Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om en sådan underafdelning gjordes emellan summorna 600 och 700 r:drs inkomst, så kunde, (här är likväl icke fråga 0111 denna siffra, utan jag anför delta exempelvis, ) för 600 r:drs lön betalas i bevillning 7 rtdr, för 633 rtdr 16 sk. erläggas 8, för 666 rtdr 3a sk. q, och för 700 rtdr, 10 rtdr.
Det vore således en grad för hvarje rtdr som tillädes.
Bevilln.Utsk. kan möjligen uppgöra bättre afdelningsgi under, jag önskade blott att R. o. Ad. måtte bestämma sig antingen för procent-beräkningen eller för lämpligare underafdelningar, än de nuvarande.
Jag tager mig friheten hemställa, om ej den frågan först bör afgöras, antingen man skall antaga en progressiv beräkning eller en viss ränteberäkning.
Sedan den frågan är afgjord, så är tid att tala om huru den progressiva beräkningen bör uppgöras, hvarföre jag anhåller om propos. örn hvilkendera åtgärden skall vidtagas som den rätta, antingen den progressiva beräkningen eller rän teberäkni agen.
Hr Rosenbladt
Jag får nu vördsamt uppläsa det förslag till jemkning i tariffen, hvarom jag nyss nämnde, efter de grunder som Frih.
Sprengtporten nämnt angtde underafdelningar.
I stället för Bevilln.Utskts förslag alt för alla 36 Deii 3 Oclober f. m. löner, som öfverstiga 200 och uppgå till 3oo r:dr skall erläggas 2 r:dr, så föreslår jag, att för 200 till 200 erlägges 1 r:dr, från i5o lill ioo r:dr 2; 3oo—35o, 3; 35o—4O0> 4» 45o—5oo, 5; 5oo—55o, 6; 600—65o, 8; 700—-750, 10; 7Öo—800, 12; 820 — 900, 16; 920—1000, ?o; 1000—io5o, 24; t 100—udo, 28; ;200—i2.5o, 32.
Der är det lika med Bevilln.Utikrs förslag, sedan kommer 3 procent.
Det är en liten jemkning för den lägre hälften, men ungefärligen lika för den andra större hälften.
Hr Frih. o. Land tm. yttrade, att flere af R. o.
Ad:s ledamöter ansett Ståndet, innan det inginge i pröfning af det speciella förslaget, böra göra förbehåll, att framdeles i behörig ordning få pröfva och bestämma huru mångå proc. af lön eller inkomst hvar och en bör utgöra.
Jag tror dock, vid när mare eftersinnande, att man bör hålla sig vid procent-beräkningen; ty då 3 proc. äro bestämda för löner öfver 1,200 r:dr, så förblifva alltid de högre löntagarne skyldige att betala ilen högre afgiften.
För dem som hafva löner under 1200 r:dr är skilnaden icke så stor, blott man håller sig vid samma proc. för dem som hafva jemnt 1200 r:drs lön och dem som hafva lägre belopp.
Jag tillstyrker alltså R. o. Ad alt hålla sig vid procent-beräkningen inom hvardera af dessa 2:ne afdelningar. så att 3 proc. erlägges af dem, som hafva löner öfverstigande 1200 r:dr, och någon ringare proc. för dem som hafva löner derunder.
Hr Frih o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., vid pröfningen af Bevilln.Utskts nu föredragna betänk, och för slag, behagade förbehålla sig att framdeles i behöiig ordning pröfva och bestämma huru stor procent af lön eller inkomst hvar och en, som ålägges bevilln., bör utgöra.
Ropades j.i. lii Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den tariff för bevillningen af löner, sorn Be villn.
Disk. föreslagit.
Hr von Hartmansdorff frågade huru Landtm, ansii! R. o. Ad. hafva besvarat dess nyss förut framställda proposition.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt than funnit den med ja besvarad, oell att således R. o. Ad:s beslut i afseende på tariff- eller procent-bevillning för egendom, lön eller inkomst blott kunde anses som provisoriskt och bestämmande den proportion, hvaruti bevillningen koirnne all utgöras, då sjelfva summan en gång fomine att bestämmas.
