Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Just af detta stäl hade han ock önstat, ar den fastställda Bewillnings-Summan matte med 25 procent förhöjas, och hade han icke i Bewillnings-Utstottet warit emot updragandet at Lrmco och Riksgälds-Fullmägtige, af annat stäl, an at 57 H. i Regerings-Formen uttryckeligen stadgar, at Bestattnings-rattigheten stall utöfwas wid allmän Riksdag.
Grefwe ve la 6,ar6ie utbad sig fa erindra, at da wid denna Riksdag en ny Bewillning skulle urgöras, hade för des; fördelning blifwir antagne grunder, helt nya och aldeles stiljaktige fran dem, som hittils i detta Rike blifwit följde.
Dessa grunder medgafwe icke en full bestämning.
Densamma - 944 Den az Mäcs. samma kunde ej utan genom erfarenheten winnås; en urwäg mäste således utfinnas, at i möfnmgen afhjelpa hwad de i erfarenhet och bestämning fak» na.
Det wore denna utwäg Bewillnings-Urffottet föreflaair i den i fraga warande uplatelsrn at Lsnco- och RiksgäldS-Fullmägtige: och da Riksens Stander hade uttryckeligen föreffrifwic Bewillningens belopp, derjemte antog de försigtighet-mätt, hwilka i detta mål ffulle tjena bemälte Fullmägtige til efterrättelse, och Utffottet föreflagit atdentilökning, som til fyllande af den bewiljade Gumman ffulle göras, ej finge pabjudas förr an i:sta årets Bewillning influrit, och beloppet genom trycket allmänt gjordt, rrodde Herr Grefwe» för sin del, ac Riksens Ständer kunde hysa det fullkomligaste förtroende til sina af dem sjelfwe urfedda Fullmägtige, at ingens rättighet af dem ffulle blifwa för nära trädd.
Herr Ibam instämde med Grefwe O» la 63!'äill deruti, at Riksens Stander kunde hysa fullkomligt förtroende til sina Fullmägtige i och Riksgälds-(-'oinoiret. men hade allenast fruktat för plLchiclic-ttet, dä Regerings-Formen stadgade, at beffattnings-rätten ffulle uköswas wid allmän Riksdag af Riksens Ständer allena, och bemäite Fullmägtige nu finge mellan ame Riksdagar dermed äga befattning.
Grefwe körner förmodade, at den wärde Ledamotens yttrade tanke härledde sig fran någon förblandning af begrep.
Han utbad sig derföre a nyo fa uprepa hwad han förut yttrat, at beffattnings-räcren wore wid allmän Riksväg möfwad, Den 2z Mars. 945 dä Standerne kjelfwe beflutit bade Summan och grunderne, och at ingenting af Stanvers beffaltnings-rätt wore förloradt, nar de öfwerlemnade ät sina Fnllmagtige, at af dessa grunder göra -rpplication enligt föreflrifter, dem de likaledes sjelfwa hade gifwit.
Grefwe hamilton, ^xel, förnralte sig icke hafwa märkt, pä huru mänga ar den föreflagne jemnknings-rattigheten wore Fullmägtige updragen.
Grefwe körner och Grefwe Oo la 6ar6is tilkannagäfwo, at den wore dem uttryckeligen updragen til nasta Riksdag, hwilken borde infalla § ar härefter.
Skulle Rikfens Ständer dessförinnan sammanträda, sä uphörde Bewillningen, pä sätt Regerings-Formen föreffrifwer, och med detsamma Fullmägtiges jemnknings-rätt.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde härefter proposition til bifall pä BewillningsUtffottets krotocolls - Utdrag, hwilken med Ja beswarades.
Företogs Bewillnings-Utffoktets den 19 Mars pä bordet lagda ?rotocoils-Utdrag, rörande Grefwe Oe la Laröies motion, at det mätte bestämmas pä hwad sätt, i fall Stockholms och Götheborgs Jnwanare icke tillätes utöfwa branwins-bränning, den derigenom upkommande bristen i den påräknade Bewillnings-afgiften ffulle ersättas.
Gref - §46
Den 2z Maks.
