Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De flesta silkevaror kunna till- och frånskrifvas med resp. 10 och 1 skålp *, andra manufakturvaror rned 100 och 5 skålp., flätade arbeten med 50 och ?.
skålp.
Utöfver bestämmelserna for detlagstadgade allmänna kreditupplaget hafva vissa särskilda vilkor, vid redogörandet hvarlor vi följa det förut åberopade utdraget af Kjöbenhavns övertold-inspektorats årsberättelse för 1879, blifvit faststälda för åtnjutande af den utvidgade upplagsrätten.
Dessa vilkor intagas i en deklaration, som, innan en handlande efter begäran får begagna sig af det utvidgade kreditupplaget, måste af honom underskrifvas.
Denna deklaration går i korthet ut på följande punkter:
Att transport mellan upplag i samma stad och försändelser mot frånskrifning till upplag utom staden icke få ske;
Att krediten icke utsträckes utöfver fyra qvartaler för hvarje tillskrifvet qvantum;
Att tullen för varor, som uppgifvas vara afsatta under tiden från generalförklaringens dag och till qvartalsgranskningen, betalas genast;
Att rätten till detta kreditupplag bortfaller i händelse af bedrägligt förfarande eller annat åsidosättande af gällande föreskrifter;
Att tullmyndigheternas kontrollföreskrifter efterlefvas och att vid utförseln noga iakttages: att, när varor utföras med packning eller omslag, försäkran på tro och heder på exportangifvelsen skall angifvas derom, att de ifrågavarande varorna äro tagna på upplag med samma packning och omslag; att vid utförsel af vaxduk liknande försäkran skall afgifvas angående uppläggandet med tillägg af nummer och datum, under hvilka uppläggningen skett; att varor, som utföras med ångbåt, strax när de föras ombord, läggas i ett särskildt rum under tullbevakning intill ångbåtens afgång; att varorna icke angifvas såsom hörande under annan rubrik i tulltaxan än de verkligen göra; att till hvarje rubrik hörande varor anföras i afgifvelserna med särskildt utsättande af de varor, som enligt lag äro berättigade till det allmänna kreditupplaget; och att kreditupp-lagsvaror icke sammanpackas med andra varor, och ej heller mindre qvantiteter af varor, som höra till det utvidgade kreditupplaget och äro bestämda till afskrifning deri, utföras utan försvarlig embal-lering.
Slutligen skall i deklarationen intagas förklaring, att upplagsinnehafvaren i afseende på sin utvidgade kreditupp-lagsrätt underkastar sig samma straffbestämmelser som i lag äro stadgade for förseelser vid införsel, under upplags-granskning och vid utförsel af andra kreditupplagsberätti-gade varor.
Dessutom ünnas åtskilliga andra mindre väsentliga inskränkningar i fråga om begagnandet af det utvidgade kreditupplaget.
Kreditupplagsinstitutionen har, såsom det an märkes i nyssnämnda årsberättelse, blrfvit ytterligare utvidgad der-igenom, att tillåtelse gifvits att från kreditupplagen utföra manufakturvaror, som blifvit inom landet förarbetade, om det blott varit möjligt att härvid skydda staten från förlust på tull.
Med anledning af speciela ansökningar har sålunda under årens lopp lemnats medgifvanden, i enlighet med hvilka kreditupplagsinnehafvare vid utförsel erhållit frånskrifning i sina upplagsbehållningar af ofärgadt garn för utfördt färgadt garn, af ofärgade bomulls- och linnevaror, när häraf sydda kläder eller dylikt utförts, af halmflätor vid utförsel af deraf fabricerade hattar, af ylle- och silkevaror för deraf sydda kläder etc. etc.
Det följer af sig sjelft, säges vidare i årsberättelsen, att tullmyndigheterna vid lemnandet af dylika medgifvanden hafva måst uppställa vissa vilkor, som dock hafva varit så få och så litet besvärande som möjligt.
I allmänhet inskränka de sig till, att det fabrikat, hvarför frånskrifning i kreditupplag begäres, skall vara tillverkadt i vederbörandes eget établissement och af varor från hans kreditupplag, samt att af-drag i det färdiga fabrikatets vigt skall ske för foder, knappar, montering och dylikt, då sådant blifvit an bringad t, an-tingéb efter ett efter förutgången undersökning en gång för
o o o, O Ö O
alla bestärndt procentförhållande eller ock genom förevisande af liknande foder etc. som det, hvarmed fabrikatet är försedt.
