Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att häri skulle ligga något orätt, kan åtminstone icke jag inse, såvida man vill underlätta revisorerne i uppfyllandet af deras pligter. 160 Den 14 Januari e. m. Frih.
Jag skulle gerna in stämma i hvad Hr Cederschiöld yttrade, angående skälen lör att så mycket som möjligt underlätta revisorernas granskning, men jag tror, att man genom den föreslagna åtgärden snarare skulle uträtta motsatsen mot hvad man vill vinna, och att K.
M. icke knmme att lästa något afseende vid en skrifvelse i ämnet Hr Wolffelt yttrade, att Utsk:t icke så uppfattat revisorernas begä ran. som dessa åsyftat, och delta medgifver jag.
I det uttryck, Ulsk:t begagnar, »vigtigare frågor», ligger något obestämdt, och det är för ingen del gifvet, att de förvaltande verkens åsigt om hvad med »vigtigare frågor» skall förstås, är densamma, som revisorerne hylla.
Således kunna många frågor, som rätteligen borde i och för granskning öfverlemnas till revisorerna, komma att undandragas dem, frågor, som det måhända kunde vara af långt större vigt, att de blelve revisorerne underställda, än de sorn komma under deras ompröfning.
Eldigt mili tanke, kan den föreslagna åtgärden komma att lända till mer svårighet än lättnad för revisorerne, och på den grund anhåller jag om afslag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts förev:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utlöllo med många nej, jemte åtskilliga ja, och slutligen propos. på afslag å merberörde hemställan, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Hr Cederschiöld hegärde votering.
Upplästes och godkändes följande förslag till voteringspropos. : »Den som afslår Stats-Utsk:ts hemställan i 30:de §:n af Utlåtit N:o 21, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ifrågavarande hemställan.
» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 54.
Nej — 13. § 31.
Den 14 Januari e. m. 161 § 31.
Om man ock möjligen kan vara af den åsigt, att lör långt drifven detaljgranskning icke är på sin plats, anser jag dock Utsk:ts framställning här lika omotiverad som obefogad, enär det icke är visadt, att revisorerne för granskningen af vissa detaljer efterlåtit vigtigare frågor.
Då revisorerne hade 2:ne månaders tid att vara tillsammans, hade de försummat sin pligt, om de icke, på sätt de gjort, noga och i detalj anställt granskningen.
Att de åter icke varit obefogade att ingå i detalj, synes af 6:te §:n i R.
St:rs för dem utfärdade instruktion, der det heter: »revisorerne skola efterse och granska — — utan att, så vidt omständigheterna medgifva, förbigå detaljerna, hufvudsakligen granska dispositionerna, förvaltningen och resultatet af det hela.»
Det är sålunda antagligt, att det icke är ur vägen, att revisorerne ingå i en sådan detaljerad granskning.
Skulle Utsk:ts hemställan vinna bifall, inskränkes revisorernas åliggande, snart sagdt, till blott och bart siffergranskning, och ett af de två alternativerne skall då komma att inträffa: antingen skola revisorerne förfalla till nollor, eller ock kommer den olägenhet att inträffa, att det blir mycket svårt att få någre duglige revisorer, om det visar sig, att deras bemödanden och nit underkännas af Stånden.
Det är så mycket farligare att godkänna en sådan princip, som man ser, att ett par af revisorernes framställningar haft propositioner från regeringen till påföljd, och då detta är händelsen, ser jag icke något skäl att inskränka revisorernes granskningsrätt.
Jag anhåller om Hr Gr:s o.
Landtm:s propos. på, att R. o. Ad., med ogillande af Stats-Utsk:ts ifrågav:de Utlåt., behagade lägga detsamma till handlingarne.
Hr Wolffelt, Maur.
Const.:
Rollerna äro nu helt och hållet ombytta.
Nu har turen kommit till revisorerne att få anmärkningar och uppträda som svarande part.
Då jag haft den förmånen att vara medlem af 1860 års revision, beder jag att få bemöta den af Utsk:t framställda anmärkningen, så vidt den rörer nämnde revision.
Utsk:t har sagt, »att revisorerne understundom val mycket ingått i detalj vid granskningen af förhållandena vid de verk och inrättningar, de besökt.»
Detta har Utsk:t sagt, utan att derpå framlägga några bevis, blott uttalat sin subjektiva åsigt.
Det är sålunda svårt att ingå i en kontrovers härom; men må det tillåtas mig att ingå i en undersökning, huruvida 1860 års revisorer gjort sig förtjenta af en sådan tillvitelse.
