Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på gästgifvaregårdars anläggning, gifvas i olika provinser olika förhållanden.
Uti åtskilliga provinser hafva gästgifverierna räntor åt sig anslagna.
I andra åter äro de endast befriade från kronoskjuts.
Landshöfdingen äger, när så nödigt pröfvas, att föreslå förändringar rör:de afståndet emellan gästgifvaregårdarna.
Deröfver höres allmogen vid häradsrätten, hvarefter Landshöfdingen afgör saken genom utslag, som kunna öfverklagas i Kammar-coll:m och slutligen K.
M:s pröfning underställas.
Någon bestämd regel för afslåndet emellan gästgifvaregårdarna kan icke gifvas i enlighet med den föreskrift, som bjuder, alt det icke får vara öfver 2 mil, emedan locala förhållanden på flera ställen lägga hinder derför.
På de flesta ställen är afståndet icke öfver 2 mil; men det gifves ställen, der afståndet är 3 mil, hvilket likväl icke kan hjelpas, förrän nya bosättningar dertill lemna tillfälle.
Jag skulle derföre tro, att den föreslagna skrifvelsen lill K.
M. är både onödig och olämplig; emedan de rättelser, som äro möjliga, i alla fall både kunna och böra tillvägnbringas i den ordning jag nämnt.
Jag anhåller derföre 0111 propos. till afslag å betänkandet.
Jag anhåller äfven 0111 afslag å betänk., så mycket hellre, som R, o. Ad. torde finna olämpligheten af en und. anhållan hos K. M. , att lagen måtte verkställas.
Om Ständerne skulle hos K.
M- anhålla om lagens verkställighet i ett visst fall; så ku-nde de lika gerna begära det i alla hänseenden.
Men huru skulle väl en sådan anhållan vara att betrakta?
Jag torde blott få taga mig friheten upplysa, alt icke en så orimlig begäran, som alt lagen sktil - 20 Den i G Maj f. ra. le; verkställas, ingått i delta betänk.; men alt man fruktat, att lagen på några ställen icke blifvit verkställd.
Vi insågo visserligen, att svårigheter dervid mött; men svårigheter låta stundom jemka sig.
Enligt hvad jag bort, är betänk, i BondeSt. afslaget, och jag yrkar derföre ej bifall dertill.
Jag har blott velat tillkännagifva detta, på det man ej'må tro, att vi så lösligt behandlat detta ämne.
Alldenstund motionä ren icke gittat styrka, det någon förgätenhet af gällande föreskrifter ägt rum; tv linner jag någon erinran till vederbör. landshöfdingar icke kunna ifrågasättas, hvadan jag ock instämmer med dem, som yrka afslag å betänkandet.
Besvärs- och Ekon.Ulskts betänk.
N:o i i blef af R. o. Ad. afslaget.
Besvärs- och Ekon.Ulskrs elen a5 sisth April samt den 2 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 12, i anleda, af väckt motion om förbud för utländska djurförare, taskspelare m. fl. att kringresa i Riket.
Ridd.Secrct. tillkännagaf, att PrestSt. afslagit och BorgareSt. bifallit detta utlåt., samt att någon underrättelse om BondeSt:s beslut i detta ämne ännu icke ankommit.
Hjörn, Claes Fredr.:
För att göra det möjligt att få denna fråga annullerad, skulle jag önska, att R. o. Ad. ville, såsom PresteSt. redan hor gjort, afslå detta betänkande.
Jag instämmer så mycket hellre med den siste värde talaren, som jag finner den anhållan Utsk. tillstyrkt, så högst olämplig, att knappt något från Utsk. afgifvet mål kan dermed förlikas.
För det första innehåller betänk, en otydlighet; ty huru skall man tillämpa det begrepp, som man velat uttrycka med orden—yttersta s p a r s a m h e t ?
Utsk:s mening måtte väl icke hafva varit, alt de skicklige skulle utestängas.
