Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sakernas närvar, skick fordras det ett ovanligt mod, ett ovanligt sjelfförtroende till ett sådant åtagande; och ehuru jag icke saknar någotdera till en viss grad, ehuru jag anser för pligt att, om det gäller, icke skygga tillbaka för hvad, under en sådan nationalrepresentation och en sådan styrelseorganisation sorn den närvar., måste i de flesta fall vara en odräglig börda, snarare än en lyckans tempeltinne (nb. om man ej somnambuliskt kan derpå qvarstå); så glömmer jag dock icke, derest anbud skulle mig göras, att tillse, om jag kan uträtta något med blotta goda viljan.
— Jag glömmer icke heller, att man kanske, i alla fall, af min medelmåtta skulle vilja fordra underverk.
Det är således mer än probabelt, att man slipper se mig beklädd med en plats i Konungeus Statsråd, och då jag sagt detta för alt tranquilisera såväl mina vedersakare som mina vänner och Hr Stuart, hoppas jag, att han och de, lika hädanefter som hittills, vilja hålla till godo med mina bemödanden att samverka till ett så godt och snart slut på riksdagen som möjligt, en samverkan, som, i anseende till skiljaktiga åsigter i sak, nog kan hafva sina svårigheter än då, utan att man inrörer villfarelser af denna natur. 68 Den 5 Ma rs f. m.
I sjelfva hufvudsaken, när vi få BancoUtsk:s memor. fram, skola vi ytterligare se till hvilkendera, Hr Stuart eller jag, ådagalagt den största naivetet, och måhända skall han omsider finna, då han synes tro mig hafva intagit en alltför hög ståndpunkt, att han sjelf i stället intagit en alltför låg.
Ehuru detta betänk, icke kan föranleda till någon åtgärd, ber jag dock att få tillkännagifva, det jag fullkomligt instämmer i Hr af Rolens reservation rörtde betänkts obehörighet; och då denna min åsigt vunnit ny styrka af det anförande, som afgafs vid betänka första föredragning, anser jag mig böra tillägga några ord.
Först skall jag då fästa mig vid frågan om skrifvelsens lämplighet.
Vi skola då påminna oss den skillnad emellan statsmagterna, att vi, som tillhöra den ena, kalla oss den andras undersåtare; men det oaktadt lärer Hr Stuart icke kunna uppgifva någon fråga från Styrelsemagtens sida, deri det lämpliga blifvit till den grad uraktlåtet, sora det, enligt Utskrs förslag, här skulle blifva.
Konungen fästade R.
St;s uppmärksamhet på vigten deraf, att frågan om ändring i 72 § Reg.F. snart afgjordes.
Om Ständerna i sammanhang med den aflåtna und. skrifvelsen uttryckt deras önskan, att K. M., så fort sig göra låtit, täcktes taga ärendet under öfvervägande, så hade någonting derpå icke varit att säga; men att, 3^ månader efter det skrifvelsen afgått, framkomma med en påminnelse, utmärkande, som skulle nödig skyndsamhet i frågan hos K.
M. icke blifvit iakttagen, det måste alltid visa sig olämpligt, helst från BancoUtsk.
, som icke just torde vara det hland Utskrn, hvilket iakttagit största skyndsamhet vid handläggning af de ärender, som detsamma tillhört.
Jag hemställer vidare, om en sådan afvägning af ordalag ägt rum, som bör vara en gifven följd af den grannlagenhet, man är skyldig Konungamagten, då man tillåtit sig en mellanmening sådan som t. ex. den: ”så snart K, M:s dyrbara tid det medgifver.”
Är väl sådant passande?
— Men jag öfvergår till frågan om angelägenheten af det ifrågavar, nåd, svaret, Jag frågar; hvilka äro väl de ärender, hvilkas afgörande fördröjes genom uppskofvet? i83o års bankreglemente innehåller 184 sidor; och jag uppmanar hvar och en att visa, hvad deraf icke kan afgöras, förr än K.
M:s svar ang:de myntenheten ankommer.
