Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dermed menas icke ett ovillkorligt förbud att någonsin få begagna annat än en och samma method, utan blott att det silfver, som emottages, skall pröfvas på samma sätt, som det silfver, som ullemnas lill en och samma person, och delta måtte väl vara det enda rätta.
Det rörer icke blott Myntets utan ock Bankens och enskildes rätt.
Ty det är klart, alt om man vid mottagningen använder en method, sora visar ett annat resultat än den man begagnar vid utlemnandet, så måste förlusten falla antingen på myntverket eller på den som inlemna!, silfret, och man kan vara lemligen öfvertygad, att deri alltid träffar den sednare.
Ett correcliv deremot är rättvisligen af nöden, och jag tillstyrker derföre R. o. Ad. att i sin helhet bifalla förslaget.
I öfverensstämmelse med hvad jag androg nyss, ber jag, att i anledning af några yttranden, få tillägga, att det är alldeles likgiltigt, huruvida på myntet användes den våta eller den torra vägen, endast att samma method användes i begge fallen, ty om det icke sker med samma method, så följer deraf, all en vinst uppkommer för Myntverket.
Jag kan möjligen misstaga mig pä den proc., som skiljer resultatet af de båda vägarne, men det är en erkänd sanning, alt en sådan skillnad finnes, och Myntverket har till sin Fördel auvändt den pä del sätt, att det utlemna! mynt på våla vägen, men emottagit silfret på den torra, och att delta är otillständigt lärer väl icke kunna nekas.
Att åtminstone ut trycken i sista ruderne af Ulsk:s framställning icke äro så tydliga, som de förefalla Hr Gripenstedt, torde han sjelf finna af de anmärkmr, som blifvit gjorda af Hrr Westerstrand och Bråkenhjelm.
Jag för min del, ehuru icke alldeles ovan att läsa innantill, tillstår att jag sä förstått dessa ord, som vore Utsk:s mening, att man alltid och ovillkorligen skulle begagna en och samma method lill alla inproberingar och alla utprobcriugar af en och samma metall.
Kanske är felet mitt, men alt redactionen icke är tydlig, anser jag temligen afgjordt, då äfven andra talare, med mera speciell kännedom i ämnet, funnit den otydlig.
Om jag således icke understödjes i min anhållan om afslag å denna §, sä torde jag sä fä modifiera mitt förslag, att § åtminstone återremitteras.
Denna fråga om proberingssältet förefaller mig något besynnerlig.
En myntproberare, som får sig älagdt all probera, huruvida halten är riktig eller icke Den 27 November f. m. 4S5 och att deröfver utfärda betyg, måste väl hafva sig öppet lemnadt, att begagna alla de methoder, som linnas och kunna användas för att utröna förhållandet.
Att ålägga en myntproberare att antingen begagna den våta eller den torra vägen, är orimligt, ty det är icke någon gifven följd, att den ena eller andra i alla myntproberares händer ge en lika stor differens sins emellan.
Om t. ex. inblandning af arsenik finnes i silfret, så måste den nödvändigt drifvas bort på den torra vägen, emedan del svårligen låter sig göra på den våla.
Om en liten droppa af en fällande syra kommer i glaset, så involverar det, och han mäste väl dä få rättighet att göra om profvet, i fall han så behagar.
Jag finner en föreskrift för myntproberaren i detta afseende lika orimlig, som att vilja föreskrifva folk, på hvad sätt de t. ex. skola dividera och multiplicera.
Blott resultatet blir riktigt, så må de räkna huru de vilja, på bondvis eller efter konstens reglor.
Jag tycker alt hela denna § kunde lämpligen afsfås, emedan den involverar dels i onödigheter och dels i oriktigheter.
För de personer, som icke hafva en närmare bekantskap med utmynlningssättet, finner jag visserligen anlcdn. till de anraärkmr, som blifvit gjorda emot Utsk:s förslag.Man skulle jemväl, likasom Frih.
