Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilr Westerstrand Pehr: Ehuru StatsUtsk. uti en fö reg:de punkt af utlåt.
N:o 37 säger sig skola observera, ali Invalidhusfondens hemmansräntor skola ä S):de hufvudliteln blifva uppförde, så har Utsk. likväl sådant underlåtit, enär pä nämnde hufvudtitel dessa räntor icke finnas upptagne.
Det var visserligen fråga derom, då denna punkt förra gången var föremål för 11. o. Ad:s öfverläggning, alt det icke vöre rätt, alt pensionsanslag ä annan hufvudtitel uppfördes än å den, som hörde till del departement, under hvars föredragning detsamma lydde, men jag får dervid äran göra den anmärkn., alt, om denna princip antoges, så skulle 9:de hufvudtiteln komma alt upplösas, såvida den nemi. innefattar pensioner på indragningsstat.
Wadstena Krigsmanshuscassas räntor slå å 9:de hufvudtiteln uppförde, men höra likväl under Chefens för Landtförsvars-dep:lets föredragning.
Amiralitctskrigsmanshuscassans inkomster af de förre centonal-medlen stå äfven på den 9:de hufvudliteln, ehuru föredragningen af dessa ärenden hör under Sjöförsvarsdep:tet.
Skulle R. o. Ad. således icke vilja bifalla dea föreslagna öfverflyttningen af Invalidhusfondens hemmansräntor till 9:de hufvudtiteln, så borde äfven, för systemets skull, andra anslag från denna hufvudtitel öfverfivttas.
Jag får dessutom äran upplysa, att hvad som af Invalidhusfondcn finnes å riksslaten uppfördt, icke är annat än räntor af de indelningar, som äro indragne vid f. d. Adelsfanereg:tet, samt att sjelfva fonden förvaltas af en särskild direclion, hvaraf är klart, att så snart desse sistnämnde medel inflyta, förvandlas de till Invalidhusfondens medel, och ingalunda höra till riksstaten.
I anledn. af denna framställning, behagade II.
Ilr Gr. o. Landtm, erinra, alt StatsUtsk:s utlåt.
N:o 42, ang:de regie - Den 7 November.
135 ringen af riksstatens 9:de hufvudtitel innehöll följande å 5 sidan förekommande mening: ”Med åberopande af hvad Utsk:s ullar. ang:de reglering af 2:dra, 4:de och 7:de hufvudtitlarne innehålla, tillstyrkcs hår: uppförande af den Advocalliscalen Lagmannen Hedenstjerna tillkommande sporlelersåttning r:dr 750; Invalidhusfondens hcmmansräntor: r:dr 13,656: 16.”
Det är visserligen sagt i betänk., alt desse räntemedel skulle å 9:de li u fv tid ti le 1 n uppföras, men i sjelfva sammandraget af hufvudlileln finnas de icke.
Invalidhusfondens hcmmansräulor äro i tabellen ä 9:de hufvudlileln inberäknade uti den summa, som står under rubriken allmanna indragningsstateu, och således uppförde på sätt StalsUtsk. i sitt ullått. föreslagit.
Allmänna iudraguingsslalcn är utförd i cn enda summa af 373,930 ndr 16 sk.; det kunde således icke vara lätt för mig alt veta, att under denna summa äfven inbegrepos Invalidliusfondens hcmmansräntor.
Jag anser för öfrigt icke vara rätt, alt desse medel uppföras under summan för allmänna indragningsstateu, ulan höra de, likasom Wadstena Krigsmanshuscassas medel, uppföras särskildt å 9:de hufvudlileln såsom andre peusionsanslag.
I öfverensstämmelse med hvad jag förut sagt, yrkar jag äfven nu, att R. o. Ad. mätte, på sätt Frih.
Cederström begärt, återremittera betänk, i denna punkt, på det all StatsUtsk. antingen mätte förändra sitt tillstyrkande, eller R. o.
Ad. kunna besluta annorledes, och vid 4:de hufvudlileln bibehålla de ifrågavar. hemmausräntorna.
