Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och Landt Mar/kalken yttrade, att då den af honom sist framställde proposition, blifvit med Ja och Nej, samt anhållan om votering, besvarad, syntes berörde proposition', hvarigenom frågan oin maximi beloppets bestämmande skulle till det regiementariska förekommer, uppskjutas, böra intagas i Ja-propositionen, samt maximibeloppets fastähande till 1000
R;dr åter innefattas i Nejpropositionen.
Enligt det af Herr Grefven och LandtMarskalken nu framställde förslag till voteringsproposition, skulle vi ej komma att votera om Utskottens Betänkande.
Herr Hjertas
Jag har icke under loppet af discussionen hört någon försvara Utskottenä Betänkande oföråndradt, utan man har antingen velat hafva en högre, eller en lägre maximisuinma, ån den Utskotten föreslagit, eller ock att frågan om maximi-beloppets bestämmande måtte tills vidare uppskjutas.
Enär således ingen yrkat bifall å Utskottens Betänkande utan förändring, vet jag icke, hvarföre
Utskottens förslag skulle i voterings - propositionen upptagas.
Jag brukar ej vanligen tala så lågt, att hvad jag yttrat bör kunna hafva undfallit - Den 13 September e. m, 705 fallit Herr Hjerta.
Jag har likväl flera särskilta gånger begårt bifall å Utskottens förslag, och jag yrkar votering derom nu, såsom en min ovilkorliga rättighet.
Herr Uggla, Göran Gujtaf:
Jag torde vål ej behöfva vitsorda riktigheten af hvad Herr Tham nu yttrat.
Jag har likväl tydligen hört honom begära proposition på Utskottens förslag ; och till undanrödjandé af allt tvifvelsmål gör jag det nu äfven.
Det låter sig vål göra, att begära bifall å Utskottens Betänkande; men man får derigenom icke påtruga Ståndet sin (enskilda mening.
Hår åro tre alternativer; och tilan torde få skrida till tvånne voteringar.
Herr Grefven och LancltMarJkalkeh yttrade, att då de trenne sårskildte meningar, hvilka, i afseende å maximibeloppet blifvit fram. ställde, icke kunde uti en voterings-proposition innefattas, måste; i händelse någon mening icke ville jemka sig efter de öfrige, tvånne voteringar deraf blifva en oundviklig följd.
Herr Gederfchjöld:
Jag anser mest öfverensstämmande med formen, att ja-propositionen blifver deri, vid hvilken votering begärdes, hvar. igehorrl ook samina ändamål vinnes; ty nejpropositionen kan i sådant fall innehålla, att det Ridd. v. Ad.
Prut. Vill. Band, 45. joS Den 13 September e. rn, kommer särskilt att afgöras, huruvida maximi- beloppet skall blifva 1- eller 2000 R;dr.
Ejörnftjerna:
Jag upprepar min anhållan, att man må skilja mellan quaestio an och quaestio quomodo; och att således första propositionen må blifva, huruvida fastighetslån skola utgå, eller icke.
Hår har visserligen blifvit ifrågasatt, huruvida fastighetslån åro nyttige* men alldeles icke, det de ju skola utgå, Frågan år blott om såttet och beloppet.
Räntan hör till en annan punkt.
Jag anhåller således, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes förnya proposition på bifall till Utskottens Betänkande, samt att Herr Tham ville afstå från sin begäran om votering, och instämma med Grefve von Schwerin, i hvilken händelse tvånna voteringar kunna undvikas.
Jag förenade mig med Gref. ve von Schwerin i den öfvertygelse, att hans förslag var det råtta; men jag hade redan förut begärt votering.
Skulle nu Herr Grefvens mening icke antagas, kan jag icke afstå från den votering jag begärt å Utskottens Betänkande.
I sådant fall underställer jag, om icke Grefve von Schwerin skulle vilja afstå från den proposition, han föreslagit.
Jag anser Utskottens Den 13 September e. ml 70? förslag att bestämma maximibeloppet till 2000 R.-dr vara lika oriktigt som Herr Hjertås, att nedsätta det till 1000 R:dr.
