Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visserligen sannt, att all indragning af Statens utgifter gifver för ögonblicket en vinst för de skattdragande; men sådana indragningar kunna likväl göras, att de i längden blefve betydliga förluster; och jag fruktar, att sådant skulle blifva förhållandet genom en minskning i deri nuvar. stående armeen, vare sig genom permanent indragning, eller en dels af densamma ställande på vacance.
Hvad Gottlands Na t i o n a
I-b e v ä r i n g vidkommer, så hoppas åtminstone jag att från en Krigsminister få se ett förslag lill densammas totala ombildande.
Jag har alltid varit öfvertygad 0111, och den lilla erfarenhet jag möjligen kunnat förskalfa mig, liar aldrig jäfvat denna öfvertygelse, att nemi. det är vida fördelaktigare att emot en fiende föra en till anta! mindre men öfvad trupp, än en oöfvad massa, den må nu vara tagen hvarifrån och huru som helst.
Utskts afslag på den äskade tillökningen i anslaget för bevärts-manskapets vapenöfningar liar det visserligen till någon del dermed godtgjort, att om det förra anslaget skulle finnas otillräckligt för en öfningstid af 12 dagar — in- och utryckningsdagarna oberäknade — bristen då må af Riksg.- cont. fyllas: men då K.
M:s propos. till Ständerna, i afseende på tillökningen i anslaget, afser att med denna högre .summa utsträcka tiden för bevärtns vapenöfningar; så skulle jag taga mig den friheten tro, att Ulsk. kunnat uppföra den dertill anslagna summan, åtminstone till jemna 100,000 r:dr b:co, samt låtit Riksg.eontorel fylla bristen för en exercis-tid, till att börja med, af 16 dagar för beväringen.
Sedan jag nu punktvis andragit de skäl, jag finner i lent militäriskt och statsekonomiskt hänseende tala emot bifall till Utsk:s indragnings-försläg med armeen, kan jag likväl icke annat, än för min del på det högsta gilla, ifall StatsTJtsk. behagade fästa Ständernes uppmärksamhet derpå, att Lill K.
M. framställa deras underd. önskan, det en Krigs - Den 7 Maj c m.
3yg minister för nästkommande
Ständer måtte framlägga en fullständig plan för reglerande af nationens stridskrafter, som afsåga så väl landets oundvikliga behof, sorn lindring i den närvar, ruslningsskyIdigheten, samt en ändamålsenligare organisation af vår beväring.
I alla länder och i alla tider hafva utgifterna för försvaret utgjort de största summorna i budgeten; sådant är också ganska naturligt.
Ju högre krigskonsten stiger, ju dyrare blifver försvaret, emedan man häruti icke är öfverlemnad åt sig sjelf och sitt eget godtfinnande; hvaraf följer, alt en mindre stat till och med någon gång blifver tvungen lill större ansträngningar, än, i proportion, en större.
Tingens ordning är nu en gång sådan och låter svårligen ändra sig.
Intet yrke är i allmänhet otacksammare, än det militära; ingen administration är under en långvarig fred utsatt för så många förebråelser, så mycket klander sorn denna; sådant är förhållandet öfverallt, sådant lärer det ännu i långliga lider förblifva.
Då många talare ännu anmält sig alt yttra sig i delta ämne, och liden på aftonen var långt framskriden, blef fortsättningen af discussionen uppskjuten till nästa pleni-dag.
