Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jag vädjar till alla Sakkunniga, om de ej finna ojemförligt större svårigheter för en Skärgärds-Flotta, att, utsatt för Fiendtligheter, Stormar och öppna Hafvets farligheter, gå omkring Skanör och Falsterbo, än att gå genom Götha Canal.
— Friherre Anckarsvärd har förklarat, att han icke kan begripa huru Malmö Discont kunnat bringa Götha Canal-Discont i förlägenhet.
Jag för min del tror, att uti ett Land, där flere Credit-Verk finnas, skall så snart ett ramlar, betydeliga olägenheter äfven alltid derigenom tillskyndas de öfrige; denna mening torde icke behöfva ytterligare utvecklas; och sjelfva Banquen skulle under sådana förhållanden kommit i förlägenhet, om den ej varit skyddad af serskildte Författningar, Friherre Anckarsvärd har yttrar, det jag skall yrkat Götha Canal-Arbetets fortsättande genom ansträngningen af all den National-kraft, Sverige kan åstadkomma :
Om så vore, hade mitt påstående visserligen varit törhastadt, men j^g har endast önskat, att Götha Canal, i afseende å de nödige Medlen till dess utförande, måtte blifva rigtigt Ciassificerad bland andra Rikets Utgifter.
Banquen är väl icke i den belägenhet, sorn man skulle önska men dock bland alla Credit-Verk det Solidaste, och äger till dea grad Den 13 Februarii. 33? grad betydeliga Inkomster, att om de alla skulle i Banquen qvarblifva , utan att derifrån utgå , skulle Banquen må handa bemägti* ga sig hela Rikets förmögenhet.
Det torde likväl icke ensamt vara förmånligt för ett Rike, att äga en Solid Banque, utan äfven vara af vigt, att hafva innom sig en lifvad Rörelse.
Friheire
Anckarsvärd har siuteligen såsom skäl för sin öfvertygelse åberopat en ny^s utkommen Skrift, kallad Oväldiga tankar om Götha Canal.
För min del anser jag det icke vara mig tillståndigt att inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, hvarken försvara, vederlägga eller åberopa Anonyma Ströskriftér, samt tror för öfrigt det vara lämpdigare att uppskjuta pröfningen af den åberopade Skriften, intill dess de vederläggningar deraf, hvilka redan ära under arbete, hinner från trycket utkomma.
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard, uppläste följande:
I sista Plerum sökte jag, ehuru alldeles oberedd, begagna tillfället att få de hufvudsakliga invändningar besvarade, sorn kunde göras emot Götha Canal-Verk.
Min upprigtiga högaktning för Herr Grefve von PlateriS nit och kunskaper i denna sak, trodde jag kulina ganska väl kunna stå tillsammans med min farhåga, både att detta Arbete blifvit för tidigt företagit, och att det i afseende på Rikets Resourcer, samt behof af Arbetssty.ka och Penninge-Capital för andra mer directe Ridd. och Ad, Fröt, lil B. 43 , 44. 338 Den 13 Februarii.
Productions-företag, äfven vore för vidsträckt tilltagit och för kostsamt.
Af de flere invändningar, som jag tog mig friheten göra, och hvilka, ingen häldre än jag, skulle önskat få, ej blott besvarade, utan ock vederlagde, behagade Herr Grefven blott hålla sig vid Ziffertalen af mina uppgifter, rörande Calculerne öfver Arbetet.
Jag yttrade nemligen att vid jemnförelser emellan hvad som af Canal-Directionen sjelf blifvit uppgifvit vara fullgjorde, och hvad som igio uppgafs skulle göras, befanns knappt mer än -Jrdel vara fullgjordt, i stället för |-:delar.
Som Herr Grefve von Platen uppgaf i sitt Memorial, såsom skäl för denna invändning, anförde jag, att af 61 Slussar voro blott 13 Slussar färdiga, och dessa icke en gång alla fullfärdige, samt af 8 stora Kaij-dammar icke mer än 2 eller 3.