Den af Grefve von Schwerin föreslagna utväg, att uppskjuta bestämmandet af beloppet, till dess frågan om hela anslagssumman blifvit afgjord, tror jag vara den enda råtta, och kan derföre icke afstå från anhållan om proposition derå, äfven i händelse Herr Grefven sjelf icke skulle göra det.
Herr Cederfchjöld: Sedan Herr
Tham föri klarat, att han blott ovilkorligen afstått från sin begäran om votering, står det honom visserligen Öppet, att göra sin rått gällande.
Jag får dock erinra, att då frågan om räntan utgör en särskild omständighet, kan man i alla fall ej med visshet påräkna att undgå flera voteringar.
Herr Grefven och Landt-Mar/kalken yttrade, att sedan hvarken de Ledamöter, hvilka yrkat maximibeloppets bestämmande till 1000 R:dr, eller de, som önskat, att frågan om maxi. mibeloppet måtte uppskjutas, ville från berörde yrkanden afstå, fruktade Herr LandtMarskalken, att, så framt ej Japropositionen, hvilken, enligt fleres påståenden, torde böra innefatta bifall å 23 punkten i Betänkandet, af Ridderskapet och Adeln gillades, tvånne voteringar måste äga rum, i anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande voterings-proposition:
Den som bifaller punkten i Stats- och 7©8 Den 13 September e. m.
BancoUtskottens Betänkande om Finance regleringen, voterar Den det ej vili, voterar Nejj Vinner Nej, kommer genom serskild Öfverläggning att afgöras, antingen frågan om maximibeloppet bör uppskjutas, eller samma belopp bör till 1000 R:dr bestämmas.
An clarfv ård'.
Jag utbeder mig blott få fråga, om med denna votering uträttas annat ån att vi straxt efter dess slut skola discutera, huruvida maximi-beleppet skall blifva 2000, eller jooo R;dr?
Herr Grefven och handtMarjkalken erinrade, att. om Jöpropositionen vann, vore det af Utskotten föreslagne maximibelopp 2000 R:dr jemväl faststålldt, och kunde, i denna händelse, någon ny votering således icke vidare komma 1 fråga.
Skulle åter Nejpropositionen vinna, kunde till åfventyrs en ny votering rörande de i salima Nej-proposition upptagne alternativet* uppstå.
Friherre Björnjijerna’.
Jag hemställer, orri ieke Japropositionen kunde ställas så, att 2,’Mje punkten stsdnade vid ordet utgifvas, hvilket jag ansedt utgöra qnaestio an j och att lrågan otri Den l3 September e, m. 709 utlåningsbeloppet med mera Iiörde till det re-* glementariska.
Herr Grefven och Landt Marjkalken erinrade, att en Ledamot utfryckeligen begärt, att Japropositionen måtte innefatta bifall å 23 punk-i ten oförändrad.
Jag begärde icke i början Utskottens förslag tii! första proposition.
Jag gjorde det sedan endast derföre, att Herr Hjerta ville hafva sitt förslag till Japroposition, och frågans hvilande till det reglementarisk» i Nejproposition.
Örn alternativerne blifva emellan Utskottens Betänkande och uppskof, så har jag visserligen ej något deremot.
Så vida jag ej misstager mig cm RiksdagsOrdriingens föreskrift, tillhör det, i händelse af votering, Ståndet först att afgöra, hvad sorn skall blifva contra-proposition.
Således bör man nu först decidera, antingen contrapropositionen skall blifva 1000 R:dr maximibelopp, eller uppskjutande af bestämmandet, tills det regleraentariska förekommer.
Bjornjljerna:
Jag hemställer,, om icke, i anledning af hvad Herr Hjerta anfört* Japropositionen kunde blifva sådan, jag föreslagit, och confra-propoaitionen innefatta ett blifvande afgörande utaf maximibeloppet?'