Om nu 3 å 4 mindre skicklige vid årets början tillåtits få inkomma, så hade väl den yttersta sparsamhet blifvit iakttagen; men om sedermera, vid årets slut, de skickligaste sökte att få inkomma, — skulle då dem sådant vägras, derföre att man skulle iakttaga den yttersta sparsamhet?
Utsk, säger, att sådane personer kringstryka i landet.
Men då de icke kunna få inkomma i landet utan tillåtelse, måtte deras kr ingresande väl icke kunna benämnas kringstryka, hvilket ord endast är lämpligt i fråga om hvad som ej är behörigt.
N:o i2 blef af R. o. Ad. afslaget.
Maj f. m. 21 •
Vid förnyad föredragning af Ailm.
Besvärs-och Ekon.- Utsk:s den a5 sistI.
April samt den 2 dennes f. in. pä bordet ingda betänk.
N:o i3, i anledn. af väckt motion om minskning i soldat-målet, samt sedan upplyst blifvit, alt detta betänk, blifvit bifallet af Preste- och BorgnreSltn, men återremitteradt af BondeSt , fann R. o. Ad. för godt alt bifalla detsamma.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:s den 25 sisth April samt den 2 dennes f. m. på bordet lagda betäuk:n, hvilka af samtliga de öfriga RiksSCn äfven blifvit bifallna, nemi.:
N:o 14, i anledn. af väckt motion, alt pastorer måga deltaga i aflöning lill klockare, i mån af deras delaktighet i klockareval; N:o i5, om upphörande af den handels-societeterna i sjö- och stapelstäderna, genom y:de morn. i K. kungörelsen den 10 Sept. 1828, ålagda förbindelse att ingifva bevis öfver verkställd saltimport, samt rättelse af berörde författning i öfrigt; N:o 16, i anledn. of väckt motion om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för regUs-ollicerare förevisa rekryter, innan de antagas; N:o 17, i anledn. af väckt motion 0111 vidtagande af åtgärder för riksdagens förkortande.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 2 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 92, angrde några med statsregleringen gemenskap ägande allmänna frågor, blef samma utlåt, hegardt ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Au g., samt Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabri el.
Hr Bildts, Knut, den 2 dennes på bordet lagda motion om ett närmare bestämmande af krigsrätls-ledamöters ansvar i och för felaktiga domslut.
Uppå begäran af Hr von Hartmansdorff, A11 g., samt Frih.
Leijonhufvud, Abrah., blefvo ånyo på bordet lagda StatsUtskts den 2 dennes e. m. första gången på bordet lagda utlåttn: JM:o 64, anglde beräkningen af statsverkets inkomster; N:o 64, Litt.
A. i anledn. af väckta motioner om hemmantalsräntans upphörande eller förminskande; N:o 64, Litt.
B. i anledn. af motion om skjutsfärdspenningarnes upphörande; N:o 64, Litt.
C. i fråga 0111 ollongäldens upphörande; N:o 64, Litt.
D. ang:de gjord framställning, att ränta af odlingslägenhet^- å allmänningar i vissa fall bör upphöi ra att till statsverket ingå; 2a Den iG Maj f. m. Wto f>4, Litt. 15. i anledn. af väckl .fråga om upphäfvande af den, vid fördelningen af utmarken på Öland, samma utmark åsätta ränta; Wto 64, Litt.
F. om tillökning uti skattefrihetsdygnen vid masugnar; N:o 64, Litt.
G. i fråga om mantalspenningarnes upphörande eller ändring uti deras beräknande; Wto 64, Litt.
II. i fråga om lagmans- och häradshöfdingeräntans upphörande; Wto 64, Litt.
I. i anledn. af väckt fråga om nedsättning uti sterbhusafgiften; Wto 64, Litt.
K. angtde beräkningen af vacance-afgiflen för oroterad jord, samt framställning om dess återförande till bevillningen.
Likaledes begärdes ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Au g., samt Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel, StatsUtskts den 2 dennes på bordet lagda mern.
Wto 65, med summariskt förslag öfver statsregleringen.
