Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— En värd ledamot har pä förmiddagen, och nu sednast på eftermiddagen, upplyst huruledes R.
St. hafva voterat om borttagande af djeknepenningar och sterbhusafgiften.
Således hafva R.
St. redan tillförene ansett frågor om ordinarie statsinkomsterne kunna genom votering i först.
StatsUtsk. afgöras; jag yrkar således bifall till den af Utsk. föreslagna voteringspropos.
Den siste värde talaren har underlåtit att besvara en af Hr Gyllensköld gjord anmärkn., alt ifrågavar:de afgift, hvilken är en ordinarie inkomst på sätt Hr Sandströmer jemväl vitsordat, redan har såsom sådan ingått i beräkningen af Statsverkets ordinarie inkomster, och att man sålunda ej kan derifrån borttaga denna afgift utan att upprifva ett af R.
Man kan, efter det förbehåll, som af trenne Stånd är gjordt i afseende ä värderingen af de ordinarie inkomsterna, värdera denna inkomst till ett högre eller mindre belopp; men att, på sätt den K. propos:n innehåller och Utsk. tillstyrkt, helt och hållet afskaffa densamma, det lärer numera ej låta sig göra.
— Jag anhåller följaktligen att få förnya min anhållan om punktens läggande till handlingarne.
Den siste värde talaren har förebrått mig, att jag icke till besvarande upptagit den af reservanten gjorda anmärkn:n: att borttagandet af denna inkomsttitel skulle innefatta ett upphäfvande af R.
St:s förut fattade beslut; i anledn. hvaraf jag ber att få erinra, det den värde ledamoten dä måtte hafva förgätit, att denna inkomsttitel ej står serskildt uppförd på inkomststaten.
St:s redan fattade beslut hindrar icke att serskildt må beslutas om denna inkomsttitels borttagande.
Den utgör en titel af ordinarie räntan, i afseende hvarå R.
St. redan förut förklarat, att dess värdeberäkning d. v. s. hela belopp skulle hållas öppet för bestämmande, intilldess de derpå inverkade och i skatteförenklingsbetänk. förekommande frågor voro afgjorda.
Det är således uppenbart, att man derigenom just velat hålla sig väg öppen, att förklara, huruvida borttagandet af en del utaf de serskilda artiklar, som ingå i ordinarie räntan, vore lämpligt, och att man således skulle kunna efter de beslut, som med afseende derå fattades, rätta värdeberäkningen.
Det finnes derföre ingenting stridande emellan hvad som föreslås och det beslut, som R.
Jag fortfar att yrka bifall lill denna punkt.
Cederström, Jacob: StatsUtsk. har i belänk.
N:o 37, öfver statsverkets inkomster jemväl upptagit den ifrågavande titeln.
Om anmärkmr till dess uteslutande då hade gjorts, och detsamma af R.
St. medgifvils; så hade frågan varit i det skick, Hr Sandströmer omförmält.
Som detta dock ej skedde, och som denna titel finnes uppförd på tabellen uti betänk.; så mäste den ock vid denna statsreglering förblifva, och kan ej derifrån borttagas.
— Jag förenar mig derföre med Hr von Hartmansdorff. 406 l)ea 23 September e. m.
Hr Sandströmer har erkänt att denna ränta, såsom hörande till de ordinarie, naturligtvis borde vara derunder inbegripen.
Det är då likgiltigt, om hon är specificerad eller ej; ty alla sådana inkomster äro icke specificerade i StatsUtsk:s betänk.
Men det är klart, att då hor finnes bland de ordinarie räntorna, sä mäste hon äfven hafva något värde, och således af R.
St. framdeles värderas.
Tager man nu bort henne alldeles, så är det att i stället för en ziffra sälta en nolla.
Således: om R.
St. hafva förbehållit sig att värdera nollor, dä har Hr Sandströmer rätt; men hafva de ej gjort ett sådant förbehåll, så mäste det vara gifvet, att denna inkomst nu mera icke kan af R.
