Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste- och BorgareStånden hafva deremot vägrat att instämma i detta förtydligande af redactionen, och förklarat det såsom ett tillägg, hvilket i beslutet icke kunde inflyta.
Af denna sakens gång synes klart, att om Grundlagen strängt skulle följas, borde det Utskott förstärkas, som haft befattning med redactionen, det vill säga Expeditionsutskott; och fråga kan icke vara om någon rangstrid mellan Utskotten, som Herr Riben omnämnt, och hvilken det må vara honom förbehållit att sjelf uppgöra.
För min del anser jag alla Rikets Ständers Utskott hafva samma rang och njuta lika skydd, liksom de alla äro lika pligtige att uppfylla sina skyldigheter, så vidt de förmå, och föreslå RiksStånden en sammanjemkning af de olika beslutep eller den slut - Den ?.6 Februarii f. in. i85 liga åtgärd, sorn i hvarje till deras befallning hörande mål erfordras.
Men Borgareoch BondeStånden liafva nu, i en uti Grundlagen icke antydd väg, skickat frågan tillhaka till de Utskott, hvilka från början haft befallning med sjelfva $aken, för att inhämta Utskottens tanka om rätta meningen af beslutet.
Och ehuru två Stånd redan förklarat sin tanka om heslutet genom ett förtydligande, som bestämdt visar, att dessa Stånds mening med beslutet varit,, att anslaget skulle användas utan afseende på någon viss Uufvudtilel, synes likväl, då Preste- och BorgareStånden icke ingått derpå, utan vidblifvit beslutet i sil t första skick, utan att närmare yttra sig öfver den deruti antydde meningen, den genaste vägen för alt komma till ett slut vara att begagna den utväg Borgare- och BondeStånden valt, ehuru icke i riktigt formenlig, i händelse Ridderskapet och'
Adeln icke vill vidtaga det mest Grundlagsenlig» beslut, att öfverlemna saken till förstärkt Expeditionsutskott, då de öfrige Stånden naturligtvis måste följa med; ty då ett RiksSlånd vidtager den åtgärd lagen bruder, måste de öfrige rätta sig derefter.
För att likväl icke utdraga liden ytterligare, då Riksdagen är så nära sitt slut, hvilket skulle kunna föranleda till den olägenhet, hvarpå jag äfven utber mig få fästa uppmärksamheten, att målet förblef oexpedieradt ifrån ExpeditionsUtskoltet, skulle jag således tro det vara förnuftigast att, lika 184 Den 26 Februarii f. m. med Borgare- och BondeStånden, remittera saken till Stats- och EkonomiUtskotten, likväl med begagnande af andra ordalag, än dessa Stand nyttjat i sine beslut, det vill säga, att man bör förelägga Utskotten att inkomma med utlåtande, huruvida meningen med anslaget var, alt det får användas i allmänhet, utan afseende på någon viss Hufvudtitel.
Jag bekänner, att bland saker, hvilkas möjlighet jag icke anat, har äfven varit förstärkt Expeditionsutskott; men jag bekänner tillika, att jag häruti halt orätt.
Ty örn det någon gång skulle hända, att Rikets Ständer skulle stanna i olika beslut, som icke kunde sammanjemkas uti de vigtiga frågorna om ett eomina, ett colou eller ett sernicolon skulle användas på något visst ställe uti en underdånig skrifvelse, eller om orden meddela, tillkännagifva eller gifva vid handen borde begagnas, så måste dessa frågor onekligen hänskjutas till förstärkt Expeditionsutskott; men då fråga är om sak, icke om val af ord eller skiljetecken, inser jag ingen möjlighet för ett förstärkt Expeditionsutskott.
Jag instämmer med Herr Riben i den tanka, att PresteStåndet, som hänskjutit sakan till förstärkt Statsutskott, förfarit riktigast och klokast; men då de öfrige Ståndens beslut numera icke kunna ändras, är jag, för att icke _ förlänga schismen RiksStånden emel - Den aG Febr na rii f. m. i85 lan i denna sak, och för att komma till ett slut dermed, villrådig huruvida jag icke hör tillstyrka ett instämmande med Borgare- och BondeSlånden, ehuru jag erkänner, att deras beslut icke är fullkomligt formenligt.
I stället att, sin pligt likmätigt, enkelt expediera Rikets Sländers beslut, synes ExpedilionsUtskottet vid denna Riksdag hafva föresatt sig att sutta RiksStånden myror i hufvudet.
