Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nr 100. jRiksens Högloft.
Stnnclers Allmänna Besvärs* och EkonomiZJtskotts
Utlåtande ofver de anmärkningar, soth uti Hedervärda BondeStåndet blifvit gjorda vid Utskottets derifrån återremitterade Betänkande, angående vacht fråga om förändring i de antagna grunderna för bestämmande af Arrende af giften å Militaire och Civile Tjensteinäns Boställen.
Torssenius, och uti hvilka, till upplysning om den antagna Arrendeme - Eesv. och Ekon.
Betänkanden. thodens felaktighet i beräkningsgrunden åberopas, att de fleste
Boställsarrenden blifvit verkställde i den lockande och farliga epok, då lättad penningetillgång, höga Spannemålspriser, vidsträckt och lönande Bränvinsbränning samlade så tillsägandes alla Speculanter på jordbruksnäringen, att de nya Arrendatorerne tömt sina krafter på vidsträckta odlingar, att man ingått i dryga arrenden, i hopp att ändå skörda vinst m. m. tills man sluteligen erfarit, att detta med jordens rätta brukning icke varit förenligt; får Utskottet anföra, att dessa uppgifna följder, sorn författaren sjelf medgifvit härrört af för vida sträckte odlingsforetag och speculationer, således i Utskottets tanka icke synas bevisa någon felaktighet i de öfverklagade principerna för den i nu gällande författningar stadgade arrendemethoden, i anseende hvartill Utskottet icke finnar sig ega anledning att frångå den mening, som innehålles i dess au gifna Betänkande, hvilken dessutom af de öfriga irenne RiksStården blifvit gillad.
Stockholm den a6de Aprill 1818.
N:r tox. ■Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande i an« ledning af Herr StadsMajoren och Ricldaren Westins väckta Motion, om inrättande af en BesparingsBank, hvarigenom 54*5 Besv. och Eicon.
BetSnkanSe?H han anser tillfälle för den fattige arbe*, tarén vara lemnadt, att med fördel an*, vända sin erhållna förtjenst.
T^ll Allmänna Bssvärs- och Ekonomiutskottets Utlåtande,.har Vällofl.
BorgareStåndet remitterat Herr Vestius gjorda Motion, angående inrättandet äfven i Sverige af de i England införda Besparings-Eanker för de fattigare arbetande Glasserna, hvaruti Herr StadsMajoren anför: att det förderfliga yppighetsgiftet tillika med den sedeslöshet, som deraf alstras, mest griper omkring sig i störr Städer hos de lägre Glasserna, att klagan öfver slöseri och tilltagande misshushållning och utsväfningar bland den arbetande hop^n och i synnerhet bland tjenstehjon blifvit mest allmän, och att öfverflödsförbud till hämmanue häraf ingenting uträtta ; I a ledning hvaraf, och som i hans tanka dec hästa madlet att förekomma ett ondt är att låta det goda intaga dess plats, och att man i stället för att förbjuda yppighet gör bättre att uppmuntra till sparsamhet, har Iian, föranledd af de i England inrättade BesparingsEanker, der arbetare mot laglig ränta få deponera det öfverskott af lön eller annan inkomst, som han möjligen kunde vinna, fös att på detta sätt småningom samla ett capital, sås om understöd vid sin bosättning eller början af någon egen rörelse, ansett det förtjena mödan att inrätta en sådan anstalt till förmon för den fattiga arbetaren; Herr Vestin tillägger derjemte, att, ehuru han icke BeSV. ock Ekon.