Lades på bordet nedannämnda från TJtsk:n inkomna betänkln och utlåtln, nemi.: från StatsUtskotlet: N:o 69. i anledn. af yrkad befrielse från skatt för intägterna å allmänningen Stöpen inom Suntetorps socken af Skaraborgs län; j\:o 70, i anledn. af sökt afskrifning af de staden Borås beviljade byggnadslån; N:o 71, i anledn. af väckt fråga om ett räntcfritt lån till jordbrukets upplijelpande inom Westernorrlands län; N:o 72, ang:de väckt fråga om anvisande af en nionde hufvudtitelns anslag motsvarande summa till låne-understöd för menigheter; N:o 73, i anledn. af väckt fråga om upphäfvandet af Rikets sist församlade Ständers beslut, ang:de Statens garanti för vissa hypotheksföreningars skuldförbindelser; N:o 74, ang:de föreslagna åtgärder till minskning i åtskilliga kostnader för kommande riksdagar; N:o 75, ang:de sökt rättighet för staden Wadstena, att återbekomma hvad som blifvit betaldt å ett län för cholera-kostnaders bestridande; N:o 86, i anledn. af Landt-räntmästaren J. E.
Bloms m. flis ansökning om eftergift af tre års ogulden ränta för Örebro qvarn; N:o 87, anglde sökt låneunderstöd för staden Söderhamn, i anledn. af den år i835 i nämnda stad inträffade eldsvåda; ijoo Den 7 Maj e. m. N:o 88, i anledn. af återremiss på SlatsUtsk:s mein.
N:o 20; N:o 89, öfver Hr J. E. af Geijerslams motion, ang:de de s. k. frisocknarnas praestationer till
Dylta svafvelbruk; N:o qo, ang:de den på öland belägna Böda kronoparks föreslagna förvandling till bärads-allmånning; N:o 91, i anledn. af vackt fråga 0111 några kronoparken upplåtande till allmänningar för Färentuna härad; fr ån Be v ill nings -Utskottet: N:o 11, i anledn. af så val K.
M:s nåd. propos., ang:de kurhus-afgiftens fortfarande, som Hr Möllerbjelms, Axel, i ämnet väckta motion; från BancoUtskottet:
N:o 20, innefattande förslag till ett förändradt myntsysteme; från Lagutskottet: N:o 40, i anledn. af väckt fråga om ändring i 16 cap. 7 §:n Jorda-b:n och upphäfvande af 8 §:n i samma cap. och balk; från Allm.
Besvärs- och Ekon.U t skott et: N:o 18, i anledn. af väckt motion om Svenska undersäters skyldigheter, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes, samt utländningars rätt att inkomma och bosätta sig i Puket; JN':o 19, i anledn. af väckt fråga om medel och utvägar till Svenska jernhandelns befrämjande i Amerika; N:o 20, i anledn. af väckt motion, ang:de beviljande af vissa stapelstads-rätlighéter för staden Laholm; ]N:o 21, i anledn. af väckt motion om Askim och Frölunda församlingars skiljande från Fässbergs pastorat. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -% till 11 om aftonen.
In fidem protocolii, F. O. Silfverstolpe.
Lör - Den g Maj f. m.
Lördagen den 9 Maj iS/jo.
Justerades pleni-prot. för den 2 dennes e. rn.
Fortsattes prdfningen af StatsUtskrs utlåt.
N:'o 441 angfde reglerjn af utgifterna under riksstatens tredje Imfvuc) titel.
Hr Stjerngranat, Henr., hade iuhnnnat ett så lydande anförande i I förmodan afl StatsUtskis betänk.
, ang:de reglertn af utgifterna under riksstatens.3idje hnfvudtitel., frii sedt med åtskilliga välgrundade anmärkn:r, blifver till StuisUtskts vidare behandling återremitteradt, får jag blott för. närvar, och intilldess betänk, i förändradt skick från StatsUtsk återkommer, i det hufvudsakligaste förena mig med de reservationer, som der virf blifvit gjorda af Hr Biskopen Hedren, Hr Prosten Stenhammar , Hr Tersmeden , Hr af Harmens och Hr Prosten Åstrand.
Jag inser och erkänner visserligen Utskts fromma a bigter ; men manne icke Utsk. af sitt välmenande nit för långt blifvit hänfördt, då det. enl. min tanke, genom öfverskridande af dess i fo §:n Riksd.Ordn. föreskrifna förbindelse, företagit sig att föreslå en vidtomfattande militäivorganisationsplan.
