Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve Possej Claes Fredric; I anledning af Major Reuterskölds nu uppläste Anmärkningar mot Utskottets Betänkande, får jag äran upplysa, att hvad det hufvudsakliga eller rättigheten till Capitalets uppsägande angår, så har Testator sjelf uti sitt Testamente derom så tydeligen yttrat sig, att jag, för att tillräckligen upplysa det
Slägtingarne ej hafva någon rätt alt bestrida denna uppsägning, endast får anhålla det Ridderskapet och Adeln täcktes afhöra några rader af sjelfva Testamentet, nemligen: ”Skulle, vid Egendomens försäljning, det blifva fördelaktigt att dessa Summor komma hos Köparen att innestå, så äger Executor rätt dertill , mot den uppsägningstid och den fulla säkerhet, Directionen äskar, och aflemnar då i stället för contanta Penningar, dessa JDocumenter serskildt åt hvardera Summan.’'
Den 37 Januarii. 391 Alt denna föreskrift ej blifvit af Executor Testamenti iakttagen, härrörer deraf, att han, lika med alla Slägtingarne, ansåg Högloflige Ridderskapet och Adeln, genom sitt fattade beslut, i anledning af samma Testators vid i8i5 års Riksdag gjorde Motion, hafva helt och hållit afslagit emottagandet af ifrågavarande Testamenten, Han trodde sig således uppfylla sin pligt, då han i samråd med så väl Reuterskjöldska som Friherreliga örnskjöldska Ätternes Ilufvudmän, på sätt som skedt, försålde Holmens Bruk i Norrköping, med det förbehåll att Capitalet aldrig skulle kunna uppsägas, så länge räntan årligen och ordentligen liqviderades, hvarigenom en vida större Köpeskilling betingades än annars kunnat ske, Vid närmare eftersinnande af svårigheten att förvalta detta Testamente af någon annan Auctoritet än RiddarhusStyrelsen, och i det hopp alt Ridderskapet och Adeln, som voro kallade att sjelfve snart vid Riksdagen sig inställa, skulle kunna och vilja göra något serskildt afseende å dessa omständigheter, öfversände Executor Testamenti sedermera Handlingarne, genom Landshöfdingen, till RiddashusDirectionen, Men då hvad af redan anfördt är inhämtas att den fördel, som genom försäljningen uppkommit, ej har minsta gemenskap nied det Capital, som till RiddarhusDirectionen skulle öfverlemnas, emedan den af Testator stipulerade Summan i alla fall skulle af Testators 392 Den 27 Januarii. qvarlåtenskap först oafkortad utgå, och dessutom första Inteckningen ostridigt tillkom RiddarliusDirectionen; sä har Utskottet ej kunnat undgå fästa sin uppmärksamhet vid den ifrågavarande Panten, som består afen BruksEgendom uti en Stad, hvilken således på sätt, vi alla känna, kan betydeligen. förminska sitt värde, genom vanvård och mindre gynsamma Conjuncturer.
— Utskottet har således ej ansett sig böra t-ärt emot Testators föreskrift tillstyrka antagandet af ett sådant förbehåll, hvarigenom Capitalet i tidens längd, kunde förminskas och gå förlorat.
När dertill kommer att ehvad vilkor sorn helst blifvit vid försäljningen betingade, hade den Testamenterade Summan alltid oafkortad till RiddarhusDirectionen bordt aflemnas; så blir ingen annan skada af denna förändring, än att Arfvingarne får med Köparen öfverenskomma och cedera några tusende Riksdaler af den vinst, de genom ett mot Testamentet stri? dande vilkor sig betingat.
Hvad åter angår den ena Procentens afdrag; så har väl Majoren Reuterskjöld inför Utskottet nämndt, det han tyckte det vara nog mycket, men ingalunda hvarken bestridt grunder^ ue för denna Procents jnnehållning eller deremot protesterat.