Betankanätn. ogillar det sätt, hvarpå inrättningen blifvit utförd i England, der den nämligen blifvit öfverlemnad åi enskilda välgörenheten och Patriotismen, likväl under Publik Auctorisation, anser han likväl det förtroende, sorn en sådan anstalt från början borde in gifva, bäst befordras, om den uppdroges åt, eller förenades med något Allmänt Verk, i hvil* het fall han föreslår: 1:0
Att i RiksgäldsContoiret, hvarest ► åtskilliga Embetsman linnas, som tjena pä JndragningsStat och som i detta hänseende borde kunna användas, (således med obelydlig tillökning i Tjenstemanna-Personal derstädes) en depositionsrökning kunde öppnas, och att redovisningen för densamma vors Btälld under Riksens Ständers Revisorers granskning, hvarefter en tryckt berättelse om hvarje Revision borde allmänheten meddelas. 2:0 Att Tjenstehjon af båda könen och personer utur de ringare folkclasserna vore tillåtet, i denna Rank insätta, så my ket afsina besparda penningar, som å lundades, dock ej under 1 Rd. 2 sk. 5:0
Att för hvarje jemna 50 skillingar ätnjutes 6 procents renta, som vid hvarje halft års förlopp lägges till Capitalet, hvilket således beständigt derigenom ökas, dock att för de skillingar, hvarmed summan kunde öfverstiga jemna femtiotal, räknas ingen renta, till dess den vidare hunnit vexa eller blifvit förökad -till fulla 50. 4:0 Att Reman upphör att läggas till 548 Besv. och Ekon.
Capitalet, så shart summan genom omsättning eller upplupna Rentor hunnit till iooa Rd. Banco, hvilket till förekommande af missbruk torde vara nödigt att stadga. 5:o Att Insättaren icke kunde utbekomma sin i BesparingsBanken ägande fordran, innan med säkra betyg styrktes, att han börjat något slags yrke vid Landtbruk, Handtverk eller annan näring, eller blifvit gift» eller satt sitt eget hushåll. 6:0
Att de personer, som redan då insatsen gjordes uppfyllt dessa villkor, ägde att sedermera när som heldst utbekomma sin fordran. 7:0 Att, om någon för sitt Barn insatt Penningar, må de utur BesparingsBanken lyftas efter samma grunder, här förenämnde äro; men är Barnet lytt, sjukligt eller svagsint och dess Föräldrar eller Förmyndare kunna styrka, att penningarne äro oundvikeligt nödige för dess uppehälle, då må desamma när som heldst kunna uttagas. 8:0 Att, då den dör, som penningar i BesparingsBanken insatt utan att dem derifrån hafva åter bekommit, dess arfvingar äga att de samma erhålla, dock att denna rättighet ej sträcker sig längre, än till efterlefvande Maka, äkta eller oäkta Barn, Föräldrar och Syskon.
I annor händelse tillfalla medlen BesparingsBanken, såsom någor slags ersättning för den kostnad, Staten i anseende till Intresset och en ökad Tjenstemannaaflilning skulle komma att vidkännas.
Denna allmänna vinst, som genom den - Besv. och Ekon.
Betänkanden. 549 na inrättning skall uppkomma, anser Herr Vestin öfverväga de svårigheter, sorn kunna möta vid dess utförand», äfvensom den kostnad som Statsverket kan komma att vidkännas.
Men, om man skulle misströsta härom, föreslår han en försökningstid af iq å 15 år, under hvilkas förlopp en säker öfvertygelse borde kunna vinnas.
För att sträcka fördelarne af en Besparings-Bank till alia Landsorter, hoppas Memorialets Författare, att Högvördige Presterskapet, som förvaltar fattigcassor, och Husbönder i allmänhet af nit för saken och det med denna inrättning åsyftade goda ändamål ej undandraga sig att insamla sådana penningar, som i förberörde afseenden kunna och böra deponeras, och att, då de växt till något belopp, som förtjente Postporto-Summan, dem till RiksgäldsContoiret öfversända, hvarest
Rentan frän insättningsdagen skulle beräknas.
Detta förslag, som utvisar en berömlig omtanka för trefnaden af den ringare och obemedlad» classen af nationen, har Utskottet ansett förtjent af mycken uppmärksamhet.
