Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kommer man dit med Informator, då är man just lycklig; ty då är det endast Informatorn, sorn kan sägas vara vid Academien: ett förhållande, som jag likväl icke har något emot, ty Universiteter äro icke för barn; men då hvar och en vill vara i tjenst vid iS eller sist ir> års ålder, så är det naturligt, att man, lör att hinna genowgä lärdoms Coursell, mäste begifva sig lill Aeademien, förr än man borde få räknas sorn Civ is Aeademicus, i händelse nemligen att Universiteterna yoto endast Högseholor.
Sådant var förhållandet med mig: jag biel student vid_ 16 års ålder; oell fastän jag icke har några sorgliga minnen af de 3 år jag derefter på egen hand tillbragte i Upsala, måste jag bekänna, att det berodde endast af mig sjelf, huruvida jag ville afhöra föreläsningar eller icke, huruvida jag ville arbeta eller roa mig, jag hvarken upmunUrades till det ena, eller varnades mot det an - Den 20 November f, m. dra, oell huru skulle viii en tillräcklig up» sigt olver tusende, ynglingar, hvaraf kanske ■# äro under år, kunna bestridas af ett Consistorium Academicum, hvars Ledamöter , så lill ålder, som hildning och lärdom, böra anses höjda Öfver de befattningar sorn tillhöra Schol-läraren.
Men den stora myckenheten af Studerande har ännu haft ett stort ondi i följe, ty ju flere Studerande, ju flere examina, ju flere examina desto mindre lid för Proiessoreriieali undersöka de Studerandes verkelig;! skicklighet och anlag.
Äfven i detta hänseende vågar jag taga lill råds min egen erfarenhet.
De Academiska examina, dem sorn berättiga till inträde i Embets-Verken, Voro, den tid jag genomgeck dem, alltför mycket minnesverk.
Man läste en myckenhet Collegier utantill, hvarefter man hastigt och lustigt tog sin examen.
Af de strödda anmärkningar jag här vågat framkasta, torde Ridderskapet och Adeln täckas inse, alt de missbruk och fel jag trott mig finna uti Academiernas närvarande skick, äro endast af tiden insmygda, jnen hvad som är i tiden föd t, skall i tiden förgås, och missbruk kunna afskafFas, då de blifvit kända.
Emedlertid torde en begäran om de högre Läroverkens Revision icke mera sorn en obillighet jyunötas. 366 Den 50 November f. m Herr Lagerhjelm, Pehr:
Då jag liufvudsakeligen instämmer med Herr Hjerta , angående vigten af en undersökning om de högre undervisnings-verkens tillstånd; så skulle det väl synas öfverflödigt, att ingå uti någon närmare pröfning af motionen , och hvad den ädle Ledamoten af Stals-Utskotlet i anledning deraf särskildt anfört.
Men då jag anser den punct böra noga bestämmas, utur hvilken denna Revision skall motiveras och utgå ; så ber jag, att få upptaga Höglofl.
Ridderskapets och Adelns dyrbara tid med att framställa mina tankar i detta ämne.
Den klagan man fört och förer öfver brister uti våra högre Undervisnings-verks inrättning, synes mig vara föranledd dels af sådane omständigheter, hvilka ligga utom dessa Läro-verks verknings-krets; dels af sådane brister, hvilka lätteligen kunna afhjelpas, utan att rubba Grund-ideen för Universiteternas sammansättning.
Om någon skulle förundra sig deröfver, att en Inrättning, som i flere århundraden, och under det mägtigaste inflytande på fäderneslandets bildning, bibehållit sin form, kan till ideen vara rigtig, men behöfva en ytterligare utbildning af samma ide'e uti någon viss rigtning eller detaille, för alt äfven kunna motsvara andra tiders egenheter; så skulle jag svara med hänvisning till Historien, att sanning och rigtighet blifva be - D en 50 November f* m. 367 ståndande.
•— De Facta man anfört, torde således böra noga granskas, innan de komma att motivera Ständers beslut, huruvida ej bristerne , som de verkeligen kunna antyda, skulle ulan rubbning af Universiteternes Grund-förfaltning kunna afhjelpas.
