Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag frågar eder, mine Hrr, hvarmed är den fattige bäst belåten, antingen dermed, alt han har arbete och kan något förtjena, men får betala sockel', caffe och tobak obetydligt högre än förr? eller dermed att han får sistnämnde öfverflödsvaror för bättre pris, men hlifver ulan arbete och utan bröd?
Man påstår det vara en motsägelse hos dem, som dela min mening, att vilja hafva stadga i näringarne, men likväl yrka förändringar i lullafgifterna.
Manne icke förhållandet är, i omvänd ordning, detsamma med mina värde motståndare?
de yrka också stadga i näringarne, men nedsättning i lullafgifterne.
Om det är dem tillåtet alt öfver sig höja beståndets sköld, fastän de yrka nedsättning, så måtte det äfven vara mig tillåtet, fastän jag gillar de förhöjningar Utsk. föreslagit.
Dessa skulle dessutom ske till skydd för våra inhemska näringar, under det alt nedsättniugarne tvertom skulle åstadkomma deras undergång.
Man förebrår mig hafva sagt, att det vore bättre om H. St. satte tull - Den 11 Januari e. m. 201 tullafgiftcrna för höga än för låga.
Jag har icke yrkat detta såsom en regel, den vi borde följa, ty en hvar bör göra det rättaste han förstår; men då det är svårt att finna hvad sorn är lagom, och då misstag i detta fall lättare begås och sednare kan rättas af R.
St. än af Regeringen, är det bättre om för höga än om för låga lullafgifler af R.
St. utsättas, emedan det, när som helst, är tillfälle för Regeringen, icke att höja en sådan afgift, men att nedsätta benne till hvad erfarenheten visar skäligt vara.
Man har befarat, att om Regeringen så gjorde skulle hon utsätta sig för Const.Utsk:s anmärkmr.
Jag frågar eder, mine Hrr, om någon enda anmärkn. i Const.Ulsk. har blifvit gjord emot Konungens rådgifvare för hvad som tilldragit sig i dylika mål?
Const.Ulsk. fäster sig vanligtvis mindre vid resultaler, än vid formaliteter och sådana saker, som hafva en så kallad allmän politisk anstrykning eller hvarom kan mycket talas, om del än icke gagnar Riket det ringaste.
Enligt min tanka är det oriktigt, att R.
St. genom för låga tullsatser, hvilka ej kunna höjas förr än vid en blifvande riksdag, utsätta sig för klandret att hafva illa behandlat medborgares välfärd; men rikligt synes vara alt åt Regeringen, hvilken alltid är tillstädes och alltid kan vidtaga nödiga rättelser, öfverlemna omsorgen och ansvaret för de inhemska näringarnes vård.
Beqvämt är del visserligen, men icke rätt, att skjuta allt detta på R.
St. och sedermera klaga att det är deras fel.
— Hr Hjerta beklagade sig i förmiddags deröfver, att han, lill tack för sina liberala sträfvanden, hade varit utsatt för smädelser, falska rykten och mera sådant.
Månne de, som försvara åsigter, motsatta hans, varit lottlösa i den vägen?
Den, som följer tidningarnes tillgöranden så noga som han, vet nog hvarifrån sådant kommer.
Del är en följd af den fräckhet, den tygellöshet, hvarmed tryckfriheten i vårt land begagnas.
Sedan indragningsmaklen numera är upphäfven, så lärer Hr Hjerta, likasom andra här i laudet, få draga sitt kors med tålamod.
— Hr Rosenblad behagade i förmiddags benämna de tänkesiitt, jag försvarar, för ett strypsystem.
Jag skulle önska, alt man å ömse sidor undveke att förkättra hvarandras meningar; men tillåter han sig att gifva namn åt mina meningar, så lärer han medgifva mig alt benämna hans.
Jag får då kalla dem för ett lösaktighelssystem.
Han har äfven kallat mitt för ett svältsystem; jag tillåter mig att äfven kalla hans för ett filfras-syslem, men vill aldrig oftare begagna dessa uttryck, än han kommer med sina.