Jag anser för oriktigt, att hemmansränlor eller indelningar användas till peusionsanslag och hänföras under pensionsmedlen.
Det kunde ju hända, alt Konung och R.
St. funne för godt att använda desse till nya indelningar för verklig mililärtjenst.
I händelse af ålerremiss, anhåller jag att äfven den omständigheten måtte af StatsUtsk. tagas i betraktande, att Wadstena Krigsmanshus räntor äfvenledes stå på den 9:de hufvudlileln uppförde, och således äfven för principens skull böra lill den 4:de hufvudtiteln öfverföras.
Då R.
St. vid förb riksdag antogo en särskild hufvudtitel under namn af pensions- och indragningstaterne, och således derigenom beslöto att frångå den grundsats, som nu af Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff blifvit yrkad, samt då nu äfvenledes R.
St. vid denna riksdagbeslutat, att pensionsstaten för civile cmbets- och tjenstemän, d:o för deras enkor och omyndiga harn, d:o för militäre embets- och tjenstemäns samt underofficerares eukor och harn, Wadstena Krigsmanshuscassa äfvensom Amiralitets-krigsmanscassan skulle på 9:de hufvudtiteln qvarstå; sä är med detta R.
St:s beslut öfverensstämmande, att hvarje anslag för pensions - 136
Den 7 November. inrättningar äfvenledes öfvcrflyttas till denna 0:do hufvudlitcl.
StatsUtsk:s härutinnan afgifna förslag skiljer sig således endast deruti, att Utsk. föreslagit de ifrågavar. räntornas och inkomsternas öfvcrflyltande, icke på pensionsstaten, ulan på allmänna indragningsstaten.
På allmänna indragningsstaten stå nemi. förut uppförde de indelningar, sorn åtnjutits af lill f. d. Adelsfane-reg:tet hörande tjenstemän, osh således hafva på allmänna indragningsstaten redan slått uppförde en del anslag, som tillhöra precist samma cathegori, som de, hvilka Ulsk. nu föreslagit skola till nämnde stat öfverllyttas.
Likväl vill jag icke bestrida, att det kunde vara lika riktigt att uppföra anslaget för invalidinrättningen på pensionsstaterne, som alt uppföra detsamma på allmänna indragningsstaten; men hvilketdera som sker, så blifvcr följden ändock densamma, nemi. att det ifrågavar. anslaget kommer att slå under K.
M:s nåd. disposition, och får jag med anledn. deraf tillstyrka bifall till Utsk:s betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, i anledn. af Hr Weslcrslrands anmärkn., alt Wadstena Krigsmanshuscassas samt Amiralitets-krigsmanscassans medel borde, af samma skäl sora Invalidhusfondens hemmansräntor, uppföras på 4:de hufvudtiteln, anhöll få återkalla i R. o.
Ad:s minne, att Ståndet redan beslutat, att förenämnde cassors medel skulle på 9:dc hufvudtilcln uppföras till del belopp, hvarmed de förut varit upptagne, och all således den af Hr Westerstrand nu framställda fråga redan vore afgjord.
Hr Råfclt, Anton:
Det torde äfven vid återremisscn böra tagas i betraktande, att K.
Flottan äfvenledes, i följd af 2 § 1 art. samt 1 § 2 art. af K., reglera, för Invalidinrällningcn å Ulriksdal af d. 30 Sept. 1823, har del i denna inrättning, och att således äfven någon del af de ifrågavar. räntorna böra ä 5:lc hufvud titeln uppföras.
Enär K.
M. ännu icke fattat sitt beslut i fråga om Invalidinrättningens indragning, ulan R.
St., om StatsUtsk:s förslag af samtlige RiksSt:n gillas, nu blott göra en und. framställning derom, att ofvannämnde inrättnings fond må på annat sätt varda disponerad, så synes det mig i alla afseenden oriktigt, att uppföra Invalidfondens medel å allmänna indragningsstaten.
