Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle icke hafva velat för illina vårda motståndare öka smärtan af ett lidet nederlag med att tala något emot deras reservationer, om ej den förste, sorn hade ordet, vändt sig emot Hr Frill, o.
Landtm, på ett sätt som jag anser vara obehörigt.
Hail liar förklarat, att vår ordförande satt sig i spetsen för en revolutionär rörelse genom den åtgärd han vidtagit.
Jag tror tvei tom, ali IJr Full. o. Landtm., likasom Ståndets pluralitet, satt sig emot en sådan lörelse.
Det är detta Omdöme, sorn jag hoppas att icke blott samtiden utan afven ef terve!
Iden, såyida den faster sina blickar på vårt handlingssätt, skall erkänna.
Man har sagt, att det mål, Coust.Ulvk. sökt uppnå, nemi. alt få antalet af Statsrådets ledamöter fullständigt, är af natipnen efterl ingtadt.
Jag tror vjssei ligell , alf en hvar önskar att detta mål mätte uppnäs; men jag tior ock>å det tillhöra en hvar att söka uppnå detta mål på rätta vägar.
Att det kunnat gå si långt, alt Gonst.Utsk, för detta ändamål framkommit mec| ett förslag att begagna utvägar, hvilka ett RiksSt. måste jemte dess Talman anse oriktiga , det är hvarken Talmannens fel eller pluralitetens af del .Stånd, sorn vidhållit bans mening.
Den sorn bragt saken derhän må derföre taga skulden på sig; ty nian måste erkänna, att det någon gäng behöfves alt bevaka vaktarena sjelfva, Hr Printzensköld, Carl:
Då jag med känslor af det högsta ogillande genomläst det betänk, ifrån Coust.Utsk., sorn i f. in. var under behandling härstädes, och då j ig med lika beskaffade känslor afhöyt det försvar, som för samma betank. blifvit framstäldt, anser jag 111ig skyldig att till R. o. Ad:s pro t. förklara min synnerliga tillfredsställelse, icke blott deröfver att Hr Frih, o. Landtm vägrat propus, på det ifrågayar, betänk., utan äfven att R. o.
Ad. gillat denna vägran.
Jag måste beklaga, att tvänne Stånds Tale män så förstått grundlagen, att de i detta afseende ieke
Den 13 November e. m. liand lat på lika sätt nied Hr.
Frih. o. Landtm.; men jag måste än mera beklaga, alt vi upplefvat en lid. da vi liatva ett Cons!.Utsk., som kunnat glömma sig ända derhän, alt det inkommit med ett betänk,, sorn en Talman oell ett helt RiksSt. ansett sig böra förklara olagligt.
Hr Hallenborg, Carl Joli., anmälte äfven sin protest emot Landlmts vägran af proposition.
Som ledamot af StatsUlsk. anser jag mig pligtig för mjn egen del, äfvensom för de ledamöters af StatsUtsk., sorn icke äro närvar.
, att anmäla min protest mot de tillmähm, sorn under f, 111 plenum blifvit emot samma Utsk. gjorda; tv det måtte aldrig blifva rätt alt framställa tillvitelser emot det ena eller andia Utsk.
Vidare lager jag mig friheten att emot Hr Frih. o. Landtm:* vägran af propos. likaledes nedlägga min protest, och jag hoppas all Svenska folket skall (lomma mellan både Coust.-? och StalsUtsk:n, huruvida de, eller detta Stånds pluralitet liar rätt eller icke.
IJr Stuart, Carl Gustaf:
Merendels har jag vid denna riksdag tillhört minoriteten vid de voteringar, som ägt ruin inom della Hus, men högst sällan har jag begagnat min rättighet att emot voteringarnes resultater anmäla min reservation.
Vid detta tillfälle anser jag mig dock icke kunna underlåta, att i prof. nedlägga min protest emot den vägran af propos., som Hr Frih. o. Landtm, i f. m. plenum framställde.