St. alldeles borttagas.
Att Ilr Sandströmer alldeles icke har tält i sina uppgifter, det vill jag med uppläsande af några rader i betänk.
N:o 37 bevisa.
Der står nemi. icke ett ord som talar om räntors försvinnande, utan endast att beräkningen till värdet af dem, som äro indelta, skulle vara beroende af R.
Stms vi dare pröfning.
Betänk, lyder sorn följer: ”Utsk., som genom remiss från RiksSt:n fått till behandling emottaga ej mindre K. M:s till Rikets nu församlade Ständer aflålna nådiga propos., i fråga om vissa indelta räntors indragning lili statsverket och ersättande genom kontant statsanslag, än ock enskilda i samma ämne väckta motioner, har jemväl ansett sig böra hemställa:
Att de beräkningar, rörande dessa indelningars värden, hvilka komma att uti förevar;de utlåt, af Utsk. föreslås, icke mätte af R.
St. definitivt fastställas, förr än ofvanberörda, på dessa beräkningar inverkande, fråga om iudelningarnes indragning till statsverket blifvit af Utsk. handlagd samt af R.
St. slutligen pröfvad och af gjord.
” Ordalagen i den upplästa punkten vittna ju uppenbarligen, att det alldeles ej är fråga om försvinnande af någon enda räntetitel, ulan endast om värdeberäkningen af de räntor, hvilka tillhöra in delningsverket, civilstaten m. fl. verk och inrättningar och hvilka räntors värden möjligen skulle komma att förändras, i händelse indragningen blefve beslutad, Nu hafva vi ju icke en gång kommit till den punkt, som handlar om indragningen af ordinarie räntorna; hvarföre således StatsUtsk;s ofvanberörda reservation ej pä förevar:de fråga kan tillämpas.
St. hafva, i öfverensstämmelse med StatsUtsk:s tillstyrkande, godkänt den ordinarie räntans tillvaro, sådan som den här (i betänk.
N;o 37) finnes upptagen i första punkten.
Biand denna ordinarie ränta finnes äfven Fahlu Kungsgårds hjelp, men om dess värde blifver sådant sorn det. hittills varit upptaget, eller om det kommer att förändras; det, är hvad som återstår alt pröfva.
Tillvaron af densamma för den närmaste framtiden, är redan befästad genom R.
Sl;s bifall till S(atsUtsk:s ifrågavaride betänk.
N:o 37; och jag hoppas att R. o. Ad. ej mätte upprifva ett sålunda fattadt beslut, Hr Rosenblad, Bernh.:
Just den af Hr Printzensköld upp - Den 23 September e. m. 407 lästa redaktionen af det utaf SlatsUtsk. tillstyrkta och af R.
St. bifallna förslaget lill uppskof med beslutet om de till diverse verk och inrättningar etc. anslagna ordinarie räntorna, torde visa alt den slutledning, han deraf dragit, icke kan deraf dragas.
Der står ingen speciel ränta nämnd.
Der står ett förbehåll att framdeles hafva öppet att beräkna dem, som äro till ifrågavaride verk anslagna; men det är öfverhufvud taget, och någon speciel bestämmelse är dervid icke upptagen.
Då dessutom sjelfva anledningen till uppskofvet med beslutet om värderingen (nemi. K. J>l:s hemställan ang:de förändringen af grunderna för grundräntorna) bland annat innehåller äfven att de skola förvandlas på ett sätt, som man ansett gifva full ersättning till den nuvande indelnjngshafvaren; så kan jag ej, lika med Hr Printzensköld, finna att bifallet till Utsk:s förra förslag lägger något hinder i vägen för att nu taga bort denna ränta, utan jag anser R.
St. i denna fråga vara fria att fatta hvad beslut, som de i förevar.-de fråga finna lämpligt.
