Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad motivet angår, som egentligen säges i betänk, hafva grundlagt afstyrkandet, kan jag ej i allo instämma deruti.
Endast en ringa del eller snart sagdt den minsta af cabinettscassans skuldförhållanden är föremål för pröfning af liksrätten.
Denna pröfning omfattar utomdess blott sjelfva det juridiska ansvaret, men ingalunda hvad som här måste vara hufvudfrågan, nemi.
Statens betalningsskyldighet.
Utan en så beskaffad föregången utredning, som den jag nu yrkat af StatsUtsk., kan jag aldr ig lemna min röst till ett sådan anslag, som Regeringen nu begärt; och i detta hänseende synes mig ibland reservanlerue
Hr von Troil hafva uttryckt den enda rätta meningen.
Jag finner mig deremot icke kunna komma till en sådan slutsats, som den, hvilken i följd af en alldeles egen logik i somliga reservationer uttalats, nemi.: att den kända skulden ufven måste erkännas, der igenom att StatsUtsk. kommit i tillfälle att uppgifva beloppet af cassabristen; samt att denna bör betalas, såvida icke Rikets värdighet, credit och trygghet skall äfventyras.
Att en fordran blir betalningsgild blott derföre, att beloppet uppgifves, är ej förenligt med min slutförmåga.
Den, som är mera än jag invigd i hemligheterna, må, om han kan, försvara den satsen, att "Rikets värdighet, credit och trygghet" äfventyras, om Coloninldepartementet och borgesmännen för dess upptagna lån icke blifva af Svenska och Norrska cabinettseassan honorerade, äfven örn räkningar kunna uppgöras, som utvisa, alt departementets lån blifvit använda till försträckningar för cabinettscassan på annan väg än grundlagen föreskrifver.
För min del vidblifver jag den tro, att om Svenska statsverket skulle förlora sin "credit" hos det s. k.
Colonial-departementet, blefve förlusten ej särdeles stor; och ”Rikets värdighet” iakttoges, som mig synes, aldrabäst, när ett fritt folks representanter visa sig nogräknade om helgden af sina grundlagar.
Hvad tryggheten "beträffar, så torde mig ursägtas den mening, att denna trygghet icke kan befrämjas annorlunda än genom en sammanjemkning af förhållandena statsmakterna emellan; men som en sådan kommer åtminstone aldrig jag att föreslå, att af folkets medel anslå 100,000 r:dr årligen, för alt dermed i all underdånighet, utan utredning, utan anmärkn. och utan villkor, sopa igen de omisskänneligaste spåren efter den förvaltningsgren, som af alla torde varit mest vållande till den obelåtenhet och till det allmänna missnöje, hvilket nu visar sig vara det tydligaste i ögonen fallande resultatet af den sist förflutna 3o-åriga administrationen.
En ledamot af delta Stånd yttrade redan vid återremissen af extra-statsregleringen sin tillfredsställelse och sin glädje i anledn. af Hr Statsrådet Ihres anmärkntr emot uteblifna anslag för cabinettseassan, och jag log mig Den 37 Februari f. m. 701 vid samma tillfälle friheten yttra alldeles motsatta känslor.
Det bör således förefalla helt naturligt, att jag blott betrak tade såsom ett skrämskott det yttrande: ”att, om
Utrikes departementet lemnäs så redlöst”, som det förmenas blifva genom StatsUtsk:s afstyrkande, ”ingen om sitt och Rikets anseende ömtålig man, under uppfyllande af» den constitulionella ansvarighetens fordringar, skall kunna emottaga och förvalta det vigtiga Utrikes Statsministersembetet.”
Jag nödgas bekänna, att jag icke finner det ringaste samband emellan utrikes departementets förvaltning och den ifrågavar. ”eassabristen”, för hvilken ingen om sill och Rikets anseende ömtålig man hädanefter lärer vilja ikläda sig den constitutionella ansvarigheten, eller dermed taga något slags befattning.
