Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hedréns reservation — hvaraf jag förmodar att R. o. Ad:s flesta ledamöter tagit kännedom — är utredt, att af kyrkans årliga anslag kan en summa af 1.000 r:dr b:co vara att påräkna till ränta och amotering af det lån, som nu är i fråga.
Någon större amorteringsfond kan ej anskaffas.
Den uppoffring staten möjligen skulle kunna göra genom att på ifrågasatte vilkor bevilja det begärda låneunderstödet af 20.000 r:dr, vore i sanning ganska obetydlig, isynnerhet om man jemför den med den uppoffring, som blir nödvändig i händelse, till följd af försummandet att i tid verkställa nödiga reparationer, någon del af kyrkan skulle instörta.
Jag förmodar nemi. att R.
St. icke då skulle låta kyrkan förblifva i ett så bedröfligt skick, utan då lenina medel till återställande af hvad tiden förstört.
Jag anhåller således vördsammast, att R. o. Ad. behagade bevilja återvemiss af detta utlåt.
Ehuru R. o. Ad. icke fann för godt att bevilja återremiss af det betänk., som nyss förevarit, vågar jag dock hemställa, om icke en sådan åtgärd vore nödig i afseende på det nu förevar.
Till största delen är jag förekommen af Frih.
Palmstjerna och anhåller derföre blott att fä i R. o. Ad:s minne återkalla, hurusom R.
St. vid sista riksdag, och vid flere föreg:de riksmöten beviljat icke lån, men rena anslag till upprätthållandet af vissa äldre kyrkor, såsom Wreta i Östergötland och Warnhem i Westergötland, der åtskilliga af våra Konungar från äldre tider ligga begrafna.
St. åt dessa ringare kyrkor, hafva, med afseende på de der befintliga grifter samt kyrkans gamla byggnadsstil och deras värde såsom minnesmärken från medeltiden, ansett sig böra bevilja underhållsanslag, så borde väl R.
St. med ännu mera skäl för samma ändamål understödja Linköpings domkyrka, hvilken i det gamla Sverige utan tvifvel är den förnämsta både till storlek och byggnadsart, näst den i Upsala.
När nu dertill kommer, att ingen viss församling kan åläggas fullgörandet af den ifrågavar. reparationen, samt den i alla fall öfverstiger Linköpings stadsförsamlings förmåga, tror jag allt skäl vara för handen, att bevilja lånet och dermed det behöfliga understödet, i händelse penningar icke kunna erhållas lill den ränta, som är ifråga.
Jag anhåller således, lika med Frih. Palmstjerna, om återremiss af förevar, utlåt.
Gr Gyldenstolpe, Ant.
Samma skäl som jag vid förra utlåt, anförde till bifall å Ulsk.-s tillstyrkande derutinnan, anhåller jag att äfven nu få åberopa.
Derjemte får jag anmärka, att det förra utlåt, innefattade svar å en af K.
M. aflåten nåd. props. och Den 9 Juni. 33 och således borde hafva erhållit mera afseende, än en af en enskild riksdagsman väckt motion, såsom förhållandet är med den nu förevar. frågan, hvilket inom PresteSt. väckts af domprosten i Linköping.
Här förekommer också samma omständighet, som vid den förra frågan, eller att kyrkokassan icke årligen vill betala mer än 3 procents ränta och 2 procents afbetalning å kapitalet, således skulle riksg:s-kont. komma att ansvara för skilnaden emellan berörde ränta och den ränta, hvaremot kont. kan få lån.
Jag tycker att förhållandet äfven för den händelse att domkyrkan betalade lika hög ränta som riksg:s-kont. icke vore så svårt; ty om denna sednare antogos vara 5 procent, skulle de 2 procent, hvartill skilnaden uppgår, på 20,000 r:dr ej utgöra mer än 400 r:dr b:co.
Då man har en så riklig tillgång sorn 1,000 r:dr b:co årligen, synes det mig som om man lätteligen kunde få upplåna ett belopp af 20,000 r:dr äfven till lägre ränta än 5 procent samt att man utan svårighet kunde bära en sådan skuld.