Möjligheten att se sin ringa dagspenning omsider förvandlad till ett Capital, som öppnar för den meödellöse arbetaren eller den ringa tjenaren en utväg att sluteligen erhålla oberoende och sjelfbestånd, kan icke annat än lifva hans omtanka, väcka förut må hända slumrande krafter och meddela åt hans lefnad en rigtning, lika förmonlig för honom 55» Best), och Ekon.
Betänkande^. sjelf, som för Fäderneslandet.
Då han af den lilla förtjänsten för dagens mödor, insatt och mångdubblad i en sådan besparingsanstalt, möjligen kan hoppas i framtiden att se en boning upprest, en Maka förvärfvad» sjelfbeståndet tryggadt, eller åtminstone ålderdomen försäkrad för nöden, så är det mer än troligt, att en sådan förhoppning skall afhålla honom från att tanklöst förstöra hvad han förvärfvat, i utsväfningar och förströelser.
Den hopplöse arbetaren eller tjsnaren, i ständigt beroende, slösar ej sällan, under förtviflan om ändring af hans tunga lott, den sista penningen, på en döfvande njutning eller förströelse, för att åtminstone ett ögonblick brirvgas till glömska af hvad han är, och hvad lian icke kan upphöra att vara.
Om vidare en sådan anstalt är nyttig i allmänhet, så måst© den vara det så mycket mera i en nation, till hvilkens karakteristiska lynne man ej. utan skäl räknar den svagheten att ej kunna spara.
Det torde således ej behöfvas nå port bevisning, huru vigtigt hvarje förslag till sparsamhetens uppmuntran bör vara, och att deruti torde finnas det kraftigaste medel till utrotande eller förekommande af den sedelöshet hos de ringare folkclasserna, hvaröfver en allmän icke ogrundad klagan höres i synnerhet i de större Städerna.
Förgäfves söker man genom allmänna anstalter inplanta sedlighet hos uslingar och tiggare, bland hvilka alltid behofvets röst tvingar till tyst - Bcsv. och Ekon, XJtsk. Betänkande». 551 nåd Moralens.
Ett visst Physiskt och Ekonomiskt sjelfbestånd måste grunda hvarje moraliskt, så val för Stater, som för den enskilda.
Att göra detta hopp förtroligt hos nationen, är att i första hand befrämja dess moraliska förädling och tillika minska en a£ dess mest tryckande allmänna omsorger: den otti fattigförsörjningen.
Med dessa åsigter har Utskottet icke kunnat annat än erkänna värdet och vigten af Herr Vestius framstäldta förslag, så mycket mer, som flera enskilda i dylikt ändamål, ehuru med olika plan, i Fäderneslandet inrättade små föreningar och cassör till understöd för behöfvande personer, grundade på egna sammanskott, redan visat en välgörande verkan, bland hyilka exempelvis må nämnas en af ägaren till Arnäs Glasbruk inrättad Besparings- och Pensions-fond för arbetarre vid samma Verk.
Den nu föreslagne inrättning skiljer sig från de ofvannämnda egentligen derigenom, att densamma icke är inskränkt inom någon viss association eller bestämd Glass- af deltagare, utan öppen för hvilken som heldst, samt derjemte, alt insatserne icke eller äro* Eesv.och Ekon.
Bctänkandenv hvarken till tid eller storlek bestämde utan bero af hvar och ens behag och tillfälliga öfverskott vid ögonblicket.
Således, då inrättningar med sådana vilkor kunna anses såsom nya eller åtminstone föga kände i Fäderneslandet, har Utskottet ansett ännu våra för tidigt, att om deras organisation föreslå några reglementaxiska föreskrifter, innan allmänna omdömet om deras nytta och sättet till deras användande hunnit stadga en öfvertygelse.
Utskottet anser dertill mycket bidraga, om hos Kongl. Maj:t den underdåniga önskan blefve anmäld, att någon skicklig person, emot lämpligt arfvode, linge sig uppdraget att genom öfversättning i sammandrag aftryckta Skrifter öfver detta ämne, gifva allmänheten fullständigt begrepp om dessa inrättningars organisation utrikes och den verkan de visat pä de lägre Classernas arbetshit, sedlighet och trefnad.