Örn Utskottet enskildt kan göra samma anmärkning emot sin Ordförande, lemnar jag derhän, men nog har han i denna fråga redan flere gånger gjort Ridderskapet och Adeln bryderi, och hvem vet huru många gånger ännu kunna återstå.
För min del- ser jag blott ett sätt att få slut på saken, och det är, att till Ja-proposition antaga Herr Cederschjölds förslag att frågan må förfalla, hvarigenom vi åtminstone komma ifrån den; vinner åter
Nej, får man sedermera se, huru många voteringar kunna återstå, till följd af de olika förslagen.
Hvad beträffar Friherre
Cederströms ‘farhåga alt målet skulle blifva oexpedieradt, så måste det väl finnas medel att förmå ExpeditionsUtskottet att fullgöra sin skyldighet.
Jag anser mig pligtig erkänna, att ExpeditionsUtskottet verkligen lian förstärkas, men blott i sådana Den a 6 Felfi na l ii f. 111. slags frågor, med hvilka della Utskott egentligen haft befattning, det vill säga i frågor om uppsättning af adresser till Konungen o. d , så vida Riksstånden deröfver stanna |i olika meningar; ty då gifves. ingen annan utväg.
Men i fråga om verkställigheten eller expedierandet af Rikets Ständers redan fattade beslut, ser jag ingen möjlighet att komma till förstärkt Expeditionsutskott.
Jag återkommer derföre lill sakens formella beskaffenhet, i hvilket hänseende den är sådan, att den antingen kan förfalla, eller icke.
Kan saken icke förfalla, så borde ett sådant resultat icke heller kunna utsättas såsom ena alternativet i voteringspropositionen; men så snart den kan förfalla, hvilken möjlighet bäst inhemtas af nyssnämnde voteringsproposition, så mäste den äfven förfalla enligt c5 § Riksdagsordningen, som stadgar: skulle två Stånd stanna ernat två, förfaller frågan och förbi ifver vid det, sota tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den Riksdagen ånyo väckas eller upptagas.
Ar åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge som i y3 § stadgadt är.
Jag hemställer nu till Herr Grefven och LandtMarskalken, först om icke frågan, rörande det af två Stånd beslutade tillägg i den underdåniga skrifvelsen, är af den beskaffenhet att den kan förfalla; och sedermera huruvida Herr Grefven och LandtMarskalken anser sig, i sådant fall, kunna Den 36 Februarii f. ni. göra Proposition på frågans afgörande i Nämnd.
Jag förnyar, på grund häraf, mitt tillstyrkande, att Ridderskapet och Adeln må förklara frågan förfallen, och förständiga ExpedilionsUtskottet att ofördröjligen expediera Rikets Ständers beslut i enlighet med Grundlagen, och icke tillåta sig vidare dröjsmål dermed.
Framställning har blifvit gjord, huruvida frågan kunde förfalla.
För att utreda detta, fordras blott att tillse, af hvad beskaffenhet frågan är.
Det är ovedersägligen gifvit och af två Stånd förklaradt, att ExpeditionsUtskottet underlåLit att i den underdåniga skrifvelsen intaga Rikets Ständers beslut, sådant det blifvit fattadt; och jag frågar nu, om saken kan förfalla, derföre att ExpeditionsUtskottet icke behagat expediera Rikets Ständers beslut?
Kan deri förfalla, så kan Rikets Ständers beslut förfalla, det vill säga, att beslutet icke skulle expedieras.
Man må försöka att se saken från huru mångå snedsidor man vill, så återkommer man likväl alltid till denna punkt.
Stats- och EkonomiUtskotten hafva föreslaget och RiksStånden bifallit den omtvistade saken, detta kan icke nekas, men den linnes icke intagen i ExpeditionsUtskottets förslag till skrifvelse.
Vid justeringen gjordes derföre anmärkning emot Expeditionen, utgående derpå, att ExpeditionsUtskotlet uteslutit en del af beslutet. 188 Den 26 Februari i f. m.
Sådan är saken i sin enkelhet.
Men nu hafva två Stånd velat inhemta ytterligare utlåtande från de Utskott, som från början handlagt målet, och naturligtvis blifver det Utskottens skyldighet att i anledning häraf upptaga frågan och säga sin mening derom, oberoende deraf alt de andre två Stånden redan sagt, huru de anse beslutet vara fattadt.
