Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För befordrande af skyndsammare expedition af detta, mål i siri helhet anhåller jag om propos., att inhjudn. äfven i denna del må ske, och torde prot.-utdr. derom blifva justeradt i afton. R. o. Ad. beslöt den af Gr.
Posse föreslagna inbjudn.
Justerades 3.‘ne prot.-utdr. för denna dag.
Det synes visserligen vara något sent alt väcka nya motioner; men frågan angår en sak, som IL o. Ad. skall finna nödig att befrämja.
Frågan rörer nemi. beredande af utvägar till Trollhätte slussverks ombyggnad och kan inom en timma af StatsUtsk. vara afgjord.
Motioner af samma syftning hafva blifvit väckta inom BorgareSt.
, men remiss å dem blifvit vägrad.
Sedan likväl den upplysning erhållits, att Trollhätte canal genom lågt vatten blifvit nästan obegagnelig, skall det säkert interessera hela allmänheten att se utvägar vidtagas för att få olägenheterna här afhjelpta, och motionerna syfta derhän.
Jag anhåller således att få uppläsa dem.
, j Gr.
Frölich uppläste derefter följande 2:ne memorial: 1:0
Bland de förmåner, som beviljades medelst nåd.
Den 5 Maj: privilegium af d. i3 Dec. 1793 det enskilda bolag, hvilket skulle a taga sig att utföra Trollhätte canal- och slussverks byggnad, var ock den försäkran i 4 §, att bolaget såväl under arbetstiden som ock i 20 år efter slussverkets fullbordande skulle njuta frihet från arrendes erläggande för den på bolaget öfverlåtna Kronans ägande rätt af gamla slussverkets hemman och lägenheter, men deremot, efter dessa frihetsårs förlopp, årligt arrende derför till K. M. och Kronan betala i i5 år med 5oo r:dr årligen, vidare i andra i5 år 1000 r:dr årligen, samt efter den tiden och allt framgent 2000 r:dr årligen, utan att någon minskning eller förhöjning i arrendet sedermera skulle äga rum.
Efter detta stadgande liar Trollhätte slussverksbolag ock nu i i4 å i5 år utgjort årligen den förstnämnda arrendesumman.
Men då nu genom It.
Stts beslut, i und. skrifvelse af d. 23 sisth Febr. öfverlemnadt åt K. M., fråga blifvit väckt att förmå detta bolag eller ett nytt bolag, som skulle det gamla utlösa, att öfvertaga sig ombyggnad af verket, hvartill kostnaden ej är beräknad till mindre än 5 gånger så stor som primitiva byggnadskostnaden, så torde det vara högsta skäl att uppmuntra enskilda åtaga sig detta vigliga värf med ett motsvarigt löfte om befrielse från nämnde arrende, ej allenast under ombyggnadstiden, utan ock för en skälig lång tid derefter, hvilken jag föreslår måtte bestämmas, vid kostnadsbeloppets jemnförande, till 5o år, hvarefter afgiften torde kunna blifva oförändrad ettusen r:dr b:co för år.
Skäligen kunna II.
St. ej visa sin frikostighet och eftergift i utskylder med mera visshet om en rik ersättning derför till statscassan i framtiden directe och indirecte, än medelst uppmuntrande af den här ifrågavar. sak, men hvilken uppmuntran ock är desto mera angelägen, sora sednare tiders erfarenhet ej varit lockande för enskilda att i sådan väg använda sina capitaler.
Jag anhåller om H. II. o. Ad:s remiss härå till StatsUtsk.
, att inkomma skyndsamligen med utlåt, härom. 2:0 R.
St. hafva visserligen, på grund af deras enstämmiga beslut uti und. skrifvelse till K. M. af d. 23 sisth Fehr., intagen under N:o 298 i io:de sami. af bihanget till RiksStrns prot., framburit deras öfvertygelse om den stora vigten af att
Trollhätte slussverk bringas till lika dimensioner med dem Götha canal äger, och derföre till K.
