Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom exempel på hinder derföre vill jag anföra, huru vid hvarje riksdag erfordras ny bevillningsförordning, ny statsreglering, öfverseende af tulltaxan, vulet af en nämnd, som skall domina öfver Högsta Domstolens ledamöter, granskning af Justitiai-ombudsmannens berättelse m. m., åtskilliga val till fullmäktige o. s. v. Är det möjligt, är det rimligt alt på detta sätt sönderslita vår nu var. grundlag?
Jag är visst icke emot, utan inser nyttan af tätare riksdagar och önskar, att de må införas, men dock med det villkor, att de öfriga delarna af grundlagen rättas efter en sådan institution.
Isynnerhet skulle den vara nyttig efter en representations-förändring.
Jag har velat erinra härom och anser icke nödigt vidare yttra mig i saken.
Nordenfalk deruti, att riksdagarna hädanefter må hällas hvartannat år, på de skäl den värde ledamoten uppgifvit.
Jag vill icke vidare uppehålla discussionen i detta ämne i annat ändamål, än för att besvara en värd talare, sorn yttrat, att representalions-förändring bör föregå riksdagarnas tätare hållande.
Jag tror, att ju oftare riksdagarna komma alt hållas, ju mer skall öfvertygelsen om representationens 356 D c n ao Juni f. in. oformlighet utveckla sig och en allmän önskan om dess förändrande uppstå.
Ju nier man arbetar med en tung och ovig machin, ju mera öfvertygas man om dess oduglighet och behofyet af en annan.
På de här af flera talare anförda skäl yrkar jag återremiss af betänk., på det Utsk. må inkomma med förslag till riksdags hållande hvartannat år.
Jag anser, att detta förslag äfven bör utsätta en bestämd tid på året för Sländernes sammanträde, hvartill jag skulle tro, att hösten vöre bäst passande, emedan riksdagsmännen, åtminstone från landsorterna, under vintern lättare kunna lemna sina beni och sina vanliga göromål, än under sommarmånaderna.
Landtm, hemställde, om 11. o, Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad anginge Fril», Raabs framställning om en förändring i iog §:n Reg.Fm, så vore det en annan fråga om förändring i grundlagen, hvil—, ken ej i ett Stånds plenum finge väckas, utan ägde den riks-, dagsman, som ansåge en sådan förändring nödig, att, till följe af 8i §m Reg.Fm, derom till Const.Utsk. anmäla sin tanke, Frih.
Jag erkänner visserligen, att det var ett förbiseende af mig att icke finna, att det af mig uppgifna villkor nu ej kan upptagas, men jag får vördsamt hemställa, huruvida det villköl-, Frih.
Nordenfalk framställt om riks-, dagstidens inskränkning till 6 månader, icke jemväl är af beskaffenhet att ej kunna upptagas.
Det förefaller mig ganska gifvet, att om detta betänk, blir återremitteradt, så kommer den propos., som derom göres, icke att upptaga annat än frågan om den §, hvilken nu är under öfverläggning; men detta synes ej kunna hindra Const.Utsk., att, vid en förnyad handläggning af detta ärende, i sammanhang dermed taga i betraktande alla de villkor och förändringar, som bär blifvit föreslagna och med hufvudfrågan stå i samband.
Att domna af Frih.
Raabs och den siste talarens yttranden, synas desse herrar föreställa sig, att till Const.Utsk. skulle komma att afgå den discussion, som nu inom Riddarhuset ägt rum; men då grundlagen bestämdt innehåller, att ingenting annat kan föranleda till återremiss, än det som
Ståndet förklarar såsom dess gemensamma tanke, och således hvarje till Utsk. afgående framställning mäste efter derom af Hr Landtm, gjord propos. vara godkänd såsom Ståndets gemensamma tanke, lärer icke något annat kunna blifva upptaget än hvad som inbegripes inom det af Utsk. gjorda förslag. 56 §m Reg.Fm är i detta fall så tydlig och oförtydbar, att jag ej kan sälta i fråga, att något annat förhållande möjligen kan eller får äga rum.
Den ‘io Juni f. m.
Hr Fril), o. Landt m. yltrade, att under discussionen blifvit framstäldt af Gr.
Posse det förslag, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att lagtima riksdagar böra å bestämd dag återkomma hvart tredje år, oberoende deraf, huruvida K. M. sammankallar R.
St. till urtima riksdag under mellantiden, uti hvilket förslag flere talare sig förenat; det andra förslaget vore af Frih.