Grefwe ve Is 6»r6-e hemställde, om sedan genom Nämndens Utslag nu mera blifwit afgjordt, at Stockholms och Götheborgs Jnwanare icke ssola fä bränna, och deraf billigtwis borde följa, ak
Dem ej eller kunde älaggas nägon afgift/ Ridderssapet och Adeln icke skulle behaga besluta, at Allmänna kckag-irjns-vireLionen borde Utgöra l Bewillning Ven Lomma af 19,000 R:d., hwartil afgiften för Bränwins-rättigheten för desse 2:ne Stader, om dem tillåtits bränna, skulle efter Lalculen hafwa upgätt.
Herr Iliam, ?ekr, trodde, ar det Ivore för twänne saker man erlade Branwins-bewillning: för rättigheten at fa supa och för rättigheten at fä bränna.
Pä denna grund anfäge han Jnwänarne i Stockholm och Götheborg böra betala för den förra rättigheten, och iViaZarins-vireÄionen för rättigheten at nyttja pannorna.
Ätssillige fwarade härtil, ar för rättigheten at fa supa erladeS icke Bewillning.
Friherre Legerström, ^sacob, förmodade, at öfwer detta amne icke kunde hos Högloft.
Ridderssapet och Adeln vem-leras, innan man kände de andra Ständens beslut i detta ämne, och en enskildt Ledamots mouon icke ens kunna til ventilation uptagas, man föregängen remiss til et Utstött och inhamrande af dest uklätande häröfwer.
Hwad Herr il-ams förflaa anginge, trodde han det ej wara billigt, at afgift erlades för annat än rättigheten at bränna: rättigheten at supa, kunde wäl icke nägon förmenas.
Gref - Den 2z Mars.
Grefwe körner, astolf 6öran^ förmo» dadé, at det wore af något mitztag, som Friherre (legerström ansett förewarande fräga icke kunna ventileras, innan de andra Standen afgjort denr samma:
Grefwe körner trodde ej at Nidderskapers dch Adelns ventilations-rätt derigenom äetermineraäes.
För sin del anfäge han - lika med Grefwe ve la Laröie, al när Stockholm ock) Götheborg icke erhölle brännings»rättighet- borde de ej heller derföre erlägga Bewillning, Utan tyckte billigast wara, at b4aF22M8--vireÄionen betalade afgiften, enär densamma naturligtwis wunne pä berörde Staders uteslutande fran brännings-rättigheten.
Grefwe vs la Oarclie.
För min del hade jag gerna önskat-
M en skillnad i afgifter blifwit fastställd för rättigheten at Nyttja, och^för rättigheten at bränna Bränwin.
Men it.är a ena sidan en sadan grund icke är lagd i Be.wiltningsFörordNingen- och ä den andra det icke elley wore rättwist- at Stockholm och Götheborg erlade willning-
När de icke fä bränna- sa jyNes Set was ra pa det högsta billigt, ät bckagaxins-vireckionen betalar för rättigheten at fa förädla SpaNMal til Bränwin; hwad angär Friherre Leclerströms anmärkning - at Senna fragä wore en enskild Ledamots motion, får jag härpä allenast swara - at fragan icke här kan wara derom, Utan om BewillningsUtskottets uplästa krotocolis-Utdrag.
För öfrigt lärer Höglofl. Ridderskapet och Adeln lätt finna, at det mäste wara för Bewillnings» Utskottet högst angeläget, at känna Niks-Scandens tankar, hwarest ersättning bör sökas för den brist af 19,200 R:v» i Branwins-Bewillningen, som upkomMer genom Skock - 948 Den 2z Mars.
Stockholms och Götheborgs uteslutande fran rättigheten at bränna, och at det i betydlig man stall lätta Utskottets arbete, at derwid hafwa en sä uplysande ledning.
Friherre bljsrts, ^reörio.
Dä jag ingalunda kan finna den projeKer-räe Bränwins-beivillningen grunda sig pä rättigheten at supa, utan pä den at tilwerka Branwin, kan jag ej med Herr lb»m instämma i det pästaende, at Jnwänarne i Stockholm och Götheborg böra erlägga denna afgift nu mera, sedan Riksens Ständers beslut fråntagit dem brännings-rättigheten.