Att revisorerne bese de inrättningar, som finnas i hufvudstaden eller dess närhet, är praxis, och att de lemna utlåt, öfver det skick, i hvilket de funnit dem, har ock egt rum alltsedan 1827 års revision, hvars berättelse finnes undertecknad af män, sådaue som Georg Adlersparre, C. H. H. II. 11 162 Den 14 Jannari e. m. Anckarsvärd, m. fl. Vid de följande revisionerna, hvars berättelser jag genomläst, hafva revisorerne gjort de anmärkningar, hvartill de funnit sig befogade, öfver de inrättningar de besökt, och jag beder särskildt att få uppläsa ett stycke ur 1855 års revisions-berättelse. »Utom Institutet för blinda och döfstumma hafva revisorerne under deras granskningsförrättning besökt Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet, Iv. Myntverket, Seraumer-Lazarettet, Teknologiska Institutet, Barnhuset, Naturhistoriska Riksmuseum och Elektriska telegraf-inrättningen, äfvensom revisorerne tagit i ögonsigte K.
Flottans förråd å Skeppsholmen samt det under byggnad varande National-museum.
Det har vid dessa besök ej kunnat undgå revisorernes uppmärksamhet, att flera af nämnda verk och inrättningar sakna tillräckligt utrymme, för att kunna bringas i ett deras ändamål fullt motsvarande skick.
Så äro, efter hvad revisorerna funnit, byggnaderna vid Carolinska institutet för inskränkta för ett ändamålsenligt ordnande af detta läroverk, hvars vigt för läkare-vetenskapens utvidgning inom fäderneslandet allt mera inses och erkännes.
En utvidgning och förbättring af denna lokal synes derför vara af behofvet påkallad.—
Det i Vetenskapssoeietetens hus inrymda riks-museum, hvilket i öfrigt befunnits i ett utmärkt godt skick, saknar äfven utrymme för dess rika samlingar. i Teknologiska institutet äro alla lokaler utan undantag för inskränkta, ej mindre de rum, hvarest modell- och maskinsamlingarne varit uppställda, än äfven föreläsnings-saiarne och verkstäderna.
Alven Serafimer-Lazarettet har visat sig vara i behof af utvidgning, enär, i följd af det otillräckliga utrymmet, det icke varit möjligt att emottaga alla de sjuke, som till intagning derstädes blifvit anmälda.»
Denna revisions-berättelse är underskrifven af, bland andra, Generalen Frih. Leuhusen, numera Olverståthållaren General Bildt samt Stats-Utsk:ts talangfulle ledamot, Frih. af Ugglas.
Frih. af Ugglas bar dock nu instämt i det ogillande omdöme öfver revisionens verksamhet, som Stats-Utsk:t uttalat.
När Utsk:t säger »att det tyckes vinna insteg etc.», så tyckes det, som Utsk:t ansåge det vara en nyhet, som blifvit införd af 1860 års revision, att revisorerne ingå i detaljer: men jag tror mig nu hafva visat att äran af att hafva först tagit detta steg, visst icke kan tillerkännas det års revision, som jag tillhört.
1860 års revisorer hafva om alla ställen, de besökt, blott uttalat sitt omdöme rörde Serafimer-lazarettet, Marieberg och Barnhuset.
Hvad .sistnämnda inrättning beträffar, så säges, att dervarande polikliniska anstalt, hvarest Barnhusets läkare vissa timmar dagligen utan afgift meddela dem, som sådant begära, råd och upplysningar rörde behandlingen af barnsjukdomar och deras botande, m. m, under revisionsåret varit mycket anlitad, äfvensom uppgifne personer fortfarande kostnadsfritt utdela medikameuter åt de mest behöfvande af patienterna Den 14 Januari e. m. 163 oeh således i väsendtlig mån bidraga att bereda framgång och bestånd åt denna nyttiga sjukvårds-inrättning.
Detta är det omdöme, revisorerne uttalat om denna inrättning, och det vore att tacka Gud för, om det kunde fällas om alla inrättningar.
Hvad besöket på Marieberg vidkommer, säges: »revisorerne, som vid besök å Marieberg funnit den klagan välgrundad, att nödigt utrymme för undervisningens ändamålsenliga ordnande vid detta statens högsta militär-läroverk för närvarande saknas, hemställa till R.