Raab, vidare utveckladt af Frih. Nordenfalk, med hvilka flere talare sig förenat, af innehåll att lagtima riksdagar borde återkomma hvartannat år.
I den ordning dessa förslag blifvit afgifna, ville flr Frih. o. Landtm, nu framställa proposition, huruvida R. o. Ad. antog något af dem såsom sin gemensamma tanke; och hemställde Hr Landtm, alltså nu först, om R. o. Ad. behagade antaga Gr.
Posses förslag såsom sin gemensamma tanke.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Frih. Raabs förslag.
Ropades ja, blandade med ganska många nej.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej vid svaren å den sednast framställda propositionen.
När man måste välja e mellan två onda ting, tager man naturligtvis det minsta.
Jag önskar således, att vi måtte få votera för att få hvart tredje år.
Den, som förklarar såsom Ståndets gemensamma tanke Frih.
Raabs förslag, att riksdagarna böra återkomma hvartannat år, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke Gr.
Posses förslag att lagtima riksdagar böra å bestämd dag återkomma hvart tredje åt', oberoende deraf, huruvida K. M. sammankallar R.
St. till urtima riksdagar under mellantiden.
Jag anser mig böra till prot. för klara, att vid den votering R. o. Ad. nu går ali, i följd af den upplästa volerings-proposm, företaga, kan deras tanke ej göra sig gällande, hvilka möjligen vilja till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag godkänna Utsk:s förslag samt ogilla de båda anmärkningarna.
Då ingen af Ståndets le - 3’S D c n ao Juni f. m. damöler yrkat bifall till Utsk:s betänk., så anser jag ingens rätt vara förnärmad genom den nu justerade voterings-propositionen.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att den nu beslutade gemensamma tanke komme, till följe af 56 §:n Reg.Fm, att hänvisas till Gonsl.Utsk. jemte återlemnande till Utsk. af dess memor, iV:o 11.
Föredrogos ånyo och bi fö 1 lös StatsUtsk:s, den 13 dennes, på bordet lagda utlåtanden: N:o i5g, i anledn. af föreslagna förändringar uti uppbördsförfattningarna, i livad de angå afskrifning af efterlyste personers skatter och ådömda böter; N:o 160, i anledn. af väckt motion, dels 0111 anstånd för innevånarne i vissa orter af landskapet
Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsättningsspanmål; N:o 161, i anledn. af motion om öfverlåtelse till staden Falkenberg af Kronans tullbro öfver Etlhraströmmen ; N:o 162, i anledn. af motion ang:de användandet och förvarandet af öf' erskottsmedien ; N:o 163, i anledn. af väckt motion om nedsättning i lösen för dränge- och ökedagsverken till å Svartsjölandet belägna kungsladugård och hofstallängar; N:o 164, i anledn. af väckt motion om kronoparken Ombergs försäljning till skatte.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den i3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 4o, i anledn. af väckt motion 0111 förändrade anstalter för vakthållningen vid corieetions-inrältningen å Långholmen.
Bror, hade inlemnat följande anförande:
Mot det nu föredragna utlåt.
N:o 4°, torde jag få göra några anmärkntr, hufvudsakligen öfverensstämmande med de mot detsamma afgifna reservationer, af hvilka den af Frih. von Kraemer gifvet- upplysning om den olika åsigt, som gjort sig gällande vid frågans afgörande uti Utsk., emot den, som grundlagt betänk, från den afdelning, som haft sig uppdragen behandlingen af ärendet, och der bedömmandet säkerligen varit stöd t på ett djupare inträngande i detaljerna.
Sjelfva tjenstgöringen vid Långholmen är af den natur pch har det inflytande på säkerheten inom hufvudstaden, att den för densamma erforderliga styrka icke får beräknas
Den ao Juni f. di. endast eftei; antalet af poster.
Der finnes dessutom en särskild s. k. extra bevakning, som, lika maktpåliggande som mödosam, försvårar tjenstgöringen till den grad, att för trupp, som ej, såsom nu, flera gånger om året finge aflösas, borde, till följe af tjenstgöringens trägenhet och den oaflåtlig^ uppmärksamhet, som dervid påkallas, den för fångbevakningen erforderliga styrka beräknas vida högre, än som nu är händelsen.
Jag antager likväl för gnrnisonstjenstgöring å Långholmen endast den för det närvar, der befintliga styrkan, 140 man, hvilken, tillagd den, som af Utsk. blifvit medgifven såsom behöflig för den dagliga vaktgöringen inom staden, eller 800 man, gifver en summa af q4° man.