Palmstjerna, rättvisligen kunna göra anmärkn. emot sjelfva redaclionen; men om man besinnar, alt K.
Mvnlet alltid äger hos sig inneståendc silfverfonder af Banken, och att icke myntningen kan verkställas så, att samma silfver utlemnas, som blifvit inlemnadt, så skall man kanske finna anledn. vara för det sätt, hvarpå B.
Sl:s Revisorer och StalsUtsk. uppställt sin önskan.
Det finnes nemi. alltid ett förlag af Bankens silfver i Myntet, och det är naturligt, att om man tror sig äga anledning att förmoda, att någon olikhet uppkommer genom de olika methoderne för silfverprobcringen, sä önskar man att en och samma method alltid måtte begagnas.
Det vore således icke nog att stadga, att endast en och samma silfverpost skall pröfvas efter samma method, emedan den icke ensamt utmyntas, och jag tillstyrker derföre, att de af Ulsk. föreslagna ordalagen må bibehållas.
Som jag hade äran vara en bland 1S41 års Revisorer, och således var i tillfälle alt taga kännedom om de instruclioner och reglementen, som gällde för Myntverket, får jag upplysa, alt der fans den största oordning i afseende på redovisning och instruclioner.
Revisorcrne gjorde allt hvad möjligt är, för att komma under fund med rälta förhållandet; men förgäfves.
Del hufvudsakligaste Revisorerne upptäckt, var, att chefen för Myntverket hade den vidsträcktaste makt.
— Jag förmodar, alt 1843 års Revisorer funnit förhållandet dylikt, efter de understödt 1841 års Revisorers anmärkn:r, och jag finnér det således högst nödigt och nyttigt, alt några mätt och steg härutinnan tagas.
Hvad åter beträffar
Revisorernes gjorda anmärkn. öfver den s. k. melhodcn, alt det silfver och guld, •486 Da-n 27 Novem 1)cr f. m. som ingar lill verket, antingen på den vata eller torra vägen, borde på samina väg ulga, emedan Revisorerne eljest icke kunde uppfylla sin bestämmelse, granska oell uppteckna rälla forhållandet; så medger jag, alt Utskts tillstyrkande i denna del är otydligt, men det kail rättas genom några ord, som torde uppgifvas af de
Hrr, som äro mera bevandrade i Myntverket.
Anmärkningen är lill silt syfte god och af behofvet påkallad, hvarföre jag tillstyrker dess antagande.
Jag får äran upplysa, att de proberingar, sorn göras vid Myntet, såväl vid in- sora utleverering, icke verkställas af en enda person, utan af tvenne, nemi. öfverdirecteuren och myntproberaren, och de begagna ofta hvar sin väg, den ena den väla oell den andra den torra vägen, hvarefter de collationera resultatet.
På delta säll komma de till en större noggrannhet i resultatet, oell att förbjuda deni sådant genom de föreskrifter, som denna § åsyftar, tror jag icke vara lämpligt.
Jag ber den siste värde talaren om ursäkt, att jag icke kan instämma med honom i bans sista yttrande.
Det är en ganska riklig uppgift, att proberingen sker af både myntproberaren och öfverdirecteureu på samma gång, men det sker efter samma method af begge, den ena gången pä våta och den andra pä torra vägen.
Och detta är oriktigt, emedan enligt de tahellariska uppgifter, som 1841 års Revisorer skaffade sig om prof, sorn blifvit anställda i Paris, London och Berlin med flera ställen, förhållandet är sådant, att resultaten af de båda vägarne skilja sig icke så obetydligt.
Jag vill blott i korthet fästa uppmärksamhet pä ett yttrande, som möjligen skulle kunna missleda någon, nemi. att om man vid proberings-processen tillsatte aldrig så litet mera syra, sä skulle ett olika resultat uppkomma.
Delta är verkligen en fullkomlig irring, som den värde talaren vid närmare eftersinnande säkert sjelf linner.