Flera indragna- och förändringar, så väl af cavalleriets sorn infanteriets befäl, manskap och hästar m. m. äro föreslagna ; de deraf uppkomna förmodade besparingar skulle användas att fylla de anslag K.
M. begärt för armeens och bevärts-manskapets årliga, högst nödvändiga vapcnöfningar m. m.; dessa indragna-, och följaktligen de deraf påraknade besparingar äro likväl för det mesta ställda på framtiden, och emedlertid är K. M., af brist på behöfiiga anslog, urståndsatt att, genom nödiga vapenöfningars anställande, bibehålla armeen i det .tjenslbara skick , hvaruti den sig nu befinner, och hvarigenom densamma för närvar, och när som helst bör kunna icke ensamt med Svenskt mannamod möta en angripande fiende, men äfven med under fredstiden förvärfvade taktiska kunskaper och färdighet kunna mäta sig med, om icke öfverträffa de krigsvana och öfvad?- härar, hvilka, såsom våra motståndare, möjligen skulle komma i fråga att i sådan egenskap emot oss uppträda.
Har väl Utsk. noga betänkt della, och likväl icke tvekat att ställa tillgångarna för delta stora andamåls vinnande på en aflägsen och obestämd framtid?
Ingen kan lifligare och uppriktigare
Jin jag dela den öfvertygelse, att bevärts-manskapet (j II. . ....
. .. 51 Den g
M a j f. m. hör utgöra den hnfvudsakligaste delen af försvaret; men härtill fordras oundgängligt, alt detta manskap erhåller tillräcklig militärisk bildning, ledning och undervisning i yrket, och att den stående armefen förblifver den s'am , till hvilken delta unga manskap i behofvets stund skall sluta sig, hvars efterdömen det skall följa, och i hvars leder det skall blandas, till erhållande af en sann esprit militaire.
Otvifvelakligt förfelas likväl delta stora ändamål, om icke säkra, bestämda och icke på framtiden beräknade anslag dertill föreslås och af R.
St. beviljas, hvarigenom sä väl värfvade sorn indelta armeen sättes i tillfälle att under öfningar vid större läger, möten och etablerade exercis-sqvadroner och compagnier, inhemta så väl praktisk som theoretisk kännedom af sitt yrke, och alt åtminstone, på sådant sätt, ersätta den brist, som uppkommer genom dess försvagade sammansättning, i anseende lill den numerära styrkan, såvida de nu föreslagna indragntna gå i fullbordan.
Alt årliga exercisen för beväns-manskapet bör så inrullas, att äfven della manskap erhåller tillräcklig undervisning, och äger tillfälle alt inhemta grunderna för militär-esprit och lydnad , torde ej behöfva sägas.
Att en väl beräknad proportion afses, vid förhållandet emellan armeens styrka, jemförd med bevärtsmanskapets, då armeen skall utgöra ilen stam, i hvilken det unga, armeen till antalet flerfaldigt öfverstigande, mindre öfvade manskapet i behofvets stund skall , så till sägande, inympas , är en högst maktpåliggande omständighet.
Jag önskar att StatsUtsk. fästat tillräcklig uppmärksamhet vid bibehållandet och iakttagandet af denna proportion.
Då så många indragntr och förminskningar vid armeen blifvit föreslagna, har StatsUtsk. icke fruktat , att armeen i motsatt fall, derigenom försvagad, möjligen skulle blifva otillräcklig att, blandad tillsammans med bevärts-manskapet, kunna i alla afseenden såsom stam uppfylla det påräknade stora ändamålet, samt att de båda, på sådant sätt tillsammanblandade, i stället alt på en aktningsbjudande och imponerande fot förenade uppträda mot en krigsvan och öfvad fiende, deremot snarare och närmast skulle komma att bilda en l ösning i massa ?