Friherre C&derfirom%, Contrapropositionen skulle vål blifva deri af Herr Hjerta, föreslagna >, 110 Den 13 September c. m. éngående 1000 R:drs maximibelopp.
Om någon annan år således nu icke fråga; och sedan Herr Tham samtyckt att utesluta sista meningen ur punkten, anser jag denna böra blifva Ja-proposition, och Herr Hjertås förslag Nejproposition.
Herr Tham’ Om den sista raden ur punki ten uteslutas, förstår jag icke, hvad densamma innehåller.
Det vill då såga, att vi ej skulle votera om någon summa.
Om ändamålet härmed år, att förekomma beloppets bestämmande, kan jag icke afstå från den votering, jag förut yrkat.
Herr Grefven och LandtMarJkalken förklarade, det han för dess del ansåg deri af honom sist framställde Voterings-proposition vara den lämpligaste, enär deri innefattade alla de tre sårskildte meningar, hvilka under discussionen blifvit yttrade.
Herr Hjerta; Det är i Riksdagsordningen tydligen föreskrifvit, att propositionerne skola vara bestämde.
Jag anhåller derföre, att vi först må få votera omi contra-propositionen; och att vid detta tillfälle ja-propositionen må blifva Grefve von Schwerins förslag, och nejpropositionen, mitt.
Herr von Hartmansdorff, Augvjt:
i)en 29 October f, m, 467 £it till grund, och då tror jag ej, atf en bestämd exeptionslag bör bestämmas för HöfTjenster.
Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt redan fattade beslut.
Herr Grefven och Han dt Mars kalken lät uppläsa de öfrige RiksStåndens, i; detta ämne9 ankomne ProtocollsUtdrag af den 4, 7 och itj dennes, hvaraf inhämtades, att Präste- och BondeSiånden afslagit StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, med förklarande, att Riksens Stander borde hädanefter som hittills, äga att pröfva hvars och ens rättighet till Pension, i moa af tjenstetid och behof; men BorgareStåndet åter bifallit berörde Utlåtande, med det tillägg, att såsom villtor för åtnjutande af Pension, börde föreskrifvas skyldigheten, att styrka sitt behof deraf.
Herr Grejven och LandtMarskalkeh hem^ itälide, om Ridderskepet och Adeln behagade^ med förkastande af StatsUtskottets Utlåtande, förblifva vid dess i detta ämne redan fattade beslut^ Ropades Jas Företogs till pröfning StatsUtskottets den 14. dennes nnder N:ö 537 aflåtpe, samt den 17 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med förslag till förnyad Instiuction för Riksens Ständers Revisörer, i hvad som rörer deras befattning med Statsverket. ii 8 Sen 2g October f. m.
Friherre af Nordin, Carl Johan, anförds skrifteligen:
Hvarefter Friherre af Nordin tilläde muntligen :
Jag instämmer för öfrigt i den tillstyrkan, som Herr Lagman Noréus i dess Betänkandet åtföljande reservation gjort, att då Fullmäktige i Riksgälds - Contoiret låta till trycket befordra Riksens Ständers Bevisorers Berättelse, dervid måtte fästas det vilkor, att de förvaltande Verkens förklaringar äfven må varda tryckta och viss tid fl en sådan åtgärd föreskrifven af 2, högst 3 månader, räknade ifrån Revisionens slut.
Hans Excellence Herr Grefve af IP et - lefstedt, Gustafi Innan jag går att afgifva de anmärkningar emot StatsUtskottefs Betänkande, som påkallas af förslaget till Instruction för Biksens Ständers Revisorer , anhåller jag att få framställa en fullständig berättelse om denna fråga från dess början.
Om jag härvid skulle komma att återupprepa, hvad jag i början af Riksdagen i detta ämne haft äran anföra, hoppas jag att min ursägt ligger i sjelfva ämnets vigt; och i min alfvarliga öfvertygelse, att det i hela sitt sammanhang måste betraktas, för att opartiskt och rätt kunna bedömmas, Biksens Ständers Revisorers rättighet att granska Statsverket Räkenskaper och Förvaltning
Den 29 Ocleber f, m. var först bestämd genom 68 §•
RiksdagsOrdnin* gen, och fanns endast der stadgad.