Ånyo föredrogs LagUtskts den 2 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
JNTto 29, i anledn. af väckt motion derom, att egendom, som utaf ägaren blifvit öfvergifven, må af dennes närmaste skyldeman i besittning tagas.
På begätan af Frih. Cederström, Jacob, blef Hr Ekholms reservation uppläst.
Cederström, Jacobi På de utaf reservanterne vid betänk, utvecklade grunder, anhåller jag om afslag derå.
Frih. Boye, Ludv.t Jag förenar mig med Frih.
Cederström uti anhållan om propos. till afslag.
På de utaf Gr.
Sparre anförda grunder, anhåller jag deremot om återremiss af betänkandet.
Hr Ribbing, Arvidt Ifall återremiss kommer att äga ruin, torde Ulsk. böra fästa uppmärksamhet dervid, huruvida den rättighet skyldeman sålunda erhölle skulle vara förenad med den arfvingar i allmänhet åliggande skyldighet att ansvara för den skyldemans skulder, efter hvilken de icke gjort sig urarfva.
Genaste vägen torde likväl vara att afstå betänkandet.
Då jag, för min del, ej kan gilla principen att bestämma praescriptionstid för återfående af sin lagliga egendom, så tillstyrker äfven jag afslag å betänkandet.
Wto 29 blef af R. o. Ad. afslaget. D c !i 16
Maj f. m. *3 Till pröfning förelogs La»Ulsk:s drn 2 dennes e. m. på bordel lagda belänk.
N:o 3o, i anledn. af vackt fråga derom , att enskild äganderätt bör vika för allmänna ändamål.
Jag får yrka afslag å delta betänk., och såsom motiv derföre i forsla rummet åberopa Hr Sandelhjelms motion om antagande af det nya förslaget till Byggn.-balk, samt i andra rummet, att vid väganläggningar det åligger Kronan att ersätta den mark, som dertill åtgår.
Efter delta betänk., skulle en sådan skyldighet i viss.a fall öfverflyttas på den enskilde och i 3:dje hand komma Kronan till men; ty då ersättningen beräknas i penningar, så blir följden den, att agaren lill den för vägen frånskiftade jorden äger, genom författningarna om förmedling, ostridig rätt dertill för den bortmislade jorden.
Icke heller kan jag förena mig i frågan om compromissrätlens ordnande, i afseende hvarå jag anser de nu gällande föreskrifter i allmänna lagen och särskilda författningar tillfyllestgörande, intill dess nya Byggn.-b:n blir antagen.
Jag är förekommen af den siste värde talaren och får blott tillägga, att jag förenar mig med honom i anhållan om afslag å betänkandet.
Efter min tanke skulle B. o. Ad. gå alltför långt, om R. o. Ad. samtyckte till de 2:ne siste talarnes förslag; ty jag får upplysa R. o. Ad. derom, att detta belänk. i hufvudsaken instämmer med nya lagförslaget.
Jag kan likväl ej bestämdt säga, att detta förslag, i afseenpå sättet att utröna jordens värde, öfverensstämrner med nya lagförslaget; men hvad jag med visshet vet, är, att nya lagförslaget innehåller, att då enskild egendom behöfves för det allmänna bästa, så viker enskilda egendomen för det allmänna.
Jag önskar derföre återremiss, på det att frågan må närmare utredas.
Lika med den siste värde talaren, anser jag ämnet vara af alltför stor vigt, för alt R. o. Ad. skulle genom afslag afskära möjligheten för dess närmare utredning.
Jag yrkar således återremiss, och det af följande skäl.
— Det heter, att enskild äganderätt bör vika för allmänna ändamål.
Hvad förstås med allmänna ändamål?
Om t. ex. fråga är att utrifva vattenverk, för att få en hel trakt, stränderna af en lång å eller ström odlingsbara, flera socknar eller härader igenom, hvaraf hela menigheten njöte fördel , och hvaraf nyttan vore stone än af en allmän vägs anläggning; bör en sådan utrifning förklaras afse ett allmänt eller enskildt ändamål?
