Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med Riddarhus-Ordningens fördelande i afdelningar, har Utskottet egentligen åsyftat att tillvägabringa en systematisk uppställning af Författningen, nyttig så väl vid förslagets be • grundande före antagandet, som i synnerhet vid dess begagnande i en framtid såsom Lag, helst alla stadganden lättare både ihågkommas och uppsökas, när ämnen af lika natur finnas i ett sammanhang samt de olika genom särskilte titlar i korthet angifne.
Utskottet har derföre arnat, att sedan redactionen af RiddarhusOrdningen blifvit pröfvad och af Ridderskapet och Adeln antagen, författa ett kort innehåll af RiddarhusOrdningens alla paragrapher som vid densammas lifgifvande af trycket skulle, efter Utskottets tanka med förmon kunna tryckas efter sjelfva Författningen, för att tjena läsaren till ledtråd vid uppsökande af hvarje stadgande.
Då Ridderskapet och Adeln vid pröfning af förslaget till RiddarhusOrdningens första afdelning blott gjort anmärkningar vid vissa paragrapher, samt förbehållit sig rättighet att granska förslaget i det hela, när redactionen till den sednare Afdelningen framdeles till Ståndet inkom - «4 F)tn 18 4ugusti t. m. mer, får Utskottet, under åberopande af hvad, rörande de mindre erinringarnes förbigående, redan härofvan år vordet yttradt, nu endast besvara hvad sålunda blifvit anmärkt; dervid Utskottet skall följa den ordning, hvari anmårkningarne vid hvarje särskild paragraph äro vordne framställde, samt särskildt angifva de tillägg, som Utskottet, med anledning af de inom Ridderskapet och Adeln förefallne discussioner, ansett nödige att uti den uppgjordt Redactionen till antagande föreslå.
I sammanhang med 2;dra §., sorn afhand. lar vilkoren för förlorandet af introductions, råtteff, uppkom vål inom Utskottet, då förslaget förra gången förevar, den frågan, huruvida ej 5i och 54 paragrapherne af nu varande Riddarhusordning borde uti RepresentationsStadgan intagas; hvarvid Utskottet trodde det vara lamp. ligare, att införa dessa stadganden i Andra Delen af RiddarhusOrdningen, af det skål, att då en del af RiddarhusDirectionens åligganden funnos i samma paragrapher omförmålte, det stadgande, som innefattade föreskrifter om sjelfva Directionens bildande, syntes i författningen böra föregå dessa paragrapher; men, enär det , i allt fall icke kan undvikas, att i representations-stadgan på åtskilliga ställen omtala RiddarhusDirectionen, har Utskottet vid den, i anledning af återremissen företagne ytterligare gransk-! ning, funnit sig böra hemställa, att på ett ställe måtte sammanföras allt hvad som med introductions-våsendet åger gemenskap, samt att då någon ändring uti 5i paragraphen icke behöfver görasa Den j8 Aigusti e. m. 325 * göras, densamma måtte^ordagrannt införas under 2 paragraphen af förslaget i stället förden af Utskottet föreslagne redaction, endast med uteslutande af sista perioden, som handlar om sättet för lottning oell inskrifning af Fröknar i Adeliga JungfruStifti-t under Riksdagar,^hvilket är en fråga, som tydeligen hörer till den nu mera för Riddarhusets och Adeliga JungfruStiftets angelägenheter tillsatte gemensamma Directionens Instruction, och således icke lämpligen bör finna ett rum i RiddarhusOrdningen.
Näst efter den andra följer såsom en tredje paragraph ofvanberörde 54 paragraph, med den förändring i lydelsen, som, enligt Utskottets tanka, är med billighet och princip öfverensstämmande, och hvilken förändring af bilagde förslag närmare kan inhämtas.
Vid granskning af 4 § i Utskottets förra förslag, som nu mera skulle blifva den 5, hafva åtskillige värde
Talare uttryckt deras ogillande af formen för Utskottets framställning, och ansett alternativa förslag från ett
Riddarhusutskott icke vara med Lag öfverensstämmande.