I det fallet skulle jag tro att ingen propos. på den tariff, som nu står i Bevilln.
Dtskts betänk., kan äga runi; utan alt för R. o. Ad. nu Den 3 Octoberf- m. 37 endast återstår att uttrycka, Innit'ida Ståndet vill alt bevillning skall bifallas eller viss proc., eller efter någon annan bestämd tariff.
Jag anhåller om propos, på den förra meningen.
Då båga är vackt om bestämmande af viss procent, sä får jag fästa uppmärksamheten derpå, att såvida en sådan beräkning skall accural uppgöras, uppståt mindre brutna tal, hvarföre jag tror det böra algöras, att smärre bråk, som icke uppgå lill fulla skill ingar-, få af k ortas.
Jag får upplysa den sista värda talaren, att då jag väckt fråga om procent-beräknings införande, så har jag completterat mitt yttrande derom, då jag förklarat, att både skil lingni- och r:st. skulle uteslutas vid uträkningen.
Procent-beräkningen är dessutom icke ny, utan tillämpad förut, och qvarstår äfven i Utsk:s förslag för löner fr. o. m. 1200 rtdr.
De 3 procent, som legat Hr Rosenblad om hjerta!, finnas således förut.
Om, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, samma procent-beräkning iaktlages för alla löner under 1200 r:dr; så skulle jag tro, att denna beräkning icke kunde blifva högre än 1 procent, af del skäl, att om den blefve högre, så blefve bevillningen större än hvad den nu är för de Ingsta lönerna; och meningen är ju icke att höja skatten på dem.
Deremot om bevillningen blefve lika för alla inom denna cathegori varande löner, eller 1 proc. äfven för löner å 1100 och 1200 r:dr, så blefve bevillningen å des^-a högre löner nedsatt tili ■jtdel emot hvad den nu utgör.
Jag tror ej det låter sig göra att så nedsätta bevillningen, och föreslår derföre alt Ståndet vidblifver det förslag Utsk. framställt, eller alt en viss tariff uppgöres för bevilln. å löner under 1200 r:dr.
Tersmeden och tror det vara olämpligt att nu nedsätta bevillningen för alla löner under 1200 r:dr, — då språnget, ifall man antoge 1 proc. bevilln. för alla löner från 1200 till den aldra minsta, som är 200, hvarför bevilln. erlägges, vore alltför stort, — till 3 pioc. för alla löner, som öfverstiga 1200 r:dr.
Det vöre verkligen, 0111 förslaget derom antoges, ett för stort spräng, att för 1200 rtdrs lön blott betala en proc., men för i3oo t. ex. få betala 3 proc. i bevillning.
För den ringa tillfredsställelsen att göra rationell hvad som dock icke vore det, begick man en orättvisa, åtminstone en obillighet, hvarföre jag hemställer att välja den gamla grunden.
R. o. Ad. har visserligen fattat ett beslut, sorn jag anser onyttigt, nemi. alt uppskjuta bestämmandet af bevillningens belopp till en annan gang, för att åter tala 0111 38 Den 3 October f. m. samma sali elt pär timmar; men det beslutet måtte väl ej hindra att fatta ett annat, som är, att förblifva vid den gamla principen.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum Lomme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Efter som jag tyckt mig finna, hvilan största svårigheten på en arithmetisk väg, nemi. huruledes man skall kunna, utan för hastiga språng, komma till väga med en progressiv förhöjning af bevillningen för de högre lönerna, från de smärre.
Dertill finnes likväl en bestämd utväg, nemi. att inom hvarje ioo:detal r:dr bestämma det bråk af r proc., hvarmed bevillningen för lön skall höjas, utan att ändra hvad Utsk. föreslagit.