Men, antingen det kallas det ena eller andra, torde dock vattenverks utrifning böra äga rum, och den enskilda nyttan böra 24 Den 16
Maj f. m. vika för den allmännare, särdeles som den enskilde får icke blott full ersättning, ulan hälften derutöfver.
Är man ense derom, att den enskilda nyttan bör vika, icke blott för Statens skull, utan äfven för menigheters fördel; så lärer äfven stadgandet, alt Konungen skall pröfva huruvida ulrifningen iir nödig, böra förfalla i afseende på frågor emellan enskilda och menigheter, i hvilket fall prÖfningen må kunna bero på underordnade myndigheter.
Det vore alltför mycken omgång, om hon vid alla sådana tillfällen skulle besväras.
Det händer icke sällan, att menigheter sjelfva träffa öfverenskommelse!' i sådana fall, och då vore det onödigt alt gå lill Konungen.
Man har, i likhet med hvad som redan gäller, föreslagit, alt för afträdd egendom skulle betalas hälften utöfver värdet.
Det synes mig, på salt Hr Lagergren äfven anmärkt, nog öfverdrifvet, då värdet förut skall bestämmas lill det högsta i orten gångbara priset.
En fjerdedel derutöfver tyckes vara tillräckligt.
Vidare heter det, alt compromissrätten icke skulle vara skyldig alt uppgifva skälen för sitt beslut.
Jag kan icke inse någon grund, hvarföre man skulle förtiga sina skäl.
Det vore dessutom stridande mot Rätteg.-b:n , der det heter, att all dom bör fästas på skäl och lag och ej på godtycke.
Utsk. har förbigått en ganska vigtig omständighet.
Man vet, att vid sådana företag, som t. es. vattendrags sänkning, tänka somlige; om mina grannar verkställa arbetet och vidkännas kostnaden, erhåller jag för mina mellanliggande ägor enahanda fördel med dem, för intet, och derför begagnar jag hvilken förevändning som helst för alt undandraga mig deltagande i arbetskostnaden.
En författning, utgifven under den <4 Juli i835, föreskrifver såsom ändring i K. förordn. den 20 Januari 1824., att öfrige jordägare äro berättigade att för den vägrandrs andel i arbetet godtgöra sig genom en motsvarande andel i hans genom vattendragets sänkning eller uttappning förbättrade eller tillökade ägor.
En så väsendtlig omständighet, som denna, hör icke förbises vid ämnets behandling.
Då frågan afser företag af stor vigt, så bör hon icke heller uppskjutas, i afbidan på en allmän förändring af Byggn.-b:n, — hvarmed det måhända ännu kan komma att länge dröja.
— Emedlertid hör landet icke sakna fördelen af det stadgande, som detta betänk, åsyftar.
Jag anhåller om återremiss, till vinnande af rättelse uti hvad jag nu haft äran anmärka.
Utsk. torde äfven finna, att något mera uppmärksamhet bör egnas åt ordalydelsen, hvilken synes nog mycket skilja sig från den vackra och gedigna författningsstil, hvarför 1784 års lag är utmärkt.
Det är i anledn. af Frih. Boyes anmärkn., sora jag begärt ordet.
Om Frihtn behagat - Den iG
Maj f. ra. gal lemna uppmärksamhet åt mitt sista yttrande, sluille Frih:n erfarit, alt jag, såsom motiv för min anhållan om afslag å hetänk., åberopade den motion, på grund hvaraf vi kunna hoppas, att förslaget till ny Byggn.-balk blir anlaget, och uti hvilket förslag föreskrifterna i de särskilda omständigheterna af det uti förevar, betänk, framställda ämne äro fullständigare, noggrannare och i allmänhet bättre uttryckta och bestämda än uti Utsk:s utlåtande.
Antager B. o. Ad. delta förevar, redactionsförslaget, så har R. o. Ad. i förväg beslutat en förändring i detta ämne af nya lagförslaget till Byggn.-balk, vid föredragning hvaraf R. o. Ad., utan tvifvel, framför LagUtskts förslag skulle vilja antaga nya lagförslagets föreskrifter och redaclion deraf uti denna fråga, hvilken följaktligen lämpligast icke bör förhindras, innan frågan om antagande af nya lagförslaget till Byggn.-balk blifvit pröfvad.