Utom de oundgängelige kostnader för detta Testamentets bevakande, skulle Riddarhus - Ben 27 Januarii. 393 (Dassan kunna få vidkännas betydeliga utgifter, genom Processer i en framtid, hvilket RiddarliusCassans klena tillgångar ingalunda medgift va; hvarföre det synes mig ganska billigt att lion genom 1 Procents afdrag i alla händelser försäkras från förlust; och det så mycket hellre som ett öfverskott, i fall det möjligen skulle äga rum, ändå säkerligen begagnas till välgörande ändamål.
Jag tror således att det är skäl emottaga Testamentet på de af Utskottet föreslagne Vilkor, Frih eri e Anckarsvärd, Carl Henric:
Som jag anser det vara afvigt, att man på allt möjligt vis bereder tillfälle för stiftandet af Pensioner åt fattiga Adeliga Personer, samt att man med benägenhet omfattar och verkställer de Dispositioner, hvilka tili sådana ändamål göras; så tror jag det vore vådligt, om man afslog emottagandet af aflidne ÖfversteLieutenanten Reuterskjölds ifrågavarande Donationer.
Jag hemställer således att om något ansvar för RiddarhusCassan derigenom icke uppkommer, Stiftelserne må ställas under RiddarhusDirectio,- nens förvaltning.
Vid de af RiddarhusUtskottet nu föreslagne vilkor, får jag likväl anmärka, ätt en Procents afdrag af räntan till bestridande af erfordeligaBevaknings- och Bok föri ngsomköstnader, synes mig vara för högt tilltagit; månne det icke vore lämpligare att icke årligen till ett visst bestämdt belopp minska 594 Den 27 Januari i.
Revenucn, utan i stället, da utgifter och serskilta omkostnader inträffa, för tillfället afdraga hvad i sådant afseende kunde erfordras af de utgående Pensionerne, Grefve Mörner , Adolf Göran:
Jag medgifver gerna, att, enär Stiftelser göras till förmån för fattige Adelige Personer i allmänhet, de samma böra af RiddarhusDirectionen till förvaltning emottagas, och skulle visserligen, äfven för min del, önska att de nu ifrågavarande Fonderne måtte under Directionens vård ställas; men tvenne omständigheter ligga härvid i vägen; först Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag fattade beslut, att Stiftelser, till en eller flere bestämda Familier® förmon inrättade, icke böra af RiddarhusDirectionen emottagas; och för det andra Testalors föreskrift att något afdrag utaf räntan på de donerade Capitalerne aldrig i något fall må beviljas, hvarigenom, enär Bevaknings- och Bokförings-kostnader ovilkorligen måste inträffa, bestridandet deraf skulle tillskyndas RiddarhusCassan, hvilken åter befinner sig i det knappa tillstånd, att. den ständiga årliga Inkomsten icke är tillräckelig till godtgörande af de bestämde årliga Utgiflerne, Vid ett sådant förhållande och då tvenne mot hvarandra stridande Förordnanden finnas, får jag hemställa huruvida Testators nyssnämde föreskrift lämpeligen bör gälla framför Ridderskapets och Adelns förrberörde beslut.
Jag finner också Den 27 Januarii. 595 att RiddarliusCassan icke bör med någon Utgift i och för ifrågavarande Stiftelser graveras, och hemställer derföre att de af aflidne ÖfversteLieutenanten Reuterskjöld gjorda Testamenten matte ändras, alt någon förlust genom Fondernes emottagande RiddarliusCassan icke tillskyndas.
Enligt de upplysningar jag af flere lagkunnige
Män inhämtadt, kan Testamentet uti intet annat fall förändras, utan Kongl, Maj:t efter Slägtingarnes hörande dertill lemnadc nådiga Sanction.
Skulle Ridderskapet och Adeln anse det afseende hör fästas på Slägtingarnes önskan, det Testamentet må af RiddarhusStyrelsen öfvertagas, så blifva de af Utskottet föreslagna förändringar, till förekommande af RiddarhusGassans möjliga förlust nödvändiga.