Ehvad således Ridderskapet och Adeln instämmer med PresteStåndet, eller med de öfrige Stånden, går frågan dock till Utskotten och måste af dem handläggas; ty om två Stånd öfverlemna saken till förstärkt Statsutskott, men de andra två Stånden fordra ytterligare utredning af saken, måste dessa senare hafva företräde.
Hvad åter förstärkt Expeditionsutskott beträffar, så hafva flere talare börjat med att säga, det en sådan orimlighet aldrig kunde äga rum; men samma talare hafva sedermera drifvit hvarandra att tillstå, det tillfällen kunde uppstå, då förstärkt Expeditionsutskott verkligen borde äga rum, dock med de subtila distinetioner, att Herr Rosenblad erkänt möjligheten af förstärkt Expeditionsutskott endast i frågor, som röra conima och punkt, med hvad mera, som den lärde talaren omnämndt; Herr Cederschjöld åter i fråga om adresser och sådane mål, som icke blifvit behandlade af andre Utskott.
Desse talare hafva således intrasslat sig sjelfve i sin polemik öfver Grundlagen, som är enkel i sitt stadgande, att det Utskott, som handlagt D c n a6 F e b r u a r i i f. m. 189 målet, skall förstärkas.
Jag tror likväl att man lättast kommer ifrån saken, om man instämmer med Borgare- och BondeStånden, och afstjrker för min del bifall till PresteStåndets inbjudning.
Ilerr von Hartmansdorff':
Hufvudsaken synes nu vara att väl komma ifrån denna sak, som man haft så mycket besvär att få invecklad.
— Jag tror likväl icke att elen kan förfalla; ty hvarje fråga, om ett anslag skall äga ram, mäste, .då två SLånd stannat emot två, gå till Nämnd, och ännu mer mäste detta vara fallet, då sjelfva anslaget redan är beslutadt, men tvist uppstått om föremålen för dess användande.
Jag liar visserligen ansett det ifrågavarande tillägget onödigt och trott, att i alla fall ingen villrådighet om meningen borde uppkomma; men sedan RiksStånden numera yttrat olika tankar derom, anser jag nödvändigt att endera meningen uttalas såsom pluralitetens.
För öfrigt synes det mig vara likgiltigt, antingen Ridderskapet och Adeln behagar med PresteStåndet remittera saken till förstärkt Statsutskott, eller till sammansatta Statsoch EkonomiUtskotten, såsom de öfrige 2:ne Stånden gjort; den senare åtgärden torde likväl snarare leda till ett slut, emedan Statsoch EkonomiUtskotten i alla fall måste svara på den redan erhål
Ine remissen, och endast afvakta Ridderskapets och Adelns beslut för att afgifva sitt utlåtande. ig° Den 26 F k 1) r 11 arli f. nt.
En värd talare liar förment, att jag och några andra Ledamöter sett saken från snedsidor och intrasslat oss sjelfve.
Jag nödgas i anledning häraf å min sida förklara, att den värde talaren omgifvit sig med ett sådant orddnnkel, att jag ej kunnat genomskåda detsamma.
I öfrigt får jag erinra, att, så vidt jag minnes, är ursprungligen intet fel af ExpeditionsUtskottet begånget, utan hela olyckan härleder sig derifrån, att två Stånd biföllo Stats- och EkonomiUtskottens första Betänkande, rörande anslaget till Undervisningsverken, deri Tillämpningsskolorne ej voro nämnde, men de öfrige två Stånden återremitterade Betänkandet och biföllo det senare, som innehöll ett tillägg, rörande Tillämpningsskolorne.