Ännu har då likväl icke tagits i beräkning ordonnancer, sjuka i casei n och på sjukhus, samt rekryter, hvilkas sammanräknade belopp nästan lågt upptages, om det utföres lika med hvad Utsk. antagit eller med tillsammans 23o man.
Emedlertid visar sig härigenom, alt den minsta styrka, som måste hållas effecliv, uppgår till 1170 man corporaler och gardister.
Gai des-regementenas till fot sammanräknade styrka utgör i552 man, oberäknadt spelet.
Enligt föregående strängare, och på högst 3:ne nätters frihet grundade calcul, skulle således blifva fria från tjenstgöring 382 man, hvilket belopp med säkerhet kunde nedsättas lill 3oo man, eller i5o man på hvartdera regementet.
Utom det att permissionslidens förändrande från 10 månader lill endast 2 0 3 månader 0111 året, skulle, beträffande de från tjenstgöring fria, föranleda hvad motionären trott sig hafva att öfverklaga, eller gardistens permitterande "till att kringvandra i landet,” så skulle derjemte ytterligare svårighet för gardisten uppstå i fråga om alt kunna taga permission, då tjenstgöringen ovillkorligen påkallade ett regleradt ombyte af tjenstgörande manskap, och han ej, såsom nu, kunde äga hoppet att, för mera stadigvarande husliga sysselsättningar och näringsfång, få använda en tillräckligt lång tjenstefrihet.
Della förhållande, tillika med nedsättningen af de permilterades antal från r]5').
(376 man på hvarje regeinenle) till 382 h 3oo, skall, så förekommer det mig, medföra den menligaste inverkan på rekryteringsbesväret, sä väl i hvad angår möjligheten att anskaffa brukbart och välfräjdadt folk, som ock i afseende på värfningsafgiften; och då härtill kommer den, genom passevolance-contractet, compagni-cheferna tillförsäkrade beklädnads-slitningsersättning, samt reglering af beklädnadsvillkoren, då en större styrka, än den i passevolance-contractet bestämda, pröfvas för Rikets tjenst angelägen alt i tjenstgöring qvarhålla, så synes mig, som i pecuniärt hänseende snarare förlust än besparing skulle genom antagandet af Utskts förslag vara alt einotse, äfven om, som ingalunda kan tagas för afgjordt, passevolance-contractet icke 36o Den ao Juni f. ra. från regementenas sida blifver uppsagdt, i hvilket fall contractet skall upphöra med nästpåföljande qvartals utgång.
Detta om manskapet Hvad befälet angar, så skulle det genom öfverlagandet af fångbevakningen å Långholmen erhålla en tillökning uti tjensteåligganden och kostnader, som* i förhållande till samma befäls antal och aflöniugsförmåner, synes nog långt utsträckt och betungande.
Garnisons-tjenstgöringen vid Långholmen, som för hvarje af de till 4:e och 5te militär-districtena hörande regementen påkommer med ungefär 2^ års mellantid, har deremot på dessa delar af den indelta armeen ett ganska fördelaktigt inflytande, och utgör ännu en bland möjligheterna att, om äfven endast i ringa mån, förskaffa åt dessa trupper den inslruction, som genom de föreslagna och inom armeen önskade exercis-compagnierna åsyftas.
Det sätt, hvarpå detta ämne blifvit af Utsk, behandladt, synes åtminstone påkalla betänkts återremitterande till handläggning äfven af StatsUtsk.; men då jag ej allenast på af mig anförda skäl förenar mig i de af reservanterna yttrade åsigter, utan tillika anser, att valet af de trupper, som till särskilda tjensteförrättningar skola beordras, utgör en fråga, som, på grund af 14 §‘n Reg.Ftn, ligger utom föremålen för R.
Stts förhandlingar, så anser jag mig böra anhålla örn propos. å afslag å Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskts ifrågavaG betänkande.
Frih. Sparre, Sixten, hade ingifvit ett yttrande, som upplästes, så lydande:
Emot Allm.
Wto får jag opponera mig.
Utsk. tillstyrker, att R St i und. ”anhålla, att till besparing af kostnad för statsverket och ”för undvikande af de flera olägenheter, sorn äro förenade ”med den indelta armeens commenderande, K, M. täcktes ”förordna, att den erforderliga vakthållningen å corrections”mrältningen vid Långholmen må bestridas af gardes-infan» ”teri-regementena” etc. etc.