Det är ju af StatsUtsk. fullkomligt utredf, att de af Svenska statsverket ”för m i n i s t e r s t a t e n anslagna medel”, jemte det ”ifrån Konungariket Norrige lemnade bidrag” äro fullkomligt tillräckliga för de i Staten bestämda löner åt de diplomatiska agenterne, och att medel för extrautgifter dervid äfven äro tagna i beräkning.
Hvad är det då, som förbinder en Svensk Statsminister att åtaga sig en skuld, som ej är Rikets? eller är verkligen skulden af Konungen eller af någon minister, å Konungens vägnar, såsom Statens skuld förskrifven?
Jag tror sådant icke vara möjligt.
Men för hvem månde då dessa antydda vådor vara uppdukade? och i hvad äfventyr slår Statens trygghet, om
Statsministern för utrikes ärendena en gång skulle upphöra alt vångla med cabineltscassans medel genom transactioner, som äro alldeles främmande förde af R.
St. fastställda riksstater?
Jag beklagar blott vid detta tillfälle, att mina begrepp derom icke kunna förena sig med Gr.
Horns; och jag beklagar det så mycket mera, som jag älskat tro, alt vi, under gemensamma bemödanden för fäderneslandets väl, skulle i hufvudsakliga fall sorn delta samverka med den liktänkthet, hvilken är ett villkor för hvad jag skulle vilja kalla politisk vänskap.
Månne det skulle vara så svårt att kunna uppfatta betydelsen af de stora och vigtiga skäl för en opinionsyttring, som förutsattes hafva legat till grund för Ulsk:s majoritets afstyrkande att anslå medel till den ifrågavar. bristens liqviderande; då StatsUtsk:s ledamöter varit i tillfälle att granska de cabinettscassan röride handlingar, på hvilka Ufskls majoritet säkerligen grundat sitt utlåt., synas de haft tillfälle att se, huru cabinettscassans brydsamma ställning uppkommit, fortgått och vuxit från riksdag till riksdag, utan att något meddelande till R.
St. blifvit afgifvet.
De hafva sett huru Svenska och Norrska cabinettscassan blifvit intrasslad uti olofliga låneafhandlingar med det s. k.
Colonial-departementet, och hvarvid innehållet af Reg.Fins 76 § icke kunnat undfalla dem; och de hafva äfven bort kunna uppfatta Regeringens sätt att behandla denna fråga i sin hel - J02 Den 27 Februari f. m. het.
Om en och- annan ibland dem icke delat bekymren öfver det inom en constitutionel stat icke I i kg i 11 liga sätt hvarpå den nya ministeren blifvit sammansatt, utan garantier af kända, mycket mindre af godkända politiska grundsatser; om den inom RiksSttn yttrade missbelåtenhet med Statsrådets incompletla skick och dröjsmål med de hvilande grundlagsfrågors ocb beslutade lagfrågors afgörande, sedan riksdagen varit öfver ett år, icke af alla delas; oin under våra närvar, ministeriella förhållanden icke af alla hysas de allmänna farhågorna i anseende till Regeringens blifvande medverkan för de af nationen så omisskänneligt påkallade stora reformfrågornas behandling; loide likväl tillräckliga anledntr vara för banden för den opinionsyltring, sorn kan finnas uti majoritetens af StatsUtsk. till R.
St. afgifr.a afstyrkande utlåt, i afseende å cabinettscassaskilldens liqviderande.
Jag åtminstone fattar ocb förstår fullkomligt denna opinionsyttring och instämmer till alla delar i densamma Jag kan i följd deraf aldrig komma att obetingadt tillstyrka 100,000 r:dr årligt anslag för betalande af vederbörandes skulder; men om jag finge erfara några af Regeringen verkligt medgifna eftergifter, något Regeringens afseende å nationens billiga fordringar ocb större samhällsbehof, så skulle äfven jag kunna tillstyrka uppoffringar, såvida de kunde leda till återställande af försvunnen öfverensstämmelse emellan styrelse och folk.
Ingen redlig medborgare lärer förneka, att delta är nödvändigt för deras gemensamma väl.
Men att yrka att nationen skall göra standiga uppoffringar å sin sida, under det ingenting göres å Styrelsens att uppfylla dess önskningar, detta anser jag oförenligt med representantens pligt.