Om man t. ex. antager, alt roan vill belägga 3oo i :drs lön med i r:dr bevilln. och en lön af 1200 r:dr med 3a r:dr; så beräknar man med hvilken procent inom hvarje hundradetal bevillningen måste stiga, för att börja vid 2 r:dr för 3oo r:dr och sluta vid 32 r:dr för 1200 r:dr, då innehafvaren af en lön fl t. ex. 3oo eller 3oi r:dr får sin jemna bevilln. lika rättvist som han skulle densamma erhålla, ifall han råkade att hafva precist samma belopp, som i tariffen finnes utsatt.
Derigenom Lomme icke något språng att äga rum , utan beräkningen klefve absolut riklig.
Jag föreslår alltså, att R. o. Ad. täcktes besluta, att för 3oo r:drs lön fastställes en bevilln. af 2 r:dr, och för en lön af 1200 r:dr 32 r:drs bevilln., och att förhöjningen deremellan skall äga rum i en jemn progression, så att för hvarje loordetal fortgår procenten med lika bråk.
För min del anser jag oss komma närmast både billighet och rättvisa, om vi följa den tariff, som Hr Rosenblad uppgifvit, hvarför jag tillstyrker antagandet deraf.
Jag anhåller om tillgift, att jag ånyo uppträder, men jag är mån om alt principen icke må bortblandas med tillämpningen.
Jag får påminna Huset, att det icke af mig blifvit ifrågasatt att bestämma någon sorts beräkning, hvarefter bevillningen å löner skall utgå i siffra, utan frågan är om densamma skall utgå efter procent-berakning eller efter tariff.
Jag har af flere talares yttranden funnit, att man velat discutera huru en sådan tillämpning skulle se ut; men det har icke varit min sak att bringa den frågan å bane, utan blott att få principen afgjord, antingen Utsk:s eller mitt iörslag skall lagas till grund.
Det vore väl om man icke ville göra alltför stora ändringar i Bevilln.Utsk:s betänk.; ty jag fruktar, alt discussionen derom då kan komma att räcka i flera veckor.
Jag föreslår alltså, alt R. o. Ad ville vidblifva den princip i afseende å tariffen, som Bevilln.Utsk. föreslå - Den 3 October f. m. 3g git, och om den synes alltför mycket förstora skilnaden mellan de olika afgifterna för de särskildta lönebeloppen; så föreslår jag antagande af Hr von Hartmansdorffs project, att afgiften blott komme att stiga med i r:dr i sender , hvarigenom, efter min förmening, ingen särdeles mannamån skulle komma att äga rum.
Hr von Qvan ten:
Som jag försvarar den grundsatsen, att man borde välja procent-beräkningen, hvilken icke tyckes kunna göra sig gällande, men man deremot synes höjd alt antaga en progressiv afgift; så frågar jag om denna progression skall stanna vid 1200 r:dr, och om principen derom stödjer sig på rättslära!].
Det ur derföre jag gjort anmärkningen, men öfverlemna!' för resten åt herrarne alt besluta huru det behagas.
Posse: Jag anhåller, att R. o. Ad. ville fästa uppmärksamheten på hurudan tillämpningen kan blifva af det beslut R. o. Ad. går att fatta.
Hr Bråkenhjelms project endast medförer bråk i uträkningen och ökadt arbete för dem, som skulle tillämpa detsamma.
För min del baller jag före, att den rättaste och kanske billigaste beräkningen är att följa den tariff som Bevilln.Ulsk. uppgjort.
Jag får likväl säga, att om R. o. Ad. skulle finna, att i den funnes alltför stora afstånd mellan summorna, så kunde Hr Rosenblads förslag med all trygghet antagas. Hr Bråkenhjelm:
Den fruktan, soiti tyckes äga rum att mitt förslag skulle medföra någon svårighet vid tillämpningen, anser jag mig pligtig att förekomma, och får alltså upplysa, det min mening är, att en bestämd tariff efter mitt förslag bör blifva uppgjord.