Herr Grefven påstod deremot för det första, att endast 59 och icke 61 Slussar ingått i Byggnads-Förslaget:
Ehuru jag hämtat min uppgift af trovärdige och i saken kunnige
Män, samt af den öfver hela Canal-Arbetet af Heir Forssell år 1810 på CanalDirectionens eget föranstaltande utgifne Charta, var jag dock så benägen, att mera tro sjelfva Canal-Arbetets Hufvudman, att jag ej bestridde denna hans uppgift.
Jbj behöfde det också icke, ty om äfven blott 59 Slussar behöfvas, voro 13 färdiga, icke ^:del af detta antal, och då af dessa 13, de y ej äro alldeles färdige, utgjorde den färdiga delen af Slussarne icke eller ^del.
Men jag har nu haft tillfälle närmare undersöka saken och funnit att jag i min uppgift, äfven i afseende på Zif - Den 13 Februarii, 33 9 fertalet icke misstagit mig, ehuru jag blott ur minnet på stället hämtade mina uppgifter; nemligen, utom de 59 vanliga Slussar, ingingo i Bygnads Förslaget i8to två såkallade bestämmande Slussar, som således äfven äro Slussar; 59 och 2, göra 61 och således inalles så många, som jag uppgaf.
Vid min uppgift om de ännu enligt första Byggnads Förslaget behöflige Kaij-dammar, anmärkte Herr Grefven, att det är provisoriska arbeten, som åter rifvas ner, och att deraf redan 8 varit uppbyggde och nerrifne.
Härvid har jag väl irrat mig i uppgiften på antalet, men icke i uppgiften på förhållandet emellan de redan gjorda och återstående för Arbetets fortgång ännu nödige Kaijdammar.
Det är nemligen icke 8 utan 16 stora Kaijdammar; utom manga flera mindre, sorn erfordras för Arbetets fullgörande; och af dessa 16 stora Kaij-dammar hafva blott 4 blifvit färdige och utomdess en för det mästa; så att då, enligt min uppgift i sista Plenum, ännu blott f å 6 skulle återstå, är det nå 12 som återstå.
Att Kaij-dammarne äro provisoriska Arbeten har jag ej nekat, och det bevisar, då ett bestämdt antal för Canal Arbetets fullbordande bchöfves , allsintet emot min uppgift att öfver fjdelar af dem annu återstå.
Huru mycket af Basinerne återstår, minnes jag ej och har icke yttrat mig om.
Då jag gjorde ifrågavarande invändningar, förmodade jag dock, att till de ännu icke påbörjade, åtminstone några och 40 Slussar samt 11 Kaij-dammar, voro Materialerne för det 340
Den 13 Februarii. mästa tillhuggne och framskaffade.
Men enligt Herr Öfver-Directeuren Hagströms uppgift, äro huggna, men ej framförde, blott 2,645 ^ten> sorn ej tyckes vara tillräckelige ens för 3 Slussar.
Hvarefter Herr Munck af Rosenschöld mundteligen tilläde:
Flere invändningar mot uppgiften att redan |:delar af Canal-Arbetet är fullgjordt, skulle jag med skäl kunna gora 5 men min önskan att detta Arbete måtte kunna få ytterligare fullföljas, förmår mig att denna gång blott ådagalägga, att jag i det hufvudsakliga af mina uppgifter eke en gäng på Ziffertalet misstagit mig.
I afseende på hvad Friherre Anckarsvärd nyss anfördt, torde mig äfven tillåtas att yttra några ord.
Denne värde Ledamot tyckes mig hafva yttrat, att en förökning af Sedelmyntet nödvändigt medförer ett försämrande af detta Mynt.
Denna satts är alldeles rigtig, när redan förut, i förhållande till Varu- och Fastighets-prisen, samt i förhållande till Skatterna, Rörelse Capitalet är tillräckligt, äfvensom då det Sedelmynt, sorn utsläppes, anvä'ndes på icke Productions företag, sådana som det ifrågavarande eller Götha Canal.