Det är visserligen möjligt, att till följd af en sådan jemförelsevis högre ränta, kapitalafbetalningen komme att gå långsamt, isynnerhet i början; men i samma mån afbetalningarne uppgå till ett större belopp, minskas också räntebeloppet på det återstående kapitalet, hvilket gör att det sedan går fortare.
Den omnämnde tillgången af 1,000 r:dr är dessutom tagen efter en mycket låg beräkning och således torde i sjelfva verket ej obetydligt derutöfver till ifrågavar. ändamål vara att påräkna.
I alla fall anser jag att R.
St. icke böra bevilja sådane lån, som kunna sätta riksg:s-kont. i ytterligare förlägenhet, och får jag derföre anhålla om Infall å Utsk:s tillstyrkande i denna fråga.
Linköpings domkyrka är ett vördadt ålderdomsminne och då med rättvisa och billighet svårligen är förenligt att vid en församling fästa skyldigheten att ensam underhålla en så stor och kostbar domkyrka som den ifrågavar., får jag tillstyrka återremiss af utlåt, under önskan att det begärda låneunderstödet måtte bifallas, hvilket visserligen icke kan förorsaka staten någon kännbar förlust, dä i alla fall ränta bekommes, men deremot länder till bevarande från förfall af ett af våra vackraste och minnesvärdaste ålderdomsmärken.
Att skillnad i allmänhet bör göras emellan K.
M:ts nåd. propos:r och af enskilde väckte motioner, deruti instämmer jag med Gr.
Gyldenstolpe; men delta är i allmänhet och har egentligen afseende på de anslagsfrågor af mångahanda slag R.
St. hafva att pröfva; och hvilka angå rikets allmänna behofver.
Här är det en annan fråga.
Här är nu fråga om en allmän byggnad och dess underhållande.
M. icke pröfvat denna fråga, har K.
M. också icke varit i tillfälle att bedöma huruvida icke ett lån för Linköpings domkyrka vore mera angeläget än ett åt Wexiö domkyrka.
1 annan händelse är jag öfvertygad, att K.
M. gifvit den förra domkyrkan företräde framför den i Wexiö, hvilken sistnämnde icke är i samma svåra belägenhet som den nu ifrågavar.
Jag har icke framställt min an6 H. 3 34 Den 9 Juni. hållan örn återremiss ur annat skäl, än det att en reparation å domkyrkan i Linköping icke kan äga rum med den ordning och den hushållning som vederbör såvida icke R.
St. bevilja ett lån af ett större kapital, att på en gång användas.
Gyldenstolpe synes förutsätta möjligheten att af en enskild kunna få lån till mindre än 5 procent.
Hvar och en som tagit någon kännedom af penningeslällningen under den närvar, tidpunkten och isynnerhet under de sednasle veckorne och bemärkt den rigtning affärerne tagit, torde inse omöjligheten deraf.
Att anskaffandet af 20,000 r:dr mer eller mindre skulle kunna sätta riksg:s-kont. i någon förlägenhet, kan jag alldeles icke inse; utan lärer det bero endast på R.
St:s beredvillighet, huruvida detta lån blifver beviljadt eller icke.
Såsom ett medel att göra denna vilja litet medgörligare har jag ansett mig böra nämna, att inom en icke så aflägsen tid en större kostnad förestår, nemi. då en del af domkyrkan fallit i grus.
Det är redan anmärkt, att Linköpings stad icke i detta afseende har någon underhållsskyldighet; utan är det blott vissa andra skyldigheter staden måste fullgöra i afseende på denna kyrka.
Någon annan tillgång finnes således icke, än de omnämnde 197 tunnorne spanmål hvaraf en mindre del, enl. författningarne, måste användas till underhåll af andra hus.
Deraf är klart, att icke mycket mer än 1,000 r:dr b:co kan till ifrågavar., ändamål vara att disponera.