Utskottet, sorn, lika med hvad åtskillige af dess Ledamöter under debatten yttrat, icke kan finna, huruledes inom ett Utskott som består af jemnt antal Ledamöter, och hvilka således kunna delas i tvänne lika delar, det kan undvikas, att ju möjligen tvänne meningar kunna hafva för sig lika många röster, i hvilket fall, så länge Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. VIL Band. i5, 22Ö
Ven if5 Augusti e, m. formen, att före voteringen a flagga en rostsedel icke för samina Utskott finnes stadgad, ej eller Ordföranden liar afgörande röst, en alternativ framställning är det enda som återslår att vidtaga, kan för egen del ej inse hnruledes ett sådant, möjligtvis oundvikeligt sätt att meddela Ståndets Utskotts,tanka, kan vara till formen olagligt, I öfrigt hyser Utskottet den öfvertygelse, att om dess förra Betänkande noga granskas, Ridderskapet och Adeln skall utan svårighet finna, att förevarande fråga egentligen blott afser ord, enär Utskottets mening tydeligen endast varit, att på samma gång som Utskottet framställde det förslag, som enligt Utskottets åsigt, i närvarande skick af den §. i Grundlagen, som här borde tagas i betraktande, var det lämpligaste, tillika göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam derpå, att då flere äudringar i 57 §.
RegeringsFormen voro yrkade, kunde fråga uppstå, 0111 icke man borde intilldess de samma blefvo antagne, bibehålla den gamla, ehuru erkäudt bristfälliga, redactionen i RiddarhusOrdningen oförändrad.
Under discussionen hafva endast Herr Cederschjöld, Herr Riben och Friherre Cederström vidrördt den egentliga sakfrågan i Utskottets förslag, Herr Cederschjöld har nemligen ansett den gamla redactionen mindre otydlig och ledande till villervalla, än Utskottet funnit den; Herr Riben åter har förklarat sig anse den nya redactionen bättre än den gamla, men tillika önskat, att Utskottet ville åt den nya paragraphen gifva mera tydlighet i den nion sådant
Den 18 slugusti et m* 22?
Vöre möjligt, ehuru det tillika erkändes, hvad Utskottet ock erfarit, att ett sådant förtydligande icke var lätt att åstadkomma.
Friherre Cederström har deremot yttrat, såsom orden lyda: att Utskottet bordt med uteslutande af allt hvad sam i nuvarande a §. är taladt om Ättemän, endast åberopa, att för deri Adel som tillkommit efter 1809, vöre förhållandet efter 07 §.
De öfrige Talarne hafva förnämligast fästat sig vid Utskottets rättighet att tolka paragrapher i Grundlagen.
I afseende härpå får Utskottet erinra, att en sådan rättighet har Utskottet hvarken tillerkänt eller kunnat tillerkänna sig, hvilket
Utskottet äfven tror sig hafva skäligen tydligt förklarat i dess förra Betänkande; och får Utskottet nu endast tillägga, att då det ålegat Utskottet att utreda den fråga som förevar till granskning, har det, för en sådan utrednings fullständighet, varit olmdvikligen nödigt, att Utskottet tillika framställde och yttrade den åsigt, hvarunder det fattat den §. i Regeringsformen, sorn med frågan ägde sammanhang.
Dessutom anhåller
Utskottet att få fästa Ridderskapets ock Adelns uppmärksamhet på den omständighet, att i hela första delen af RiddarhusOrdningen frågan endast är om rep refentationa- ratten för Ridderskapets medlemmar, då Grundlagen deremot bestämmer hvilka Medborgare äro Ridderskapets och Adelns Medlemmar, Riksdagsordningen 12 §. stadgar särskildt, ,-att Ridderskapet och Adeln vid Riksdagar representeras enligt RiddarhusOrdningen, under förbehåll, att den 238 Dm 18 Augutti e. m, bör vara i enlighet ined Grundlagarne författad.