Samma årsberättelse upplyser äfven, att likasom en utvidgning af kreditupplagsrätten blifvit medgifven för andra artiklar än manufakturvaror, t. ex. för petroleum, hvil-ket har förorsakat en tmycket stor omsättning med sistnämnda vara, så beviljas jemväl frånskrifning i kreditupp- *
lag af andra råvaror vid deras utförsel i förarbetad t tillstånd.
Sådan frånskrifning har exempelvis, mot försäkran på tro och heder om varornas tillverkning af kreditupp-lagsgods, tillåtits: af kakaobönor och socker, när chokolad ■eller kakaomassa utförts, af tobaksblad vid utförsel af cigarrer eller annat tobaksfabrikat, af det vid insaltning af fläsk, kött eller sill använda saltet, då saltadt fläsk, kött
■eller sill exporterats etc. etc.
Såväl genom dessa åtgärder till kreditupplagsrättens utveckling som genom införandet af en mängd andra lättnader, hvaribland kan nämnas fullständig befrielse från erläggande af skeppsafgift för den plats, kredi tupplags varor, som utföras, upptaga, har det, enligt ofta åberopade årsberättelse, blifvit möjligt för Kjöbenhavns köpmän att åstadkomma och vidmakthålla en mycket liflig handelsrörelse med grannländerna, specielt Sverige, som delvis blifvit ett uppland för Kjöbenhavn, under det att den stora afsättnin-gen dit jernväl kommit mångfaldiga handtverkare i Kjöbenhavn till godo samt bidragit till att hålla främmande ma-nufakturfabrikater, hvaraf Danmark förut öfversvämmats, så god t som borta från landet.
Såsom redan förut nämnts begagna sig för närvarande omkring 600 handlande i Kjöbenhavn af kreditupplag.
Statens fordran hos dessa för tull, hvarå lemnats kredit, uppgår ständigt till betydliga belopp.
Den 31 december 1879 utgjorde denna fordran 8,954,639 kronor 23 öre endast hos kreditupplagsinnehafvarne i sjelfva Kjöbenhavn, och då härtill lägges den kredit som lemnats handlande på andra platser, uppgår statens fordran naturligtvis till betydligt högre belopp.
Detta oaktadt Uirer, enligt de fullt tillförlitliga upplysningar, som af danska tullembetsmän lemnats förf., statens förlust på denna kredit från kreditupplagets första tillkomst år 1793 och till nästlidet års slut icke uppgå till sammanlagdt mera än den jemförelsevis synnerligen obetyd-liga summan af omkring 50,000 kronor.
Att förlusterna varit så ringa beror, utom på ofvannämnda stadganden till statens säkerhet, äfven derpå, att å ena sidan ulltmyndig-heterna efter hand vunnit stor erfarenhet angående rätta sättet for dessa stadgandens tillämpning, samt att samma myndigheter, till följd af den lifliga beröringen mellan dem och köpmänneq, ega en vidsträckt och noggrann kännedom om dessa personer, samt ' å andra sidan köpmännen sätta allt för stort värde på kreditupplagsinstitutionen för att vilja riskera, att någon inskränkning deri skall göras.
Kre-ditupplagsinnehafvarne uppfylla derför i allmänhet punktligt sina förbindelser och göra sålunda hvad på dem an-kommer, för att man icke skall finna anledning att beröfva dem de en gång medgifna förmånerna.
Exempel lära ej heller saknas derpå, att köpmännen lemna hvarandra hjelp inbördes för att skydda staten mot förluster på kredite-rad tull.
Det återstår nu att nämna något om frilager.
Frilagerinstitutionen är af långt yngre dato än de här förut omtalade upplagen.
Den inrättades först genom kungörelsen af den 29 mars 1852, och de stadgar, hvilka för närvarande gälla derför, finnas i lag af den 4 december 1863 och äro närmare bestämda och ordnade genom kongl.
resolution af den 23 mars 1866 och general dir ek tor a tets för Skatteväsenet ßekjendtgjörelse af den 28 i samma månad samt, särskildt för spirituosafrilager, genom reglemente af 1865.
Frilagrets ändamål är, enligt nämnda lag, » att tjena såsom fristad för varor, så att dessa, antingen direkt frän tullfritt ställe eller från annat frilager eller från de i landet befintliga allmänna kredit- och transitoupplagen, kunna införas till lagret, der uppläggas och på allt sätt behandlas som oni de befunno sig utanför tullterritoriet ».
