Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemför man § 27, enligt hvilken uppgift endast skall lemnäs öfver lön, pension m. m., som utbetalas åt inom beredningsdistriktet boende personer (7:de punkten c), med § 37, enligt hvilken endast beskattningsbar inkomst (öfver 400 rdr) af beredningen uppskattas, kan man ej neka, att anmärkningen har sin grund.
Vill man ofvannämnda mål, måste således andra föreskrifter tilläggas.
Såsom sådana vill jag uppgifva: l:o) Att för hvarje utom beredningsdistriktet bosatt person uppgift lemnäs på det belopp i lön, pension m. m. (äfven understigande 400 rdr), sorn åt sådan utbetalas.
Att, om af utom berednings-distriktet boende person rörelse bedrifves, denna, till huru ringa belopp den än må gå, uppskattas. 3:o)
Att beredningen ålägges att uti särskild längd uppföra ofvannämnda taxering och uppgift, hvilken längd, jemte uppgift om ort der den taxerade m. m. är boende, öfversändes till Kon:gens Bef:de, som skyndsamligen skall sända utdrag derutur till tax:s-komitéen uti nämnde ort.
På denna komité må sedan ankomma, antingen att inom sitt distrikt infordra möjligen nödiga upplysningar, för så framt den person, som inhändigad uppgift rörer, icke, såsom ej inom distriktet åtnjutande 400 rdrs inkomst, af beredning till inkomst-beskattnings erläggande blifvit upptagen, eller att påföra honom skälig bevillning.
Jag framställer icke detta såsom ett bestämdt förslag, men har dock, innan föreskrifterna för beredningens verksamhet lemnäs å sido, velat anföra min tanke om ett sätt att afhjelpa den brist uti författningen, man anmärkt, på det att Utsk:t vid den förnyade behandling af frågan, hvartill återremisserna föranleda, må åter fästa uppmärksamhet vid frågans ändamålsenliga lösning.
Den nu af Gr.
Ugglas under föredragnin gen gjorda framställning, hvars syftning och ändamål jag icke varit i tillfälle att rätt fatta, får jag, med stöd af 49:de §:n Riksdagsordningen, begära på bordet. f) e 11 18 M a j f. m. 20) Gr. af Ugglas:
Jag tror visserligen icke att det kan nekas Gr.
Mörner att begära mitt yttrande pa bordet.
Likväl vill jag hemställa, huruvida, och då icke något förslag blifvit i ämnet afgifvet, utan blott en framställning rörande bev:sberedningarne af mig egt rum, huruvida, säger jag, detta yttrande skall kunna lösryckas från diskussionen och begäras på bordet.
Jag anser mig icke en gång skyldig att skriftligen affatta detsamma, hvilket icke, på sätt jag förut nämnt, är något förslag, utan ett yttrande till protokollet om bev:s-bereduingarnes verksamhet.
Hr Landtm:s tanke vara, att ett yttrande i ämnet, — jag upprepar detta ord ännu en gång, — ty ett yttrande i ämnet är och blir det, — skall kunna på nu föreslagna sätt lösryckas, så vill jag ej motsätta mig.
Uti förslaget finnes i närvarande stund uti berörde hänseende en väsendtlig brist, som kan och bör afhjelpas; och mitt nu omhandlade yttrande har endast varit afsedt att fästa Utsk:ts uppmärksamhet uppå ifrågavarande bristfällighet.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då det utaf Gr. af Ugglas nu afgifna anförande, hvilket, så vidt H.
Exc. uppfattat detsamma, hade afseende å den af B,, o. Ad. förut behandlade 27:de §:n och måhända rätteligen bordt vid samma §:s pröfning hafva blifvit framstäldt, utaf en ledamot begärts på bordet, och bifall till denna begäran icke kunde förvägras, komme samma anförande att hvila på bordet. § 43- Gr.
