Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ensidighet och väld lärer utmärka samma sak; de dömma således icke enligt Lag, utan särskildta motiver verka på deras åtgärder, allt efter sora brukligt varit inom den inskränktare kretsen^ med dessa speciella åsigter anser jag således menas hvad som omnämnes i 1 Cap. 12 §« RättegångsBalken, Då menniskors välfärd så hufvudsakligen beror derpå, att kunnige och oväldige perso-* ner förvalta det, i min tanka, vigtigaste Em-* bete i ett samhälle, Domare-embetet, så följer deraf, att det också är den största och vådligaste oordning i en Stat, att dertill förordna personer i flera afseenden oskicklige, och således lemna till pris åt okunnigheten och godtycket det heligaste en menniska äger 358 Den 15 Juni. el m. heder, lif och välfärd.
Jag förmodar, i anledning af hvad nu anfördt blifvit, att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln inser d^n cundgängliga nödvändigheten att uppdraga Justitieombudsmannen att framför allt annat vid dess Embetsresor tillse att sådane oskicklige
Domareämnen måtte varda utgallrade, och ogräset rensadt ifrån hvetet.
Herr Stråle, Nils Wlihelm: Friherre Staels anmärkningar äro, enligt hans eget medgifvande, ej rigtade emot StatsUtskottets förehafda Memorial, utan fästade vid LagComitfeens underdåniga Betänkande till Kongl. Maj:t, angående vissa förändringar i Domstolarnes organisation och Lagskipningens förbättring.
Af hvad LagComitéen deruti anfört kan ej, utan förtydning, den mening dragas, som Friherre Stael von Holstein velat framställa.
LagComitéens Betänkande innehåller tydligen endast den anmärkning, att de personer, hvilka blott använda sin arbetsförmåga i HofRätterna, utan att förut deltaga i göromålen vid UnderDomstolarna, derigenom väl förvärfva en viss mecbanisk färdighet, men sakna tillfälle att erhålla den erfarenhet i Domare-göromålen, som blott vid UnderDomstolarna kan grundligen vinnas.
De deremot, hvilka inskränka sig att biträda vid en UnderDomstol, i synnerhet å Landet, blifva derigenom betagna tillfälle att erfara de allmännare åsigterna af Lagarnes tillämpning, och erhålla derigenom en viss ensidighet i omdömet, hvilket följaktligen icke härrör af bristande vilja att göra hvad Den 15 Juni. e. tn.
359 rätt är, utan snarare af en felaktig Embetsmannadaning.
Då LagComitéen, på sådana grunder, yttrat att deras begrepp af en slags ensidighet besvärades^ innefattar likväl detta ingalunda någon tillvitelse om väld och oduglighet.
Föröfrigt tror jag att den befattning Fri,’ herre Stael, i anledning af hvad han anfört, ansett böra Riksens Ständers Justitieombudsman uppdragas, icke kan äga runi, då Friherre Stael icke gjort någon bestämd angifvelse om väld eller okunnighet, och i alla fall borde den då directe anmälas hos Justitieombudsmannen, utan att kunna i Ridderskapets och Adelns Plenum ventileras.
Jag har redan förklarat mig finna LagComitéens mening något mystisk.
Allt nog att man medgifver det okände Auscultanter förordnas till Domare embetets utöfning.
Man kan då lätt sluta till deras skicklighet.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef StatsUtskottets Betänkande af Höglofl, Ridderskapet och Adeln bifallet.
Upplästes för andra gången StatsUtskottets, den 8 dennes på bordet lagda, Betänkan* de, af den 31 sistledne Maj, till svar på Hög - Den 15 Juni. e. m. lofl. Ridderskapets och Adelns återremiss om löners anslående för LandsFiscaleroch Länsmän.
Herr Stråle , Nils Wilhelm, tillkännagaf, i egenskap af Ledamot i ExpeditionsUtskottet, att, enligt de till Utskottet ankomna ProtocollsUtdrag, Stånden i detta mål stadnat i skiljaktiga meningar.
