Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser, lika med honom, att det ligger mycken vigt derpå, att denna för helsovården så nödvändiga organisation så fort som möjligt må komma till stånd, hvarföre jag med min röst kommer att biträda K.
Mits i en nästföljande punkt af Utsk:t afstyrkta förslag.
Det torde vara något tidigt att nu yttra sig öfver en först sednare i Betänkit förekommande punkt eller i afseende på frågan om anställande af förste provincialläkare, men då diskussion härom blifvit inledd, kan jag ej underlåta att yttra, att äfven jag för min del måste sätta den omständigheten, att menniskorna ej må sakna läkarevård, framför den att SundhetsCollegium skall erhålla fullständiga statistiska uppgifter.
— Det är i sanning sorgligt att se, det provincialläkaretjenster förnyade gånger kungöras till ansökning lediga, utan att sökande till dem finnas; men då Utsk:t, och i första hand Sundh.Coll., som måste antagas hafva reda på hvilken tillgång på läkare är ätt påräkna, ansett några svårigheter genom brist på sådane icke för framtiden böra komma att ega rum, och det af Sundh.Coll. föreslagna antalet af 48 nya provincial-läkare-befattningar blifvit nedsatt till 20, så tror jag för min del man ej bör hysa någon betänklighet vid att antaga Utskits i denna punkt gjorda framställning.
Till största delen förekom men af den siste värde talaren, ber jag blott få tillägga, att jag anser det i Stat,sUtsk:ts Betänk, föreslagna antal vara maximum af de provincialläkare, sora böra antagas.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos,, blef Utsk:ts hemställan bifallen. 264 Den 21 Juli e. m. 65:te punkten.
Mig synes vara temligen öfverflödigt att Ständerna ingå till K.
M:t med en lind. skrifvelse i en fråga af så liten vigt som den för handen varande.
De enskilte kunna ju hos Regeringen göra de framställningar i ämnet, som de finna af behofvet påkallade; men icke torde frågan om utseende af station för en provincialläkare inom ett särskildt län vara af den vigt att den kräfver Ständernas förord.
På grund af detta skäl yrkar jag afslag å Utsk:ts i förevrde punkt gjorda hemställan.
Jag har begärt ordet för att understödja Gr.
Afven jag anser den för handen varande frågan icke vara af den vigt, att den kräfver en und. framställning hos K.
M:t, utan kan gerna den enskilte ingå med und. hemställan om de åtgärder, som för ifrågav:de ändamål aro af behofvet påkallade.
Jag anhåller om afslag å Utsk:ts hemställan.
Propos. å bifall till Utsk:ts förev:de hemställan blef först framställd, men med nej besvarad, hvarefter propos. pä afslag derå gjordes och besvarades med ja. 66:te punkten.
Utskottets hemställan bifölls. 67:de punkten.
Som jag anser det vara af särdeles stor vigt för fäderneslandet att en fullständig organisation för helsovården måtte inom en ej allt för aflägsen framtid komma till stånd, så, ehuru jag röstade bifall till 64:de punkten, kan jag ej göra annat nu, än att instämma i det af Gr.
Hamilton nyss väckta förslag, eller att R. o. Ad., med förkastande af hvad Utsk:t föreslagit, måtte antaga K.
Mits i ämnet gjorda framställning.
Som jag, vid behandlingen af en föreg:de punkt, ansett mig nödsakad att äfven vidröra den nu ifrågav:de och således redan haft tillfälle att uttala mina åsigter öfver densamma, anser jag det nu vara onödigt att återupprepa samma skäl, hvarföre jag inskränker mig i den anhållan, att R. o.
Ad. ville, med förkastande af Utsk:ts i ämnet gjorda framställning, bifalla hvad K.
M:t i detta hänseende föreslagit.
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Utom de af Gr.
Hamilton i hans förra yttrande åberopade skäl, finnes äfven en annan omständighet, som, enligt mitt förmenande, talar för bifall å detta förslag.
Jag föreställer mig nemi., att bifall till K.
M:ts förslag ovilkorligen borde leda derhän, att den så mycket öfver - Den 21 Juli e, m. 265 klagade bristen på sökande till de ifrågav:de provincialläkare-befattningarne icke längre koinme att finnas.
Den omständigheten, att 24 platser på en gång ii ro lediga att tillsättas, tror jag bör gifva anledning till att flera personer rigta sina tankar åt det hållet, och derigenom skulle de konkurrérandes antal alltid hålla sig på ungefär samma ståndpunkt.