Jag måste så mycket meia insiitera derpå, som jag erkänner mig hafva såvida begått ett misstag i milt förslag, sorn jag bestämt både begynnelsen och slutet af serien, nemi. 2 r:drs och 32 r:drs bevillning, tvertemot sakens natur, då R. o. Ad. nu blott afgör grunderna för bevillningen, men icke beloppet af densamma.
För att ännu mera öfvertyga R. o. Ad. om enkelheten af förslaget, får jag tillkännagifva, att jag kan förena mig med Hr von Hartmansdorff, såvida nemi., att tariffen uppgöres med 3?. rader i stället för 8 rader, hvarigenom det blir bestämdt hvilken inkomst som skall svara mot hvart rottal r:dr, så alt tariffen icke innehåller flera uppgifter, än dem, som svara emot jemna r:dr-tal.
Detblefve3i punkter, om man börjar med 02 och slutar med 2, tariffen blefve enkel och rättvisan fullständig inom riksdalern.
Jag får föreslå, att R. o. Ad. måtte besluta i enlighet med Hr von Hartmansdorff* förslag, att en tariff måtte uppgöras, som bestämmer beloppet på hela riksdaler-tal mellan 2 och 32 , och att progressionen måtte gå jemnt geometriskt, — jag har ej något annat ord att begagna.
Blir Bevilln.Utsk. å - 4° Den 3 Octo ber t", ni. lagdt att så uppgöra laiifFen, så känner jag att dess ordlof, nog lagar att den lätt uppställes.
Det under öfverläggning varande Bevilln.
Utsk:s förslag är en produet af de 4 Riks,Stins deputerades bemödanden inom Utsk. , att i detta afseende frambringa något resultat.
Efter en långvarig discussion inom Ståndet, måste jag bekänna, att jag icke kommit till en så beskaffad slutsats, att de anföranden, sorn afgifvits, verkligen varit af natur att kunna rubba öfvei tygelseri om en större lämplighet hos det af Utsk. afgifna förslaget.
För min del finner jag mig till alla delar belåten med det förslag Utsk. framställt, icke yrkande någon förändring, då jag ej af de afgifna anföranden kunnat inhemta den fördel, som skulle motsvara alla de olägenheter och all den tidsutdrägt, som Liefve en följd af de här framställda förslagen.
Min anhållan inskränker sig alltså blott till begäran om propus. på bifall lill Utsk:s betänkande.
Landtm, yttrade, att då ingen af R. n. Ad:s ledamöter yrkat någon ändring i Utsk:s förslag i afseende på de personer, hvilka för lein eller inkomst böra vara bevilln. underkastade, R. o. Ad. i detta afseende borde bifalla Utsk.s förslag.
Hr Landtm, yttrade, alt nu återstode bestämmandet af de grunder, hvarefter desse personer borde debiteras lill bevilln. för inkomst eller lön.
Om Hr Landtm, ratt uppfattat discussionen, så vore de hufvudsaklig» meningarna följande: den ena, att bevillningen borde utgöras efter en progressiv tarifF, den andra alt den borde utgöras efter en viss procent-beräkning.
Hvad den sednare meningen anginge, så vore e n tanke, att procent-beräkningen skulle vara större för de högre beloppen; den andra,- att den skulle vara lika.
Hvad vidare den progressiva tariffen anginge, så innehölle Utskis förslag, att den skulle bestämmas för hvarje 100-tal; Hr Rosenblads, att den skulle bestämmas för hvarje 5o-tal; och ett annat förslag, att den skulle bestämmas i kr särskildta förhållanden.
Hr Landtm, ville nu först framställa propos. i afseende på den frågan, om bevillningen borde utgöras efter progressiv tariff, eller efter procent-beräkning, hemställande nu, om R. o. Ad. behagade bifalla att bevillningen skall utgöras efter en progressiv tariff.
Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade antaga en sådan progressiv tariff, som Bevilln.- Utsk. föreslagit.
Hr von Har t månsd o rff:
Jag ser icke huru
Ståndet skall Den 3 O c ( o b c r f. ra.