Man anmärker
Universileternes rietning såsom ensidig, för bildning af Civila och Ecclesiastika Tjenstemän , och tillägger vid denna anmärkning, att
Universiteternes ändamål äfven borde vara mensklighetens förädling genom vetenskapernas oafbrutna tillvext.
Man klagar deröfver, att en ytlig bildning utmärker den ungdom, som nu för tiden utexamineras vid Academierne, oell söker inträde på civila tjenBlemannä-banan.
Denna klagan är väl ej ny; den bär med skäl förmärkts öfver ett halft århundrade; likväl ej betydligt längre tillbaka.
Om den nu hade sin rot i sjelfva Universiteternas gruud-idée, huru vore det val möjeligt, att denna uti nära
Sine århundraden kunnat ega ett oklandradt bestånd, således långt innan denna klagan förmärktes?
Detta tidsförhållande utvisar, att den verkan man beklagar, icke äger sin orsak uti Universiternas idé.
Att den beror på andra och yttre förhållanden, har man länge insett.
Då Konung Gustaf den lil, såsom Kron-Prins, bevistade en öfverläggning uti Upsala Consistorium just i detta ämne, hade våra största Lärde: Linné, Bergman 363 Den so November f. m Ihre, Melancjerhjelm tillfälle alt yttra sig.
De instämde däruti gemensamt, att denna klagan var grundad; att den icke Lärrörde från Academiens inrättning eller Lärarenas vårdslöshet; utan att den fast mer berodde på författningarne.
Man hade nemligen då i nära 20 år iagttagit denna ytlighet, och jag anmärker att delta sades 1768, samt att författningen om Embets-Exämina utkom 174,9- Dessa Lärde ansågo grunden till detta onda ligga däruti, att ynghngarne använde allt för kort tid vid Academien, och skyndade till Ernbetsmanna-banan,hvartill Befordrings-Författningarne föranledde.
Att vidare utveckla detta ämne, vore alltför vidlyftigt här.
Man har sedan nämde tid< utfärdat mångå författningar, och skärpt Examina; men utan verkan.
Detta resultat tycks utvisa, att grunden ligger i dessa författningar, och efter min öfvertygelse i tjenste-belänkandet, och den till följd deraf utfärdade 1756 års Kongl. Förordning 0111 hvad som bör iagtlagas vid tjensters besättande.
Om så är, rör denna klagan icke Academiens inrättning, och kan således afhjelpas, utan att rubba den.
Hvad åter angar den ensidighet man’ velat tillägga LTniversiteterUe i afseende • på Ecciesiastike Embetsrttähé‘bildande; Sä skulle mart, till att döma frän hvad i tryck va,~ rit offentligen franistäldt, förmoda, att denna klagan egentejigen innebär ensammanlänkning emellan I)en fo No v amber f, rn. (amelia 11 Univerxileternes uppkomst, inrätt* ning och utbildning med Hierurphieli.
Jqganmärker alt detta uppcnjjarligeu strider fr» o t llistorién, alt de hvarken i siu uppkomst eiler i sin fortgång
Varit af hieraichisk iNatur, utan altid Visat et> deremot verkande sjelfständighet; oCls är färdig, ali bestyrka (lenna asigts läglighet, om douha föimenlä härkomst åberopas såsoiii bevis på 'ensidighet lör bildning af Ecclesiaslike Tjeustemöir Visserligen älo icke Universileterne från brister frie.
Alt M i! itai r- under visning der ‘saknas, är visseilige.n ett fel; ty al! hildning hör först ske i allmänhet, ptdi utan hänsigt till något visst yrke; Sedan gifve» för hvarje Vike en ihéqretisk och eU praktisk bildning
Den förra bör, Så vidt St dens tjenst är i fråga, meddelas,, vid Universitetet; den sednare plägar i allmänhet vinnas , under handläggning af tjevsLeriSe ellef indi* vidnelt ineddelas.