I afseende på sjelfva saken har jag yttrat, att så väl nya lagförslaget, som gällande författningar instämma deruti, att enskild rätt bör vika för allmän nytta, och derom är således ingen tvist; utan frågan är om lämpligaste sältet att bestämma ersättningen för den mark , som af den enskilda till allmänt ändamål afstås; och i det fallet finner jag nya lagförslaget bättre än Ulskrs förslag.
Jag håller LagUtsk. räkning, för det Utsk. framställt den princip, som ligger till grund för detta betänk., och anser det icke vara nödigt att uppskjuta med antagande af denna princip, intilldess nya förslaget till Byggn.-balk blir gällande; men då jag, lika med Hr von Hartmansdorff och Frih. Boye, anser mera uppmärksamhet böra fästas vid nya lagförslagets innehåll röride detta ämne, anhåller äfven jag om återremiss på betänkandet.
En sådan lagstiftning finnes uti de flesta civilicerade länder; och der den icke finnes, utgör saknaden deraf eli stort hinder för landets förkofran i den riktning, som med en sådan är afsedd.
Sedan återremiss på detta betänk, af så många talare blifvit yrkad, skall jag ej sätta mig deremot; men för den händelse återremiss beslutas, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att föreskriften islutet af första morn., enligt hvilken compromissrätten skulle äga att gifva beslut, utan att uppgifva skälen derför, synes i höggrad eftertänklig.
Rätleg.-b:n stadgar dessutom uti 24 cap. 3 Jin, all all dom bör fästas på skäl och lag, men ej på godtycke.
Vidare finner jag det icke lämpligt, att compromissrältens beslut ej skall kunna öfverklagas.
Jag yrkar derföre, att emot compromissrältens beslut besvär må kunna fullföljas vid häradsrätt, och derifrån i vanlig ordning till lagmansrält, Hofrätt och Högsta Domstolen. 7 11 •
4 Den 16 Maj f. m.
Den värde ledamoten, som hehagade besvara den anmärka., jag tillåtit mig yttra, liar fullkomligen misstagit sig om min mening.
Jag bar nemi. tillstyrkt ålerremiss och icke bifall å betänk., hvilket jag aldrig skulle kunna bifalla, så beskaffadt som det nu är, ehuru jag erkänner riktigheten af den deruti uttalade principen.
Äfven får jag förklara, att lika litet sorn jag ovillkorligen antager detta betänk., lika litet skall jag ovillkorligen antaga förslaget lill ny Byggn.-balk, i afseende hvarå jag föi behåller mig öppen pröfningsrält.
Jag anhåller om återremiss i den akt och mening, att LagUtsk. måtte gifva den utveckling af sjelfva principen, sorn öfverensstämmer med hvad nya lagförslaget i detta ämne innehåller.
Hufvudsakligen förekommen af Hr von Hartmansdorff, har jag ej särdeles mycket att tillägga.
Lika med honom anser jag, vid nya lagens stiftande, största uppmärksamhet böra fästas derå, alt ej, genom det nya stadgandet, någon stridighet uppkommer emellan nya och förut gällande föreskrifter, eller anledn. deraf uppstår till tvetydighet å ena eller andra sidan.
En värd talare har yrkat, att nya lagförslaget borde tagas till grund för lagbestämmelserna uti den principfråga, som afhandlas i delta betänk.; men då föreskrifterna härom, afseende enskild egendoms användande för nyttiga företag af större eller mindre allmän omfattning, i min tanke måste vara hufvudsakligen enahanda med dem, som gälla i fråga om vattenverks upplåtande och rifning, i och för odling af vattensjuk mark; så torde de stadganden, som i sistnämnda hänseende redan finnas, lämpligare böra tagas lill föresyn för lagstiftning rör:de förevar, ämne, än hvad lili nya lagförslaget derom förekommer, emedan i annat fall, och derest i fråga var. lagstiftning borde lämpas efter nya lagförslaget, jemväl de af mig antydda redan befintliga författningar uti ämnen , som med det förevar, äga närmaste gemenskap, borde förändras till öfverensstämmelse med nya lagförslaget.