Denna vägran grundar sig naturligtvis på 55 fj:n Riksd.Ordn., hvilken medgifver att en sådan vägran må äga runi, då en yrkad propos. finnes strida emot grundlagens bokstaflig» ordalydelse.
Men samma § innehåller derjemte, att hvad Const.
Utsk. förklarat icke vara stridande emot grundlagen, derå må propos. icke vägras.
Nu liar Hr Frih. o. Landtm, likväl vägrat att framställa en äskad propos. å bifallandet af hvad nämnda Utsk. just , till uppfyllande of grundlagarnes föreskrift, ansett sig böra föreslå.
— Hvad sjelfva saken beträffar, så deltager jag uppriktigt i IL' von Hartmansdorff* klagan deröfver, alt det kommit så långt, alt Coust.
Utsk. varit för behandlingen af de detta Utsk. tillhörande ärenden nödsakndt alt hos Ständerna göra en så beskaffad anmälan, som den Utsk:s utlåt.
N:o 45 innehåller.
Frih. G ed e rs t r ö m , Jacob:
Det bör icke kunna förundra någon, att ledamöter afCdust.Utsk., hvilka, med förbiseende af grundlagens bud och befallningar, inkommit till Ständerna med ett mern., som mött en laglig handläggning och således blifvit underkändt och olagligt förklarad!, derutaf finna sig träffade.
Detta är ingenting att förundra sig öfver, det är ingenting mer än naturligt; men då man försöker att, på grund af 2 morn. i ij §:n Riksd.Ordn., inom Den 18 November c. m.
Const.Ut.sk. denna negativa § förbjuder motionsrätt åt andra än deri uppräknade Utsk. och dessa Utslcs funclioner i andra §§ bestämmes; så har man bet råd t den bana, som kallas revolutionär och sökt åstadkomma en revolutionär rörelse, för hvilken Gr.
Anckarsvärd förklarat alt Hr thili. o. Landtm* skulle hafva ställt sig i spetsen, då han, till åtlydnad af lagen, nödgades begagna den honom åliggande pliglen att vägra propns, enär han fann, att frågan var stridande emot grundlagen.
Val vet jag, att i84° års Coust.Utsk. försökt att i utlät, till ett annat Stånd förklara, att Landtm, eller Talman icke äger att vägra propus, på något Ulsk:s betänk.; men delta förklarande är i sitt sla'g alldeles lika med delta memor., sorn fö i klarals olagligt.
Utsk. bade väl bort finna, alt det icke utgör en lagstiftande församling, ulan att det endast är bernyudigadt alt uppgöra förslager, dem
Ständerfie vid påföljande riksdag äga att antaga eller förkasta, men icke all öfver en Talmans propos. i ämnen, som äro föremål för dagens beslut, yttra sig, och alldeles icke att komma fram med resolutioner, som skola gälla i alla förekommande frågor.
Sådant är lika vrångt som att förtyda 3e §:n 1 mom* Riksd.Otdn , hvilken ej låter förtyda sig; ty det är klart, att Coust.Utsk. icke äger annan motionsrätt un den 81 lii. fl. §§ tillägga samma [Jtsk.
Den andre ledamoten, sora reserverade sig, nemi.
Frih* Tersmeden, liar förklarat, det han ej förundrade sig öfver al t propos. i f. m. plenum vägrades på Const.Utskts mein.
N:o 4 i, derföre alt vägrade propostr höra till ordningen för dagen t om ordningen för dagen medför vägrade propostr, så följet ock deraf, att det hörer till ordningen för dagen alt ifrån Utsktn få olagliga förslag och olagliga betänktn, ty eljest skulle aldrig en Talmans vägran af’ propos. kunna af ett Stånd godkännas.
Den värde ledamoten borde befinna, att vi samtlige äro representanter för Svenska folket, och att, när Landtm, eller Talman vägrar propos. på ett Utsks utlåt., och votering företages huruvida Ståndet öskar den af Talmannen vägrade propos, eller icke; så är deras opinion, som instämma i Talmannens åsigt, lika god fullt ut som deras af den motsatta meningen , och så mycket bättre, som de förre äro ojäfvige i sitt utlåt., emedan de ej tillhöra dem som deltagit i det betänkts uppställning, hvarå propos. vägras, då deremot de sednare ej äro ojälvige att yrka propos. på hvad de olagligen framstallt.