Prest- och BorgareStånden hade fullkomligen gillat StatsUtskottets sednare Betänkande, EondeStåndet hade deremot gillat det först afgifna, med undantag af en omständighet, och Ridderskapet och Adeln hade i åtskilliga delar fattat särskildta beslut; hvarför ExpeditionsUtskottet funne sig föranlåtet att till Riksens Ständer göra en framställning af dessa skiljaktigheten Friherre Cederström, Jacob, anmärkte, att då Ståndens meningar äro olika, borde det Utskott, hvarest saken blifvit utarbetad, inkomma med förslag till att sammanjemnka dem, och hemställde derför om icke StatsUtskottets .Betänkande finge hvila på bordet intill dess ExpeditionsUtskottet sådant verkställt.
Hvilket af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, uppå gjord proposition, bifölls.
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottels, den 8 dennes på bordet lagda, Betänkande, af den 31 sietbrdne
Maj, i anledning a* Den 15 Juni, e. m. 361 Herr Bergenstråles Memorial om indragning och reglering af öfverflödiga Embeten och Tjenster.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, den 8 dennes på bordet lagda, Betänkande, af den 7 dennes, öfver Väilofi.
Borgareståndets anmärkningar mot organisationen af en Comité till utarbetande af en ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, ansåg Ridderskapet och Adeln detta mål icke tarfva någon ytterligare åtgärd, hvarför det till Handlingarna lades.
Upplästes å nyo och biföllosLagutskottet^, sedan den 8 dennes på bordet hvilanda, Betänkanden: 1:0
Af den 25 sistledne
Maj, angående förhöj, ning i lösen för Kämnärs-Rätternas Expeditioner.
2jO Af den 17 nästledne Maj, om skärpning i straffet för åverkan å annans hägnad.
Föredrogs andra gången LagUtskottets, den S dennes på bordet lagda, Memorial, af den 26 sistledne Maj, angående särskildta ProtocollsUtdrags utfärdande öfver uppbud, samt beträffande mundtliga Stämningar och Vadpenningar.
-.»■äSD 562 Den 15 Juni. e. m.
Uti det nu upp; lästa LagUtskottets
Betänkande innefattas icke mindre än 3'ne särskildta frågor.
Vid den första, eller: huruvida särskildta ProtocollsUtdrag böra utfärdas öfver uppbud å fast egendom , som vid Domstolarna meddelas, säger Utskottet , att som vid första uppbudet köpafhandlingen bör i Protocollet intagas, samt äfven åtkomsthandlingarne då uppvisas, anser Utskottet att ProtocollsUtdrag öfver första uppbudet bör meddelas och lösas; hvaremot Utskottet anser, att vid andra och.tredje uppbuden särskildta ProtocollsUtdrag icke böra äga rum; men den af Utskottet åberopade Kongl. Förklaringen af den 14 Maj 1805, då den fö» reskrifver, att när lagfart sökes , de Handlin. gar böra företes , som styrka säljarens åtkomst, stadgar icke bestämdt att sådant ovilkorligen skall ske vid första uppbudet; och af erfaren, het vet jag, att sådant ofta först vid andra, och någon gång äfven ej förr än vid tredje uppbudet verkställes.
Dessa granskningar af säljarens åtkomsthandlingar, hvilka ofta för Domaren medföra mycken möda, i synnerhet då egendom gått i arf flera leder igenom, utan att köp och salu deraf skett, synes berättiga
Domaren att deröfver till köparen utfärda ProtocollsUtc^rag, som af honom löses i och då det skäl Utskottet anfört för PrötocollsUtdrags utfärdande öfver första uppbudet, äfven ofta fortfar vid de andra, torde det icke vara orsak att härför göra undantag.