Utskottet kan likväl nu ej underlåta att yttra sin öfvertygelse vara, att sådana inrättningar, äfvensom deras förvaltning, lämpligast bora öfverlemnas åt enskilda Patriotismens omsorg och vård, och således icke genom allmänna Statsanslag, understödjas, icke heller genom Allmänna Embets-Verk förvaltas, äfvensom att en i Hufvudstaden organiserad inrättning af detta slag, som under publik administration skulle emottaga insättningar från alla Rikets Landsorter, måtte, i anseende till vidlyftighet af correspondance, osäkerhet och tids-utdrägt genom postgångs Fesn. och Ekon.
555 Tjrist eller kostnad af Commissionairer, möta oöfvervinnerliga hinder i verkställigheten.
Hvad Utskottet sålunda andragit, Får Utskottet till Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi- Utskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta Motioner oni förvaltningen och redovisningen af de till
Ho spit al ers, Lazaretters och Barnhus underhåll anslagna medel, samt föresi agna ändringar uti dessa under Kongl.
SeraphimerOrdensGillets Styrelse nu stående Fonder.
"Uti detta ämne hafva följande Memotialer och Anföranden blifvit afgiina, och till Utskottets handläggning remitterade, nämligen:
Ett Memorial af Herr Prosten Säve, hvari Herr Prosten anfört, huru som de Fonder och Stiftelser, hvilka inom åtskilliga
Län funnits, och varit för sjukvården inpm dessa
Län iner än tillräckliga, blifvit af Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet till andra Orters undsättning disponerade, deraf otta skall handt, att de Län, för hvilkas behof Stiftelserna varit gjorda, blifvit blottstälda för brist på nödvändiga Sjufeanstalter.
Ett dylikt förhållande skall, efter Herr Prosten* ]554 Eesv. och Ekon.
Etsk. yttrande, vara för handen vid Staden Wisby, der ett Hospital blifvit grundlagd t med fond af betydlig Jord och deraf utgående renta, uttryckligen egnadt åt fattiga barns underhåll och sjukas skötsel, samt någorlunda svarande mot Provincens behof, men hvarifrån Kongl.
SeraphimerOrdens-Gillet årligen uppbär, och annorstädes disponerar omkring 1000 a 1,100 Rd. Banco under namn af ÖfversJiottsmedel.
Då Herr Prosten ansett ett sådant disponerande af enskildta personers till fromma stiftelser ägnade medel, tvärt emot Stiftares eller Testators syftemål och uttryckliga förklaranden, icke kunna förenas med den hos alla Folkslag respecterade helgden af Testamenten, utan tvärtom vara emot Lagens stadganden och 14 §• af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets Instruction af år 1791 stridande, och hvad af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet från vissa Orter under namn af Öfverskottsmedel uppbäres, för öfrigt i sjelfva verket icke utgör något öfverskott utöfver hvad för dessa orter oundgängligen erfordras; har Pierr Prosten yrkat, dels i allmänhet, att redan befintelige barmhertighets-verk måtte för sin bestämmelse bibehållas, och gjorda donationer rakt komma de lidande och behöfvande till godo, åt hvilka de blifvit af en forntida menniskokärlek anslagna; dels för Gottland enskilt, att antingen de derstädes genom Privatas Donationer anslagna Hospitals-mede! och rentor måtte der efter deras bestämmelse få till fattiga barns understöd och sjukas hjelp Sesv. och Eften.
Betaiikandm.
535 qvarblifva, eller ock åt Kongl. Seraphimetf OrdensGillet matte uppdragas, att af dess Allmänna Fond anslå hvad för Provincens behof är oundgängeligt, under den förvaltning och tillsyn, som lämpligast pröfvas.