M. öfverlemnat att på öfverskotten å afgifterna till handels- och sjöfartsfonden anvisa medel för befrämjandet af detta företag; men om man möjligen skall kunna påräkna någon medverkan härtill af enskilda, vare sig det nuvar.
Trollhätte slussverks bolag eller ett nytt, som, jemte utlösande af det gamla, sammansköte ett nödigt capital till sakens utförande, med det bidrag tillika, som kan erhållas genom bemälda R.
Sirs beslut, så mäste detta enskilda bolag förvissas om några dylt - o4 Den 5 Maj ka friheter, som de der förr blifvit förunnade enskilda bolag i lika väg.
Man finner då t, ex., hurusom R.
St. i und. skrifvelse till K.
M. af d. io Oct. 180g, ang:de Götha canals utförande, beslutade och K. M., medelst nådigt svar af d. 10 Nov. s. å., instämde uti: ”Att på det enskilda skola finna sin uträkning att i ”densamma canals anläggning med sin förmögenhet deltaga, ”skulle den blifva deras everdeliga egendom, utan ”att staten deraf kunde taga någon direct in”komst, och det blifvande canalbolaget förunnas alla möj”liga och skäliga förmåner.”
Trollhätte bolag har deremot vid denna riksdag blifvit ålagdt att å sin utdelning betala bevilln. efter bevillntsförordn:s bestämmande; men enär det verkligen i alla fall kommer att i dessa tider hålla hardt att förmå personer ingå i en sådan ny sak med sina penningar och verksamhet, det ena lika angeläget som det andra, så synes det väl vara skäl, att R.
St., för att göra till allmänt och enskildt gagn rätt användbara de g millioner, som Götha canal kostat, nu afven i så måtto för deras del medgifva alla möjliga och skäliga förmåner åt det bolag, som öfvertager sig att utföra Trollhätte canals ombyggnad på de af K. M. i öfrigt nådigst bestämmande vilkor och det bidrag, som R.
St. redan förordnat, som att detsamma bolag, fr. o. m. öfverlagande och i ver k sättande af denna betydliga entreprenad, fr i k allas från ali bevilln. å dess actie r eller å den på dem fallande fr a m t i d a större eller mindre utdelning.
Den lilla minskningen i statens directa inkomst uti bevilln. deraf skall visserligen hundradefallt, om ej mera, ersättas af den större bevilln., som de härigenom lifvade och förökade näringar skola blifva i tillfälle att utgöra.
Jag anhåller om remiss häraf till Bevilln.Utsk., att ofördröjligen med sitt utlåt, härom inkomma.
Då ej mer än 14 dagar återstå af den tid, som blifvit bestämd för denna långvariga riksdags afslutande, och motionären ej uppgifvit något skäl för motionernas upptagande enligt 56 § Riksd.Ordn., samt dessutom det Stånd, som saken närmast rörer, vägrat remiss å motioner, väckta till samina ändamål, så hemställer jag, om väl R. o. Ad. bör remittera dessa.
Om jag ej anfört några skäl för motionernas upptagande, är det derföre ej sagdt, att några sådana icke finnas.
Skälet för motionernas upptagande enligt 56 § Riksd.Ordn, är, att fråga under denna riksdag redan varit väckt om utvidgande af Trollhätte slussverk.
Beträffande den anmärkn., sorn skulle blott BorgareSt. bafva interesse af canalen, så vederlägger den verkligen sig sjelf.
Det finnes få oeconomiska ämen, som för mig äro af högre interesse än fullkomnandet
95 af segelfarten emellan Wenern och hafvet; inen derföre vill jag icke, att dessa motioner nu skola upptagas, då de kunnat väckas för 14 månader sedan, och ingalunda finner jag något skäl dertill derföre, att e^t annat RiksSt. vägrat remiss på motioner af enahanda syftning.
Frågan är icke helier af sådan beskaffenhet, att den nödvändigt bör afgöras vid denna riksdag, och Ständerna hafva redan beslutat, hvad de anse nödigt rörtde denna sak.
Motionerna innehålla blott ytterligare skäl, på liviIkas besvarande jag icke vill ingå, utan tror, att R. o. Ad. bör i afseende härpå fatta enahanda beslut som BorgareSt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla de remisser, Gr.
