Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts domar skulle karteras efter värdet, när detta värde är bestämdt, vill jag framställa ett enda af de många exempel, som kunde anföras pä svårigheten af dess tillämpning, I en konkurs bevakas en fordran å 100,000 rdr; emot bevakningen göras anmärkningar, och fordringen bestrides.
M:ts dom härom skall utfärdas, frågas: skall den karteras efter beloppet på den omtvistade summan eller icke?
Ett bestämdt svar å denna fråga skulle jag högligen önska.
Dervid får jag dock fästa uppmärksamheten derå, att, i fall frågan jakande besvaras, det ofta skulle inträffa att lösen för domen öfverstege det belopp, som vid l)en 26 Maj f. m. utdelning i konkursen kunde tillfalla fordringsegare, fastän hans fordran i allo blefve fastställd.
Af Hr Cederschiölds exempel skulle man nära nog kunna vara frestad att tro, det på honom inträffar motsatsen af det omdöme, hvarföre han af Gr.
Mörner nyss var föremål.
Det är nemi. tydligt och bör af enhvar med största lätthet kunna inses att. om tvenne personer tvista om förmånsrätt till egendom, tvisten icke gäller sjelfva egendomens värde, utan hvem som har rätt till densamma.
Exc. Hr Gr. o Landtm., att, beträffande den förev:de 5:te §:n, följande yrkanden blifvit framställda, nemi. af Hrr Cederschiöld och von Ehrenheim, att den del af §:n, som handlar om stämpel å K.
Mits resolutioner och domar m. m., måtte återremitteras, samt dessutom af Hr Cederschiöld, att den näst derefter förekommande rubriken ”ledje- och pardonsbref” måtte förändras till ”ledjebref”; hvilka yrkanden åter blifvit bestridda af andre ledamöter, under anhållan om bifall till TJtsk:ts förslag i nyssnämnde delar; och hade emot §:ns innehåll i öfrigt någon anmärkning ej förekommit; skolande, till följd af hvad sålunda yrkats, först hvar och en af de delar utaf §:n, hvaremot anmärkningar blifvit framställda, samt derefter §:ns öfriga innehåll göras till föremål för särskilda propos:r.
Härefter framställdes först propos. å bifall till den del af §:n, som afsåg K.
M:ts resolutioner och domar m. m., dervid svarades många ja jemte några nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Sedermera gjordes propos. å godkännande af Utsk:ts förslag i afs:de å rubriken ”lejde- och pardonsbref”, och då svaren dervid utföllo med många ja tillika med åtskilliga nej, förklarades ja haft öfvervigten.
Slutligen blef, uppå derom gjord propos., §:ns öfriga innehåll af K. o. Ad. jemväl bifallet.
Då ingen annan an jag yrkat §§:nes uppläsande, och jag kommit i erfarenhet af den tidsutdrägt, som deraf förorsakas, får jag nu afstå från detta mitt i går gjorda yrkande och, i likhet med hvad Hr von Koch i går föreslog, anhålla att någon sådan uppläsning icke vidare måtte ega rum, såvida den ej särskildt för någon § begäres.
I anledn. häraf hemställde H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., huruvida E. o.
Ad. samtyckte dertill, att någon uppläsning af texten till de återstående §§:ne icke skulle ega rum, såvida ej någon ledamot sådant äskade.
Den 26 Maj f. m. 467 Hopades ja.
Härefter föredrogos och biföllos:
Utsk;ts hemställanden å sid. 19, att bouppteckningar skola förses med stämpel efter den författn., som gäller, då de till domstol ingifvas; samt att rubriken »certifikater” skall ur författmn uteslutas. Utsk:ts hemställan sid. 21, i afside å kartering af kontrakter om fast egendom å landet och i städerne.
Hr Printzensköld; Den hufvudsakliga grunden för den föreslagna förändringen består deri, att författnm, sådan den nu är, skall utan svårighet kunna eluderas eller gäckas såsom det äfven heter.
Om ett sådant skäl kunde anses giltigt, vore det så godt att upphäfva alla möjliga författn:ar, tj erfarenheten har visat, att förhållandet är enahanda med dem alla.
Den kontroll, som hittills varit föreskrifven i afs:de å karteringen af kontrakter, har också visat sig ganska ändamålsenlig, ehuru det visserligen någon gång kan inträffa, att ett eller annat sådant kan undandragas vederb:des uppmärksamhet.
Icke bör dock denna möjlighet vara en giltig anledning till fullkomligt afskaffande af en statens inkomst.
