Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
äf den vigt, oaktadt den i dess inre delar inga större vatten kunde sammanbinda, att ifrån i777 till 178S användes öfver 2* mil* lioner Riksdaler på detina anläggning, som dock till en Vis3 grad endast hämtade sin Inkomst af hvad som förlorades i Sundska Tullen; resultatet b!ef, att de gedöm
KielerCanalen passerade fartygs antal gatt något år till nära 4000, och utan att de igenorrt Öresund gåendes antal förminskats; det är alltså klart, att denna Canal äfven lemnat erl ej obetydlig inkomst, fastän svår att beräkna* År då Sverige det enda land, som bor bli tillbaka, och misströsta?
Nar så ofta StätsCassän i Sverige, likasom i andra lander, fått bestrida sådana kostnader, är det nyttigt eller förenligt med National-värdigheten, att, då ett enskildt Bolag vågar siri omtanka och förmögenhet, lemna det utan Stöd, här af denna segelfart vissa delar redan äro så färdige, att de bese Jas, andrä helt nära att blifva det?
Är d-t billigt, att neka detsamma de biträden, som ej sällan gifvits utan resultat tor det allmänna, hvaraf i synnerhet
Trollhättan före 1793 lemnar ett talande exempel?
Hvad förtroende vill mart
Vänta hos enskildfe uti afharidlingär med Staten, om de ej handteras med billighet?
El; ler blir det billigt, är det rätt, att då Bo 2 - *8 Den l
Maj. laget 1810 ingick uti Lagstiftande Magtens önskan, tryggadt vid dess beslut och en sannolik calcul, som omöjlig att då göras mera bestämd, likväl af Lagstiftande Mag.' ten åberopades, det nu skulle dömmas bära förluster, hvilka läge utom gränsen af * allas omdömen, äfven i den del som härrör af missräkningar i Förslaget; men ännu mera för den betydliga del af förlu^ terna, som vållats af Rikets politiska och andra oförutsedda förhållanden.
För deni har Bolaget, efter min tanka, en gifven rätt att fordra ersättning; en fordran, som Konungen uti sin nådiga Proposition fun-J nit äfven så billig, som för Riket nyttig att erkänna.
Visserligen kan Magten annullera denna fordran, mert orättvist; och då försvinner för alltid allt förtroende för dylika Conträr t med Staten.
Då man från flera håll, så väl i Lag-1 stiftningen, som utom den, hör yrkas, äfven när det medgifves att
Företaget bör fortsättas, det sådant bör ske långsamt och med indragning; så får jag, till vidlöftig.? hets undvikande, med åberopande af hvad redan sagdt är, dels uti Directions Underdåniga Berättelse, dels uti det i LandtbruksTidningen N:o 17 influtna svar, blott påminna derom, att, utöfver de 40 procent Actie-ägarne insatt, äro till Canal-anläggningen redan använde ungefär 800,000 R:dr.
Nästan är jag säker, att större delen af AcJ tie-ägarne hellre gifva dessa 40 procent Den 1 Maj.
S9 förlorade, än att med ytterligare insättning gar fortsätta företaget, om det lemnäs utan det understöd af det Allmänna, hvartill de anse sig berättigade; och om de på samvete fråga
Directionen om råd, kati jag ej annat än för min del yttra denna tanka; ty äfven med beräknande af en oafbruten Discont.vinst, skulle liqviden af de redan gjorde skulder, rentan till Actie-ägarne, och alla extra kostnader, mångdubblade af långsamma arbetet så medtaga tillgångarna, att återstoden, som på sjelfva Canal* arbetet kunde användas, blefve högst obetydlig.