Frölich begärt af de nyss upplästa memorm.
Föredrogs ånyo BorgareSt:s förliden gårdag på bordet lagda inbjudn. till instämmande i Ståndets beslut såväl rör:de skyndsam expedition af R.
St:s lind. skrifvelse med förslag till vexeliag, som rörrde tiden, inom hvilken hos RiksStrn justerade und. skrifvelser böra vara till K. M. expedierade.
Jag anser mig böra upplysa, att den skrifvelse, hvarom inbjudn. handlar, redan vid middagstiden d. 3o sisth April ingick till Hofcancellersexpeditionen.
Det synes således, som den anmodan, BorgareSt. ställt till Exped.Utsk., vore alldeles öfverflödig; åtminstone kan den speciella frågan om expedierandet af vexellagen, efter denna upplysning, alldeles förfalla.
Hvad för öfrigt angår den tid af 3 dagar, inom hvilken hos RiksSl:n justerade und. skrifvelser böra vara till K. M. expedierade, behöfver jag ej säga mer, än att så vanligen skett. R. o. Ad. antog icke inbjudn., utan lade prot.-utdr., hvaruti den blifvit framställd, till handhna.
Ånyo föredrogos och lades till handhna StatsTJtskrs förliden gårdag på bordet lagda memor.
N:o 454. i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt.
Nro 432; Nro 455. i anledn. af erhållen återremiss å TJtsk:s utlåt.
Nro 453; Nro 4^6. i anledn. af erhållen återremiss å Utskrs memor.
Nro 441.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtskrs förliden gårdag på bordet lagda utlåtm och memor.:
Nro 458. i anledn. af Riksd.fullm.
Danielssons motion om förändring i tiden, såväl för uppbördsstämmornas hållande, som för afgifvandet af redovisning öfver Kronans uppbörd; 96 Den 5 Maj.
N:o i a nied n. af väckt fråga om förtydligande af R.
Sfs und. skrifvelse, rör:de årligt anslag för lifgifvande af Svenskt diplomatarium; Piro 46°- angrde tiden för nästa revision af Stats-, Bancooch Riksg:s verkens räkenskaper och förvaltning; N:o 462. öfver anmärkn:r vid betänk.
N:o 445 med förslag till en förändrad redaction af io3 § uti i83o års reglemente för Riksg.cont.; N:o 463. i anledn. af Hr Stuarts, Carl Gust., motion ang:de åtgärder till minskning i kostnaden för tryckning af Lillänget till RiksSfns prot. vid nästk. riksdag.
Ånyo föredrogs BancoUtsk:s förliden gårdag på bordet lagda memör. iN:o i36 med förslag till sammanjernnkn. af RiksSfns skiljaktiga beslut i anledn. af Utsk:s under N:o 117 afgifna utlåt. B. o. Åd. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas.
Rosenblad, Bernh.:
Riksdagens annalkande slut gör, att jag icke vill yrka återremiss på BancoUtsk:s ifrågavar. memör., ehuru jag icke som lagenlig kan godkänna Utskrs förklaring öfver de frågor, som genom RiksSfns olika beslut skola hafva, förfallit eller icke.
I afseende på g:de punkten, der R. o. Ad. samt BondeSt. beslutat, att hvad den contanta cassabehållningen vid låneconfn öfverstiger, i Götheborg 100,000 r:dr och i Malmö 3o,ooo r:dr, bör till Banken ofördröjligen insändas, har Utsk. sagt, att detta, såsom innefattande en alldeles ny fråga, måste förfalla, sedan de öfriga 2:ne RiksSfn icke antagit de, i denna del, till dem gjorda inbjudnlr.
Förhållandet är emedlertid, att i nu gällande b:coreglemente finnes ett stadgande, som bestämmer en viss cassabehållning såsom reserv för alla låneconfn, och då detta stadgande nu blifvit upphäfvet, fordras aitså ett annat i stället.
