Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Säljares, Löntagares och icke producerande folkklassers återställande till deras lagliga tätt, ingalunda är att befara, om den. blifvande Penningstocken, efter återställd Realisation, betydligen höjes öfver fordna beloppet, emedan Fastighetsvärden och Varupriser i sådant fall aldrig kunna nedfalla till den punkt hvarvid dé förr voro.' * j0fn 7 Juli. f. >JI, I anledning af de Anföranden jag 'anti er förevarande Plenum hört framställas, bör jag anmärka:
Att i sumnian af de nu rrtelöpande BancoSedlar icke allenast innefattas en verklig Riksskuld, utan i min tanka den heligaste af all Rikets gäld , emedan den, utan föregånger» Taxering, pröfning och fördelning, är godtgjord genom direct skattläggning på medborgare; att Agioteling å Stat ^Obligationer skulle äga rum., kan jag icke inse i annat fall an om
Alljnänlielen ålades att dem emottaga såsom mynt, och att de icke vid fixerad tid inlöstes; men deremot finnér jag ingen anledning till lifgifvande deraf, örn icke deri plan fattades, att från Banken till RiksgäldfConloiret öfverföra den Riksskuld, sorn Banken är 1809 blef ålagd att inlösa.
Till hvilken operations reglerande en längre tid erfordras, än Riksens Ständer nu kunna deråt lemna.
Ehuru detaillerna vid regleringen aF den blifvande RiksDiscontrörelsen icke lära kunna bestämmas utan i ett sammanhang;, då afgjordt är hvilket af Riksens Ständers
Verk härmed får befattning, kan jag likväl icke dölja det jag, af mångå skäl, för min del förenar mig i dven tanka, att Rentan kunde nedsättas till 5 procent
Då ännu 6 Ledamöter voro antecknade att tala i detta ämne, och tiden var Den 7 Juli e. m. 4°5 långt liden , hemställde Herr LamltMarshalken om icke Ridderskapet och Adeln nu skulle behaga åtskiljas, för att på eftermiddagen klockan 5 återtaga öfverläggningen öfver nu förevarande ämne.
Bifölls. - Högloft.
Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan ^ till 5.
Plenum kl. 5 eftermiddagem.
Återtogs den i förra Plenum började öfverläggning om StatsUtskottets Betänkande rörande nägra vid Statsregleringen förekommande omständigheter, samt BancoUtskottuts deröfver afgifna Utlåtande.
Herr König, Pehr, hade inlemnat följande Anförande:
Med all den högaktning jag hyser för StatsUtskottets Ledamöter, kan jag dock ej 406
Den 7 Juli c, m. underlåta att anföra de betänkligheter viel den af deni uppgifna Finance-planen mig förekommit; betänkligheter, hvilka jag funnit af den vigt, att jag ej annat kan än bestrida och ogilla hela Betänkandet, Hela Financeplanen hvilar egentligen på tvänne hörnstolpar; den ena eller flyttningen af RiksDiscontens fond och disposition från Banken till RiksgäldsContoiret, med 5 Millioners förskott och 2 Millioners Disconträttighet o., s. v. ; uppgående hela den projeeterade summan, sorn Banken skall mista, till 13,800,000 Riksdaler.
Den andra eller upptagandet af jute slags
Lån, för att dermed öka fonderna till utlåningar, samt att framdeles kunna mindska den förmenta öfverilödiga Sedelrnassan.
Råbom oss nu efterse, örn någon var 7 O aktig byggnad kan uppföras på dessa hörnstolpar.
Genast förekomma de frågor: hvarföre flytta RiksDisconten från Banken till RiksgäldsContoiret?'
Beredes derigenom mera säkerhet för Banken, mer ordning och redighet än förut? tiar Banken illa administrerat sina fonder?
Vinner Bankens Credit härigenom, mera styrka i den allmänna opinionen?
Jag skall bjuda till besvara deSBa frågor på ett satt, som i fullt ljus Dsn 7 Juli e. m, 4o7 Satter onödigheten och skadligheten af denna flytttning.