Den bevisning, som Hr Rosenblad nu sökt framställa emot riktigheten af hvad jag haft äran nämna, har endast det felet, att han uppfattat StatsUtsk:s betänk, så, som skulle bär vara fråga om indelningarnes bestämning d. v. s. om den eller den räntan skall finnas eller ej, i st. b alt det med uttryckliga ord står: ”beräkningar rörande dessa indelningars värden.” ludelningarne äro, sådana de finnas, af Utsk. i summa uppförda samt äfven till deras värden, beräknade, men det är endast det sednare som Utsk. föreslagit, och R.
St. beslutat, att hålla öppet att framdeles pröfva, och de hafva alldeles ej förbehållit sig någon pröfningsrätt, huruvida dessa räntor skola qvarstå i budgeten eller ej, hvilken, sak redan är afgjord.
Här är blott frågan, som jag ännu en gång upprepar, om till hvad värde de skola bestämmas, —- Man måste noga hetrakta ordalagen i deras helhet, och, ej stympa dem, om man vill framföra en bevisning som i betänk, eger grund för sig..
Hr Sandströmer:.
Jag anhåller alt få återföra frågan i det skick, hvaruti den först framställdes.
— Utsk. hur uppställt en voter:s-propos. , hvaremot Hr von Hartmansdorff uppträder med påstående, att den skulle rubba ett af R.
St. redan fattadt. beslut.
Det mäste således tillhöra Hr von Hartmansdorff att bevisa, att R.
St. skulle hafva fattat beslut i denna fråga.
En sådan bevisning torde vara något svår att genomföra.
Här är sagdt, att ordinarie räntan är upptagen i inkomstbe länk.
Ja väl förekommer den der, men jag har redan förut nämnt, alt Fahlu kungsgårdshjelp ej. deruti specielt förekommer; ty gjorde den det, så kunde ej vidare fråga uppstå om denna inkomsttitel.
Här är blott fråga om att denna serskilda del af ordinarie räntan skall försvinna, och då denna räntas belopp ej är fastställd -— ty det lärer val blifva svårt för Hr von Hartmansdorff och andre att bevisa motsatsen — så kan naturligtvis beslut med afseende derå, eller beloppet fattas, och sålunda kan ett föregående beslut ej. åberopas såsom hinder för denna frågas afgörande eller såsom ett skäl alt neka propos. på bifall dertill.
— För öfrigt föreställer jag.
408 Den 23 September e. m. mig att vi ej behöfva länge tvista om den saken; ty, derest ett beslut redan förut skulle vara fattadt, som lägger hinder i vägen för R. o. Ad. alt pröfva förevande fråga, lärer Hr Gr. o. Landtm, icke underlåta att förklara propos. derå ej kunna framställas.
Hr von Hartmansdorff lärer väl ej underlåta att sjelf framställa den bevisning, som Hr Sandströmer honom affordra!; men denna fordran är verkligen så märkvärdig, att jag i detta fall vill åtaga mig alt vara Hr von Hartmansdorffs respondent.
— Hr Sandströmer har förklarat, alt man ej kan bevisa, att
Fahlu kungsgårds-hjelp är upptagen uti den ordinarie räntan.
Jag frågar i min ordning den värde talaren tillbaka, om han kan bevisa att den derstädes icke är upptagen ?
Höra ej dit jordeboksräntan, mantalsräntan med alla de serskilda persedlar, som i dessa båda räntor äro inbegripne?
Skulle man följa den satts, som Hr Sandströmer här vill göra gällande, så skulle man kunna sönderplocka hela denna titel och derifrån borttaga den ena persedeln efter den andra, sägande att den ej finnes serskildt upptagen under titeln ”ordinarie ränta;” och vi skulle sålunda ega rättighet att komma till det resultat, att hela ordinarie räntan kunde bortvoteras i först. StatsUtsk., oaktadt R.
St. redan fastställt, alt denna ränta skall finnas.
Det är endast i värdeberäkningen någon förändring nu får göras.