Eöljden af don föreslagna förändringen skulle ock förmodligen blifva, att på landet sådana kontrakter, som eljest intecknas, icke blefve till inteckning anmälda, emedan man derigenom undveke karteringen; i nu befintliga stadgande finnes deremot ett medel att hindra den, som vill undandraga sig karteringen, att härutinnan fullfölja sin afsigt.
Hvad hyreskontrakter i städerna beträffar, så vet man, att äfven sådana numera kunna intecknas, ehuru sådant sker sällan eller aldrig, och jag tror för min del, att upphäfvandet af karteringsskyldigheten för hvad kontrakter som helst skulle derföre åstadkomma en betydlig minskning i de inkomster, som till staten f. n. ingå, åtminstone från Stockholm och Göteborg samt öfriga större städer.
Jag kan således icke annat än på det högsta bestrida Utsk:s förslag i denna punkt, och får tillika fästa uppmärksamheten derpå, att det blifvit framlagdt, utan att TJtsk:t kunnat ens förslagsvis uppgifva huru stor förlusten kan komma att blifva.
Det hade under sådant förhållande varit bättre, om Utsk:t icke gått så hastigt till väga, utan föreslagit en underd. skrifvelse till K.
H:t, med anhållan om infordrande af uppgifter, med ledning af hvilka man kunnat beräkna förlustens belopp.
Man hade då kommit i tillfälle att bedöma, huruvida det vore skäl att vidtaga den ifrågav:de åtgärden.
Som frågan nu står, anhåller jag om ogillande af TJtsk:ts förslag.
I motsats till den siste värde talaren anser jag det föreslagna stadgandet ganska lämpligt, emedan VJ B. 30 -168 Den 26
Maj f. m. det nu gällande icke föranleder någon fullständig kontroll.
Man kan visserligen, såsom nu är förhållandet, föreskrifva att kontrakter skola karteras; men det är naturligtvis omöjligt att öfvervaka verkställigheten deraf, så länge ett kontrakt icke behöfver inför domstol företes; isynnerhet som öfverenskommelser och aftal kunna med fullkomligt bindande kraft ingås mundtligen, då derpå finnas vittnen.
Man har antagit som en allmän regel, att sådana afgifter, som icke låta sig kontrollera, böra, om möiligt, icke föreskrifvas; och sådant är, på sätt jag haft äran visa, förh:det med den ifrågav:de.
Återstår då att ■ efterse, om genom förändringen någon egentlig olägenhet skulle uppstå för staten.
Detta tror jag icke blifva fallet, emedan kontrakter vanligen inför domare uppvisas, för att vinna förmånen af inteckning, hvilken förmån numera meddelas äfven för hyreskontrakter i städerna.
Dör undantagskontrakter å landet är t. o. m. föreskrifvet, att de, för att hafva gällande kraft, skola vara intecknade.
Då man således genom det föreslagna stadgandet vinner en fullständigt kontrollerad beskattning på de kontrakter, som inför offentlig myndighet företes, och deremot kommer ifrån de öfriga, som icke kunna kontrolleras, tror jag denna fördel, som leder till enkelhet och reda, vara tillräckligt stor, för att uppväga den ringa förlust, som deraf kan uppstå.
Den värde talaren har ock uttryckt den önskan, att man uppskjutit detta ärendes afgörande, till dess man kunnat få någon uppgift å den minskning i statsinkomst, förändringen skulle medföra; men han har dervid förbisett att, om regeringen skulle infordra uppgifter på huru mycket som hittills influtit på detta sätt, man derigenom ingalunda finge veta huru mycket som komrne att inflyta enligt den nya författrnn.
Ett sådant uppskof vore således icke annat än ett behändigt sätt att komma ifrån hela saken.
Jag anhåller på grund af dessa skäl vördsamt om bifall till Utsk:ts hemställan i denna punkt.
Då E. o Ad. handlade frågan om Allm.
Bevillmn, lades med rätta mycken vigt på sådana uppgifter, som kunna behörigen kontrolleras. Bland föreskrifter, som då inflöto, var äfven i afs:de å hyresbeloppen af fastighet i stad och på landet, och man trodde sig i fråga derom kunna komma till någon visshet genom föreskriften i denna förordning om kontrakternas kartering.
Nu hafva vi emedlertid från Utsk:t fått ett förslag, som går ut på motsatsen, nemi. att kontrakter icke skulle i allmänhet behöfva karteras.