Utskottet har derföre ansett nödigt yttra sin mening om RegeringsFormens sjrftemål i 57 §. såsom en förklaring öfver den synpunkt, hvarutur den nya paragraphen i förslaget borde betraktas.
Utskottet förmodar tillika, att efter de förändringar, afkortningar och förtydliganden som densamma vicj en ytterligare företagen granskning inom Utskottet, undergått, Ridderskapet och Adeln torde finna, det
Utskottets förslag icke strider emot någotdera af de tolknings-sätt af 37 §., som under debatten blifvit yttrade, och detsamma således kan bibehållas oförändradt, ehvad sistnämnde paragraph skulle framdeles erhålla en förändrad lydelse eller icke.
Sakfrågan i Utskottets förslag ligger deri, att alls de personer, som lagligen tillhöra en med Adelig värdighet förlänad
Ätt, men kunna komma att tillträda en annan med främre säte på Riddarhuset, skola vara Ättemän af den sednare Ätten, och endast af denne Ättemannaråttens bestämmande beror de representationsfrågor, i hvilka RiddarhusOrdningen, enligt ia §. i Riksdagsordningen utgör rättesnöret.
En noggran omsorg, att icke bestämma nå. got mer än angående representationsrätten, och det oaktadt åstadkomma så stor likhet som möjligt ske kan, i de principer, som för på olika tider uppbomne Adeliga St m mar följas, har Utskottet ansett böra vara hufyudåndamålet, Den 18 Augusti e. m» 229 roen detta har, enligt hvad Utskottet i dess förra Betänkande sökt ådagalägga, icke blifvit i x 8 i g års Riddarhusordning iakttagit.
Inom de äldre Åtterne har Utskottet funnit den principen vara antagen, att alla Stamfadrens manliga afkomlingar, skulle kunna såsom Åttemån representera på den nummer, hans vundna värdighet erhållit.
I öfverensstämmelse härmed, har Utskottet trott, att största likformighet skulle vinna», om sådant äfven finge gälla för de yngre Adeliga Stamtnorne, så vidt deras Diplomer, och den grundlag, hvarunder upphöjelsen skett, icke föranledde till undantag härifrån.
Tvånne sådana undantag finnas, af hvilka det ena hårrör från 5y §, i 1809 års RegeringsForm, och den omständigheten, alt af de Stammar, som efter dess antagande intrådt uti Svenska AdelsStåndet, alltid endast en person är Adelsman, så vida icke någon anftan sedermera särskildt blifver upphöjd.
Detta undantag är tillräckligt innefattadt i orden uti 1 Mom. af Utskottets förslag, att Ättemän af en Ätt nödvändigt sjelf måste vara Svensk Adelsman, äfvensom sedermera i tredje Momemtet, der Utskottet om dessa Stamfåders yngre afkomlingar endast nyttjat ordet expectanter.
Men då inom en af ålder, med Adelig värdighet förlänad stam, en person efter i809 upphöjes till högre värdighet, blifva efter samma Grundlag alla hans afkomlingar, utom en deribland på hvarje tid qvar i den lägre Åtten.
Emellan dessa riiåste vara regleradt, hvem sora Din 18 Augusti et m. år hufvudman för pii sådan Ått, och detta år 1 1818 års RiksdagsOrdnings 3 § uteglömdt, ty tredje momentet omtalar blott den, enligt en citerad Grundlags upphöjda delen af Stammen; icke den i förra Adeliga värdigheten qvarblifna, och det stadgande sorn förekommer i andra momentet, gäl ler endast för några få, kort före 1 80g upphöjde Friherrlig» eller Grefliga Åtters skyldemån.
Denna brist år det som Utskottet sökt afhjelpa, och dervid har Utskottet så mycket mindre kunnat tråda RegeringsFormens område för nära, sorn 57 §. derstädes afser en hel annan del af slågten.