I händelse en återremiss skulle beslutas, anhåller jag alt StatsUtsk. måtte fästa vederbörligt afseende å den utredning jag här visat vara nödig, och af hvilken nationen otvifvelaktigt borde komma att inhemta de åskådligaste grunder för bedömmandet af den framfarna Styrelsens handlingssätt äfvensom af den nuvar. minislerens hyllning åt allena-slyrandets grundsatser, hvilkas följder så ögonskenligen visat sig uti cabinettscassans invecklade förvaltning.
Till Hr t. f. Hofcancelleren.
Uti skrifvelse af den 29 sisth månad har Hr t. f. Hofcancelleren, med anledning af R.
St:s Const.Utsk:s genom dess ordförande hos Hr t. f. Hofcancelleren gjorda begäran alt erhålla del af det eller de inför K. M. i ministeriella mål förda prot. angtde ett för cabinettscassans räkning af frami. H. Ex.
Statsministern för utrikes ärendena m. m. Hr Gr. af Wetterstedt år i836 eller 18J7 i England upptaget lån, anmodat mig på K.
M:s nåd. befallning alt häröfver lemna nödig upplysning, enär ibland de i K.
Hofcancellers - Den 27 Februari f. ra.
expeditionen förvarade prot. i ministeriella ärenden icke finnes något röride ofvanomförmälta ämne.
Tifj svar härå får jag äran gifva vid handen, det något lån för cabinettscassans räkning icke blifvit upptaget hvarken före, under eller efter den af R.
St:s Const.Ulsk. antydda tidpunkt.
Stjerneld.
Likheten med originalet intygar J.
Hegardt, Prot.secret. i K.
HofcancellersExpedition.
Till ordföranden i R.
Sits Const.Utsk., Generaladjutanten m. m.
Hr Grefve Anckarsvärd.
Uti skrifvelse till mig af den 20 i sisth månad, har Hr Grefven och ordföranden, å Utsk:s vägnar, anhållit om delfående af 2.‘ne inför K.
M. uti ministeriella ärenden förda prot.: 1:0 ang:de ett för cabinettscassans läkning år i8j6 eller 183y i England upptaget lån, och 2:0 ang:de den emellan Sverige och Ryssland år 1838 afslutade handels-, sjöfartsoch vänskapstractat.
I anledn. höraf får jag, enl. K. M:s nåd. befallning, härmedelst den äran till Hr Grefven och ordföranden öfverlemna det sednare af de begärda prot:n, öfver emottagande hvaraf mig benäget torde meddelas qvitto; men då något prot. icke finnes i Hofcancellers-expedition ang:de ett för cabinettscassans räkning i England upptaget lån, har jag från H. Ex. Hr
Statsministern för utrikes ärenden öfver det uppgifna förhållandet infordrat nödig upplysning, och får härhos äran i bestyrkt afskrift meddela det svar H. Ex. i anledn. deraf aflåtit.
Stockholm den 4 Mars i84'J.
Efter nådigste förordnande Alb. 1 h r e.
Carl Walhelm.
Jag hade väntat mig, att hvad vissa skriftställare om delta ärende sagt förut i tidningarna, det skulle vissa talare säga efter på detta runi.
Jag hade derföre uppsatt på förhand mitt yttrande mot dem.
Min väntan har nu blifvit så öfver förmodan uppfylld, att jag har intet att borttaga från hvad jag redan skrifvit, men väl något att lägga dertill.
Ja, en af dessa talare har gått så långt, att antingen lärer han nödgas erkänna sig hafva sagt hvad han icke vetat, eller ock har han beskyllt någon af Hemliga Utsk:s medlemmar att hafva begått mened.
Jag uppträder ej, för att försvara hvarken cabinettscassans skuldsättning eller skriftvexliugen derom.
Saken är Den aj Februari f. ni. redan underställd vederbörlig domstols pröfning, och detta bör, för hvarje riksdagsman, som kommer ihåg, att RiksSt. icke är Riksrätt, vara nog för att återhålla sina omdömen intill dess de anklagade sig förklarat och Riksrätten fällt sitt utslag.