Hade den blifvit å en pensionsstat uppförd, så hade den åtminstone i formen stålt riktigt, hvarhelst den äfven befunnit sig, vare sig på 4:de eller 9:de hufvudtiteln; men dä nu R.
M. ingå med en så beskaffad anhållan, som den jag haft äran nämna, så synes icke skäl vara, att, under afvaktan af K.
M:s nåd. beslut i ämnet, denna öfverllyttning äger rum.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: Just i anledn. af Hr Råfells anmärkn., att K. flottan äfven äger en andel i den ifrågavar. fonden, tyckes det mig vara lämpligt, att densamma öfver - Den 7 November.
137 verflyttas på den 9:de hufvudtiteln, emedan den i annat fall skulle komma att fördelas.
Föröfrigt instämmer jag med Hr Westerstrand deruti, att det vore lämpligare om samma fond uppfördes på pensionsstalen än på allmänna indragningsstaten, hvarföre äfven jag anhåller om älerremiss af betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt Frih.
Cederström väl hegart, att vid den yrkade återremissen skulle förklaras, att H. o.
Ad. ansåge Invalidhusfoudeus hcmmansräntor höra upptagas pä 4:de hufvudtilcln, men andra ledamöter, som också yrkat älerremiss, dels fästat uppmärksamhet derpå, att en del af ifrägavar. hennnansräntor kommer flottan till godo, dels ansett samma räntor böra uppföras under pensionsstalerne å 9:de hufvudtiteln.
Vid sådant förhållande syntes det vara svårt att göra ett bestämdt förklarande, såvida icke H. o. Ad. funne för godt att först afgöra hvilkendera af dessa meningar borde vid återremissen uttryckas; hvadan H. Ex. först ansåg sig böra framställa propos. om älerremiss, utun något förklarande af pluralilelens åsigt.
Då II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, härefter hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s ifrägavar. tillstyrkande gjorde anmärkn:r föranleda älerremiss, blef denna propos. af R. o. Ad bifallen.
Slutligen företogs till afgörande hvad StatsUtsk., i dess ang:de regleringen af riksstalens 9:de hufvudtitel under N:o 42 afgifna utlät., uti afdelningen Allm.
Indragningsstaten, i fråga om Invalidhusfondens hennnansräntor tillstyrkt; med prölningen af hvilket tillstyrkande, enligt R. o. Ad:s d. 2 dennes e. m. fattade beslut, jemväl anstått, i afvuktan pä den numera försiggångne pröfningen af StatsUtsk:s utlåt.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., enär enahanda, uti SlalsUlsk:s utlåt. ang:de regleringen af 4:de hufvudiileln, förekoinne fråga, sorn den nu föredragna, blifvit af R. o. Ad. återremitterad, behagade återremittera jemväl denna del af SlatsUtsk:s utlåt.
N:o 42; hvilket bifölls. H. R. o. Ad. åtskildes kl. f till 10 om aftonen.
Lördagen den 9 November 1844.
Plenum kl. $ till 10 f. m.
M:s nåd. kallelse till plenum plenorum denna dag kl. 10 f. m. afgick, sedan de härolder ankommit, som borde gå framför R. o. Ad., II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm. 4 II. 18 13S Den 9 November f m. jemte R. o. Ad. lill rikssalen, der II.
Ex. IIr Utrikes Statsministern, å K.
M:s höga vägnar, uppläste ett K. M:s nild. tal, innehållande svar med sanction ä de af R.
St. vid innev. riksdag antagna, och uti und. skrifvelse d. 17 sisth Oct. till K.
M:s nåd. stadfästelse iifverlemnade grundlagsändrings-förslag, hvilka icke förut blifvit af K. M. i nåder sanclionerade, samt sedermera II.
Hr Gr. o. Landtm., å R.
St:s vägnar till K. M. i und. öfverlemnade R.
St:s und. svar med bifall till Irenne K.
M:s nåd. propos:r om ändring, dels i grundlagen dels i allmänna lagen.