De kemiska föreningarne, hvarefter silfverhalten sedan uträknas, ske alllid efter bestämda proportioner, och om något mera syra begagnas, än som precist behöfves för att verkställa lösningar och fällningar, så inverkar detta ingalunda på resultatet.
Hr a f II armens:
Då det är en allmänt känd sak, alt resultaten af de olika proberingssätten blifva olika, och att mynt, som blifvit utskickadt härifrån landel, i andra länder icke ansetts innehålla så mycket silfver, sorn härifrån blifvit uppgifvet, sä anser jag, att en rättelse bör äga rum, såvida den kan låta sig göra.
Revisorerne oell SlatsUtsk. hafva icke insett någon lämpligare utväg dertill, än att till K.
M. ingå med den här föreslagna hemställan.
Finner Konungen, att samma proberingsmethod icke alltid kan användas, eller att det nuvar. reglementet motsvarar sitt ändamål, sä lärer han icke medgifva någon förändring deruti; men representationen torde emedlertid böra Den 27 November f. m. 487 fästa uppmärksamheten på ett kändt missförhållande, hvarföre jag tillstyrker bifall ä betänk.
Ilr Bråkenhjelm:
Det gifves verkligen ett vigligt skäl, som jag tror, för Ii. o. Ad. alt. icke bifalla slutet af StatsUtsk:s tillstyrkande.
Det är nemi., såsom den siste talaren uttryckte sig, en känd sak, all silfver, som utgår efter mynlprobering i Stockholm, hefinnes icke hafva den halt, som härifrån är uppgifvet.
Detta inträffar isynnerhet med Bankens silfvertacka'.
En och samma silfvertacka, som ullemnns frän Banken och går till Hamburg, samt sedermera återkommer, köpes af Banken och åter proberas i Stockholm, beflnnes båda gångerna icke hafva samma halt.
Den är alltid en liten smula öfver hvad den befunnits i Hamburg, då tackan säljes, och under dä hon köpes.
Della är således icke all rälta sig efter, emedan det tydligen är en fördel, hvaraf köparen eller säljaren begagnar sig, derföre att han anser Banken möjligen vara tvungen alt icke göra sä mycket afseende pä den förlust, sorn deraf uppkommer.
Delta gäller isynnerhet leverautörerne, ehuruväl del i sisla hand drabbar Banken.
Det är en klar sak, alt när leverantören linner sig generad af en så beskaffad probering, sä kan han fä den sådan, att controllerna blifva lika pä båda ställena.
Skulle nu R.
St. försöka alt binda händerna pä 1 Myntverket, så vore ali befara att ännu större olägenheter och olikheter skulle kunna yppa sig, lin de som hittills ägt rum; och jag torde derföre ytterligare få anhålla, att R. o. Ad. ville alsia hela denna framställning af StatsUtsk.
Ilr Stjerngranat: 184.'} års revisionsberättelse innehåller i delta ämne: ”Sedan, i anledn. af R.
Sl:s begäran uti und. skrifvelse d. 20 Mars 1841, K. M. d. 20 päföljdc April i nåder anbefallt Dess och Rikets Statscont. att afgifva utlät., huruvida 1836 års reglemente för Myntverket kunde i ett eller annat afseende tarfva jemkning, förtydligande eller rättelse, så har enligt hvad Revisorerne varit i tillfälle inhemta, bemälde Collegium d. 30 nasti.
Juni lill K.
M. inkommit med förslag till nytt reglemente för Myntverket och för motiverna utförligt redogjort; varande frågan således 1111 beroende på K.
M:s nåd. pröfning.
Af della skäl får jag tillstyrka afslag ä SlatsUtsk:s hemställan, såsom varande efter min tanka obehöflig.
Jag anhåller, i anledn. afHrBråkcnhjelms yttrande, att få lemna några upplysningar.