Vid sådant förhållande skulle kyrkokassan icke kunna gå i land med att af privat man och till 5 procent upplåna den behöfliga summan och småningom årligen afbetala på kapitalet.
Det är endast af staten, som ett lån till mindre ränta kan erhållas, hvarpå staten ej skulle förlora mer än på sin höjd en obetydlig ränteskilnad af en eller annan procent.
Ingen lånar upp penningar för så godt pris, som staten; och då i alla fall med tiden ett större understöd skulle behöfvas, tror jag att det vore en ren behållning att nu bevilja det begärda lånet.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å StatsUtsk:s utlåt.
N:o 198, ropades ja och nej, hvarefter Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot detta utlåtande gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja blandade med nej, förklarade, det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt:n: N:o 199, i anledn. af väckt motion om lån af allmänna medel till reparation af St.
Petri kyrka i Malmö; och N:o 200, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för undersökning af jordlagren i olika trakter af riket.
Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. d. 18 sisth Mars fattat beslut derom att Ridd.Utsk:s mern.
N:o 9, i anledn. af Frih.
Palmstjernas motion om ett tillägg till 7 § Ridd.-Ordn., ej Den 9 Juni. 35 skulle företagas till pröfning, innan underrättelse vunnits, att Const.- Utsk. behandlat ett dit inlemnadt förslag i samma syftning, samt att lill följe deraf nämnde mern. sedermera icke varit uppfördt på föredragningslistorne; men att sedan numera K.
M:s nåd. representationsförslag förklarats böra hvila til grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, tiden torde vara inne att bestämma när Ridd.Utsk:s berörde mern. bör lill pröfning företagas.
Då Ridd.Utsk:s utlåt. ang:de Frih.
Palmstjernas af Hr Gr. o. Landtm, nu omförmälda motion sednast förevar., beslöt R. o. Ad. att det skulle hvila till dess en i Const.Utsk. väckt likartad motion blifvit af detta Utsk. i grundlagsenlig väg behandlad.
Med afseende derå, får jag nu äran tillkännagifva, att sistberörde motion numera blifvit af nämnde Utsk. behandlad, men der fallit, hvadan man torde finna, att det förelöpande vilkoret, som hindrat föredragningen af Frih.
Palmstjernas motion numera försvunnit.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att Ridd.Utsk:s ifrågavar. mern.
N:o 9 måtte få upptagas å föredragningslistan för nästa plenum, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall.
Anmäldes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från de öfrige RiksSt:n, nemi. från PresteSt. af d. 24, 27, 29 och 31 sisth Maj samt d. 2, 3 och 5 dennes, från BorgareSt. af d. 27 och^ 31 Maj, samt d. 2, 3, 5 och 7 dennes, samt från BondeSt. af d. 20, 27, 29 och 31 Maj samt d. 2, 3 och 5 dennes. H. R. o.
In fidem prolocolli, Albert Munck. ■■•gno*?— Onsdagen den 14 Juni 1848.
Justerades 6 prot.-utdr. för cl. 9 dennes samt p!eni-prot:n för d. 27 och 29 sisth Maj.
Företogs val af en Bänkman inom 15:de Bänkm :s-afd:n efter 3* Den 14 Juni f. m. N:o 1,092 Hr Leyonmark, Johan Adolf; och befanns, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1,127 Hr von Walter, fullm.
Stjernstedt, Fredrik.
Upplästes ett af H. Ex. Hr Gr.
De Geer, Carl, inlemnadt sålydande mern.:
Af enskilta angelägenheter är jag föranlåten att afsäga mig den plats af Elektor, jag innehaft, men anhåller vördsamt att vid min riksdagsmannarätt få vara bibehållen. TI. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke.
Upplästes jemväl följande af Frih.
Hermelin, Au g. Söderling, inlemnade mern.:
Som jag nedanskrifne dag ifrån riksdagen bortreser, så får jag afsäga mig förtroendet, att vara Elector; anhållandes jag; alt vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o.