Att hos Kongl. Majit i underdånighet utverka delta tillstånd blir Arfvingarnes åliggande.
Derest de det ej kunna eller vilja, så torde, med anledning af det vid förra Riksdagen fattade beslut, Testamentet ej af RiddarhusStyrelsen höra emottagas.
Efter de upplysningar Grefvarne Posse och Mörner nu lemnat, har jag icke något vidare att tillägga, utan öfverlemnar frågan lill Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning. §96 Den 27 Januarii.
Efter hvad jag fattadt, kan icke uti förevarande fall fråga uppstå, att RiddarhusCassan skulle komma att vidkännas några utgifter i och för Bevakningen och Bokföringen af ifrågavarande Fonder.
Herr Nauckhoff ’ Carl Ulric:
Jag blott utbeder mig förklara, att jag, ej tror Ridderskapét och Adeln, emot dess vid förra Riksdagen fattade beslut böra emottaga vården af de meidel framlidne ÖfversteLieutenanten Reuterskjöld till förmån för vissa Adeliga Ätter disponerad!, när Dispositionen ej förr än i en högst aflägr sen framtid kan få egenskapen af en allmän Välgörenhetsanstalt.
Beslutar åter Ridderskap pet och Adeln, att med de vilkor RiddarhusUtskottet framställt, meranärrnde
Disposition emottaga, får jag, i anledning af de anmärkningar som blifvit gjorde emot Utskottets förslag, att årligen beräkna RiddarhusCassan en Procents ränta af Capitalet i och för bestridande af nödige kostnader, ödmjukast hemställa, opi ej till undvikande af all anmärkning samt för Pensionairernes största fördel, sådan förändring må i Utskottets Betänkande göras, att i stället för afdrag af en Procent, RiddarhusStyrelsen af den årligen på Capitalet löpande lagliga räntan må äga rätt först efter behöriga Räkningar afdraga alla gjorde Utgifter, innan Pensioner af öfverskottet fördelas.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adela belia - Den 27 Januarii. 397 gade bifalla, det malte de, under de af RiddarhusUtskottet förcslagne vilkor, ifrågavarande Fonder af RiddärhusDirectionen till förvaltning emottagas, med föreskrift tillika för RiddarhusUtskottet, alt i afseende på Bevakningen utaf framlidne Öfverste-Lieutenanten Reuterskjöhls Testamenten, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas nödiga och med Lag öfverensstämmande.
Upplästes till Justering och godkändes Ex* peditionsUtskottets inkomne Förslag till följande Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse!’ till Kongl. Majit. 1:0
Angående den sednast fastställde Bevillniugens fortfarande för År 1818, 2:0 Om Tryckningskostnad för ett Utdrag ur RiksStaten 1817. 3:o Om en Minnesvård öfver Svea Rikes Utkorade KronPrins, Cari.
August, på Qvidinge Hed i Skåne.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 17 i denna månad afgifne samt den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande, öfver Herr Silfverstolpes, G. A., hos Ridderskapet och Adeln ingifne och derifrån lill Utskottet remitterade •^gg
Memorial, om ersättning af Cours-Difference i Svenska Ministerns, Herr C. Lagersvärds, i enlighet med Riksens Ständers beslut vid 1815 års Urtima Riksdag, genom RiksgäldsContoiret liqviderade Fordran, härrörande från andelar uti RiksgälsContoirets fordna Lån i Genua.
Då den Motion, hvaröfver StatsUtskottet nu afgifvit sitt Utlåtande, blifvit af mig väckt, anser jag mig skyldig förklara, att efter de Officiella upplysningar, som genom detta Utlåtande blifvit meddelade, finner jag mig ej i detta ämne hafva något vidare alt påstå, utan tillstyrker äfven för min del bifall till Utskottets Betänkande.
Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde att StatsUtskottets Utlåtande måtte af Ridderskapet och Adeln gillas j hvilket bifölls. r Högloft.
In fidem Protocolli < O. J. Lagerheim.