— Men om man kan tänka sig en Conjuncture, där Näringarne af brist på Rörelse Capital aftyna, då Productionen minskas och i följe deraf äfven Exporten 5 men Importen, i synnerhet af nödvändighets-yaror ökes:
I en sådan Conjunc.
Den I 3 Februarii. 34» ture skall ytterligare indragning af Sedelmyntet, i stället för att öka, mera minska Sedlarres värde, och en efter Näringarhes behof, med noggrann urskiljning verkställd utsläppning af Sedlar, öka, i stället för att minska deras värde.
— Om till Jordbruket i Sverige af brist på Penninge förlag, produceras 50,000 Tunnor Säd mindre, 'än det skulle gjordt om det ej saknat tillräckeligt förlag till Odlingar och ett behörigt brukningssätt; så måste ju detta qvantum Spannmål, förskrifvas från Utlänningen, hvarigenom uppkommer ett större behof af Växlar, en ökad Import, och häraf en högre Cours samt äfven ett högre Agio, hvilket senare i vårt Land för någon del bestämmes, af samma Person och omständigheter, som Coursen.
Om således de Sedlar som utur Banquen eller på Banquens Credit utsläppas, användas på den inhemska Productionen, då denna af en sådan utsläppning är i ett verkligt behof, så icke minskas, utan till och med ökes Sedlens värde.
Jag anhåller vördsammast det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes genom Proposition inhämta, huruvida icke Högloflige Ridderskapet och Adeln skulle behaga med mig instämma uti den önskan , att Herr Friherre Anckarsvärd ville låta särskildt till trycket befordra sitt nu upplästa Memorial.
Det torde för fullständighetens skull ej böra saknas, till upplysning för dem, hvilka lika med mig, ej förr än frågan blifvit vederbörligen framställd och till fullo utredd, 342 Den 13 Felruarii. kunna bestämma blifvande innehållet af deras slutna Voterings-Sedlar, Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde , om Ridderskapet och Adeln behagade instämma, i den af Grefve Spens framställde önskan, att Friherre Anckarsvärd måtte anmodas från trycket utgifva sitt ifrågavarande Memorial -3 hvilket bifölls.
Grefve von Platen , Baltzar Bogislaus:
Med ledsnad uppehåller jag Högloflige Ridderskapet och Adeln, när frågan om Götha Canal nu icke är under hafvudsakeljg pröfning; men då en värd Ledamot åter uppgifvit att Slussarnes antal skall utgöra 61 hvaribland tvänne så kallade bestämmande Slussar, så torde jag härvid få upplysa, att samma Ledamot ånyo misstagit sig, emedan de bestämmande
Slussarne icke äro 2tne utan 4 samt de andra vanliga Slussarne icke 59 utan endast yj.
Hvad angår Kaijdammarne, är det väl sant att 8 eller 9 redan blifvit både uppförde och åter nedtagne, äfvensom att några flera dylika ännu återstå att uppbygga, men antalet af dessa Kaijdammar uppgår dock aldeles icke, på sätt den värde Ledamoten uppgifvit, till 1(5, Herr Munch af RosenschöldJag har blott gjordt en jemnförelse emellan det Byggnadsförslag tillika med den Charta, öfver Canalanläggningen, som år igro genom Canal-Directioneus egen åtgärd framlades för Allmänheten, och de uppgifter, som den nu sjelf Den 13 Februarii.
343 framlagt öfver hvad som redar» af detta Arbete är verksteldt.
Om någon förändring idet år 1810 uppgifne Förslag skedt, så vederlägger det alls icke min framställning af förhållandet emellan 18I0 års uppgifter, på hvad Arbete som skulle göras, och 1817 års uppgifter, på hvad som är gjordt.