Anckarsvärd har slutligen appelerat till Svenska folket och förklarat sig fullkomligen säker om dess dom: jag tror mig vara lika säker som han om dess dom; men förmodligen kommer den att utfalla till fördel för den, Hr Grefven motsatta, sidan.
Det är ingalunda förtrytelsen öfver ett lidet nederlag, som uppmanar mig att älven Den 18 November e. m. nu uppträda, utan den vemodiga känsla, jag erfar, alt finna fäderneslandets intressen behandlas på ett sätt, sorn icke öfverensstiiininer lind min öfvertygelse om det rätta, och ber, för att icke onödigtvis upptaga tiden med ordsvall, alt blott få förena mig med hvad Gr Anckarsvärd, Frih.
Tersmeden och llr S nart till prot. anfört emot Ur Frih. o. Landlnus vägran af proposition; Hr Gyllenkrook, Göran, förenade sig äfven med Gr. Anckarsvärd, Fril).
Tersmeden och Hr Stuart.
Fl i Tersmeden, Garl Reinhold:
Jag får härmed i R. o. Ad:s prot. nedlägga min reservation emot R o. Adis i f: m. plenum fattade beslut, äfvensom min protest emot Hr.
Frih. o. [,and(m:s vägran af plropos. å Coust.Utsk:s betänk.
Nio /t5, så mycket hellre, soth, nied den kännedoul af riksdagshistorien jag äger, det är för första gången som ett Stånds Talman upphäft sig till tolkare af grundlagen emot det
Lisk;, hvilket af samma lag är satt soth högsta tolkaren af just denna grundlag.
Gr. voii Pia teti, Baltzar:
Lika lugn och lika oberoende al det klander och del ogillande, sorn blifvit yllradt å ena sidan, Snitt jag skulle vara af denna sidus beröm, anhåller jag att lå förena mig i hvad Fiih.
Tersmeden oeli Hr Stuart yttrat, på den grund, att jag anser det vara alldeles stridande så val emot grundlag sorn hittills varande praxis, att framställa propus, till alsing i en fråga, hvarå man icke anser si^ kunna framställa propus, till bifall.
Jag afgifver denna förklaring med fullkomligt lugn derföre, alt ehvad den elia eller andra sidan strider emot deri grundlagsulveckling, Sorn för närvar, äger runi, jag dock ar öfvertygad, alt när icke mera hvarken den ena eller andra sidan finnes utan öfvergått i fullkomlig glömska, så qvarstå dock och fortgå till sin utveckling dessa gfundlagsprhiciper* hvilka hinder mati än må sälta deremot.
Jag skulle visserligen icke med ett förnyadt yttrande fallit besvärlig, om icke det ovanliga förhållandet inlrädt, att vid ett tillfällej då minoriteten afgifver en reservation, majoriteten finner sig befogad att ingå i vederläggning deraf.
Skulle äfven denna, minoriteten hittills obestridda, rättighet att i prot. nedlägga sina tankar densamma betagas; då intrader i sanning en majoritets-leri-oi ism, hvars farligd följder jag nu ej vill afmåla.
Hittills har alltid den seden varit iakttagen, att, si snart minoriteten varit gifven, densamma ägt rätt att uttala sin reservation; denna rätt mäste vara oförkränkt och bör ej af majoriteten tillintetgöras, sorn redan gjort sin rätt gällande genom besluten.
Slutligen får jag anmoda Frih.
Cederström, sorn äfven inträdt i denna reservations-diseussion och är en så fölhult klok gruudlagstolkare, alltid med mun - Den 18 November e. m. i45 munnen full af grundlags-§§., att han gunstbenäget ville upplysa mig, och måhända hela Huset, hvilka §§ i grundlagen, sorn äro positiva och hvilka äro negativa.