Om man läter fragan, huruwida den blifwande Allmänna 2in8-vil-6Äjonen skulle (för den Bränwinsbränning som i detta Stand blifwit Krono-Brännerierne tilerkänd), ersätta, ben afgift, som af Stockholm och Götheborg warit päräknad, sä mäste billigt? bebetraktas och beräknas, ar Krono-Branneriernes Bränwins-brännings-rättighet ar instränkr för Stckholm til 20,000 Tunnor, och för Götheborg lil 10,000 Tunnor inländst Spannemat, da deremot, och om dessa Städer fält rättigheten at bränna, den bliflvit, likasom för öfrige delen af Riket, utan nägon slags inskränkning.
Hwad äler angär afgisten för Bränwins-äistillsrinZen j Stockholm, sä lärer den grunda sig pa et LonrraÄ med en enskild korporation, hwars hörande således borde söregä beslutet i denna del.
Friherre (^ösrström, fscol>.
Det är en sanning, ar Bewillnings-Utskottets krotocollsUtdrag är det, som gifwit anledning til denna 6,xcussion, men detta brotocoils - Utdrag innehäller ej annat, Den 2z Mars. 949 annat, an at Utffottet icke ansett sig kunna uptaga den af Grefwe Oe ia Qaröie gjorda och til Utskottets yttrande remitteraäe motion förr, an frägan vm de oftauämnde Sraders brännings-rättighet wore i Riks-Standen afgjord.
Det är således ej öfwer detta ?rococoll8-Utdrag wi NN ventilera: det är öfwer sjelfwa Grefwe ve la Larclies motion, hwaröfwer Utskottet sig icke uclatic; och jag kan icke frangä, at jag anser denna ventilation för tidig, sedan denna, af en enskild Ledamot wäckka fraga, bliswit remitteracl. men utlåtande deröfwer ännu saknas.
Desturom och hwad den af Grefwe lvtörner gjorde erinran beträffar, får jag nämna, at öfwer den fragan, huruwida det ma wara ökagaLins.
Oii-eÄionen tillåtit at tilwerka Bränwin, känna wi annu ej de öfrige Standens 6eei8ion, och sa länge Niks-Standen icke afgjorc densamma, mäste ali äiscussion om styldighet för I^laZS^inS'vireÄionLn ar erlägga nägon afgift, wara aldeles öfwerflödig.
Jag kan således för min del icke annat an rilstyrka, atall öfwerläggning härom matte hwila, til desi Bewillnings-Utskottet utlätit sig öfwer den gjorda remissen.
Grefwe körner yttrade sig hafwa hörr, at rre Stand redan afgjort fragan.
Herr Iliam utlät sig ogerna wilja contraäicera Grefwe ve la Oarclis; men kunde ej frångå den tanka, at afgift borde bestämmas ester 2:ne särskildta principer, nemligen för rättigheten at nyttja, och rättigheten at bränna Bränwin, af hwilken tanke Herr iliam äfwen förleden gårdag i Bewill-- nings-Utskottets Beredning warit, och enligt hwil - §;o Den rz Mars. ken, den bristande Summans utgörande skulle blist iva oändeligen lättad, Grefwe käörn?? trodde, ak dä fragan nu icke wore om Summan som borde utgöras, utan blott om beräknings-grunden för densamma, kunde Ridderffapet och Adeln ät Bewillnings-Utffottet up» draga, at undersöka och til Riksens Ständers pröst ning hemställa denna grund, Friherre
Oeäerström utlät sig annars gerna wilja instämma med Grefwe Mrner, men dä Grefwe De la 6ar6i-.<?
motion innefattade en allmän staga, trodde han ingen annan ätgärd än remiss, i afseende pä densamma, wara formlig, Grefwe körner yttrade sig, at om han ej altför mycket sig mitztoge, innefattade narwarande öfwerläggnings-ämne en xryjimmajrs fräsa, öfwer hwilken Ständer
Utan remiss kUNde lleciäers, enligt följande stadgande i 43 §, af Riksdags-Ord? ningen: "hwar och en staga af annan an allmän, "beffaffenher, äfwensom prelimin^ira hemställanden "och sörfrägningar istän Mffotlen mä genast kun?
"na afgöras,''
Friherre ceäei-ström anfäg detta amne icke innefatta en blott xrelimmsiie stäga, Utan twärtt vm en fullkomligen allmän fräga, emedan, om ingen annan urwäg pafinnes, den upkomna bristen i Dränwins-Bewillningen naturligtwis ffulle komma at af hela Landet ersättas.