Han har velat påstå, om jag rätt fattade hans mening, att silfrets strömmande ur Banken egentligen härledde sig derifrån, att de Svenska bancosedlar, som voro i omlopp i Finland, invexlades i Banken mot silfver.
Men han vet ganska väl, att blott en mindre del af Bankens silfverförråd utgick emot Finska sedlar.
Hvarföre uttogs det öfriga?
Om det icke var derföre, att vi måste dermed betala en öfverdrifven införsel; så måste det hafva varit någom outredd naturkraft, som drog silf6 H. * 26 205!
Den 11 Ja nnari e. m. ret ur Bankens hvalf.
Samme talare omförmälde jemväl hvilken skada det vore För Sverige, om den Finska handeln aftoge.
Derom skola vi tala, när sådant inträffat och vi sett följderna deraf.
Emedlertid vet han, lika väl som jag, att Finska skeppare oupphörligen taga silfver ur Banken för -de Svenska sedlar, som de här för ved neli andra varor erhålla.
Flere talare hafva sagt det nu vara i fråga att genomgå hela betänk, från a till ö, eller såsom andra yttrat, från alabaster lill ättika; men det är alldeles icke min mening, utan dessa talare hafva antingen missförstått den eller oek sjelfva fram kallat det spöke, hvarmed de vilja förskräcka oss.
Jag har icke yrkat något annat, än alt vi måtte genomgå de punkter, som Utsk. framställt lill ändring.
När reservanten räknat deni lill 194, så borde lian hafva meddelat Stånden, att en del af dessa ändriugar redan äro sedan sista riksdag gjorda i 1841 års tulltaxa.
Afräknar man dem, äfvensom de artiklar, å hvilka Utsk. endast föreslagit utförselstullens borttagande eller ett lorändradt tullbehandlingssätt; så återstå endast 81 artiklar af 809, eller en tiondedel af dem tulltaxan upptager.
Om, såsom man omlormält, 24 plena vid sisth riksdag-erfordrades till handläggningen af 800 särskilda artiklar; så skulle, efter samma beräkning, en tiondedel icke upplaga mera än litet öfver två plena.
Beräknar man derjemte detta plenum, som nu förspiIles på en onyttig öfverläggning; så hade blott två plena dessutom bchöfls.
De som vilja skrämma oss för de långa öfverläggningarne, få taga detta plenum på sitt samvete.
Man har sagt, att tullförbrytelser aldrig kunna rätt bestraffas, emedan moralen säger, att det icke är orätt att förskaffa sig förbjudna varor.
Jag kan icke dömma om andras moral, men jag skulle tro, att för hvarje medborjare mäste det vara orätt alt skada sitt fädernesland.
Om man skadar det genom införsel af sådana varor, hvilka kunna tillverkas af landets egna innebygg-are, om man derigenom gör dem brödlösa och Banken silfverlås, så ser jagp icke huru det med en god medborgares moral är förenligt.
Åtminstone är icke mitt samvete rymligt nog derför.
Man säger, att vi uppoffra våra tull-inkomster för bevakningen.
Det måste till eu del hvarje land göra, som vill skydda sina inhemska näringar.
Nyligeo hafva vi i tidningarne läst huru mycket tullbevakningen kostar i England och i Frankrike.
Jemför man dessa kostnader med beslags-andelarne, sä utfaller förhållandet ulan tvifvel till förmån för tullinrättningarne i vårt land.
Likväl underkastar man sig annorstädes dessa kostnader, för alt åtminstone hindra en del underslef, om man icke kan hindra alla.
Om det tillätes mig att begagna en liknelse, som ligger mig nära lill hands; så är det samma förhållande med tullbevakuingen som med Kammarrätten.
De anmärk:r, som der göras, uppgå icke lill samma belopp, som verkets löneanslag; men om man fördenskull borttoge embetsverket, så finge man se huru mycket Kronan komme att derpå förlora.
Eu talare har erinrat mig huruledes jag eljest plägat afstyrka R.