På grund af detta skäl anhåller jag om bifall till K.
Mits i detta ämne gjorda framställning.
Det kan visserligen ej förnekas att de ifrå gav:de förste provinciäl-iäkarebefattningarne iiro för medicinalväsendets fullständiga ordnande inom riket af ganska vigtig beskaffenhet, men å andra sidan kan viii ej heller förnekas, att, i närv:de ögonblick, ett ökadt antal nya provincial-läkare är mera af behofvet på kallad t.
Under sådane omständigheter har Utskit ansett, att de för detta ändamål afsedda medel lämpligare skulle användas till inrättande af nya provincial-läkarebeställningar, hvarföre äfven Utsk:t i föregide 64:de punkt tillstyrkt R.
St:r beviljandet af anslag för 8 sådane tjenster utöfver det antal, K.
M. behagat föreslå.
I betraktande häraf får jag för min del tillstyrka det Höglofl.
Ståndet att icke fästa afsule vid K.
M:s i detta ämne gjorda framställning, utan i stället bifalla Utsk:ts förslag.
Sedan öfverlägguingen förklarats fulländad, samt H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja det af K.
M. äskade anslag af 12,000 rdr till arfvoden å 500 rdr för en förste provincial läkare uti hvarje län, framställde H.
Exc. först propos. å bifall till Utsk:ts hemställan, dervid svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag å samma hemställan och beviljande af det ifrågavide anslaget, hvartill svarades ja. 68:de—7 lista punkterna.
Utskits hemställanden bi föl los. 72idra punkten.
Mom. litt. a. Utskits hemställan bifölls.
Mom. litt. b. Hr Olivecrona:
Jag får hemställa till det Höglofl.
Stån det, huruvida det ej vore lämpligt att, i likhet med det beslut R. o. Ad. i afs:de på 24:de punkten fattat, äfven vid de nu ifrågavide läroplatsernas tillsättande fästa det vilkor, att de blifvande lärarne skulle vara förpligtade att underkasta sig de förändringar i tjenstgöringen, som af beslutet om medicinska undervisningens ordnande blefve en följd. 266 Den 21 juli e. tu* Gr.
Redan vid remissen af Frih.
Diibens mo tion tog jag mig friheten understödja densamma; jag gör det äfven nu och utan något sådant tillägg, sorn blifvit af den siste värde talaren påyrkadt, Som vi veta, äro endast 2;ne förslag om den medicinska undervisningens ordnande i fråga, och enl. dessa begge skulle en väsendtlig del af den kliniska undervisningsgrenen förläggas till Stockholm.
För hvilken händelse som helst, ehvad den fortfarande kommer att förblifva i Upsala eller blifva förflyttad till Stockholm, qvarstår dock alltid behofvet för Carolinska institutet att få dessa adjunktsbefattningar tillsätta; jag kan således icke fatta hvartill ett tillägg, i den syftning Hr Olivecrona påyrkat, skulle tjena, hvarföre jag för min del anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad.
För min del tror jag äfven, att den förste värde talaren gått något långt i sitt nit för universiteten, då han påyrkat att samma vilkor, som vid 24:de punkten utfästes, äfven skulle utfästas vid tillsättandet al de ifrågav:de läroplatserna, eller att de blifvande lärarne skulle vara förpligtade att underkasta sig de förändringar i tjenstgöringen, som af beslutet om medicinska undervisningens ordnande blefve en följd.
Jag finner detta vilkor rent af löjligt, då Hr Olivecrona väl ej kan tro, att det någonsin varit fråga om att förflytta Carolinska institutet från Stockholm — kanske till Upsala?
Jag röstar bifall å Utsk:ts hemställan oförändrad.
Sedan öfverhiggningen förklarats fulländad, yttrade H. F.xc, Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan utan tillägg, och dels bifall till densamma med det vilkor, att de blifvande adjunkterna skulle underkastas den förändrade tjenstgöringsskyldighet, som kunde blifva en följd af K.
M:s beslut rör:de ordnandet af den medicinska undervisningen i riket; hvarefter propos. å bifall till Utsk:ts hemställan utan tillägg framställdes och besvarades med ja.
Mom. litt. c. Utsk:ts hemställan bifölls. 73:dje—7 9:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 80:de punkten.
Mom. litt. a. Utsk:ts hemställan bifölls.