Alt man häraf skulle kunna taga sig anledning till hvarje räntetitels indragning, och säga alt, dä den ej serskildt är upptagen, så kan den fä indragas, hvarigenom man slutligen skulle komma derhän, att hela den ordin, räntan, som just består af de serskildta räntetitlarne, försvunne; det är en allt för besynnerlig logica.
Det är ju tydligt och klart att, när ordinarie räntan finnes inbegripen uti inkomstbetänk., och denna ordinarie ränta i sig inbegriper alla de serskilda persedlar och titlar, hvilka under denna gemensamma benämning kunna hänföras, och böra och mäste dit hänföras, och dit jemväl hörer ifrågavande kungsgårdshjelp (ty det har Hr Sandströmer ej kunnat bestrida); så hafva ju R.
St. jemväl, genom sitt beslut alt ordinarie räntan skall bibehållas sådan den enligt nu gällande författningar finnes ehuru den kan till sin värdesberäkning förändras, förklarat att Fahlu kungsgårdshjelp jemväl skall enligt nu gällande författningar bibehållas.
Jag tillstyrker således afslag å en voter:s-propos., som uppenbarligen åsyftar att upprifva ett, af StatsUtsk. sjelft tillstyrkt, och redan förut af R.
Såvidt jag kan finna, har Hr Sandströmer redan nöjaktigt bevisat, att denna fråga ej genom något förut fattadt beslut är afskuren; men såsom ett ytterligare bevis för, att densamma måste i först.
Utsk. afgöras, anhåller jag att få lägga det ytterligare skälet, att denna fråga rörer riksg:s-kont:s inkomster, ty om punkten bifalles, så kommer den nu förhanden varande lindringen i bevillningen för vissa socknar i Stora Kopparbergs län att upphöra.
Då bevillningen ej tillfaller statsverket utan riksgäldsverket så får riksg:s-kont. härigenom en förökad inkomst; och nu säger 69 § Reg.F.:
Den 23 September e. m. 409 ”Uppstå, antingen hos R.
St:rs plena gemensamt, eller uti något af RiksStånden, betänkligheter alt antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eller Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till riksgälds-kont:s utgifter och inkomster hörer,” . . .
Således, då StatsUtsk. genom sitt förslag i denna punkt tillstyrkt en förökning af riksg:s-kont:s inkomster; så måste frågan ovilkorligen på grund af 69 § Reg.F. afgöras genom votering i först.
StatsUtsk., enär 2 Stånd stadnat mot 2.
Till de många skäl som blifvit framställda emot orimligheten af den satts, som Hr Printzensköld yrkar, anhåller jag att få lägga det, att, ehuru PresteSt. för dess del med sin röst bidragit till R.
St:s beslut angående StatsUtsk:s betänk, rörande inkomstberäkningen af ordinarie räntan, så synes dock detta Stånds mening i förevar:de hänseende ej öfverensstämma med Hr Printzenskölds, enär detsamma, genom sitt bifall, åstadkommit 3 Stånds beslut i en likartad fråga, nemi. i afseende å bågskaltens försvinnande.
Jag föreställer mig väl att utgången af denna fråga skall blifva lika med den, hvarom vi redan voterat.
Jag vill ej heller ingå i något yttrande om, huru vidsträckt begreppet: ordinarie ranta, som omtalas i betänk.
N:o 37, må vara eller ej.
Men jag måste dock för min del opponera mig emot de skäl, som man anfört såsom hinder för denna frågas afgörande i först.
Uet är i min tanke alldeles gifvet att med del förbehåll, som man gjort genom betänk.
N:o 37, man ansett att hålla besluten öppna öfver alla ue punkter, som i förevande betänk, förekomma.
Hade man varit af annan åsigt, sä förstår jag ej att icke någon dylik invändning förekom mot denna punkt, då vi afhandlade helänk:rna N:ris 242 och 312.
Då synes mig rälta tidpunkten hafva varit inne att yrka punktens läggande till handlingarne såsom redan afgjord; men nu synes det mig vara för sent.
Nu synes mig endast böra pröfvas huru med frågan skall tillgå, dä 2 Stånd i afseende derå stadnat emot 2.