St., att envisas med Den 11 Januari e m.
203 förnyelsen af önskningsinål, sorn Konungen redan afslagit; och har derföre Irol!, ali Sländerna ej längre borde vidhålla ett förhuds- eller skyddssyslem, sorn Regeringen ej mera "Hlade.
Jag får deremot erinra talaren huru Konungen vid sista riksdagens början föreslog Ständerna all borttaga alla förbud.
Slen då R.
St. likväl icke ingingo derpå, har Konungen äfven låtit förbuden qvarstå, med blott 2:ne undantag, såsom jag tror, nemi. för Eskilsluna-smiden och artikeln kard-uil.
Uet synes således som kunde till och med Konungens rådgifvare i dylika fall förändra tänkesätt.
Om de någon gång rättat sina tillstyrkanden efter Ständernas förslag, hvarföre kunde det icke hända äfven en annan?
Slutligen får jag fästa uppmärksamheten derpå, att önsknings- och beskaltningsmål äro väsendtligen åtskilda.
De förra röra mera enskilda personer eller corporationer, hvarföre de i andra länder vanligen kallas petitioner, och ingifvas icke af representationen utan af enskilde.
Men beskattningsfrågor tillböra i alla med riksdagar försedda länder, nationalrepresentationen.
Att vilja, på sätt Gr. von Platen yttrade sig, kasta från sig dessa småaktiga detaljer, är det samma, som att kasta ifrån sig sin pligt.
Det åligger representationen att genomgå dessa ärenden; och de äro icke småsaker, fastän det talas ora skilling och runstycken, ty många medborgares val beror deruppå.
Derför ser man ock med hvilket allvar dessa frågor i andra länder behandlas.
I England var. det en gång, om jag rätt minnes, till och med fråga om alt. sjelfva Wellington skulle träda ur Ministeren för tvister, härrörande frän frågan om tulli på handskar.
Så allvarligt lager man saken der; ty man betänker hvad tull vill säga för de medborgare, hvilkas näringsfång äfventyras.
En talare har sagt, att det icke vore genom högre tull, som inhemska näringar skulle skyddas.
Det vore vigligt att fä vela hvilket medel man i stället bör begagna.
Kan lian icke uppgifva det; så må han tillåta ali vi fortfara med det gamla, sorn redan visat sig medföra någon verkan.
I afseende på sältet att behandla della ärende, har Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att, oaktadt hans första propos. var, att betänk, skulle företagas punktvis, kuude Gr.
Cronhjelms reservation likväl lagas till contrapropos. emot Utsk:s förslag.
Hvad är det för skillnad emellan Utsk:s förslag, när man tänker sig detsamma puukt för punkt, och Gr.
Cronhjelms?
Jo den, att Gr.
Cronhjelm har sammanfattat
Hera punkter i ett enda resecr vationsförslag.
Om Hera punkter af Dtskis betänk, kunua santin an fa<l fas i en reservation, och dertill lägges hvad Frih.
Åkerhjelm föreslagit och andra talare kunna ytterligare tillöka; så kan det ju komma derhän, att contrapropos. emot Ulskrs betänk. punktvis, blifver Ulsk:s betänkande i sin helhet, det vill säga hela betänk, på en gång?
Kan sådant kallas afgörande punktvis?
Hr Gr. o. Landtm, bar här förklarat, all eftersom vi börjat med en punkt, så bafve vi redan tagit saken punktvis.
Men visserligen har aldrig någon, då en sådan propos. gjordes och bifölls, förmodat, alt man skulle komma alt på ett 204 Den 11 Januari e. m. sådant sätt lillvägagå.
Jag reserverar mig emot denna förklaring af ordet punktvis och hoppas, att när beslut derom framdeles förekomma, vi ej skola på detta sätt förstå dem olika; eller ock nödsakas jag och andra talare begära ytterligare propos. derpå, alt punktvis betyder ulla punkterna.
Man har sagt, alt ingenting väsendtligt förbiginges, om man holle sig till Gr.