Friherre Amilton, earl, Nyh anländ til kiemrm känner jag ej rätt noga Herr Grefwe Den 2z Mars. 95- ve la 6aräies kroposition; men frägan tyckes wara om ersättning för den Bewillnings-Summa af 19,000 R:d., som kommer ar brista, sedan Stockholms och Götheborgs Städers Jnwanare icke blifwir tilerkänt rättigheten at tilwerka Bränwin, och för de 16,000 R:d., som hittilsdags ril Kronan ingått för Bränwins-vixtillatiouen j Stockholm. Hwad den förra Summan beträffar, synes mig naturligt och billigt, at ivlgZaLins-vn-eSionen bör ersatta densamma, såsom den der drager winsten af brännings-förbudet för berörde Städer.
Hwad äter visuIlakion8-afgifren beträffar, tror jag icke, at den kan anses såsom hörande til BranwinsBewillningen, utan grundar sig pä Lomrack med privata, och anser jag derföre frägan derom icke kunna uran deras hörande afgöras.
Herr I^otklieb, 6 ari k re är i c.
Om jag ej altför orätt fattat meningen af förewarande öfwerläggnings-amne, är nu helt enkelt fraga om ersättning för den brist, som upkommer i Bewillningen, derigenom, at Städerne Stockholm och Götheborg icke fa tilwerka Bränwin.
Herr Grefwe ve la Larclie wäckte denna fraga jemte et medel ar fylla den upkommande bristen, innan berörde Staders brännings-rättjghet war afgjord: denna motion remitterades til Bewillnings-Utssottet, svin förklarade sig icke kunna deröfwer lemna nägot yttrande, innan hufwudfrägan wvre afgjord.
Da beslut deruti nu är faltadt, til följe hwaraf der icke blir tillarit för Stockholm och Götheborg at tilwerka Bränwin, är det högst nödigt, at den af Herr Grefwe ve la Qaräie wäckta motion til pröfning uptages.
Detta kan likwäl, enligt Grund-Lagar - -52 Den 2Z Mars.' nes föreskrift, ej ffe förr an Vewillnings-Utskottet sitt utlätanve afgifwit: sedermera kunna Riksens Ständer yttra sig, och slmeligen fatta er beslut, som säkert leder ril andamalet, men icke förr.
Grefwe ve la 6aräie yttrade sig ej kunna faira fåken annorlunda, an ar den som erhåller «n rättighet, är ock den som för densamma bör erlägga afgift.
Detta syntes Herr Grefwe» sa paragligt och gifwit, at det förundrade honom, huru saken kunde ses pa annat sätt.
Herr 8ilver,8 tolpe, 6u8tsk ^ b ra b LM.
I afseende pa den Ueml58 Friherre Leclerströin yrkat, förenar jag mig til alia delarmed honom.
Mig ar det i hufwudfaken likgiltigt, hwar erfättningösummLn tages, allenast det sier enligt billiga grunder, men jag tror allenast, at wi ej i förtid besluta en afgifts erläggande af ett Werk, hwarS inrättning annu icke är besluten.
Wi kanna annu icke, at de andre Standen bestämdt afgjort hwarken at en lVlgALrm^-vireckion eller KronoBrännerier skola finnas.
Om wi nu af dessa inrättningar skulle söka ersättningen, och de genom de öfrige Standens beslut aldeles förfölle, får jag fräga, huru med saken da borde förhallas.
Grefwe ve ! L 6
Lr 6 ie önskade at om krotc>coll8.
Utdrag härom fran de andre Standen ankommit, desamme matte upläsas.
Herr Grefwe» och Landtmarskalken xroponel-Lcle, at da Grefwe ve IL 6Lrclie8 gjorda Corion ännu wore af Bewillnings-Utskottet vbe - Den Lz Marn 95Z obeswarad, och nu mera, efter Nämndens tagna beslut, at Stockholm och Götheborg icke borde tilerkännas Brännings-rättighet, Utskottet wore i belägenhet, at utlåta sig öfwer berörde motion, detsamma nu mätte anmodas, at inkomma med sitt yttrande deröfwer til Riksens Sränders Ropades Ja; men Grefwe körner inwände, at när et Utskott til Riksens Ständer framftälldeen förfrågan,trodde han at densamma borde beswaras
Herr kotbliek anmärkte häremot, at Bewillnings-Utskottet icke hade förfrägat sig, utan blott gifwit Riksens Ständer tilkänna, at det ej kunnat utlära sig öfwer den reminersäe frägan förr, an öecision om oftanämnde Städers rättighet at tilwerka Bränwin wore gifwen.