Jag har åtminstone icke kunnat göra en sådan åtskilnad , ulan lyder §§:ria sådana de äro framställda.
Frö I ieh, David :
Det är redan lång tid sedan jag ansåg mig föranlåten att på delta rum förklara det jag fann det vara kommet derhän, att allting härstädes numera kunde sägas, att allting kunde gå igenom.
Jag tillstår likväl, att jag då ej förmodade, att det skulle komma att gå så långt, sorn det nu visat sig.
Man börjar verkligen nu att kunna göra sig den frågan, och det med skal, om detta är ett lagbundel samhälle eller icke.
Besvaras denna fråga med ja, så är nästa frågan den, hvilken lag det är, som vi lyda, efter det kati vara möjligt, att den så olika tolkas och förstås af dem, som specielt fått sig uppdraget och med ed aro förbundne att förstå densamma efter samvete och pligt.
Detta väcker dock icke min förundran , sedan min uppmärksamhet blifvit fästad på , huru den kris avancerar främst, som , i förening med den ministeriella kris, som Coust.Utsk. sökt afhjelpa, mätte snart föra till någon slags conclusion, någon brytning, som icke lärer komma att bero på några röster mer eller mindre inom detta rum, icke på några arrangementer, för att få sådana försök, som göras af medborgare, hvilka ömma för sitt fosterland, att se saken i godo afhjelpt, härstädes med hån och spott förkastade; det lärer, säger jag, ej bero på majoriteten inom dessa murar, utan på högre krafter, att afgöra hvem som har rätt.
Under detta förhållande skall emedlertid detla Stånd gifva exempel åt landet på den omständigheten, att vi äga lagar, som vi icke vilja förstå, och att vi fortsätta ändock öfverläggningen derom, under det vi icke äro ense om tolkningen af de lagar, som äro mest tydligt affattade.
Då jag redan före utgången af detta mål, genom mitt yttrande i f. m. plenum, afgifvit en fullkomlig protest, skulle jag icke ansett mig vid detta tillfälle höra öka antalet af dem, som reserverat sig, om jag ej erinrat mig, att jag försummat att anmärka en omständighet vid Hr Frih. o. Landtmis förhållande, som jag tror vara förtjent af uppmärksamhet: den nemi., att om än 55 §:n Riksd.Ordn. berättigar och tillförhinder Landtm, eller Talman att vägra propos. på en fråga, som strider emot grundlagen, så bör, eller rättare, måste icke denna § kunna så förstås, att en Talman kan tillåta ett Stånd att spela den farce, att en hel f. m. talas bort öfver ett betänk., hvarpå Talmannen, efter sin förut fattade åsigt derom, redan på förhand är besluten att icke framställa propos. till bifall utan endast till afslag.
Att låta detta Stånd på det sättet passera tiden, att det tillätes yt 17 H. 19 Den 18 November e. m. tra sig pro et contra i ett ämne en hel f. m., då likväl
Hr Frih. o. Landtm., redan innan han intog sin plats, inom sig beslutat att tillintetgöra allt hvad som kan sägas på ena sidan, det är i sanning någonting högsL anmärkningsvärd!; hvarför jag skulle önska, att under den återstående tiden af denna riksdag Hr Frih. o. Landtm, alltid ville, vid föredragningen af ett Utsk:s betänk., hvarå Hr Frih. o. Landtm, beslutat att ej framställa propos. till bifall, sådant tillkännagifva, hellre än att låta oss debattera halfva eller hela dagen, för att derefter göra det mest snöpliga slut på hela discussionen, genom att simplement förklara att Hr Frih:n finnér sig förhindrad att framställa någon annan propos., än den, som går ut på att afslå den fråga, hvarom man tvistat.
Jag hade föreställt mig och hoppats, att vårt mer än 3o-åriga constitutionella samhällsskick skulle hafva utbildat sig till det parlementariska förhållande, som jag tror vara det rätta.