I allmänhet, när inom en Stam af samtligen med Adelig värdighet beklädda frånder, en högre värdighet såsom FideiCommiss särskildt årfves, medför bibehållandet af FideiCommissprincipen vid bestämmandet af hvem sorn år hufvudman för den qyarblifna delen af stammen, den stora olägenhet, att samma person, som den ena dagen skulle vara hufvudman, en annan dag, genom det att hans äldre Bror får en son, eller flere söner, eller åtminstone genom det, att dessa söner upphinna representationsåldern, kan upphöra stt vara hufvudman; att således hufvudmanskapet på visst sått kan hoppa från ett hufvud på ett annat.
Denna olägenhet har förmodligen föranledt till det stadgande som i 2 §., 2 morn. af nu gällande Riddarhusordning innefattas, att för den qvarblifna delen af de nyss före 180g upphöjde Stammar, hufvudmannaråtten skulle fortgå i den gren som en gång varit hufvudman, och yngre söner af en äldre Den
Ig jti:gusli e. m. glen emellertid stå såsom expentanter.
Visserligen år detta ett sålt, att afhjelpa svårigheten" men det innefattar en afvikelse från principen för hufvudmannurått.
Utskottets förslag afhjelper svårigheten på ett annat vis inom de delarne af Adeliga Slammar, sorn vid skeende upphöjelser efter 1809, qvarblifva i den lägre värdigheten, salunda, att alla de personer, som tillhöra dessa grenar, anses sorn Åttemån till den högre Alten, hvars värdighet de en gång möjligen kunna ärfva, och alla tvister dem emel. l in 0111 hufvudmanskap för den lägre Åtten åro derigenom undanröjde.
Det andra undantaget från den allmänna principen beror på olikheten i de grunder hvarefter Friherrlig och Greflig värdighet vid skedde upphöjelse!’ kort före 1809 utdeltes och den successionsordning för sliko vårdmheters tillträdande, sorn allt sedan den 6 Juni 1809 varit föreskrifven.
Yngre söner af en efter 1809 upphöjd Friherre, kunna möjligen ärfva FriherresRapet, men helt annorlunda år, så vidt Utskottet kunnat förstå, meningen af de emellan 1792 och 1809 utdelade Friherre- och Grefvediplomer, förhållandet med de i lägre värdighet qvarblifne grenar rf deisa Atter.
Ingen af dessa kan vara Ättemän uf- den främre slågten, och Riddarhus- Ordningen måste således bestämdt stadga hvilken år hufvudman för den lägre.
Det år i detta afseende och till undvikande af hufvudmannaräitens nyss omtalte hoppning från en gren till en annan, som Utskottet ansett sig böra föreslå bibehållandet af hittills fållande •J* Den lfj Augusti e. m. stadganden, och derföre infört under s;dra mom. af denna § ett särskildt undantag från de förut uppgifne reglorne, stödt"på samma grunder som i 2;dra morn. af 2 §. i 1818 års Riddarhusordning äro afsedda.
De ändringar Utskottet föreslagit, rörande Ättemän och Hufvudmån, åsyfta således endast förtydligande och rättelse i de obestämda och ofta förvillande uttryck, sorn innefattas i s:dra och io;de §§. af berörde Riddarhusordning, hvarjemte
Utskottet föreslagit en sådan redaction af paragraphen, hvarigenom erhålles ett stadgande, som utmärker huru förhållas bör med hufvudmannarätten, når en medlem af en gammal Adelig Åit blifvit efter 180g upphöjd till högre värdighet, utan att då äga söner, men sedermera erhåller sådana.
Att ett sådant stadgande saknas i 2-f. af 1818 års Riddarhusordning år redan visadt, men lika tydligt år, att det ej eller finnes i den io;de jjj. fullständigt uttryckt.
Der står nemligen, att i fall den upp - höjde personen år hufvudman, skall Capitisrätten öfvergå på närmaste hufvudman; men någon underrättelse är icke tillika lemnad huruvida, så framt den upphöjde personen sedan får flere söner, hufvudmanskspet då till dem afträdes, eller om de qvarstå såsom expectanter, till dess den endra grenen utgått.