Då det endast är i fråga 0111 detta tillägg, som två Stånd stannat emot två, synes, efter min tanka-, detsamma nödvändigt böra förfalla.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken erinrade, att anledningen till det af Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet antagna tillägg till ExpeditionsUtskottets under JNT:o2i6 afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående beviljadt anslag för Undervisningsverken i Riket, varit den, att, sedan Rikets Ständer bifallit berörde anslags uppförande på Fjerde, numera Tionde Hufvudtiteln, hade tvifvelsmål uppstått, huruvida I Den 26 Februari! f. m. Carlbergs
KrigsAkademi, hvilken är att betrakta såsom Tiliämpningsskola, men finnes på Tredje Hufyudtiteln uppförd, kunde komma i åtnjutande af någon andel i det beviljade anslaget, elium Tillämpningsskolornas fullkomnande i allmänhet blifvit bland ändamålen för anslaget upptaget; och då föreskriften i 3o § Riksdagsordningen, att, i händelse, mot Rikets Ständers beslut, de till hvarje Hufvudtitel anslagne summor befinnas dragne till andra ändamål, än dem, som under samma Hufvudtitel höra, anmärkning emot den Embetsman, som en sådan anordning contrasignerat, hör göras, ej betager Rikets Ständer rättigheten att besluta 0111 ett på den ena Hufvudtiteln uppfördt anslags användande äfven för föremål, som tillböra en annan Hufvudtitel; samt arne RiksStånd nu stannat i det beslut, att det ifrågavarande anslagets användande för Tillämpningsskolornas fullkomnande, bör ske utan afseende derå, till hvilken Hufvudtitel de höra; så ansåg Hans Excellcnce detta beslut innefatta ett omdöme om hvad till Stalsregleringen hörer och således utgöra en fråga, hvilken, då två Stånd deri stannat emot två, enligt Hans Excel/ences tanke, stödd på Grundlagens ordalydelse, hvarken kunde förfalla eller på annat sätt behandlas än att öfverlemnas till förstärkta StatsUtskottet, som äger att afgöra alla till Statsregleringen hörande frågor, hvari RiksStånden stannat uti skiljaktiga beslut, som Den 26 Pehr tia rii f. m. icke kunna sammanjemkas.
Hans E.xcellence hemställde' alltså, om Ridderskapet och Adelil, med bifall till Högvördige PresteStåndets inbjudning, fann för godt besluta, att öfverlemna den i ExpeditionsUt-* skottets Memorial innefattande fråga till afgörande i förstärkt Statsutskott.
Herr Hjertaj Gustaf: Jag får endast erinra, att frågan naturligtvis måste remitteras till StatsUtskottet, för att få Voteringspropositionen uppsatt.
För min del tillstyrker jag för öfrigt åtgärden, att låta frågan afgöras genom förstärkt Statsutskott; ty om frågan förföll, skulle det kunna hända, att anslaget Elef draget endast till de lärda Skolorna på Tionde Hufvudtiteln, och de Til— lämpningsskolor, som finnas upptagne så väl på Tredje som på nuvarande Fjerde Hufvudtiteln, skulle få intet.
Jag tillstyrker derföre, att saken remitteras lill StatsUtskottet för Yoteringspropositionens uppsättande.
Herr Crusenstolpe: Om Ridderskapet och Adfeln remitterar saken till Förstärkt Statsutskott, stanna, i fråga om remissen, två Stånd emot två, och ConstitutionsUtskottet måste då utlåta sig, hvart remitteras bör.
Jag hemställer derföre, om icke man snarare bör instämma med Borgareoch BondeStånden i remiss till Stats- och EkonomiUtskolten för att undvika omgången - Den 26 F e L r u a r i i f. ra. t<)3 gen alt förfråga sig hos ConstitutionsUtskottet, som måhända svarar, att saken skall gå till Förstärkt SLats- och EkonomiUlskolt, livarigenom ytterligare omväg skulle åstadkommas.
Jag får till Protocollet anmäla min reservation emot Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt och denna Riksdagens praxis, att alla frågor, sorn aldrig så litet röra någon uLgift, skola, då två Stånd stanna emot två, gå till För-__ siärkt Statsutskott.
Jag anser blott sådane Cardin al frågor, utom hvilka Statsregleringen ej skulle kunna verkställas, böra afgöras genom Nämnd; men alla sådane småsaker, som icke inverka på det hela, böra förfalla.
Grefve Horris Claes Fredric:
Jag skulle gerna instämma med Herr Cederschjöld, att frågan borde förfalla, om den ej rörde ett anslag, sorn redan är beviljadt, och jag tror att de talare, som förut fästat sig vid denna invändning af Herr Cederschjöld, redan vederlagt honom.
Då det torde vara betänkligt för en SlatsSecreterare att använda ett anslag, som är anvisadt på en viss Hufvudtitel, för ändamål som äro uppförde på andra Hufvudlitlar, utan bestämd föreskrift derom, anser jag äfven nödvändigt att Rikets Ständer klart uttrycka sin mening.
För alt nu komma lill eli slut, så, ehuru det är 03 H. 13 Den 26 Februarii f. m. angeläget, för att få en voteringsproposition åt Förstärkta StatsUtskottet, att StatsUtskottet- får befattning nied saken, tror jag likväl, då två Stånd redan remitterat den till Stats- och EkonomiUtskottens gemensamma handläggning, det vara bäst, att Ridderskapet och Adeln vidtager samma åtgärd, enär ingenting hindrar EkonomiUiskoltet alt förklara sig iuaclivt i frågan och sålunda öfverlemna den till StatsUtskottet ensamt.