Mom. litt. b. Hr Bildt: Timan R. o. Ad. öfvergår til! behandlingen af nästk:de morn., anhåller jag att R. o. Ad. behagade besluta, att Den 21 Juli e. ta. 267 ej företaga denna punkt förr än vid nästa plenum, då, efter all ani., behandlingen af detta StatsUtsk:ts Utlåt, ännu kommer att fortgå.
Jag har nemi. blifvit upmärksamgjord på ett fel, sorn i densamma skulle vara begånget och hvilket jag ej för tillfället kari rätta.
Uppå H. Exc.'Hr Gr. o. Landlrms i ani. häraf gjorda framställning, beslöt E. o. Ad. att upskjuta företagandet af Utsk:ts uti förev.de mom. gjorda hemställan intilldes
Utlåtit blifvit i öfriga punkter genomgånget. 8lista punkten.
Mom. litt. a.
Mom. litt. b.
Ett vanligt fel med våra samlingar här i landet är, att sakerna blifva kringplockade på olika ställen, så att man icke kan få fullständig kännedom om hvad som verkligen finnes.
För min del skulle jag tro att största värdet i de antiqvariska, så väl som i de flesta andra samlingar ligger deruti, att de äro så fullständiga som möjligt, och på denria grund skulle jag tro, att det sätt att gå till väga, som Utskit här föreslagit, att nemi. utdela till andra inrättningar åtskilliga exemplar af antiqvariska föremål, som f. n. finnas samlade i Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-Akademien, är mindre ändamålsenligt, hvarföre jag yrkar afslag å Utskits i denna punkt gjorda hemställan.
Hr Skogmani Det ar utan tvifvel sannt, som den siste värde talaren yttrade, att värdet i en samling ligger deruti, att den, är så fullständig som möjligt.
Men icke kan jag föreställa mig att fullständigheten ligger deruti, att det finnes tjogtals exemplar af samma pjes; fullständigheten bedömes naturligtvis efter det större eller mindre antal olika pjeser, som sirö samlade.
U t skit har nemi. ansett det vara mindre lämpligt, att dessa samlingar på detta sätt skulle erhålla större omfång än hvad som kan vara behöfligt, helst som duplettexemplaren skulle komma till mera gagn, om de fördelades på särskilda orter i riket.
Sorn jag för min del finner Utskits åberopade skäl vara fullkomligt giltiga, får jag tillstyrka bifall å dess i denna punkt gjorda framställning.
Beklagligtvis ser jag mig nödsökad, i af side på Utskits i denna punkt framställda förslag, att förena mig med den förste välde talaren i den anhållan, att det Högloft.
Ståndet täcktes afslå detsamma.
För min del kan jag ej gilla det sätt att gå till väga, sorn Utskit, i afside på ifrågavide akademis antiqvariska samlingar, före - 268 I)en 21 Joli e. m. slagit.
Jag finner nemi. något högst oriktigt i det föreslagna förfaringssättet, att plocka ut kring landet och splittra en antiqvarisk konstsamling, hvars egentliga värde just ligger deruti, ätt den är så fullständig som möjligt.
För den ytlige betraktaren kan det visserligen synas vara ändainålslöst att hafva en samling af 50 eller 100 exemplar af samma sak, t. ex. af en stenyxa.
Oaktadt dessa föremål vid första påseendet synas vara hvarandra temligen lika, så kunna dock gifvas åtskilliga omständigheter, hvarigenom dessa föremål skilja sig från hvarandra, t. ex. genom deras storlek eller tyngd etc. etc.
Dessa biomständigheter, som för det ovana ögat synas vara af mindre vigtig beskaffenhet, kunna dock för forn forskaren vara tillräckligt rättesnöre för att utröna huru långt och till hvilka delar inom landet en viss kultur sträckte sig, hvilka delar af landet, som voro bebyggda och odlade, hvarest inom landet och huru länge sådane vapen företrädesvis begagnades, förutom flera andra för vårt lands historia lika vigtiga rön.
Man kan sålunda lätt inse, huru väsendtligt, i och för vetenskapliga ändamål, det är, att samlingen är sä fullständig som möjligt
Dessutom ber jag få fästa upmärksamheten på en annan omständighet, som ej helt och hållet bör förbises, nemi. det obilliga i den hemställan, att akademien skulle skänka till läroverken de exemplar, som ej anses behöfliga för akademiens samlingar.