Då frågan om beredningen nu blifvit så afgjord, att dessa beredningar komma till stånd, anser jag, att, då afsigten är att erhålla en fullständig beredning af frågorna samt ett på sakförhållanderna grundadt förslag till bevillningens fördelande, det är för detta ändamåls vinnande alldeles öfverflödigt att hafva en bev:staxering i hvarje pastorat.
Det vore långt ändamålsenligare, att bestämma hvarje tax:s-komitées distrikt större, hvarigenom dessa komitéers antal n^cket kunnat förminskas.
Då nu landet blifvit hugnadt med 3 till 4,000 bev:s-beredningar, finner jag det vara nog mycket att ytterligare belasta oss med ett ungefärligen lika stort antal tax:s-komitéer.
Att dessa komitéers antal skulle kunna reduceras betydligt, ar min öfvertygelse.
Jag vill dock icke framställa något direkt yrkande pa ett sådant beslut; men önskar en återremiss af denna § uti nämnde syftning.
— I öfrigt finner jag i denna § samma tanke, som genomgår hela förslaget, att nemi. det skall vara Kon:gens Bef:de,f som skall bestämma allting.
Komgens Bef:de skall bestämma, om det skall höra flera eller färre^socknar till ett tax:s-distrikt.
Förut har det varit socknarne, hvilka haft sig öppet att, om de sådant 206 tion 18 Maj f, m. önskat förena sig öm en tax:s-komité; men nu skall det vara Komgens Bef:de, som bestämmer detta.
Hittills har ock varit en gällande regel, att, såvida icke flera församlingar slagit sig tillsammans till bildande af en tax:s-komité, dessa komitéer hållits inom distriktets område.
Äfven i detta hänseende skiljer sig förslaget från det förfaringssätt, som härutinnan tillförene egt rum.
Det heter visserligen i §:n: ”Dock må för landet utsedd tax:s-komité äfven sammanträda i nära intill belägen stad” ; men der står icke, hvem som skall bestämma detta.
Förmodligen måtte det vara Komgens Beftde, som skall bestämma äfven detta, som allt annat.
På grund af dessa anmärkningar, anhåller jag om återremiss.
Jag anser mig böra yrka bifall till denna §.
Den siste värde talaren har hufvudsakligen stödt sitt ogillande derpå, att tillämpningen af denna § skulle förorsaka allt för mycket besvär.
Min öfvertygelse är deremot, att förhållandet blir alldeles motsatt.
Ju flera tax:s-komitéer och följaktligen ju mindre distrikter för hvardera af dessa, desto mindre bör ock besväret blifva för tax:s-ledamöterna.
Minskar man antalet tax:s-komitéer, så behöfves väl ett färre antal personer; men på samma gång inträffar ock, att detta mindre antal behöfver sä mycket längre tid för arbetets verkställande.
Det är väl äfven obestridligt, att den kännedom, som ledamöterna uti en tax:s-komité böra hafva om hvar och en skattskyldigs enskilda förhållanden, är mer att påräkna inom ett mindre distrikt, än då de skola, så att säga, breda ut sin verksamhet öfver ett större.
Framför allt anser jag orimligt att begära, att hvarje tax:s-distrikt skulle utgöras af ett härad eller fögderi, ty på så sätt skulle ju de flesta af ledamöterna komma att famla alldeles i mörkret, samt nödgas att sätta en blind tro till de uppgifter, som de erhålla till ledning för sina omdömen om ställningar och förhållanden.
Det är dessutom medgifvet, att Komgens Bef:de eger, att i mån af förefallande behof minska eller utvidga distrikternas storlek.
Församlingar och pastorater äro tagna till norm.
Man eger sedan rättighet att, på grund af ett pastorats alltför stora vidd, fördela detsamma uti tvenne tax:s-komitéer; äfvensom att, då flera smärre pastorater ligga nära till hvarandra samt förhållanderna i öfrigt dertill sig lämpa, sammanslå dem till ett enda gemensamt tax:s-distrikt.