Ang:de skriftvexlingen, som till Riksrätten icke hör, hafva vederbörande sjelfve redan yttrat sig.
Men jag anhåller om eder uppmärksamhet, mine herrar! för att söka förekomma det de, som tillvita Konungens rådgifvare svåra fel, ej måtte hänföra R.
St. att sjelfve begå andra.
Mera än om saken har man talat om formaliteterna och personerna, likasom harmen emot dem, hvilka medverkat till skuldens förskrifning, borde förmå oss att vägra hennes betalning.
Det är således nödigt att ej mindre sak än formaliteter och personliga förhållanden skärskådas å ömse sidor.
Lämpligast synes det låta sig göra under följande hufvud frågor : är skulden verklig? är hon Statens? och af hvem bör hon betalas?
Men innan jag försöker att besvara någon af dessa frågor, torde det, för reda i framställningen, tillåtas mig att i edert minne återkalla huru saken uppkommit.
Derom lemna officiella handlingar och trovärdiga underrättelser följande upplysningar: under den 5 Dec. i83g, anmälte statsrevisorerne, i deras berättelse till R.
St., att i Stats-cont. befunnits, på K.
M:s nåd. befallning, deponerade 7 st.
å 25oo r:dr Hamb. b:co hvardera lydande, med ränta af 6 för hundrade löpande, skuldförskrifningar, hvilka barthelemy fonden, jemlikt K.
M:s bemyndigande af den 7 Nov. 1826, utfärdat den 3i Dec. s. å. och för hvilka cabinettscassan sistnämnde dag gått i borgen.
Förenämnda bemyndigande till lånets upptagande och till borgens ingående var contrasigneradt af då varande Statssecretm Skogman och nu frami.
Exped.- secret. i Colonial-departementet Bergius.
Borgen var undertecknad af Gr. af Wetterstedt och Frih. E. Lagerheim, eller dåvarande Statsministern för utrikes ärendena samt Cabinettssecretm.
Den 10 April 1 S3g hade sistnämnda embetens innehafvare, Frih.
Stjerneld och Hr Ihre, på cabinettscassans vägnar samma borgen förnyat.
Under den 18 Febr. 1840 begärde StatsUtsk. genom Hofcancelleren, i afseende på regleringen af ministerstatens aflöning, att Utsk., som för bedömmandet af erforderliga anslag för utrikes beskickningarnes aflöning, icke ägt någon annan ledning, än Stats-cont:s räkenskaper för 1837, måtte, för samma år, erhålla uppgift, rörrde användandet till deras bnfvudsummor under titlarna af de till cabinettscassan anordnade på anslaget för ministerstaten uppkomna besparingar af Norriges bidrag 4°,000 i:ch' Norrskt specie; äfvensom utaf de ifrån extra utgiftsfonden till nämnda cassa-utbetalta medel, på det Utsk. måtte erfara, i hvad mån för cabinettscassans öfriga utgifter beviljandet af något anslag borde i sammanhang med extra-stats reg - Den 27 Februari f. m. 705 regleringen tagas i betraktande.
Samma dag, den 9,4 Febr., då denna skrifvelse anlände till Hofcaneelleren, inkom äfven en annan från Coust.Utsk., af der. 20 Febr., med anhållan att få det prot. öfver ministeriella mål, hvilket inför K.
M. blifvit tordt, ang:de eli för cabinettscassans räkning af frami.
Statsministern för utrikes ärendena Gr. af Wetterstedt år i836 eller 1837 i England upptaget lån.
Härå svarade Frih.
Stjerneld d. 3 Mars i84o till Hofcaneelleren, att ett sådant lån icke blifvit upptaget hvarken före, under eller efter den antydda tidpunkten; hvarpå Hofcaneelleren, vid svarets öfversändande till Coust.Utsk., förklarade, alt något dylikt protocoll icke funnes. 1 anledn. af SlatsUtsk:s skrifvelse, anmodade Frih. Stjerneld Hofcaneelleren, den 7 Mars i84o, att meddela detsamma en af Frilnn samma dag lill K.