Jag inser sannerligen ej, hvilka de exemplar skulle vara, som kunde anses obehöflig» för akademiens samlingar; jag hemställer om ej akademien, genom att för duplettexemplaren tillbyta sig andra nya föremål och derigenom komplettera sina egna samlingar, bör anses hafva mera vinst än att, som Utsk:t föreslår, utdela duplettexemplaren till rikets universiteter och elementarläroverk.
Som jag för min del sålunda icke kan inse lämpligheten af den af Utskit i ifrågav:de hänseende föreslagna åtgärd, tager jag mig friheten anhålla, att R. o. Ad. ville afslå den i denna punkt af Utsk:t gjorda framställning.
Efter härmed slutad öfverläggning och uptagande af de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk.-ls ifrågav.-de hemställan, gjordes först propos. å bifall till densamma, dervid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, hvilken sednare propos. med ja besvarades. 82-.dra—84:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 85:te punkten.
Som den af Utsk:t i nu föredragne punkt omförmälda sifferupgift, genom R. o.
Ad:ns beslut, undergått åtskilliga förändringar, torde det vara gifvet, att den ej kan, till nu föreslagna belopp, fastställas.
Uppå härefter gjord propos., bifölls Utsk:ts hemställan, med Den 23 Juli.
•28» förbehåll om vidtagande af de förändringar i afs:de å summorna, hvartill it. o. Adms från Utsk:ts förslag afvikande beslut föranledde. 86:te punkten.
Den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, upskjöts till nästa plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. l/2 11 e. m.
Måndagen den 23 Juli 1860- Plenum kl. 6 e. m.
Justerades pleni-prot:n för d. 30 sisth April samt den 2, 3, 5 och 7 nasti.
Uplästes följande, från Gr. Posse, Arvid Rutger, inkomne skrift:
Nödsakad att, för vårdande af min helsa, företaga en resa utom riket, får jag vördsamt anmäla mig förhindrad, att, å R. o. Ad:ns vägnar, innev:de år deltaga i revision af Stats-, Banko- och Riksg.-verken.
Protocoll, hållna hos Höglo flige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
Trettionde Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg ^ 1831.
Fredagen den 26 Junii 182g.
Justerades ii ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 22 dennes f. och e. m. fattade beslut.
Öppnades Herrar Electorers Lista till val af Ledamöter i nedannämnde Utskott; och befunnos hafva blifvit utsedde i ConstitutionsUtskottet:
Efter N:o 2152.
Herr af Uhr, Carl David; N:o 1191.
Herr Anckarloo, David Gustaf. BancoTJtskottet:
Efter N:o 2002.
Herr Hisinger, Wilhelm; N:o 2093 A. Herr af Wetterstedt, Niclas.
Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm; N:o 84* Grefve Löwen; Fullmägtig Friherre Stael von Holstein, Otto Wilhelm. /j, Den a 6 Junii f, m.
RiddarhusUtskottet: Efter N:o i.
Friherre Oxenstjerna af Eka, Carl Gabriel, samt N:o2io. Friherre Ehrencrona; Fullmägtig Grefve Sparre, Carl; N:o 357.
Friherre Nordenskjöld; Fullmägtig Herr Nordenskjöld,Carl, och N:o 2000.
Herr Adlerwald; Fullmägtig Herr von Troil, Knut.
Herr af SillenGeorg Axeluppläste följande:
Uti det af Ekonomiutskottet i ett sammanhang afgifne, och af Ridderskapet och Adeln i Plenum den 22 dennes f. m. till Utskottet återremitterade, Utlåtande N:o i32 öfver de 9 serskildta Motioner, hvilka under innevarande Riksdag blifvit väckte rörande förändringar och rättelser uti Presterskapets allöningssätt, af hvilka Motioner Anders Danielssons inom BondeStåndet och min hos Ridderskapet och Adeln närmast öfverensstämma deri, att de utgå från den synpunkt, att nämnde allöningssätt är olämpligt och bör undergå en fullkomlig förändring, har Utskottet, medgifvande, det en sådan reglering, som jag föreslagit, i många fall kunde vara billig och nyttig, likväl afstyrkt bifall dertill, emedan Folkets tillgifvenhet för den ecclesiastik^ indelning, Den 26 Juni! f. m. 5 hvarvid det blifvit vandt, denna indelnings mångfaldiga sammanhang med landets civila indelning och kostnaden af en mängd kyrkors ombyggnad eller förflyttning 0. s. v.; för förslagets utförande synes fordra århundraden, eller, om det skulle ske hastigt, en brytning, som icke är af något påträngande behof påkallad.