Endast 3 punkter hafva sammanhang med nämnde fråga, och äfven utaf dessa endast en högst obetydlig del.
Men har väl Utsk, verkligen varit så sysslolöst, eller behandlat öfriga ämnen med sådan skyndsamhet, att Utsk. nu kan äga rätt framkomma med klander för förment långsamhet hos sjelfva Regeringen?
Jag hänvisar i detta afseende till Utskis betänk, under N:o ior, med anmälan om hvad 10ro ännu återstår för Utsk:s handläggning.
Man finnér då, Den 5 Man f. m. att dertill hörer | eller närmare £ af hela bancoreglementet.
— Jag kan likväl icke bedöma, huruvida det är Utsk:s mening att öfverlemna detta till Ständerna, då Utsk. synes hafva tagit för grundsats att till dem endast meddela sjelfva grunderna.
Hr Lefflers m. fl. motion, angrde förändrade reglementariska föreskrifter i afseende på stångjernsbelåningen för Götheborgs stad.
Denna fråga har längre legat på Utsk:s bord, än myntenhetsfrågan hvilat hos K. M.— Vidare: ett förslag af mig, ang:de åtskilliga reglementariska stadganden i gemenskap med utgifningen af nya sedelmyntet från Banken.
Vidare, och med förbigående af åtskilliga mindre betydande ämnen, har Utsk. icke ännu afgifvit betänk, i frågan om inrikes vexlar, hvarom motion väcktes redan i Febr. 1834» och ännu i Mars i835 är något utlåt, deröfver icke ankommet.
Flera dylika exempel kunna citeras.
I Juni sisth år fattades af Stånden enhälliga beslut i anledn. af BancoUtsk:s betänk.
Först i påföljde Dec. erhöllo Bancofullmägtige communication af beslutet.
Denna liggetid tyckes vara ansenlig nog.
Det sätt, hvarpå Utsk. afgjort frågan om befordringslagarna för Banken, förtjenar all tacksamhet; men saken medtog sin dryga i tid.
Jag vill icke uppehålla med flera exempel, utan inskränker mig till yrkande om afslag å betänk., såsom obehörigt och obehöfligt.
Sedan BancoUtsk. afgifvit sitt betänk, i förevar, ämne, reservanterna fått tillfälle att framställa sina anmärkn:r dervid, samt dessa åter blifvit besvarade, hade jag i sanning trott, att detta mål borde kunna anses utageradt, enär i allt fall den af Utsk. väckta fråga om en und. skrifvelses utlåtande till K.
M. numera måste förfalla, sedan det dermed åsyftade resultatet redan vore vunnet; men de uttörliga anföranden i ämnet, som nu ytterligare blifvit afgifna lill denna dags prof., ådagalägga, att jag misstagit mig i min förhoppning, att skrift-och ordvexlingen i målet vore slutad.
Jag nödgas derföre, å min sida, ingå i ett ytterligare svaromål, och får i sådant afseende förklara, det jag icke varit lycklig nog att af de å * motsidan anförda skälen blifva öfvertygad om olämpligheten eller obehörigheten af mitt förfarande, hvarken i egenskap af motionär till den af Utsk. föreslagna und. skrifvelse eller såsom försvarare, ej mindre härstädes än inom Utsk., af den ifrågaställa åtgärden.
Hade mina motståndare åter kunnat verkligen öfvertygat mig, att jag haft orätt vid den omtvistade frågans väckande och försvarande, så skulle jag icke ett ögonblick draga i betänk, att nu erkänna ett så- ( dant, i alla händelser visserligen ganska ursäktligt, misstag.
< Gr.
Frölich har visat en särdeles ömtålighet för några yttranden af mig, hvarmed han påstått, alt jag haft för afsigt att upostrophera honom.
Jag kan dock försäkra den Den 5 Mars f. m. gelle Grefven, att sådant icke varit egentliga ändamålet med mitt anförande.