Vid l8t3 års Riksdag inlemnade Riksens Ständer till Kongl, Majit , med underdånig anhållan om dess utfär_ dande, en Instruction för deras Revisorer, hvilken år 1810 blifvit uppgjord.
Denna Instruktion blef ock utfärdad den 10 Junii jgl2 , och följdes derefter i alla delar vid de Revisioner, som ägde rum ända till år 1818, då fråga för första gången uppstod om granskning af flera Cassör ock Verks Räkenskaper , än dem , som finnas i Instructionen upptagna , der endast Stats^ Contoirets räkenskaper omförmäias , såsom föremål för denna granskning.
Derefter blef en betydlig förändring i afseende på denna Instruction vidtagen derigenom , att Riksens Ständer beslöto, att deras Revisorers Berättelser skulle genast till trycket befordras , i stället för att 1312 års Instruction innehåller, att de skulle förseglade förvaras intill nästa Riksdag.
Detta beslut blef ej en gång hos Kongl.
Majit anmäldt.
Till stöd för de nya anspråken anfördes Växelvis vigten af Grundlagen och af Instructionen , allt i mohn af den större verkningskrets , dessa särskilda stadganden lemnade Revigorerne.
Enligt hvad jag förut nämnt , innew höll
Instructionen blott rättighet för dem att granska Stats-Contoirets särskilda Räkenskaper.
Detta ansåg man vara allt för inskränkt J och derföre åberopades, emot Instructionen , 68 $.
Riksdagsordningen , der det står, att Revisorerpe skola granska Stats-Verkets Räkenskaper, sty - 47° den 29 October /. m. reise och förvaltning , och man afgjorde, genom tolkning af detta ord, att därmed borde och 'skulle förstås alla allmänna Cassör och Räkenskaper.
Instructionens 2 §. stadgade åter: ’5att Revi ”sorerne skola äga tillgång till alla Stats-Contpi”rets Räkenskaper, Protocoller och Handlingar, ”icke allenast för de år, till hvilka Revisionen sträcker sig , utan ock , likmätigt 42 §• i Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContoiret ”undfå de upplysningar och handlingar , som de ”i öfrigt finna nödige, för att efterse och granska, ”huruvida utgifterne äro icke allenast öfverensT ”stämmande med de fastställde Staterne, och Ogrundade på så väl dem, sorn Kongl. Maj'.ts särskilda Nådiga Förordnanden , der sådane legat ”till grund för utbetalningarne , utan ock med ”behöriga qvittencer verificerade af dem , som ’’ägt de anordnade medlen uttaga och djspone5’ra.
Med stöd af denna §. fann man orden i 68 $. Riksdagsordningen , der det endast talas om "två års af slutade Räkeipkaper" medgifva allt för liten utsträckning af Revjsions-åtgärcien, Man hänförde sig derföre ifrån Riksdagsordningen till InstruGtionen för att anskaffa alla handlingar , och kunna verkställa granskningen intill den dag, då Revisprerne sammankomma.
Hvad sjelfva tryckningen af Revisorernes anfnärkningar vidkommer, kunde man hvarken åberopa Ckrundlagen eller Instrpctipnen, hvilken sednare man i detta afseende bestämdt hade e~ mot sig.
Denna del af frågan står således all-s deles enstaka, och sig sjelf lämnad.
Ven 29 October ft ni.