Sedan II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, jemte R. o. Ad. till Riddarhuset återkommit, blef K.
M:s förenämnde nåd. tal föredraget och lagdt till handlingarne.
Justerades 4 prot.uldr. för d. 7 dennes.
Justerades pleniprot. för d. 2 dennes f. m.
Upplästes lill justering och godkändes Exp.Utsk:s d. 7 dennes pä hordet lagda förslag N:o 30 lill R.
St:s und. skrifvelse, ang:de regleringen af utgiflerne under riksslalens l:ta hufvudtitel.
Hrr Eleclorcrs listor till val äfen ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.- samt en ledamot i Ridd.Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utedde i Allmänna Besvärs- och E k o n o m i - U t s k o t te t: efter N:o 1073.
Hr Silfverskjöld, Carl Silneeker, N:o 102.
Hr Oxehufvud, Olof Philip; Riddar hus-Utskottet: efter N:o 2151.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, N:o 1417.
Hr Ehrenhoff, Gustaf Herinan.
Öppnades jemväl Hrr Electorers lista till val af en suppleant i Coust.Utsk. efter N:o 1364.
Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 661.
Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar, med 15 röster.
Föredrogs ånyo Ridd.Ulsk:s den 2 och 6 dennes på bordel lagda mern.
N:o 14, ang:de frågan om Ridd.secret.-sysslans tillsättning på förordande.
Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
På grund af icke mindre än 7 olika skäl, dem jag dock alla hoppas kunna tillräckligt vederlägga, har Ridd.Utsk. afslykt min motion, att Ridd.secret., med fullt åtnjutande af alla vid tjensten nu fästade löneinkomster, och med rättighet att under tiden innehafva annan publik tjenst pä stat, skulle endast tillförordnas till slutet af den riksdag, under hvilken en representationsförändring kunde komma att i grundlagsenlig väg antagas och sanctioneras.
Den 9 November f. m. 139 Ulsk. har, såsom det första skälet mot min motion, anfört, ali Ridd.seeret.tjensten äfven nu tillsattes genom constitutorial.
Det är visserligen sant, att Ridd.secret.tjensten nu tillsättes genom conslitutorial af Ridd.
Direct., men detta constit utorial måste likväl, |>a säll äfven Ulsk. i sitt betänk, yttrar, underställas R. o. Ad:s godkännande.
Detta underställande och den bekräftelse, som deraf följer, måste, i min tanke, vara lika betydande med den bekräftelse, som genom fullmakts ulgifvande lemnäs en embetsman, hvilken förut innehaft tjenst pä conslitutorial.
Dm nu det papper, pä hv ilket bekräftelsen skrifves, kallas fullmakt eller protocollsuldr., synes sådant icke på sjelfva saken hafva det ringaste inflytande.
Ridd.Utsk.-s andra skäl innefattar, att, om Ridd.secret., enligt mitt förslag, endast skulle tillförordnas pä den af mig föreslagna liden, sä skulle R. o. Ad. derigenom afsäga sig den rättighet R. o. Ad. uti för Ridd.Direct. nu gällande iuslruction förbehållit sig, att, i händelse en Ridd.secret. skulle förlora Ståndets förtroende, när som helst kunna, genom en pluralitet af | af de närvaris röster, skilja honom från sitt embete.
Då jag alldeles icke i min motion yttrat mig deröfver, och något dylikt alldeles icke eller omedelbart följer af inolionen, sä inser jag icke, att Ståndet genom dess antagande skulle betaga sig rättigheten att skilja en sin tjensteman från dess tjenst.
Jag har tvertom föreställt mig, att genom iniri motion samma rättighet, qvarstår för R. o. Ad. sorn förut, nemi. att under den lid som förordnandet räcker, när som helst derifrån skilja en Ridd.secret., som så illa uppfyllde sin plats, att han förverkat Stäudets förtroende.