Men det torde icke rimligtvis böra tillräknas mig såsom något fel, att jag uti mitt försvar för mina af majoriteten inom TJl-.k. delade åsigter funnit mig nödsakad vidröra förhållanden, dem Hr Gr. ansett röra sin egen personlighet och dem han möjligen ännu icke funnit det vara tid att för allmänheten uppenbara.
Hr Gr. hade kanske derföre förmodat, att jag skulle åsidosätta det förra, för att kunna nndvika det sednare.
Men Hr Gr. torde benäget nrsägta, om äfven jag i min ordning, oaktadt den 'dåga ståndpunkt,” på hvilken jag, enligt Hr Gris anvisning, skall befinna mig, vågar hysa någon ömtålighet för personliga antydningar och anse det vara min rätt att, så vidt jag förmår, försvara mina åsigter och handlingar.
Hr Gr. liar behagat uppgifva, att mitt yttrande i sisla plenum, hvarpå Hr Gr:s nu upplästa anförande skulle utgöra svar, afgjfvits i hufvudsaklig! ändamål att framställas inför allmänheten, men ej för att utreda det ifrågavar. ämnet.
Jag vågar likväl göra mig förvissad, att hvar och en, sorn med någon uppmärksamhet granskar berörde yttrande, skall finna, att det verkligen handlar om sjelfva saken, ehuru reservanternas meningar i sammanhang dermed kommit att vidröras.
Det torde således vara min rättighet att få anses hafva afgifvit detsamma för sakens skull, utan att i afseende på mina motiver derför vara underkastad intrånget af den utaf Hr Gr. sjelftagna myndigheten att vilja döma inom afsigternas område.
Jag tror mig för öfrigt kunna trotsa Hr Gr. att för sitt nu fällda domslut kunna hemta det ringaste stöd i något vidgörande från min sida, för alt genom tidningarna bereda åt delta anförande den publicitet, som förekommit Hr Gr. så oläglig.
Deremot torde en tydlig och lätt förklarlig anledning till detsammas offentliggörande vara att finna i det för Hr Gr. icke obekanta förhållandet, att allmänheten på enahanda sätt erhållit del af de utaf Hr Gr. och flera dess kamrater framställda anmärkntr emot ej mindre Utskts betänk., än ock motionären dertill, och hvilka anmärkntr jag uti oftaberörde anförande sökt besvara.
Skälet, hvarför jag afgaf mitt yttrande, då frågan förra gången föredrogs, oaktadt den förklarades ytterligare hvilande, var, att jag fruktade, att detta ärende möjligen kunde komma att afgöras vid något tillfälle, då jag icke vore närvar., samt att reservanternas mångfaldiga anmärkntr och påståenden i sådan händelse skulle blifva helt och hållet obesvarade.
— Hr Gr. har vidare sagt, att jag gifvit stöd åt det utbasunerade ryktet, att Hr Gr. vore destinerad till statssecreterare för handels- och finance-ärenderna.
Jag öfverlemnar i detta afseende till hvar och en att bedöma, om någonting kan gifva mera stöd åt ett sådant rykte, än Hr Gris eget anförande i dag.
För min del har jag, såsom fullkomligt oinvigd i dessa hemligheter och okunnig om fö - Den 5 Mats f, m. 7* remålet för Hr Gr:s underhandlingar, icke haft något nytt att derom förkunna.
Dessutom har jag ända tills i dag icke ägt någon tillräckligt giltig anledn. att förmoda, det någonting dylikt verkligen vore i fråga.
I fall Hr Gr. syftat på mig, då Hr Gr. talat om den motsägelse, som skall finnas deri, att, på samma gång man yrkar den nuvar. rådgifvarepersonalens aflagsnande, man söker frånkänna personer ur oppositionens leder de nödvändiga qvalificationerna för att kunna blifva de förras efterträdare, så får jag öppet förklara, ätt jag aldrig yrkat något sådant aflagsnande, i ändamål att få de ledigblifvande platserna intagna, vare sig af Hr Gr.
Frölich eller någon annan af den fordna Riddarhusoppositionens medlemmar.