Då under dessa omständigheter tvifvelsmål således uppstod om hvilketdera i detta afseende vore ligtigt , aflat Kongl. Majit den 28 Febr. innevarande år en Nådig Skrifvelse till Riksens Ständer , hvaruti Kongl. Majit förklarade
Big vilja samtycka, att Tullverkets räkenskaper, såsom ock Räkenskaperna för de under KrigsCollegium ställda Militiss-Boställs- och KrigsmanshusCassorna må hädanefter af Riksens Ständer eller deras Revisorer granskas ; äfvensom att ett lika förhållande lomme att äga rum med den. del af SeraphimerGillets fonder , som af Allmänna medel utgöras ; men att Kongl, Majd , sorn härigenom gifvit ett förnyadt bevis af Sin afsigt , att , uti allt nyttigt och billigt , gå Rikets Ständers önskningar till möies , ville, såsom en motsvarighet för Dess ofvannämnde Nådiga medgifvande, af Rikets Ständer äska , att de meddela mera bestämda föreskrifter än hittills , för deras Ombud vid de Revisions förrättningar, som, emellan Riksdagarne , inträffa , och således Instructionen af år 18.12 erhålla en ytterligare utveckling.
Det är i följd häraf, StatsUtskottet nu inkommit med förslag till en ny Instruction för Riksens Ständers Revisorer.
Ridderskapet och Adeln torde nu tillåta mig undersöka, huru den föreslagna Instructionen är beskaffad, och om Riksens Ständers StatsTJtskott genom detta förslag verkligen gått Kongl, Majtts önskan till, inötes, 3 §. i förslaget, till Instruction innehlllerförteckning på alis de fonder, till hvilka Re*. 47* Z>en *9 October /. m\
•Hsorerne bora sträcka deras granskning , med tillägg att detta gäller äfven i afseende pl sådane Cassör, som hädanefter genom allmänna bidrag tillkomma; äfvensom att Kongl. Mcij.t vid början af hvarje Revision täckes till Revisorerne låta öfverlemna de vid föregången lämpelig tid infordrade och till Kongl. Majit ställde underdåniga Berättelser från de särskilda Embstsverken , om hvarje, under dem beroende , Cassas tillstånd , styrelse och förvaltning.
Detta är något alldeles nytt och af Kongl, Maj ts Nådiga Skrifvelsej i intet afseende, påkalladt. 5 §• innehåller ett bestämdt stadgande , att Revisionen skall sträckas till den dag, Revisorer-' ne sammanträda s utan afseende på den i Grundlagen föreskrefne tid af 2 års afslutade Räkenskaper.
Jag instämmer i denna omständighet fullkomligen med Friherre af Nordins Betänkan* det åtföljande reservation , och med hvad han , vid detta tillfälle, före mig yttrat.
Jag tror mig blott böra tillägga , att hvad StatsUtskottet uti premisserne anfört , såsom stöd för Revisorernas förmenta rättighet att utsträcka granskningen öfver de tvänne åren , enligt min öfvertygelse, icke är förenligt med Grundlagens bokstaf, ehuru Utskottet behagat åberopa dess anda , som likväl , efter 83 §•
Regeringsformen , torde få gifva vika för bokstafven.
Stats - Utskottet säger nemligen, att efter ö8 §.
Riksdagsordningen fö— reskrifver, att Revisorerne böra sammanträda så ofta , att hvarje Revision tua kunna omfatta 2:ne års afslutade Räkenskaper , skall deraf vara klart, $tt Revisions-åtgärderne kunna sträckas längre. *9 Oetobsr /. m.
För min del åter kan jag éj af orden sS öjia draga annan slutföljd, än att när Grundlagen medgifver fern års mellanrymd emellan Biksdagarne, skola Bevisorerne 3.1 ofta sammankomma, att de kunna revidera 2;ne Irs räkenskapor på en gång ; och då det i afseende på dem ytterligare heter , att de skola vara a/slutade , äro endast så dane Bevisorernes granskning underkastade.
StatsUtskottet har hämtat stöd för sin framställning af 4a § BiksdagBOrdningen , hvarmedelst det blifvit Siats-Contoiret ålagdt , att omedelbarligen lenina alla äskade upply silinge r; men der står ock, att dessa upplysningar skola affordras i och Jör medlens redovisning.
De måtte således endast angå de räkenskaper , som skola granskas, och hvilka äro bestående att omfatta endast 2:ne år.