Den 27 januarii. 399 Tisdagen den 27 Januarii.
Plenum klockan \ till 5 eftermiddagen.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 17 dennes afgifne, samt den 20 i samma Månad, på bordet lagde Utlåtande, angående Herr Professor Forsells Memorial, om kostnadens bestridande för Tryckningen af Kongl.
Maj:ls Befallningshafvandes Kungörelser.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus_, bade inlemnat ett skrifteligt Anförande, som upplästes, så lydande:
Vid Rikets Högloflige Ständers StatsUtskotts Betänkande öfver den väckte Motion:
Att af StatsMedlen godtgöra Tryckningskostnaden för LandshöfdingeEmbetenas Kungörelser, hvilka af KronoFogdarne allt hittills blifvit bestridd, torde mig tillåtas, att, med den fullkomliga aktning och förtroende, jag hyser för Utskottet och jag härmedelst förklarar, få afgifva följande anmärkning.
Det har i alla tider varit en KronoFogdarne åliggande skyldighet, att utskrifva ett för hvarje District behöfligt antal Exemplar af de ifrån LandshöfdingeEmbetet ankommande Kungörelser.
Sedan Boktryckerier blifvit inrättade i de fleste LandshöfdingeRecidenceStäder, hafva KronoFogdarne för deras beqvämlighet, låtit trycka sådana Kungörelser; förmodeligen dervid understödde af LandsSecreterare och Kamererare, 400 Den 27 Januarii. hvilka derigenom undgingo alt lala utskrifva så toånga Exemplar, som behöfdes för alla Fogdarne.
Det är så mycket mindre obilligt att fordra det KrönoFogdarne hädanefter såsom hittills fullgöra deras åligganden härutinnan, att låta afskrifva eller trycka de nödige Exemplaren, som alla nuvarande KronoFogdar sökt och emottagit deras Tjenster, med kännedom af detta åliggande; och jag är förvissad, att om det, såsom det rätteligen bör, qvarblifver, skola icke destomindre många Sökande anmäla sig lill de ledige blifvande KronoFogdeTjensten
De äro i allmänhet väl lönte: hafva lika Indelningar med Gapitainer med Compagnie!’ och derutöfver Sportlär, som ej äro obetydliga.
Också betalas för slike Tjenster considerable AccordsSummör.
Jag vet en afgående som fick 5ooo R:dr B:co för några år sedan, då Penningen hade mera värde än nu.
Deremot finner jag högst obilligt, att belasta Staten med denna Tryckningskostnad, såsom en för den alldeles främmande och ny Utgift, och hvilken för alla Länen skall uppgå till en icke obetydlig Summa.
Jag får derföre i ödmjukhet tillstyrka, att KronoFogdarne allt framgent måtte få fullgöra äfven denna deras Tjenstepligt; att låta skrifva eller om de hellre vilja, trycka förberörde Kungörelser, och Statsverket således för ingen del dermed betungas.
Grefve Gyllenborg , Johan Henning, anförde:
I den väckte fråga om Stats-anslag lill kost - Ben 37 Januarii. 401 kostnad för Tryckningen af Land shöfdi bérets Kungörelser, som af KrönoFogdarne lärer bestridas, har yäl StalsUtskottet icke ingått i något bestämdt tillstyrkande af bifall dertill; men då Utskottet likväl yttrar sig, det befrielse deraf skäligen kan önskasj samt att Landshöfdingarne borde upprätta ett generelt Förslag för Ärenders närmare hedömmande, för att upplysa behofvet, synes mig det Utskottet allt för mycket närmar signill bifall och föreskrift för framtida beslut, jör att deri nu kunna instämma.
I allmänhet faf jag förnya min vid förra Riksdagen gjorde erindran, att icke utan. nogaste undersökning och urskilning, förflytta allmänna och enskildta förbindelser till Statens Utgifter, hvarigenom man önpnar anledningar till påståenden om Statsanslag, hvarföre man icke en gång kan förutse någon gräns, och hvad nu serskildt angår det ämne, som är i fråga, så synes mig att man åtminstone icke så hastigt bör derom meddela något sådant omdöme, som bereder Staten en ny Utgift, utan föregången närmare pröfning.