I anledning af detta Memorial hafva uti xnunteliga anföranden till Högvördiga PrastStåndets Protocoll Herr Biskopen Doctor Faxe, Pierr Professorn Doctor Wijkman Herr Domprosten Doctor Wåhlin, Pierr Biskopen Doctor Eberstein, Herr Lectorn Arenander och Herr Professorn Thyselius. yttrat sina tankar i ämnet.
Herr Biskopen Doctor Faxe har anfört, att fordom uti alla Skånska Städer funnits Hospitaler, grundade dels på privata stiftelser, dels på anslag a£ Krono Tionde, och uti Malmö dessutom ett Barnhus, hvarest fattiga barn intogos och uppföddes.
Dessa inrättningar blefvo omkring år 1777 indragna på Konung Gustaf III:s befallning, och i deras ställe ett Hospital inrättadt i Malmö, som för det närvarande icke är annat än dlrhus, och till hvars underhållande knappa medel äro anslagna.
Öfverskottsmedlen, sorn från Skåne utgå till Kongl. SeraphimerOrdens Gillet, skola dere* mot under 5 års tid uppgått till öfver 50,000 Bd.
Då pierr Doctorn och Biskopen icke linner någon rättvis, billig, eller naturlig anledning, hvarföre ett visst Län skall bidraga till underhållandet af andra Läns inrättningar med medel, hvilka det för dylikt ändamål sjelf behöfver, har Pierr Doctorn och Biskopen förenat sig med HerxJ 556 Eesv. och Ekon.
Prosten Säve i hemställan, örn vidtagande af sådan åtgärd, att Hospitalsrnedlen måtte användas för den Orts behof, hvartill de från början varit anslagne.
Professorn Doctor Wijkman har yttrat, att han så mycket heldre instämmer uti hvad Herr Prosten Säve och Biskopen Herr
Doctor Faxe yrkat, sorn Herr Professorn hade erfarenhet deraf, att uti Weckholms Församling af Upsala Stift, donationer blifvit till en del disponerade både utom Församlingen och Stiftet, och ett sådent förfarande, enligt Herr Professorns tanka, måste medföra den påföljd, att enskilde afhållas från barmhertighets
Med Herr Prosten Säve och Biskopen Doctor Faxe har Herr Domprosten Doctor Wåhlin så mycket mer förénat sig, som Herr Doctorn redan vid 1812 års Riksdag väckt dylik Motion i afseende på Barnhuset i Malmö, och i öfrigt önskade, att allmänheten måtte erhålla upplysning om de medel, hvilka ifrån hvar och en Landsort, blifvit till Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet insända, samt på hvilka ställen de blifvit använda.
Biskopen Herr Doctor Eberstein har instämt med Herr Prosten Säve, heldst Herr Biskopen kände, ej mindre Gottlands tryckande behof, af en mera utvidgad Sjukvård och Fattighus-inrättning, än äfven att åtskilliga medel, som blifvit för Gottland primitivt donerade, måst till Kongl.
Seraphimer - Bes v. och Ekon. XJtsk.
Betankanåen.
557 Ordens Gillet uppsändas.
Af Herr Lector frenander är andraget, huru sora I.jnköpings Stift, i Stället för 4 på rika Fonder och donationer af Ortens Jnvånare fordom grundade Hospitaler, nu, utom Läns-Lazarettet, endast äger ett enda i Vadstena, hvaremot årligen Bnsenliga öfverskottsmedel ifrån Stiftet till Gillet insändas.
I afseende på dessa Stifts medel har Herr Lectorn yrkat deras bibehållande vid sin bestämmelse, och med Herr Domprosten Doctor Wåhlin föreslagit, att Riksens Högled.
Ständer, sorn erhållit den obehagliga underrättelse, att deras Revisorer saknat tillfälle att granska förvaltningen af dessa slags medel, måtte ytterligare undanrödja hinderna för denna, vid 1815 års Riksdag beslutna Revision, och fastställa en årlig tryckning af Kongl.