Följderna deraf och af en på sådant sätt missförstådd, under fredens lugn orätt förberedd och illa beräknad statshushållning, äro, tyvärr, lätta att inse, och skulle, äfven med användandet af Svenska nationens hela kända och så ofta bepröfvade mod och tapperhet, likväl oundvikligen blifva högst bedröfliga och beklagansvärda.
Då StatsUtskts betänk.
, efter all anledn.
, blifver återremitteradt, anser jag mig för närvar, icke böra eller behöfva ingå i någon granskning af detaljerna, en granskning, den jag dessutom gerna medgifver till stor del torde öfverskrida förmågan af milt bedömmande; men något, hvarom jag med visshet på förhand gör mig försäkrad, är, det II.
Hr General-adjutanten för armeen, med sin kända er - Deli 9 Maj f. ra. farenhet och mogna omdömesförmåga i allt hvad som rörer delta ämne, icke lärer underlåta att Jemna alla erforderliga upplysningar, och att vid de anmärknrr han dervid linner sig befogad att göra fästes uppmärksamhet , så viii å armeens behof, i afseende å bibehålla ridet af dess sammansättning och bestånd, som å siitlet att tillvägabringa dertill nödiga tillgångar, i förening med minsta kostnad för Slaten, och utan alt genom förhastade indragna- af armeen och dess befäl, densamma blifver urståndsalt att uppfylla sitt ändamål.
En klok och omtänksam hushållare gör ej afseende på de förskotter han måste göra, för att, vid oförmodade vådor och oförutsedda mindre gynnande händelser, vara betryggad; lian skyr icke alt med mer eller mindre betydliga uppoffringar förekomma en möjlig förlust af det hela eller någon del deraf; han försvagar icke sin arbetsstyrka genom inskränkning af de till arbetets bedrifvande oundgängliga arbetares antal, och gör icke indragna- eller förknappningar i deras förut, ofta nog otillräckliga, lönevillkor, hvarigenom lian icke utan svårighet skulle erhålla en mindre duglig och skicklig arbetspersonal, och arbetet följaktligen blifva mindre väl utfördt.
Så tillgår i hvarje väl ordnad enskild hushållning, och samina princip lärer, enl. min tanke, böra vara gällande i hushållningen och administrationen af allmänna medel. R.
St. hafva ju vid dessa medels förvaltande fullkomliga och lagliga controller på Statens embetsman, hvilka dessutom tidt och ofta äno underkastade officielt klander och bittra personliga och obestyrkta anfall af objudna och mig veterligen af ingen auetoritet påkallade granskare.
Emedlertid torde säkrast varit, att StatsUlsk., i stället för att till utgifternas bestridande för armeens vapenöfningar, materielens anskaffande och underhållande m. m., hafva sökt skapa tillgångar, igenom hvilka botemedel mot ett ondt skulle sökas i hvad som vore dubbelt värre, hade, på sätt Hr Biskop Hedren yttrat i sin välgrundade reservation, tillstyrkt R.
St. att endast i allmänhet och på vissa allmänna grunder af K. M. i underd. begära en fullständig utredning af ifrågavar. högst vigtiga ämne.
En sådan utredning hade visserligen af K.
M. blifvit meddelad, och säkert hade den i hög grad blifvit tillfredsställande.
1 anledn. deraf hade StatsUtsk. sedan kunnat och bort hos 11.
St. hafva föreslagit och tillstyrkt tillräckliga anslag för beredandet af armeens och i allmänhet af försvarsverkets försättande och bibehållande i sådant skick, hvarigenom Rikets säkerhet kunnat betryggas utan betydlig tunga för de skattdragande och utan att man behöft, som nu skett, genom lappningar och småaktiga åtgärder begagna sådana palliativ till det ondas aflijelpande för ögonblicket, hvarigenom ändamålet helt och hållet förfelas och armeens desorganisation, visserligen ulan Den .g
M aj t f. ro afsigt förbere !d, likväl småningom oell i lidens längd skulle kunna blifva en olycklig följd.