Skyldigheten för KronoFogdar att utskrifva Kungörelser, har varit ett uråldrigt åliggande, som åtföljdt deras Tjenstebefattning; deröfver hafva inga klagomål förspordts, och vid sådant förhållande synes mig betänkeligt, alt gifva anledning till upphäfvande nf ett Stadgande, hvaröfver de sjelfve, som det egenteligen angår, icke någon klagan fördt.
Det är väl sant, att Kungörelsernas antal Ridd. o. Ad.
Prot. II B. 2 Afd. 5l, 52 402 i?en 27 Januari!. på flere ställen nu är större än fordom, ljften dels torde en del af dem vara sådana, hvarföre någon betalning erlägges, såsom efterlysningar eller förlorade Saker, Auctioners utlysande med mera, äfvensom Prenumeration derå hetales af många Landsboar, dels torde man skäligen få förvänta, i följd af behörige Författningar, inskränkning idem, som nu utgöra det större antalet, nemligen efterlysningar efter Rymmare.
Jag tillstyrker, i anseende till hvad anfördt är, attBetänkandet må afslås, eller, i händelse ÅterremTss till Utskottet anses nödig, att Utskottet måtte inskränka sig till ett så beskaffadt Utlåtande, att som det icke är utredt, hvilka anledningar kunna föranleda, till ansökning i ordentelig väg, om befrielse ifrån Kungöreisernes utskrifvande eller tryckande, eller hvartill Kostnaden derföre kunde uppgå, hvarom KronoFogdarnes Förmän, Herrar Landshofdingarne, allena äro i tillfälle att meddela behörig upplysning; så ansåg sig Utskottet nu icke kunna meddela något så beskaffadt Yttrande derom, som till bifall af hvad blifvit yrkadt kunde föranleda.
De tvenne värde Ledamöter, hvilka sist yttrat sig, hafva båda instämdt deruti, att StatsVerket ej borde belastas med någon Utgift för bestridande af Tryckningskostnaden för Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Kungörelser inom Länen.
Statsutskottet har i slutet af Betänkandet yttrat sig sålunda: ”Hvarföre StatsUtskottet finner sig ej kunna tillstyrka någon Riksens Ständers Den 27 Januarii: åtgärd härutinnan för närvarande, såsom beroende på en närmare upplysning om behofvet.” Jag tror således, att StatsUtskottets Beslut i detta ämne alldeles öfverensståmmer med de håda värde Ledamöternas mening.
Jag får härvid anmärka, dels att de af Friherre Cederström utur Betänkandet anförde ord endast innehålla att StatsUtskollet för närvarande, och innan en närmare upplysning om behofvet kan vinnas, afstyrkt Förslaget, dels ock att Utskottet ansett frågan härom, först böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, på det förhållandet i alla Länen måtte varda uppgifvit, och ett generelt Förslag upprättadt till grund för Ärendets närmare bedÖmmaiidé.
Då jag deremot ej ansett bidrag af Stats Verket någonsin böra till ifrågavarande Tryckning användas, får jag på denna grund anhålla, att Betänkandet måtte afslås.
Den till StatsUtskottet remitterade ifrågavarande Motion innefattar påstående, att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes Kungörelser måtte på StatsVerkets bekostnad tryckas, hvilket StatsUtskottet dock i Dess Betänkande för närvarande afstyrkt.
Om nu Betänkandet afslogs, skulle sjelfva Motionen, eller just motsattsen af hvad Herr Berghman yrkat, derigenom bifallas.
Herr Grefven oqh Landt Mar skalken gjorde 404 Den 27 Januarii.
Proposition till bifall af Stats litsbol tels Utlåtande, hvilken med Ja besvarades.