Detta sätt att gå tillväga kan jag ingalunda anse konseqvent.
Det har af den siste värde talaren blifvit sagdt, att minskningen i statens inkomster till följd häraf icke skulle blifva särdeles betydlig.
I detta häns:de vill jag blott hänvisa till Utsk:s egen motivering, der såsom skäl just anföres att, då åtskilliga husegare i sfäderna ofta ombyta hyresgäster, dessa få vidkännas
Den 26 Maj f. m. -169 en högre eller, rättare sagdt, oftare återkommande afgift än andra, som hafva sina hyresgäster längre qvar.
Hvad vill detta säga, om ieke att, om man tager bort den nu befintliga föreskriften, desse husegare komma att göra en besparing, derigenom att staten gör en förlust.
Naturligtvis skola husegarne då icke vidare låta kartera sina kontrakter, emedan de ej behöfva uppvisa dem, såvida de icke vilja lagsöka sina hyresgäster för utfående af hyran; och denna nödvändighet sätta de sig äfven i säkerhet för, derigenom att de låta hyresbeloppet erläggas i förskott.
Resultatet blir således, att husegarne blifva alldeles befriade från denna afgift, och jag är öfvertygad, att denna minskning i intrader kommer att blott för Stockholms stad uppgå till kanske hundra tusen rdr.
Jag tror det derföre vara bäst att i detta fall bibehålla den hittills varande föreskriften, och yrkar derföre afslag på detta Utsk:ts förslag.
Jag har icke kunnat finna mig öfvertygad af hvad Gr.
Lagerbjelke till Utsk:ts försvar sednast anfört.
Att arrenden af fastighet å landet ofta intecknas, må vara en sanning, men jag vågar påstå, att de arrende- och uudantagskontrakter, som afslutas å landet, äro utan jemförelse af vida mindre betydenhet än de hyreskontrakter, som afslutas i städerna.
Icke heller har erfarenheten visat, att man i allmänhet begagnat sig af den numera medgifna rättigheten att inteckna äfven dessa sednare, utan hörer sådant till undantagen, emedan en hyresgäst vanligen icke bor så länge qvar på samma ställe, att han anser kontraktets intecknande löna mödan.
Mörner har för öfrigt så fullständigt ådagalagt behofvet af det gamla stadgandets bibehållande, att jag icke har något vidare att tillägga, utan blott förenar mig med honom i anhållan härom samt att E. o. Ad. måtte afslå TJtsk:ts framställning.
Enligt nu gällande föreskrift, karteras hyreskontrakter endast en gång.
Deraf uppkommer den orättvisan, att den husegare, som årligen ombyter hyresgäster, måste årligen erlägga en afgift, hvilken åter den, som på Hera år uthyrer sina lägenheter, får vidkännas endast en gång för alla dessa åren.
En förändring i föreskriften torde således vara af nöden; men deraf följer dock icke, att man nödvändigt måste välja den utväg, TJtsk:t föreslagit, eller att helt och hållet borttaga skyldigheten att med stämpladt papper förse hyreskontrakter.
Den inkomst, staten af denna beskattning tillskyndas, är för betydlig, för att med ett enda penndrag utstrykas.
Man torde således gerna kunna bibehålla denna skattetitel, endast man undanrödjer den anledn. till orättvisa, som finnes uti nu gällande stadgande.
Sådant tror jag äfven kunna med lätthet verkställas.
Utsk:t har fö - 470 Den 26 Maj f. ra. reslagit, att, i st. f. nuv:de beläggningskartor, små stämpelmärken skulle införas.
Under förutsättning att Utsk:ts hemställan i denna del kommer att vinna bifall, får jag afgifva följande förslag: att hyreskontrakter årligen, vid mantalsskrifningen, med stämpel beläggasatt sådant sker ieke blott med hyresvärdens, utan äfven med hyresgästens exemplar af kontraktet; att en minskning i den nuv:de afgiftens storlek göres; samt att det må tillkomma vederb:de mantalsskrifvare, att tillse det karteringen behörigen verkställes.
Jag anhåller om återremiss på förev:de punkt, med uppmaning till Utsk:t att vid återremissens behandling taga mitt förslag i öfvervägande.
Lagerbjelke i anhållan om bifall till Utsk:ts förslag, såsom ledande till större rättvisa; ty f. n. undgå de flesta den föreskrifna afgiften.