M. afgifven und. berättelse, af följande hufvudsukliga i K.
M:s nåd. skrifvelse lill StutsUtsk., den 3r sist).
Dec., sedermera upptagna innehåll : att anslaget till rainisterstaten hade under somliga tidskiften befunnits otillräckligt, att de 16 år, som närmast föregått nuvar.
Statsministerns inträde i embetet, efterlemna! en ganska betydlig brist, uppkommen dels genom flera af behofvel oundgängligen påkallade utgifter, hvaröfver handJingarne endast kunde föreläggas ett hemligt Utsk., dels genom åtskilliga högst kostsamma utländska ambassbtder; men att, genom flera åtgärder och inskränkningar, söm, på K.
M:s nåd. befallning blifvit vidtagna, det varit möjligt att flåt; och med [8^7 tillvägabringa en årlig förminskning af den balancerade bristen, så att den inom 5 lill 6 år torda vara fullkomligen betäckt, såvida någon nedsättning i de anslag och tillgångar ministercassan dittills haft att disponera icke Lomme att äga rum, hvaremot en förminskning deraf skulle bringa cassan tillbaka i ain fordna brydsammä belägenhet.
Under den 3 April 1840, gjorde StatsUtsk. i sitt utlåt.
N:q 4°> och på grund af 1827 års räkenskaper, äfvensom andra tillgängliga h a n d
I i n g a r, en utredning af ministerstatens inkomster och utgifter, Norriges bidrag inberäknade, men föreslog, att af det Svenska anslaget indraga f:dé|, eller 66,666f r:dr årligen.
I anledn. af Utrikes Ministerns uppgifter, angtde cabinettscassans extra utgifter, hvilkas belopp Utsk. ej blifvit i tillfälle erfara, tilläde det dock att intet hinder motte, att, der så nödigt pröfvades, vid en blifvande extra statsreglering taga i betraktande frågan om anvisandet af ett sådant anslag för cabinettscassan.
Under den i4 April uppgafUtsk. i sitt utlåt.
N.-o 5g, att cabinettscassan i medeltal för i835 — i83g årligen uppburit 41,000 r:dr af de 100,000, sorn 180g år» Ständer anslogo till extra utgifter; men att Utsk., under nu förändrade politiska omständigheter och med afseende å Norriges årliga bidrag till ministercassan, aqsåge de sålunda för berörde ändamål å detta anslag skedda dispositioner icke vidare vara af nöden, i följe hvaraf och dä vissa andra ut20 H. 89 Den 27 F e b r u a r i f. m. gifter troddes icke tillhöra de extra, tillstyrktes anslagets nedsättande till 5o,ooo rtdr.
N:o 76 af ilen 23 April, öfver statsrevisorernes berättelser, anmälte (Jtsk., alt det, jemlikt 29 §:n Riksd.Ordn., funnit sig böra lill behandling af Const.UtSk. öfverlemna deras anmärka.
Willde cabinetlscassans ansvarsförbindelse för obligationer utgifna af Barthe» lemyfonden.
Då statsregleringen första gången förekom, i slutet af April och början af Maj, blef förenämnde begge anslags förminskning bifallen af BorgareSt. men de 3:ne öfriga Stånden återremitterade frågorna.
Underdel) 2 Juni 1840 inberättade Const.Utsk., i sitt mern.
N:o 1 3, att ilet under tilltal af Just.ombudsmannen, inför Riksrätt, ställt Konungens rådgifvare för åtgärder i afseende på cabinettscsssans borgensförbindelse för Barthelemyfondens lån.
Då StatsUtsk. under den 3o Juni och g Juli uti betänk.
Niis 1 g3 och 216 besvarade återremisserna af 2 och 8 hufvudtitlarnes statsreglering, vidblef det sina förra förslag till nedsättning af anslagen för cabinettscassan och extra utgifterna under förklaring, rörtde det förra, af sin öfvertygelse, att för besörjandet af Rikets diplomatiska angelägenheter, på ett med dess värdighet instämmmande sätt, vore högre anslag än det förut tillstyrkta icke af verkligt behof på kalladt.