Mina yrkanden i berörde hänseende hafva inskränkt sig endast till yttrande af den önskan, att en lilligare värma för fäderneslandets angelägenheter, en större kraft vid deras behandling, en noggrannare omsorg vid undersökningen af landets allm. ställning samt en mera verksam förmåga att inse och benägenhet att uppfylla lidens fordringar och bebof måtte hädanefter uppenbara sig hos de personer, som kallas att deltaga i Styrelsen.
Det är den mer eller mindre märkbara saknaden af dessa egenskaper hos Konungens nuvar. rådgifvare, som en eller annan gång framkallat uttrycket af äfven min missbelåtenhet.
Med något yttrande om dessa personers förhållanden har jag för öfrigt icke vid något tillfälle uppträdt.
Beträffande åter Hr Gr:s beskyllning, alt man vill stänga vägen för Hr Gris uppkomst, så kan jag för min del just icke taga åt mig detta tillmäle, ty jag har visserligen hvarken sökt eller kunnat lägga några hinder för Hr Gris bemödanden alt göra lycka; tvärtom gratulerar j_ag högligen Svenska nationen att snart få se Hr Gr. i tillfälle att sätta sina vackra och det allmännas väl endast afseende föresatser i verkställighet.
Hr Gr. slutade med att omtala för II. R. o. Ad. sin höga ståndpunkt oell yttrade sig derefter om den ”alltför låga,” sorn jag efter Hr Grins förmenande skall hafva antagit.
Härtill får jag blott svara, att jag aidrig, i likhet med vissa kända personer, intagit, eller någonsin ämnar intaga, någon annan ståndpunkt, den må vara hög eller låg, än en sådan, som jag hoppas kunna bibehålla; och jag anser mig deruti handla vida klokare och riktigare, än om jäg, lik mången annan, sökte kräla inig upp på en så hög ståndpunkt, att jag ofelbart konnne att innan kort nedramla derifrån.
Hr Rosenblad bar funnit den föreslagna und. skrifvel sen så till ordalag som till föremål obehörig.
För min del kan jag dock icke finna någonting obehörigt deruti, att den ena af statsmagterna underrättar den andra derom, att det eller det hindret möler för ärendernas tillbörliga gång och riksdagsgöromålens fulländande, samt begär, att delta hinder må varda undanröjdt.
Något kränkande för Majestätet 7a Den 5 Mart f. «i. eller opassande för Representationen kan jag icke heller deruti upptäcka.
Jag är likaledes fullkomligen urståndsatt att finna något sårande i de af Utsk. begagnade ordalag.
Att de möjligen kunnat vara lämpligare och omsorgsfullare valda, är jag visserligen icke egenkär nog att förneka; men intilldess jag hört någon mera lämplig, passande och ändamålsenlig redaction af en sådan skrifvelse, som blifvit föreslagen, uppgifvas, anser jag mig kunna på goda grunder försvara Utskrs förslag.
Något klander mot Regeringen har detta förslag ingalunda åsyftat; men då redactionen af R.
St:s aflåtna und. skrifvelse, ang:de mynt- och räkneenheten, verkligen är i det hänseendet tvetydig, att den icke bestämdt utmärker, det denna fråga blifvit af R.
St. ansedd och behandlad, icke såsom önskningsmål, ulan såsom lagstiftningsärende, har Utsk. ansett det vara destomera nödvändigt att anmäla behofvet af nåd. svar derå i afseende på bancoreglementets uppgörande, som K.
M. af både frågans beskaffenhet och berörde skrifvelses form möjligen kunde hemta anledn. att uppskjuta densammas pröfning till riksdagens slut.
Det är visserligen sannt, att BancoUtsk. hittills icke varit sysslolöst, och Hr Rosenblad har icke underlåtit att dertill i sin mån verksamt bidraga genom de mångfaldiga förslag, hvilka han dels såsom riksdagsman och dels såsom Bancofullmägtig afgifvit, och jag förmodar, alt Utsk., äfven om det vore permanent, skulle genom Hr Rosenblads försorg få tillräckligt att göra med pröfningen af hans projecter.