Ridd.Ulskts tredje skäl innefattar, att, genom godkännande af min motion, R. o. Ad. skulle indircct upprifva ett redan falladt beslut, nemi. att, vid Ridd.secret.tjenstens tillsättande, det skulle bero på R. o. Ad. att för hvarje gång bestämma, huruvida Ridd.secret. skulle tillåtas att, jemte tjensten vid Riddarhuset, innehafva någon annan publik befattning.
Detta skäl kan jag icke eller medgifva; ty R. o. Ad:s fattade beslut innehåller endast, alt R. o. Ad. ville, dä en Ridd.secret. i vanlig ordning tillsattes, för hvarje gång yttra sig öfver, huruvida lian får innehafva annan tjenst eller icke.
Delta beslut blir icke upphäfvet genom antagande af min motion, emedan här icke är fråga om eli vanligt tillsättande, utan endast om ett förordnande tills vidare, eller till slutet af en uppgifven tid; och deraf följer naturligtvis, alt när fråga blir om förordnandets upphörande och tjenstens tillsättande på stat, så mäste också det af R. o. Ad. beslutade villkor göra sig gällande, hvilket ju icke kan ske förr, än en sådan tillsättning pä ordinarie stat kommer i fråga.
Utskis fjerde skäl innefattar, att tjenster i allmänhet förvaltas bättre, då de bestridas af tjenstemän på stat, än då de skötas af tillförordnade tjenstemän.
Om denna grundsats skulle mycket kunna vara att säga, både för och emot.
Emot Utskis 140 Den 9 November f. m. yttrande skulle man visserligen kunna invända, att en tjensteman, som ägde säkerhet, att bibehålla sin tjenst, kunde snarare tillåta sig en försumlighet, än en annan, som endast hade sin tjenst på förordnande, och när som helst kunde derifrån skiljas; men lyckligtvis behöfver man, i min tanke, ieke ingå i någon öfverläggning öfver detta ämne; ty här synes mig saken helt enkelt vara den, att bestämma, huruvida, i händelse en omorganisation af ett verk kan förmodas, man gör rätt uti att tillsätta alla tjensler i det verket på stat, i st. f. att tillsätta deni pä förordnande; och jag förmodar, ätt, örn Styrelsen skulle i dylikt fall tillåta sig den förra åtgärden, sådant icke inom RiksSt:n skulle vinna särdeles många sympathier.
Utsk:s femte skäl innehåller, att lönen alldeles icke är, såsom jag förmenat, för stor, pä den grund, att inga andra göromål skulle förekomma än de, som nu äga rum emellan riksdagarne, och icke ens sä inånga, emedan naturligtvis alla göromål för Ridd.secret., som vore en följd af en förfluten riksdag, och alla de som skulle påkallas af en förestående, icke mera skulle ingå i hans befattning, i fall han upphörde alt vara anställd vid nationalrepresentationen.
Då Ridd.tltsk. säger, att lönen alldeles icke är för stor, om R. o. Ad. önskar att alltid äga en skicklig och redbar secreterare, sä anhåller jag få fästa uppmärksamheten derpå, att, efter en alldeles icke hög, utan snarare ganska medelmåttig värdering af Ridd.secretis Hilvar. löneförmåner, desamma torde kunna uppskattas till 2000 r:dr b:co.
Det vore alltför illa, om vid våra allmänna embetsverk man aldrig kunde påräkna redbara och skicklige tjenstemän, förr än man hade att bjuda dem en lön af 2000 r:dr b:co.
I min tanke borde lönens belopp bestämmas efter göromålens mängd och vigt, siirdeles vid ett tillfälle sådant som detta, dä, i händelse min motion antages, Ridd.secret. är oförhindrad att, jemte den tjenst han vid Riddarhuset innehar, jemväl bekläda annan publik befattning, hvilken naturligtvis skulle i icke ringa män bidraga till höjande af hans inkomster.
Ulsk:s sjette skäl innehåller, att Ridd.secret. skulle emellan riksdagarne få tillräcklig sysselsättning genom ordnandet af Riddarhusets archiv, till förmån för de personer, som skulle vilja anställa historiska forskningar.