Friherre Ls6er8tröm, sacob, yttrade sig i likhet härmed och tilläde, at sedan nu Nämnden gifwit denna cleci5ion, wore för kWoltet nu rätta liden inne at uptaga frägan.
De la (Zaräie trodde, at Utskottet hade haft skäl at hoppas den bewägenhet, at erhälla del af Riksens Ständers tanka, till ledning för den underställandet kunde komma at göra.
Friherre 6eZerström ansäg wigtigt, at saken behandlades formligen: sa hade Utskottet redan handterat frägan, da det ansett sig icke kunna sig deröfwer utläta: nu äler wore vek bertil berättigad!, 554 Den?z Mars. tigadk, och dä wore stunden kommen, at Utskottet uptoge fragan och deröfwer afgäfwe sit kroM.
Herr 8il ver8tolpo, ^reclric 8smuel. yttrade sig anse, det saken skulle fä en origtig wand» ning, om den börjades i »enum och flutades i Utskottet: det wore aldeles twarrom den borde behandlas.
Friherre »amilton, carl, hemställdeom icke denna fräga tilhörde Stats- och Oeconomi^' Utskottens beredande, Herr kotklisk och Friherre ceäer, tztröm m. fl. yttrade sig häremot.
Herr Grefwen och Landtmarskalken frägade, om icke Nidderskapek och Adeln bifölle hans redan gjorda?roxo8itian.
Foredrogs och bifölls Bewillnings-Utskottets tilstyrkande uti ett den 8:de dennes pa bordet lagdt kiotocoii8 Utdrag, rörande Arfwode för RadhusRätterne, i anseende til förökade göromäl, genom Sjö- och Granse» Tulls sam ^ccis-RqcterneS nphafwande.
Uplästes och godkändes följande underdåniga Skrifwelse til Konungen:
Stor - Den rz Mars. Stormägtigste Allernädigste Konung! ingifwet lvlemonAl har Riksdagsmannen för Chrstads, Faurås och Hunble Härader i Hallands
Län anhällit, at i händelse Statens narwarande knappa tilgängar icke ffulle medgifwa äterinlösen af de gods i Halland, hwilka Drottning CllkIällX^ til i Holland förpan tat, det da mätte tillätas desse förpantade Hemmans nu warande Aboer, ak för Kronans rakning, hwar och en för sitt aboende Hemman, fjel sive förssaffa penningar til der förpantade Godsets inlösande, mot wilkor, ar de som innehafwa Städjehemman kunde ä dem arhalla KammarcollöAii Skattebref i ersättning för sine utlagde penningar, och Aboerne ä de Hemman, som repan äro Skatte, lil sin ersättning erhälla någre
Ars lindring pä sine Hemmans »Räntor, Riksens Ständer hafwa i anledning häraf infordrat nödige Handlingar och Uplysningar, samt deraf inhämtat, at förutnämnde Gods, tilsammans Utgörandej !9S'?
Mantal, m^ed asatte Räntor i Persedlar gifwa, efter ;8o8 Ars Markegäng förwandlade, en afkastning af 4/876 R;d. 40 ss 6 r:st., samt at Drottning Uti Afhandlingen med af den 26 April 1655, gjort förbehåll för sig och efterkommande Lonungar samt Grveriges Rrona, at, när dem lägligt och behagligt faller, berörde Gods, emot 89,775 Dal« a6 öre 15^ P. Gilfwermpnts Ltiturion til ^srippeller hans Arfwingar, ater- och igenlösa; hwarföruran äfwen uplyst blifvit, ar- Hans Masit Konung 608'i^l.- m under §;6 Den 2z Macs. den i7:de Januari! 1782, lil da warande Öfwersten, nu mera Hans LxcL-HencL- Herr Fältmarssalken Friherre loll öfwerlätit Kongl. Majus och Kronans ifragawarande lösningsrätt, dock ej med större eller widsträcktare nyttjorätk af FörpantningsHemmanen, an hwarmed de i Afwerlätelse-Brefwet lil ^clckan 1'ri^ blifwit afstädde; och har likwäl hara sedermera ingen werkställigher följt.