St:r, att den del af K. Krigs-Collegii äldre handlingar, hvilka nu upptaga hela bottenvåningen uti det stora huset vid Marieberg, må, efter förutgången undersökning, inrymmas och ordnas uti färre rum i samma lokal, hvarigenom utrymme för läro- och gymnastik-salar kunde beredas uti den öfriga delen af berörde våning, sedan densamma blifvit med eldstäder försedd.»
Hvad lb60 års revisorer här sagt med afseende å Marieberg, är detsamma som 1855 års angående Teknologiska institutet, och således ingen nyhet.
Hvad slutligen beträffar Serafimer-lazarettet, säges: »Afven rikets nu församlade revisorer hafva besökt K. Serafimer-lazarettet, och anse sig jemväl ega anledning att instämma i det af nästlidne års revisorer uttalade omdöme, att utvidgning af denna sjukvårdsanstalt är af behofvet påkallad, och alt det vore önskvärdt, om medel för detta ändamål på ett eller annat sätt kunde beredas.»
Detta utlåtande är precist detsamma som 1855 års revisorer afgifvit.
När nu 1860 års revisorer icke sagt annat än de föreg:de årens och blott inskränkt sig till 2:ne speciella utlåtm, så hemställer jag, om det är billigt att tillvita 1860 års revisorer att hafva beträdt en bana, som icke vore rigtig.
Jag skulle tro att man icke, såsom en föreg:de talare äfven yttrat, genom kritik öfver revisorernas förfaringssätt bör komma deras nit att svalna, helst när de på intet vis öfverskrida sin befogenhet. 1 vårt Stånd, der afsägelselusten är så stor, kunde det eljest lätt hända, att det blefve svårt att få revisionerne besatte med lämplige personer.
Den konstitutionella idé, som revisionen representerar, föres ej till utveckling, om representationen utan befogenhet klandrar revisorernes nit.
Om detta nit stundom går något för vida, är det bättre än om det motsatta förhållandet egde rum.
Att Utsk:ts, i dess utlåt, fällda, klandrande omdöme icke kan drabba 1860 års revisorer, tror jag mig nu till full evidens hafva ådagalagt, och får jag således hemställa, att Ståndet, med förklarande att Utsk:ts anmärkning, i hvad den rörer 1860 års revision, saknar befogenhet, måtte lägga nu föredragna Utlåt, till handlingarne.
Det total-omdöme öfver 1860 och 1861 årens revisioner, som Stats-Utsk:t i förev:de punkt uttalat, kari jag icke biträda.
Rättigheten att tillse, huru de af Stats-verket beroende verk och inrättningar uppfylla sina ändamål, synes mig böra åt revisorerne bevaras, och framtida revi - 164 Den 14 Januari e. m. sorer icke genom sådana omdömen, som ifrågav:de, föranledas att derifrån afstå.
Särskildt vill jag fästa mig vid formen för denna anmärkning, som synes mig egen.
Det heter nemi.: »att revisorerna understundom väl mycket ingått i detalj vid granskningen af förhållandena vid de verk och inrättningar, de besöka, hvilken detalj-gransning någon gång föranledt framställningar, som synas ligga utom gränsen för deri instruktion, R.
St:r för revisorerna utfärdat.»
Efter mitt sätt att se saken, är det en förtjenst af revisorerne att de vid de tillfällen, de besöka allmänna verk och inrättningar, ingå i detalj och icke inskränka sig till att se endast det ytligaste, och för mig är omöjligt att inse, hvartill det skulle tjena att revisorerne »se», om de ej skola påpeka de förhållanden, som efter deras uppfattning kräfva ändring.
Anser StatsUtsk:t och R.
St:r de anmärkningar, som blifvit en följd af revisorernes besök, icke förtjena afseende, så komma de icke heller att leda till någon påföljd, men härom blifver tillfälle att för hvarje enskild fråga döma, och icke må man på förhand uttala ett allmänt klander öfver något, som måhända sedermera, i särskildta läll, kominer att vinna bifall.
Af dessa skäl får jag vördsamt hemställa att ifrågav:de punkt måtte med ogillande läggas till handlingarne.
Att uppdraga en bestämd gräns för den granskning, revisorerna ega att verkställa, är visserligen svårt, så mycket mera som 6:te §:n i den för dem utfärdade instruktion innehåller, att de, »utan att förbigå detaljer, skola granska dispositionerne, förvaltningen och resultaten på det hela».
Detta stadgande är sväfvande, och det lemnäs ganska mycken frihet å revisorernas egen omdömesförmåga att afgöra, hvarvid de böra fästa sig vid sina besök inom de förvaltande verken.