I afseende på frågan om mundtliga stämningar genom Nämdeman, som skulle äga att blott på Den 15 Juni. e. ni. 363 partens tillsägelse verkställa kallelsen, får jag anmärka, att då Lagen i 11 Cap:s 1. §.-Rättegångs-Balken stadgar: ”vill man till annan kära, då äger Domaren utfärda skriftlig stämning;” och vidare i 2. §. att ”i ringare mål äger mundtlig stämning rum” är det häraf tydligt, att det är Domaren och icke Parten som skall utfärda stämningen, och som Domaren icke kan på en gång vara närvarande i de särskilda delarna af dess Domsaga , är det ett vedertaget bruk att han befullmägtigar vissa ombud, som å hans vägnar besörja stämningars utfärdande; men hos en af dessa bör hvar och en kallelse till Domstolen anmälas, innan den kan äga laga kraft.
Om Nämndemän blott på partens tillsägelse skulle äga att muntligen stämma till Tinget, skulle derigenom tvänne olägenheter uppkomma; dels ägde man ingen annan upplysning hvarom stämdt vore, än Nämndemännens minne om de ord Käranden nyttjat, och jag.fruktar att flera tvister skulle uppstå blott derom , hurudant slämningspåståendet vore; dels klefve
Domaren satt i okunnighet om, hvilka mål vore till Domstolen instämda, kunde icke i vederbörlig ordning uppropa dem till föredragande, och följaktligen satt ur stånd att iakttaga hvad Författningarne härom föreskrifva.
Angående åter Vadskillingars belopp, instämmer jag fullkomligen med Utskottet; men i förenämnde tvänne omständigheter anhåller jag att Betänkandet måtte återremitteras. 3^4 Den 15 Juni. e. m. Uppå af Herr Grefven och Landt Marskalken framställd fråga om Ridderskapet och Adeln ansåge de gjorda anmärkningarna vid Utskot. tets Betänkande fordra dess återförvisande; svarades Nej, biandadt med några Ja; och då Herr Landt
Mar skalk en derefter proponerade bifall till Betänkandet, blef detsamma af Ridderskapet och Adeln anlaget.
Föredrogos å nyo och biföllos följande, sedan den 8 dennes på bordet hvilande, Be tänkanden, nemligen :
Ilo Från Lagutskottet, af den 27 sistlidne Maj, i anledning af väskt fråga att Frälserentor må anses för lös egendom. 2:0 Från Lagutskottet, af den 12 sistlidne Maj, i anledning af Doctor Wtjkmans motion om praescriptions-tid för redovisning af allmänna medel. 3:0 Från Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet , af den 6 Juni, angående en Marknads hållande i Särna Kyrkoby. 4:0 Från Allmänna Besvärs - och QeconomieUtskottet, af den 6 dennes, om upphäfvande af en Herrar Landshöfdingar år ig 11 gifven befallning att insända vissa rapporter till StatsMinistern för Utrikes Ärenderna. £10 Från Allmänna Besvärs-; och Qfconoinie» Olly ' l 365 Utskottet, af den 6 Juni, rörande förvaltningen af V/isby Hospitals intrader.
Föredrogs å nyo och bifölls Riddarhus.
Utskottets, sedan den 8 dennes på bordet hvilande, Utlåtande, af den 24 Maj, öfver den af Herr Pålman väckta fråga om orsaken hvarföre döttrar till personer, hvilka efter 1809 blifvit med Adligt Stånd benådade, o. aktadt Ridderskapets och Adelns deröfver fattade beslut, icke blifvit upptagna till delaktighet af Adliga Jungfru-Stifts-Inrättningen.