Likvid gifvas Sådane tjen61 Slehefattningar, ! raruti dep pr afdiska bild-* ningen, medelst Schqlpr, bör ineddelas.
Vi Sa kim i Fäderneslandet icke E-xempel härpå.
Den söm nu t. ex. saker »ig itt i bergs* Slaten, måste först undergå bergs-Fsameli vid Universitelet; sedan genomgå bergs-* Schöl an i Fahlun. i)öt fprra i theoteliskt * det sednare i praktiskt hänseende.
Så fylle s i-nig äfven böra yara i mil ilai ren.
Vid Tiniversiteternfe bora föreläsningar hållas i itidd. o. Ad.
Fröt. io B. 2, A fö. 47 iDen 20 November f. ir. ämnets theorie; sedermera bora praktiska!
Scholor emottaga den yngling, som fullbordat sitt theoretiska Studium.
Den revision som Seht>]-ordningen föreskrifver, ansel* man otillräcklig.
Jag skulle äfven öitska , att flere Lärare frän UniVersiteit^rne cLeltogöi den Revision, hvarom nu är fråga meli att Civile och Militaire Tjenstemän deruti skulle i allmänhet deltaga , får jag för min del alldeles afråda ; emedan helt andra kunskaper dertill eyfordras, än som tillhöra desse Tjenstemäns dagliga befattningar.
Sammansättningen af en offentelig
Läro-inrättning > som i iner än 3:ne århundraden på det närmaste varit förenad med Fäderneslan - dels ära och fortgång i mensklig bild - ning, måfite väcka vördnad hos dem, som företaga s.ig dess granskning.
Jag åherojiar här den värda Ledamotens af Stats-Utsköttet egna uttryck, att det äfven måste tillhöra Uni versileterne, att bidraga till Vetenskapernas oafbrutna tillvext.
Hnrur vida de Lärde, som beklädt våra Universitclers Lärostolar, Tullgjort ett sådant åliggande; derom må Lärdoms Historien vittna.
Alt uppräkna de Namn, som i della hänseende bidragit till Fäderneslandets är», vore alltså öfverflödigt, hälst på detta Rum; .Men jag instämmer med Herr Hjerta uti Vigten af denna Revision.
Ju vigtigare, desto mer grannlaga, alt ej okunnigt vidröra detta ämne.
Ju mer grannlaga, desto djupa - Den 2 o November, f. m - m re bildning måste förutsättas af desse Granskare, Ii vil ka ej ensamt ha sin tid för sig, men århundraden.
Skulle denna Granskarenas hildning uti det allmänna tänkesättet lia sin bestämning, och de Allmänna Dagbladen vara mälare uppå det Allmänna tänkesättets bildning i denna tidepunct; så, skulle jag frukta för denna gransknings resultat, och anse den otjenlig, ja oduglif, att vidröra ett Lärosäte, sorn så länge motstått tiden, ©eli mot hvars väsende inga grundade anmärkningar kunna göras.
Den siste Talaren synes väl ha egenteligen ngtat sina anmärkningar emot Friherre Adlerbetlis yttrande; hvadan det icke tillkommer mig, att därpå svara.
Men i anledning af hvad Ilan i allmänhet yttrat angående Upsala Lärosäte, torde det tillåtas mig några strödda reflexioner.
Hvad honom rörer personligen, är visst icke ämne för nain granskning, äfven som hvad Han upplyst utur sin egen Biographi, måste vara obestrideligt.
Han säger sig ha genomgått för många Examina för att veta, hvad en Examen är värd; alt han förvånas öfver de höga videtur sorn gifvas och att man blott behöfver kunna en hop Collegier utantill.
Altså i allmänhet icke förhåller sig, vågar jag yrka, sorn vistats vid denna Academieuti 10 år; men ingen fegel utan undantag.
Herr tliben anför ytterligare, att väl Informatorn, men icke hans Discipel inhämtar något under vistandet vid Academien; men hvad sorn Den 20 N ö v e rn lie t f. m.