Icke ett ögonblick kan jag tvifla derpå, att Ridderskapet och Adeln icke nu som tillförene nitälskar för Banken såsom den grundpelare, hvarpå hela Rikets väl och dess penningeverks bestånd hvilar; den källa, som underhåller allmän och enskild välmåga, der. enda säkra tillflyktsort för vår räddning i nödens stund, och som Således bör vårdas och bibehållas vid alla sina ägande inkomster, bland hvilka Discontvinsten utgör en betydlig del.
Banken har aldrig varit hvad man rätteligen kallar Giro- eller DepositionsBank, utan endast en Vexel- och LäneBank.
Så. kallas den äfven i sjelfva Skapelse-författningen i Kongl. Maj:ts Nådiga Tillstånd, gifvet Riksens Ständer, till att taga Banken under sin förvaltning, af den 17 Sept. 1668, uti Kongl. Maj:ts Nådiga Stadfästelse och Försäkring, gifven Riksens Ständer på Riksdagen i Upsala uppå Vexel- och LäneBanken af den 3 October 1675, likasom i andra sednare Författningar.
Enligt Stiftelsegrunderna äga Riksens Ständer endast rättighet att disponera om Bankens behållna Gewinst; men denna bl ef vid 1809 års
Riksdag disponerad säkerligen för en framtid af 20 år.
För 1Ö15 års
Ständer kan det hvarken vara nyttigt eller tillständigt att så förmindska Bankens betydliga inkomster, att kommande Ständer aldrig få någon vinst ått disponera om.
Ej ökas Bankens Credit genom öfverlemnande af 12,800,000 R:d. till RiksgäldsContoirets disposition, inberäknadt livad till MagazinsDirectionén skall utgifvas emot ringa renta och utan visshet om deras åter bekommande, så att det med skäl kan kallas egt Langeln.
Den Låntagande Allmänheten vinner icke vid denna flyttning; ty onekligen kunna Låntagare i VexelBanktn lättare lill tjenliga penningar förvandla eu Discont-Assignation, som fås en trappa högre upp i BuncoHuset, än en som fas på Riddarholmen. ifråga varande flyttning skulle äfven göra en tillökning af Betjeningen i RiksgäldsContoiret nödvändig, hvaraf följer tillökning af löner och utgifter.
EmbetsmannaCorpscn åter bör snarare mindskas än ölcas.
Flyttningen skulle äfven blifva en pretext för att förlänga lifstiden för ett Verk , som vi annars böra hoppas att snart se slutet på.
Omöjligen kan Ulåningshestyret genom den föreslagna flyttningen blifva bättre ut. földt.
Vi bafve icke anledning till missnöje öfver det Styrelsesätt RiksDiscont-Directionen hittills följt; tvärtom har, som jag tror, denna Direclion genom aktsamhet och försigtighet vid utlåningar i allo svarat emot Ständérnas förtroende och således gjort sig lö ij nt af deras aktning och fortfarande välvilja , icke af någon O-tracnm.
När härtill kommer, att Banken i mer än ett halft Seculo blifvit styrd efter samma grunder, med samma försigtighet, samma ömhet, så frågar jag: finnes då något skäl att betaga en så aktningsvärd Corporation dispositionen af en stor del af sin förmgöenhet af 12,800,000 Riksdaler?
Detta skulle ske, för att ställa denna summa under förvaltning af en annan Corporation, som endast och allenast
Lör sysselsätta sig med licjuiden af Rikets gild och alldeles icke bör fä tillfälle uppbära och handhafva mera penningar, än de summor Principalerna Riksens Ständer anslås till betalning af gifna och godkända skulder.
Hvilken kan vara mig ansvarig derföre, att icke i en sådan sakernas ställning, i brist af andra tillgångar, vid trängande behof , RiksDiscontens fond tillitades och medtogs lill Rikets ut gifter och det till Allmänheten, Jordbru - Den 7 Juli e. nt, kare och Näringsidkare utlofvade och beräknade understöd alldeles uteblef eller förvandlades till precairt?