Upplästes Utdrag af Protocollet, hållet hos Högvördiga PrestStåndet, den 22 sistlidne
Maj, af innehåll: att vid föredragning a£ Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets, den 9 sistlidne Maj afgifna , yttrande öfve»c Rådmannen Kjellanders Memorial, angående byggnads skyldigheten i städerna , pröfvade PrestStåndet så mycket mera skäligt att dertill sitt bifall lemna, som PrestStåndet redan under den 3 Januari 1810 bestämdt förklarat, att det för EcclesiastikStatens boställen samt de hus och gårdar, som de i och för sina em-’ beten å stället sjelfve eller deras enkor och barn bebo, så mycket mindre kan åtaga sig andra onera, än de hitintills utgjort, som de hus, hvilka af Ecclesiastika personer tillhandlas, köpas och ägas, af en oundviklig nödvändighet för deras innehafvares vistande som Embetg- eller Tjenstemän 3 i synnerby i de 366
Den 15 Juni. e. ttt. smärre städer, hvarest det oftast är Omöjligt, att genom hyra erhålla bonings ställen.
Men beträffande de hus och egendomar, sorn Ecclesiastik^ personer tillhöra i städerna, utan att af dem sjelfva bebos, finnér PrestStåndet intet skäl att för dem göra något förbehåll eller undantag, i afseende på de onera, som kunna hvars och ens innehafvande jord lag* ligen åläggas.
I sammanhang hvarmed å nyo föredrogsi Vallöf!. BorgareStåndets, den 8 dennes på bordet lagda, ProtocollsUtdrag, af den 3 sist* lidne, med inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet, att instämma i det tillägg sista punkten af Hög* vördiga PrestStåndets nyssberörde Protocolls, Utdrag innefattade, jemte Hedervärda BondeStandets, sedan den !2 dennes på bordet hvilande, ProtocollsUtdrag, af den 8, hvilket meddelade att Hedervärda Ståndet samma dag antagit Vällofl.
Borgare* Ståndets inbjudning i förevarande ämne.
Då denna fråga redan en gång af Ridderskapet och Adeln blifvit afslagen, medelst lemnadt bifall till OeconomieUtskottets deröfver afgifna, och den 22 sistlidne Maj afgjorda Betänkande, som bestämdt uppgifver, att Rådmannen Kjellanders motion är stridande emot Ståndens privilegier, så hemställer jag huruvida Den 15 Juni. e. nu 367 Ridderskapet och Adeln nu kan bifalla BorgareStåndets deremot stridande inbjudning.
Då detta Stånd är så angeläget 0111 att bibehålla sina rättigheter, så torde Ridderskapet och Adeln äfven böra vara måne om att vårda sina.
Jag får derföre afstyrka bifall till BorgareStåndets inbjudning.
Friherre Cederström, Jacob, anmärkte, att Saken endast rörde en af Högvördiga PrestStåndet för egen del beviljad eftergift, sorn ej anginge Ridderskapels och Adelns rättigheter. r r> {£ „ _ Herr Grefven och Landt Mar skalk en lät, till Sakens upplysning, uppläsa Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets redan bifallna Betänkande i detta ämne ; hvarefter Friherre Cederström, gfacob, yttrade:
Sedan nu Betänkandet är uppläst, och derigenom
Ovedersägligen upplyst blifvit att frågan endast angår Högvördiga PrestStåndet; och då detsamma rredgifvit, att de hus i städerna, sora tillhöra Ecclesiastika personer, utan att af dem sjelfva bebos, ej vidare må fritagas från vissa skyldigheter, så finnér jag ingen betänklighet för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln att deruti instämma; alldenstund 114. §.
RegeringsFormen i privilegiä-frågor fordrar denna formalitet af alla fyra RiksStånden, så snart förändringar eller jemkningar uti någotderas förekomma.
Åfvan jag har hört Betänkandet uppläsas, men bar ej kunnat fat - 368 Ven 15 Juni. e. ni. ta det vara annat än gemensamt för alla Stånden.
Jag finner ännu ett skäl till betänklighet — det nemligen, att många af Ridderskapets och Adelns Ledamöter hafva Embetshus i städerna, likaså väl sorn Presterne, och desse borde derföre likasom de nyssnämnde vara uttryckligen undantagne.