Af detta allt anse Riksens Stander det wara Eder Kongl. Majus och Kronans vstridiga räLt,Ft ostanämnde Gods återlösa; och hwad angar Aboernes ä de förpantade Hemmanen gjorde anhållan, at fa af egne medel en sadan inlösen besörja; sä enar det med stal bör räknas såsom en ^Lticwal winst, om desse Hemmans-Räntor qwarstadna innom Riket, och det utan twifwel ffulle bidraga til en batrre odling och hushållning med desse Gods, om äganderätten, samt en dermed förenad säkrare besinning deraf, warder Aboerne öfwerlaten; hafwa Riksens Stander trott sig böra i underdånighet tilstyrka Nådigt bifall till deras härom gjorde anhållan, ar da Starens närwarande behof icke medgifwa en sadan utgift af StatsWerket, de^ sjelfwe matte af egne medel fä hwar vch en sir Aboende Hemman inlösa, samt de svin innehafwa Städjehemmanen säsom ersättning för sine utlagde penningar erhälla Kammar-LollsZii Skatte-Bref derä uran lösen och uran erläggande af nägon Skatte Köpeffiliing, äfwensom A verne ä de Hemman, som redan äro Skatte, i enahanda afseende undfä frihet frän Krono- eller Hemmans-Rancornes erläggande as Hemmanen i 12 Ars tid; börande ett sädanr förpantningens arer in - Den 2z Mars.
' 957 inlösande ivara werkstalldt innom fem Är, och be bewiljade ftiheterne icke förr kaga sin början; och aichälla Riksens Stander i underdånighet för öfrigt, det Landshöfdingen i Orren matte upbragas, ac genast sammankalla ofranamnde Aboer, för ar med dem rådgöra och öfwerenskomma/ om de tiltro sig at innom denna tid kunna anskaffa den erforderliga Lösnings - 8vmmsn.
Riksens Ständer framhärda rc.
Företogs til afgörande och bifölls BewillningsUtskottets förleden gårdag pä bordet lagda !V!emc>. rial, innefattande yttrande, i anledning af Kongl. Majas Nådiga swar af den ?:de bennes uppå Riksens Scanders underdåniga Skrifwelse, rörande Landt-Tullarnes uphäfwande.
Företogs til afgörande Stats- samt Allmänna Befwars- och Oeconomi^-Utskottens den 8:de Mars pa bordet lagda utlåtande, angående Lots- och Bäkinrättningen.
Herr afäcbulten, ^utliLNLel, hade inlemnar ert sa lydande öalemori!»!:
Stats- och Oeconomi-Utskotten hafina uti sitt samfälta Betänkande om Rikets LotsWerk, Fyr- och Vak-Inrättning, yttrat sa mycken walwilja och föreflagit sa säkra och hufwudsakliga grunder till dessa angelägna anstalters förbättring och 958 Den 2z Mars. och widmagthällande, at jag ej annat kan än metz uprigtigher önsta, at de föreflägna medlen i hela sin widd mätte gillas och antagas.
Om Rikets församlade Stander behaga tillära, ät de äfgifter, som ti!
Lots- och Bäk-Inrättningens underhällande ärligen upbaras, helt och hället til detta wälgörande ändamäl fä anwändgs, sä föreser jag för Dessa angelägna Werk en snar och möjelig förbätt. ring, och kan icke stätta mig nog lycklig, som träffat wara deras Styresman wideen Lpoque, dä en länge wänrad ljusare dag för dem stall Upgäi De hinder, som hittils förnämligast fjättrat och beswärar Inrättningen, härleda sig ifrän knappa tilgängar och bristande upMUNtratt för Utmärkt sticklighet.
När tilräckeliga medel blifwa at tilgä, blifwer förbättringen icke sivär, och jag är med Högloft.
Ucstotten fullkomligen ense derom, at en särskild dertil t
Näder förordnad LommittLs är den bästa och genaste Utwägen, soM widtagäs kan, til styndesamt erhållande af detta wigtiga ändamäl.