Två Stånd hafva helt enkelt uteslutit stadgandet, men två Stånd hafva satt ett nytt i stället, och således tror jag, att denna fråga bort blifva föremål för sarnmanjemnkn. och votering.
Vidare förekommer i afseende på 4:de punkten, att R. o. Ad. samt BondeSt. beslutat att till Bancofullmägtige öfverlemna att, inom den nu fastställda staten, efter omständigheterna reglera tjenstemannapersonalen i Disconten till sammansättning, antal och aflöning, men att Utsk. sagt, att denna fråga likaledes måste förfalla, emedan beslutet utgör ett så beskaffadt tillägg, som innefattar en ny föreskrift.
Detta öfverensstämmer ej med förhållandet; ty enligt slutmeningen i i83o års b:coreglemente skulle det föregående reglementet bibehållas i de delar, deri ingen ändring vid sista riksdagen gjordes, och det gamla reglementet har således allt hittills tjenat till efterrättelse i afseende på aflöningsstaten för Bancodisconten; men Utsk. har nu gjort för - Den 5 Maj. 97 förslag till åtskilliga förändringar deruti, hvarom RiksSttn fattat olika beslut, och dessa kunde således lätteligen icke förfalla, utan borde sammanjemnkas, eller genom votering i förstärkt Utsk. afgöras.
Jag upprepar likväl att, ehuru jag, på nu anfördt skal, anser uppställningen af Utskts betänk, oriktig, likasom det en gång förut under förlidet års sommar inträffade vid sammanjemnkn. af RiksSttns olika beslut i fråga om belåning på aetier och publika papper, der BancoUtsk. lät all sådan belåning förfalla, ehuru det fanns publika papper, som förut ägde belåningsrätt i Banken, så vill jag, enär riksdagen nu är så nära sitt slut och en äterreroiss skulle draga på tiden med afgorandet af denna sak, som i och för sig sjelf är af mindre vigt, ej motsätta mig, att rpemor. bifalles; dock önskade jag, att, örn en annan term än bifall fanns, den måtte väljas, för att uttrycka, att Ståndet icke till alla delar godkänt Utsk:s åtgärd.
Landtm, hemställde till Hr Stuart, Carl Gust., hvilken anmält sig alt tala, om han ej ville vid hvarje punkts föredragning yttra, hvad han hade att framställa.
Jag anhåller att få till besvarande upptaga någi'a af Hr Rosenblads generella anmärkn:r, hvilka jag anser icke böra lemnäs alldeles obesvarade.
Jag får i sådant afseende för det första tillkännagifva, att Utsk., vid sammanjemnkn. af RiksSt:ns olika beslut, ansett sig böra utgå från den åsigt, att, der två RiksSt. bifallit Utsk:s betänk, i de delar, som ej innebära någon ändring i nu gällande reglemente, borde detsamma härutinnan blifva olörändradt och de tvenne öfriga RiksSttns deremot stridande beslut således anses hafva förfallit.
I anledn. af Hr Rosenblads yttrande, iör:de den särskilda frågan om R. o. Ad:s samt BondeStts beslut i afseende på lånecont:ns cassabehållning, får jag blott erinra, att förslaget örn en ökad cassabehållning verkligen var en ny fråga, hvilken, då Utsk:s af 2:ne
Stånd gillade betänk, ej innehöll någonting derom, ansågs i följd af sistnämnde Stånds beslut förfalla.
Den cassabehållning, Hr Rosenblad omtalat och om hvars tillökning fråga blifvit väckt, men ännu icke afgjord, afser endast, så vidt jag riktigt fattat hans mening, den i nu gällande reglemente bestämda contanta tillgång vid lånecont:n för invexling aéförslitna småsedlar, öfver hvilken fråga Utsk. särskildt yttrat sig i betänk.
Samma svar gäller äfven i afseende på den af Hr Rosenblad gjorda anmärkt). rör:de R. o. Åd:s samt BondeSt.‘s lemnade bifall till hans förslag, att Bancofullmägtige skulle efter godtfinnande få reglera tjenstebefaltningarna och lönevilkoren inom Discontverket.