(Mi käll vära »nuii’£, härfiyter ej frän brist i Lä A Vosätet, Vria ii befor derpå , ■ ali Högschfolor-. iie Veke iiro Inrättade för Barn ; tv EfénVentursehölarho ii ro Stiftade för dérrt; Ko sä »föga tippsigt, si>M Rector vid Sqhqlan är skyldig iari taga öfver Sohn (goss arné, kan icke begäras af LäraVenä vid ött Universitet, öfver SiiVdenteriie.
Likväl böra desse seduarfc , såfdru i aIhnåuhet
Veke koni ne till myndige år, icke sä k nä en vård, som trä-, der lili dea lädefiiga myndighetens ställe j ehuru man i tryck offentligen yrkat äfven upphfifvandet deraf, för att draga Studerande Uiigdohlen i “detta hänseende unde «• stäflets äilmäiinä Domstolar,—-Herr
Riben här v’idas'é anfört, att ingSö magt i SVerige kan för närvarande tvinga någon Professor, att hålla föreläsningar öfver våra Grundlagar.
Jäg påminner härvid, att den Lärobok i Natur Rätten, ( jag menar Boethii} som säkert Talaren sjelf Hist, innehåller älven Jus Ptiblicum ; att eft åläggande af ÅciidenViens Gautier, säkert skulle medföra öngkäd verkan i detta hänseende; hvadan äfven detta skäl till doft yrkade Revisionen förfaller efter söm en rättelse, när den behöfves , icke förutsätter någon ändring uti Universitetets sammansättning.
För öfrigt åberopar jag hvad Friherre Adlerbeth redan upplyst, Då jag sluleligen förenar mig med de värde Talarv, sorn yrkal äterremis , får jag likväl vördsamt hemställa till Utskotten, att derest Utskotten skulle finna den begärda Revisionen vara i sin ordning och Pen 20 November f. m, 373 pf verkligt behof påkallad, densamma då måtte motiveras på verkeliga frisler, och i c-» ke angå Universiteternes grundidé, hvilken jag anser vara vigtig och af tidens mångfald pröfvad, Friherre Adlerbeth:
Jag anhåller alt få tillägga några ord, i anledning af livad Herr Riben yttrat, Han Isar funnit olämpligt, att jag åberopat ett Capitef af Sehoiordningen, under en öfverläggning, sorn hade till föremål Ulliversiteternes, icke de lägre Läroverkens, Revision.
Jag hör endast anmärka, att dea period af Herr Hjertås yttrande, vid hvars Vederläggning jag anförde Seholordr.ingen, handlar alldeles icke om Academierne, ulan om de ofullkomligheter, hvilka Herr Hjerta velat finna i föreskrift terne angående JGlemeutar-Läroverkens Révigion, Het skäl, jag för de Acaderinska sommarferiernas långvarighet hemtat från afståndet mellan Univesiletet och ynglin-, garnes hembygd, har Herr Riben äfven ogillat.
Vid nät mare eftersinnande torde han dock finna, ätt denna min öfvertygelse icke är origtig.
Då det nämligen är ostridig*, alt många ynglingar genom sin oeconomiska ställning äro hindrade, att oafbrutet uppehålla sig vid Universitet, måste någon tids vistande i hemorten bereda deni en besparing, förutan hvilken fnrtsäftuiugen af deras Acadeaniska studier skulle blifva omöjlig.
Det vore derföre ilia beräknadt, 0111 fe*ienie voro så korta, att de Studerande Lnapt 374 Den xg November F- m. linn nit hemkomma från Universitetet, förrän f]e skulle ti i t återvända.
— Herr Riben har yt.. trut, att examina äro af ringa värde.
Till svar derpå vill jag endast antora, att någon examen är bättre, än ingen.
Under deli lid jag tillbragte vid Upsala Universitet, kunde jag vid examina derstädes icke upptäcka de många och stora brister, hvilka Herr Riben trott sig finna.
Under denna tid lärde jag mig att högakta detta undervisnings - verk, icke alt förakta del.
Jag tror, att man uppfattat mine i reservationen framställda anmärkningar ganska orätt, när man förmodar, alt det är Universitetens grundidé, som jag önskar skall förändras.