Jag anser hufvudsaken här vara, att utreda om beslut redan är fatladt eller ej.
Skulle förhållandet vara, att R.
St. redan fattat ett beslut, hvilket skulle genom bifall till Utsk:s förslag i denna punkt upprifvas; så bör den förevande voter:s-prop. ej godkännas.
För att veta, om beslut i ämnet är fatladt eller icke, ^bör man veta, om denna ränta är indelt eller icke; ty, i strid med Hr Akerman, anser jag mig kunna genom betänk.
N:o 37 bevisa, alt R.
St. icke förbehållit sig värderingen af andra räntor än de indelta.
Hr Printzensköld har nyss uppläst sjelfva ordalagen i det omnämnda betänk., hvarföre jag ej torde behöfva ytterligare upprepa dem.
— Således: är denna ränta indelt eller ej?
I StatsUtsk:s betänk.
N:o 242 synes, att denna ränta är disponerad på 4 olika sätt.
En del deraf är anslagen till landshm såsom lön och till embetsrum - 410 Den 23 September e. m. mens eldning; och den kan vara indelt.
En annan del är anslagen lill byggnadernas underhåll; måhända är den indelt.
En annan del är kronan behållen; och den kan ej anses vara indelt.
En fjerde del är afkortad ä till frälse köpte och bylte hemman etc.; och den måtte ej heller kunna anses vara indelt.
— På dessa grunder har jag ansett att denna ränta ej är en af dem, hvilkas värderande R.
St. sig förbehållit.
Men om den också vore en bland dem, så kunna likväl R.
St. ej värdera större del af denna ränta, än hvad som är indelt; ty att de skulle kunna alldeles borttaga den, det anser jag, lika med Hr von Hartmansdorff och Printzensköld, ej kunna ske i enlighet med R.
St:rs förut fattade beslut.
Till svar å Hr Sandströmers yttrande, i afseende å mili anmärkn.
, att, om den åtnjutna lindringen i bevillningen fullt motsvarade räntans belopp, sä skulle dess uppgifvande ej åstadkomma rubbning i statsregleringen; torde jag fä säga, att jag icke påstått att så är förhållandet.
Jag har ej velat använda detta såsom skäl, och sagt att så är; ulan jag har blott sagt att, om förhållandet vore sådant, som Utsk. uppgifvit, så ansåg jag ej frågan inverka på statsregleringen.
— Utgående dessutom från den synpunkt, att R.
St. ega endast att bevilja hvad statens behof klöfver utöfver de ordinarie statsinkomsterna; tror jag det hvarken vara conseqvent eller riktigt, att säga att förevaride fråga inverkar pä statsregleringen.
Hr Akerman har begått samma misstag som Hr Rosenblad, dä den värde ledamoten åberopat det af StatsUtsk. gjorda förbehållet såsom innefattande bevis, att den punkt, hvarom nu är fråga, skulle kunna blifva föremål för votering i först.
I fall Hr Åkerman har StalsUtsk:s betänk.
N:o 37 för banden, så ber jag honom hafva gödheten att genomläsa den af mig upplästa punkten derstädes.
Hr'Äkerman skal! dä finna, att StatsUtsk. deruti ej yttrat ett enda ord om den ena eller andra räntans försvinnande ur inkomsttillarne, och ej heller om värdeberäkningen af den del utaf den ordinarie räntan, som är statsverket behållen; utan inskränkt sig till att endast hemställa det värdebestämningen å den del utaf ordinarie räntan, sorn utgöres af indelningar, mätte uppskjutas intill dess frågan om indelningarnes indragning till statsverket mot anslående af kontanta penningar, blifvit af R.
St. definitivt afgjord.
— När nu StatsUtsk. sä uttryckligen inskränkt sin hemställan, om uppskof med beslut, till allenast värdeberäkningen af dessa indelningar, men i öfrigt hemställt till R.