Det bar så länge varit insedt och erkändt, att omförmälte aflöningssätt är mindre lämpligt, att det tyckes icke vara för tidigt, att med alfvar tänka på en reform deri.
Om det bärleder sig från en tid, då Staten uppsteg ur mörjan af ett groft barbari, då Missionärer började sprida Religionens ljus, och inga bestämda vilkor för gäldandet af deras mödor kunde vara, men dels välviljan, dels undret vid ett nytändt ljus föranledde till gåfvor och offer; så måste väl nu klart inses, att de lämningar af detta aflöningssätt, hvilka ännu framlysa, svårligen kunna döljas under de vanlige så kallade Conventioner, Församlingarne och deras Pastorer emellan, och att i alla fall, då dessa öfverenskommelser antingen ske på obestämd eller på viss tid, och endast angå de hufvudsakligastePastoral-inkomsterlie, frågor om olägenheternes afböjande tidtals återkomma, och Comministrarnes samt KyrkoBetjeningens aflöningssätt likväl qvarstå i sin gamla form.
6 Den 26 Junii f. m.
För mig har icke framställt sig de betänkligheter för förslagets verkställande, hvilka Utskottet anvisat.
Den indelning eller bestämda och oföränderliga afgäld af hvarje hemman och lägenhet, hvilken jag föreslagit, har på intet sätt gemenskap med landels civila indelning; icke heller erfordras derföre någon enda kyrkas ombyggande eller förflyttande; ty om t. ex. af ett Pastorat, bestående af i5o mantal, 120 mantal indelades till Presternes och KyrkoBetjeningens aflöning inom samma Pastorat; så kunde de öfrige 3o mantal anvisas till slik aflöning i ett mindre Pastorat, eller ock på annat sätt disponeras; och jag kan icke inse, att någon annan tanka kan hafva gifvit anledning till det yttrande i Utskottets Utlåtande, att en mängd kyrkor skulle ombyggas och förflyttas för verkställandet af den lönereglering, jag föreslagit, än den från hvilken man har så svårt att slita sig lös, att just den, sorn åhörer en ReligionsLärare, och begagnar de förrättningar hans kall honom ålägger, nödvändigt skall gälda hans lön, men icke deltaga i någon annans.
Det är ock gifvit, att verkan af denna reglering icke borde egarum, förrän i mån af afgång eller eget medgifvande af de Prester, som före regleringen voro innehafvare af Kyrkoherde- och Comminister-beställningar.
D e n 26 J u n i i f. ra. 7 * Vid en sådan reglering borde, såsom jag i min Motion äfven yttrat, Hemmanens naturliga godhet och förhållande till hvarandra blifva grunden för Prestelönens bestämmande ; men icke, såsom vid Conventioner vanligen sker, Mantalsberäkningen eller Hemmanens afkastning tjena till grund derföre; ty nu händer, att fastän ett Hemman icke är till öretal eller deremot svarande beräkningssätt större, än hälften emot andra i samma By, måste dock detta Hemman utgöra Presterättigheterna till lika belopp, som de andre dubbelt bättre lottade Hemmanen; och tages återigen Hemmansafkastningen till grund, hvilket är rätta följden af systemet för Tiondens bestämmande eller 3o:dedelens utgifvandé af jordafkastningen och tiondedelens af kreaturen till Pastor; så får den arbetsamme samt den, som väl sköter och vårdar sin jord, betala för den late och försumlige och för den, sorn tillbringar sin tid på krogen.
Genom en sådan beständig indelning, som jag föreslagit, verkställd af sakkunnige och upplyste män, kunna dessa olägenheter undanrödjas och JordeboksRäntan, som allmänneligen mera närmar sig ett relativt skäligt förhållande Hemmanen emellan i samma ort, än den högst felaktiga Mantalsberäkningen, tagas till grund för Tiondesättningen eller Preste-afgäldens bestämmande.
Då blefve ingen genom ett Soc - 8 Den u6 Jun ii t. m. ienstämmobeslut, tillkommet utan hans hörande , såsom vid Conventioners uppgörande ofta tillgår, orättvist beskattad, och den, som antingen af liknöjdhet, eller af välvilja emot sin Pastor, eller ock till äfventyrs af farhåga för hans ogunst, nu kan ådraga sin jord en beskattning, som trycker hans efterkommande, skulle vid den af mig föreslagne indelning icke kunna verka till mehn för dem, emedan IndelningsCommitteen borde lika så litet, om än Hemmansegaren sjelf det medgåfve, åsätta Hemmanet en större afgäld, än det rätteligen borde åläggas, som den borde efterskänka något eller förminska afgälden för en oskälig protest.