Herr Berghman anliöll, att Betänkandet måtte afslås, under yttrande alt
Iian icke rigtigt fattadt att den nyss framställde Proposition angått bifall derå.
Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att Målet redan vore af Ridderskapet och Adeln afgjordt.
Föredrogs å nyo StatsUtskottcts den 17 dennes afgifne samt den 20 i samma Månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde framställningar om indragning afTalemänsTafRarne.
Herr af B rinkmanGustafanförde skriftligen:
Med all den aktning, som en välment omtanka för besparing i StatsUtgilterne förljenar, tyckes ändå Högloflige StatsUtskottets deråt syftande Förslag, medelst indragning af TalemänsTafflarne, ådraga sig mera förundran än bifall.
Sparsamhet är visserligen en dygd, i synnerhet inom en Stat, som deraf har så stort behof.
Men klokt beräknad måste den likväl vara j fördelande. måste öfverväga de deraf föl - Den 27 Januarii.
405 jande olägenheter; om elen icke med förringande af Rikets värdighet, både i dess Grannars ögon och i dess Representanters sjelfkänsla, för mycket förråda torftighet, eller utmärkas af njugghet.
I frågavarande
Tafflars egenteliga Historia är mig obekant, likasom jag deraf hvarken haft eller väntat mig någon fördel; men under nära ett halft Seculum har jag dels hört omtalas, dels erfarit, att de ägt rum, och jag förstår icke af hvad orsak de nu mera än tillförene, skulle vara onödige.
Det rätta och stora föremålet för Riksens Ständers omtanka torde böra vara, att, genom visa ogh väl öfverlagde beslut, förekomma så nära på hvarandra följande Riksmöten, och att då de inträffa, genom enighet och kraftfull vilja, fullända dem med skyndsamhet:
Intilldess delta mål kan vinnas blifver den lill Tafflarne erforderliga kostnad en småsak; i förhållande till de öfrige, med Riksens Ständers Sammankomster förenade utgifter.
Jag misskänner för ingen del den grundsatts, att sann aktning och tillgifvenhet både kunna förvärfvas och meddelas, af helt andra anledningar än förplägning; men det torde ändå få medgifvas, att Måltider ifrån de alldra äldsta tider, varit bestämde till ett vänligt och förtroligt umgänge emellan Menniskor, och att de efter dens natur, örn icke allena verkande, åtminstone bidraga att närmare fästa samban - 406
Den 27 Januarii. det emellan hvarje Förman och den som äger anspråk på dess uppmärksamhet.
— Att härifrån göra undantag för RiksStåndens Taleman, vore att minska den yttre glans, som Lör omgifva deras vigtiga Kall, och såjedes icke endast belänkeligt, utan äfven alldeles olämpligt.
Min tanka är derföre icke, alt allsingen inskränkning i Utgifterne till dessa Ta filar må äga rum.
— Måttlighet och ett tarfligt lefnadssätt är i synnerhet angelägna för Svenska Folket, och det väntar sådana efterdömen, förnämligast af sina Representanter.
I delta ändamål kunde lindrigaste utvägen alt hålla Tuftlar, äfven minskning i deras antal, för att i stället åstadkomma en så angenäm 8001010', sorn den hos Herr Grefven och Landtmarskalken nu inrättade, vid hvarje Riksdags början bero af Herr LandtMarskalkens och de öfrige Herrar Talemäns samråd, och, i följd af deras beslut, kostnaderne på Statsmedlen anordnas.
Jag bestrider endast, att allt anslag till dessa ändamål må upphöra, att Talemännens Tafflar alldeles må afskaffas, och jag vädjar mot framställningen derom, till Iiögloflige Ridderskapets och Adelns upplysta omdöme.
I händelse dessa anmärkningar förtjena något afseende, anhåller jag vördsammast, att de till StatsUtskottet måtte öfverlemnas.