Är det rådligc, att utom de vanliga inkomsterna låta ett Verk, som endast bör befatta sig med Rikets gäld, i en bast få 18 millioner att disponera, hvilket är den fonds sorn i finance-planen påräknas?
En sådan anstalt, en sådan hopblandning, auctoriserad, skall om några år gifva anledning till de största oredor, den förfärligaste villervalla i Rikets penningeverk och för evigt ruinera Bankens credit.
För Banken , som ej har någon befattning med liquiden af Rikets skuld, kan någon farhåga i detta afseende ej äga rum.
Endast möjligheten , att ett sådant tillgrepp kan ske i ^RiksgäldsContoiret, är tillräckligt, för att försvaga , och kanske helt och hållet förstöra både RiksgäldsContoirets och Bankens credit.
Snarare skulle jag försona mig med en del af de föreslagna lånen, om någon annan Corporation dermed hade befattning.
RiksgäldsContoiret bör icke auctoriseras upptaga andra lån, än de som äro nödvändiga för bibehållandet af dess Credit, för att med Svenska |fersträckningar inlösa Rikets utländska skulder.
Detta bör blifva Den 7 Juli. e. m.
RiksgäldsContoirets non plus ultra.
— För öfrigt åberopar jag mig Herr C. ArOseni£ Memorial,hvad de föreslagna lånen angar, och får endast om de permanenta annuiteterna tillägga, att denna skimrande men bedrägliga plan går ut på att förmindska ett närvarande ondt genom fortplantning på kommande slägter.
Hvar ålder bör fäkta i egna strider, betala egen skuld, öfvervinna egna svårigheter, och ett så motbjudande medel bör icke tillgripas annarps än i yttersta nöden.
Det förtjenst uppmärksamhet, att respectiva StatsUtskottet varit så sysselsatt med att förskaffa Riksgälds-Contoiret 18 millioner, att ingen tid varit öfrig, för att utstaka sättet, huru Jordbruk och Näringar skola erhålla understöd, annorlunda än att detta framdeles skulle verkställas.
Detta har jag likväl trott vara de ämnen, som mest påkalla Riksens Ständers uppmärksamhet och hjelp.
Då fråga är om ett helt Rikes räddning, torde nya experimenter ej böra försökas.
Man gör säkrast, om man med ögat återvändt på fordna felsteg och med erfarenhetens fackla i handen botar refvorna på den gamla byggnaden, utan att nedrifva den och bygga nytt. qit Deu 7 Juli e. m. -«
Med åberopande af hvad sa val BancoUtskottet sorn Herr Grefve Lilliencrantz yttrat och så väl utredt, och i anledning af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag mig böra styrka till afslag. på den ifrågavarande flyttning af RiksDiscontens fond, såsom onödig, ty han skadar men gagnar ej , olaglig, ty han strider mot Riksens Ständers vid 1800 och 1812 arens Riksdagar tagna beslut, som försäkrar Banken om disposition öfver
DiscdViten , som böra he-. liga och orubbliga hållas, om man vill förvara sig sjelf aktning och Riket Credit, och onyttig, såsom medförande ny kostnad för Staten och ökadt besvär för låntagaren samt slutligen ledande till de eftertänklig t • r * ste följder , hvarföre jag äfven yrkar, alt.
StatsUtskottets Financeplan bör till punkt och pricka förkastas.
_ Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, anförde skriftligen:
Det är en brydsam belägenhet, den i hvilken Ridderskapet och Adeln befinnes, derigenom att flnanceplanen blifvit sä sent dess pröfning föredragen.
A ena sidan önskar ofelbart Ridderskapet och Adeln att kunna göra afseende på Kong].
Maj:ts yttrade nådiga önskan , att icke fördröja Riksmötets snara afslutande ; å den andra fördrar Riddérskapets och Adelns eget och nationens Pen "7 Xi ii e- m. blista, att ett nid af så mycken vigt sorn v.11 linauGf plan , b ■ "ned att tjena till grund för operation» i na fi r 5 års lid , måtte undgå att fa alla lyten af ett hastverk.