Hvad besparing och kostnad för statsverket beträffar, så lärer den icke blifva någon, eller åtminstone högst obetydlig, då meningen icke måtte vara att ålägga de så högst ringa aflönta subaltern-officerarne och underbefälet en ytterligare tillökad tjenstgöring, utan aflöning; det vore då endast besparing af marschkostnad, som skulle påräknas; men då deremot slitningsersättning för gardets munderingar blir dyrare än för soldatmunderingar, så torde härigenom icke blifva någon vinst.
Men äfven om någon besparing skulle kunna vinnas, sorn jag icke tror, så låter detta förslag för det närvar, icke verkställa sig.
Subaltern-officerarnes tjenstgöring vid gardes-regemen tena - Den 20 Juni f. m. tenn är sä tragen, ntt de nio månaderna af året mellan exereisetiden, då befälet är berättigadt till semestrar, skulle icke vakter oell caserntjenst kunna bestridas utom de lönlösa underlieutenanternes deltagande i commenderingarna, hvilka genom särskildt arrangement ijenstgöra, ty de 5ro eljest fria från tjenstgöring, utom exercistid och generalmönstringar, tills de komma i åtnjutande af lön.
Vidare, hvad truppen beträffar, är den anväffd med villköl- af permittering, och utom dess vaktgöring med trenne nätter fria, har t jenstgöringen redan blifvit tillökt med nattpatruller och vaktförstärkningar 0111 nätterna.
Och kommer härtill slutligen, att compagni-chefernes passevolance- och capitulations-conlracter icke kunna rubbas, förrän de li 1 lundal 11 pit.
Med afseende å allt detta, får jag anhålla om afslag på ifrågavarande utlåtande.
Pia a b, Adam Christ.:
Jag ber att få åberopa den reservation emot delta betänk., som jag inom Utsk. afgifvit, så lydande: ”Den af Ulsk. föreslagna inskränkningen af den hittills vanliga permitteringen för manskapet vid gardesregementena anser jag vara betänklig, dels derföre, att, då allmänt är kändt och erkändt, att t jenstgöringen är så stiling, att man t. o. 111. trott sig deruti finna en orsak till den större sjuklighet och mortalitet, som visat*sig inom garnisons-trupperna, än inom hufvudstadens öfriga befolkning, torde manskapet vara i behof af någon längre tids ledighet hvarje år.’’ etc.
I detta afseende täger jag mig friheten åberopa hvad StatsUtsk. yttrat vid frågan 0111 anslag till J:e lmfvudtitein, der nemi.
StatsUtsk. förklarade, att (jenstgöringen för gardesregementena redan vore sträng, och att, om någon indragning kunde ske af manskap, så vore det för ntt för mycket betunga de qvarvarande; med ett ord, StatsUtsk. förklarade deras tjenstgöring vara för sträng.
I afseende på mortaliteten har jag mig bekant, ait af dessa regementen årligen omkring 5o dö af dessa 800, således 6 proc., en större mortalitet, än som finnes inom någon annan befolkning här i landet.
Detta kan icke härröra af något annat än att manskapet har så sträng tjenstgöring.
De måste vara på vakt hvar 3:dje dag och icke hafva iner än 2 nätter fria emellan hvarje vakt.
Jag har reserverat mig äfven derföre, ”att, om manskapet icke skulle få begagna den nu medgifna permissionstkden, för att derunder förvärfva sig något understöd, jemte det ringa gage, hvarför de tjeno, förutser jag, att rekryteringen af välfrajdadt manskap skulle ansenligen försvåras.”
Det förefaller mig sannolikt att om manskapet med så litet gage, som de nu hafva, skulle tillförbindas till en strängare 8 II. 46 * 36a Beti ao Juni f. na. tjenstgöring, vöre det icke tänkbart, att någon bättre fräjdad skulle gå in på sådana villkor, utan gardes-regltena blefve då orekryterade eller nödsakade att taga mindre välfräjdadt manskap.
’'Den indelta truppens commendering till ifrågavar. ”tjenstgöring verkar deremot fördelaktigt på dess tjenstbarhet ”genom den öfning och undervisning, som derunder blifva ”densamma meddelade, och ar det af vigt att, då vi äro i ”saknad af exereis-compagnier, ej upphäfva denna välbetänkta utväg att i sin mån ersätta dem." K. M. har vid flera föregående riksdagar begärt anslag till exercis-compagnier.