Mätte denna angelägna kommittés snart komma i iverksamhet, och de Ledamöter, dertil utses, med Uplyst kännedom om Znrätmingarnes bestaffenhet och brister, förena en sann och werksam nit, at undanrödja alla hinder och befordra förbättring och waragtigt beständ!
Uri en enda omständighet tror jag mig liktal böra wara af olika ranka med Högloft.
Det är om nödwänöighettn af en särskildt styrelse för dessa Werk och dei^as torsia stillande ifrän Förwalrningen af Sjö-Arenderne.
Hela styrelsen af Lotö-Inrätrningen bestär af 2:ne Den 2z Mars. §>5Z Line ätstiljda och helt olika fördelningar.
Den ena, som rörer sjelfwa iverkställigheten, innefattar tilsynen öfwer Lotsar och Lots-Betjeningen/ deras tilsättande och förafstedande, deras tjenstebefattning och all derwid förekommande ordning och öisciplme.
Den ar, genom Konungens InstrEion för Sjömatnings-Lorpsen och siere af Kongl; Maj':r til» lagde ändringar och förklaringar, öfwerlcmnad til viieÄeurc-n för LolsrWerket, pä hwarö answar det ankomma stall, at tilräckliga, kunniga och uppasslige Lotsar ärv at tilgä, pä de til ombyte an, wiste platser, för de fartyg, som veras bitrave be» höfwa.
Denna styrelse kan icke lämpeligen fräntagas den person, som ager högsta befälet, om säkerhet, drift och ordning införas och bibehäilas stall.
Genom dett förening mev LKek- Skeppet ivid Sjömätnings-Lortenz hwaruti denna styrelse nn är satt, böra desse Werk räcka hwarandra hanven och samfält bidraga til ömsesidig förbättring.
Sysslan är dessutom en förtroende Host, och kan ester Kongl. Majus behag flyttas fran en lam och oduglig Person, til en werksam och stickelig, som för ett sä angeläget Werk wäl behöfwes.
Den andra styrelse-gren ar helt och hässil osconomist.
Dess befattning bestär
Uti mevlens upr bärande, emottagande och anwändande, ar förordna om Löners Utbetalande, Fyrnings-ämnens anskaffande, Bäkars och öfrige Sjömärkens nybyggnad och underhall, Lors-Hemmans och Boställens anskaffande, wärdande och cli^osuion m. m.
Denne del tilhör Förwaltningen af Sjö-slrendcrne, äger et nära sammanhang med wärdén och under» hället af Rikets Sjö.förswar, och passar bättre för 96a Den 2z Mars. et större och mera sammansatt Werk, som har 6is> portion och redowisningen för wida större 8ummor af publicus medel stg updragen, och en dertil för» ordnad Betjening pä sin Stat.
At med np kostnad inrätta en särskild OirEion för denna del af Lvts-Werks-Styrelsen, wore i mitt tycke at föröka Werkers utgifter utan werkelig förman, det wore at onödigtwis förstöra det samband, som af alder warit, och synes böra wara emellan alla delar som höra til Sjö-wäsendet.
Om någon farhäga möjligtwis skulle kunna upstä derom, at de för Lots» Inrättningen inflytande medel någon gäng wid trängande behof ffulle anwändas til andra andamäl, sä ser jag icke, hwarföre desse medels förwaltning, sä wal som andra Rikets intraäer, icke ffulle kunna ställas under den strängaste Revision, äfwen om sä behagas, under tilsyn af Riksens Ständers Revisorer, som ffulle tilse, at ingen afwikelse fär ffe ckfrän den föreffrifne ordningen.
Twänne andra Sjö-Ofticerare, som borde hafwa sate i den nya VirecHon, kunde icke blifwa sör Inrättningen nyttigare, än de, som aro Ledamöter i Förwalmingen, och utan tilökadt .arfwode mäste deltaga i desse"öfwerläggningar.
Ofwer-OireÄeuien för Lots-Werket är! detzutom sjelfffrifwen Medlem i denna förwallning, och lär förmodligen aldrig tilläta, at de medel dragas til främmande ändamäl, som för uprätthailandet af den Inrättning, som är honom anförtrodd, äro bestämde.