Slutligen får jag äran förklara, att då H. M. Konungen säkrast och ined ilen djupaste sakkännedom förstår att bedomina, luiru oell på hvad sätt och ined livad trupper af alla vapen Rikets gränser böra betryggas oell försvaras, anser jag, alt R.
, med oinskränktaste förtroende, böra oell kunna till H.
M:s vishet öfverlemna pröfningen och beslu. tet af allt livad som till ärradens organisation hörer , så i ekonomiskt sorn militäriskt afseende Ifall af ålerremiss , anhåller jag, att dessa anmärkntr mitte blifva återremissen följaktiga.
Frih. Sparre, Sixten, hade inlemnat följande anförande:
StatsUtskls utlåt N:o 44 omfattar ieke mindre , än ungefärl. liela Svenska armeens reorganisation; och vid en fråga af denna art, ett helt Prikes försvarsverk och arme'ers organiserande, hvilket, med skal och anspråk på förtroende, endast kan tillkomma bepröfvade fältherrar oell statsmän att uppgöra eller bedomina, skulle jag anse högst förmätet att deruti inlåta mig uti annat än underordnade detaljfrågor och hvad som directe rörer det reg:te jag har den nåden alt cornmendera.
Förbigående sjelfva ingressen till utlåt. ang:de en ''saknad plan för Rikets försvar” 111. m., förbigår jag likaledes uti sjelfva förslagerna ifrån och med irsta lill och med i3:de punkterna, och fäster mig vid i4:de punkten om Lifgardet lill hist sunil Kontin gilis Svia och Andra Lif garden, der Utsk. egentligen har stödl sig på tvänne afgifnu motioner ifrån R. o. Ad. utaf Hr Rosenqvist af Akershult , samt ifrån BorideSt. af Hr von Zweigbergk.
Jag utbeder mig dock, att få framdraga förslaget uti dess särskilda delar.
Hvad först angår Lifgardet lill hast , så förmodar jag, att denna fråga icke kommer alt sakna upplysande anmärknlr.
En enda del deraf, såsom allmän för alla vapen — åsiglen ang:de befälet samt principen för dess organisation och dess större eller mindre personal, i förhållande till dess trupp — •vill jag blott i korthet vidröra:
Utom arméens materiel, som genom R.
St:s ihärdigt fortsatta sysleme att ständigt vägra nödiga anslag, omöjligen kan vara tillräcklig eller fullkomlig för ett fälttåg, jemte beväringen, hvilken af samma skäl icke blir årligen nog tilldanad för ett hastigt uppbrott; så skulle det äfven vara brist på instrueradt och tilldanadt tillräckligt befäl för den stående armeen, med tvänne classer beväring att rycka i fält, om icke Konungens förutseende vishet så ställt, att dessa reg:ters sedan längre tid tillbaka fördelande uti flera corpser, bibehållits och vunnit ett fast bestånd, under derigenom förökade officers-corpser.
Ingen lärer väl motsäga, att ju icke ett reg:te af 1,800 Den t) Maj f. m. 4oä ända till ?.,foo man kan commenderas oell mycket väl föjas under en öfverste med tre bataljon.-chefer och tolf compagni-chefer.
I Ryska armeen är ända till aooo mans regtter; men de loide beräkna större afgång i falt, un andra armeer.