SeraphimerOrdens Gillets, af Svenska allmänheten så högeligen väntade redovisning, sorn visserligen icke behöfver eller förtjenar att höljas med mörker, hvarmed Herrar Prnstarne Ek och Doctor Stenhammar sig conformerat.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, så väl att LänS-Lazaretterne och Kurhusen måtte hädanefter tillgodonjuta åtminstone icke mindre anslag än hittills till fria läkemedel oeh underhåll för fattiga patienter, sorn ock att de under Kongl.
Gillets disposition stående fonder, förvaltning och tillstånd må genom en of» 558 Besv. och Ekon.
Betönhanden. fentelig revision allmängöi-as, och Läns-Ho* spitalerna öfverleranas i Konungens Befallningshafvandes och de af dem för Lazaretterna och Kurhusen tillkallade LänsDirectioners vård, hvilka äga att emottaga dessa Stiftelsers alla redan tillkomna eiler tillkommande fonder, dem efter gifven instruetiort och bästa öfvertygelse för ändamålet använda, Länens invånare om sin förvaltning underrätta, och för den samma inför Kongl. KammarRätten behörigen redovisa5 hvarförutan Herr Professoren föreslagit, att för hvarje Hospital någon, heldst inom Länet boende, Riddare af Kongl. SeraphimerOrdeti måtte utses som Hospitalets beskyddare och Directionens förman, hvilken hade att vaka öfver Ordningen vid inrättningen.
Uti den af Herr Professorn Thyselius gjorda motion har Herr Prosten Billdahl instämt, under åberopande af det efterdöme, som blifvit lemnadt genom en så beskaffad förmonligare inrättning af Skaraborgs Läns Lazarett uti Mariacstad, hvarest de sjuka numera kunna, utan föregången anmälan, insändas till Läns-Lazarettet, och blifva der genast emottagne, de förmögnare mot någon skälig afgift, och de fattigare utan all slags betalning, samt njuta tjenlig spis, medikapaenter och Läkaretillsyn, skötsel och om - Besv. och Ekon.
559 ' vårdnad, hvarigenom Herr Prosten vill visa, huru mycket en verksam Länestyrelse kan och bor uträtta till den lidande mensktighetens hjelp och lindring.
Uti samma motion har slut el igen Herr Frosten Fröberg förklarat si g utur flera skäl instämma, men i synnerhet af det serskildta skäl, att efter af Riksens Höglofl.
Ständer fattadt beslut, och af Kongl. Maj:t sjelf uti nådigt kallelseBref, och till Revisorerna meddelad bestämd föreskrift, att anställa Revision öfver Hospitals- och Lazaretts fonderna, Kongl.
Scraphimer-Ordens-Gillet, detta oaktadt, kunnat, på Revisorernas reqvisition af Räkenskaperna öfver dessa fonder, tillåta sig en vägran att dem framlemna, och i stället presenterat ett af Ordens-Gillets framställningar föranledt, och af det samma utverkadt Konunga-Bref, som frikallar dess räkenskaper från Revision af Riksens Ständer; genom hvilken oväntade åtgärd Herr Prosten anser Ördens-Gillet hafva felat i aktning för Riksens Ständers beslut, hvilken icke borde saknas hos någon Embetsmanna Corporation, samt ännu mer 1 vördnad för Kongl. Maj:ts; i nådiga kallelse-brefvet bestämdt uttryckta vilja, som genom Ordens-Gillets vägran göres dementi, och hvilken dementi icke är håfven genom ett nytt Konungabref af motsatt innehåll ined det förra.
1 anledning häraf anser Herr Prosten ytterligare en förnyad vägran af Ordens-Gillet mot Riksens Ständers beslut vara radicalt förekommen Bihang till RihsSt, Fröt. igi7-i8i8: &d* Sami.
Njrf 1,72.
Besu. och Ekon.
Bctänkandcn. derigenom, att Hospitalen och Lazareltarna i Riket, både till Ekonomi och fondernes disposition, hädanefter och för alltid skiljas från Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillets styrelse, hvarom tili Kongl. Majit en underdånig skrifvelse tillstyrkes.