De författningar, som redan finnas, äga, i min tanke, framför Ulsk:s förslag företrädet af mera enkelhet i formerna.
I Utsk:s förslag heter det nemi., att Konungen skall pröfva behofvet af den enskilda markens begagnande för det allmänna ändamålet, hvilket visserligen är en ganska vacker omtänksamhet, men sorn likväl icke torde vara behöflig; ty, sä vidt jag har mig bekant, har ingen klagan försports öfver bristen på föreskrift om en sådan nåd. pröfning lili våra nu gällande författningar, ang:de vattenverks utrifning och vattensjuk marks ultappning och odling till allmänt gagn.
Slutligen önskar jag, att EagUtsk. ville undvika att uti redactionsförslag använda främmande talesätt eller utländska ord såsom com p r o m i ssr ä 11, helst det är uttryckligen förbjudet att nyttja främmande språk och talesätt uti ali - D c ii 16
Maj f. m. manna handlingar.
Begreppet compromissräll kunde lämpligen, såsom i lagboken, uttryckas med benämningen: gode män.
Af dessa oell utaf öfrige talares anförda skäl , som äga lika syftning med mina, anhåller äfven jag om ålerremiss af betänkandet.
Ehuru önskliet vore, alt nya lagförslaget till Bvggn.-balk vid denna riksdag komme under ompröfvande samt blefve antaget; är sådant dock mer un ovisst; och för blotta möjligheten, som synes ganska problematisk, torde en sa vigtig fråga, som förevar., icke böra lemnäs åt slumpen.
I sjelfva saken blir jag uti LagUtsk. i tillfälle alt utveckla de åsigler, hvartill här gjorda anmärka:!- kunna föranleda, och jag skall derföre icke upptaga R. o. Ad:s tid med någon framställning deraf.
LagUtsk. har föreslagit sådan form för ifrågnvar. ärenders afgörande, att först skulle Konungen pröfva behofvet af ett sådant användande af enskild egendom, som blifvit ifrågaställd, och vederböi. auetoritet derefter afgöra ersättningsfrågan.
Jag hemställer till de talare, som ex professo uro jurister, om icke lämpligare vore, att frågan behandlades i omvänd ordning af dessa myndigheter, nemi. försl vid den underordnade aucloriteten, hvarifrån saken, på sätt som äger rum med ägodelningsmål, kunde gå direete till Högsta Domstolen.
1 första rummet kunde, på sätt reservanterne anmärkt, ärendet behandlas vid allmänna domstolarna.
Dernäst synes mig, alt då ersättningen blefve bestämd efter hvad jord af samma slag och godhet i orten högst gäller, ^dels förhöjning kunde vara tillräcklig.
Sjelfva principen anser jag böra stadgas i lag; ty hittills har man icke ansett någon kunna tvingas att för allmänt behof afstå enskild jord, annorlunda än genom begge Statsmakternas beslut.
LagUtskts betänk, blef återremitterad! af R, o. Ad, Föredrogs ånyo LagUtsk:s den n dennes e. m, på bordet lagda utlåt.
N:o 31, i anleda, af vackt fråga derom, att böter och vitén, grundade på det myntvärde, att tre daler silfvermynt svara emot nu gällande en r;dr specie i silfver, böra vid detta värde och beräkningssält bibehållas.
Lika med reservanten, anser jag Utsk. icke hafva vederlagt Just.ombudsmannens förslag med nöjaktiga skäl, och anhåller derföre om återremiss, och att Utsk., som erkänt vigten af ämnet, måtte taga detsamma i närmare öfvervägande och föreslå de förändringar i lagen, som öfverensstämma med Just.ombudsmannens åsigt.