Utskottet sä» ger uttryckligen, att saken angår privilegier, derifrån inga undantag, genom dess åtgärd , kunna äga rum, och att det således icke kunnat sig med lrågan befatta.
Att hon nu å nyo förekommit, är genom Högvördiga PrestStåndets eget frivilliga begifvande föranledt.
Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Höglofi.
Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti PrestStändets, enligt dess ProtocollsUtdrag af den 22 Maj, fattade beslut om vissa åtagna skyldigheter för dess hus i städerna.
,Grefve von Lantingshausen, Albrecht, be-J gärde att saken måtte ytterligare få hvila på bordet, och då Friherre Cederström , Ulric, Friherre Boye, Ludvig, och Grefve Mörner, Carl Stellan , deruti förenade sig, blef sakens afgörande uppskjutet. lorcdrogos l IV.
Den 15 Juni, e. m.
Föredrogos å nyo och bi föllos: 1:0 Särskildta Utskottets, den 10 dennes afgilna och den 12 på bordet lagda, Memorial om arfvode och tractamente för dess Secreterare, Canzlister och Vaktbeijening. 2:0 Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets, sedan den 12 dennes på bordet hvilande , Betänkande, af den 6 sistlidne, angående inskränkning af exclusiva privilegier.
Upplästes å nyo Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottcts, den 12 dennes på bordet lagda och den 6 afgifna, Betänkande om rättigheten för Lumpsamlare att omkring* resa i landet, samt om Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof.
Sedan Herr Grefven och LandtMarskalkcn hemställt, om icke BancoUtskottet borde höras olver denna fråga, samt Friherre Cederström, Jacob, förmält sig finna det så mycket nödvändigare, som Bankens Pappersbruk, Tumba, ej vore undantaget från de allmänna stadgar Utskottets Betänkande innehölle^ _ beslöt Höglo{l. Ridderskapet och Adeln, uppå derom gjord proposition, att öfver detsamma, så vida det anginge Tumba Pappersbruk, inhämta BancoUtskottets närmare yttrande.
Brot, N:o 47, 4g, 570 Den 15 Juni. e. m.
Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottets, sedan den 12 dennes på bordet hvilande och den 6 nästföregående aflåtna, Betänkande, i anledning af gjordt yrkande om tillåtelse för Allmogen i Skåne , att antingen leverera den Stockholms Barnhus tillhöriga TiondeSpannmål uti närmaste KronoMagazin, eller ock att alltid få lösa den efter Markegången.
Upptogs till afgörande SfatsUtskottets, den 31 sistlidne
Maj afgifna och sedanden 12 dennes på bordet hvilande, Betänkande, öfver Grefve Gyllenborgs anförande om inqvartering och underhåll för tågande Troupper.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, uppläste följande 1 Då Höglod.
StatsUtskottet meddelt yttrande öfver mitt till bemähe Utskott remitterade Memorial om inqvartering lör tågande Troupper, har Utskottet, utan att motsäga hvad jag anfört, likväl icke besvarat hufvudfrågan.
Den är: om.icke de, som förpläga tågande Troupper under inqvarteringar, böra, med ledning af stadgandet i 74- § RegeringsFormen, erhålla full betalning, ehvad de i egna hus eller genom gärder till Trouppers underhållande bidraga?
Ett bestämdt yttrande häröfver, och ett, sorn jag förmodar, med jakande svar förenadt tillstyrkande, att Hemmansbrukare få till godo njuta denna rätt, är Den 15 Juni. e. m. hvad jag anhåller att Utskottet i ett förnyadt Betänkande ville meddela.