Jag har i det Utlåtande, som åtföljt det Särskildta Utskottets Betänkande om botemedel mot allmänna förlägenheten, uppgifvit de medel , som jag ansett böra vidtagas för att återföra Rikets flnartciella förhållande i det skick, hvarifrån det ifrån a809, från Riksdag till Riksdag, mer och iner afvikit.
Tvär man blott söker lindring för ögonblicket, är det naturligt, att sådana medel afvisas, de. der, för att kunna bli gagnande med tidpn, svida- för ögonblicket.
Jag vill derföre icke med mina framställda Förslag upptaga Ridderskapets och Adelns tid.
Den tid torde komma, då en del af de samma åter torde under pröfning företagas.
Jag vill blott bifoga några mina anmärkningar vid de af Stats - och BancoUtskotten framställda Förslager, efter ändå dessa Förslag lära blifva till ytterligare granskning återremitterade.
Jag finner i alla dessa Förslag några idéer instämma med mina åsigter _ andra dem jag finner mig böra ogilla. 4i4 Den *!
Hvad det Förslag beträffar, sorn af StatsUtskottets pluralitet blifvit Ridderskapet och Adeln förelagdt, sä linner jag gräns-linierna rigtiga som blifvit uppdragha imellan Banken och Riksgälds-Contoiret, samt jemväl Stats-Verket, så vida idéen af publik Stats-Skuld gillas.
Jag för min del kan icke ogilla idéen utaf, att creera Stats-Obligationer när Staten är skyldig eller måste göra Skulder.
Med förutsättande af en klok Finance-För» vältning och derjemte tillräckligt öppen
För att bannlysa allt annat misstroende än det som ager sin grund i Opinionen om Statens existence, anser jag ett SlatsSkuldsSystem för ingen ting mindre än vådligt; tvärtom, ju större antal Individer äro interesserade i StatsFinanceSystemet, dess mer äro de ock interesserade i Statens Uppehållande och försvar.
Derigenom att StatsObligationer införas, öppnas en säkrare utsigt för möjligheten att Staten en gång må kunna liquidera sin Gäld till Banken, och att
Banken må kunna åter bli hvad den före 1809 varit, det vill säga, sitt Sedelbelopp i förhållande till sin Fond, än någonsin genom indragningsvägen eller Amortissement kan blifva möjligt.
Mot Amortissement kommer alltid den att höja sin röst, som söker hjelp för dagen.
Men denne har pluraliteten på sin sida.
Deu 7 Juli e. m.
Deremot kan jag icke gilla det medlet, hvarigenom StatsUtskottets pluralitet velat bereda sig utväg till ernående af Målet, nämligen utvägen af Lån emot g procent, att lyftas för dagen.
Opinionen har förklarat sig mot dessa 5 procents-Sedlar, och enligt min öfvertygelse, med skäl.
Annuitets-Lån deremot kan jag icke ogilla.
Att Riksgälds-Sedlar bibehållas i rörelsen finnér jag nyttigt; så länge de finnas, skall opinionen tala till faveur för Banco-Sedeln; försvinna de, skola Löner och Dagspenningar innan kort betalas till samina nominal i Banco-Sedlar som nu i Biksgälds-Sedlar.
Mot de af BancoUtskottet uppgifna Förslag, har jag att anmärka, att
Lån på Fastighet synes mig stridande mot principen af Bankens inrättning.
Än mera ogillar jag
Lånen till förmon för Jordidkaren emot lägre Renta än den vanliga.
Detta medel hörer tili classen aE de onaturliga industri-medlen, som äro för mycket susceptibla af missbruk för att lända till gagn.
Banken borde göra till förmon för Jordbruket, synes mig böra bestå deri, att den fournerar Styrelsen Medel att 4i6 Den 7 Juli e. m. upphandla Spannemål, enär Spannemålstillverkaren saknar Köpare.