Anledningen till frilagerinstitutionens tillkomst torde hafva varit den » att man insett otillräckligheten af de friheter, som förut till befrämjande af handel på utlandet varit de handlande medgifna, särskildt i fråga om sådana varor, som icke ega tillträde till kreditupplag, i främsta rummet s. k. korta varor, samt sådana som väl kunna tagas på kreditupplag, men vid utförsel hvaraf godtskrifning på kreditupplaget icke får ske, t. ex. spirituösa.
Frilager finnas upprättade i Helsingör och i Kjöben-havn.
I sistnämnda stad ligga samtliga frilagerlokalerna inotti det staten tillhöriga inhägnade tullområdet, hvilket 1873 upptog en yta af 10 danska tunnland eller 62,5 75 svenska qvadratrefvar, men sedermera möjligen blifvit ut-vidgadt.
Dessa lokaler bestå af tre särskilda afdelningar: en hufvudsakligen afsedd för spirituösa, en för varor i allmänhet, af hvilka dock korta varor utgöra den ojernförligt största delen, och en tredje särskildt for skeppsproviant.
Den bygnad, som ursprungligen varit afsedd för spirituosa-frilager, består af 20 mindre lägenheter, hvaraf dock endast 6 ä 7 stycken pläga användas för spirituösa.
I återstoden af dessa lägenheter inrymmas andra varor, enär de för dessa afsedda lokaler icke, oaktadt tid efter annan skedd utvidgning, lemnat tillräckligt utrymme åt alla de handlande, som begärt få hyra sådana lager.
Hela utrymmet, som utom de nämnda lägenheterna i spirituosafrilagret utgör cirka 3,700 qvadratalnar, * är indeladt uti 107 lägenheter, hvilka samtlige ständigt varit upptagne.
De särskildt för skeppsproviantering afsedda lägenheterna bestå af några få välbelägna, öppna handelsbodar liknande lägenheter.
De afgifter, hvilka for frilager skola betalas, inskränka sig till endast hyran, hvilken erlägges med 2 till 5 kronor
* Denna uppgift är hemtad ur den ofta citerade årsberättelsen för 1879.
Enligt ett muntligt meddelande skall den till frilager upplåtna ytan vid 1880 års slut uppgått till cirka 6,000 qvadratalnar.pr qvadrataln om året, allt efter lägenheternas olika godhet.
I denna hyra, som skall betalas förskottsvis, innefattas packhusafgift, arbetspenningar till iullens arbetsfolk, utgifter för försegling, plombering och liknande tullbeband-.
ling.
Lägenheterna uthyras enligt regeln på halfår.
Varor kunna uppläggas på frilager såväl genast vid införseln från utlandet som från annat upplag eller frilager inom landet.
Varusändningar från utlandet kunna införas på frilager oöppnade.
Endast deras bruttovigt antecknas af tullen.
Vid införsel till frilager från privat transitoupplag eller kreditupplag underkastas varorna likadan undersökning som eljest vid utförsel från nämnda upplag skall verkställas.
Om någon vill intaga inländska eller för tullade varor på sitt frilager, måste han härtill inhemta särskild tillåtelse af vederbörande tulltjensteman.
Ingen svårighet möter dock för sådan tillåtelses vinnande, och till följd häraf kan fri-lagerinnehafvaren på sitt lager låta bearbeta och förfullständiga sina varor, t. ex. förse glasaskar njed metallock etc.
Ja, det tillåtes till och med att utan förtullning till staden införa t. ex, metallvaror och låta dem i staden galvaniseras, mot det att de sedan återföras till frilagret och ' derifrån antingen reexporteras eller förtullas, i hvilket senare fall tull dock måste erläggas efter tariffen för den förädlade varan.
I sammanhang härmed anmärkes den fordel frilagerinnehafvaren åtnjuter, derigenom att han kan på frilagret företaga sådana förändringar med varorna och deras emballering, att han kan inklarera dem för en lägre afgift än den, som varit att erlägga, derest varorna intagits från det allmänna transitoupplaget och då nödvändigtvis i det skick, hvari de inkommit från utlandet.
Staten har intet ansvar för de varor, som ligga på frilager.
Dera få icke införas sådana varor, som i anseende till frilagerlägenheternas beskaffenhet och omfång eller på grund af eldfarlighet eller skadligt inflytande på när-liggande varor icke utan våda for lägenheterna eller andra der upplagda varor kunna der hysas och behandlas.