På dessa skäl anser jag, för min del, denna § vara ganska riktigt uppställd, samt anhåller, på sätt jag förut nämnt, om bifall till densamma.
Intill 1840 års riks dag hade man s. k. berednings-komitéer, om icke uti hvarje socken, dock i hvarje pastorat.
Detta befanns då mindre lämp - Deli 18 Maj f. m. 207 ligt, utan man sammanförde dessa komitéer till större distrikter, Min tro är, att man i allmänhet dermed varit ganska belåten.
I öfverensstämmelse härmed, skulle jag ook helst önskat, att dessa s. k. bevillms-beredningar, isynnerhet på slättbygderna, der socknarnes arealer vanligen äro ringare och folkmängden mindre, kunnat vara större än föreslaget blifvit; men vill dock icke nu derom orda, utan förenar mig med de Herrar, som yrkat återremiss i nämnde syftning.
Man har sagt, att, om distrikterna blifva mindre, så skola ock svårigheterna att bedöma enskilda personers ställning i samma mån minskas.
Jag anhåller att härjemte få yttra den öfvertygelse, att häradsskrifvarne troligast vore lämpligare än kronofogdarne att använda vid de förberedande taxeringarne, såsom äfven förhållandet varit före 1840, bland andra och flera skäl äfven derföre, att kronofogdarne höras ofta, om cck med mera eller mindre skäl, beklaga sig öfver sina många och efterhängande göromål.
När ledamöterna väljas från hvarje socken, hvarje pastorat, och den större komitéen sålunda sammansättes, kan man ock förutsätta, att de skola kunna ega all den kännedom, som är behöflig för att bedömma ställningar och förhållanden.
Mot det nu föredragna förslaget har blifvit anmärkt, att genom detsamma skulle kunna hända, att på många orter distrikterna skulle blifva gemensamma för bev:s-beredningarne och taxerings-komitéerna; men om ock detta, hvilket jag håller ganska troligt, skulle på många ställen blifva händelsen, så anser jag likväl, att dermed ingen skada skett, ty sammansättningen af båda dessa komitéer är helt olika.
Hedan har på många ställen bev:s-beredningarne bestått af ombud, så väl från Kronan, som de skattskyldige.
Taxeringsförrättningen afgör likväl sedan saken; och således beror frågan likväl ytterst på de skattskyldiges ombud.
Jag kan således icke finna, att det i något hänseende skulle vara skadligt, om områdena för båda dessa komitéers verksamhet sammanfalla.
Härtill kommer det af Hr Hjärne förut anförda skäl, rörande den närmare bekantskap med enskildas ställningar och förhållanden, hvilken ovedersägligen ledamöterna mer komma i tillfälle att ega, om distrikterna icke äro af alltför stor vidd.
Att tillfälle till längre tids sammanträden skulle nu mer än förr beredas taxerings-komitéer, tviflar jag ock uppå.
Det är visserligen sannt att komitéens göromål betydligt kommer att lättas derigenom, att dess arbete till en stor del blifvit af beredningen undangjordt; men i alla fall skulle arbetet ovilkorligen blifva större, om distrikternas storlek allt för mycket utsträcktes.
Det har redan nu visat sig, att man hittills verkställt arbetet alltför forti taxerings-komitéerna; och, ännu mer 2D8 Don 18 Maj f. m. är att befara, att detta hädanefter skulle blifva händelsen, lindet fall taxerings-komitéens distrikter ytterligare förstoras.
Jag ber att i öfrigt få fästa uppmärksamheten deruppå, att ju större man gör taxerings-distrikten, desto större inflytande bereder man ock bev:s-beredningarne, ty det är gifvet, att ju större dessa distrikt äro, desto mer måste ock taxeringsledamöterna lita på bev:s-beredningarne.
Det är jemväl uti denna § stadgadt, att pastorat kunna till taxerings-distrikt sammanslås; och på många ställen kommer sådant otvifvelaktigt att ske.
