConstitutionsUtskottet, och reserverade sig mot Remissen till RiddarhusUtskottet.
Jag underlät då, att instämma med honom, blott för att icke uppehålla Ridderskapets och Adelns öfvergång till andra vigtigare ämnen,' som då voro för handen.
Men följden af denna origtiga Remiss till RiddarhusUtskottet bar blifvit det förvända skick, i hvilket saken nu* Sen 8 December f. m. 45 kommit, och som bragt henne derhän, att man nu blott önskar komma derifrån.
Efter hvad jag trott mig höra, har Herr Grefven och Ordföranden redan förklarat sig kunna göra proposition på Utskottets Memorial, men ej på den motsatta meningen.
Det vore således onödigt, att höra honom upprepa hvad han redan sagt.
Men ehuru min åsigt af saken instämmer med Utskottets, skulle jag dock Önska, att dess Memorial nu icke bifölles, utan att någon Remiss beslutades; ty om Memorialet framställdes till bifall, skulle det synas, som Ridderskapet och Adeln ville taga sig den myndigheten, att i detta fall allena afgöra hvem som vore Adelsman, eller icke; hvilket jag anser Ståndet af grannlagenhet böra undvika.
Men hvart skall Remissen göras?
Återremiss till RiddarhusUtskottet skulle ej tjena till annat, än att få debattera denna fråga en gång till.
Remiss till ConstilutionsUtskottet, såsom Hen1 Hjerta föreslagit, anser jag ej lämplig på de skäl Friherre Cederström anfört.
Huru skola vi då få saken till ConstitutionsUtskottet, hvilket jag anser rigtigast?
Ingen annan utväg anser jag antaglig, än den Friherre Cederström föreslagit, att vi nemligen yrka en proposition på motsatsen af hvad Herr Grefven och Ordföranden förklarat sin mening vara.
Derigenom få vi saken genast till ConstitutionsUtskottet.