Ett är, en armee organiserad blott för fredstid", ett annat är, en aimee fa vdi g för krig; till det förra liar i Sverige den stående armeen, efter dess gamla organisation, varit tillräcklig för garnisonstjenst, tillfälliga commenderingar, samt ett och annat uppträdes dämpande; till det sednare åter mäste ovillkorligen vår stående aimee vara så organiserad oell så complett 1 alla dess delar, alt den, vid påkommande krig, må kunna uti sina leder intaga tyänne classen beväring, hvartill oundgängligen erfordras fullt materiel och beful, En bristfällig och uti vissa delar bristande materiel kan dock möjligen för penningar hastigt nog repareras och äfven gpfnplelteras ; men det är icke så med bristen af instrueradt befäl; minnet af 1808 och 18oq årens fälttåg är tillräckligt för Sverige, att veta följderna för en armee med tillräckliga trupper, under otillräckligt antal kunnigt och skickligt befäl.
Att, i förhållande till de öfriga vapnen, det otillräckliga Svenska cavalleriet mäste vid krigstillfälle ökas, kan icke med någon sakkännedom motsägas; utredning och till och med hästar torde väl då möjligen kunna anskaffas, men skickligt befäl, i händelse af brist derpå, omöjligt.
Nu finnes likvisst detta till förökade regtter, genom Lifreg:tets fördelning uti mindre corpser, samt vid Lifgardet till häst, Kronprinsens och Smålands husarer.
Lika förhållande, fast i större scala, och samma skäl uppstå naturligtvis med indelta infanteriets tredje bataljonsbefal; utom bevärts-classernas årliga exercis i fredstid, huru och under hvad befäl föra regrtenas tredje bataljon i krig?
Utom krigsacademien, sorn årligen rekryterar en del af armeVns erforderliga befäl , är det en stor lycka att de genom Konungen organiserade militär-läroverken inom vissa militär-dislricter finnas, och hvarifrån årligen utgå, icke allenast kun nige officerare till de afgåendes ersättande, menäfven till några surnumerärer vid hvarje reg:te, hvilka, utan att kosta Staten något, ändock tjenstgöra och äro att påräkna för krig.
Utsk:s åsigt i denna del torde således icke vidare behöfva omtvistas.
Angrde förslaget för gardes-reg.-tena till fot j torde de projecterade indragntna af befälet och deras villkor tåla ett närmare skärskådande.
Det föreslås nemi. att ”de, hvilka, i ’’följd af organisationen , söka och erhålla afsked, må upp”föras å allmänna indragn.staten.”
Denna ädelmodiga uppoffring är, vid hittills skedda sådana reduetioner, lika främmande, som af Utsk. oväntad, hvilket för allt det öfriga befälets villkor följt ett alldeles motsatt systéme.
En afskedad 4oG Den 9 Maj f. m. öfverste sliulle nemi. på så sött komma under liela sin öfriga lifstid i åtnjutande af 4)^4° >';dr, och en afskedad compagni-chef af 1,600 r:dr b:co pension samt inom öfriga grader i samma proportion.
Detta torde, å ena sidan, vara lika olämpligt och obilligt emot armeens alla öfriga pensionärer, som å andra sidan olagligt att vid en reduction, lill förminskande af de i tjenst qvarstående tjenstemännens indragn:s-lönevillkor, uppgöra en classification af tvåtredjedels och halfva löner, emot hvad deras fullmakter innehålla, och på hvilka villkor de emottagit sådana tjernsten, som icke kunna dem fråntagas, annorlunda än genom ransakning och dom.
Om den ifrågavar. reductionen vore den första inom armeen, så kunde möjligen hvarjehanda olikartade projecter utan klander uppkomma; men då vi nu hafva åtskilliga förutgående till ledning, under Konungarne Gustaf III och Garl XIII samt vår nuvar.
Konung, hvilka alla följt enahanda princip, att allt reduceradt befäl qvarstår vid cörpser eller i armeen disponibelt till K.
M:s tjenst, med bibehållande af deras fulla löner , sä äro ju praejudicatcrna gifua och förslaget sålunda derefter lätt uppgjordt.