Uppstår tvifvel om, huruvida ett kolly, som anmäles till in-
* tagning å frilager, innehåller dylika varor, måste importören antingen afgifva försäkring på tro och heder, att innehållet icke är af sådan beskaffenhet, eller ock låta kollyt öppnas.
Från frilager till främmande eller tullfritt ställe få varor utföras inpackade utan undersökning af packornas innehåll, likasom varor äfven kunna från frilager öfverföras till andra upplag, nnder iakttagande af livad i allmänhet är foreskrifvet för varors tagande på sådana upplag.
Innan varor från frilager införas till förbrukning inom landet, måste de tullbehandlas.
Om någou missbrukar frilagret eller tillträdet dertill till olofiig införsel af varor, är han förfallen till de i lag derför stadgade straff och har dessutom förbrutit sin rätt till frilager samt måste genast låta förtulla eller återutföra samtliga i den af honom förhyrda lägenheten befintliga varor.
Hvilka stora fördelar frilagerinstitutionen medför, torde af det sagda framgå.
Frilagerinneliafvaren kan, såsom det anmärkes i den ofta åberopade årsberättelsen, så att säga drifva minuthandel från sitt frilager, i det han af sin der-varande behållning kan småningom till förtullning uttaga huru litet qvantum som helst af hvad han för ögonblicket behöfver.
Ar han derjemte innehafvare af ett kreditupplag, kan han, om ock icke utan besvär, sätta sig öfver föreskrifterna om tillskrifningsminima, derigenom att han, såsom ofta sker, för att uppnå ett sådant minimum, låter det felande foras från kreditupplaget och öfver frilagret tillsamman med den ensamt för sig obetydliga qvantiteten frilager-gods tillbaka igen till kreditupplaget.
Till upplysning ' angående frilagerrörelsens omfång .fin-nes vid den citerade årsberättelsen fogadt ett schema for de fem finansåren 1875 — 1880, utvisande bland annat, att antalet af ingående och utgående expeditioner, som under sagda tid varit i jemn tillväxt, varit: det första af de nämnda fem åren 35,373 och det sista 38,001.
I nära ett sekel hafva våra närmaste grannar danskar och norrmän — ty jemväl för Norge gäller 1797 års tullförordning — varit i åtnjutande af de mycket stora fördelar, som kreditupplagsinstitutionen, hvaraf i Sverige icke finnes spår, * medför, och under en ganska lång följd af år har jemväl funnits ett danskt frilager, som är af långt större betydelse än det svenska s. k. frilagret, hvilket ungefär motsvaras af den bättre inrättade danska frilager-afdelningen för skeppsproviantering.
Man skulle till följd häraf vilja tro, att våra svenska förhållanden lade ett eller annat oöfverstigligt hinder i vägen för införandet härstädes af motsvarande inrättningar.
Så är dock icke, så vidt förf.
kan inse, förhållandet.
På grund häraf vågar förf.
uttala den förhoppning, att det icke skall dröja länge innan en välbehöflig reform i svenska tullstadgan vidtages, en reform, som skall göra det möjligt för den svenska handeln med utländska varor att begagna den marknad, som numera, sedan kommunikationsmedlen förbättrats, naturligeu erbjuder sig i Finland, Norge och Jutland.
Det 8. k. kreditupplag, hvilket förr funnits i Sverige, men som npp-hört år 1861, var väsentligen olikt det danska kreditupplaget.
Det första vilkoret för åtnjutande af det betalningsanstånd, som den svenska kreditupplagsinstitutionen medgaf, var nämligen, att varorna skulle uppläggas under tullkammarens jemte egarens lås.
Den religiösa partiställningen i Danmark.
Af KARL GJELLERUP.
(Öfversatt från förf: s originalmanuskript.
När man vill erhålla en öfverblick af den religiösa partiställningen i en tid sådan som vår, då den delvis försiggångna föreningen af politiska och religiösa synpunkter gör grupperna så sammansatta, och då sjelfva de religiösa åsigterna hafva så talrika och fina nyanseringar, som kanske aldrig forut i historien, så medför det en väsentlig svårighet att finna en indelningsprincip.
Det hela företer taflan af ett slag, der man kommit i hand-gemäng, så att vänner och fiender äro blandade om hvarandra.
Hvad Danmark beträffar synes väl denna uppgift blifva lättare derigenom att striden under de senaste åren blifvit så skarp och klyftan så vid, att hos oss kanske i en ovanlig grad saknas öfver-gångs- och mellanpartier.