Häruti hafva äfven instämt Herrar Domprosten Wählin, Prosten J Wijkman, jemt» liera Ledamöter af det Högv.
PrestStåndet.
Under den sorgfälliga uppmärksamhet, hvarmed Utskottet granskat de uti detta grannlaga ämne inkomna Memorialer, har det funnit motionerna härom hufvudsakeligen innehålla fyra serskildta yrkanden ; 1:0
Att åtskilliga af de Fonder, hvilka nu under benämning af allmänna ifrån vissa Län ingå till Kotvgl.
Seraphimer-Ordens
Gillet och derifrån öfver hela Riket disponeras tili förmon för andra Läns Barmhertighets inrättningar, måtte, såsom uppkomne af privata donationer och fromma stiftelser, till den Landsorts förmon, der de varit gifne, få inom samma ort orubbade förblifva. 2:0
Att äfven i det fall dessa fonder skulle vara till större eller mindre del uppkonane af framlidna Konungars anslag, iudragna kloster, kronotionde, eller andra publika intrader, deras användande likväl borda inskränkas inom den province, hvarifrån de utgå, och till hvars behof af »adana inrättningar de troligen ifrån första Eesv. och Ekon.
561 upprinnelsen blifvit antingen skänkta eller anslagne, ehuru under tidernas skiften deras tillkomst förlorats utur minnet, och så mycket mera utur all bevisningsförmåga. 5:0
Att närmasts och directa förvaltningen öfver Läns-Hospitalerna, borde, i likhet med hvad om Lazaretterna i Nåder stadgadt blifvit, öfverflyttas ifrån Kongl. SeraphimerOrdens Gillet, och för hvarje Ihan lemnäs uti Konungens Befallningshafvandes samt de inrättade Län-Directioners vård. 4’.u
Att disposition af alla de till Hospitalar och Lazarettet anslagna eller ordinerade och på hvad sätt som heldst tillkomna medel, hvilka nu stå under Gillets styrelse, måtte ställas under offentlig redogörelse och Pieviaion. — — —■ — — — — •— — Uti alla dessa hänseenden anser Utskottet sig böra serskildt utlåtande afgifva. 1:0
Den sanning, att alla Donationer, Testamenten och fromma stiftelser, hvilka af enskilda personer till något visst ändamål eller barmhertighets-verk blifvit anslagne, böra orubbade användas t‘11 uppfyllande af denna afsigt, som med stiftelsen blifvit åsyftad, fordrar intet slags bevis, heldst den ej min* dra vitsordas af allmänna rättskänslan, än af beskrifven lag.
Uti denna öfvertygelse instämmer Utskottet så mycket heldre med Memorialens författare, som ett motsatt förfarande skulle medföra ej mindre en öppen orättvisa, stridande mot helgden af samhällsförfattningen, än äfven de vådliga följder, att allt sinne och hug för dessa välgörande.stif - 562 Best. och Ekon.
Betänkan-den. leiser skulle afsvalna, hvilket äfven erfarenheten visat hafva Inträffat, så ofta nian lernnät denna sanning utur sigtet.
Sveriges framfar ne Konungar och Lagstiftare hafva derföre aldrig afvikit från samma grundsats.
Äfven finnes den ordagrant iakttagen, uti de för Kongl. Seraphimer Ordens Gillet tid efter annan utfärdade stadganden och instructioner, hvarutaf den sednaste och nu gällande af den 28 Apriil 1791, 14 §• uttryckligen stadgar:
Hvad enskilde personer till Hospitalernn eif vi t, ber icke på mindsta sätt rubbas eller ifrån Gifvcirnes dervid hysta ändamål i någon del dragas, utan bor den af Gifvaren dervid lemnade föreskrift efter dess bokstaf'- liga innehåll följas.
Då lagens fordran i detta fall är tydlig, så foijer äfven lika klart, att alla afsteg derifrån tillhöra Lagskiparen, och icke Lagstiftaren, att beifra och deremot lättelse meddela.