På samma sätt som Banken länar på exportabla Metaller enär Tillverkaren saknar afsättning till utländsk
Man eller dess inländska Commissionair.
Den Spannmål
Regeringen upphandlar är väl icke bestämd att utföras; men när derigenom före k om mes införande af Spannmål under niindre gynsamrna är, så är förhållandet enahanda så väl för Näringen som för Staten.
Å ena sidan ar frågan om en vunnen Penning, å den andra är frågan om en bespard Penning.
Jag skulle derföre tillstyrka, att allt hvad som bestämdes af Banken till OdlingsLån, matte i det stället lemnäs lili Magazins-Directionens disposition.
Och att de Summor som bestämmas till Fastighets-Lån, måtte gå till en särskild Discontens Fond till Lån åt Jordbrukare emöt vanlig borgen och mot villtor af års-omsättning och 10 procents inbetalning af första Lånings-Summan.
Jag bestrider icke att Annuitets-Låne-Systemet kan, en dag, blifva af stor nytta för Sverige; men jag Deu 7 Juli. e. n. 4*7 jag bestrider att det samma nu Itan vara nyttigt att antaga.
Annuitets-Systemet är, i England, ett lyckligt medel, att för stora Stats-Behof upphämta tillgångar af Penningar, för att, iJbehofvens fyllande, d<m till Rörelsen återgifva; det vill säga, det utgör en förträfflig utväg för Staten, att verkställa stora företag, utan att behöfva öka det egentliga Rörelse-Capitalet, ty deB är blott Annuitets-Stocken som ökes; mea användbarheten af detta Sytem har, i England, ensamt sin grund i Rörelse-Capitalets tillräcklighet och i Stats-Crediten.
England har ofantligt Rörelse-Capital och stark Stats-Credit.
I Sverige åter, der fen skilnad gifves imellan Rörelse-Capital och Penninge-Stock, och der Rörelse-Capitalet, må hända, icke utgör mera än hälften a£ Penninge-Stocken, hvars andra hälft troligen ligger i Utlänningens hand; här kan, så länge Näringarne sakna erforderliga tillgångar, och Staten således skulle, för att erhålla Län, concurrera med Näringarne, Annuitets-Systemet, icke vara hvarken särdeles verk-ställbart eller nyttigt, om också StatsCrediten vore här lika säker att påräkna, sorn den är i England.
Man må säga hvad man vill, så är det dock icke för Stats-Behofven, Ånnuitets-Lånen nu skulle göras, utan det vore blott för Näringarnes; och med hvad afseende jag vill rädd. o. Ad, Pral. 53* ö4‘ Den 5 Juli e. m. lemna åt Näringsidkares behof, tror jas icke att
Staten bör göra något bruk af sin egen Credit, för att bispringa dqras, sva» nerligen då en annan, mindre betänkligutväg gifyes.
När, en gång, en del af vår Penninge-Stock , som nu är hos Utlänningen, återkommit, Och Rörelse-Capitalet derigenom återvunnit en tillräcklighet, som jag) för min del, tror detsamma mi icke äga; samt när, en gång, stora Stats-Behof kanske tvungit oss, att allt för mycket fika Rörelse-Capitalet, då blir tid att använda Annuitets-Svstemet, och tillita StatsCrediten; och då torde det finnas rätt lyckligt, att ännu hafva den utvägen oförsökt.
Att imeliertid, och i en tid af erkand allman Penninge-förlägenhet, låta Staten uppträda såsom Lån-sökande, det kan, efter min öfvertygelse, icke vara nyttigt.