För sådant fall är förutsatt, att ledamöterna må kunna, för större beqvämlighets skull, sammanträda uti en närbelägen stad.
Jag anhåller vördsamt om bifall till denna §.
Af de mot denna § gjorda anmärkningar äro egentligen tvenne, vid hvilka jag fäster hufvudsaklig vigt.
Först och främst, att genom densamma beslutanderätten, i afs:de å tax:s-distriktens större eller mindre omfattning, öfverflyttas från kommunerna, hvilka rättigheten nu tillhör, att, om de så vilja, förena sig om en tax:s-komité, till JComgens vederbörande Bef:de, hvilka för närv:de ingenting hafva att med denna angelägenhet skaffa.
Denna anmärkning finner jag vara den vigtigaste, och tror, att man icke, utan fullt giltiga grunder, bort fråntaga menigheterna den rätt att besluta i detta hänseende, som de för närv:de ega.
Denna omständighet anser jag för mig utgöra tillräcklig grund, att förena mig med dem, som yrkat på återremiss.
Man har vidare framställt anmärkningar mot rättigheten för Komgens Bef:de att i flera fax:s-distrikt fördela en stad eller ett pastorat, och således föranleda bildandet af flera tax:s-komitéer.
Då nu till hvarje berednings-komité på landet ett antal af minst 3 ledamöter erfordras, och väl icke flera tax:s-komitéer kunna tillskapas, än man har berednings-komitéer, så kunna vi antaga, att, om fördelning af ett pastorat eller en stad uti flera tax:s-distrikt ifrågakommer, antalet berednings- och tax:skomitéer derstädes åtminstone blir lika, och att följaktligen, om ett pastorat blir deladt i flera tax:s-distrikter, så har det äfven förut varit deladt uti flera bev:s-beredningsdistrikt.
Således, om det t. ex. skulle vara 3 bev:s-beredningar och lika många tax:s-komitéer inom ett pastorat, så skulle till de förra, eller bev:s-beredningarne, 9 personer erfordras, och enär antalet af hvarje tax:s-komités ledamöter bör vara 9, då tax:s-distriktet icke utgöres af mer än en församling, tillsammans 27 personer behöfvas för tax:s-komitéerna i denna församling.
Visserligen är härvid att anmärka, att, enligt 47:äe §:n, skall, åtminstone en af dem, som utses till ledamöter i tax:skomitéen, hafva förut erhållit vederbörligt uppdrag att å kommunens vägnar deltaga i samma års bev:s-beredning, och att man Deli 18 Maj f. m. 20!) således från sammanräknade antalet af ledamöter i bev:s-beredningarne och tax:s-komitéerna kan afdraga en person för hvardera af dessa beredningar, oeb således får man bela antalet nedsatt till 33 personer.
Men, Mine Herrar!
Har man i allmänhet å landet så god tillgång på personer, lämpliga att fullgöra ett sådant uppdrag, som det ifrågav:de, att man, utan äfventyr att kommunerna skola nödgas dertill använda mindre lämpliga personer, kan utfärda ett sådant stadgande, som det af mig nu omnämnda?
Jag för min del tror, att försigtigheten bjuder, att pastoraten å landet icke sönderdelas i flera tax:s-distrikter, — en sak, som icke i nu gällande bev:s-förordning finnes medgifven, utan att, så vidt jag känner, man hittills ej rönt någon olägenhet af det förhållande, som, i berörde hänseende, för närv:de eger rum.
Det synes mig alldeles gifvet, att om man nu kunnat fullgöra hvad man med de tax:s-komitéer, hvilka hittills varit inrättade, åsyftat, så bör man hädanefter så mycket fullständigare kunna upphinna det föresätta målet, då man erhåller bev:s-beredningarne, hvilka förbereda frågorna för tax:s-komitéerna.
Här har ytterligare af en talare yttrats, att, genom större tax:s-distrikter, skulle bev:s-beredningarnes inflytande på taxeringen ökas.