Men äfven om man gör jemnförelse emellan de verkställde Arbeten, och de, som nu säges återstå, blir förhållandet emellan hvad som skall göras och är gjordt , i det hela detsamma; sä att af Slussarne icke -Irdel af de stora Kaijdammarne, icke |:del är färdig , samt af gräfningen icke hälften.
Förhållandet med de många mindre Kaijdammar har jag icke omnämnt.
Herr Flach, Carl Fredrk:
I sista Pleno, det jag icke hade äran bevista, har en aktningsvärd Ledamot till försvar af Götha Canal hållit ett långt och prydligt
Tal, det jag anmält mig att få vederlägga.
Men derutinnan förekommen, får jag blott framställa i några få ord hvad som undfallit de Herrar, som deras Utlåtande redan afgifvit.
Prejudicatet af Fredric den II:dra är här* städes så mycket mindre användbart, som han icke anlagt några andra Canaler, än dem som i vida mindre Scala haft för ändamål, att uttorka Moråsen omkring Potsdam.
Lika misstagit är föregifvandet, som skulle Götha Canal framställa hopp om fordelar, alla andra öfverträffande — tvärtom , den saknar uppenbarligen, och kan alldrig bereda de förmåner, som föranledt anläggningen af Guropas märkvärdiga Canaler — t. ex. de Engelska tjena hufvudsake 344 Den 13 Februarii. ligen till transporterande af de oattömrnelige
Stenkols förråd som åtgå till fyllnad af allmänna behofvet.
•— De Holländske äro anlagde egenteligen för att uttorka de om.itelige Träsken, som blifvit förvandlade till frugtbara Fält; Transporterne äro blott accidentaie.
Languedocs
Canalen är anlagd åt Levantiska Handeln till säkerhet emot Barbareskernes Capeder, för att slippa den vådeliga omvägen genom Gibraltars Sund; och så förhåller sig med alla de Canaler, som i kostnads värde likna Götha Ca* nal.
J.tg kan deriöre, för min del, icke tillstyrka fortsättningen af detta Canal Arbete ; likväl hvad Westgötha sidan beträffar, talar derföre dels, att dermed, är kommit sä långt, att det kanske lönte modan köpa den erfarenhet, sorn stadgar öfvertygelsen och som derigenom torde bespara, åtminstone den tid och möda, som annars i tidelängder, Medborgare skola förspilla på disputer om försvarligheten eller oforsvarligheten, att nedlägga detta, med eQ viss ostentation, National fåfängan smickrande företag.
Men å Östgötha sidan, inser jag intet skal, ytterligare i det samma fortfara.
— Nej Min HetrarJ mätte vi Svenskar en gäng af skadorne blifva visa.
Smidom dessa våra Bergborr och våra Svärd till Plogbilar — gifvom hf och frihet åt våra Nät ingar — inskränkom vår Luxe — i ordning stabom vårt Peningevasende — upprättom allmänna Crediten — Säkerhet och förtroende Medborgare emellan; och se!
Dessa äro de C;nder, hvarifrån ensamt skola tillflyta oss Medborgerlig vältrefnad och Politiskt anseende, Den X 3 Felruarii. 34?
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställ» de, att så väl Friherre Anckarsvärds ofvannämnde Memorial, som de i anledning deraf na afgifne Yttranden måtte till Stats- ooh Banco-Utskotten remitteras; hvilket bifölls.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 13
Fe« bruarii i{Ji8> S. D. Remitterades Till Stats-Utskottet
Fyra särskildte af Friherre von der Lanken von Wackenitz, Fritz,, samt Herrar Cederskjöld , Pehr Gustaf; Hederstjerna, Erland, och von Stahl , Samuel, ingifne Memorial, innefattande Anmärkningar vid Friherre Anckarsvärds, Carl Hinric, den 9 sistledne Januarii till Stats-Utskottet remitterade Memorial, angående förminsk. ning af den indelta Arméen.