Det är i följe häraf, som jag anser min skyldighet vara inför Högloflige Ridderskapet och Adeln förklara min öfvertygelse, att all tidsförlängning, men ännu mera uppskof af arbetet utöfver den bilagde Arbets-Plan, leder ej endast till betydliga förluster och ökade kostnader, utan ock till total undergång af Verket; en san-: ning, om hvilken jag önskar Banco - och Stats-Utskotten ville öfvertyga sig medelst den nogaste granskning af de Arbets-Pla^ ner, Förslager och andra Handlingar, till dem öfverlemnas; jag är då säker, man skall finna mitt påstående vara grundadt, när jag yttrar, att den bästa hushållning består uti att ännu söka förkorta den af Arbets.Planen antagna tid af nio år.
Och hvad blefve följderne af ett så-; dant företagets totala afstannande?
Jag vå-- to Men i Maj. gir säga, att Actie ägarnes förlust och deraf upp omroaude oredor, visserligen känbar, fast den mi denna tidepunkt hos flera ej tyckes stort väga, dock säkert blir bland de mindre!
Jag anser min pligt vara på* minna om andra.
Om ett Verk af denna vidsträckta om* fattning, till nära en tredjedel i mera än ett hänseende med sä betydliga kostnader utiördt, skulle afstanna, och det redan gjorda dymedelst förlora allt värde, blir det en gifven följd, att i och med detsamma skall allt förtroende till dess säkerhet försvinna,, följden deraf blifva, att 3-procent-fonderne, hvilka, oaktadt alla de ogrundade uppgifter om vår stora Assignations-massa, man tid efter annan framställt för Allmänheten, utgöra Drscontens största RörelseCapital, skola äf sina ägare incasseras, hvarigenom Disconten på en gång ej allenast sättes i nödvändighet att upphöra med utlåningar, utan ock med omsättningar, emot hvad afbeta!» ning som helst, för att fullgöra de kraf å densamma dagligen skulle kunna göras.
Hvad blir följden af en sådan indragning för redan i förlägenhet varande Åkerbruk och Näringar ?
Ganska gifvet den, att hvad man tror böra förekommas, med afslag
Alla ti* ders, alla Länders erfarenhet bevisar, att bästa medlet til! ett allmänt understöd, vida b-itre i mänga afseenden än både lån och gåfva, är att använda en summa till ett större företag, ännu mera då man har säker utsigt att återvinna den, oberäknadt sjelfva inrättningens nytta.
Häremot förutser jag med säkerhet, af mått och steg som förstöra Verket, en skakning för det hela, hvilken ej alla torde hafva påtänkt, och som det är en af Discont, Directionens första pligter att förekomma.
Det är mig ej obekant, att d3 Directionen, enligt denna skyldighet, när en äfvenså oväntad som oförtjent vidrig stämning mot företaget verkar på dess credit, tvungits till deraf följande oundvikliga steg, så hafva dessa framställts utur den mest förhatliga synpunkt; ehuru man oftast endast med lugn tystnad möter beskyllningar, och man för denna gång blott kunde hänvisa till
Discontens becker, der mer än tillräckliga skäl för dessa åtgärder finnas, så är jag dock nu löranledd att, en för alla gånger, förklara, det aldrig hafva och aldrig skola lidelser a a; Den I Maj'. eller annat än pligtkänsla vålla Dlrectionens beslut, och jag uppfordrar hvem sorn helst att med ett enda factum vederlägga denna min förklaring; tilldess måste
Directionens förhållande anses oundvikligen föreskrifvet af den allmänna stämning, hvars följder det varit önskligt alla andra lika väl förutsett som vi.
Men en visserligen för Rikets Lagstiftning lika rigtig synpunkt, som förfelas, om Canal.arbetet upphör, är dess militäriska nytta, jag bör här ej dölja, att Götha Canal ganska betydligt gick i beräkning af den Sveriges Forsvarsplan, hvilken år 1010 uppställdes af den af Konungen förordnade Krigs-Comité, hvilken ägde den lyckan hafva till sin Ordförande den odödlige Carl August; och trygg vädjar jag, i hvad angår Inrättningens Militäriska värde, till den Hjelten, hvilken med så utmärkta egenskaper å nyo grundlagt och befästat Sveriges Militär ära och Nordens sjelfständighet.