I brist på sådana har bevakningen vid Långholmen blifvit så inrättad, att den ersätter exereis-compagnier.
Den, som tjenar vid indelta armeen, måste erkänna, att denna åtgärd är en bland de mest välbetänkta åtgärder, som den afgående ministeren vidtagit.
Det faller sig klart, att hvilket manskap, som lie Ist, som ligger här på tjenstgöring, måste hafva gage.
Det är så mycket ändamålsenligare att gifva det åt sådana, som öfva sig.
Jag har slutligen sagt, att jag icke kan instämma i det beslutade betänk., ulan anser mig för min del böra afstyrka bifall till motionen; till följe hvaraf jag äfven nu yrkar afslag på ifrågavar. betänkande.
Hr Mannerskantz, Carl Axel; Äfven jag instämmer med dem, som ogilla förevar, förslag.
Jag har vid flera tillfällen förklarat mig för en varm vän af beväringssystemets successiva införande i Svenska armeens organisation.
Närvar, förslag strider emot detta systeme, ty beväringssystemet innebär, att hvarje medborgare skall så mycket som möjligt göras till soldat.
Det är naturligt alt, då en soldat så mycket som möjligt förhindras att vara medborgare, så strider delta fullkomligt emot en af de principer, hvarpå beväringssystemet grundar sig.
Om det förslag, som detta betänk, innehåller, .skulle blifva antaget och tillämpad!, så Liefve deraf en följd, att de personer, hvaraf garnisonerna Lomme att bestå, skulle under io ä 12 års tid komma att vara skiljda från alla andra medborgerliga befattningar.
Det arbetsfolk, som toges från plogen, skulle stanna inom städerna och der glömma bort de yrken de förut lärt och idkat, Detta skulle åstadkomma, att, sedan de efter en längre tid åter blefvo utsläppta på landet, skulle de icke kunna försörja sig, och i samhället hade derigenom skapats en mangd af endast tärande medlemmar, som icke skulle kunna göra samhället någon nytta.
De skäl, Utsk. framställt för detta förslags antagande, anser jag dessutom gynna den alldeles motsatta åsigten ; ty jng tror det icke tjena lill något att hålla en stor armee, om man icke ger den öfning, hvarföre de utgifter, som tillskyndas Staten derigenom, att de indelta trupperna hållas Den i» Juni f, ro. i tjenstgöring inom garnisons-compagnier, af mig anses fullkomligt motsvarande derigenom, att de förvärfva en öfning, som de annars blifvit utan, och i saknad af hvilken all öfrig på deni använd kostnad hör betraktas såsom helt och hållet bortslösad.
Det andra skälet, som man förebär för antagande af detta förslag, är, att marsch-kostnaderna derigenom skulle blifva förminskade, men jag anser på samma grund, som jag nyss uppgaf, dessa kostnader ganska väl använda, ty derigenom lärer sig soldaten alt tåga från ett ställe till ett annat, en öfning, som är af högsta vigt för en armee.
Sanningen deraf äp erkänd inom de flesta andra länder, och så i Frankrike, att trupper der uro oupphörligt i rörelse, från Algier till Paris vexlande garnisoner beständigt.
På alla dessa skäl tillstyrker jag högligen, att Utskls förslag icke måtte blifva bifallet.
Jag röstal bestämdt emot Utsk:s förslag.
Stockholms garnison är ledan utom allt förhållande svag, såsom jag redan en gång förut haft äran för Ståndet utveckla.
Garnisonen är för svag uti en hufvudstad, som är gränsort och således en högst vigtig punkt; den är utom allt förhållande svag uti ett residens, der K. slottet föranleder lill en trägen vakthållning, och sorn för öfrigt genom en befolkning af 80,000 menniskor och genom sin topographiska belägenhet fordrar en vidsträckt och tröttsam tjenstgöring.
För gardes-reg:tena skulle uppkomma en ganska svår ställning genom Utsk:s förslag, ty deras ekonomiska tillstånd tål icke att ytterligare försämras.
Dessa gardes-regtten äro nu en prydnad för Svenska arméen.
De kunna ställas bredvid alla utländska gardesreg:ten , och likväl äro de Svenska gardes-reg:tena de enda, som rekrytera sig endast genom värfning, då alla andra gardes-regtten uppställas genom urval ur liela arméen.