Jag hade således föreställt mig, att min rättighet, då jag tillhörde minoriteten i en votering, vore den, att derefter kunna till prot. afgifva min protest öfver utslaget, utan att denna protest i minsta man skulle kunna föranleda till någon discussion eller till några anmärkmr ifrån majoritetens sida.
Jag får på grund deraf förklara, att jag icke vill beträda den, i min tanke, oparlementariska bana, som af mina motståndare nu blifvit beträdd, varandes det del'före och endast derföre, som jag ej besvarar hvad Hr von Hartmansdorff, Frih.
Cederström och Hr Printzensköld i afseende å min protest emot mig yttrat.
Jag ber likväl att få taga mig friheten alt i Husets minne återkalla, att jag, sedan mera än 3o år tillbaka, på detta rum utöfvat riksdagsmannakallet, och att jag numera hörer till de äldre ibland Husets ledamöter och vågar yttra, ulan att det torde anses som en öfverdrifven förmätenhet, det jag tilltror mig lika mycken omdömesförmåga, som Frih.
Cederström, hvilken icke är äldre än jag.
Jag tror att Hr von Hartmansdorff, och, om jag ej misstager mig, äfven Frih.
Cederström, root min, för någon stund sedan a fg i fila, reservation anfört, att i den skulle förefinnas ett något obefogadt , mindre tillständigt yttrande emot Hr Frih. o.
— Om så är, anmodar jag dessa herrar att begagna den i Riksd.- och Ridd.Ordn. dem förvarade rätt emot mig, och skall med det aldrastörsta lugn underkasta mig Husets votering och beslut, utan att oroas af resultatet.
Detta är allt hvad jag vill hafva tillagdt till den reservation jag afgifvit, och inlåter mig icke i några ytterligare svaromål på hvad man redan sagt eller än vidare behagar emot mig och förenämnda min reservation anföra.
Den 18 November e. m. »47 icke ernat yttra mig i detta ämne, och har äfven i f. m. plenum iakttagit tystnad; men då de mest förnärmande tillvitelser blifvit framställda emot ett hel t Utskrs afsigter, anser jag det vara hvarje redlig representants skyldighet att protestera deremot; för min del skall jag åtminstone aldrig förblifva en tyst åhörare till dylika förnärmelse!’, de må komma från hvilket håll som helst.
Jag nedlägger äfven i prot. min protest emot Hr Frih. o.
Landtnäs, efter mitt omdöme, fullkomligt grundlagsvidriga förfarande att hafva vägrat propos. på Const.Utsk:s betänk.
— Då jag uttryckt, att detta förfarande varit, efter mitt omdöme, grundlagsvidrigt, ber jag tillika att få tillkännagifva, det jag fullkomligen delar den af Hr Frih. o.
Landtm, yttrade åsigt, som äfven blifvit af Frih. Cederström och andra talare biträdd, att Const.- Utsk. icke äger någon rättighet, på grund af 37 §:n 2 mom.
Riksd.- Ordn., att framställa andra nya förslag till Ständernes åtgärd, än sådana, som kunna angå ändringar af grundlagarna ; men vi böra besinna, att det är ett fullkomligt misstag af dem, som vilja drifva den satsen, att förenämnda betänk, innebär ett nytt förslag i ena eller andra afseendet.
Det måtte icke vara Const.Utsk. mera än hvarje annat Utsk. förvägradt, att hos Ständerna anmäla de hinder, som möta för afgörandet af ett eller annat ämne.
Hvad har Const.Utsk. gjort annat, än gifvit Ständerna tillkänna, att för utarbetandet af förslag till åtskilliga inom Utsk. ifrågaställa vigtiga grundlagsförändringar, vore nödvändigt att få Konungens svarpå de grundlagsförslag, som redan blifvit öfverlemuade till Konungens afgörande?
Jag hemställer till en hvar, som vill begagna sitt sunda förnuft, huvuvida denna Const.Utskts framställning kan kallas en ny motion, jemförlig med hvad Hr Frih. o.
Landtm, exempelvis framställde, nemi. att Utsk. likaväl kunnat framkomma med förslag i bancofrågor och dylikt.