Med samma skäl som man vill föreskrifva att alla kontrakter skola beläggas med stämpladt papper, kunde man ju också yrka detsamma i afs:de å skuldsedlar, med hvilka nu är samma förh:de som med kontrakter, att de ej behöfva karteras förr än man vill lagsöka den, som utfärdat dem.
För att således vinna mera rättvisa och jemnhet, måste man, enligt min tanke, bifalla förslaget, ehuru det kommer att medföra en uppoffring af inkomst.
Frih. von Paykull, Joban Gustaf:
För min del är jag höjd att bifalla Utsk:ts förslag, emedan jag tror det komma att medföra väsendtliga fördelar, hvad landet beträffar.
Öfver förhållandet i städerna vill jag icke utlåta mig.
Den föreskriften, att kontrakterna skola uppvisas, kan ganska lätt eluderas, ty man behöfver blott säga att man icke har något kontrakt, utan att öfverenskommelsen är träffad genom mundtligt aftal.
Dessutom är den nuv:de förordningen otydlig derutinnan, att arrendator är skyldig att uppvisa sitt kontrakt, då deremot ingen sådan skyldighet är föreskrifven för en landtbonde, ehuru det är ganska svårt att uppdraga en bestämd skilnad mellan den förre och den sednare.
Jag får således för min del tillsty^rka bifall till Utsk:ts förslag, men anhåller dock att, i den händelse B. o Ad. skulle besluta återremiss, Utsk:t behagade fästa uppmärksamhet vid den af mig i min motion anmärkta bristfälligheten i nuv:de stadgande.
Det torde visserligen vara en sanning, att tillämpningen af det ifrågav:de stadgandet möter ganska stora svårigheter.
Men å andra sidan kan icke heller förnekas att, om detsamma h. o. h„ försvunne, staten ginge i mistning af en ingalunda obetydlig inkomst, sorn nu tillflyter, isynnerhet från städerna.
Då just för dessa svårigheten af kontroll är mindre, och det är å landet de största ojemnheterna förefinnas, tror jag det klokaste vore att Den 26 Mij f. m. -171 göra en distinktion mellan land och stad, och får jag derföre anhålla om återremiss af denna punkt, på det Utsk:t må taga i betraktande, om man icke kunde genom bestämdare föreskrifter undgå de svårigheter, som nu förefinnas, utan att föranleda alltför stor uppoffring å statens sida.
För min del skulle jag visserligen önska bifall till TJtskits förslag, emedan den ifrågav:de afgiften drabbar särdeles ojemnt och är svår att kontrollera.
Skulle betänkligheter möta att genast bifalla förslaget, anhåller jag att ärendet måtte återremitteras.
I de gamla föreskrifterna råder den största otydlighet, och en föreg:de talare har äfven anmärkt densamma, då det nemi. är nästan omöjligt att säga skilnaden mellan en arrendator och en landtbonde, hvilket förorsakar stora svårigheter å landet.
För öfrigt tror jag mig veta, att denna skatt utgår mycket ojemnt, och det har länge varit egentligen i Stockholm som den blifvit erlagd.
Inom Stockholms län tror jag att det först är på sednare åren man börjat fordra arrendekontrakternas företeende vid mantalsskrifningarne.
På flera orter sker sådant alldeles icke.
Om ärendet nu återremitteras och ITtskrt finner sig ej böra vidhålla sitt nu gjorda tillstyrkande, så vore det önskvärdt, att man åtminstone utfunne något sätt att ställa så till, att denna skatt, om äfven något nedsatt, komme att utgå mera jemnt, och således i städerna de husegare, som oftare ombyta hyresgäster, ej finge bära hela tungan.
Men äfven den af Utsk:t föreslagna redaktionen kan leda till orättvisa och missförstånd.
Det är nemi. på annat ställe stadgadt, att vid konkurser bilagorna icke skola karteras, och det kan v ara ganska kinkigt att bestämma, om vid ett såda.it tillfälle ett arrendekontrakt, som eljest skulle vara belagdt med stämpelpapper, kan anses och behandlas som bilaga till konkurshandlingarne, samt således vara friadt från kartering.
Yill man gå i den riktning, Utsk:t ås}Ltat, och som jag anser mest önskvärd, såvida statens tillgångar sådant medgifva, så borde man föreskrifva, att kontrakter skola karteras endast då de intecknas, hvarigenom man undveke den olägenhet, som nu inträffar, att mången underlåter att upprätta skriftligt aftal, utan i st. blott gör det mundtligen, för att undvika den föreskrifua karteringen.