Tvärtom, i afseende på Hög-scholornes nuvarande rigtning lill uteslutande tjenstemaunabildning har jag yttrat j ”att jagej vill bestrida att denna rigtning ä r främmande för Universitetets g r u n d i d eV* och i sammanhang dermed har j,ag vidare sagt: ”nog af att förhållandet efter ett
Secels förlopp blifvit sådant det nu är, och således bör rättas”.
Jag skall gerna vara den förste att erkänna min oförmögenhet att kunna ens våga tanka på ändringar i sjelfva grundideen, jag vill blott, att hvad en tid vållat, skall af en annan tid, medan tider ännu är, åter iståndsättas.
Jag är färdig att med Herr Lagerhjelm tro, att If^nske ininga §f mig åklagade brister kuuna Dsh 20 Na ve na ber f. m.- 375 härflyta frän 1756 års Tjenstebetänkande: men jag tror ock, att man kan söka inångas orsak i vetenskapernes ändrade skick'.
Huru himmelsvid är icke skillnaden mellan nästan dem alla; förr och nu.
Då fordom hvarje at deni, med någre hjeipvetenskaper, framgick på sin egen hana, och hann fram på densamma, så lant en fortfarande enträgen forskning kunde medgifva, anförd af en enda djupsinnig tänkare, söka de nu deremot samleligen att generalisera sig, att gemensamt användas lill bestämde ändamål; de likna nu vid hvarandra lätt deployerande Colonner, som, i förlitande lill hvarandias rörlighet oell mod, manövrera med samlad krall lill ett gemensamt mål, och detta mål är allmänt gagn, allmän upplysning.
Jag anser mig höra näimare utreda, hvarföre jag ansett den granskning, Skol-Ordiii 11 gen anbefaller, vara otillräcklig för de högsta Läroverken; en sats, hvarifrån jag ej kan afstå.
Det var ingalunda derföre, att icke Femte Seclionen påbjuder en granskning af Läroverket i det Lein; utan derföre, att sammansättningen af den granskande personalen icke var sådan, att man kan förvänta någon rättelse i hela undervisningens hufvudgrunder, utan allena i detaille-felaktigheter, och att dessa åter måste blifva eviga, när Universitetsundervisningen ej är fullkomligare, emedan endast genom den hildas de Lärare, sorn sedermera sko - I3en 20 Noveni b «r f. m* lii dana Ungdomen vid de lägre Undervis, ningsvelken, otdi på hvilkas skicklighet, ef_ ter Scholordningens eget intyg, allt Leror, Äfven tror jag mig Lora hesvara‘ den anmärkning, alt nyttan ej är så afgjord deraf, ätt Grundlagen vid Universiteter neli Gymnasier läses, samt att den redan föreläses.
Visserligen läses den numera'; men hurti?
Frivilligt sker det på sätt redan är nämndt,kdch;om jag äfven antager att en Pr oj lessoe kan anbefallas att föreläsa den , så torde likväl sådant icke kunna luinda, förr iin en Revision VtLrat, att så Loide förfilras.
Hvad vigten af dess föreläsande un* går, synes den numera Lekfäftad genom Riksens Ständers Underdåniga anhållan derom hos Konungen.
Mert af synnerlig vigt år det, att vederlägga hvad som LJifvit yttradt, i anseende till de mårtga af mig öfverklagade Examina.
Man har sagt, att om de å ena sidan öfverklagas såsom alltför 'lindrigt Lehahdiade, höres å den andra klagas , alt de äro för stränga.
Möjligheten deraf bevisar just hvad jag vtirat, och framler hehofvet afen allmän Revision.
Följden af 1806 års författning är nemligen , att på en gång fordra för mycket och uträtta för litet; att på sam* Den so NoveBiber f. m, 37? nia gång vara sträng och till intet tjenande.