Herr von Schulzenheim, David (den Aldre):
Ehuru jag har äran att vara Ledamot af Den 27 Januarii, 407 Högloflige StatsUtskottet, så liar jag dock icke deltagit uti Beredningen af Betänkandet om Taffelpenningarnes indragning.
Det kan icke vara underligt, att vid de skeende stora Reqvisitioner af Statsbiträden, någon minskning af förutvarande Utgifter föreslås; men omall Exces eller öfverflödig
Utgift är obetänksam, så bör dock allt sken af missquinerie undvikas, såsom i synnerhet icke för en Stat eller för Rikets Högloflige Ständer passande eller hedrande.
Att nu tvert af, midt uti elen förmodade Riksdagens längd, på en gång indraga de för RiksStåndens Herrafr Ordförande af ålder brukliga Taffelpenningar, kunde bos någon hvar inom och i synnerhet utom Riket, föranleda till den förmodan, att någon stor Riksolycka öfverkommit oss, eller att ett oförmodadt så kalladt Deficit blifvit upptäckt; men någon sådan händelse har icke timat, och Rikets tillstånd var oss vid Riksdagexis början tillräckligen kändt.
Om man så tjenligt' funnit, hade då genast alla Taffelpenningar bordt afsägas, eller ock ett månadtligt Penningebelopp för hvarje Stånd, i mohn af Ledamöternas antal och bruket af ett anständigt Bord; utfästas bordt.
Ett vidtagit beslut i detta
Mål kan icke blifva en bindande föreskrift för nästföljande Riksmöte.
I den Stad, dit Rikets Ständer blifvit kallade, kan ofta den Nådigst utnämnde LandtMarskalken, så väl som de öfrige Talemännen icke hafva egna Hus och Hushåll, och det ville illa skicka sig, att så höga Förlroen - 408 Den 27 Januari t. desMän skulle söka att skaffa sig mat på ett Värdshus; deras egen förmögenhet kunde ock vara ganska inskränkt, Ej är Rikets tillstånd det Önskeligasle, men ingalunda så förtvifla!, sorn vid 1809 års Riksmöte; då var oro och äfventyr så inuti Riket, sorn vid alla dess Gränsor; Riket fördjupadt uti en stor Utrikes och Inrikes Gäld efter Konung Gustaf III, och en ny Skuld var åsamkad af Dess olyckelige Efterträdare, och man var villrådig, huru de presserande Krigs-samt
Statsbehofven aflijelpas kunde; och dock inställdes ej då de ifrågavarande Taffelpenningarne.
Den vid nämnde Riksdag, emot bättre råd vidtagne Financeprincipen, att kasta den nya Gälden uppå Banquen, har försatt oss i den Penningevilla, sorn oss allt sedan besvärat, och svårligen kan utredas.
Vi njute eljest nu vid alla våra rörelser, (under en Öfverhets skygd, som hyser för oss samma Fadershjerta, som den bästa Husfader för sitt enskildta Bo) så till Lands som Sjös, den vunna allmänna Fredens välsignelser.
All den Utrikes Gälden är nu qvittad, och det genom ett, icke allenast utan all vår kostnad, på Utländsk botten, af den Hjelten, som Försynen gifvit oss, utförd!
Krig; utan ock en gåfva lill Ivonungalluset vunnen af en Indisk Ö (Guadeloupe), genom hvars lösen Skulden liqvidera s kunnat; i sanning ett Phenoméne, som ej i Sveriges och knappast i något annat Lands RiksIIistoria gifves.
Den 27 Januarii. 409 Om TafFelpenningarnes Belopp vid 1815 års Riksdag förefaller temmeligen stort, nemligen öfver r 3,000 R:dr B:co för Adeln — och omkring 5ooo
Dito för hvardera af de andra Stånden; så hör ihågkommas, att Riksdagen påstod 5f Månad och alt Coursens höjd förhöll sig omkring i3o Skillingar per Hamburger B:co, med åtföljande Varudyrhet.
Mair hor icke förvånas vid det avilerade Penningevardet af det stora Ziffertalet :