Det torde derföre tillåtas mig, att för eder, mine Hrr, omtala, huru myckel det är, sora Gr.
Cronhjelm gått förbi, på det J, före den utan tvifvel öfverhängande voteringen, mågen veta, hvarom frågan är.
Jag skall försöka att vara noggrann i mina uppgifter.
Misstager jag mig, så lärer Gr, Cronhjelm icke underlåta att derom upplysa.
Först förekommer, sidan 35 i Utsk:s betänk., förteckningen öfver de varor, i afseende på hvilka Utsk. tillstyrkt bifall till de nedsättningar K, M. gjort och hvilka icke finnas upptagne i Gr.
Cronhjelms tariff (se sid. 62.)
Hvad som der förbigås, är följande: alun, argentan, beck, blauhollz, bookbindercloth, cobolimalm, fosfor, färger och färgningsämnen, rödfärg, sterklack, färgmossa, glaubersalt, jern, gjutet, smidt eller valsadt, slång-, platt, smältstycken, band- och platt, plåtar, spik, chemiskt lechniska preparater, kolsyradt natron, koppar, garad och smidd, stål, tjära och stenkol.
Vidare upptagas sidan 39 ej mindre än 16 varuarliklar, hvarå utförselsafgifterna skulle upphöra, innan man kommer till den omförmälde alabastern och apotheksvarorne.
Bark af ek:
Cronhjelm vill förbigå denna vara, och likväl händer det, att, i Calmare län, vackra ekar nedhuggas endast för barken.
Skulle det vara alltför småaktigt alt sysselsätta sig med hushållningen på vår ekskog?
Blodiglar.
Hr Rosenblad har trott, alt behofvet af dem skulle kunna fyllas genom plantering i några polar i Småland.
Om så vore, önskade jag att han ville åtaga sig detta på entreprenad; ty för några år sedan gjordes en betydlig anläggning för detta ändamål på Kungsholmen; men den misslyckades, och för närvarande äro dessa, i medicinen nyttiga kräk ganska svåra alt bekomma.
Blommor, borstar, broderade arbeten, broderduk.
Myckel penningar gå för deni ur landet; de borde likväl, äfven till våra fruntimmers belåtenhet, kunna af qvinnor, som väl behöfva något förtjena, förfärdigas här hemma och ändå med modejournalernas tillhjelp blifva behörigen nymodiga.
Conserver.
Här är fråga om tullen på strömming.
På denna näring beror utkomsten för en mängd kustboer, och likväl vill man med stillatigande gå dem förbi.
Om de icke kunna lefva, sä är det deras eget fel.
Fransar, glas, lill vissa delar.
Den 11 Januari e. m. 205 Handskar af alla slag.
Derom är en särskild reservation afgifven, hvilken jag tror förtjena någon uppmärksamhet.
Man kunde, äfven genom denna näring, förskaffa arbetsförtjenst åt många af dem, som bäst behöfva den, eller fattiga oförsörjda qvin nor.
Hängslen:
Det synes som vi här i landet åtminstone borde kunna åstadkomma en så ringa artikel som denna.
Kläder, gång-, linne- och säng-, tyckas också här i landet kunna åstadkommas. Kreatur.
- Om man vill hoppas, att landtbrukaren här i landet skall upphöra med den förderfliga bränvinsbränningen och gifva boskapsskötseln en större utsträckning; så måste man väl vara betänkt på tullafgifteruas förhöjning så, att det lönar sig för landtmannen bestrida de kostnader, som en dylik förändring af hans landthushållning måste medföra.
Vill man icke gifva laudlmannen detta praemium för ögonblicket, så lärer man också få vänta förgäfves på den nödiga förändringen i jordbrukets bedrifvande.
Krukmakare-arbeten, käppar, kött, lackerade arbeten, lin, ljuskronor, luktvatten.
Läderarbelen, ej specificerade.
Ehuru stor skada deras införsel tillfogar våra handtverkare, så vill man dock icke fästa någon uppmärksamhet dervid.
Papparbeten.