BondeSt., der snan velat göra nedsättningarna ännu större, biträdde dock Utskls mening. R. o. Ad. samt PresteSt. bibehöllo de gamla anslagen oförminskade; men i förstärkta StatsUtsk. segrade den 29 Sept. den motsatta meningen i begge fallen med yi röster mot 48.
Den 20 Oct. afgaf StatsUtsk. under N:o 354 sitt utlåt, rörtde extra-statsregleringen, utan att omförmäla cabinettscassans behof.
Då betänk, den 28 Nov. återremitterades ifrån detta Stånd, anmärkte t. f. Utrikes Ministern Hr Ihre förenämnda stillatigande; han anhöll alt
Utsk. måtte taga frågan i förnyadt öfvervägande och förklarade att Utrikes departementet utan extra anslag lill den förevar, bristens betäckande ovillkorligen skulle förlamas i sin verksamhet och urståndsättas att vederbörligen bevaka hvad dess omvårdnad ålåge.
Då det likväl förljöds att StatsUtsk. icke ämnade vid återremissens besvarande upptaga berörde framställning, än mindre göra något afseende derå : så afgaf K. M. den 3i Dec. 1840 en skrifvelse till StatsUtsk. , i hvilken, efter åberopande af de upplysningar Frih.
Stjerneld under den y Mars 1840 meddelat Utsk. och med hänseende till hvad i ämnet sig ytterligare tilldragit, K. M. fästade Utskts uppmärksamhet på nödvändigheten att vid extra-statsregleringen taga förevar, anslagsfråga i öfvervägande; för hvilket ändamål t. f. Statsministern vore anbefalld att till Utsk. aflemna alla de ytterligare upplysningar, hvilka derutinnan kunde afgifvas.
Den 11 Januari detta år utredde Just.ombudsmannens åtal inför Riksrätten, att den Barthelemyfondens skuld, för hvilken cabinettscassan borgat, utgjorde 60,000 r:dr Hamb. b:co, och tilltalades med afse - Den 27 Februari f. m. ende derå Frill.
Stjerneld samt Hrr Ihre och Skogman.
Under den 2g sistl.
Jan. upplyste StatsUtsk., medelst nu lorevar, utlåt.
N:o 4^7, att brislen i cabinettscassan, hvilken vid 182! års början utgjorde 97,066! r:dr b:co, sedermera årligen ökats, intilldess hon vid 1 ö36 års slut uppgick till omkring 1,000,000 r:dr b:co, att skulden derefter blifvit genom årliga albetalningar förminskad till ett vid 1840 års slut i Svenskt mynl beril k nadt belopp af 775,966! r:dr, beslående af 3o,ooo P. Sterling, i5i,25o r:dr Hamb. b:co samt i3,3oo r:dr Svenskt b:co.
I afseende på de åtgärder, som löi hållandet med cabinettscassan borde föranleda, yttrade Utsk., att enär tillgöranden, som syntes äga sammanhang med någon del af den inträffade skuldsättningen, vore föremål för Riksrättens pröfning, kunde Utsk. icke föreslå It.
St. alt anvisa några anslag till den ifrågavar. bristens liqviderande.
Några dagar sedan detta Utskts beslut var fattadt, begärde en ledamot af Consl.Utsk. dess öfriga medlemmars samtycke alt få laga en afskrift af Frih. Stjernelds den 3 Mars 1840 afgifna skrifvelse.
När StatsUtsk:s betänk, var justeradt och reservationerna aflemnade, så blef skriften derstädes utom prot. framdragen; ofördröjligen stod hon tryckt i tidningarna, hvarefter allt det sorl uppkommit, som vi örn saken sedermera hört ända till della ögonblick.
Hvad nytt hafva vi genom den framdragna handlingen förnummit?
Ingenting, som Ståndens ledamöter ej visste förut, nemi. att cabinettscassan för vissa extra utgifters bestridande uppburit penningar på Barlhelemyfondens förskrifniugar, till någon del försedda med cabineltseassans borgen.