Som bevis på olämpligheten af mitt förslag om uppskof med detta ärende och en underd. framställning hos K. M:t, för att kunna med visshet bestämma hvad påföljd förändringen kunde medföra i afs:de å statens tillgångar, har Gr.
Lagerbjelke anmärkt, att man visserligen kunde erfara hvad belopp, som hittills under denna titel utgått, men icke hvad som komme att för framtiden enligt det nya stadgandet utgå.
Deri har Hr Gr:n mycket rätt, men det 472
Den 2fi Maj f. m. är klart att man i detta fall, likasom i andra, sluter från det förflutna till hvad som skall framdeles blifva förh:det, och den enda riktiga grunden för vidtagande af dylika åtgärder, tror jag vara att hemta från föreg:de tiders erfarenhet.
Jag tillåter mig äfven bestrida Hr Gripenstedts framställning om befrielse från kartering för kontrakter, som upprättas å landet, icke blott derföre, att sådant skulle medföra betydlig förlust, utan hufvudsakligen derföre, att i sådant fall städerna snart skulle också .göra anspråk på en dylik befrielse.
Hr von Koch har förordat Htsk:ts förslag, och tillika anmärkt, att nu gällande föreskrifter icke lära allestädes tillämpas.
Om så är förh:det, så är detta häradsskrifvarnes fel, som äro skyldige att vaka öfver förordningens tillämpning.
Hå vara att denna skatt tynger något ojemnt på husegare i städerna, men sådant härrör mest från dessa sjelfva.
Det lärer väl icke finnas någon, som otvungen flyttar hvart i-år, ty, som man säger, 5 eller 6 flyttningar äro lika ruinerande som en eldsvåda, utan de täta flyttningarna äro en följd deraf, att husegaren behandlar sina hyresgäster illa, eller uppsätter hyran till ett öfverdrifvet belopp.
Jag kan således icke finna något skäl hvarken till afskaffande eller nedsättning af den ifrågav:de afgiften.
Man har här i st. f. afslag yrkat återremiss, och j^g medgifver ätt denna åtgärd torde vara den lämpligaste, hvarföre jag, med frånträdande af mitt förra jakande, anhåller om återremiss, då Utsk:t icke lärer underlåta att äfven taga i öfvervägande den otydlighet, hvarpå Frih. von Paykull fästat uppmärksamheten.
Jag har begärt ordet, för att afstå från min begäran om afslag och förena mig med dem, som anhållit om återremiss.
I händelse Utsk:t, för att undanrödja den af Frih. von Paykull anmärkta otydlighet, skulle komma till det resultat, att äfven landtbo-kontrakter böra beläggas med stämpladt papper, skulle jag anse detta ingalunda otjenligt, likaså om Utsk:t vill föreslå någon nedsättning i kartans belopp.
När jag förra gången yttrade mig> förmodade jag icke att så många talare skulle förena sig uti yrkandet om återremiss, som nu har skett; men då det nu synes som skulle ifrågav:de punkt komma att blifva till Utsk:t återremitteradt, anhåller jag att till mitt förra anförande få foga ytterligare några ord.
Mitt då framställda förslag åsyftade, att undanrödja den ojemnhet och orättvisa, som för närv:de finnes uti denna beskattning.
Jag föreslog i detta afs:de att hyreskontrakterna skulle karteras årligen, samt icke blott af husegaren, utan äfven af hyresgästen.
Derigenom kunde en betydlig nedsättning ske uti den nu bestämda afgiften, utan att staten förlorade något af sin påräknade inkomst.
Skatten blefve äfven för den skattskyldige mindre betungande såsom Don 26 Maj f. ra. 476 utgående i smärre poster.
Äfvenledes torde större säkerhet i kontrollen kunna påräknas, enär det ena årets inkomst någorlunda borde motsvara det föreg:de årets.
Då man yttrat så stor farhåga att kontroll icke skulle vara möjlig, vill jag i detta häns:de endast antyda en utväg, som torde leda till det önskade målet.
För vederb:de mantalsskrifvare borde icke blott husegarens, utan äfven hyresgästens exemplar af kontraktet uppvisas.
Dervid skulle det åligga mantalsskrifvaren att tillse det en icke makulerad karta vidfästades kontraktet, hvilken karta derefter makulerades af mantalsskrifvaren med en stamp, hvari det löpande årets siffra vore utsatt.