I detTna Instruction har StatsUtskottet äfven upptagit ett stadgande , sorn jag medgifver väl förut finnes i den gamla , att nemligen Bevisorerne kunna , med anledning af af 30 §.
BiksdagsOrdningen , hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla de af dem gjorde anmärkningar: men hvilket, då fråga är om upprättande af en ny Instruction , desto mindre der bordt intagas, som det icke är öfverensstämmande med Grundlagens bokstafiiga innehåll.
Jag får derföre fästa Bidderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå , att ofvannärnnde 30 §, endast lemnar Biksens Ständers Statsutskott vid Riksdagarne rättighet att inkomma med sådana anmärkningar ; hvaremot jag för min del ej tror, att samma rättighet kan eller bör utsträckas till Biksens Ständers Revisorer mellan Riksdagarne.
471 Den 29 Octobcr f, m.
Uii sista §. af den nya Instruclionen ha^ Utskottet föreslagit, att Revisorernes Berättelser genast, genom Fullmäktiges i RiksgäldsContoiref försorg , skola till trycket befordras och jemte .Allmänna Tidningarne utdelas»
På sätt jag förut haft äran anföra , står detta i rak strid mot 5 §. i 1812 års Insiruction , som bjuder, att dessa berättelser skola förseglade förvaras i Riddarhus- Canzliets Archiv till nästa Riksdag, för att då till Riksens Ständer a Aemnäs.
Af allt detta torde Ridderskapet och Adeln, upplyst finna , att den tvetydighets, undanrödjan. de , som Kongl. -Majit asyftai: , i afseende på hvad Riesens Ständers Revisorer äga lagligen göra eller låta, långt ifrån att för de bägge StatsMakterne , sorn häröfver hyst olika meningar , vara håfven , endast för den ena vunnits , genom ett ihärdigt fortfarande 5 de anspråk, hvars läglighet af den andra varit , och är bestridd ; samt att StatsUttkoitet i det hela til! besvarande af Kongl- Majtts Nådiga framställning, ej gjort annat, än tillstyrkt , det dan, efter Utskottets åsigt, upprättade Instruction mätte insändas till Kongl, Majit med underdånig anhållan om utfärdande deraf.
Det må således först vara mig tillåtet att fråga, hvad meningen är med. denna anhållan om Instructionens utfärdande ?
Ä,r det nemligen att derå erhålla Kongl. Maj;ts Nådiga sanction ?
Jag finner väl, att ingressen lill 1812 års Instruction lyder på följande sätt ; ”Att, som till Oss Riksens Ständer vid innevarande Riksdag öfverlemnat den fö?
Den 59 Octo l/er f. m.
,?Revi«orer öfver Stafs- Banco- och Riksgälds”Veiken fastställda Instiuc'iof] , roed underdånig ”anhållan örn dess utfärdande till vederbörändes ”efterlefnad, alltså håfve WI, med Nådigt bifall ”cjert/ll, nu velat densamma, i sådant ändamål, ”allmänneligen kungöra, lydande ord från ord ”sorn följ r, roed mera , ’ roen jag förutser , att roan möter mig roed orden i 68 §•
Riksdagsordningen der det står, att Revisorerne skola verkställa granskningen, ”enligt af Riksens Ständer ”utfärdad instruciion och att man derjemte åberopar hvad 70 §.
Riksdagsordningen innehåller , att nemligen ”Fullmäktige och Revisorer ej kun”na i och för deras befattning , emottaga batalion ingar utan af Riksens Ständer allena , och enligt ”de Instriictioner desse stadgat hafva''
Med antagande således deraf, att Instructionen öfverlemnas till Kongl. Majli endast i ändamål alf blifva utfärdad , mäste åtminstone ej af Riksens Ständer befallningar af den beskaffenhet i Instructionen gjlvas, sorn ej kunna uppfyllas utan |£ongl.
Majns medverkan , eller sådane, sorn Riksens Ständer icke äro berättigade att lemna ; ty i annat fall mot vägas dessa befallningar af andra, hvarigenom de förra blifva omintetgjorda.