4‘ »kull kunna nu utsätta bestämda summor i detta fall.
De lära bära blifva föremål för ett sednare afgörande.
Ståndet förklarar sig för bifall lill tariffen, så måste ju äfven den sedermera uppgöras.
Hr Frih. o. Landtm, trodde icke, att något hinder vore för R. o. Ad. att antaga en sådan progressiv tariff, som Utsk. föreslagit; den uppgåfve förhållandet genom siffer-beloppen a, 5, 5, 7, io, i3, 17, 21, 26 och 32.
Dessa siffi ror hade inom sig ett visst förhållande, hvilket komme att tjena till ledning vid beslutet om sjelfva tillämpningen af grunderna.
Om en sådan tariff skulle antagas, sä kunde det hända att man, för erhållandet af 24 sk:s tillökning på innehafvande lön, finge till Staten i bevillning gifva tillbaka 4^ r:dr, såsom jag redan visat.
Till undvikande deraf, vore del rättare att antaga lika många ciasser som riksdalertal, på sätt Hr Bråkenhjelm föreslagit.
Hr Frih. o. Landtm, förnyade sin propos., om R. o. Ad. behagade antaga en sådan progression, som Bevilln.- TJtsk. föreslagit.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga en sådan progression, som Hr Rosenblad föreslagit.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. o. Ad. behagade antaga en sådan progression, som Hr Bråkenhjelm föreslagit.
Då Hr Landtm, härefter förnyade sin propos. om antagande af en sådan progression, som Bevilln.Utsk. föreslagit, blef samma propos. af R. o. Ad. bifallen.
Likaledes biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i öfrigt i denna 2;a § föreslagit. 3:dje §:n Bifölls. 4:de §:n.
Jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det förhållande, som äger rum vid beräkningen af arme'ens löner sedan Konungen år i833 i nåder utfärdat en författning för amorteringen af de accorder, sorn då funnos inom arméen.
Förhållandet är sådant, att vid en del reglten och corpser, der inga accorder funnits, uppbär tjenstemannen hela lönen; vid andra åter, der accorder fordom existerade , erhålla de tjenstemän , som 14 H 6 * Den3 0ctobcr f. m. blifvit eller blifva befordrade, endast en del af den ursprungliga för tjenstgöringen anslagna lönen.
Sålunda är förhållandet, alt en compagni-chef vid de
Skånska infanteri-regttena anses äga 700 rtdrs lön och uppbär verkligen denna summa, hvaremot vid de flesta indelta infanleri-rcgttena compagnichefs-lönen är utsatt att vara
Soo r:dr, men genom den nämnda författningen hafva innehafvarne af sådana beställningar blifvit anbefallde att utbetala i accordsränta i8or:dr; följaktligen aga de ej i behåll mer än 620 rtdr samt således 80 r:dr mindre än motsvarande tjenstemän vid de Skånska reg:tena.
Nu blefve likväl förhållandet, genom bevilln.algiftens debitering, på sätt hittills ägt rum, att den som effectivt icke äger mer än 620 r:drs inkomst, blefve ålagd att betala bevilln. efter 800 r:dr, dä den, som uppbär fullt sina 700 r:dr, ej behöfde skatta högre än efter detta belopp.
Jag torde ej behöfva vidlyftigare orda i denna sak, ty orikligheten af ett sådant förhållande är alltför ögonskenlig, hvarföre jag inskränker mig till anhållan om Hr Frih. o. Landtnäs propos. att det måtte bestämmas, att under löner icke. inbcräknas hvad som, enl. af Konungen i nåder utfärdad författning, afgår sorn accordsränta.