Då, genom icke i behörig ordnihg beredda provinciella bidrag, de som förpläga Troupper under inqvarteringar här mäste hållas skadeslöseq och då de vid Götha Canal arbetande Regementer erhålla 6 sk öm dagen mera än Författningame dem bestå, hvilka måste draga inqvarteringstyngden, ställer det i öppen dag orättvisan, att de inqvarteringsskyldige icke njuta ersättning till hälften emot kostnadefna, inqvartering, sbesväret oberäknadt, och det har varit öväntadt, att, vid sådant förhållande , StatsUtskottet icke skulle ingå i ett bestämdt yttrande till bilall Statsanslaget af 30,000 R:dr för durchmarche-kostnader har egentligen sådana utgifter till fötemål, och bör, så långt det förslår, dertill användas; och skulle än denna summa icke dertill vara tillräcklig, bör det intet vara något hinder, att ju bristen utaf andra medel må fyllas, som af Statslltskottet böra föreslås; och synes mig att Utskottet ej bort hämta skäl till afstyrkande af någon ytterligare summas uppförande i Stat , i saknad af beräkningsgrund för behofvet, samt Konungen ej sådant anslag äskat, då behofvet allena bör vara grunden för anslaget, och det tillkommer Utskottet att pröfva detsamma.
I sammanhang med yttrande öfver den yrkade ersättningen till de inqvarterings skyldige, förmodar jag Utskottet äfven bör sig utlåta, om och i hvad mån ersättning bör meddelas, då det manskap, för hvilket mat varit betingad jx antingen uteblifvit eller till fullt antal icke 372 Den 15 Juni. e. m. ankommit, hvarigenom de inqvarterings-skyldige, genom förgäfves gjorda kostnader, blifvit i ett större lidande försatte Slutligen, och då jag i mitt Memorial framställt en händelse, då vid ett province-möte en provincie! bevillning till inqvarterings-ersättning blifvit af pluraliteten besluten, och i anledning deraf yrkat ett förklarande, det Riksens Ständer angågo province-möten till beredande af penningebidrag till allmänna behof m. m. icke borde äga rum , hvarom vid Riksdagar allena lagligen kan afnandlas, har jag trott mig dertill ägt anledning i Regeringslagarnas anda och ordalydelse, och förväntat att blifva understödd af det Utskott, sorn äger att yttra sig om disposition af Statens medel, och med beräKningen af Statens inkomster och behof otvifvclaktigt bör fästa uppmärksamhet dervid, om de sednare i annan än föreskrifven väg fyllas, och som allena är i tillfälle att, vid erinringar derom, tillstyrka Författningar till beredande af rättelse i hvad till afvikelser kunnat föranleda j i hvilket ämne, jemlikt åberopade Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af år 1677, under en mera inskränkt nationalfrihet, Riksens Ständer redan för mera än ett hundrade år sedan , i sådana ordalag som egnade Lagstiftande Magten, yttrade deras tänkesätt, jag anhåller vördsamligen att StåtsUtskottets Betänkande må återremitteras, och dessa anmärkningar till Utskottets upplysta pröfning öfverlemnas.
Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall på återförvisning af Siats - Den 15 Juni. e. m. 373 Utskottets Betänkande, hvilken med Ja besvarades.
Grefve Lilliencrantz, Johnn Wilhelm:
Jag är öfvertygad, att vid närvarande varupriser kn genom rigtiga anstalter, med god utkomst, för de, uti Kongl. Kungörelsen af den 9 Mans 1813 fastställde, 8 sk. inqvartering^penning&t per man,' om dagen lemnäs 2;ne mål, enligt Fältstat åt tågande troupper.
Jag tillägger att största svårigheten är öfvervunnen, sedan Kongl.
Majrt nådigt tillåtit att marcherouter icke utsättas längre än till Länets böljan, med lemnad nådig rättighet för Landshöfdingen, att till jemm fördelande af inqvartering* n för den tågande trouppen igenom Länet, förordna på sätt lämpligt finnes.