Men om Nordiska halföns Konung en dag skulle sakna utväg i farans stund, att till gemensamt försvar förena sina begge Rikens stridskrafter, en förening, som tydligen är en ren besparing af halfva kostnaden; om otaliga transporter åter en dag utmärgla landet, och det oaktadt ändamålet förfelas i följd af deras otillräcklighet; oin jordbruket råkar i ödesmål och förfall för det, att, utom de oundgängliga krigsbördorna, dragarne utmärglas på bottenlösa landsvägar; Den i Maj. da skall åtmindstone jag vara utan ansvar, elter, ifrån den första stund jag hade de här anförda Stora Mäns bifall, jag etter yttersta förmåga sökt främja detta företag eli' dast af pligt-känsla, ehvad omdömen jag ock fått uppbära om driffjädrarna till mitt förhållande, då jag uppoffrat lugn, egendom, och deras vård sorn i verlden voro mig närmast, för ett allmänt företag.
Jag åberopar blott nämnde Militär-plan och vår Stora Kron-Prins vittnesbörd; må sedan nå* gon bestrida Inrättningens nytta, äfven om man endast betraktar ofvanföre uti Militärkostnaden utvisade besparing för Staten och den ännu betydligare besparing för Jordj bruket, Och Brödra-Riket!
Skall det för dess inbyggare blifva likgiltigt, om, redan öfvertygade om möjligheten att genom Sveriges sköte få en gen och för utländskt öfvervåld säkrad väg till Östersjön, de se oss glöm-j ma våra och deras fördelar i frid och i krig, afbryta och omintetgöra denna yigtiga Inrättning, hvilken mer än något annat egnar sig att dagligen fastare knyta Brödrabandet; om de se oss för en inbillad omöjlighet uppoffra den afgjorda nyttan, att på vår egen väg från Vesterhafvet gå till Petersburg, Narva och Riga, med så stora fartyg, sorn dessa hamnars djup tillåta?
Sedan den Store Gustaf Wasa frälste det urgamla, men skakade Svea Rike från «| Den i Maj, Vndergang, har, med Thronens ärftlighet, älven ett oafbrutet bemödande för Nordens sjelfständighet, från Honom blifvit fortplantad på alla Dess stora Efterkommande.
Att Nordiska Hallons förening under en Konung var ett afgjordt villkor härföre, lärer äfven så litet undfallit deras, som hvarje klarsynt mans blickar.
Hvad under denna synpunkt håfvens förening var för dem, inhämtas lika klart af Sveriges häfder.
Knappast var Custaf uppstigen på Svea Thron, förrän denne ovanlige
Man framställde ämnet för Svea Rikes Ständer, uti sitt märkvärdiga Tal den 25 Juli 1528, och, då tnan känner Dess ihärdighet, är det med andra anledningar mer än troligt, att endast tidens mörker för oss höljer de steg, han tog till utförning af denna sin pl^n, Dess kraftfulle och verksamme
Son Carl följde Fadrens läror i denna väg, med en framgång, hvaraf äfven våra dagar skörda nyttan, Gustaf Adolph den Store lemnade, segersäll och segerväntande på Sachsens slagfält, sin omtanka åt detta företag, hvarom vittna
Dess under den 31 Augusti j65l lemnade föreskrifter om utförningen och medlen för Arboga Canal, då ansedd tjenande till ändamålet, hvilket af Honom an, sågs af den vigt, att Han till arbetet för, ordnade manskap, som var ämnadt förstårka Dess härar i Tyskland.
Den 1 Maj. i 5
De bekymmerfullaste omsorger hindrade ej Christinas Förmyndare att påtänka håfvens förening efter sanna grunder.
Carl den XI:s vidt omfattande snille kunde ej misskänna denna vigtiga gren af Rikets hushållning och förkofran, hvilken med mycken sorgfällighet af honom personligen befordrades; endast
Dess för tidiga död hindrade dess vidsträckta planers utveckling.