Ad. biföll äfven denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkman, att sammanträda till valaf2:ne Electorer after H. Ex. Hr Gr.
De Geer och Frih. Hermelin.
Jemte tillkännagifvande, att Gr.
Hamilton, Jakob Essen, inlemnat sin polett, och Gr. Lewenhaupt, Axel, såsom ledamot i Const.Utsk. samt Hr Geijerstam, Carl, såsom ledamot i StatsUtsk. erhållit ledighet, den förre på 3 veckors tid, räknad från d. 18 dennes och den sednare på 14 dagars tid, räknad från innevar. dag, anmodade Ilr Gr. o. Landtm.
Hrr Electorer, att sammanträda lill val af en ledamot i Const.Utsk. efter Gr.
Hamilton, samt en ledamot i Const.- och en ledamot i StatsUtsk. rinder förenämnde permitterade ledamöters frånvaro.
Öppnades Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i Statssamt 2:ne ledamöter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk.; och befunnes dertill utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 1,905, Hr von Rosen Georg Ludvig: N:o 2,147, Hr af Christiernin, fullm.
Åkerhjelm, Carl Axel.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: efter N:o 102, Ilr Oxehufvud, Olof Philip, och N:o 1,948 B.
Hr von Engeström, Jonas Fredrik Mathias:
N:o 1,846 A. Hr Fock, fullm.
Frih Alströmer, Carl Jonas "Oscar, och N:o 1,940 Hr Wahlfelt, fullm.
Hr Lagerheim, Lars Magnus. o Frih. Åkerhjelm, Carl Axel:
Till följe af mitt inväljande till ledamot i StatsUtsk. får jag härmedelst afsäga mig min plats såsom ledamot i Bevilln.Utsk. Den 14 Juni f. m. 37 I anled. häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Electorer, O 7 att utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Frih. Åkerhjelm.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 7 och 9 dennes på bordet lagda utlät.
N:o 194, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål, tillhörande civil-depart:ts handläggning.
Detta utlåt, företogs punktvis till pröfning, och då härvid först förekom den i början af utlåt, uppgjorda beräkning af riksg:s-kont:s ställning, inkomster och utgifter, uppläste Hr Rääf, Leonh. Fredr., följande:
Redan från riksdagens början har jag pä detta rum yttrat den öfvertygelse om ställningen af rikets penningeverk, att detsamma skulle föranleda antingen till ökad bevillning eller skuldsättning.
Först motsagd eller lemnad utan uppmärksamhet, har denna sanning småningom banat sig väg till mångas öfvertygelse.
Att den bevisa, erbjuder sig nu ett tillfälle, då jag, såsom reservant vid StatsUtsk:s mern.
N:o 194, anbåller att, vid dess beräkning af statsfyllnadssumman och riksg:s-kont:s ställning vid 1850 års slut, få göra iöljande anmärkningar:
För att, såsom i utlåt, skett, kunna uppföra statsfyllnadssumman för åren 1848, 49 och 50 till icke högre belopp än den som vid förra riksdag fastställdes, eller 1,325,360, har Utsk. anställt en uti mern. icke upptagen beräkning mellan regleringen af ordin, statsutgifter hvilka, enl. lill RiksSt:n atlemnade och för större delen bifallna förslager uppgå till 11,918,600. oafsedda de tilllökningar eller afdrag som sedermera blifvit gjorda eller ytterligare kunna beslutas; samt mellan statsverkets ordin, och extra ordin, inkomster som blifvit till följande belopp ansedda :
Ordin, inkomster 4,658,380.
Tullmedel 4,000,000.
Salu-accis 3,000.
Postmedel 600,000.
ChartK-Sigillataj-medel 550,000.
Bränvinsafgift 800,000.
Statsfyllnadssumman skulle således nu blifva något mindre än den förra, eller blott 1,307,220. 11,918,600.