Vidkommande åter den värde ledamotens påstående, att myntsystemet skulle hafva ett obetydligt inflytande på bancoreglementet, så beklagar jag, att han icke varit ledamot af den afdelning utaf Utsk., som det ålegat att uppgöra detta reglemente; han skulle då troligen hafva funnit, att icke blott sedlarnas |form, utan, snart sagdt, hvarje föreskrift rörtde åtgärder föV underhållandet af Bankens vexlings- och lånerörelse, äga mer eller mindre omedelbart sammanhang med frågan om myntenheten.
Hr Rosenblad har genomgått memor.
Jag skall också genomgå detsamma, men dervid framställa förhållandet, sådant det för närvar, är.
Beträffande således först de reglementariska stadganden, hvilka skola motsvara 4> 5 och 6 art. i nuvar. bancoreglemente, så hvilar betänk, om den förste af dessa art. på Utsk:s bord; frågorna rörrde 5:te art. äro af Utsk. afgjorda, och i afseende å den 6:te afvaktas ännu Bancofullmägtiges utlåt.
Hrr Lefre'ns och Santessons motioner äro äfvenledes redan afgjorda.
Hr Rosenblads motioner, upptagna under litt. i & c i memor., har Utsk. jemväl afgjort, äfvensom motionerna under litt. d och e.
Återremissen af Hr Hallings motion är af Utsk. redan besvarad och betänk, är aflemnadt till tryckning.
Utaf de administrativa målen äro icke några andra oafgjorda än sådana, som bero på Den 5 Mari f. A. fullrriägtiges utlåt.
Hvad angår de frågor, sorn Utsi.
Lör gemensamt med LagUtsk. behandla, så Sr uterremissen å betänk.
N:o 2 besvarad.
Frågan om inrikes vexelrörelsen Lar BancoUtsk., såvidt densamma ansett tillhöra dess bepröfvande, till slutligt afgörande förehaft.
Ad. altså häraf torde finna, alt BancoUtsk. för närvar, icke äger någonting färdigt till föredragning, lärer jemväl böra medgifvas, att Utsk. icke saknat anledn. till det så bittert klan-, drade förslaget om ifrågavar. und. skrifvelses utlåtande; men då detsamma numera, sedan K.
M. behagat meddela sitt nåd. svar å R.
St:s förra skrifvelse i detta åmne, naturligtvis icke erfordrar någon annan åtgärd än att läggas till liandIrna, får jag altså endast anhålla om propos. derå.
Jag finner mig icke vederlagd af Hr Stuarts yttrande.
Han bar nemi. icke kunnat anföra ett enda ställe uti den af mig undantagna del af bancoreglementet, hvarmed frågan om myntenheten står i sammanhang.
Det Tagnar mig för öfrigt, att Utsk. är så vida kommet med sina arbeten, och att det jemväl förehaft vexelrörelsen, hvilken är af vida större inflytande på.bancoreglementet; ty på afgörandet af frågan derom beror större delen af 4 art* Skulle Utsk. emedlertid sakua arbete, så är det lätt att lösa denna Gordiska knut såmedelst, att Utsk. framställer alternativa förslag för händelsen af en förändrad myntenhet; och jag godkänner så till vida Gr.
Frölichs reservation, att jag anser ordet royntenhet i sig sjelf utgöra en abstraction. BancoUtsk:s memor.
N:o 102 lades lill handhna.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på efterm. kl. 6.
Franc Sparre, Bengt Erland, uppläste följande: K.
M. har vid början af denna riksdag, i dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, för fortsättandet af Carlskrona befästning äskat ett extra anslag af 200,000 r:dr intill nästa riksdag, som, med förutsättande af 5 års mellantid, skulle utgöra 4°)°oo r:dr årligen.
StalsUtsk. nedsatte summan till 170,000 r:dr, hvilken Utsk. i dess betänk, om extra anslagen föreslog R.
St. till beviljande.