Bancofullmägtige sedan sista riksdagen på eget bevåg beslutat en löneförhöjning åt tjenstemännen i Discont22 H. I3 Den 5 Maj. verlfet här i Stockholm; meri denna utgärd, hvarvid revisorerna gjorde anraärkn., har äfven af BancoUtsk. vid denna riksdag blifvit ogillad.
Utsk. har således varit consequent, då det på goda skäl äfven nu ansett Bancofullmägtige förut ej äga en sådan rättighet att reglera tjenstgöringen och bestämma aflöningen inom Diseontverken.
Utsk. har derjemte funnit betänkligt att tillerkänna fullinägtige en dylik vidsträckt rättighet för framtiden.
Denna åsigt har äfven blifvit delad af tvenne
Stånd, hvarigenom jemväl fråga härom altså måste anses hafva förfallit.
Jag har velat meddela dessa upplysningar, som torde innehålla förklaringsgrunder till det sätt, hvarpå Utsk. gått tillväga vid den i nu förevar. inemor. verkställda sammanjeinnkn. af de skiljaktiga besluten.
Ad, kan lätt bedöma, huru mycket BancoUtsk. vid den sammanjemnkn., Utsk. företagit, sökt taga verklig kännedom af ämnet, då en så upplyst och verksam ledamot i Utsk., som den siste talaren, förvexlat hvad jag anfört om lånecont:ns cassabehållning med föreskrifterna om utvexling af förslitna småsedlar.
När icke ens han inser rätta sammanhanget af ämnet, kan man derifrån sluta till de öfriga utskrsledamöternas insigt.
Beträffande åter min anmärkn. om fullmägtiges rätt att vidtaga regleringar inom Bancodisconten, så är frågan icke om någon rättighet att förhöja aflöningsbeloppen, sedan totalsumman en gång är bestämd, utan endast att åt fullinägtige öfverlemna att reglera personalen efter hvad erfarenheten kan visa vara lämpligt med den numera antagna arbetsordningen.
Då jag emedlertid ej vill hindra betänk:s antagande, hemställer jag, om ej propos. derå kan göras en bloc i stället för punktvis.
Hr Rosenblads yttrande ådagalägger, att lian icke fattat meningen af hvad jag sagt; men då jag måhända uttryckt mig mindre tydligt och derigenom sjelf möjligen gifvit anledn. dertill, så anhåller jag att, till undanrödjande af allt missförstånd, få tillägga några ord till hvad jag redan i ämnet yttrat. 7 § af de vid 1823 års riksdag fastställda reglementariska föreskrifter för lånecont:n i Götheborg och Malmö innehåller bland annat:
"Till bestridande af smärre utbetalningar må requireras uti b:cosedlar för Götheborgs lånecont.
20,000 r:dr och för cont. i Malmö 10,000 r:dr.”
Uti 6 § af 4 art. 2 afd. i det vid sista riksdag utfärdade b:coreglemente stadgas åter i afseende på förslitna b:cosedlars invexling vid lånecont:n: ”att den högsta föx-skottsumrna, som på en gång meddelas, ej får öfverstiga 20,000 r:dr till lånecont. i Götheborg och 10,000 r:dr till det i Malmö.”
Det af R. o.
Ad. samt BondeSt. beslutade, nu ifråga var. tillägg till de af Utsk. föreslagna stadganden för Discontverkens förvaltning lyder deremot sålunda: ”Öfverstiger con - Den 5 Maj. 90 tnnta cassaljeliållningcn vid lånecontm, sammanräknadt lolalia rörelsegrenar, derunder småsedelsvexlingen inberäknad, för lånecont. i Götheborg 100,000 r:dr och för det i Malmö 3o,ooo r:dr b:co, då åligger det direct:n att ofördröjligen till Banken insända öfverskottet.”
Vid jemnförelse af hvad dessa särskilda föreskrifter sålunda innehålla, lärer hvar och en linna, att sistberörde tillägg äger ett bestämdt samband ej allenast med stadgandet i 1823 års reglementariska föreskrifter ang:de de belopp, som få af låneconttn requireras till förefallande utbetalningar, utan ock med hvad nu gällande b:coreglemente innehåller i afseende på förskotten tilL småsedelsinvexlingen.