I den af Grefve Horn fÖreslagne utväg kan jag icke instämma, ty jag har ingen anledning alt förmoda någon lust hos nuvarande EkonomiUtskolt att förklara sig inaclivt i frågan.
Jag är tvärtom öfvertygad, att detta Utskott skulle blifva ganska aclivt.
Då dessutom antagandet af Grefve Horns förslag möjligen kunde leda derhän, alt RiksStånden nödgades välja ny Nämnd till Förstärkt Stats- och EkonomiUtskott, hvilket val här skulle borttaga ett halft dygn, fortfar jag alt tro den bästa och genaste utvägen att komma ifrån denna sak, vara att instämma i PresteStåndets inbjudning.
I anledning af Herr Hjertås yttrande, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Högvördig^ PresteStånclet, jemte remissen till Förstärkta StatsUtskottet, godkänt den af ExpeditionsUlskottet föreslagne voteringsproposition.
Att Den 16 F e 1> r 11 a r i i f. m. 1 9S remittera frågan lill StatsUtskottet, med förständigande alt inkomma med voteringsproposition, lefler således till intet resultat; ty om StatsTJtskottet skulle inkomma med en annan voteringsproposition, och Ridderskapet och Adeln, jemte de öfrige tvenne Stånden, skulle antaga densamma, sedan PresteSfåndet redan godkänt ExpeditionsUtskottets förslag, skulle RiksStånden komma att stanna i skiljaktiga beslut deröfver, och jag ville väl veta, hvilkeldera Utskottet, Stats- eller Expeditions-, skulle förstärkas lill
Nämnd, för att afgöra hvilken voteringsproposition skulle antagas.
Jag vet icke, hvarföre man skall intrassla ett ämne, hvarpå hvar och en önskar få slut; och då frågan blott ar att få rätta meningen af ett fattadt beslut uttryckt, samt PrcsteStåndet ensamt, under förutsättning att frågan rörer en ändring i beslutet, remitterat den till Förstärkt Statsutskott; men de öfrige Stånden lill Statsoch EkonomiUtskotten, sorn förut haft befattning med målet, för alt inhämta upplysning i hvilken anda Utskotten uppsatt sitt förslag lill beslutet, och huruvida meningen var, att anslaget skulle få användas för alla tillämpniugs-skolor, eller enskildt för de på io.vle Hufvudtileln uppförde, så synes mig frågan lättast blifva utredd der J OO igenom, att Ridderskapet och Adeln instämmer med Borgare- och BondeStånden.
Hans Excellcnce Herr Grefven och 63 H. i3* igö
Den s6 Februarii f. m.
LandtMarskalken förklarade, att äfven med erkännande af den ytterligare omgång, som kan föranledas genom ett beslut af Ridderskåpet och Adeln att öfverlemna den förevarande frågan till Förstärkta StatsUtskottets afgörande, ansåg Hans Excellence sig pligtig att, utan afseende derpå, föreslå den åtgärd, som med Grundlagens ordalydelse är förenlig; och sorn Hans Excellence, i enlighet med sin redan yttrade åsigt om frågans beskaffenhet och det sätt, hvarpå den bör behandlas, fann det vara formenligast att, såsom Herr Hjerta föreslagit, först anmoda StatsUtskotlet aLt upprätta voteringsproposition för frågans afgörande i Förstärkta StatsUtskottet, samt det vore att förmoda, att denna voteringsproposition skulle blifva upprättad på sådant sätt, att intet hinder för dess godkännande af samtlige RiksStånden skall möta; hemställde Hans Excellence nu, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, att, under förblifvande vid dess, i afseende å det" till ExpeditionsUtskottets afgifne förslag till den underdåniga skrifvelsen fogade tillägg, förut fattade beslut, anmoda StatsUtskottet, alt, enär i frågan 0111 detta tillägg två Stånd stannat emot två, uppgöra voteringsproposition, hvilken, sedan den blifvit af RiksStånden godkänd, borde till Förstärkta StatsUtskottets afgörande öfverlemnas.
Herr Crusenstolpe: Jemte det jag re - Den 26 Februarii f. m.
•97 serverar mig mot beslutet på den grund, att ett annat Utskott än det, sorn från början behandlat målet, på detta sätt kommer att afgifva förslag till voteringsproposition, hemställer jag, om icke proposition genast kail framställas på remiss till ConstitutionsUtskottet för att få afgjordt, hvart saken rätteligen remitteras bör.