På detta sätt skulle, enligt min tanka, erforderlig kontroll uppkomma, och ehuru åtgärden är högst enkel, torde den likväl böra komma under Utslcts ompröfning vid behandlingen af den återremiss, som jag nu ytterligare påyrkar.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af TJtsk:ts förev:de hemställan, framställde H.
Exc. först propos. å bifall till densamma, dervid svarades nej; hvarefter propos. på återremiss deraf gjordes och besvarades med ja.
Härefter föredrogs: texten till § 6.
I texten till denna § förekommer, bland annat, å pag. 15 följande stadgande: »Köpe-, bytes- och gåfvobref om skepp, fartyg och båtar af öfver 10 lästers drägt, samt köpe-afhandlingar om andra lösören, hvilka i säljarens vård qvarstanna, äfvensom afhandlingar, hvarigenom skog från hemman på viss tid föryttras, böra jemväl, för att var a gällande, beläggas med stämpel i förhållande till värdet, efter ofvanstående beräkning.”
Detta stadgande är visserligen icke nytt, utan finnes äfven i den gamla förordningen; men der hafva insmugit sig, jag vet ej huru, de orden »för att vara gällande”, genom hvilka E.
St:r inlåta sig på civil-lagstiftningens område och således gå utom gränserna för sin befogenhet.
Denna författn. underställes visserligen K.
M:ts pröfning, men sådant sker egentligen i ändamål att få de utsatta bötesbeloppen sanktionerade.
För öfrigt är det, såsom förut blifvit här yttradt, icke rätt att förklara, det ett kontrakt, som kan upprättas mundtligen, måste, om detsamma skriftligen affattas, beläggas med karta, för att vara gällande.
Jag anhåller derföre, att denna punkt måtte återremitteras, på det en annan redaktion matte vinnas.
Det är emot den första 471 Den 26
Maj f. m. raden af hvad sora här stadgas om bouppteckningar, som jag anhåller att få göra en anmärkning.
Der står nemi., att kartan skall beräknas efter behållningen i boet.
Men då grunden för beskattningen icke gerna kan vara annan, än den att eganderätten öfvergår från en person till en annan, så synes icke eller större del af egendomen böra vara underkastad cn sådan beskattning, än den, hvari någon öfverflyttning af eganderätt verkligen eger rum.
Men då bouppteckning sker efter en person, som varit gift och efterlemnar lefvande maka, är det endast den atlidnas andel i boet, som förändrar egare, och borde således äfven e.idast denna del i boet vara föremål för ifrugav:de karteafgift.
Annars kommer samma egendom att två särskilda gånger beskattas.
Det torde således böra bestämmas, att karteafgiften beräknas efter den atlidnas behållna andel i boet.
Eör vinnande af en redaktionsförändring i denna syftning, anhåller jag om återremiss af detta mom.
Af alla de olika skatter, som staten af sina medlemmar uttager, finnes ingen, som förefaller mig så obillig som den, hvilken utgår ur sterbhus vid dödsfall.
Då enhvar får till staten bidraga för hvad han under lifvet kan förtjena, synes det mig icke vara staten fullt värdigt att ytterligare göra anspråk på någon del af arfvet.
Då emedlertid K.
St:r väl icke skulle bifalla ett förslag om fullkomligt borttagande af ifrågav:de afgifter, vill jag åtminstone fästa uppmärksamheten på det obilliga i de progressiva beskattningsgrundcrna.
Jag kan icke inse hvarföre det ena tusentalet rdr skall beläggas med högre bevilln. än det andra, och för att undvika de orättvisor, som kunna härigenom uppkomma, anhåller jag om afslag å TJtsk:ts framställning härutinnan, samt om bifall till det förslag, jag i min reservation framlagt, att dels en lika °/0-beräkning, nemi, j:dels, måtte införas, hvilket måste erkännas för det enda rättvisa, och dels att »efterlefvande make befrias från stämpelafgift å den andel i boet, som densamma tillfaller»; hvilket synes mig så mycket billigare, som staten ju får åtnjuta karta på samma egendom, när den andra makan sedermera afiider.
Då man i allmänhet söker borttaga alla orättvisa stadganden i afs:de å såväl denna som annan slags bevilln., synes mig att man kunde utan någon risk för det allmänna äfven bifalla detta förslag.
Det är egentligen den följande punkten om certepartier, som jag anser vara af vigt att få underkastad ny behandling, sedan R. o. Ad. nu återremitterat den föregående § om arrende-och hyreskontrakter, hvarmed densamma står i närmaste sammanhang.
Hvad bouppteckningar beträffar