Ledamots anförande torde jag få anmärka, att \ år Bank visserligen ifrån början varit ämnad bade till Depositions- och äfven Läne-Bank, samt också visserligen fått sig ålagd t, att gifva Lån på annat, än blott exportabla -Varor. 1668 ars Ranco-0 Ining, bekräftad i 1719 års Privilegier, föreskrifver uttryckeligen, att så snart Bioken erhöll tillräcklig styrka, skulle d-
Den 7 Juli e. m. 41^ Om Åssessoren Arosenius skulle, uti sitt till StatsUtskottet gjorda Anförande, hafva misstagit sig, då han ansett Utskottets pluralitets mening vara, ptt, genom upptagande Lån, komma i tillfälle, att icke utlåna alla de Medel, som Banken nu i Discont-väg har utelöpande; om, säger jag, han skulle deri hafva misstagit sig, så har jag, uti mitt i dag upplästa Betänkande, gjort samma misstag; och det är derföre nödigt, alt jag rättfärdigar oss båda.
Den mening vi antagit såsom hafva varit StatsUtskottetS, ligger alldeles öppen och tydlig i Betänkandet, der det säges„ att sedan, genom Credit-Systemet, tillgång för Näringarne vunnits, kunde, som orden lyda, Bankens tillitande i samma man umbäras.
Af dessa ord torde svårligen någon annan mening kunna dragas, än den Assessor Arosenius i StatsUtskottet, och jag här upptagit och besvarat.
Man har hardt bedömt den Supposition, att Capitalister kunde skrinlägga sina Penningar; och jag tror mig, i följe deraf, böra erinra om den mening, i hvilken jag nyttjat ordet skrinlägga i det anföran-, de jag denna förmiddag uppläst.
Jag har nämligen sagt, att då Capitalister betogs tillfället att på 3 procents räkning, i TullActier och i Annuiteter använda sina Penningar, skulle det blifva en orimlighet att 42® Den 7 Juli c, 77*. förmoda , det han längre skulle uthärda att skrinlägga deni, och jag har deraf dragit den slutsats, att man kunde vara förvissad derom, att han genast antingen sjelf ingick för deni i Näringarne, eller ock utlånte dem till Närings-Idkare, då, i båda fallen, Penningarne hade gått till det önskade ändamålet.
Friherre Cederström, Jacdh: StatsUtskottets Financeplan grundar sig pa ett Creditoch Lån-System genom Disconter m. m.
BancoUtskottet har i sitt utlåtande deröfver afslagit att lemna de begärda bidragen till BiksgäldsContoiret, men deremot åtagit sig, att med de föreslagna summorna i Discontoch annan lån-väg biträda Jordbruk och Näringar samt till afhjelpande af penningebristen i allmänhet.
Discontrörelsen, grundad på allmänna medel, skall blifva hufvudsakligaste föremålet för mitt yttrande.
Disconter som förläggare af allmänna medel blifva skadliga i den mån de längre tid fortfara; deremot &ro de nyttiga och kunna aldrig blifva skadliga, då de af enskilda förläggas utan bidrag af allmänna medel.
Orsaken dertill är, att då Disconter förläggas af allmänna medel, ingår ech amorteras intresset i det Verk , sorn administrerar
Discontrörel«en: rörelseCapitalet mindskas således i samma mån, lånbehofven ökas i samilia förhållande* och dessa Verk blifva Den 7 Juli. e. m 4éi nödsakade, att tid efter annan, i mån af det sålunda ökade behofvet, utvidga Disconternas rörelse, och hvem kan väl utstaka gränsen för sådana lånrörelser?
Om Disconter 'deremot af enskilda förläggas och underhållas, äger den omtalda mindskningen i rörelseCapitalet icke rum, efter de inflytande intressena genast äter ingå i rörelsen, dels derigenom att de instickas i Discontrörelsen , dels ock genom delägarnes consumtion:
Disconterna, som äro förlagde a£ allmänna medlen, böra derföre, i den mån enskilda Disconter kunna inrättas, indragas.
Jag vet, att den stora vinst de privata actieägare uppburit i de närvarande
Disconterna väckt afund, men okunnighet om orsaken till denna vinst är dertill endast ‘vållande; vinsten förde privata actieägarne härrör deraf, att de till en del uppbära intresset af de allmänna medel, forn Banken till dessa Verk förskjuter.