Om ock af tidernas bristande kunskaper man ej kunde vänta något fullkomligt resultat, så blefvo dock Dess hemödanden, Dess omtanka, nyftiga för efterkommande.
Det Nordiska Lejon, lika litet tvingadt af fördomar som motgångar, Carl den XILte, öfvertänkte kanske uti Bender, i djupet af Sin olycka, den plan, hvars utförande han efter sin hemkomst anförtrodde den odödlige Pöhlheimer, och vi än i dag följe.
Var någonsin dessa ovanliga Menniskors vittsord, i frågan 0111 Sveriges Nytta, Sjelfständighet och Åra, kraftlöst uti Svenska bröst?
Andre, här ej nämnde, Sveriges Regenter af denna Ätt, hafva allt till våra dagar bevisat med sin omtanka, med iner och mindre bemödande, att de varit sin Stamfaders plan trogne, och alla hafva häruti varit biträdde och understödde af Sveriges mest lysande Män; Brask, Bjelke, Den i Maj.
Brahe] Gyllenhielm, Oxenstjerna, Bonde, Pohlhet, mer, Thunberg, Tessin, Ekeblad, Elvius, Vargentin, Klingenstjerna, Härleman, Ehrensvärd, Creutz, Trolle, Chapman och Lidströmer!
\ Höglofl.
Försynen har förunnat Wasas sista Åttling på S vea Thron att utföra den stora Stamfadrens älsklings-plan, Nordens Förening och Sjelfständighet, samt att trygga den genom grundläggning af håfvens före-, ning; kunne vi förneka våra förfäder, som kraftigt biträdde denna plan?
Förenom oss alltså, att uppresa detta Wasars minne, som då vi söke utföra denna
Deras vilja och välgörande afsigt, äfven efter Deras frånfälle, evigt skall bevittna vår aktning för denna odödliga Konunga * Längd, då ani läggningens sanna och oföränderliga National-nytta skall trygga dess oförgänglighetl
Annalkande år och försvagad helsa på, minna mig, att kanske snart skall jag hvi-> la i den jord, hvars Frihet, Sjelfständighet och Välgång varit föremålen för mina ifrigaste önskningar, och till hvars tjenst jag egnat 36 års bemödanden.
En stor del af denna tid är uppoffrad för ett till dessa stora ändamål kraftigt verkande medel.
Må hända anses min åtgärd ej vara den mest ledande till målet, och då endast företagets
Den % Maj.' *7 främjande varit, är, och framdeles skall blifva mitt föremål, lemnar jag villigt min befattning åt hvem allmänna förtroendet utvisar, nöjd att som belöning för hvad jag gjort, få hädanefter njuta ett länge saknadt lugn.
Ej obekant med att dömmas ohördan, är detta mitt enda svar på de emot mig personligen rigtade tillmålen, man fun-' nit för godt, mest utan kännedom, framställa.
Må alla, som det tillkommer, om; latta detta riksvårdande Ärende med samma känsla, utan all individuel afsigt eller personlig inflytelse, och jag är viss om ut-j gången.
Men om min afföda nödgas vika undan inkräktarens våld från Frihetens i and, der den af mig lärt, att fosterjordens försvar är den första och heligaste af en fri medborgares pligter, den att dö fri den andra; om Nordiska Halföns Jordbrukare, Fri och Sjelfägande från Hedenhös, förvandlas till träl, derföre att medlet, som Gud och Naturen gaf till försvar och förkofran, vid rätta tiden lemnades utan omtanka; då skall min vålnad bedröfvad, men fri från förebråelse, följa mina ättlingar till lyckligare stränder.
Begärdes på Bordet; och blef commun nication med de öfriga Respecti va Stånden af Ridderskapet och Adeln tillåten, samt, på väckt fråga af Grefve Kalling, Pehr, och Friherre Boije, Eric Johansson, Grefve von Pia. ten anmodad att låta detta sitt anförande till Trycket befordra, Den i Maj,.
Upplästes ett Protocolls - Utdrag från Vallöf].