Sådana införas nu i myckenhet från andra länder, der deras förfärdigande sysselsätter en mängd fattiga, såsom i Paris, och ofärdiga, såsom i Munchen.
Här äro sådana under vår uppmärksamhet.
Paraplyer, pelsverk.
Plommon.
J tordén tycka, att detta är en ringa ting, mine Hrr, men år 1842 infördes af plommon 368,000 E, af pomeransknoppar 77,000 E-, och af russin 782,000 E.
De äro följakteligen nog värda att taga i betraktande.
Ris. Paddy, häraf infördes år 1842 934,000 E.
Det kan blifva mera än en ringa ting, emedan tunnan är antagen till lika värde med bafra eller 3 r:dr 16 sk.
Skomakare-arbeten borde äfven till våra fruntimmers belåtenhet kunna inom landet förfärdigas.
Slen hafva vi mer än nog.
Strumpstickor borde kunna förfärdigas i Eskilstuna.
Snickare- och Svarfvare-arbeten.
De af eder, mine Hrr, som beskådat industri-föreningens exposition, hafva sett, att snickare-arbeten, tillverkade här i Stockholm, äro så goda, att de väl kunna jemnföras med de utländska.
Hvarföre skall man då icke låta denna näring förkofra sig?
Svarfvare hafva hos oss den sednare tiden nästan gått under, genom utländskt gods.
The'.
Deraf infördes år 1842 39,000 E.
Tobak, utom 2:ne slags blad.
Trädvaror, stäfver.
Böra ej fattas inrikes.
Väfnader: helsiden, alngods, shawiar, shawlelter; Half - 206
Den 11 Januari e. m. siden, alngods, aila slag; Bomulls, alngods, hvita, bomulls med blandning af lin eller hampa; Ylle; halfylle, lill endel; Linne, alngods, eller förnämligast de tillverkningar, som sysselsätta våra fabriker.
J tordén häraf finna, mine Hrr, om det är skäl alt förbigå de varor, som Gr. Cronhjelm uteslutit.
Jag hoppas, att J finnen motsatsen och förkasten hans förslag.
Många ledamöter hördes ropa på propos. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, att då Hr von Hartmansdorff nu ånyo sökt för R. o. Ad. utreda, att H. Ex., genom sin på förmiddagen afgifna förklaring, i afseende på föredrag* ningssättet, skulle beredi R. o. Ad. tillfälle alt handla i strid med dess beslut, alt detta betänk, skulle punktvis föredragas, H.
Ex. icke vore berättigad att lemna della yttrande ohesvaradt, men icke behöfde annat än anföra, att R. o. Ad. beslutit, att betänk, skulle punktvis föredragas; att i följd deraf förslå punkten blifvit föredragen; att denna punkt innehöll Utskis utlåt., ang:de K. M:s nåd. skrifvelse, hvari K.
St., alt för blifvande tiden intill nästa riksdag i de väsendlligaste delar bibehålla nu gällande tulltaxa, och att det således svårligen torde kunna förvägras någon, att, i följd af Ulsk:s ut Int. i denna del, yrka bifall till K.
M:s nåd. förslag, med eller utan modificationer.
Någonting annat vore det ej eller, som Gr.
Cronhjelm begärt, och II.
Ex. för sin del funne deruti ingenting grundlagsvidrigt.
Ex. styrktes så mycket mera i denna mening, som det var icke mera än några veckor sedan R. o. Ad. hade godkänt ett sådant behandlingssätt, nemi, i fråga om bränvinsbränningen, ty dä bade R. o. Ad. genast vid föredragningen, af den puukt, som angick en af Riksdagsm.
Strindlund vackt motion, beslutit, alt nu gällande bränvinsbränuingsförfattning skulle bibehållas oförändrad, således ungefärligen detsamma, som nu vore i fråga.
Då bade Hr von Hartmansdorff icke talat deremot, utan förenat sig dermed, och II.
Ex. trodde icke, alt K. M:s nåd. förslag, som föranledi Ulsk:s ifrågavar. utlåt., vore af mindre inverkan, än Riksdagsm.