Då nu det förra stadgandet ar af 2:ne RiksSt. oförändradt bibehållet och den särskildt väckta frågan om förhöjning i sistnämnda förskottssummor redan blifvit af R.
St. afslagen, så måste det af R. o. Ad. samt BondeSt. i omförmälda hänseende beslutade, men af de öfriga 2:ne RiksSttn ogillade tillägget både kunna och böra förfalla, helst detsamma ingalunda är behöfligt för verkställigheten af något utaf R. nu församlade St:r fattadt beslut röride lånecontms förvaltning.
Vid derefter skedd föredragning punktvis antog R. o. Ad. de till Ståndet ställda inbjudna-, i följd hvaraf voterlspropos:na förföllo.
BancoUtskrs förliden gårdag på bordet lagda memor.
N:o i37 med förslag till sammanjemnkn. af RiksStms beslut i anledn. af Utskrs memor.
N:o 106 och ut^åt.
Ad:s samt BondeSt:s beslut blott i en bättre redaction uttrycker samma mening, som bitsk, åsyftat, nemi. att från discontlån utestänga utrikes i diplomatiska eller consulatbeställningar anställda Svenska embetsmän, hade jag trott, att
Utsk. bär bort frångå den vanliga praxis vid sammanjemnknlr, att inbjuda på sitt eget förslag, och att Utsk. i stället bort inbjuda de öfriga 2:ne Stånden att instämma med R. o. Ad. samt BondeSt.
Men då Utskrs åtgärd nu skulle leda derhän, att hindra hvarje, i enskilda angelägenheter, utrikes vistande Svensk medborgare att omsätta sina under tiden förfallna discontlån, anhåller jag om propos. på vidblifvande af R. o.
Ad:s förut fattade beslut. R. o. Ad. vidblef sitt förut fattade beslut samt godkände den föreslagna voter:spropos:n.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskrs förliden gårdag på bordet lagda memor.
N:o 138 i anledn. af inkomna accordsanbud för 2:ne Bancodiscontverkets fordringar, blef nämnde memor.
N:o 138 af R. o. Ad. bifallet. 100 Den 5 Maj.
Likaledes bifölls vid förnyad föredragning
N:o 13g nied öfverlemnande af förslag till reglementariska stadganden, motsvarande 4 alt> 3 afd. af i83o års b:coreglemente.
Ånyo föredrogs Lag- och Oecon.-Utsklns förliden gårdag på bordet lagda memor.LN:o 58 i anleda, af RiksSt:ns Skiljaktiga beslut, ang:de Utskzns betänk.
N:o 54 och utlåt.
JJ:o 56 öfver väckta frågor rör:de fattigförsörjn:sanstalterna.
Jag har ej velat reservera mig emot detta jemnkntsbetänk., emedan sjelfva saken numera kommit i det skick, att jag anser bäst, att ingen skrifvelse derom till K.
M. afgår; men efter mitt begrepp hafva Utsk:n vid jemnkn:sförslagets uppgörande förfarit på ett sätt, som endast kan tillsluifvas begäret att påskynda riksdagens slut.
Utsk:n hafva nemi. tillstyrkt 2 Stånd att öfvergå till det 3:dje Ståndets beslut, samt helt och hållet undertryckt det 4:de Ståndets mening.
Efter min tanka hade de olika besluten i denna sak bort leda till votering i förstärkt Utsk.; ty nu har i 2:dra punkten R. o. Ad:s beslut blifvit undertryckt, och 2 af de öfriga Stånden, som sinsemellan voro oense, hafva blifvit inbjudna att förena sig med det 3:dje eller BorgareSt., ehuru förhållandet bort vara tvärtom.
Jag bär emedlertid ej genom en reservation velat fästa uppmärksamheten på detta förhållande, men anhåller, att betänk, endast må läggas till handlma. R. o. Ad. beslöt att vid Lag- o. Oecon.-Utskms memor.