Att detta i viss mån blifver händelsen, vill jag icke heller bestrida, men om bildandet af dessa större distrikter, derigenom att flera pastorater förena sig till ett distrikt, blir kommunernas, så att säga, ensak, så hafva de ju icke någon skälig anledning att klaga öfver hvad de sjelfva beslutat.
Skulle det åter blifva Komgens Bef:de, som kommer att utöfva den beslutande rätten i denna angelägenhet, så erkänner jag, att kommunerna möjligen kunde någon gång finna anledning till missnöje dermed, och ega fog att öfverklaga den omständighet, som af den värde talaren blifvit påpekad.
Samme talare har likväl, då frågan om bev.s-beredningarne var före, andragit, att dessa beredningar skulle vara nödvändiga, emedan tax:s-komitéerna omöjligen skulle kunna medhinna den noggranna granskning af alla uppgifter och förhållanden, hvilken uti förevarande fall vore erforderlig.
Om nu detta argument vid det tillfället var rigtigt, så får jag fästa uppmärksamheten uppå, att, till följd deraf, borde ock vara af mindre vigt, om tax:s-distrikten blifva något större eller mindre.
Hufvudsaken är och blir, att taxeringen verkställes af personer, för hvilka de skattskyldige ega förtroende, och på det sätt, som de sjelfva anse för sig mest lämpligt.
Jag tror äfven att påståendet att för närvarande tax:s-komité kan sammanträda i stad, om den oekså“ligger utom distriktet, icke eger något stöd i en rätt tolkning af den § i nu gällande bev:s-förordning, som handlar om rätt ställe för bemälda komitéers sammanträden.
Om staden åter ligger inom distriktet, måtte det väl icke strida mot ordalagen i §:n, att sammanträdet sker derstädes; — men att det skall bero på 2io
Den 18 Maj f. m.
Komgens Bef:de att utsätta sammanträden i stad, som ligger utom distriktet, det tror jag vara en onödig och mindre tjenlig föreskrift.
— Jag har hört klagas deröfver, att då tax:s-sammanträden egt rum här i hufvudstaden, för beskattning af den omgifvande landsorten, så har det understundom varit ganska svårt att hålla komitéens ledamöter tillsamman, emedan de haft så myeket annat, att, under vistandet i staden, syssla med.
Sådana distraktioner inträffa mindre lätt, då ledamöterna för dessa angelägenheters skull samlas på landet.
Jag fortfar således i mitt yrkande på återremiss.
Jag kan icke neka att det af Gr.
La gerbjelke mot mig använda skäl, var särdeles väl valdt, ty han vet ganska väl, att jag anser dessa beredningars arbete, med den sammasättning de nu få, blifva mycket otillförlitligt; men i alla fall tror jag icke att detta skall hjelpas derigenom, att man har tax:s-komitéer i hvarje församling.
Gr:n har vidare yttrat, att det vore fara värdt, att dessa komitéer skulle komma att arbeta för fort, för den händelse , de nemligen finge en större utsträckning.
Det tror jag äfven att de skulle komma att göra, på det att de, så hastigt som möjligt, måtte komma ifrån det obehagliga uppdrag, som blifvit dem gifvet.
I öfrigt instämmer jag uti hvad Gr.
Mörner i ämnet yttrat, och förenar mig med honom uti yrkande på återremiss.
Jag har endast begärt ordet, för att be svara de anmärkningar, som äro gjorda deremot, att man har fråntagit kommunerna den rättighet, de förut egt, att bestämma, hvar sammanträdena för tax:s-komitéerna skulle ega rum, samt öfverlemnat detta bestämmande till Komgens Befide.