Jag vill icke bestrida den nytta, som med dessa besök vunnits, och i vissa fall synes mig den granskning, som revisorerna anställt, hafva varit särdeles ändamålsenlig, men det förefaller mig som Utsk:t hade rätt i sitt påstående att denna granskning understundom varit nog långt drifven.
I förbigående vill jag nämna, att, såsom Utskrts Utlåt, först var uppstäldt, denna § icke stod lösryckt, utan i sammanhang med ett omdöme öfver den af 1861 års revisorer gjorda framställning att Svea artiileri-reg:te måtte erhålla en kasernbyggnad; detta biel' ändradt i Utsk:ts plenum, och har vållat att Utlåtit måhända synes nog lösryckt.
Jag tror likväl att §:n, äfven i sin närv:de uppställning, kan utan anmärkning läggas tili handlingarne.
Hr Wolffelt har på ett ganska förtjenstfullt sätt försvarat 1860 års revision, men med afseende å 1861 års qvarstår den af Utsk:t gjorda anmärkning, att revisorerna gått för noga tili väga.
Jag vill framdraga några ex. på, till hvilken småaktighet 1861 års revisorer förfallit.
1 nämnde års revisionsberättelse förekommer i fråga om veterinärinrättningen, hurusom »inrättningen finnes vara helt och hållet i saknad af ett ändamålsen - Dea 14 Januari e. m. 165 ligt stall för nötboskap och mindre djur, hvarföre sådane sällan kunna emottagas till behandling pä stället.
Elevernas praktiska öfningar uti nötkreaturs sjukbehandling inskränka sig förnämligast till hvari som linder tillfälliga besök på kallelse af kreatursegare inom eller i närheten af hufvudstaden kan af riem inherntas, hvarföre revisorerne anse af stort behof påkallad! att sådane åtgärder må blifva vidtagne, att en mera fullständig praktisk undervisning härutinnan må kunna eleverna bibringas under lärotiden.
Dertill erfordras, enligt revisorernes åsigt, såväl uppförande af ett ändamålsenligt stall för nötboskap, äfvensom att inrättningen må kunna disponera åtminstone ett par hästar med åkdon, på det att, vid inträffande sjukdomsfall utom staden, en del elever må kunna, åtlöljde af läraren, blifva i tillfälle att draga fördel af dennes undervisning vid .sjukbehandlingen.
1 likhet med hvad i allmänhet vid dylika anstalter i utlandet eger rum, torde äfven en mindre uppsättning af mjölkboskap vid inrättningen böra finnas, på det eleverne må beredas tillfälle att erhålla undervisning angide sältet för dessa djurs vård och behandling».
Vidare talas om förtjensten på smide för verkställda hofbeslag, inkomster af kreatursutfodring på stället, m. m., och några goda råd gifvas med anledning häraf.
Detta torde dock vara att gå väl mycket i detalj.
Vidare, när det är fråga om revisorernes besök å s. k. artillerigården, säges »deras uppmärksamhet fästats derå, att ett betydligt förråd gevär, pistoler och andra vapen, deribland öfver 5,000 stycken nya belgiska miniéoch kammarladdnirigsgevär, blifvit inpackadt på en trång vind, der, oalsedt eldfaran från Svea artilleri-reg:tes nedanför belägne verkstäder, berörde vapen, enligt revisorernes åsigt, icke kunna erhålla den vård och tillsyn, som deras dyrbara beskaffenhet krälver».
I 6:te §:n säges: »Revisorerne anse sig böra omförmäla ett förhållande, som för närv:de eger rum vid gardes-inlänteri-regitena, att nemi. utaf sådane gevär, som äro till målskjutning duglige, endast ett mindre antal, 12 på hvarje kompani, vid de tillfällen, då målskjutning skall verkställas, till manskapet utlemnas, hvaremot de gevär, som eljest af soldaterne begagnas, äro för sådant ändamål obrukbara; äfvensom att blott ett mindre, för målskjutning ingalunda tillräckligt antal skarpa patroner till manskapet utdelas.
Då revisorerne finna det af vigt att arméen beredes tillfälle till erhållande af större skjutfärdighet, hemställa revisorerne, att lämpliga åtgärder, ledande till detta mål, må, om möjligt, vidtagas.»
Jag hemställer till hvar och en, om det kan anses vara revisorernes åliggande att föreslå anskaffandet af ett större antal målskjutningsgevär per kompani.