BorgareStåndet af denna dag, af innehåll, såsom orden lyda, att, sedan, med anledning af BorgareStåndets, enligt Dess Protocoll för den 24:de och 27-'de April, vidtagne åtgärder, Herr Majoren och Riddaren Palman uti Höglofl.
Ridderskapet och Adelns Plenum sistnämnde dag afgifvit den förklaring, hvartill lian funnit sig föranlåten, i afseende på de af honom emot BorgareStåndet gjorda tillvitéiser och det missnöje, detta Herr Majorens uppförande åstadkommit; bar BorgareStåndet beslutit att, då den värdighet, så i rådslag som beslut, ett Riksstånd alltid äger iakttaga, nu fordrade, att ali skriftväxling med Herr Majoren Palman måtte, å Ståndets sida, upphöra, till Haps Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln öfverlemna att, enligt Riksdagsordningen, förfara, i anseende till det missfirmeliga uti Herr Majorens anföranden, med förklarande derjemte, att Ståndet, å sin sida, lika så litet hädanefter som hittills, skall gifva eller hämta anledning till söndring och missnöjen RiksStånden emellan, och mindst i en tidpunkt, då hvarje sådan ledning af allmänna tänkesätten kunde Bidraga till störande af Riksdags-göromålens så väl jemna som lyckliga utveckling; Och var detta ProtocollsUtdrag åtlöijdt af tvenne hos BorgareStandet afgifna yttranden, af Commerce-’ Rådet Santesson och Assessoren Carl Arosenius; uti hvilka yttranden påyrkas satisfaction Den l
Maj, 29 emot Herr Major Palman, och i den sedna* res framstalies den tro, att han, enligt 5o:de §.
Riksdagsordningen, lärer af Herr LandtMarskalken erhålla tjenlig föreställning och varning.
Herr Palman, Otto Fredric:
Jag kan ickeett ögonblick misskänna Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tänkesätt, och känner således icke den ringaste farhåga för hvad beslut Höglofl.
Ridderskapet och Adeln skulle behaga fatta i anseende till mig, ty det kan säkerligen aldrig blifva stridande mot Ridderskapets och Adelns värdighet.
Men då jag snarare befarar, att ögonblickets värma skulle kunna föranleda till något beslut, sorn ännu mera skulle öka det missnöje, som tyckes visa sig hos Ledamöter inom Vällofl.
BorgareStåndet mot detta Riksstånd i allmänhet, så får jag på sådan grund hemställa, om icke all öfverläggning härom nu m-å uppskjutas. -— Jag vill blott i ödmjukhet nämna, att jag aldrig trott mig inom detta rum böra yttra något, sor» jag icke i den blotta egenskapen af Svensk Man och Medborgare lagligen kunde försvara, hvilket jag äfven tilltror mig i denna fråga. : r Friherre Boije, Ludvig:
Jag torde icke misstaga mig, då jag förmodar, att Borgareståndets motion lika mycket öfverraskar de liesta af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, som mig.
Enigheten emellan Stånden, aktningen för BorgareStåndet, äfven sota för 3° Den l
Maj. oss sjelfva — allt detta gifver vigt åt frå.> gan, och fordrar varsamhet i dess handte. rande.
Å ena sidan tillhör oss att fullkorn, ligen svara emot BorgareStåndets förtroende, dä det öfverlemnat frågan helt och hållet till vär pröfning; och å den andra att icke heller misskänna den rätt, som tillkommer en Ledamot af vårt eget Stånd, hvartill otvifvelaktigt, i första rummet, hörer, att få sjelf förklara sina' ord.
Det är en stor skillnad emellan obetänksamma yttranden, om också sådana skulle finnas i Herr Palmans anförande, hvilket jag dock icke för det närvarande medgifver, och ärerörige invectiver.