Rättsenlighelen af Just.ombudsmannens åsigt lärer icke kunna bestridas; och den farhåga, sorn Utsk. an - 38 De» i G Maj f. iu , fört i afseende på de författningar, som upptaga böterna i riksdaler och skillingar, kan hjelpas genom en lind. hemställan till K.
M. om adoeqvat rättelse af dessa författningar.
Med den siste värde talaren förenar jag mig uti anhållan om återremiss piå detta betänk., under åberopande af de utaf Just.ombudsmannen anförda skäl, hvilka, i min tanke, äro fullkomligen riktiga.
N:o 3i blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att forsältas på e. m. kl. 6.
Justerades 5 prot.uldr. för förliden gårdag e. m.
Upplästes ankomna prot.utdr. från PresteSt. af den 9 och i3 dennes, samt från BorgareSt. af den 7 och 9 dennes.
Till åtlydnad af K. M:s nåd. kallelse lill plenum plenorum kl. 1 i dag, afgick Hr Frih. o. Landtm, samt R. o.
Ad. kl. -J- till 1 till Rikssalen, der H. Ex. Hr Just.Statsministern å K.
M:s höga vägnar uppläste ett K. M:s nåd. tal, innehållande sanction å en del af R.
M:s nåd. stadfästelse öfverlemnade grundlagsändrings-frågor. H. R. o.
Ad. åtskiljdes, enligt före afgången från Riddarhuset faltadt beslut, vid nedgången från Rikssalen, kl. ^ till 2 e. m.
In fidem profocolli, F. O. Silfverstolpe.
Lördagen den 16
Maj 184o.
Justerades 10 prot.utdr. för denna dag f. m.
Föredrogs och lades till handlingarna K.
M:s denna dag på Rikssalen upplästa nåd. tal, innehållande svar å en R.
St:s und. skrifvelse, angtde en del föreslagna förändringar i grundlagarna.
Maj c. m. 29 Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 2 Maj e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 32, i anleda, af väckt motion om ändring i 47 caP- Missg.-b:n. Frih. Boye, Ludv.:
Då jag vördsamt utbeder mig R. o. Ad:s uppmärksamhet för de anmärkntr, jag går att afgifva emot detta betänk, i en af de vigtigaste frågor, som brottmåls-Iagstiflningen innebär, anser jag mig också skyldig att på förhand begära öfverseende för den vidlyftighet, som jag måhända ej kan undgå.
Piedan långt innan 1734 års lagbok utgafs, hade opinionen gjort en stor skilnad emellan snatteri och stöld.
Snatteri ansågs för hvad det nu äfven anses vara, visserligen ett fel, men så lågt ned i gradalionen af brott, att det ej fläckar med vanära den olycklige, som begått det.
Han hade då, och fick äfven genom 1704 års lag, en vidsträckt latitud att kunna återgå till en bättre vandel.
Genom 1734 års lag, som ej var annat än en fortsättning af föregående lagar, sådana de tillämpades, stadgades den skilnad emellan snatteri och stöld , alt brottet icke var annat
Un snatteri, så snart värdet af det stulna ej öfvergick io daler silfvermynt; det blef ej tjufnad, förr än det öfversteg denna summa.
Men 10 daler silfvermynt svarade år 1734 ungefärligen emot 3 t:r råg, och svara nu ej emot en half.
Följden af de myntförändringar, som tillkommit, har blifvit, att det i moraliskt hänseende så angelägna spatium emellan snatteri och stöld blifvit inskränkt.
Straffet för snatteri gafs enligt 1734 års lag, i enlighet härmed, snarare såsom en varning åt deri felaktige; men genom den förändring, som myntet undergått, är denna varningsgrad förminskad.
Den felaktige finner sig straffad såsom tjuf, 5 gånger förr, än lagstiftaren det ämnat.
Följden är, alt samhället nu får emottaga fem gånger flera tjnfvar, än lagstiftaren någonsin afsåg.
Lag-comite'en har häruti föreslagit en ändring.