Sådarif är förhållandet roed de speciella Räkenskapernas afgifyande , hvarom 3 §. i den föreslagna nya lnst 1 irctionen handlar ; stadgandet i 5, <Jj. om skyldighet för Srats-Go itoiret att meddela Revisorerne o/la handlingar, intill den dag, då de sammanträda } föreskriften om revision af alia d© öfriga Cassurnas Räkenskaper} h vilkas.
Stn *9 fiel ober J, m. granskning Önnu ieke af Kongl. Maj:t är medgifven, och hvarom man likväl tillåter sig att förordna, utan att ens medgifva hvad sorn har för sig tydliga bokstafven i Riksdagsordningen.
Sådant är oek slutligen förhållandet med den pä« bjudna tryckningen och utdelningen af Revisorernes Berättelse.
Uti intet annat Constitutionelt Land än Sverige finnes en sadan mellanmakt , sorn Riksens Ständers Revisorer.
Orsaken , hvarföre den hos oss blifvit införd , är, att vär Lagstiftande makt en längre tid är åtskiljd , och att det »kulle blifva allt för tidödande , om granskningen af Statsförvaltningen blott under Riksdagarna finge äga rurn.
Ingalunda malte deremot ändamålet hafva med dessa Berättelser varit , att de såsom eldbränder skulle kastas ut bland Nationen ; och just derföre fordrar rättvisan , att anmärkningarne om de nödvändigt skola tryckas, åtföljas af deras förklaringar, emot hvilka ds blifvit rigtade.
Det är på grund af hvad jag niä i korthet anfört, som jag ej tror, att Kongl. Maj:t kan med Sin underskrift utfärda den föreslagna Instruetionen , ty
Han behöfver ej, till allmän efterlefnad, utfärda något annat än, det han gillar, och detta förslag kan han icke gilla.
Hvad skall väl då följden blifva af denna fortsatta brytning emellan de tvenne Samhällsmakterne , hvaraf den ena anser sig kunna lagligen vägra , hvad dgn andra tror sig kunna lag - Den 39 Otta ber f, rm, ligen begära; om icke den, alt brytningen skall fortgå , utan att ändamålet å någondera sidan Tinnes.
Är det då icke bättre, att mötas genom ömsesidiga begifvande» , än att beständigt yrka det man icke äger i lagens tydliga bokstaf rätt att fordra ?
J3g yttrar här blott min enskilda öfvertygelse , och medgifver att StatsUtskottet på sätt och vis varit bundet af förut vidtagne partiella beslut.
Men jag tror, att Utskottet handlat bättre och ändamålsenligare , om det i stället för att , på ett afgörande sätt, förklara klart och bestämt, hvad som aldrig, utan vrängd tolkning; al Grundlagens ord, kan blifva; dst» medgifvit, att Kongl. M3j:t haft grundad anledning att vägra revision af andra Cassör, än dem, som hitintills varit
Revisorernes granskning underkastade } genom det uttryckliga stadgandet i J8l2 års Instruction, inskränkt till StatsContoirets Räkenskaper allena, och som , härledands sig från Rikets Ständer sjelfva, borde å deras sida anses, såsom en bestämd tydning af hvad med Statsverk, efter 6 8 §•
Riksdagsordningen, skulle förstås , så mycket mera som i g år, efter Grundlagens antagande, inga anspråk utöfver denna tyd-’ ring, gjordes ; men derjemte tillstyrkt Riksene Ständer, att, med fästadt afseende på de allmänna grundsattserne för ett Constitutionelt Regeringssätt , hemställa till Kongl. Maj;t om en mera utvidgad granskningsrättighet ; att frånträda all utsträckning af revisions- åtgärderne utöfver de i 68 §•
Riksdagsordningen och 1812 års Instruction utstakade två år ; och alt Riksens Ständer sjelfve måtte erkänna billigheten deraf, att de anmärkningar, 50m geno» trycket »