Jag har åtmindstone icke trott, att Herr Palmans
Dictamen skäligen kunde an. ses ärerörigt för någon gifven person, och ännu mindre för ett helt aktningsvärdt Stånd; och då jag visserligen i allmänhet högaktar BorgareStåndets och hvarje annat
Stånds ömtålighet för allt hvad som kan angå dess heder och värdighet; är jag likväl af dea tanka, att de tvenne Ledamöter af samma Stånd, hvilkas yttrande här äro uppläste, kunnat med mera lugn betrakta de anledningar, hvilka af dem blifvit ansedde klandervärde.
Jag anhåller, att denna motion måtte få hvila på Bordet, och är i denna anhållan af Herr Pålman förekommen.
I anledning häraf blef BorgareStåndets ProtocollsUtdrag tills vidare hvilande på Bordet.
Deri 5' Maj. 3-1 Höglofl.
Ridderskapet och Adeln åfc skilldes klockan 1.
In fidem Protocolli A. G. Silfver stolpei Fredagen den 5 Maj.
Justerades Pleni-Protocollet för den 1 Maj.
Justerades följande Utdrag af Protocollet hållet i Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Plenum den 1 Maj 1815.
S. D. Föredrogs Constitutions-Utskofcj tets Memorial, af den 29.'de sistlidne April, hvaruti Utskottet, i anledning af Remiss af frågan Hvarthän, sedan Riks-Stånden derom stannat
Två emot
Två, Konungens Nå-; diga Proposition angående Götha Canalarbetets fortgång och ytterligare befrämjande, borde remitteras, yttrar sig hafva ansett, att med detta mål, då nu mera icke vore fråga om någon pröfning af Inrättningens organisation och nytta, utan allenast om Revisionen af Räkenskaper och calculer, medel till arbetets ytterligare understöd, samt sättet och reglor för framtida redovisning, Oeconomie-Utskottets befattning icke kunna vara behöflig, och i följe deraf be - 32 Den 5 Maj. slutit, att Högst berörde Nådiga Proposition till Stats - och Banco-Utskotten bordd remitteras; och skulle de sistnämnde Utskott jenne Allmänna Besvärs-och Oeconomie Utskoltet härom genom Protocoils Utdrag underrättas.
Anmäl tes, att vid Expeditions - Utsköt. tets förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Tryckningen af RiksStåndens Protocoll med dertill hörande Bihang, den anmärkning af PrestStåndet blifvit gjord, att Ståndet ansett böra omnämnas, det kostnaderne af Staten endast böra förskjutas, emot ersättning af de genom prenumeration och försäljning inflytande medel, hvilka ordentligen böra redovisas.
Dertna expedition vore af Ridderskapet och Adeln, Borgare - samt BöndeStåndet, dert l:fä dennes, godkänd, och, uppå gjord hemställan, ansågs ock nu af Högloft, Ridderskapet och Adeln det föreslagna tillägget icke Vara af nöden.
Upplästesankomna ProtocollsUtdrag från de Öfriga Respectiva Stånden: Från Högviirdiga PrestStåndet, af den 4'de April, om instämmande uti BorgareStåndets beslut att öfver Judarne nedsätta ett särskildt Utskott, jemte tillägg, att dit hänvisa alla förekommande frågor om öfverflödets hämmande, anse - lli.
Den 5 Maj. anseendes Ståndet lämpligt att bestämma Ledamöternes antal till 6 af hvarje Stånd.
— Af den ig:de April, om Remiss af några Ståndsledamöters Memorial, cm bifall till StatsUtskottets Memorial angående eftergift och afskrifning af Särna Sockneboers Bevillning} samt till OeconomieUtskottets utlåtande om Städernes rätt till Gernings-ören af SockneHancltverkare.