Dä si 1 fverta c k 01* skola med Myntverkets stämpel förses, så tager Myntverket alldeles icke emot dessa tackor efter probering på torra vägen och icmnar deni tillhaka efter den våla, utan de proberas på torra vägen och stämplas, hvarpå efter vigten bestämmes huru mycket Banken då har fått; blifva de qvar i Myntet för utmyntning, gäller naturligtvis profvet.
Deremot när Banken återfår mynt för silfret, sä blir delta icke proberadt på samma torra väg, utan på den våta; och derigenom vinner Myntet nå - 4S8 Den 27 November f. m. got i silfver, som Banken deremot förlorar, och detta är någonting alldeles skildt från den utrikes operationen med tackor och plantsar.
Jag är lill största delen förekommen af den siste värde talaren och vill blott tillägga, att det exem o o " pel, som Hr Bråkenhjelm anförde, bevisar snarare nödvändigheten af att bifalla betänk., än att afslå detsamma.
Ty om Myntverket utväger från sig mynt på våta vägen, dervid eli mycket noggrannare utslag erhålles, sä blir silfverhalten något knappare, hvarföre, då delta silfver sedan går till Hamburg och der pröfvas på torra vägen, så får man der ett annat resultat.
Om deremot Myntverket på torra vägen pröfvade ifrån likasom till sig, så är det klart, att den omtalade undervigten icke borde uppslå i Hamburg.
Hvarföre inträffar det alltid, alt Myntverket pröfvar till sig på den torra vägen och ifrån sig på den våla?
Orsaken är naturligtvis ingen annan än den, alt Myntverkets föreståndare, då lian har rättighet alt säga alt båda profven äro vetenskapliga, garanterar sig mot möjliga förluster genom användande af den torra vägen vid inprobering; men deremot anser han sig icke skyldig att lemna silfret tillbaka annorlunda än på den våta vägen, emedan det äfven är ett vetenskapligt rön, ehuru profvet dä kan tagas knappare.
Emedlertid synes det som om hvarken Banken eller enskilde behöfde vara underkastade en sådan olikhet, då Myntet dessutom har sin tillräckliga slagskatt eller myntskalt för sitt besvär.
Hr af Harmens:
Jag har blott begärt ordet för att rätta ett missförstånd, som uppstått i anledn. af milt förra yttrande.
Jag talade nemi. icke om omyntadt silfver, utan jag sade, alt det Svenska myntet, då det kommer på utländska platser, befinnes icke innehafva den halt, som uppgifves.
Den siste talaren har sedermera upplyst, hvarföre så förhåller sig, och jag bar deruti fått ett ytterligare skäl alt begära bifall å betänk.
Jag anser mig skyldig att, tillföljd af Hr Hjertås yttrande, upplysa, att det icke är samma personer, som probera det inkommande eller utgående silfret och som hafva ansvaret derför i uppbördsväg.
Det är öfverdirecteuren och myntproberaren, som probera, men myntmästaren, som är ansvarig för uppbörden.
Denne måste nöja sig med deras prof, utan att lian dervid kan för sig verka det minsta, hvarken till fördel eller skada.
Sedan nu öfverläggningen rör:de 31 § förklarats vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, såvida han riktigt uppfattat discussionen, afsågo de yrkanden, som blifvit framställde, dels att 31 § i sin helhet skulle bifallas, dels att densamma skulle i sin helhet afslås, och dels att förra delen deraf, som hade afsende på en und. anhållan om utfärdande af det nya reglementet för Myntverket, skulle afslås, men deremot sed - Den 27 November f. m. 489 sednare delen, om begagnande af en och samma method vid inoch utprobering af silfver och andra metaller, bifallas; äfvensom Frih.
Palmstjerna föreslagit, att denna § måtte åtterremitteras, och några andra ledamöter gjort anmärkn:r emot redactionen, men utan att dervid uppgifva förslag till en förbättrad redaclion.