Ulan tvifvel var det kännedomen om detta förhållande och om Frih.
Stjernelds föresats att i all stillhet fullända denna skulds påbegynta afbördande, blott ministerstaten (inge behålla sitt gamla anslag 266,666! r:dr och det vanliga bidraget, omkring ^1,000 r:dr, från extra utgiftsmedlen, som föranledde både detta och Högv.
PresteSt, att bevilja beggedera oförminskade, änskönt StatsUtsk. och mången annan sökte bevisa, att man saklöst kunde göra den årliga nedsättning af sammanlagda 107,000 r:dr; hvilken mening slutl. i förstärkt Utsk. genomdrefs.
Skole vi nu låta bero vid denna mot vår vilja nedsatta ordinarie statsreglering, om fyllnad hvari, genom den extra, StatsUtsk. i sitt utlåt.
N:o 4° lenina! en hittills ouppfylld hänvisning?
— Under denna hufvudfråga ordna sig de flera särskilda, jag förut omtalat.
Ilar cabinettscassan verkligen någon skuld?
Så länge Konungen ej för R.
St. hade uppgifvit någon sådan, så ifrade man att upptäcka och bevisa det hon fanns.
Nu, då Konungen underrättat Ständerna om hennes verklighet, så illfänas man att sätta motsatsen i fråga.
Alla behöriga myndigheter, som haft med saken att göra, hafva ansett skulden för verklig, nemi. R.
St:s revisorer, Stats- och Don a; Februari f. m. Coust.Utsk:n samt Just.ombudsmannen, äfvensom Konungens rådgifvare, hvilka, lliv förutan, ej behöft omtala dea af dem s. k. bristens tillvaro eller bort med anledn. deraf vidtaga några officiella åtgärder.
Hvarifrån komma då tvifien och det nu pågående ordkriget om skilnaden mellan brist och skuld?
Från en eller annan riksdagsman, måhända från densamma, sorn först föranledde Const Utsk. att söka förskalfa sig visshet om skuldens befintlighet, och nu, sedan denna erhållits, framdrager ur Ulsk:s handlingar en sorn skulle bevisa helt annat.
Made Utrikes Statsministerns svar af don > Mars 1840 kunnat af Const.Utsk. så uttydas och förslås, att nämnda cassa vore skuldfri, så borde detta ej hafva, 3 månader sednare, öfverlemnat målet till Just.ombudsmannens åtal.
Om sådant likväl skett genom en i Utsk:s öfver dess glömska och misstag särskildt algi foa mein.
N:o 17 icke upptagen förgätenhet af hvad härutinnan sig verkligen tilldragit, så borde val Ulsk., när dess minne ålerväcktes i Febr. i84’, hafva, om fyndet ansetts innebära den påstådda meningen, skickat handlingen lill Jost.ombudsmannen, och. på grund deraf, begärt inställande af allt åtal för en gäld, som icke lunnes.
Då någon sådan åtgärd likväl icke lärer blifvit beslutad af Utsk. eller yrkad ens af den som fyndet gjorde; så måste man betvifla lion på cabinettscassans skuldfrihet, äfven hos honom och dem, som ilrigast bemödat sig alt sätta talet derom i omlopp.
Hvad är dä meningen dermed?
Åsyftar man att efteråt på de anklagades börda kasta en sten, sorn man öfversåg att ditlägga vid åtalets beslutande; så innebär det ett tvifvelsmål på Just.ombudsmannens sakkännedom och nit, hvilka hans åtal dock på förhand vitsordat.
Söker man endast gräl, för all genom sinnenas ytterligare söndring och förbittring hindra gäldens betalning, så böra vi destomera akta oss för den sjukdom, sorn kallas att fräta sig sjelf.
Men, invänder man, Statsministerns svar upplyser, att cabineltscassan icke utfärdat några skuldföiskrifningar, och Just.ombudsmannens åtal upptager hennes borgensförbindelser blott för 60,000 r:dr Hain b. b:co.
Hon har följaktligen ingen till högre belopp förskrifven skuld.