Fråga om remiss till ConstitutionsUtskottet lärer icke kunna väckas förr än det eller de Utskott, till hvilka saken blifvit remitterad, inkommit till Stånden med förklaring, att stridiga meningar hvart remitteras bör uppstått, celi att Utskotten ej veta hvad sorn är det rätta.
Dylika frågor kunna således icke väckas i Stånden, »utan till följd deraf att något Utskott nekat sig kunna upptaga saken.
Men på det Herr Crusenstolpes framställning icke må uppehålla dagens öfverläggningar, anhåller jag, så vida han fortfar med densamma, att den må hvila på bordet.
Hans Ex c ellene e Herr Grefven och Landt Mar skalken erinrade, att då de öfrige RiksStånden genom ProtocollsUtdrag blifva underrättade om det beslut, hvaruti Ridderskapet och Adeln stannat, det möjligen kunde inträffa, att dessa RiksStånd deruti instämma, och att det således, först sedan vederbörande Utskott inkommit med anmälan om alla fyra RiksSlåndens beslut i frå - ig8 Den 26 Februarii f. ra. gan, samt ilet deraf visat sig, huruvida någon sådan stridighet i besluten verkligen förefinnes, att det eller de Utskott, sorn fått frågan till sig remitterad, finna sig förhindrade att densamma upptaga, kan uppstå fråga om hänskjutning till ConstitutionsUtskottets afgörande, hvart remitteras bör; och ansåg Hans Excellence, i anledning häraf, sig ieke lämpligen kunna för närvarande göra den af Herr Crusenstolpe begärda framställning.
Föredrogs* ånyo och bifölls StatsUtskottets den 23 sisth Januarii under N:o 38 r afgifne och den \ dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets under N:o 318 förut meddelte Betänkande, rörande verkställd revision afStatsverkets räkenskaper och förvaltning för år 1826, Grefve Horn, Claés Fredric:
Jag vill endast till Protocollet reservera mig mot det beslut, som nu blifvit fattadt, rörande i:sta punkten om Svea LifGardes Kasern.
Ridderskapet och Adeln har redan förut fattat ett beslut, stridande mot det som nu blifvit vidtaget.
Jag bestred då Konungens Rådgifvares åsigt, hvilka likvist sjelfve påyrkade, att StatsUlskottet bordt göra anmärkning till ConstitutionsUtskottet, dock försigtigtvis icke förrän dechargen redan var gifven; men jag instämmer med dem så vida, IJen 26 Februarii f. m. '99 alt jag anser ansvarspåföljd hafva bordt äga rum, och kan derföre ej godkänna StatsUtskottets senare Utlåtande, utan anser Utskottet hafva uraktlåtit sin bestämda skyldighet, då målet blifvit hehandladt på sätt, som skeLt.
Stats- Banco-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 10 dennes under N:o 5i afgifne och den 1 n derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens under N:o 26 förut meddeldte Betänkande, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencommunicationers befrämjande.
Herr Munck af Rosenschöld', Eberhard: Af Utskottens Utlåtande synes, alt, då frågan förra gången förevar, en ledamot af Ridderskapet och Adeln föreslagit: att i händelse af anslagets förhöjande till dess förra belopp, en lämplig del deraf skulle användas till befrämjande af tjen/iga vedskutors byggande> pä det att veden ej allenast måtte kunna föras utför strömmarne inom de norra provinserne, utan ock till Stockholm, eller om det förblifver vid det af Utskotten föreslagna nedsatta belopp, att ett tillräckligt låneanslag emot ringa eller ingen ränta må beviljas till vedskutors byggande, under vilkor att desamma skola användas för omnämnde ändamål* 300 Den 26 Februari) f. ro. Det är jag, som framställt detta förslag, ehuru Utskotten ej nämnt mig, och jag pära k n ade så mycket mera bifall dertill, sorn resultatet borde vara fördelaktigt både för Stockholms intresse och Bankens soliditet.
Jag trodde nemligen, då realisationen är beslutad, ännu en del silfver behöfver uppköpas, och silfverutvexlingen skall försiggå så framt den Kongl, sanctionen erhålles, att deli vore angeläget att påtänka sådane medel, hvarigenom det ännu erforderliga silfver kunde för drägligt pris erhållas, och, sedan utväxlingen börjat, förekom inas, att ej för mycket silfver utvandrade ur Sverige för öfverskotlet af hit införda Finska varor.