H. Ex. framställde härefter propos., först lill bifall, sedan till afslag och slutligen till ålerremiss ä ifrågavar. §; oeh blefvo alla dessa prop:r besvarade med både ja och nej.
Jag vågar vördsamt anhålla om propos. pä bifall lill den första punkten och afslag å den andra.
Hvad reglementet beträffar, så är all hemställan derom en öfverflödsartikel, emedan det kommer i alla fall, men deremot är den sednare delen af behofvet påkallad och icke vederlagd af hvad Hr Bråkenhjelm anfört om probering af tackor och mynt.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade Frih.
Cederström, att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad, och alt således någon ytterligare discussion i sak ej finge äga rum.
Jag vill blott anmärka, alt mitt förslag till propos. var grundadt dels på hvad jag här förut yttradt och dels på hvad Hr Aminoff anfört om behofvet af ett nytt reglemente.
Pä proberingen hörde jag icke honom lägga någon vigt.
Hr af Harmeus:
Jag skulle vördsamt, anhålla alt få veta huru Hr Gr. o. Landtm, uppfattat svaret å den första propos. H. Ex. IIr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att de svar, R. o. Ad. lemnat ä de 3:ne nyss framställde propos:r, icke varit så bestämde alt H.
Ex. kunde förklara huruvida ja eller nej dervid varit öfvervägande, och att H. Ex., för att blifva lyckligare i uppfattningen af svaren, ansåg sig böra framställa förnyad propos.; hvadan H. Ex. nu ånyo hemställde, om R. o.
Ad. behagade bifalla den förevar. 31 §.
Denna propos. blef nu besvarad med starka ja, blandade med nej; hvarefter II.
Ex. förklarade, det lian trott sig linna, att densamma blifvit af R. o. Ad. bifallen.
Hr Lefrén begärde votering, samt uppgaf, uppå förfrågan af II.
Ex. Hr.
Gr. o. Landtm., sitt yrkande vara, att eontrapropos. matte komma ali innefatta afslag å det till ifrågavar. § gjorde förslag.
Jag skulle vördsamt hemställa, huruvida icke de båda sidorna af Huset kunde komma öfverens om alt jemka sig sålunda, att de, som yrka afslag å den första delen af Utsk:s förslag, kunde medgifva bifall å den sednare. 4 II. 62 490 Den 27 November f. m.
Bifall a den sednare delen kan jag flir min del icke pä något villkor medgifva såsom contrapropos., utan jag mäste begära återremiss.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yllrade, att då votering blifvit begärd i anledn. af propos. pä bifall, det var gifvet, att bifall skulle intagas i ja-propos.; men att hvad contrapropos. angick, Hr Lefrén dertill begärt afslag och Frih.
Palmstjerna återreiniss, hvarföre nu först bomle nfgöras, huruvida afslag eiler återremiss borde inlagas i contrapropos., och II.
Ex. linge hemställa, om R. o. Ad. behagade till contrapropos. antaga afslag å Utsk:s förslag i 31 §, hvilket bifölls.
Upplästes till justering och godkändes följande votcr.propos.:
Den som bifaller hvad StalsUtsk. i 31 § af dess utlåt.
N:o 54 föreslagit, voterar ja; den det ej vill, voterar nej ; Vinner nej, afslå R. o. Ad.
Ulsk:s berörde förslag.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja — 29.
Nej — 15.
Lades på bordel nedannämndc från Utsk:n inkomne mern., utlåt, och betänk:n, nemi. från Co nstitutions-Ut skottet: N:o 10, rör:de StatsUtsk:s anmärkn:r i fråga om de år 184 1 fasställda löningsslaler för Kammarcollegium och Kammarrätten; N:o 11, ang:de StatsUtsk:s anmiirkn:r, i afseende på fortfarande utbetalning af f. d.
Statssecreteraren Grips och von Harlmansdorlfs löner; N:o 12, ang:de StatsUtsk:s anmärka, i afseende på f. d.