Då jag inom komitéen tillstyrkt detta förslag, anser jag mig skyldig uppgifva skälen derför, Nu gällande stadgande återfinnes i 53:dje §:n af 1858 års bev:s-stadga, som tillåter att »flera pastorat förena sig om en tax:s-komité.» Bev:s-komitéen ansåg ock sådant vara alldeles nödvändigt, på det att icke folket skulle komma att besväras af allt för många och onödiga tax:s-komitéer å de orter, der pastoraterna voro särdeles små.
Men man har icke rätt vetat, hvem som nu skulle taga initiativet uti det fallet.
Man ansåg då uti komitéen, att det nu föreslagna sättet vore bättre; och fann icke några vådor uti, att öfverlemna denna rättighet att bestämma tax:s-distrikten till Komgens Befcde.
Vi föreställde oss nemi., att Kon:gens Befide skulle vara bäst uti tillfälle att afgöra, huru stora ungefärligen distrikten borde vara, samt att icke någon skälig anledning funnes att antaga, det Komgens Befide skulle missbruka denna sin makt, för att på något sätt plåga folket.
Sannerligen vi kunde föreställa oss detta.
Jag tror ock icke, att man har någon skälig anledning att tänka sig, det Komgens Deii 18 Maj f. m. 211 Kon:s Befide äro så oförnuftiga och. tyranniska.
Skulle de åter vara det, så finnes det likväl medel deremot i vårt samhälle.
Man kan anlita offentligheten och man har vägen öppen att klaga.
Jag för min del hyser inga sådana farhågor för missbruk af Kon:s Bef:de; och med denna öfvertygelse tror jag man näppeligen kan tänka sig, att någon annan myndighet skall bättre vara i tillfälle än Koms Befide att göra ifrågavide fördelning.
Beträffande åter sammanträdes-stället, så har, äfven under den tid närvarande bev.-s-författn. varit gällande, någon gång inträffat, att taxis-komité för landet sammanträdt i stad, och således utom distriktet, hvilket dock strider emot föreskriften i 59:de §:n.
I allmänhet tror jag taxis-komitéerna samlats vid tingsställena; oeh åtskilliga härader finnas, som hafva sina tingsställen i stad.
Det var för att legalisera detta bruk, som vi ansågo det nödigt att stadga, det sammanträde kunde ega rum uti en närbelägen stad.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af den förev:de §:n, framställde H.
Exc. först propos. å bifall dertill, hvarvid svarades blandade ja och nej; samt sedermera propos, på §;ns återremitterande, då svaren jemväl utföllo med ja och nej i blandning; hvaruppå, och sedan berörde propos:r i samma ordning förnyats och på enahanda sätt besvarats, H.
Exc. förklarade, att han trott sig finna den sista proposm om återremiss af §;n vara med öfvervägande ja besvarad. §§ 44, 45 och 46, Biföllos. § 47.
Jag har endast begärt ordet, för att anhålla, det ordet »Stockholm" uti andra raden, andra momentet af denna §, måtte få ändras till »Staden.»
Det synes påtagligen vara ett tryckfel, som här tillkommit.
Uti 3:dje mom:t af den nu föredragna 47:de §:n stadgas, att »inträffadt förfall bör ofördröjligen anmälas för magistraten, kronofogden eller Kronans ombud vid den förestående bev:s-taxeringen, så att före tax:s-komiténs sammanträde suppleant hinner inkallas.”
Jag skulle för min del tro att ordet "Kronans ombud” icke här är på sin plats.
Kronans ombud på landet vid tax:sförrättningarne är nemi. kronofogde.
Således kunde det vara detsamma, om det i denna § stöde »Kronans ombud» eller »kronofode”; men till en början möter härvid den omständigheten, att jag åtminstone icke kan finna, att personen, som är detta VI B.
14 212 Den 18 Maj f. m.
Kronans ombud, med någon säkerhet kan antagas vara af taxrskomiténs ledamöter känd förr, än komitén sammanträder.