Slrindluuds motion, som föranledt det förra.
Många bifallsrop hördes efter delta yttrande.
Jag anhåller om ursäkt för det jag något förlänger denna redan alltför långa discussiou; men jag arnar icke att ingå hvarken i fråga om detaljer eller vidlyftiga principer.
Jag anser mig endast böra till milt eget fredande öppet gifva tillkänna den åsigt jag hyser i hufvudfrägan.
Jag ogillar nemi. det vacklande och det strängt prohibLtiva tullsystemet.
Med denna åsigt är det, som jag önskar, att öfvcrläggningarne måtte inskränkas till så få ämnen, som möjligt, och instämmeroderföre uti Gr.
Cronhjelms förslag, med de tillägg, som Frih.
Dessa förslag innefatta redan ett stort antal förändringar, och kanske flere, än jag nit Den 11 Januari e. m. 207 Anser nödvändiga.
Dertill kan väl hända, att en och annan förbigången artikel kunde behöfva att tilläggas; men jag vill icke framkomma med något nytt förslag i detta afseende, för all icke i minsta män söndra den kraft, som jag hoppas linnes inom detta Hus, tillräcklig för alt besvärja den strängt prohihiliva andan.
Jag nyltjar med flit ordet besvärja och har dertill full anledning, då jag nyss hört talas om alt spöken deltaga i denna öfverläggning.
I den stad, uti hvars granskap jag bor, har jag förgäfves mången gång sökt göra gällande den satsen, alt concurrensen alltid är lättare med en förtullad, än med en förbuden vara; mender ett monopolium af betydenhet gör prohibitivsystemet åtminstone i det fallet till de tlestas åsigt, har jag alltid blifvit bemött med det yttrande, att större frihet uti införseln kunde låta sig göra, om tullbevakningen vore fullkomligare.
Delta inkast ar visserligen svårt att vederlägga, men jag tror, att om en billig tull pålägges, alla artiklar tillåtas till införsel och förbuden således försvinna; så vinner Staten derigenom mycket, och denna vinst hör kunna användas till förstärkning af tullbevakningen.
Visst är smuglaren lagligt brottslig; men så länge varor finnas, som äro förbjudna och dock utgöra nödvändighetsvaror, som för allas ögon begagnas, anser jag lagstiftaren vara moraliskt brottslig, om han icke upphäfver dessa förbud.
För min del önskar jag således, att, så vidt möjligt hr, ordet förbud mätte försvinna ur tulltaxan, måttlig tull åläggas lill skydd för näringarna, och tullförsnillaren behandlas såsom den der på orätt sätt åtkommer annors egendom.
Då jag på förmiddagen hade ordet i denna fråga, försökte jag att ingå i vederläggning af den tillvitelsen, som Bevilln.Utsk. fält af Gr. Cronhjelm uppbära, att Utsk. skulle i premisserna till sitt utlåt, hafva godkänt K. M:s nåd. skrifvelse, men sedermera, vid sjelfva sakens behandling, förfarit i motsats till hvad samma skrifvelse innehåller.
Jag ingick då icke i någon granskning af Gr.
Cronhjelms reservation, emedan jag ansåg förhållandet för tillfället icke sådant påkalla; men sedan Grefven nu, efter alt hafva inlåtit sig uti vederläggning af Hr von Hartmansdorffs anförande, ånyo framställt sin reservation, såsom den der borde blifva föremål för R. o. Ad:s uppmärksamhet, och ytterligare föreslagit, att Utsk:s betänk, skulle, så vidt det icke öfverensstämde med reservationen, ogillas, och detta skett på den grund, alt Grefven ansåg Utsk. hafva vikit ifrån de principer, som Utsk. sjelf, i begynnelsen af sitt betänk., hade uttalat, så anser jag mig skyldig alt med några ord fästa mig vid ifrågavar. reservation, för alt tillse, om densamma verkligen, i händelse den vinner bifall, icke skulle lägga hinder i vägen för R. o. Ad. att ingå i pröfning af alla de punkter, som för en sådan pröfning oundvikligen böra blifva föremål.