— Af den 24:de April, om instämmande i Ridderskapets och Adelns beslut angående StatsUtskottets Betänkande öfver Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition om upptagande och vidkännande af några Svenska Undersåtares fordringar; — Om bifall till LagUtskottets Utlåtande öfver Friherre Ceder ströms Memorial om ändring uti åtskilliga Lagens rum; — Om instämmande uti Ridderskapets och Adelns beslut om nedsättande af ett Särskildt Utskott, med anhållan att Ridderskapet och Adeln, samt Hedervärda BondeStåndet dit måtte, enligt de andra bägge Ståndens inbjudningar, hänvisa frågan om ett nytt JudeReglemente;— Om deltagande uti Ridderskapets och Adelns beslut att till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet remittera ÖfversteLieutenant von Heynes Memorial om jemkning i ExtraRoterings-skyldigheten.
— Af den stämmande uti Ridderskapets och Adelns beslut om Tryckningen af ConstitutionsUtskottets utlåtande öfver de nya costitutionella förhållanden emellan Sverige och Norrige; Ridd. och Ad.
N.‘0 5. ()• 3 i Den 5 Maj.
— Om hänvisning till ConstitutionsUtskottet af frågan om Remissen af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Götha-C anal; — Om bifall till StatsUtskottets Betänkande rörande Bevillnings-afdrag af rentan för RiksgäldsContoirets inhemska skulder; —•
Om bifall till Allmänna Besvärs- och Oeco. nomie-Utskottets
Betänkande angående bestämmandet af de afgifter Hjelp-rotarne, vid de Indelte Regementerna, böra till Stamrotarne betala; ■— Om Renviss till StatsUtskottet af Doctor Wallins anförande om tillökning i Hofhållnings-summorna för Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, med PrestStåndets anmodan till Utskottet, att genom dess Ordförande göra sig underrättadt i hvad mon Hans Majrt
Konungen i nåder skulle täcnas en sådan tillökning med välbehag anse* — Om Remiss af en StåndsLedamots motion; — Om bifall till LaglJtskottets utlåtande angående Nämndemäns aifvode vid privata förrättningar; — Om bifall till OeconomieUtskottets Memorial, rörande en ny vägs anläggande till Rörås, samt gillande af Utskottets förslag, att saken må öfverlemnas till Kongl. Maj:t; — Om bifall till OeconomieUtskottets Utlåtande öfver Eric Svenssons yrkande, att förmedlade Hemman måtte, vid deltagande i Kyrko- m. fl. byggnader, få förmedlingen till godo njuta. — Frän'VälIoJl.
BorgareStändet. ■ af den l7:de April, om inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet att med Prest- och Borgare-Ståndet Den 5 Maj. 35 instämma i beslutet om ett Särskildt Utskott af sex Ledamöter, till behandling af frågorna om yppighetens hämmande, samt om ett nytt JudeReglemente.
— Af den lytde April, om Remissen af några StåndsLedamöters Memorial. —•
Af den ?4-'de April, om Remiss af tvänne StåndsLedamöters Memorial. —- Af den 27tde April, om instämmande med Ridderskapet och Adeln, rörande Tryckningen af ConstitutionsUtskottets Memorial om de nya Constitutionella förhållanden, som mellan Sverige och Norrige uppkommit;—■ Om återremiss af LagUtskottets Memorial, rörande yrkad rättighet för Rådstufvullätter* na att, utan afseende på Stånd och Classer, hålla Bo-uppteckningar och arfskiften efter alla i Städerna aflidne personer;—-Om återremiss af LagUtskottets Memorial, rörande yrkadt stadgande om alla i Penning-transactioner och annan handel ingångna förbindelsers försättande i likhet med Växlar; — Om bifall till följande StatsUtskottets Betänkanden: i:o Om några för Undervisningsverket i Riket nödiga anslag; 2:0 rörande den i PostDirecteuren Lidins Sterbhus yppade Balance; 5-'0 angående aflöningen för Ståndens och Utskottens Secreterare, Canzlier och Vaktbetjening; 4:0 i anledning af återremissen om anslaget till Riksdags-kostnaderna; 5:o om Porto-frihet för Tidningar, som kunna lända till allmän upplysning; 6:o om befrielse från Utskrifnings-penningars erläggande i Skåne och Halland; — Om hänvisning till ConstitutionsUtskottet af \ 36