Della skäl låter sannerligen såsom om hittills allt ordnande af archivet varit försummadt, hvilket viii icke hör förmodas; ty för de handlingar, som numera till delta archiv efterhand inkomma, bör icke något särdeles vidlyftigt ordnande behöfvas, helst, som bekant är, enligt Ridd.instructionen, Ridd.secret. äger alt dertill påkalla biträde af första Ridd.cancellisten ; men äfven för den händelse, att ett sådant ordnande nu vore af behofvet pH kalladt, synes mig detta kunna på två sätt åstadkommas, nemi. antingen derigenom, alt R. o. Ad. anställer en skicklig person med särskildt arfvode, som, under Ridd.secret:s inseende, på ett år säkerligen hinner att tillräckligt ordna archivet, eller också, att R. o. Ad. helt enkelt såsom gåfva öfverlemnar archivet, vare sig till Den 9 November f. m. 141 Riksarchivet eller till K. Bibliolheket.
Skulle vårt archiv innehålla så dyrbara skatter, som Ulsk. yttrat, och hvilket jag icke vill bestrida, så lilefve en sådan gåfva säkerligen välkommen.
Skulle den åter icke blifva välkommen, så torde väl sådant innebära ett bevis, alt några särdeles dyrbara skatter uti vårt archiv ieke finnas; och i sådant fall torde det icke behöfvas något vidare ordnande, än som redan ägt runi.
Det sjunde skälet, som Utsk. anfört, innefattar, att grunden för min motion utgöres af förutsättningen, att en representationsförändring snart skulle komma att inträffa, men att, då en sådan icke ännu blifvit beredd, mindre antagen, så vore det ännu för tidigt att på en sådan förutsättning grunda några beslut.
Af denna ordställning skulle det synas, som Utsk. lill sist sparat sitt egentligaste skäl, tvekande alt såsom gilltig premiss för det af mig yrkade beslutet erkänna möjligheten af en representationsförändrings realiserande.
Utom det att eli dylikt erkännande å Utsk:s si<la alldeles icke innefattar något tillförbindande pä förband alt vara nöjd med någon annan representationsförändring, än den som i allo uppfyller ändamålet, sä torde jag dessutom få fästa uppmärksamheten derpå, att de Heste ledamöter af detta Hus, som yttrade sig under discussionen vid det hvilande representationsförslagets förkastande, förklarade, att de icke skulle hafva något emot en representationsförändring, så vida den nemi. vid togs på ett ändamålsenligt och för del allmännas båtnad gynnande sätt, och att (lere af desse ledamöter derjemte förklarade sin önskan, alt en dylik förändring snart måtte kunna lillvägabriugas.
Afven jag tillhörde deras antal, sorn yttrade en sådan önskan, och det med det allvar och den uppriktighet, som ett så vigtigt ämne kräfde; och under loppet af denna riksdag liar jag allt mer och mer lärt mig inse, alt föga kan till båtnad för det allmänna uträttas under vår nuvar. represenlalionsform och vårt nuvar. arbetssätt.
Den nuvar. representalionsformen har visserligen för sin lid varit ganska ändamålsenlig och för det allmänna verkat mycket godt; men det torde icke innefatta något öfverdrifvet påstående om jag yttrar, alt den numera öfverlefvat sig sjelf och mäste lemna rum för en lefuadsfriskare och ändamälsenligare sammansättning.
Vi hoppas, att en dylik snart måtte inträffa.
Till grund för detta hopp ligger icke blott, den allmänna öfvertygelsen om bchofvet deraf, ulan äfven Styrelsens i detta afseende här tillkännagifua önskan.
Dessa förhoppningar synas mig utgöra tillräckliga anledmr för en sådan slatsmanna-åsigt, pä grund hvaraf man skulle kunna tillåta sig en i politiskt afseende sä föga vigtig åtgärd, som att besluta, huruvida en Ridd.seeret. skall tillsättas på förordnande eller på stat.