Ur von Hohenhausen, Carl:
Jemte det jag till alla delar förenar mig med Hr von Troil , äfven i begäran om den propos., som han föreslagit, får jag som ett ytterligare bevis på orimligheten eller det hålda i principen af nuvar. bevilln.afgift efter den nominella summan af lön , för hvilken löntagaren gifvet' accord, säga, att den är värre nu, — ehuru syftningen med aceordsamorteringen är lindring för arraeens befäl, — än den tid, då man lånade sig penningar till accorder, ty man kunde få låna emot 5 proc.; nu skall man ovillkorligen betala 6, och man hade dessutom rättighet, då man lånade mot 5 eller 6 proc., att få tillgodonjuta bevillningsafdrag.
Den nu lefvande generationen af artneens officerare, som betalar 6 proc. till arme'ens accords-amorteringsfond, kan aldrig hoppas att komma i den lyckliga belägenhet att få åtnjuta sina löner fullt ut; det är således en verklig uppoffring, som araieens officerare göra, och böra således ingalunda betungas alt betala bevillning för hvad de ej uppbära.
Jag anser det yrkande, som de a:ne föreg:de talarne gjort, vara så mycket mera billigt, och böra bifallas, som det är en uppmuntran för andra corpser, inom hvilka accorder möjligen ännu äga rum och böra afskaffas, att förhålla sig på samma sätt som armeen gjort.
I hänseende till billigheten, talar saken för sig sjelf.
Jag hoppas att R. o.
Ad. samtycker till förslaget.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att den accordsränta, som enl. af K.
M. utfärdad författning ut - Den 3 Octobcr f. m. 43 göres af en stor del militäre embets- och tjenstemän , skall afdragas från löneinkomsten , innan den till bevilln. beräknas.
I öfrigt blef 4 §'n bifallen , med de förändringar och rättelser, som i utlät.
N:o 27 blifvit föreslagna. 5 och 6 §§:ua.
Biföllos. 7 §:n Bifölls med förbehåll af procentens framtida bestämmande. 8 och 9 §§:na.
Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig, innan tiden lede för långt, och måhända flere af R. o.
Ad:s ledamöter aflägsnade sig, böra meddela Ståndet, att i Talrnans-öfverläggningeu varit fråga 0111 någon öfverenskommelse rör:de dag då Talmännen borde föreslå de resp.
Stånden att till pröfning företaga Coust.Utsk:s förslag till Nalional-iepresentationens oinbildning.
Likväl, dä hvarken de öfrige Tahnännen, eller Hr Landtm, kände, huru de resp.
Ståndens ledamöter i delta afseende tänkte, då måhända en del önskade uppskof, andra åter önskade snart slut på riksdagen, och således ett snart företagande af alla ärenden, hade man öfverenskomma, att i dag vidare framställa fråga derom i Stånden, på det att man vid nästa sammankomst kunde hafva någon rättelse i det afseendet, och så att frågan , om möjligt vore , kunde förekomma i alla Stånden på samma dag.
Med anledn. af Hr Frih. o. Landtmts nu gjorda framställning , tager jag mig friheten påminna om en anmälan, som finnes intagen i slutet af Utsk:s betänk., att nemi.
Utsk. anser betänk, hvarken böra eller kunna till något slutligt afgörande förekomma förr äu Utsk. hunnit till Stånden inkomma med ett slutligt betänk., som uppfattar sjelfva förslaget till de nya grundlagsförändringar, sorn blifva en nödvändig följd af de grunder, som 1 litskrs betänk, aro föreslagna, och hvarförutan jag tror, alt de resp.
Stånden icke kunna hem'a någon fullständig uppfattning af de grunder, som Utsk. föreslagit i afseende på represenlations-förändringen.
Jag skulle alltså tro, att betänk, borde blifva hvilande , intilldess Utsk. hunnit inkomma med det slutliga betänk., hvarom jag nu taJat och hvarpå dagligen arbetas med största verksamhet.
Detta sednast omnämnda betänk, hade också nu varit så nära färdigt, att del kunnat lemnäs til! trycket, om ej^ Utsk. hela denna vecka genom andra riksd.göromål varit förhindradt att arbeta på detsamma.
Det är denna upplysning, jag har trott mig böra lemna i frågan. 44 D c n 3 O c t o b c r f. in. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i anledn.afGr.