Just.Cancelleren Nerman beviljade undantag frän författningarne om begrafningshjelps afljenande; N:o 13, rör:de StatsUlsk;s aumärkn. i afseeudc på en åt befälhafvande
Amiralen i Carlskrona anslagen representationsersättning; N:o 14, rör:de StatsUtsk:s anmärka, emot pensionering af ett Statsråd, som icke i fem är della embete innehaft; N:o 15, ang:de af Riksdngsfullm.
M. Pehrsson yttrad anmärkn. anledn., i anseende till medgifvandet för Finska och Åländska fartyg att ytterligare i 3:ne år användas till inrikes transport af trävaror och tjära från de Norrländska länen; N:o 10, ang:de al Riksdagsfullin.
Carl Ersson yttrad anmärkn. anleda., i afseende på behandlingen af skedda auetionsanbud ä vissa lill Strömsholms kungsladugård och stuteri börande lagenheter; Den 27 November f. m. 491 N:o 17, ang:de SlaIsUlsk:s anmärka. i frågan om afskrifning af eli från handels- oell sjöfartsfonden lill
Directionen öfver segelfarten mellan Venern och hafvet utbetalt lån; N:o 18, angille fullbordad granskning af de i Statsrådet förda protocoll; Stals- samt Allm.
Be sv.- o. Ekon.-Utskotten: iN:o 12, i anledn. af väckta motioner om rättighet för Hernösands domkyrka att komma i åtnjutande af de 124 tunnor spanmål, som från Hernösands still årligen utgå till Upsala domkyrka ; N:o 13, i anledn. af vackt fråga om inrättande af en centralstyrelse, hvarunder Rikets consistoriel* samt presterskap och lärare vid läroverket! borde lyda; Lag-Utskottet: N:o 31, i anledn. af väckta motioner ang:de förändring i vissa delar af nu gällande lagsladgande om giftorätt och afsrätt samt morgongåfva och fördel; N:o 32, i anledn. af väckt motion om bestämmelse af viss tid, hvarifrån den i K. förordn. d. 13 Juni 1800 bestämda pre scriptionstid för fordringars utsökande räknas må ; N:o 33, i anledn. af väckt motion ang:de förändradt sätt för kyrkoböckers förande och skärpta conlroller i afseende på deras förvarande; N:o 34, i anledn. af väckt fråga om förtvdligande af de i lag och särskilda författningar innefattade bestämmelser, ang:de straffet för inbrottsstöld; N:o 35, i anledn. af väckt motion ang:de förklaring af 18 cap.
Arfdab:n ; N:o 36, i anledn. af väckt motion om furlängd tid för besvärs anförande öfver underrätts utslag vid hussyner ä preste bol i Helsingland; N:o 37 i anledn. af väckt motion derom, att K. förordn. d. 1 Maj 1810, som innefattar förbud att vid försäljning af fast egendom göra förbehåll om rätt lill densammas återlösande, mätte tilläggas relroactiv verkan; Lag-, samt Allm.
Besvärs- och E k o n.-U tsk o 11 c n:
N:o 9, i anledn. af väckt fråga om ändring i K. förordn. d. 10 April 1810, rör:de afgärda hemmansägares rätt alt söka skifte ä skog och utmark; N:o 10, i anledn. af väckt fråga om vidtagande åtgärder att förekomma tilltagandet af s. k. proletärer; N:o 11, i anleda, af väckta motioner om åläggande för alla hemman att, utan afseende pä deras olika natur, deltaga i byggande och underhåll af prestgård, tingshus och häradslangelse; N:o 12, i anledn. af väckt fråga om åliggande för husbon - 492 Den 27 November f. m, de, hvilken i sin tjenst antager vanfrejdad eller försvarslös person från annan socken, alt om den inflyttades framtida bergning draga försorg; N:o 13, i anledn. af väckt fråga om prygelstraffets afskaffande m. m.