Ifrån denna tid kunna de vid stora vä* garna boende hemmansägare ettdera skyddas för betungande inqvartering, eller ock för besväret deraf tilläggas ersättning, genom frivillig afgift af mera aflägse boende, enligt sådan öfverenskommelse som i Vestmanland länge sedan är träffad.
Om utskrifningar af proviant har i Vestmanland under min tjenst-tid icke varit fråga.
Hvad jag anfört rörer således icke utskrifning, hvarmed visserligen bör förhållas enligt Grundlagens föreskrift.
Vid inqvartering under Trouppers tågande, hvarom jag talat, hafva Länets invånare varit erbjudne att i Kronan» Den 15 Juni. e. m. förråd få emot billig betalning hämta bröd och spannmål, m n sällan eller aldrig har någon sig deraf begagnat.
Visserligen bör all tunga lika fördelas på Rikets innevånare, men om skyldigheter skola betalas öfver rätta värdet, uppstår just derigenom Statsbrist, som slutligen återfaller på de skattskyldiga Om Författningarne nitiskt jakt agas, är jag öfvertygad det inqvarteringsskyldigheten är mindre betungande i vårt fädernesland, än i öfriga länder.
Ilrr af Klinteberg, Wilhelm, instämde med Grefve Lilljener antz.
Grefve Liljencrantz, ffohan Wilhelm- Till bevis på hvad jag yttrat om inqvartc ings. penningarnes tillräcklighet, må det tillåtas mig nämna, att då FörstärkningsManskapet år 1812 var i Vesterås och ingen Näringsidkare ville för 16 sk.
Riksgäld om dagen per man lemna 2.'ne mål, fingo de, genom anstalt af mig och RegementsQvartermästaren, full förplägning enligt fältstat, jemte brännvin, emot de af Kronan bestådde 5' sk Banco , och detta under en tid af fullkomlig brist på åtskilliga provi nt-persedlar , som från aflägse orter måt. te lörskrifvas.
Friherre Cronstedt, Jacob Otto'.
Uti Hög* lofl.
StatsUtskottets
Betänkande kan jag för för min del icke instämma, i anseende dertill att, i min tanka, icke nog afseende är Den 15 Juni. e. m. 375 lemnadtåtden tyngd, som drabbar de provincer, hvarigenom Kronans Manskap tågar.
Det tycks vara det naturligaste, att Kronans Manskap betalar i qvarteren hvad förtäringen kostar, utan någon förlust för värdarne.
Som den hittills stadgade aflöning icke synes dertill vara tillräcklig, och prisen på lifsmedel å olika orter och tider äro vida skiljaktiga , anser jag för min del tjenligt att i Markegång hvarje år bestämma priset på en portion efter fältstats grund.
När då Kontingt ns Befallningshafvande finge genast ersätta beloppet till värdarne, der Kronans manskap varit inqvarteradt, och derföre till KrigsFonden redovisa, sä är ingen lidande.
Inqvarterings skyldigheten drabbar i synnerhet vissa provincer , hvilkas läge gör oundvikligt att i de flesta fall af Trouppers rörelse få emottaga manskap.
Vi håfve deruppå i Örbro Län en kännbar erfarenhet; och man har ansett Kronans aflöning så otillräcklig, att de fleste af Länets invånare ingått i den öfverenskommelse sinsimellan, att ersätta och hålla fullt skadeslösa de hemmansägare, som genom läget utmed stora landsvägen äro 11- tid besvärade af inqvartering.
Derigenom blir åtmindstone inom Länet likhet i tyngd j men som denna anstalt endast var ämnad att vara provisorisk, under sist förflutna påträ lgaude omständigheter, under campagnen emot Norrige, så hoppas jag att Krigs Fonden består hädanefter hela kostnaden till soldatens un - 376
Den 15 Juni. e. r,u derhåll; och i hvilket afseende jag i ödmjukhet får anhålla om återremiss på StatsUtskottets Betänkande med de dervid gjorde anmärkningar.
Stael von Hollstein, Corfitz. Ludvig•.