Att denna inkomstberäkning är myckea för hög, torde af följande kunna inses:
Tullens medelbelopp, oberäknadt det sista särdeles gynsamma året, har uppgått endast till 3,700,000.
Inga verkliga skäl gifvas till den förmodan, att upbörden häraf skulle, under större handel och förstörd credit i Europas flesta länder, bestiga sig lill högre summa än hvad den lemnat under lugna tider, stadgadt förtroende och stigande industri.
Utsk:s antagande måste således nedsättas med 38 Den 14 Juni f. m. minst 300,000 r:dr årligen, under mången sakkunniges förmodan att minskningen för detta år skall bestiga sig till*500,000.
Chartse-Sigill.-medlen hafva blifvit ansedda till 25,000 r:dr:s högre uppbörd än den Utsk. anmält uti sitt mern.
N:o 37, hvilken sednare lärer böra antagas såsom verkligheten närmare.
Slutligen har Utskottet förmodat bränvinsbevillningen kunna utgöra 800,000 r:dr, hvilket så mycket mera strider mot all trolighet som året 1846 inbragte blott 529,000.
Af dessa skäl, jemte flera dem jag utbeder mig få vidare utveckla, skulle jag förblöda att följande uppställning af statsverkets ordin, och extraordin. inkomster vore både riktigare och mera försiktig:
Ord. inkomster, lika med Utsk:s utlåt.
N:o 37 . . 4,658,380.
Tullmedel 3,700,000.
Postmedel, lika med sednaste uppbörden .... 600,000. Chartae-Sig., utlåt.
N:o 37 525,000.
Bränvinsafgift, högst 600,000.
Då årliga bristen eller statsfyllnadssumman blifver . 1,832,220. 11,918,600.
Sedermera förekommer till granskning den i mern. pag. 3 började uppställningen af kont:s inkomster under dej 3 ifrå gavarande åren; och ehuru de deruti förslagsvis antagna intraderna af kort- och lidningsstämpling samt af skatteköp och ekeskogslösen äro för höga, må dock, till undvikande af vidlyftighet vid mindre betydande poster, Utsk:s beräknade tillgångssumma anses? gällande, med 10,271,000:
Kontorets utgifter, så vidt de vid memorialets uppsättande blifvit af R.
St. anvisade och så vidt den derstädes antagna statsfyllnadssumman vore riktig, äro utförda till . 10,132,136: 42. 3.
Men dessa böra ökas: l:o med skilnaden mellan den af Utsk. antagna statsfyllnadssumman 1,325,360, och den af mig beräknde 1,832,220, eller 506,860 årl. som för 3 år utgörer . . 1,520,580: ■— — 2:o Utöfver hvad utlåt, upptager, hafva följande poster dels blifvit sedermera beslutade, dels kommit att bero på återremisser, dels nu blifvit af Utsk. föreslagna, några såsom anslag, andra såsom låneunderstöd, nemi.
Båtsmansbeklädnad 56,000: — — Kapell-Predikanter i Wermelands Finmark . 1,600: — — Consistorii-amanuenser 4,320:
Docentstipendier 6,000: — — Lönefyllnad vid Linköpings och Westerås bibliotheker • . . . 833: 16. — Transport 11,619,460; 10. 3.
Den 14 Juni f. m. 39 Transport 11,619,460: 10. 3.
Sjögesta landtbruksskola, utöfver stat . . 2,000: — — Lidköpings hamn 21,187: 24.
— Linköpings d:o 3,240: Westerås d:o 20,000: — — Christinehamns jernväg 66,666: 32. — D:o hamn 24,000: Wadstena d:o 32,000: — — Vägarbeten 100,000: — — Styrelsen för väg- och vatten-byggnader . . 59,282: — — Marieberg, Ingenie urlärare och stipendier . 6,000: — — Slöjdexpositioner 3,000: — — Landtbruksmöten 3,000: 12,061,846: 18. 3.