Så snart inga biträden af allmänna medel mera lemnäs privata vid sådana inrättningar, kan visserligen, efter den kännedom jag äger om sådan penningerörelse, vinsten aldrig öfverstiga 6 procent sedan betjeningens aflöning blifvit bestridd och tillfälliga årliga förluster samt rättegångsumgälder blifvit från vinsten afdragne.
Den förhöjda procenten, dä lånen icke på förfallodagen inlösas eller omsättas samt den omkring procent, som vinnes genom interessets erläggande vid Den 7 Juli e. m lanet« bekommande, kunna icke, sedan ofvannämnda afgifter blifvit bestridda, lemna något öfverskott, som kan förtjena nämnas än mindre afundas.
Jag önskar att om StatsUtskottets Betänkande, som jag iörmodar , blifver återremitteradt , Utksoltet måtte fästa uppmärksamhet vid hvad jag anfört, samt något stadgande föresläs, hvarigenom enskilde inbjudas att inrätta Disconter, samt att, i samma mån som sådana inrättningar •blifva tiilvägabragta, de Disconters rörelse, som aro gj uudade på allmänna medel, måtte indraga».
Det är ett irrbloss, att ett penningeverlc tror sig kunna befordra sina sedlars realisation, genom den vinst en utvidgad Discontrörelso lemnat.
Bankens vinst på närvarande
Disconters rörelse är 500 å 360,000 B:d. årligen; men sedan inrättningen af RiksDisconten med 600,000 R:d.
RörelseCapital, har Banken blifvit tvungen att tid efter annan utvidga dessa Verks Rörelser till 6,800,000 R:d; som de nu äro i enahanda progression, kommer säkerligen att fortfara om icke systemet förändras.
Öfverflyttningen af Disconten från Banden till Riksgälds-Contoiret, skulle jag ante alldeles skiljaktig, så framt den icke Z)«« 7 Juli e. m. 425 skulle förläggas af ett och administreras af etVannat Verk, och ostridigt bör Banken sjelf administrera sina Medel.
D> I.ån Utskottet föreslagit, att Riksgälds-Contoiret skulle upptaga såsom permanenta Annuiteter, anser jag ganska nyttigt, om delta Lån-System tills vidare inskränkes till den Summa som erfordras för att liquidera Banken sina till Stats-A erket lemnade Förskotter och utelöpande Riksgälds-Sedlat.
Då BancoUtskottets Betänkande egenteligen endast innefattar anmärkningar emor StatsUtskottet, så anser jag förstnämnda Betänkande böra åtfölja de öfriga Anmärkningarna till StatsUtskottet.
Grefve Lillj ener antz, Johnn Wilhelin:
Vid första början af Banco-Utskottets sammanträde, har jag allaredan tillkännagifva, det jag med Friherre Cederström delar den öfvertygelse, att
Discont-rörelsen, lemnad åt enskildla Bolag emot viss andel i vinsten , som til Banken erlades, skulle i alla afseenden varit förmonlig, ty: 1:0 med föra Disconterna i detta fall icke en skadelig ökning af representativt
Mynt, och 2:0 blifva förluster och kostnader alltid Större, och behållningen mindre, då Rörelsen skötes- af en publik administration J 424 Den 7 Juli. f. m. men i närvarande minut, då Nationell är bragt i vada, genom en dagligen tilltagande1 låne-feber, hvilken lik alla andra paroxysmer mäste genom kylande medel sagta fördelas, vöre privata Discont-Inrättningar, titan understöd af Banken och Discont-rätt derstädes, otillräckeliga att fylla behofvet.
Ehuru jag ingalunda finnér att enskilda Discont-Inrättningar icke kunde ät ActieÄgare lemna mer än 6 procents årlig
Benta, dä af nu befintliga somlige gifvit om. kring 50 procent årlig vinst, medgifver jag likväl, att genom privata Disconter
Bunian tor Lån svårligen skulle kunna nedsättas till 5 procent, och behållningen likväl Blifva lockande för Actie-Ägare, sedan Bankens andel vore godtgjord.
Vid Återremissen af Höglofl.