St;s fastställelse alla de andra förslagen; så kan jag ej begripa, att deraf kan dragas någon annan slutföljd än den, att Utsk. å sin sida ansett dessa behållna ordinarie räntor böra, sådane de af Utsk. blifvit föreslagna, beräknas, och alt dessa ordinarie ränfor böra lill deras existens förblifva orubbade men definitivt beslut blott fattas med afseende å värderingen af densamma.
För att ytterligare styrka, alt ordinarie räntan är till sin existens redan af R.
St. fastställd igenom det bifall som de lemna! till Utsk:s betänk.
N:o 37; tillåter jag mig att anföra sjelfva början af nämnde betänk.
Den lyder nemi.
Den 23 September c. m. 411 ”Till fullgörande af föreskriften uti 30 § 1 morn.
Riksd.Ordn. får Statslltsk., efter tagen kännedom af K.
M:s nådiga propos. om statsverkets tillstånd och behof, Kongl, statskonfis i detta ämne aflåtna underdåniga skrifvelse, äfvensom från RiksStm remitterade anföranden, samt sedan utredning blifvit verkställd, af hvad under åren 1841 lill och med 1845 till statsverket influtit, härmed till B.
St:s pröfning öfverlemna förslag till statsverkets inkomsters beräknande i riksstaten för är 1849 och följande år intilldess den vid nästa riksdag skeende statsreglering blifver gällande.”
Här har SlatsUtsk. i de mest tydliga ordalag öfverlemnat förslag till statsinkomsternas beräkning.
Detta förslag omfattar den ordinarie räntan under alla de titlar, hvarunder den finnes upptagen i jordeboken.
Detta förslag hafva R.
St. sedermera i deras ordning gillat, med undantag allenast af värdet utaf de indelningar, hvilka möjligtvis kunde komma i fråga att indragas.
•— När nu så skett, när statsverkets behållna ordinarie ränta genom detta bifall blifvit, icke blott till sin existens, utan till sitt belopp fastställd; så hemställer jag, om det numera är möjligt, att genom först.
SlatsUtsk. afgöra att en del af denna ränta skall försvinna?
Jag förblifver vid den åsigt, jag förut yttrat, och anser saken vara sä solklar att, om man gör sig alldrig så liten möda att genomskåda förhållandet, så skall man finna ali ett af R.
St. förut fattadt beslut lägger hinder i vägen för antagande af förevande volens-propos.
Förevarande fråga, är af så ringa vigt, att hon i sig sjelf visst icke förtjenar en sä lång öfverläggning.
Jag kan derföre icke tro annat, än att det är för att få den i förmiddags stadgade grundsatsen bruten, som mine värde motståndare äro så ifrigt» i denna småsak.
Men för grundsatsens skuld mäste, ä andra sidan jag strida derför att R. o. Ad. på e. m. handlar lika som pä f. m. — Frågan är i all korthet den, om en ordinarie ränta skall vara till eller icke.
De ordinarie räntorna innefatta en mängd olika titlar, större eller mindre.
Hvar och en af dem kan ej vara upptagen i StatsUtsk:s inkomstbetänk., emedan det då skulle blifva alltför vidlyftigt.
Det har ej heller brukats, utan man har förutsatt alt Statskont. varit samvetsgrant i sina beräkningar och upptagit det lilla såväl som det stora.
Genom de små och de stora inkomsternas sammanslående kommer man slutligen till den betydliga summan, som utgör slatsregleringen.
Mine värde motståndare vilja påstå att man genom förbehållet alt värdera de indelta räntorna kan tillintetgöra dem; d. v. s. värdera hvarje serskild ränta lill noll.
Derigenom skulle den här upptagna summan komma, att, i st. f. 1,792,000 r:dr, utgöras af 7 uollor i bredd!
Har detta varit meningen med R.
S(:rs beslut om inkomsternes värdering, då hafva mine värde motståndare rätt.
Då har Gr.