Jag får då till en början anmärka, alt Grefven debiterat Utsk. för att hafva föreslagit ändringar i icke mindre än 1!)4 208 Den il Januari e. m. arliklar.
Vid den räkning af alla artiklar, som Utsk:s förslag innehåller, har jag likväl icke kunnat upptäcka flera än 164.
Således har Grefven der tillvitat Utsk. att hafva utsträckt förändringarne till 30 artiklar utöfver hvad som verkligen ägt ram.
Vidare har Grefven velat insinuera, att den vidsträcktare granskning af tulltaxan, som Utsk. verkställt, skulle vara högst obehörig; men Grefven har dervid förbisett, att bland de omförmälde 164 artiklarna, 34 st. icke gjorts till föremål för förändrade tullbestämmelser, annorlunda än att Utsk. föreslagit exporttullens borttagande å desamma, hvaruti Hr Gr. sjelf har instämt.
Om man nu lägger dessa 34 artiklar till de 30, för hvilka, på sätt nyss är nämnt, Utsk. blifvit af Grefven oriktigt debiteradt, så får man 64 artiklar.
När åter dessa afdragas ifrån de 194 af Grefven uppgifne artiklarne, så återslå icke fler än 130, rör:de hvilka Utsk. egentligen föreslagit förändringar.
Om jag nu vidare går till dessa, så belinnes, att för 10 eller 11 ibland dem någon förhöjning af importtullen aldrig varit ifrågasatt, utan att Utsk:s förslag endast afser tullbehandlingens förändring från värde till vigt, för att derigenom komma den rationella ideen af tull-lagar så nära som möjligt, och om då dessa artiklar ytterligare dragas ifrån de 130, så återslå omkring 120 arliklar af 854, ang:de hvilka Utsk. tagit sig friheten att föreslå förändringar.
Om jag nu räknar
Grefvens artiklar, så äro de 42 stycken.
Lägger jag dertill dem, som Frih.
Åkerhjelm velat införa såsom ett amendement till Gr.
Cronhjelms förslag, äfvensom flera andra artiklar, hvilka åtskilliga talare ansett och Grefven äfven medgifvit böra komma under pröfning, så tror jag sannerligen icke att mycket återstår, som ger stöd för tillvitelsen emot Utsk. att hafva vid behandlingen af detta ämne öfverskridit den princip, som Grefven sjelf i sin reservation förfäktar.
Skulle nu denna reservation af det H.
Ståndet antagas, så blefve följden, för det första", att alla de artiklar, för hvilka Utsk. föreslagit exportfrihet, icke skulle kunna komma under någon pröfning, ehuru Gr.
Cronhjelm sjelf instämt med Utsk:s förslag i dessa delar, och för det andra, att alla artiklar, dem Utsk. föreslagit till förändrad tullbehandling, men som icke finnas upptagna i reservationen, ej eller skulle komma under pröfning, ehuru något hvar af Ståndets ledamöter lärer erkänna, att en förändring ifrån värde till vigt är af behofvet påkallad och bör äga rum, der möjligheten sådant medgifver, för att förekomma de eluderingar af tullförfattningen, hvilka genom värdebestämmelserna alltid äro så oändligt lätta att verkställa.
Vidare har Grefven förbigått åtskilliga i Utsk:s förslag intagna arliklar, hvilka icke finnas uti nu gällande tulltaxa, såsom kopparnickel med flera andra, dem jag nu för tillfället icke kan mig erinra.
Ett bifall till Grefvens förslag skulle således jemväl i afseende å tullen på dem betaga R. o. Ad. all pröfningsrätt, ehuru den är af nödvändigheten påkallad.
Jag betviflar derföre icke, att Ståndet skall inse vigten utaf alt De n 11 Januari e. m. 209 atl lemna Gr.
Cronhjelms reservation å sido och i stället lägga Utsk:s förslag till grund för tulltaxans pröfning.