Skulle dessa förhoppningar om en representationsförändring likväl icke realiseras, så vet jag i alla fall icke hvem som uti ifrågavar. fall deraf skulle lida: icke Ridd.seeret.; ty han fortfar då att under hela sin tjenstetid uppbära hela sin lön, och äger derjemte rättighet alt innehafva annan publik 142 Den 9 November f. m. tjenst; icke eller skulle någon olägenhet, så vidt mig synes, deraf uppkomma för R. o. Ad.
Jag tror mig således nu hafva lill fullo vederlagt de af Utsk. anförde skäl, och beklagar, alt Ulsk. icke fästat ringaste afseende på de skäl, som jag anfört lill förmån för min motion.
Dessa skäl voro egentligen endast tvenne, nemi. del ena, att Ridd.secret.lönen vore alltför slör, för den händelse alt Ridd.secret. icke får med representationen någon befattning.
Det andra skälet var, att det öfverskott, som i nämnde lön (innes utöfver det verkliga behofvet, med mycken mera tillfredsställelse af R. o. Ad. kunde användas- lill välgörenhetsanstalter.
I afseende ä det första skälet, torde jag fä anse Utsk:s förbigående deraf såsom ett tyst medgifvande af dess gilltighet, hvilken i alla fall mäste inses af hvar och en sorn uti instruclionen för Ridd.secret. lager kännedom om, hvaruti haus tjenstgöring emellan riksdagarne består, hvilken hufvudsakligen inskränker sig till, jemte archivets vårdande och handlingars inregistrerande, föredragning af ansökningar om pensioner och stipendier; och för en hvar som gjort sig redo för göromälen inom embelsverken, torde således Ridd.secrelis göromål emellan riksdagarne icke befinnas vara af beskalfcnhet, ali de fordra en lön, som med visshet kan sägas uppgå till 2000 r:dr.
Milt andra skäl var, att jag ansåg Ridd.cassaus öfverskotter, som icke behöfdes lill aflöning, kunna i bättre väg användas lill pensionerande af förljenle aflidne adlige embetsmäns i torftighet varande enkor och barn.
Riddarhuset har för närvar, icke mindre än sex med arfvode aflönade
Direcleurer och icke mindre än fem tjenstemän, med tillsammans en stat af emellan 5- och 0000 r:dr b:co.
Ehuru än en representationsförändring må utfalla, torde man dock få taga för gifvet, alt R. o. Ad. icke kan komma alt utgöra ett pä särskild kammare rådslående Ständ, som således behöfver sin enskilda betjening.
Jag hade trott, att, vid ett sådant tillfälle, det skulle hafva utgjort ett vackert minne från vår nuvar. ståndsrepresentation, om 11. o.
Ad. skulle hafva realiserat afkastningen af sina fastigheter och inskränkt sin aflöningsstat, för att pä sådant sätt, genom mångdubblade tillgångar, utöfva välgörenhet emot fattige Slåndsmedlemuiars enkor och harn.
Det anses för närvar, för dem, som tillhöra Riddarhusets pensionsslat, vara en ovanlig lycka, att äga en pension af 100 r:dr.
Mången har 50 r:dr b:co och derunder.
Jag skulle tro, att, med de göromål som komma att tillhöra Ridd.Direct., om betjeningen icke mer kommer att vara anställd vid nationalrepresentationen, dessa göromål skulle kunna beqvämt skötas af 3:ne
Directeurer och en, högst tvenne tjenstemän, hvilkas sammanräknade stat aldrig behöfde öfverstiga 3000 r:dr b:co.
Jag frågar dä, mine Hrr, om det skulle kunna försvaras emot våra efterkommande, alt öfverlemna lill dem en aflöningsstat af emellan 5- och 6000 r:dr b:co, således nära 3000 r:dr b:co utöfver verkliga behofvet, med hvilka man skulle kunna utgifva ett ganska betydligt antal pensioner eller Den 9 November f. m. 143 stipendier.