Hade Utsk. företagit sig något slikt, skulle jag visserligen icke underlåtit att deremot protestera; och vid sådant förhållande hade Hr Frih. o. Landtnäs förfarande varit lika grundlagsenlig!, som detsamma nu, efter mitt omdöme, är emot grundlagen stridande.
I afseende på sjelfva innehållet af betänk, så kan jag icke annat än tillkännagifva min stora förundran deröfver, att man på något håll kunnat finna någon betänklighet vid att godkänna detsamma.
Det må ursägtas mig, om jag uttrycker en sådan förundran, då jag ej är initierad i några hemligheter, utan endast grundat mitt omdöme på betänkts ordalydelse och innehåll.
Finnas derutinnan några dolda afsigter, så äro de åtminstone för mig alldeles okända.
Jag hemställer äfven till hvar och en att sjelf opartiskt bedömma, om i detta betänk, finnes något förnärmande mot Konungen, då det ej innefattar något annat, än en underd. anhållan att Konungen ville complettera Statsrådet, på det att Ständerne så fort som möjligt måtte få svar på de för - «48 Den 18 November c. m. slag, som blifvit gjorda till ändring i grundlagarna, och hvilka ändringar i större eller mindre mån inverka på andra förslag, som äro under utarbetning i Const.Utsk.
Man har invnndt, alt det icke kan vara någon obekant, att försök blifvit gjorda för att complettera Statsrådet, men att della misslyckats.
Ehuru jag visserligen icke äger någon officiel kunskap härom, skulle jag dock anse det innefatta en förnärmelse, att ifrågasätta , det försök i nämnda afseende icke blifvit gjorda; men deremot kan jag icke inse, att det skulle innebära något förnärmande, om R.
St,, med kännedom derom att fruktlösa försök blifvit gjorda till complettering af Statsrådet, uttryckte den underd. anhållan, att Konungen ej måtte tröttna vid blotta försöken, utan dermed fortfara intilldess ändamålet vunnits.
Jag förnyar min anhållan att få i prot. förvarad min protest emot Hr Frih. o.
Landtnäs förfarande i afseende på detta mål, äfvensom jag begagnar tillfallet att i prot. nedlägga en lika beskaffad protest i afseende å den i sista plenum vägrade propos. på remiss af den motion, hvaruti jag hemställt, alt 1812 års K. förbud emot all gemenskap med f. d. K. familjen måtte, i den ordning 87 §:n Reg.F:n bjuder, blifva till lag antagen Frih. Cederström, Anders:
Älven jag anhåller alt få nedlägga min reservation emot det fattade beslutet; och då jag icke deltagit i discussionen, anhåller jag att med några få ord bifoga skälet för denna reservation.
Jag anser mig nemi., enl. 83 §:n Reg.Fm, böra ordagrannt tyda grundlagen, och utgående ifrån denna synpunkt, kan jag ej finna annat, än att 2 inom. i 37 §:n Riksd.Ordn., 0111 jag också betraktar detsamma som ett negativt stadgande, hvilket en värd talare påstått detta mom. vara, så rörer det negativa likväl ingalunda Const.- och BancoUlsk:n, i afseende på hvilka stadgandet är positivt, enär dessa Utsk. uttryckligen äro undantagna från det allmänna förbudet att väcka frågor till afgörande i R.
St:s plena, och således dertill berättigade.
Då jag vågat begära ordet, anser jag mig böra uppläsa 5o §:n Riksd.Ordn., emedan det synes vara behöfligt. : ”Hvarje
Stånds ledamot äge rätt att ”i plenum, stående och ifrån sin plats, till prot. fritt tala ”och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande kom"ma, och 0111 lagligheten af allt, som inom Ståndet sig till— ”dräger.”
Nu har sig tilldragit, att, efter ett Stånds beslut, åtskilliga reservationer blifvit anförda.