Och likväl behöfver man blott göra försöket för att se, huru svårt det är att finna en indelning som bestämdt skiljer getterna från fåren.
Det är nämligen två punkter på de i vidsträcktaste mening religiösa åsigternas skala, som fresta till att göra indelningssnittet, det ena mycket högt uppe, det andra mycket lågt nere.
Genom det sistnämnda skulle man blott få motsatsen mellan dem, som under hvarje form bygga sin lifsåskådning på tron på någonting öfvernaturligt, och dem som alldeles förkasta en sådan grundval och hålla sig till en rent naturlig utveckling, i det de ständigt blott fråga efter de kroppsliga och själiska orsakerna, så att de i ordets strängaste mening bygga på det humana.
Den motsatta indclningspunkten är den som utmärker motsatsen mellan de strängt auktoritetshyllande ortodoxa å ena sidan och å den andra alla som- öfver hufvud afvika från den konfessionela dogmatiken.
För denna indelning låter sig anföras att så snart man sjelf afviker från auktoriteten, så snart man låter förnuft och kritik vara domare öfver trosfö remål, så är det afgörande steget gjord t, så har man tagit sig den friheten att fara vilse, som Augustinus kallade den värsta död och som påfven kallar delirium (i bullau af 1832); hvar och en som gör detta, är i principen fritänkarc; hur långt han derefter kommer att gå, det beror dels på hans tankelifs klarhet och kraft: dess förmåga att se ett särskildt antagandes vidt gående konseqvenser och dess dristighet att följa dessa konseqvenser, dels på hans känslolif i dess djupaste, ärftligt bestämda naturgrund, temperamentet och drifterna, som i sista instans kanske är det afgörande ior deu lifsåskådning hvari man ändtligen finner sitt lugn.
Men icke heller den första af dessa indelningar saknar sitt stora berättigande.
Ty när man ser på realiteten, på lifsåskåd-ningen, så låter det sig icke nekas, att den gifver det radikala kännetecknet; ser du tillvaron i fågelperspektiv från en guddom-lig ståndpunkt eller ser du den horisontelt från en mensklig?
— detta är det sista stora spörsmålet, som praktiskt ofta är vida vigtigare än det andra: hur långt går du i förkastandet af de dogmatiska lärosatserna; från den ortodoxe till rationalisten är det en utvecklingsskala, från rationalisten till humanisten (såsom jag här begagnar ordet) ett språng.
Under våra förhållanden får detta betraktelsesätt så mycket större vigt.
som det just är det egendomliga med dem, att vi nästan helt och hållet sakna ett verkligt rationalistiskt parti som öppet hissar flagg, så att den stora massan af menniskor, hvilka mer eller mindre dunkelt eller mer eller mindre segt äro i sina hjertan rationalister, praktiskt gå in uti det ortodoxt-kyrkliga partiet (af hvilket de, om man kunde se rätta förhållandet, kanske icke utgöra någon liten minoritet) — de tiga och samtycka.
Centern (men i annan mening yttersta högern) i vårt religiösa lif bildar det högkyrkliga partiet, hvilket stoltserar med hela det officiellas glans och välbefinnande såsom innehafvare af rikets insignier och prebenden; liksom symboliskt reser sig midt i staden, i » Hafnia latina », universitetet med biskopsgården till höger och domprostgården till venster, med hufvudkyrkan midtför och hufvudskolan snedt emot; der saknas blott ministeriet samt några redaktionsbyråer, för att göra taflan fullt fardig; — här är högqvarteret, pretoriet i legionernas läger; härifrån utgår lösen och hemtas standaren.
Biskop Martensen är som bekant den ende af våra teologer, hvilken vunnit något namn utanför Danmark, och med en viss rätt, ty ehuru han icke har mycket be-grepp om vetenskap (jag borde icke hafva sagt » ehuru », ty för honom såsom teolog är det en fördel), är han visserligen icke lärd men dock beläst och eger någon anderikhet samt en ganska flytande, bred framställningsform, hvars utmynnande i predikostil gör hans böcker så mycket mera tillgängliga för den stora allmänheten.
Oaktadt han naturligtvis åtnjuter stort anseende, kunna de unga teologerna likväl få den glädjen att höra professorn i dogmatik, dr P. Madsen.
kritisera och desavouera hans åsigter uti nästan alla hufvudpunkter i dogmatiken samt icke otydligt beteckna honom såsom heterodox.