Om Presternes Patriarchaliska förhållande till sine åhörare, som Utskottet tror genom detta löningssätt skulle rubbas, någonstädes i någon mon förminskades, så skulle åter annorstädes det opatriarchaliska, som icke varit utan exempel, få en mindre grundad näring, och Presten vore ej betaget tillfälle, att då, likasom nu, i hårda år kunna lindra dem, som till hans aflönande vore anviste.
Kronobetjeningens mellankomst vid uppbörden, i annan, än executiv-väg, blefve icke heller erforderlig; ty Presten kunde så väl som den Militära och Civila Indelningshafvare!! sjelf uppbära sina räntor, och tiden för deras afbördande blifva densamma som nu.
Den 26 Junii f. ra. 9 Hvad Nådåren beträffar, så hade jag trott, att Presterskapet sjelf skulle inse fördelen af deras utbytande mot en Pensionslnrältning, hvilken mera än Nådåren försäkrade Presternes enkor och barn om någon säker inkomst efter mannens och fadrens död, och att således PresteStåndet icke skulle vilja , att såsom ett värn deremot framskötos 1723 års Privilegier, utan önska förändringen.
Måhända skall ock
Ståndet taga saken på det sättet, ehuru ingen Reservation emot Utskottets Utlåtande i denna del af någon Ståndets Ledamot blifrit gjord.
Hvad jag tror vara säkert, är det, att nu ofta händer vid en Prests frånfälle, att Nådårsinkomsterne åtgå till fordringsegares förnöjande.
Då Pensioner hafva den egenskap, att de icke gå till gälds betalning, så är klart, att fördelen af den af mig föreslagne förändringen stannade på Presterskapets enkors och barns sida.
Jag har trott mig böra framställa dessa tankar.
Torde hända kunna de tjena till sann vederläggning af de anförde betänkligheterna emot hvad af mig i ämnet blifvit föreslagit.
Jag har trott mig hafva destomera fog dertill, som Herr Anckarswärds Motion om Conventioners ingående förutsätter det vilkor, att de icke böra hindra mellankomsten af någon allmän lönregleling, samt han således erkänt, att en sådan vore bättre, än de förre, hvilka ock 1 IO Den 26 Ju nii f. m. nödvändigt skola föranleda till oupphörliga besvär för Församlingarne, för Consistorierna och för andra EmbetsVerk, sorn dermed hafva att skaffa.
Jag anhåller vördsamt, att detta anförande får åtfölja den redan beslutade återremissen af Utlåtandet till Utskottet.
Herr af SillenGeorg 4xelJ anförde skriftligen: Yid LagUtskottets af Mderskapet och Adeln den 9 dennes f. m återremitterade Betänkande N:o 62, angående ändringar i ConcoursLagen, tar jag mig friheten göra följande erinringar. 2 Cap. 1 §.
Här är föreslaget bibehållandet af den föreskrift, alt Borgenärerne skola genast inför Rätten utse, elier ock sig emellan välja och för Rätten nämna tvenne eller flera Gode Män, helst bofaste och dem som sjelfve Sakegare äro, att den afträdde egendomen till förvaltning emottaga; samt att, då boet är af ringa beskaffenhet, och Borgenärerne vilja dess förvaltning åt en God Man anförtro, det må vara tillåtet, om Rätten pröfvar, att det ske må.
Den 26 Junii f. in.
För min del anser jag, att det icke börvara någon föreskrift för Borgenärerne, att de i något fall äro förpliktade att utse flere Gode Män, och det af följande skäl.
Ofta kan en ensam mycket bättre förvalta ett vidsträckt bo, än flere hafva förmåga att sköta ett af ringa beskaffenhet.
Ofta inträffar äfven, att en man med verklig förmåga och redlighet för ett sådant bestyr icke vill sig det åtaga, för att icke komma i strid med andras tänkesätt, och för att icke dela ansvar med andra, till hvilkas skicklighet för ärendet han icke har fullt förtroende.
Ju flere de äro, som hafva befattningen med ett bos förvaltande, ju större blifva också förvaltningskostnaderne eller arfvodet för detta bestyr.
Ofta händer äfven, att det är svårt att få en enda God Man, då Lagen likväl befaller, att de minst skola vara två.