Det år likväl just derpå sorn frågan endast beror, hvilkendera af de två principer för liufvudmannaordning sorn i irsta Morn, och i 2,‘dra Mom, af 2 § RiddarhusOrdningen olika följes, bör vid dessa fall af upphöj elser efter 1809 tillämpas.
Ven 18 Augustt e m, 235 I afseende på Utskottets förslag i 6 §., hvilken nu skulle blifva den 7 §., att förmyndare icke skulle i något fall få utgifva fullmagt till säte å Riddarhuset, hafva stridiga tankar inom Ståndet blifvit yttrade; och som Utskottet funnit de olika meningarne hafva blifvit under discussionen fullständigt mot hvarandra jemförde och de skäl, som till ändring i Utskottets förslag blifvit anförde, vederlagde, anser Utskottet det vara tillräckligt, att under åberopande af de motiver Utskottets föfra Betänkande i denna del innehåller, förklara, det Utskottet icke funnit anledning, att sitt förslag i denna del frångå.
Härvid anser Utskottet sig doek böra särskildt-upptaga och besvara de vårda Talares yttranden, hvarigenom blifvit anfördt, dels att en minskning af Ridderskapets och Adelns personal genom samma förslag åsyftades, och dels ott det skulle vara svårt att utröna, om Utskottet vid författandet af ifrågavarande §. tänkt sig Ätternes eller personernes representation.
I afseende härpå får Utskottet förklara, att det icke tviflar, det ju en närmare granskning af förslaget skall upplysa, att icke personernes representation, utan Åtternes, varit af Utskottet åsyftadt, hälst det just år för Åtterne sorn några Förmyndare icke kunna vara constituerade, samt att, om en, i allt fall obetydlig minskning i Ståndets personal kunde af §;s lydelse uppkomma, sådant dock icke på något sätt ingått i Utskottets syftemål; hvaremot förslaget i denna äfvensom i den nästföljande grundar1 sig på öfvertygelsen hos Utskottet om olåmpligheten deraf, ott en och samma medborgare skulle kung 254 Den 18 Augusti e, m. na på en gång sjelf deltaga i NationalFörsamlingens vigtiga öfverlåggningar såsom clefas ledare, och tillika utse andra personer till Ledamöter i samma Församling.
Utskottet har trott och tror ännu, att möjligheten af ett sådant flerfalldigt inflytande, bör sä vidt möjiigt år, i representationsstadgan förebyggas.
Rörande 7 §, sorn 1111 blifver den 8;de, har Friherre Roije, Ludvig, särskildt föreslagit, att neka äfven de Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka på grund «f sina Öfriga Medborgerliga förhållanden deltagit i val lill Riksdagsmän i ett artnat Stånd, rättighet, att vid sättuna Riksdag intaga Såte och Stämma på Riddarhuset; men då, efter Utskottets tanka, dels bevisningen inför Ridda-rhusUtskotiet, huruvida en sådan person i sin ort deltagit i Riksdagsmanna val, eller ej, skulle vara underkastad betydliga svårigheter, dels ock den uppställde jemförelsén emellan de val, som till Riksdagsmän af de andre Stånden förrättas, hvarvid alltid ett stort antal personer medverka, och det sorn sker derigenom, att en hufvudman ensam utser Fullmågtig för sig å Riddarhuset, finnes i betydlig män origt g och haltande, anser Utskottet sig böra afstyrka detta Friherre Boijes förslag; hvarvid Utskottet tillika vill fästa Ridderskapets och A delns uppmärksamhet på möjligheten af den händelse, att om i ett helt ValDistrict till Riksdagsmän inom PresteStåndet, några andra Kyrkoherdar icke kunde finnas, ån de som voro af Adelig börd, den följd, derest Friherre Boijes mening antages, deraf skulle uppstå, antingen, att en af dessa Kyrkoherdar tillsatte sig sjelf Een 18 Augustt e. m. 235 till Riksdagsman, eller ock attalia de öfrige måste afsåga sig rättigheten att sitta på Riddarhuset för det de deltagit i Valet.