Angrde Lifhevär:s-reg:tets indragning, så, enär det föreslås, att detta bevärts-manskap skulle kunna exerceras äfven af gardes-reg:tets befäl , får jag , utom den förut framlagda principen af bibehållandet af allt det befäl armeen nu äger, blott fästa uppmärksamheten på, alt gardes-rcg:tet, efter Utskts förslag, skulle få befäl till tre bataljoner, men icke till den fjerde, utom hvilket denna exercis sålunda icke kunde verkställas.
Då jag nu vidrört vissa delar af Utsk:s föreslagna indragntr, och trott mig hafva ådagalagt förslagets olämplighet, så väl i principen som i sättet; så torde jag få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den del, som angår formationen till ett gardes-regrte ifrån tvänne; oaktadt jag på förhand förklarar , det jag icke anser, hvarken något särskildt RiksSt.
, TJtsk. eller någon enskild man vara behörig att med regrters fördelning, reorganisation eller andra förändringar- i officiel väl sig befatta; utan att sådana ämnen tillhöra Konungen ensam att behandla och verkställa med de medel som Staten består.
Med detsamma TJtsk. medgifver, ”att hufvudstadens "garnison, förlagd på den vigtigaste militärpunkt i Riket, "icke skäligen bör minskas,” så anser Utsk. ”icke omöjligt, "att denna tjenstgöring skulle kunna göras mindre besvärande genom en annan fördelning af vakter och poster.” Vakternas storlek bestämmas af posternas antal ; och att detta sednare är alldeles för litet, finner man, då de ej räcka till vid alla Kronans eller publika hus och verk, samt att de bevakn:s-poster, som finnas, äro endast enkla i stället för dubbla, hvarigenom de icke kunna fullkomligt uppfylla än - De n g
Maj f. m. damålet.
Men ieke nog dermed, posterna omkring och uti Konungens slolt iiro honneursposter, och sådana hafva i olla tider varit så väl i Sverige som i andra lunder alltid dubbla, ifrån och med reg:ts-chefers upp till Generaliteternas.
Det oaktadt just i anseende lill den otillräckliga garnisonen, och derigenom alldeles för stränga tjenstgöringen, har Konungen äfven låtit förminska alla dubbla honneursposter till enkla, ända upp till Konungens egen dörr.
Detta visar tydligen, huruledes vakterna i Stockholm, långt ifrån att kunna minskas, vore i stort behof af tillökning, hvartill nödvändigt erfordras en större styrka af manskapet i ständig tjenstgöring.
Garnisons-tjenstgöringen i Stockholm är dessutom för det närvar, mycket strängare, än uti något annat land. K. M. har i nåd. ”funnit, alt det vore meden räll Gräfning öfverensstämmande, om Staten upptoge full aflöning ”och spanmål för hela styrkan och för hela året, under ”iakttagande, att aflöning icke utbetaltes för större styrka, ”än sorn vore etfectivt tjenstgörande.” Utsk. behagar likaledes afstyrka denna nåd. propos., på den grund att ”en ”sådan anordning skulle väsendtligen rubba sjelfva grunder"na för de värfvade reg:tenas organisation och tvifvelsutan ”komma att ådraga statsverket högst betvdliga utgifter.”
Denna conclusion kan åtminstone jag icke fatta.
För begge gardes-regttena till fot är uti närvar, stat truppens gage, spel och handtverkare inberäknade förslagsvis upptaget för 1,640 man, tjenstgörande 61 dagar å 6 sk. dagligen, och för 888 man, spel och handtverkare inberäknadt, tjenstgörande 3o4 dagar å 6 sk.
Detta är dock allt förslagsvis.
Skilnaden mellan dessa summor skall besparas medelst permitteringar , och dessa permitleringar äro å truppens sida frivilliga och kunna icke commenderas, hvarföre alltid handt, alt hela det föreslagna permitterings-beloppet, 752 man, icke kunnat åstadkommas, hvarigenom gaget årligen öfverstigit förslaget.