Detta måtte väl tillhöra helt andra personer.
Längre fram, i 9:de §:n, heter det: »Vid besök inom K. andra lifgardets kaserner hafva revisorerne funnit utrymmet derstädes så otillräckligt, att af manskapet två och två 166
Den 14 Januari e. m. samtidigt begagna samma säng, oberäknadt att, vid de tillfällen då hela truppen är till tjenstgöring sammandragen, ett antal af, på somliga kompanier, ända lill 17 man är i saknad af all sängplats.
Revisorerne, som anse berörda förhållande, såväl i sanitärt som i sedligt hänseende, för manskapet högst skadligt, hafva derföre trott sig böra detsamma till R.
Sl:rs kännedom meddela.» 1 fråga om Ultuna Landtbruks-institut göras likaledes åtskilliga i detalj gående anmärkningar.
Elter andragande af alla dessa ex., frågar iag, om man kan anse Utsk:ts reflexioner öfver deri år 1861 verkställda revision sakna befogenhet.
Genom att godkänna paragrafen hafva R.
St:r uttalat sin åsigt om huru kommande revisorer böra gå till väga i utöfnineen af sitt granskningsvärf.
Jag anhåller om bifall till Utsk:ls framställning.
Vid utöfvandet af den granskning, R.
St:r uppdragit åt Stats-revisorerne, kunna dessa förfara enligt 2me hvarandra helt motsatta methoder.
De kunna antingen rätt och slätt inskränka sig till att granska de räkenskaper, som dem föreläggas, eiler ock kunna de företaga besök vid de verk och inrättningar, hvilkas förvaltning är underkastad deras granskning, och dervid göra de anmärkningar, som kunna föranledas af det skick, i hvilket revisorerne finna dessa verk.
Sådana besök blifva ofta en följd af den föreg:de sifiergranskningen; men om revisorerne vid granskningen af förhållandena på stället eller vid sifiergranskningen gå för långt i detalj, borde detta väl medföra samma påföljd.
Utsk:ts anmärkning har dock endast föranledts af revisorernes framställningar vid besöken inom verken.
Jag vill derför erinra derom, att bland de anmärkningar, som af revisorerne blifvit framställda, ingen enda går så i detalj som den, hvilken af 1860 års revisorer blifvit, gjord i afseende å portverket.
Der åberopas 18 stycken K
M:s Nåd. beslut i denna fråga, och slutligen afgifva revisorerne i 5 särskilta punkter ett detaljeradt förslag till förbättrad postbefoidring.
Denna iir den mest i detalj gående granskning, men just med anledning af densamma har StatsUtsk:t, som i allo godkänt den, framkommit med begäran om aflåtande af en skrifvelse till K. M. Hvad beträffar 1861 års revision, så är utredandet af förhållandet vid Ultuna Landtbruksinstitut den mest detaljerade granskning, som det årets revisorer företagit, och flera mindre gynnsamma förhållanden framdragas för att visa huru origtig förvallningen derstädes är.
För min del vill jag icke ogilla förvaltningen på Ultuna, derföre att revisorerna icke funnit den sådan de önskat; men det förut anmärkta förhållandet att Stats-Utsk:t byggt sin hemställan i fråga om postverket just på den utredning 1860 års revisorer gjort af ämnet, måtte nogsamt visa att.
Utsk:t icke ogillar detaljgående.
Alt hela denna punkt är sväfvande bevisas dessutom deraf, att, oaktadt Utsk:t uttalat samma omdöme öfver bå - Den 14 Januari e. m. 167 de 1860 och 1861 årens revisorer och taait dem i klump, Hr Montgomery-Cerierhjelm erkännt att Hr Wolffelts redogörelse för 1860 års revisions verksamhet är tillfredsställande.
Utsk:t har således handlat orätt mot 1860 års revisorer, men icke blott mot dem, utan äfven mot 1861 års.
Då det nemi. är revisorernas åliggande att anställa granskning, skola de påpeka de felaktigheter, som i förvaltningen förekommit; men huru gagnande än deras verksamhet härigenom kan vara, kunna de i min tanka uträtta ännu mera gagn, genom att, sedan de anmärkt felaktigheterna, föreslå utvägar att afhjelpa dem.
Det vore att lemna arbetet på halfva vägen, om de icke begagnade sig af denna sin rätt.