Vid 8 §.
i Utskottets förslag, som nu skulle, blifva den g:de, har Herr Cederschjöld anmärkt en möjlighet af ordalagens förtydning; och sorn, Utskottet inser det grundade i denna anmärk-, ning äfvensom, vid rn närmare granskning, förmånen af den fördelning i tvenne Moment, sorn i 12 §. af nu gällande Riddarhusordning förekommer, får Utskottet föreslå bibehållandet i hufvudsaken af den redaktion samma §. nu åger, hvarvid Utskottet likväl, i stället för införandet i §;n af det utaf Herr Cederschjöld föreslagne ordet, oafbrutet, tror sig böra göra det tillägg, att en utifrån inkommande Adelsman , icke må undfå Såte på Riddarhuset , utan att under de 5:ne sistledne åren före Riksdagen hafva varit i Sverige Mantalsskrifven.
Friherre Boije har, i afseende på Utskottets förslag till gidej §:n , hvilken nu skulle blifva den io;de, anmärkt, att det gamla budet fullständigare uttryckte meningen.
Utskottet får i anledning deraf upplysa, att det tillkomna stadgandet, om upphörande, redan vid andra generationen af all rått till deltagande i Adelig» representationen, innan Konungen dertill leuuiat
Sitt särskildta Nådiga tillstånd, år af Utskottet ansedt nödigt, i anseende till svårigheten, att pröfva huru personer i tredje och fjerde led Utrikes sig förhållit och till hvad grad af noggranhet {lerås genealogier blifvit förde; oelj är lör öf - 256 Den iR
Augusti e, m. rigt sjelfva stadgandet håmtadt från 1626 års Riddarhusordning, hvilket utan förändring år bibehållit i den förnyade af år 1778.
Vid io:de §:n, som nu blifver den n:te , har vål inom Ridderskapet och Adeln anmärkning icke blifvit gjord, men Utskottet har på grund af det i anledning af Herr Cederschjölds yttrande gjorde tillägg vid g:de §:n, ansett sig böra föreslå ett lika beskaffadt vid denna §.
Näst efter n;te paragraphen och innan frågan om anteckningar förekommer, har Utskot_ tet ansett låmpeligt, att i det nya förslaget införa 55:dje paragraphen i nu varande Riddarhusordning, hvilken vid närmare granskning syntes skäligen böra till representations-stadgan flyttas, eftersom den deri åberopade kungörelsen af den i4:de Julii 1818 föreskrifvit ett fall, då representations rätten kan upphöra.
Den i öo:dje §:n omnämnde kungörelsen af den io;de Augu. sti 1762, tror Utskottet icke vara behöflig att anföra, emedan densamma icke stadgar annat , ån skyldigheten att completfera Genealogierne inom tvenne år efter kungörelsens utfärdande, och 1818 års Författning är i och för sig sjelf en tillräcklig
Lag i detta ämne.
I afseende på Friherre Boijes gjorda framställning vid den af Utskottet föreslagne i5 som rut blifver den i7:de, att, mer ån en gång kan hända, att en Adelsman, som i en förestående
Riksdags öfverlåggningar ( önskar deltaga ?
Den [8 A gusti e m* 257 icke vet sin egen ålder, f iler huruvida det Prestbetyg
Iian sjelf derom inlemnat, år riktigt, anhåller Utskottet, att hår få förnya den erinran, som en dess Ledamot redan under Di&cutionen yttrat, att berörde stadgande icke år nytt, utön igenfinnes i lyule paragraphen af 1818 års Rid. darhusOrdning; och då i öfrigt den i Lag stadgade påföljden för inlemnandet af ett falskt bevis. naturligtvis icke åger turn, når Domstolen ansett det icke hafva skett med uppsåt, tror Utskottet, dock det icke vara olämpligt, att i sådan händelse bibehålla ifrågavarande stadgande såsom ett correctiv, hålst detsamma blott för en Riksdag uppskjuter den ifrågakomne unga mannens inträde på en, med misstag om sina egna rättigheter, börjad Riksdagsinanna-bana.