Om man då jemförer denna utgift med tillgången visar sig vid 1850 års slut en brist af närmare 1,800,000 r:dr, hvartill kan komma ännu flera till en del ganska betydande summor, som redan äro ifrågasatta, såsom anslag till arméens pensions-cassa, ansvarighet eller anslag för jernvägar, m. fl. dels kongl. propos:r, dels ensk. motioner som äro pä StatsUtsk:s handläggning beroende.
Man skall invända att stalsbristsumman bör, åtm. till någon del, betäckas af öfverskotten på statsverkets inkomster, och att denna vanliga tillgång vore nu bättre tryggad än förr, sedan förslagsanslagen blifvit höjda.
Så vore ock visserligen att förmoda, om ej åtminstone 2:ne af dessa förslagsanslag, fångvårdens och beväringsexercisens, äfven hädanefter fordrade ansenliga tillskott: om ej inkomsten af Ch. Sig. lätteligen kunde lemna mindre inkomst än den beräknade, under inskränkt eller upphörd fastighetshandel: om ej karantäns-anstalter icke redan blifvit började, och torde blifva ännu kostsammare fortsatta: om ej skattejemkningsförslaget kommer att nedsätta ordin, inkomsterna och öka utgifterna: om ej flera eftergifter i kronans räntor redan vore beslutade, och om de årliga markegångarna alltid blifva höga.
För att göra riksg:s-kont:s ställning ännu betänkligare, tillkommer nödvändigheten att under närv. förhållanden anskaffa fond för kreditiverna, åtminstone för det mindre, som, enl. K. M:s yttrade önskan, lärer böra förhöjas och efter alla anledmr icke blifver obegagnadt.
Så kunna äfven tillkomma ytterligare krigskostnader, utgifter för en urtima riksdag och ännu lägre tullinkomster än hvad här blifvit antagit.
Dessa anmärkningar framställas ej för att klandra; de äga endast till föremål att fästa Ständers och Utsk:s uppmärksamhet på nödvändigheten att öka bevillningen, till undvikande af ett bland tvenne lika onda ting, antingen en olycklig skuldsättning, eller en olycksbringande förtidig riksdag.
Det är i detta syfte jag begärer återremiss, på det att ett godkännande af den mindre fullständiga beräkningen i utlåt, icke må lägga hinder i vägen för Utsk. att uppgöra en mera fullständig och tillfredsställande, enär Utsk. utan 40 Den 14 Juni f. m. tvifvel snart, och innan riksdagen nalkas sitt slut, föreslär medel att trygga riksg:s-kont:s kredit och möjligheten att sina åligganden fullgöra.
Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. ansägo de emot ifrågavar. del af Utsk:s utlåt, gjorde anmärkmr föranleda till äterremiss.
Gland de särskilda anslags och lånefrågorne förekom härefter: l:sta punkten, ang:de fortsättande af hamnbygg/iaden vid Lidköping. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt.
2:dra punkten, ang:de istundsättande af den genom storm skadade öfverby ggnaden ä i arbete varande hamnarmarne vid Cimbritshamn.
Mig förefaller det besynnerligt att StatsUtsk. afslyrkt fortsättningen af de byggnadsföretag till hamnarnes betryggande, hvilka redan blifvit började, och hvilka man framför andra borde fortsätta, efter som R.
St. låtit dem framför alla andra börjas, genom dertill gifne anslag.
Emedlertid har Utsk. afstyrkt fortsatt anslag till hamnbyggnadenvid Cimbritshamn, men deremot tillstyrkt nya anslag för åtskilliga hamnbyggnader: t. ex. en vid Westerås och en annan, förenad med jernväg, vid Christinehamn.
För min del skulle jag tro klokast vara, att fullända hvad man börjat.
Derigenom vinner man förtroende; ty när ett arbete påbörjas, så förlita sig ortens innevånare derpå, att det äfven skall blifva fullbordadt och rätta sin enskilda verksamhet derefter, samt tillskjuta de egna medel som erfordras.
Om sedan ingen fortsättning följer: så äro både allmänna och enskilda tillgångar förspillda.