S. D. Remitterades Till Riddarhus-Utskottet i Ett af Herr Reuterskjöld, Adam Didrich, angående de af aflidne, öfverste - Lieutenanten 346 Den I3 Februarii. C. G. Reuterskjöld donerade fonder, ingifvit Memorial, med anmodan till Utskottet, att, i anledning deraf, samt i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns den 27 sistledne Januarii, förmiddagen, fattade beslut, vidtaga den åtgärd, som kunde anses nödig.
S- D. Remitterades Till Stats- och Banco-Utskotten:
Ett Memorial af Friherre, Anckarsvärd , Carl Hinric , innefattande Anmärkningar vid Grefve von Plåtens, B. B., den 9 dennes eftermiddagen till Stats- och Banco-Utskotten remitterade Anförande, angående Götha Canal; jemte yttranden i samma ämne af Grefve von Platen samt Herrar Flach, Carl Fredric och Munck af Rosenschöld, Eberhard.
Ridderskapet och Adela åtskiljdes klockan f till 3 eftermiddagen.
Den 17 Felruarii. 347 Tisdagen den 17 Februarii.
Plenum klockan Tio förmiddagen.
Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel, uppläste följande; Vördsamt
Då jag inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, vördsamt föreslog en tillökning å anslaget för de Fria Konsterne, hvaraf en mindre Summa skulle användas till Lithographiens införande, anhöll jag, det mig måtte tillåtas, att en annan gång fa utveckla detta ämne vidare.
Om jag, i afseende på nyttan af den omsorg och vard, som de fria Konsterna kräfva, ej behäfver vara vidlyftig, torde dock en förklaring öfver Ordet Lithographie, såsom en för de flesta ännu okänd sak, vara nödvändig.
— I förra hänseendet, skall jag således blott inskränka mig till några strödda anmärkningar.
De Konsternas Idkare, som Nationen med skäl kan berömma sig af att äga, hafva otvifvelaktig! att leda väckelsen och utvecklingen af deras Snille från de Inrättningar, hvarigenom ett föregående tidehvarf förstod att på en Jordmån, der de fria Konsterne icke voro inhemska, fortplanta dem.
Men om Efterverlden gerna omtalar tider, hvarunder nya vägar för Snillet och Konstfliten blifvit öppnade; sa fä - 348 Den 17 Februarii. ster dan varnande sin blick vid sådana, der vården om de en gång beträdde vägarne saknades, och de tili ätventyrs uppkomne hinderna ej undanrödjas.
Sedan stiftelsen af den Musicaliska och fria Konsternes Academie , hafva tiderna till
Mynt och allmänna Verldens förhåilander , undergått stora förändringar.
De för Lärarne vid denna sednare Academie, kan hända till en tarflig utkomst då tillräckelige Löner, är det, vid förändrade omständigheter, nu icke mera.
Ett af de syftemål, hvarefter Konstnären sträf - var, är att fredad för behofvet under sina kommande dagar, kunna såsom Lärare ägna sin erfarenhet till den konstälskande ungdomens ledning och undervisning; men detta syftemål kan han af förutnämnde orsak icke med säkerhet uppnå.
De små Professors-iönerne af ioq R:dr B:co äro en ringa belöning för det kall Konstnären har att uppfylla.
Äfven om det lyckas honom att erhålla till bestridande flera Professorater och att dertill kunna förena uågon af de varande Pensionerne, skall dock det sammanlagde Resultatet, ej i Oeconomisktafseende framställa en leende utsigt.
Unirdomens håg för Konst-Studier, sorn visserligen lifvas, om för fullkomnandet af Talangen, en framtida belåning är att förvänta, skall deremot förslappas, om frugtan uppstår att förfela den samma.
Kommer erfarenheten härtill, att under sjelfva de år, då förmågan tillåter ansträngning af krafter, Konstnären sällan, uppnår gladare mål än blotta sin utkomst, den artistiska äran oberäknad, Den lj Februarii. 349 så äro Motive.na, för utvecklingen af Snillets högre alster, ■) starka , hvilka dessutom sällan stå tillsammans med Närings * omsorgerne.