Detta är hvars och ens lagliga rätt; men det är ock andras lagliga rätt att "yttra sig öfver beskaffenheten af ifrågavar. reservationer. 53 §:n Riksd.Ordn. säger, i fråga om propos:r: ”Besvaras pro’’pos. med ja, må väl erinringar dervid i tjenliga ordalag ”göras.”
Jag har hört en reservant säga, att, efter hans uppfattning, Hr Frih. o. Landtm, skulle förbisett sin ed; Den 18 November e. m. >49 jag har hort samme reservant säga, att, efter hans förmenande, Hr Frih. o. Landtm, skulle hafva satt sig i spetsen för en revolutionär rörelse: det är min rättighet att yttra, att sådana ord och talesätt äro ovanliga och olämpliga.
Hr Frih. o. Landtm, har rättighet alt vara Ledad, så väl till sitt samvete, som ifrån sådana beskyllningar som att sätta sig i spetsen för revolutionära rörelser.
Det är min rätt att uttala detta, och ingen må deraf draga den slutsats, som skulle jag vilja förmena någon att reservera sig emot elt fattadt beslut.
Jag har blifvit uppkallad alt ännu en gång begära ordet i anledn. af Gr. Anckarsvärds och Frih. Tersmedens yttranden.
Lefren är jag förekommen i uppläsning af 5o §:n Riksd.Ordms början, om rättigheten att yttra sig äfven öfver reservationer, just efter de förekomma i plena, och olver allt hvad der förekommer, så att jag i denna del icke har något att tillagga; men i afseende på de tvänne frågor, som blifvit framställda, den ena af Frih. Tersmeden, som begärt upplysning af mig om hvilka grundlags-§§ äro positiva och hvilka äro negativa, så hänvisar jag honom, hvars omdöme är kändt att vara godt och sundt, att, vid genomläsandet af grundlagen, sjelf domina derom och söka komma underfund dermed; och den andra af Gr.
Anckarsvärd, innefattande en uppmaning till en hvar af 11. o. Ad., som ej vore nöjd med de termer, han i sin reservation begagnat, att ställa honom till ansvar efter Ridd.Ordn., så är det en fråga, som icke tillhör den värde Grefven alt sjelf bedomina, utan dem, sorn vilja en sådan åtgärd emot honom vidtaga.
Jag inskränker mig till att endast anföra min protest emot det beslut fl. o. Ad. fattat, äfvensom emot Hr.
Frih. o. Landtnäs vägran af proposition.
Jag anser nemi., för min del, denna vägran sakna allt stöd af 55 §:n, och tror icke att den bort af R. o. Ad. gillas.
Hr Li 11 j eli öök, Ludv., anmälde till prot.
, att han förenade sig i Frih. Tersmedens reservation.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att vid expedierandet af R. o. Ad:s på förmiddagen fattade beslut öfver BorgareSt:s inbjudning till instämmande i Ståndets beslut rörsde i i §:n bevilln.förorda., hade förekommit den omständigheten att Ståndet icke antagit inbjudningen, men, med vidblifvande af sitt beslut antal, stadgat alt Ståndet, då bestämmandet af sifferbeloppet för hvarje dass förekommer , ville i det afseendet taga inbjudningen i öfvervägande.
Uti ordalagen vore här någon mot - i5o Den 18 November e, m. sagelse, om de icke genom några tillagda ord modifierades; ocii hemställde undert. således, om icke lämpligt vore, att prot utdr. finge innehålla, det R. o. Ad. icke antagit inbjudningen i sin helhet, utan vidblifvit sitt beslut o. s. v. Frih.
Cederström, Jacob: Då R. o. Ad:s vägran att instämma i DorgareStis inbjudning icke afser något annat, än ett tillökt antal af classer, så tror jag, att sådant lämpligare uttrycker Ståndets mening, än att nyttja orden i sin helhet, och att prot.utdr. således bör blifva oförändrad t.
Deraf ser BorgareSt. att R. o. Ad. väl vill nedsätta minimiafgiften men icke öka classernas antal.
Jag har trott mig finna, att, i anledn. af den discussion, som ägt ruin på f. m., R. o.