Martensen har nämligen varit med om sitt tidehvarfc stora rörelser och har i sin ungdom tagit sig ett dugtigt hegelskt rus, hvilket insatt ganska tydliga maskor i hans berömda dogmatik, men dr Madsen har aldrig tagit sig något rus; torr, grundlig, med jylländarens sega flit, har han tillkämpat sig en mängd lärdomsstoff, utan att på någon punkt i minsta mån spränga den mest primitiva formen för sin dogmatiska uppfattning: Luthers lilla katekes; — han och icke halfhegelianaren Martensen är tidens man, som segerrikt lyfter gammal-lutheranismens fana från den teologiska katedern.
Han är tidens man, men framtidens man är domprosten Gude: ing£n som haft den lyckan att se denne man i hans presterliga sidenskrud med sammetskantning och ordnar, med denna outsägligt hala värdighet och milda högdragenhet utbredda öfver det nobla prelatansigtet, med de afmätta stegen och sirliga handrörelserna
— ingen, som haft denna njutning, har kunnat tvifla på, att han stod stod inför Danmarks primas in spe.
Också han är vetenskapsman.
I sin disputation, » Den hellige Nadvere », som Martensen en gång kallade » en Fenix till disputation » — träffande nog, eftersom den lika dristigt som denne fågel gäckar naturlagarne
— trädde han inom skranket för den ortodoxa lutherska natt-vardsläran och sökte att rädda den genom att putsa upp den gamla mystiska drömmen om » en öfverjordisk physis » och en » himmelsk kroppslighet », och medan han med rörande naivetet » förfäktar detta begrepps realitet », talar han med lika rörande naivetet om » rationalistisk fanatism » och tror sig kunna affärda Rtickerts berömda kritik af nattvardsläraq med den dåliga qvick-heten att den i grunden är ytlig men grundlig i sin ytlighet.
Och om nu någon skulle tvifla på, att detta är vetenskap, så kunna de slå upp i ett af de sista häftena af den af hr Gude utgifna » Tidsskrift for udenlandsk Literatur » och läsa följaDdegyldene ord (i en inledning af utgifvaren till ett utdrag ur en tysk teologisk skrift, som förmodligen gifver en vetenskaplig » vederläggning » af den Darwin-Spencerska utvecklingsteorien): » Man skall erkänna teologiens öfverlägsna ställning icke blott fordom, utan äfven nu, såsom vetenskapernas drottning. » Huru hafva icke alla våra små teologers Igertan klappat, när de läste denna sats!
Äfven jag är en smula fackman; äfven mitt hjerta började klappa.
Det var i synnerhet då jag läste denna sats, som det gick u| ?p för mig att domprosten Gude är framtidens man.
Icke sant!
detta är dristigt.
Hvad man nätt och jemnt kan läsa sig till mellan de biskopliga raderna, hvad professorn ännu icke vågar uttala, det utropar domprosten med en prisvärd öppenhjertighet.
Masken är fallen; man ser medeltidens spöke sticka sin dödskalle fram.
Eller skulle jag hafva gått för långt genom att tala om medeltiden?
Det är icke mitt eget påfund.
Jag glömmer aldrig, huru jag under mitt första studentår på de filosofiska föreläs-ningarna hörde professor Rasmus Nielsen utslunga de fruktansvärda orden: » Att säga, att vi ännu hafva en teologi, och ätt säga att vi äro midt j medeltiden, är ett och det samma. » Ja, i sanning, det var fruktansvärda ord.
Jag var då ännu en ung, oskyldig teolog, och jag ville likväl så grufligt ogerna vara midt i medeltiden.
Och ännu i sin senaste skrift (» Almindelig Viden-skabslaere » 1880) säger Kasmus Nielsen: » Hvar är då den högsta, styrande vetenskapen?
— Det skulle väl dock aldrig vara teologien?
Ja, antag att teologien med sin outranRakliga anderikedom, uppväckt ur medeltida slummer och dogmatiskt pånyttfödd till nytt lif i spekulationens dop, satte sig på kungastolen och började sjunga homcriskt: » ouk agathon » etc.
Det skulle vara en upp-lifvande syn.
— Samtliga vetenskaper skulle säkerligen bujga sig djupt för den benådade, ' dock, väl att märka, på det oundgängliga vilkor att den, i stället för att sjunga, i handling bevisade att den bland alla vetenskaper verkligen är — den allra mest vetenskapliga ».