Besvärs- o. Efeon.-Clsk ottet: N:o 79, i anledn. af väckt motion om beredande af emeriti-löner för afskedstagande consistorii-notarier; N:o 79, i anledn. af väckt motion om bestämmande af minimi- och maximi-belopp för arrendeafgiften m. m. vid utarrenderande af Lunds academiehemman; N:o 80, i anledn. af väckt motion om rättighet för tiondegifvare i Skåne alt få lösa den till Stockholms allmänna Barnhus anslagna kronotionde efter markegångspris, med tillökning af i lag stadgad forsel-lön; N:o 81, i anledn. af väckt motion om upphörande af den afgift, som erlägges för begagnande af vägarne å K.
Djurgården ; N:o 82, i anledn. af väckt motion om landsfiscalsheslällningarnes indragning; N:o 83, i anledn. af väckta motioner om ändring nti hittills gällande bestämmelser i afseende å Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsförhållanden; N:o 84, i anledn. af väckt ^motion om upphörande af rättigheten att använda Finska och Åländska fartyg för transport af trädvaror och tjära från de norra länen till andra inrikes orter; N:o 85, i anledn. af väckt motion om förtydligande af K. förordn. d. 11 Febr. 1832, ang:de landtmannaseglatiouen; N:o 86, i anledn. af väckt motion om upphörande af stapelstädernas åliggande att importera vissa qvantiteler salt; N:o S7, i anledn. af återremiss af betänk.
N:o 35; N:o 88, i anledn. af återremiss utaf betänk.
N:o 39. H. R. o. Ad. åtskildes kl. f lill 3 e. m.
In fidem protocolli, albert Munck.
Den 27 November c. m. 403 Onsdagen den 27 November 1844.
Plenum kl. G e. m.
Justerades pleuiprot. för d. 16 f. och e. m. samt d. 18 i denne månad.
Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s d. 20 och 23 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 54, i anleda, af R.
St:s åren 1841 och 1843 församlade Revisorers berättelse, ang:de samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1838, 1839, 1840 och 1841. 32 §.
Bifölls. 33 §.
Hr af Ström, Israel Adolph:
Jag är Utsk. förbunden för dess omtanka om Skogshushållnings-cassan, men jag önskade ett amendement till den föreslagna framställningen, nemi. att cassan ieke måtte så starkt anlitas i utlåningsväg, att penningar skulle komma alt saknas till bestridande af de många utgifter, som ännu återstå, emedan stora fält finnas oplanterade och det stundom handt, att inkomslerne understigit utgifterne.
Del är således nödvändigt att af cassan icke utlånas mera, än som för hennes syftemål kan finnas obehölligt.
Jag har ej rätt för stått hvad Hr af Ström egenteligen menat, antingen han önskat återremiss eller bifall.
Jag skulle på grund af de anmärkn:r han gjort, förmoda all han åsyftat återremiss.
H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att såvida han rätt uppfattat Hr af Ströms mening, afsåg den, att icke skogsplanteringscassans hela contanta behållning må utlånas, utan en del deraf få användas till skogsplanteringar. II.
Ex. förmodade dock, att StatsUtsk:s tillstyrkande icke åsyftade utlåning af licia behållningen, utan endast af de medel, som icke för skogsplanteringarne erfordrades.
Då jag tror, att det heror af Konungen alt utlåna så stor del af cassan, att icke stagnation uppstår i de årliga utbetalningarne, så tror jag äfven, att jag kan låta bero vid Utsk:s betänk.
33 § blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. m Den 27 November e. m. 34 §.
Den i afseende på denna § af Frih. Palmstjerna afgifna, vid Utsk:s utlåt, fogade reservation upplästes på begäran af Hr von Rosen, Georg Ludv., sorn derefter yttrade:
På grund af de skäl Frih.
Palmstjerna i den upplästa reservationen anfört, tillstyrker jag afslag å nu föredragna puukt.