Lagerbjelke mera rätt än han tror, uti sitt påstående att detta beslut verkar på riksg:s-kont:s inkomster och utgifter, ty följden skulle blifva att delta finge jemt 1,700,000 r:dr större Stats - 412 Den 23 September e. m. brist än förut att fylla, utan deremot svarande inkomster.
— Hvar och en af R. o. Ad. lärer inse origtigheten af dessa påståenden.
Då jag sist hade ordet, ansåg jag att de af Hr Sandströmer anförda skäl voro tillräckliga för att visa, att icke det förut fattade beslutet lägger hinder i vägen för bifall till ifrägavande punkt.
Samma skäl, som förut blifvit anförda, och hvilka jag trodde vara vederlagda, hafva dock ånyo blifvit åberopade.
Jag anhåller derföre att, till hvad Hr Sandströmer yttrat, få lägga att, på sätt man muste förutsätta, någon rimlig mening funnits i StatsUtsk:s betänk.
N:o 37, sä är det väl den: att R.
St. ville derigenom förbehålla sig öppen rätt att besluta öfver Konungens propos. angående skatteförenklingen.
Om, på sätt Hr von Hartmansdorff ansett, detta förbehåll icke gällde förevande punkt; så skulle således den K. propos.-n i nämnde punkt aldrig kunna blifva af R.
St. vid denna riksdag pröfvad.
Denna punkt skulle då blifva afslagen, titan att R.
St. vid något tillfälle pröfvat densamma.
Ad. äfvensom Hr Gr. o. Landtm., icke ansett denna fråga vara afskuren genom beräkningen i riksstaten, synes af det sätt hvarpå den behandlades förra gängen den här var under handläggning.
Hr Gr. o. Landtm, framställde då propos. till bifall å densamma, hvilket enligt Hr Gr:ns och Landtnäs uppfattning besvarades med öfvervägande ja; och det var först genom votering, som punkten blef afslagen.
Om frågan varit i riksstaten afgjord, så bade någon dylik propos. hvarken kunnat af Hr Gr. o. Landtm, framställas eller af R. o. Ad. besvaras.
Således är det redan af R. o. Ad. afgjordt, att med förbehållet menades, att det skulle slä R.
St. öppet att sedermera pröfva den K. propos:n i denna del.
En värd talare har äfven något litet ingått i denna gamla sak — jag säger gammal, emedan den är så gammal, att i de flesta, om ej i alla, bevillningsförordningar sedan mängfalldiga är varit intaget det förbehåll, att denna lindring i bevillningen blott skulle gälla till dess att ifrägavande grundskatt upphörde.
Emedlertid halden värde talaren sagt, att frågan oär obetydlig.
Må så vara i sak, men i princip är den det icke.
Åtminstone kan jag ej finna obetydligt eller likgiltigt, om 69 § Reg.F. efterlefves eller ej.
Derföre är jag för min del sä ifrig om denna sak.
Jag tror mig nemi. hafva bevisat, riksg:s-kont:s inkomster bero på indragningen af denna ränta, och att således, då 2 Stånd i afseende derå stadaat mot 2, 69 § måste tillämpas.
Jag anhåller att få upptaga samma argumentation som Hr Printzensköld och Hr von Hartmansdorff begagnat.
St. hafva under innevar:de riksdag redan fastställt beräkningen af den inkomst, som under litel: arrendemedel finnes å Riksstaten upptagen, och hvilken utgöres af en mängd serskilda arrendeafgifter för Kronans egendomar och lägenheter.
Genom nämnde fastställelse hafva R.
St. likväl ej funnit sig förhindrade att derefter nedsätta samt t. o. m. helt och hållet eftergifva vissa arrende-summor.
Exempelvis torde jag få erinra om den omröstning, som för några dagar sedan verkställdes i först.
StalsUtsk. ang:de ar - t
Den 23 September e. m. 413 rendel för Mörrums krono-lax-fiske.
Derigenom försvann hela den statsinkomst, som för nästa ar 1849 var alt påräkna utaf detta arrende.