Uti den j S §•, sorn nu blifver ' den 20, har Herr von Hartmansdorff förment sig finna tvetydighet, hvadan Utskottet till förebyggande deraf , ansett sig böra utförligare än hittills skett, uttrycka meningen i förra redactionen.
Hvilket dock allt till Ridderskapets och Adelns vidare ompröfvande vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 2,5 Julii 1823, På Riddarhus-Utskottets vägnar, C. G Spens. N. Snoilsky.
239 Dtn 18 Augusti e, mt T or ny eidt Förslag till Första Afdelningen af RiddarhusOr drängen. §. i.
På Riddarhuset eller vid Ridderskapetsoch Adelns sammankomster under Riksdag, åge hvar och en introducerad
Ätt, efter den vid 1809 års Riksdag stadgade nummerföljd, såte och stämma, på sått denna Riddarhusordning föreskrifver. §. 2.
De personer hvilka af Kongl. Maj:t blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjde eller med Adelskap benådade, men inom tvenne år efter utnämnandet icke hafva sig till vinnande af Introduetion å Riddarhuset anmält, hafva all vidare rätt dertill, enligt Kongl.
Förordningen den 8;d.e Maji 1775 Svarar mot 1 §. i 1818 års RiddarhusOrd. ning.
Ändrad §, jemför 5 £ §. i RiddarhusOrdningen.
Den 18 Augusti e, m, 25g och Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1800, förlorat, så framt ej Kgl, Maj:t tåckes, genom särskild Nådig Resolution, den försulne tiden åter-j ställa ; åliggandes RiddarhusDirectionen noga tillse , att hvad ofvanberörde Författningar så vål hårom, som i Öfrigt rörande Introduetioner stadga, varder noggrant iagttagit.
Under Riksdagarne må likväl Introduction ej beviljas förr ån RiddarhusDirectionen hos RiddarhusUtskottettillkånnagifvet, och Riddarhus - Utskottet hos Ridderskapet och Adeln anmält det vederbörliga praestanda blifvit fullgjorde samt Ridderskapet och Adeln derefter till Introductionen in Pleno tillstånd gifvit.
;§• 5- Ej må någon upptaga annan Ätts namn eller Vapen, med mindre han , efter uppvisande af Åttens Med - Ny §.
Jemför 54 §. i Riddarhusordningen. ?4<>
Den 18 Augusti e, m. lemmars uttryckeliga » samtycke dertill, undfått Konungans Nådiga tillstånd.
5 Alla de CommendeursÅtter, hvilka tillkommit före den dag då den nu gillande RegeringsFormenblef af Kgl. Maj:t och Riksens Ständer fastställd , äga att bibehålla det högre Säte å Riddarhuset som dem blifvit för detta tillagdt; men under ingen förevändning må hädanefter någon ny sådan
Ätt bildas , ej eller någon ätt ur sin ordning flyttas. §. 5. i:o
Inom såväl gamla som nya Adeln anses såsom Stamfader för en Adelig ätt den som till samma ätts värdighet först upphöjd blifvit, oeh såsom Åt~ ternau, så väl hvar och Svarar mot 9 §. i 1818 års Riddarhusordning.
Andrad §. svarar mot den 4:de i Utskottets förra Förslag, och mot den 2:dra och io-de i 1818 års Riddarhusordning, en Deh 18 Augusti e. m, en af ättens värdighet lagligen delaktig blifven man, som ock den, hvilken denna värdighet ärfva kan och sjelf är introducerad Svensk Adelsma-n.
Hufvudman är den ättemän, hvars ättegren år äldre ån någon af de öfriges , och har varit det i hvart och ett led, från och nied stamfadrens barns i till och med hans eget.