Bland väckelserna till aktning och kärlek för Konsterna , räknar val med skäl man annordnade Samlingar af dess goda allster.
Nationen äger deraf i flera Konstens grenar.
Samlingen af Taflor, Handteckningar och Gravurer, ar icke i något iall obetydlig, och skulle om en ringa summa användes för att gifva henne den anordning, som vederborde , blifva ett hedrande vedermäle af hvad Nationen fordom gjordt för de sköra Konsterna, och komma att intaga ett utmärkt rum bland Gallerier.
Af brist på tillräckelig local, äro nu dessa Taflor kringspridda på flera ställen.
Det Kongl.
Museum äger för sin Tafle-samling, endast en Sallon, oti 11- räckelig att kunna inrymma de skatter som finnas.
En del deraf, känd under namn af Martelliska Samlingen, äro af denna orsak otillgänglig; men kunde visserligen så väl för Konstälskaren som konstidkaren blifva gagnelig, om medel vors att tillgå för de omkostnader som erfordrades till densammas restaurerande och placerande; men sådana finnas icke på den Stat, der man borde vänta dem, — Musicalika Academien, som på Utrikes Orter vunnit det namn, att de största af tidens Artister, ansett sig hedrade att deraf kunna nämnas Ledamöter, är likväl till sitt bestånd på så svag grund, att af dess egentliga Fond, hvars Reyenue lärer uppgå till circa foo R;dr Den 17 Februarii.
B:co, foga mera kunnat åstadkommas, till befrämjande af hennes föremål än hvad sorn erfordrats till Lön för en Academiens Secreterare, och till vidmagthållande af en Elementar SångSchola, efter en ganska inskränkt plan.
- Endast sedan fyra år tillbaka, då Academien genom Hans Kongl, Majrts välgörenhet begåfvades med en Summa af 10,000 R:dr B:co, blef den satt i tillstånd att med mera framgång söka uppnå målet för sin bestämmelse.
Hon äger nu , ett, efter vårt mindre behof, väl organiserat Läroverk, försedt med utmärkte och skickelige Lärare.
Men de lyckligare följder, som denna ökade tillgång framgent kunde framallstra, skola åter försvinna, om ej en ersättning erbjudes vid den sammas upphörande.
Och emedan af nämnde Summa 2000
R:dr årligen äro använde, sä återstår blott ännu ett år, då Academien, om icke Kongl. Maj.-ts Höga välgörenhet mellankommer, måste återfalla till sin förra inskräncktare verkningskrets: så vida ej Rikets Ständer, med en allmän blick på de sköna Konsternes område, finner nödigt att räcka henne en skyddande hand, — Academien har sedan sin tillvarelse icke ägt en egen Local för sina Sammankomster, eller till förvarande af sitt Bibliotheque och sina Handlingar.
Hon har således ofta lätt ombyta rummet för sina Sammankomster och allmänna undervisningar, och hade icke gästfriheten j sitt sköte upptagit henne; hade Academiens Arbeten vid mångå tillfällen för längre tid blifvit albrutne.
Jag har blott ytligt vidrört de omständig
- Den 17 Februarii. heter, som jag i synnerhet trott böra fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns benägna uppmärksamhet; att mera u!veckla dem skulle visserligen vara, att ännu mera visa behofvet af en ökad omvårdnad för Konsterna , men det skulle föranledt till en vidlyftighet, som visserligen blifvit öfverflödig , om icke Högloflige Ridderskapet och Adeln af inre böjelse lifvas att gå Konsterna och dess Idkare med en uppmuntrande och huld blick till mötes.
Det återstår mig att anföra några ord om Stentrycket eller Lithographien.
Den är en gren af Graviir-konsten, ehuiu från dess vanliga behandling fullkomligt skiljd.