Hr Montgomery har klandrat revisorernes framställning om behofvet af en kasernbygtmad för Svea artil!eri-reg:te; att detta behof verkligen förefinnes har emellertid blifvit tydligt ådagalagdt.
Likaledes var mathållningen icke i vederbörlig beskaffenhet; inom andra lifgardets kasern var utrymmet så inskränkt, att 2:ne gardister nödgades samtidigt begagna samma säng.
Allt detta hafva revisorerna anmärkt, och jag vågar betvifla, att någon, som opartiskt betraktar saken, kan neka att dessa förhållanden ju varit fullt förljenta att af revisorerna uppmärksammas.
Då emellertid K.
M. på de framställda arimärkningarne byggt sin begäran om anslag af K. St:r, stack detta vissa ledamöter af Utsk:t som en syl i näsan, så att de icke blott icke ville godkänna revisorernes framställningar, utan t. o. m. framkommo med en anmärkning mot revisorerne.
Denna blef underkänd af pluraliteten, men hade til! följd att förev:de § skulle till R.
St:r aflåtas.
Under sådana förhållanden torde det vara skäl att R.
St:r ogilla Utsk:ts här uttalade mening; ty lika visst som det är revisorernes skyldighet att tillse, det icke penningar dragas ifrån sitt afsedda ändamål, lika visst är del, att de böra tillse att de många 100,OOO-tals rdr, som af R.
St:r anslås, användas på ett sådant sätt att regementerne kunna förses med dugligt manskap.
Härvidlag ansågo sig revisorerna, hvilka äro dessa manskaps enda målsmän, böra anmärka att förhållandet icke var som vederborde.
Hr Montgomery har vidare omnämnt de »småaktiga» anmärkningar, revisorerne skulle hafva gjort sig skyldige till.
Hvad anmärkningen om målskjutningsgevären beträffar, så medgifver jag att Hr Montgomery till en viss grad haft rätt; men revisorerne ansågo, att Svenska arméen icke tillräckligt ölvades i skarpskjutning.
Saken är till sin princip af stor vigt för vårt land, men i och för sig en detaljfråga.
Stats-Ulsk:t har icke heller aktat nödigt att omnämna den, och derpå må man icke undra, när man nu känner dess motvilja för detaljer.
I afseende å den K. M:s Propos., som blifvit afgifven med anledning af revisorernes anmärkning rörande Svea artilleri-reg:tes kasern, är det mig bekant att en utvidgning af kasernen varit påtänkt alltsedan 1840.
Skulle revisorernes yttrande kunna un - 168
Den 14 Januari e. m. derlätta att få saken igenom, tager jag gerna emot de små anmärkningarne mot revisorerne, och mångfaldigt flera, om något godt dermed kan uträtttas.
Att manskapet hålles bra, anser jag vara af icke ringa betydenhet, och äfven med risk att blifva h. o. h. ogillad, vill jag kämpa för det.
Stats-Utsk:t kan icke sjelf bese de förvaltande verken, utan har endast revisorerne att hålla sig till; derför borde det också vara tacksamt för det att revisorerne använda många timmar på dagen för att inspektera och särskildt uppmärksamma de moraliska förhållanden, som böra upphjelpas.
Hvad angår sättet för Utsktts anmärkning, tror jag att det i längden kan leda till stor våda och till förhållande af sådana upplysningar, som kunna vara det allmänna till gagn.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag få instämma i det yrkande, att punkten med ogillande måtte läggas till handlingarne.
När ett Utsk. inkommer med en framställning till R.
St:r, bör denna innehålla antingen ett förslag eller en redogörelse för en förhandling.
I den nu förev:de 3!:sta §:n förekommer icke något sådant.
Det är helt enkelt en betraktelse, sorn Utsk:t uttalar öfver revisorernes sätt att gå till väga.
Deri är visserligen ganska sann, men alltför litet detaljerad, för att Ståndet derpå skulle kunna grunda något omdöme.
Jag vet sålunda icke hvad Ståndet rätteligen borde företaga.
Om § 1 utan vidare åtgärd lägges till handlingarne, kan den medföra osäkerhet för blifvande revisorer, huru de höra gå lill väga vid utölvandet af sitt revisionsskap. flade Utsk:t velat uttala ett klander öfver revisorernes åtgöranden, hade det bort framställas i annan form.
Genom det sätt, hvarpå Ulsk:t nu uppställt förev:de §, sättas R.
St:r i en bekymmersam ställning, huru de skola förfara. fjär är föreslaget, att §:n skulle med ogillande läggas till handlingarne.