Detta oaktadt äro våra gardes-reg:tec, såsom jag nämnt, en prydnad för arméen, för lnrfvudstaden och nationen, så väl i anseende till militärisk brukbarhet, soln anseende och fräjd.
För deras compagni-chefef blir det omöjligt , att fortfarande genom värfning bibehålla deni i detta skick, om soldatens villkor än ytterligare försämras, hvilket vore en tydlig följd af Utsk:s förslag.
Jag förenar mig derföre hell och hållet uti den åsigt, som Hr Mannerskantz framställt.
Den ifrågavar. commenderingen af de indelta trupperna innebär för deni en verklig fördel, ty de vinna derigenom en eljest saknad öfning, sorn verkligen är det enda, som brister vår indelta aimée.
Denna vunna öfning ersätter fullkomligt den dermed förenade kostnaden.
Denna, så väl sorn besväret för allmogen, kan äfven minskas derigenom, att commenderingarna fortskaffa^ genom ångbåtar.
Jag röstar alltså erno Utsk:s förslag och tillstyrker afslag derå. 304 J) c 11 20 Juni f. m.
IIr T c r s meden, Gustaf Beinhold :
Om jag, lita med Hr Mannerskantz, trodde, att Ekon.Utsk:s ifrågavar. betänk, skulle lägga binder i vägen för conscriptions-systemets införande, så skulle jag lika med honom icke allenast aldrig hafva tillstyrkt detta betänk., ulan äfven yrkat afslag derpå; men jag kan icke latta, huru delta betänk, kan åstadkomma hvad Hr Mannerskantz deraf fruktat.
Den , egentliga •vinsten af landtregrlenas cornmendering till Långholmen är utan tvifvel den dervar. corporal-skolan och den instruclion, som deruti meddelas; men jag anser, att denna instruction kan och bör vinnas på annat sätt inom regementena, och jag tror, att den närvar.
Styrelsen skulle gifva förhoppningarna i landet en stor dementi, om icke vid nästa riksdag reformförslag i alla frågor och således äfven inom kiigsadministrationen blefve för R.
St. framlagda, för att med de tillgångar, som för arme'en redan finnas, äfven bilda sådana corporal-skolor inom regrtena.
Man vet, att inom regttena finnas medel till sådant, som icke egentligen är föremål för regttenas instruction, och att t. o. m. ioo nummer på 1200 man stundom användas till ändamål, som icke äro jemförliga med instructions-bataljonerna.
Jag anser derföre, att det icke vore olämpligt, att 100 nummer af hvarje reg:te användes för sådana instructions-skolors inrättande, eller att åtminstone hälften af de indragna nummerna för detta ändamål användes.
Jag tror ej, att den instruction, som är både nyttig och nödvändig, bör på detta sätt genom commenderingar till Långholmen beredas, ty såsom indelt officer kan jag försäkra, att det väcker icke obetydligt missnöje hos rust- och rotehållare.
En officer vid indelt regemente vet, att vid dylika comrnenderingar man blir alldeles öfverlupen af de indelta rotehällarne; den ene har ett, den andre ett annat skäl för att få sin karl fritagen från commenueringen, och man är uti en ganska obehaglig ställning.
På delta skäl borde visserligen icke göras något afseende, så framt man icke funne, att det vore betydande för roten, att en så lång tid som 4 månader vara af med en kail, som fått förskotter på det arbete, som han under sommaren borde verkställa, såsom det vid sådana tillfallen är brukligt.
Jag anser att uti en sådan fråga äfven en mililärperson icke blott bör tala såsom militär, utan han bör äfven tänka och tala såsom lagstiftare i landet, d. v. s., äfven taga ett annat intresse än sitt eget i skärskådande.
Jag är öfvertygad, alt detta förslag förr eller sednare skall leda till hvad visserligen äfven jag önskar — ehuru på annan väg — nemi. att man kommer under fund med den onaturliga constructionen af vår indelta armee; helst då man önskar conscriptions-systemets tillämpning , som jag för min del icke tror vara möjligt i närvar, ögonblick.
Jag anhåller om R. o.
Ad:s bifall å betänkandet.
Den 20 Juni f. in. 365 Frill.
Inom Utsk. har jag tillhör! minoriteten, och den bestod af åtskilliga ledamöter.
Jag har icke blif vit införd bland reservanterna och anhåller derföre att nu få yttra några ord uti denna fråga.
Då jag inom Utsk. talade mot betänk., så framställde jag äfven mina skäl dertill och tror verkligen, att goda skäl finnas.