Genom dess föreskrifter om 8 approbatur för särskildta Professorer rid philoso.- pln.ska Candidat-examen , såsom vilkor för ernåendet al philosophiska-Graden , har den halt lill följd, att få Studerande numera söka att grundligt lära en elfer några utirbeslagtade vetenskaper oedi deruti vinna högsta betyget ; utan nästan hvar och en söker, att på korttaste tid inhämta så pass kunskapsq vantitet af Elemcnterna i 8 ämnen , sorn fordras till ernåendet af ett Approbatur i hvarje.
Stora phiiosophiska Examen eller Examen Rigorosum har derigenom nedsjunkit till hvad en vanlig, ordentlig Student-examen borde var*.
Coursell läses sorn en lexa, hvilken kan af en flitig yngling med någon underbyggnad inherntas på 3 å 4 terminer.
Oell kanske det värsta af allt:
Professorerne torde efter en sådan måttstock någon gång hafva inrättat sine föreläsnings-courser, så att äfven de, sorn en lexa, på några få terminer absolveras; hvarigenom deli sorn vill intränga i velenskapernes djup, saknar erforderlig ledning af Professorernes föreläsningar; hvilka stadna vid det Elementaira.
På samma sätt torde det handt, att Professorerne i det Civilistiska Studium rättat sine Lectionscourser efter de lexor, som fordras vid.
Einbets-examina.
Och af liela denna
In - Eidd. o, Ad, Bröt, ig B, j. Afd. 43 37® Den's« November f. m. rättning har uppkommit den följd , att Pro» fessorerne ganska sällan uppträda sorn författare; samtatl denna stora Examen, nn mera, liksom Embets-examina , kan anses lör e11 tjenstemnnnabildningsprof, sällan sökt af andre än dem, som derigenom vilja ernå ett betyg, hvilket skänker rättighet till in Jkj <7 träde vid Läro-verket (dicholor, Gymnasier och Academier,) för alt der erhålla dubbla tjensteår i Presthefordvingarne, elier ock för alt liek enkelt vinna 3 år, vid Pas l or a t- a nsö k n i ii g a r. 5å torde ock Seminarii-inrätlningen vållat, a:l Prcstämnena-sysselsättas och sysselsätta sig, sA alt säga, hell och hållet med det
Pr aclis k t Teclin iska af yrket, såsom uppsättning af Prediko-Utkast, Profpredikniugar, Cathechetisering, Deklamations-öfningar, Pasloral-lagfarenhet, m. m., hvaruti de äro ålagde alt ifrån Seminarium medföra kunskapsbetyg, innan de vid Consistorium admitteras till Prest-examina ; hvaremot de theoreliskt theologiska insigternas förvärfvande, såsom Hebreiska språket, Grekiskan, Theologien, Kyrko-historien m. m., hvaruti förehisningarne fordom af Prestämnena allmänt åhördes, nu mera ofta försummas.
Man ser således lätteligen , hvarthän mindre felaktigheter i organisationen af sådane vigtiga inrättningar kunna föra, ock ♦ \ D en 90 November f, m„ jyg huru vigtigt det är, att en grundlig och sträng granskning äf lärde
Män af flere slags yrken , blifver hallen.
Af dessa skäl tillstyrker jag HÖglofl.
Ridderskapet och Adela alt göra afseende på min Reservation, samt återemfttera Betänkandet; i fall icke denna angelägenhet Lunde såsom ett, Ståndets önskningsmåi, behandlas, och således ålerremiss icke hehofvas.
Så har förr sked t; och i denna högst vigliga sak anser jag detta steg vara Ridderskapet och Adeln värdigt.
På sådan grund skulle jag våga vördsamt anhålla, att Herr Grefven och Laiidt-Marskaiken, i fäll ej ålerremiss af någon begäres, läcktes göra Proposition till afslag af Utskottets Betänkande. samt att föreslå Ridderskapet och Adeln , att hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, alt en allmän Revision afLä O ' roverken, som innefattar äfven Universiteten, måtte
Nådigt förordnas, af lärde och er far ne män utaf åts killi ge yrken, så att de brister , som tiden i dessa Inrättningar infört, måtte på ett ändaniåls-enhgt sätt kunna afhjelpa»; anhålla urfes Riksens Ständer, att hvad Hans Majit Konungen, i anledning deraf, skulle hafva anbefallt eller ansett nödigt att dervid åtgöra , raå nästkommande Rikets Ständer meddelas. §So J3en so November f- rn.