Jag anser derföre att detta ord ”Kronans ombud” bör utgå; äfvensom att, då det står uti denna §:s 2:dra moment: ”Genom magistratens eller kronofogdens försorg meddelas de valda ledamöterna och suppleanterna underrättelse om deras erhållna uppdrag,” det jemväl bör vara till dessa myndigheter, magistraten eller kronofogden, som inträffadt förfall bör anmälas
Likaledes bör det ook, i öfverensstämmelse härmed, vara genom magistrats eller kronofogdes försorg, som suppleant må inkallas.
Jag upprepar min förut gjorda anhållan, att ordet ”Kronans ombud” här måtte få utgå.
Den anmärkning, som den förste värde talaren gjort i afseende å andra momentet af denna §, torde sakna all grund.
Det har nemi. af honom yttrats, att ordet ”Stockholm” skulle här vara oriktigt, samt att man i dess ställe skulle införa ”staden.”
Momentet skulle då få följande lydelse: ”Efter valets förrättande bör den, som dervid fört ordet, om detsammas utgång skyndsamt underrätta i städerna magistraten etc.”
Men nu är förhållandet, att det är magistraten, som för ordet i städerna utom i Stockholm.
Derstädes är det deremot icke magistraten, utan valen ske, jemlikt 45:te §:n, på allmän sockenstämma.
Det förslag, som i 2:dra mom:t är uppstäldt, är således rigtigt; och Hr von Köchs anmärkning har sannolikt tillkommit af ett misstag.
Vidkommande åter det 3:dje mom:t, skulle äfven den anmärkningen kunna göras, att, sedan R. o. Ad. numera återremitterat frågan om ansvar för den som uteblifver från ber:sr beredningar utan laga förfall, man äfven borde återremittera denna §, som rör ansvar för dem, som uteblifva från tax:skomitéernas sammanträden, enär, i händelse någon ändring i denna § voro behöflig, den borde sättas i sammanhang och utarbetas gemensamt med förändringarne i den förstnämnda §:n.
Eör sådant fall torde ock måhända något afseende böra fästas vid den omständighet, hvarom Gr. af Ugglas uti ett före ående yttrande erinrat, eller att, enligt nuvarande bev:sförordning, den, som uteblifver från tax:s-komitén, jemväl måste ersätta kostnaden för deras inställelse, som inträda i följd af den ordinaries uteblifvande.
Jag anhåller således vördsamt om återremiss å 3:dje mom:t af denna §; men om bifall till l:sta och 2:dra mom:n af densamma.
Lagerbjelke uti berörde hänseende uppgifna förhållande eger sin fullkomliga riktighet.
Min anmärkning åter har tillkommit deraf, att Utsk:t vid 45:te
Den 18 Maj f.m. 2-13 §:n företagit en ändring uti hvad komitén förslagit.
På grund utaf hvad anfört blifvit, torde min anmärkning fa förfalla.
Jag vill endst erinra, att å sista raderna, l:sta mom:t af 49:de §:n, förekomma följande ord: »På landet är kronofogden i orten sjelfskrifvet ombud vid bev:s-taxeringarne».
Yid sådant förhållande synes mig onödigt att här efter ordet »kronofogden» tillägga orden »eller Kronans ombud», ty egentligen är ju kronofogden Kronans ombud.
Det skulle vara fullkomligt öfverflödigt att vidtaga denna ändring, så vida icke i mom:t äfven staden vore sammanblandad samt magistraten.
Således är ett annat
Kronans ombud i denna § särskidt omnämdt.
Då emellertid en återremiss af 3:dje mom:t uti denna § blifvit begärd, afstår jag från mitt yrkande om särskild propos. att dessa ord »Kronans ombud» måtte få utgå, samt förenar mig med dem, som önska återremiss.
Exo. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats bifall till l:sta, 2:dra och 4:dc mom:n, samt återremiss af det 3:dje mom:t uti förev.de §, blefvo uppå särskilda propos:r mom:n 1, 2 och 4 bifallna, samt mom:t 3 återr.emitteradt. § 48..
Bifölls. § 49.
Frih. Hermelin, Carl