Olotta afbrottet i ett sådant arbete skadar, emedan vederbörande hålles i ovisshet om hvad R.
St. ämna göra.
Jag anhåller att R. o. Ad., på grund af de anmärkmr jag särskildt, och Hr Rääf i allmänhet gjort, ville återremittera denna punkt.
Jag har inom StatsUtsk. varit af den tanka, att påbörjade arbeten borde fullbordas, innan några nya företagas.
Rristande medel hafva föranledt StatsUtsk. att afslå fortsättningen af Cimbritshamns hamnbyggnad.
Jag erkänner att denna stad egentligen icke har någon rättighet till något nytt anslag då föregående Ständer beviljat anslag, såsom ett bestämdt lån, med föreläggande för Cimbritshamns stad att bygga hamnen färdig inom viss lid; men vi böra påminna oss att staden eller orten, som äfven dertill kontribuerar, icke ens får fullfölja sjelfva byggnaden, för hvars fullbordande de skulle vara ansvariga.
Denna byggnad står under styrelsen för väg- och vattenbyggnader, och den verkställer arbetet efter en af K. M. fastställd plan.
När nu en ovanlig storm uppkom då byggnaden var till |:delar eller f:delar färdig och ref omkull hvad styrelsen för väg- och vattenbyggnader byggt
Den 14 Juni f. m. 41 upp, sä är det icke stadens fel, utan den är i detta knllrifvande alldeles oskyldig.
Jag vill icke heller lägga det Styrelsen till last, utan det var vär Herres skickelse, att så skulle gå, genom den storm, som samma natt ref omkull flera hamnbyggnader och äfven den vid Wisby, om jag minnes rätt.
Stadens tillgångar äro så små att den omöjligt kan fortsätta hamnbyggnaden med egna medel.
Staden har redan skuldsatt sig för den del af hamnbyggnaden, som är verkslälld, i förlitande på, att intraderna eller inkomsten af handeln framdeles skulle amortera den skuld, i hvilken den satt sig.
Får icke staden något anslag, så är staden bankrut, och alla de medel, som blifvit använda lill denna byggnad, ligga i hafsbotlnen; ty — jag förutsätter att om ingen hjelp kommer emellan, så ramlar successivt allt hvad som är qvar och det blir aldrig någon hamn der, men de kapitaler, som äro nedlagde, de äro bortkastade.
Jag tror således, i likhet med den siste värde talaren, alt det vore skäl, att först fullborda hvad man börjat innan man påbörjar några nya företag, och på grund deraf begär jag äfven återremiss af denna punkt.
Hr von Hartmansdorff har klandrat SlatsUtsk. derföre, att Utsk. lemnat bidrag till påbörjande af nya arbeten, men deremot nekat anslag till fortsättning af redan påbörjade.
Orsaken är den att SlatsUtsk. icke ansett tillgångarne medgifva, att lemna några direkta anslag till liamnbyggnaderne; har således afstyrkt alla sådana, som blifvit begärda och endast tillstyrkt den, för hvilka län begärts.
De vilkor, som StalsUtsk. föreslagit för dessa lån, äro äfven af den beskaffenhet, att man kan anse riksg:s-kont. der, endast såsom en mäklare emellan låntagare och långifvare.
StatsUtsk. har ansett, att staten borde träda emellan, efter naturligtvis de, som på detta sätt önskade lån, skulle kunna få dem på bättre vilkor än eljest.
Detta är orsaken hvarföre StatsUtsk. endast har tillstyrkt medels anvisande till sådane hamnbyggnader, der det kunnat ske i form af lån, men deremot ansett sig icke kunnat tillstyrka några direkta anslag, hvarom här är fråga.
Den olycka, som har träffat
Cimbritshamns hamn var visserligen af betydenhet, men det är likväl upplyst att återställande af den öfverbyggnad, som derstädes blifvit af stormen förstörd, icke är af den vigt, att dess uraktlåtande skulle göra den öfriga hamnbyggnaden om intet, såsom först uppgafs.