Förrän jag slutar detta yttrande , beder jag likväl att la nämna några skäl, soia jag förglömt alt anföra, ytterligare styrkande angelägenheten af en sådan Revisions åtgärd.
ITar har blifvit vrkadt, alt en juridisk Profession i Lund visat sig vara tillräcklig.
En anledning till alt den nu är det, har äfven blifvit framställd i Lärarens skicklighet; och jag är derom öfver tyga d.
Men bevisar väl della, att den alltid skall blifva det?
Och, mine Herrar, sksdle man ej kunna våga äfven inom vårt Fädernesland börja att fråga, huruvida icke de pracliska Facuitcterua vid Rikets begge Universiteter den Medicinska och den Juridiska, borde sammanslås och förläggas på ett ställe , såsom t. ex. helst i Ilufvudstadeh, både såsom en Anstalt, hvilken innebar hushållning, och som medförde betydliga fördelar ?
Slutligen borde man väl kunna önska, att gemensamheten afen Revision gjorde kännedomen mera utsträckt om Vexelundervisriings-methödcrne och CJass-indelningarne vidC*rlberg, till såväl inrättning som följder; och spridde kunskapen om uppflyttningssättet
Men, jag ber Riddersknpet och Adeln ursäkta mig, för det att jag blott ofullständigt nu vidrör delta ärende.
Jag har helt plötsligt inkommit på dess bana, sedan jag användt hela den ’ öfriga Riksdagstiden, för alt viddetU Läroverk till Gymnasier och Scholor Deri 20 November f ris* kunna gagna på andra vägar.
Men då jagvågar bedja om uppmärksamhet för den Revisions vig!, jag mi begär t, shill jag söka i della afseende, (ill en annan Riksdag, att förtjena den välvilja, hvarmed den, nu o förtjent, mig lemnäs.
Herr M n 11 c k af Ro s en s k j ö 1 d Eberhard:
Sorn jag ej öfvervarit början af denna Discussion och ej fiedler lä.sit eller hort ReUinkandel, vill jag blott yttra mig, i anledning af hvad jag nu hört anföras af någre värde Talare, livad den yrkade Rfcvisionen af våra Universitetet' angår, så har jag för min del inlel emot den, om ändamålet är att lindam ödja missbruk, och att afskaffa eller förbättra förmer, som ej mera passa med tidell varfvets uplysning och fordringar, lån sådan undersökning kan åtminstone ingen skada gjöra, ty antingen ådagalägger den desse Lärosätens fullkomlighet, eller deras brister.
Det återstår blott att önska, tilt sådane personer utse* lill dess verkställande, som ej blott efterforska och inse bristerne, ulan äfven husta sättet att afhjelpa dem.
Jag kan dock ej underlåta, att uttrycka min förundran öfver några upgifler, framställde af Talare, sorn ej sjelfve studerat vid något Universit, upgifter, sorn åtminstone ej kunna lämpas på det Universit, hvilket jag närmast känner.
Delta påminner mig om ett svar, som jag, viii mili ankomst till denna Riksdag, erhöll af en Riksdagsman af Hedervärda Bonde-Ståndet.
38-2 Den 20 November f. in
Det är besynnerligt sade han, att Stockho! msbourne vilja inbilla oss, att de veta bättre, huru det star till i vår hem byggd, än vi sjelfve.
En värd Ledamot, Herr 11 iben, har meddelat en beskrifning om sin vandring i Upsala, för att visa behofvet af eu väsendtlig reform af våra Universiteter.
Jag medgifver visserligen att desse uppfylla sitt ändamål, i fall de
Studerandes vandring i allmänhet är sådan, sorn Herr Riben upgifvit sin hafva varit, under hvilken ban synes hafva i fullt mått begagnat den frihet och de rättigheter, som äro tillerkände en Liber Studiosus.