Uppfinningen är gjord i Tyskland, omkring
Ar 1800 och Resultaterna deraf hafva fullkomligt bevisat de betydliga fördelar, man vid dess uppfinnande anade.
Under en skicklig Konstnärs hand, kan den uppnå samma fullkomlighet, som den vanliga Gravuren i dess olika orter.
Men äger den hufvudsakeliga förmån att kun. na verkställas med nästan samma skyndsamhet som en handteckning, och att lemna ett större antal aftryck, än af graverade Plåtar kan er. hällas.
Denna method äger den märkbara egenskapen , att man kan med skyndsamhet på Stenen transportera, så väl Gravtirer som lemnat Koppar prässen, och nyss aftryckte Skrifter, hvilka sedan å nyo kunna aftryckas, och derigenom mängfalldiga Upplagan, som att pä enahanda sätt vinna aftryck af en Handskrift, gjord med det erforderliga Chemiska Touschet.
För tryckning af Musicalier är Lithographien 3f2 Dm 17 Februarii. serdeles användbar, hvartill den ock säkerligen kommer att användas, dä de qväfvande band, som ett exclusivt Privilegium pålagt hvarje bemödande i denna viig, blifva förmildrade el. ler komma till sin verkan att upphöra.
Och i vissa fall begagnas den med stor framgång, i stcället för Typographien eller det vanliga Styl-trycket, såsom vid alla dem , der Calculeroch Räkningar ingå.
Den Stenart, som härtill uteslutande är gagnelig, finnes innom Landet, och isynnerhet på en viss ort i Dalarne.
Det vore således en ny gren af Konst flit, en ny Production, som genom denna Gravur-Method kunde upplifvas.
Jag anhåller härvid vördsammast att till Stats-Utskotfet få directe öfverlemna ett härstädes i dessa dagar verkställt prof af detta tryck.
Det torde synas att en sak, ägande de ofvannämnde fördelarne, ej behöfde för dess verkställande påkalla biträde af allmänna Medel.
Men de utgifter sorn erfordras, till härstädes okände Aparaters förhrdig- nde, till erhållande af de erforderiige Sten-arterne, hvilka icke kunna vinnas, utan genom brytning på djupet af ett obegagnat brott och till underhåll af Foik, som skola inöfvas till nya Arbets methoder , uppgå tiil omkostnader, hvilka den enskildta mannen, som kan helga sin tid till dessa yrken, sällan har tillfälle att använda, eller om hau ägde det, skulle våga att Din 17 Februarä.
' 353 det göra, då man nogsamt känner, att hvad som företages i Konsternas väg, i afsigt att med det allmänna gagnet förena det enskildta Interesset, sällan om iclte högst långsamt uppfyller det sednare föremålet; isynnerhet om till sitt företag, han skall med lanta Penningar vara underkastad de betungande vilkor, under en allmän svår Pein inge-ställning, som endast mera lönande Inrättningar förmå bära.
Nationen har aldrig tvekat ätt af Statens medel lemna stora, och j3g vågar säga, stundom för den allmänna välmågan betungande biträden till bländande företag, fastän den framtida nyttan deraf föga varit bevisad; men den har deremot varit sparsam att understödja den enskildta Medborgaren* som innom omfånget af en stilla verknings-krets, söker genom Konstflit och idoghet sprida verksamhet i Samhälls-lifvet.
Och likväl påkallas af allmänna rösten uppmuntran och stöd för Konstfliten och idogheten och det blir alltid en sanning* att ingen gren af Industrien, dä den äger en god syftning, är så obetydlig att den icke fortjenar afseende. t det jag vördsamt anhåilef att Högloflig^ Ridderskapet och Adeln ej täcktes med misshag omfatta min framställning, vågar jag, i enlighet med min förut gjorde Motion, föreslå:
Ett öka t! t anslag i allmänhet, till uppmuntran och skydd för de fria Konsterna, hvars belopp Stats-Utskottet sjelf täcktes efter omständigRidd. och Ad.
Fröt. lil.