Som likväl i de särskilda RiksSttn meningarna blefvo olika i detta ämne, kom frågan till afgörande genom votering i förstärkta StatsUtsk., der pluraliteten afgjorde, att till fortsättande af Carlskrona befästning alldeles icke något anslag skulle gifvas.
Af detta sålunda fattade beslut blifver följden i militäriskt afseende, att Kungsholms fästning, beräknad att inom ao H» io Den 5 Mars f. m. 3 eller 4 år vara fullbordad, nu har en öppen sida, hvars slutande utgjorde arbetets fulländande på denna fästning, samt att efter dess fullbordande de öfriga arbeten , som höra till Carlskrona-planen, icke kunna företagas.
I administrativt afseende är följden den, att 2:ne allm. arbetskarlscompagnier, hvardera af ioo man och nu inöfvade till ovanlig arbetsskicklighet, blifva utan sysselsättning, och att kostnaden af deras underhåll, hvilken i alla fall af 8:de hufvudtiteln måste utgå, kan anses som alldeles förspild; och i moraliskt afseende är följden den, att dessa olyckliga menniskor i lättja och syslolöshet snarare bildas till förhärdade brottslingar, än ledas till förbättring, som var ändamålet med deras införande på corrections-inrättningen.
Man må dessutom icke föreställa sig, att då förstärkta StatsUtsk. bortvoterat 170,000 r:dr såsom extra anslag, denna summa derigenom är till hela sitt belopp besparad. 8:de hufvudtiteln har hittills endast bekostat arbetskarlarnas på Kungsholmen underhåll med 3 sk. och bröd pr dag, hvilket uppgått på denna titel till en årlig utgift af circa 8000 r:dr.
Den nödvändiga tillökningen för mathållningen, då portionsvärdet uppgår till circa 5 sk., jemte kostnaden af beklädnad, bevakning, befäls aflöning, sjuk- och själa-vård m. m. har blifvit bestridd af byggnadsfonden med circa 12,000 r:dr årligen, och denna utgift måste således hädanefter, utan ringaste nytta, ytterligare belasta 8:de hufvudtiteln, så framt icke compagnierna skola upplösas och correctionisterna utsläppas i landet, hvilket icke lärer vara R.
Utom dessa oundvikliga utgifter för personalen blifva äfven några nödvändiga för materiellen, om också arbetet nu alldeles inställes; ty man kan dock väl icke rimligen låta de under arbete varande och ännu ofullbordade byggnaderna stå otäckta och, lika hastigt som de uppkommit, förvandlas till ruiner.
Dessa nödvändiga conservationsarbeten medföra ännu en bortkastad kostnad af 4 å 5ooo r:dr.
Jag behöfver icke vidlyftigare utveckla ett ämne, hvaröfver redan så mycket blifvit skrifvet och taladt, att det är allmänt kändt; men då jag tror mig kunna förutsätta, att det redan är erkändt äfven bland dem, som deltagit i beslutet, att ett misstag skett, som vore nyttigt att kunna rätta, och då i enlighet med grundlagarna icke numera fråga om extra anslag till ifrågavar. ändamål kan väckas, begagnar jag den rättighet, 56 § Riksd.Ordn. leninar till framställande af nya motioner, föranledda af redan fattade beslut, för att vördsamligen föreslå:
St. måtte besluta, att intill nästa riksdag af 8 hufvudtiteln (hvilken, enligt sin natur, i alla fall är obegränsad) måtte utgå, jemte ali underhållskostnad för arbetscompagnierna på Kungsholmen, äfven nödiga medel till deras sys - Den 5 Mars f. ra. 35 selsättande med fästningsby ggnadens fortsättande vid Carlskrona, dock utöfver de förut vanliga 8000 r:dr med högst 34,ooor:dr årligen, svarande mot de 170,000 r:dr, som StatsUtsk. hade föreslagit att i form af extra anslag till denna byggnad utgå.