A:o 58 låta bero. H, R. o. Ad. åtskiljdes kl. to på aftonen.
Tliorsclagen elen 7 Maj 1835.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskrs under N:o 33o afgifna förslag till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de förändrade föreskrifter i afseende å jernbelåningen i Stockholm och Götheborg.
Justerades 8 prot.-utdr. för d. 5 dennes.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda memor. och utlåt:n från Din j Maj. 101 Constitu tion sUtskottet: N:o 121. till BorgareSt., ang:de en af detsamma yrkad, men al talmannen vägrad propos:n; BevillningsUtskottet: N:o 64. ang:de ytterligare minskning i Utsk:s cancellipersonal; N:o 65. i anleda, af RiksSt:ns olika beslut, ang:de Utsk:s betänk.
N:o 63; BancoUtskottet:
N:o i4o. i anledn. af de inom 3:ne RiksSt. gjorda anmärkn:r vid Utskrs betänk.
N:o 120; N:o 141 • > anledn. af de inom 2:ne RiksSt. gjorda an märkn:r vid Utsk:s under N:o <32 aflåtna memor.
N:o 142. i anledn. af de inom 2:ne RiksSt. gjorda an märknlr vid Otsk:s under N:o i3i afgifna memor.
Expedition sUtskottet: N:o 26. med öfverlemnande af den § i riksdagsbeslutet, hvilken innehåller till afgörande vid nästk. riksdag hvilande förslag till grundlagsändringar; N:o 27. till Preste- och BondeSttn i anledn. afbemälda Stånds beslut rör:dé LagUtsk:s betänk:n Nilis 70 och 109.
Upplästes följande från R. o. Ad:s särskilda, i enlighet med 3o § Riksd.Ordn. tillsatta Ulsk. inkoinne Hörsamste Memorial! Under d. 3o sisth April har H. R. o.
Ad. beslutat, att ett Utsk. skulle sättas, som ägde att, på sätt 3o § Ridd.- Ordn. föreskrifver, inkomma med utlåt, öfver Hr Crusenstolpes i plenum d. 27 April f. m. afgifna yttrande.
För fullgörande af delta åliggande har Utsk , åt hvilket ifrågavar. uppdrag, i den ordning nyssnämnde § utstakar, blifvit öfverlemnadt, ansett sig böra 0111 förloppet vid det tillfälle, då Hr Crusenstolpe afgaf sitt yttrande, taga en närmare kännedom , än blotta minnet hos dem bland Utsk:s ledamöter, som sjelfva varit tillstädes, kunnat gifva vid handen.
Ehuru pleniprot. för d. 27 sisth April ännu icke blifvit justeradt, liar derföre Utsk., som funnit denna omständighet, i följd af den från R. o. Ad. erhållna remissen, icke kunna lägga binder för hufvudsaklig pröfning af frågan i dess närvar, skick, begärt och erhållit del af det nämnde dag bos li. o. Ad. förda memor.prot., deraf Utsk. inhemtat ett sådant förhållande: att under uppkommen discussion om obehörigheten af ett utaf Frih.
Klingspor vid ett föregående tillfälle, med tillämpning på Regeringens bemödanden i lånefrågan, nyttjadt uttryck: per fas et per nefas, Hr Crusenstolpe erhållit ordet och straxt i början af sitt anförande yttrat: ”Jag gillar ej, att Frih.
Jag skall begagna mig af ett Svenskt.
Det finnes 101 Den "j Maj. ”ordet skälmstycke, och jag ber att få genomgå en liten ”tafla af Regeringens förhållande sedan 180g;” — att talaren vid dessa ord blifvit afbruten såväl af starka stampningar från många håll i Ridd.salen som af Landtförs klubba, hvarefter II.
Hr Gr. o. Landtm., under åberopande af go § Pieg.F., förklarat sig icke kunna tillåta, hvad Hr Crusenstolpe begärt, samt att i anledn. häraf någon fortsättning af Hr Crusenslolpes yttrande, i omedelbart sammanhang med det nyss anförda, icke heller ägt rum; och har derjemte af de