Anckarsvärds nu gjorda aiunärkn., ansåg att med föredragningen af Const.Ulsk:s ifrågavar. betänk.
Loide fördröjas, intilldess Const.Utsk. inkommer med det i detta betänk. omnämnda förslag till förändring i åtskilliga delar af grundlagarna.
Ropades ja. io:de §:n.
Jag finner, alt denna § innehåller endast siffror, eller rättare sagdt, hvad en hvar skall betala.
Att man skall betala, derom är man öfverens, men huru mycket föreslås i §:n; och som öfverenskomma är att i dag blott afhandla grunderna för bevillningens utgörande, utan att likväl bestämma siffrorna, tror jag vi gjorde rättast att nu öfverhoppa denna §.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, ali då R. o. Ad. förut förbehållit sig att framdeles i behörig ordning bestamma beloppet för hvar och en bevilln.post, R. o. Ad. äfven torde finna, att detta gällde äfven lör denna §. likasom alla föregtde och efterföljande; men då denna nu föredragna §:n bestämde så väl summorna, som ock de personer, hvilka i städerna böra vara bevilln underkastade , äfvensom flera bestämmelser i öfrigt, ansåg
Hr Landtm, sig böra framställa propos. å Utskts förslag, hemställande alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla förslaget i io:de §:n med den förändring ull it.
N:o 37 innehåller.
Ropades ja. litte, i2tte och i3:de §§:ne Biföllos med den förändring utlåt.
N:o 27 föreslagits i4-‘de §:n.
Här står i 14 §:n: ”Hit höra contingentborgare, hvilka, då de idka gårdfarihandel, sä framt denna handel kommer att fortfara, dessutom taxeras lika med gårdfarihandlande på landet; och påföres dem bevillning i den stad eller socken, der de a ro mantalsskrifne.” Meningen:
"sä fram/ denna handel kommer att förfara'' torde böra utgå, enär det förut heter: "då dr idka gård farihandel. '’
Om handeln icke tillätes, så kunna contingentborgare lika litet som någon annan för bouoin taxeras. «4 S--!1 bifölls, med uteslutande, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, af orden: ”så framt denna handel kommer att fortfara.” i5:de §:n.
Här äro upptagne
Kronans handtverkare till särskild beskattning för deras löner, dock ej under D e 11 3 O c t o b t r f ra.
45 2 r:drs årlig beskattning.
Da desse åro i samma förhållande som löntagare, hvilka icke betala Lev ilin., då lönerna understiga 200 r:dr, så sy lies 111ig billigt, att Kronans handtverkare måtte behandlas i likhet med andra tjensteman; ty det kan finnas de, som icke hafva 200 r:drs lön och skulle således, om de betraktades sorn tjenstemän, undgå all betalningsskyldighet af bevillning.
Jag känner handtverkare vid artilleriet, som arbeta för dagspenning och ibland äro sysselsatte och iliand icke.
Det ar alltå icke skäl att de betala för hvad de icke hafva.
Kronans handtverkare böra , efter min tanke, betraktas lika med löntagare.
Innan Hr Frih. o. Landtm, framställer propos. på denna 5, anhåller jag, att den punkten måtte blifva undantagen, som börjar pag. 12 i betänk.
N:o 12 med orden : ”En lika afgift för hvarje representationsdag, ”så val i städerna som på landet” etc.
Det slår också i öfverensstämmelse med det beslut, som är fattadt, att 1111 endast yttra sig öfver grunderna för bevillningens debiterande.
I samma förhållande står den följande punkten, som börjar med orden: ”Afreser sådan person ifrån orten” etc.
Ha mil ton:
Jag hemställer, huruvida ej den af Frih.
Nauckhoff omnämnda punkten verkligen hörer till grunderna för bevillningens utgörande.
Det står: ”En lika ”afgift för hvarje reprrsentationsdag, så väl i städerna som "på landet, skall erläggas” etc.