Titelns hela utgift för detta ändamål skulle då utgöra 4a>ooo r:dr årligen, deruti inbegripna de 8000 r:dr, som derifrån alltid utgått, och de 12,000 r:dr, som jag förut haft äran visa, i alla fall komma att af titeln bekostas, om ock correctionisterna utan all sysselsättning hållas inspärrade.
Den egentliga årliga tillökningen för arbetsmaterialier m. m. dertill hörande blir således endast 22,000 r:dr.
Då all correctionsinrättning nödvändigt bör förutsätta fångarnas sysselsättande, om den icke i sin grundprincip skall vara alldeles förfelad, så synes denna nya utgift derigenom redan vara fullkomligen justifierad; men derigenom vinnes dessutom, likasom tillfälligt, den stora militäriska fördel, att en af naturen för sjöförsvaret så förträfflig local, som Carlskrona redd och hamn, kan af konsten få den fulländning, som tidens ökade fordringar i detta afseende kräfva.
Jag anhåller, att denna min vördsamma framställning må till StatsUtsk:s yttrande remitteras.
Hr Dalman, Wilh. Fredr., uppläste ett anförande, så lydande:
Då jag anser det vara af vigt, att
Representationen icke nied alltför mycken sorglöshet behandlar sitt kall, såsomen öfver Styrelsens hushållssätt controllcrande myndighet, och då jag anser det obehörigt, att K.
Statscont. skall kunna, under hvad förevändning det behagar, requirera medel från Riksg.cont., samt fullmägtige i detta R.
St. verk vara skyldige att, med stöd blott af Statscontrs obestyrkta räkningar, utbetala verkliga eller föregifna extra statsbrister, får jag, med anledn. af det allmänt kända förhållande, att K. Statscont.
, på en overificerad liqvid, af Riksg.cont. fordrat och till en del erhållit betalning för en extra statsbrist för år i832 af 36i,ooo r:dr, vördsamt framställa den motion, att StatsUtsk. må anmodas meddela R.
St. fullständig upplysning, dels om beloppet af de till Statscont. för år 1832 influtna öfverskott å statsverkets inkomster, dels huru dessa medel blifvit använda, dels ock huru derutöfver ofvannämnde högst oförmodade statsbrist kunnat tillkomma.
Ånyo föredrogs Hr Stuarts, Carl Gust., d. 2 dennes på bordet lagda hemställan, att Exped.Utsk. måtte anmodas 9« Dea 5 Mars f. m. skyndsamligen uppsätta förslag till und. skrifvelse, ang:de de vid denna riksdag fastställda hufvudgruuder för Bankens rörelse och förvaltning.
Då Exped.Utsk. icke är förbandet att ställa sig till efterrättelse, hvad endast ett
Stånd detsamma ålägger, så, och på det ändamålet med Hr Stuarts nu af R. o. Åd. bifallna hemställan desto säkrare må vinnas, föreslår jag, att de öfriga Stånden må inbjudas att i R. o. Ad:s nu fattade beslut sig förena, R. o. Ad. biföll, hvad Hr Stuart föreslagit, samt beslöt alt vänligen inbjuda de öfriga RiksStm att i detta beslut instämma Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s d. 2 dennes på bordet lagda memor.
N:o 23, med öfverlemnande till ny justering af förslaget till R.
St:s und. skrifvelse, ang:de ytterligare statsanslag för Arme'ens Pensionscassa, m. m.
Det nya förslaget till und. skrifvelse upplästes till justering och godkändes.
Ånyo föredrogs PresteStrs d. 2 dennes på bordet lagda prot.utdr, af d. 19 sisth Febr., med inbjuda, till de öfriga R.iksSt:n att förena sig i PresteSt:s beslut om anmodan till samtliga Utskrn, att, så fort sig göra låter, af sin cancellipersonal afskeda så många, sorn, utan hinder för de återstående målens ordentliga expedierande, kunna umbäras.
Då den föredragna inbjudningen endast är en iteration af hvad PresteSt. förut vidtagit, samt innebär påminnelse om iakttagande af en pligt, den vederbörande i alla fall icke lära försumma, torde inbjudningen böra anses öfverflödig.