Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med liflig tacksamhet för den nu väckta motionen ber jag att i den få till alla delar instämma.
Jag har sjelf i flera år tjenstgjort på ett indelt Reg:te, och vet derutaf, att af den lilla lön, som kronan består, hälften, om icke tvåtredjedelar, åtgå till skjutspenningar och resor.
Förhållandet är mången gång sådant, att man får göra ända till 40 mils resor utan den ringaste ersättning, och detta blir således ett ganska betydligt afdrag på den eljest i och för sig ringa lönen.
Jag hoppas, med anledn. häraf, att StatsUtsk. skall taga denna motion i noggrannt öfvervägande, och vågar på det högsta förorda densamma.
Hr Nordenfelt, Enar Wilh., upläste en motion af följande innehåll:
Carlskrona stad, som enl. 1855 års mantalslängd har 11,117 innevånare, kan ännu icke utan stor svårighet fylla ett ibland lifvets oundgängligaste behof, nemi. det af friskt vatten, en brist, hvilken, så godt sig göra låter, f. n. fylles genom hemtning från 420 Den 26 November e. m.
Lyckeby, med dertill inrättade skutor, med hvilkas förande fram och äter 2 Underofficerare och 14 man af K.
Flottans personal äro sysselsatte sfi länge hafvet är öppet, samt dessutom med en särskild vattenskuta, som under de 4 varmaste månaderna af året måste hållas i gång, för att fylla den fattiga befolkningens på Björkholmen behof, och ytterligare genom körning landvågen under vintern, då is hindrar transporten sjövägen.
Allt detta, med en af SjömilitieKontoret uti Bilagan Lit.
A upgifven årlig kostnad af 4027 Ridr 28 sk. 8 r:st b:ko.
Detta oaktadt, och fastän allt på taken fallande regnvatten samlas genom stuprännors ledande till tunnor och kar i källare och andra förvaringsrum, är tillgången ändå så knapp, att verklig brist stundom upstår, i synnerhet när storm och hög sjö hindrar eller uppehåller vattenskutorna i deras regelbundna gång, vid hvilka tillfällen alla, som icke genom enskild försorg lyckas skaffa sig vatten landvågen från Lyckeby, nödgas åtnöja sig med det saltaktiga, osmakliga och mindre helsosamma vatten, som kail erhållas i stadens brunnar.
Dessa omnämnde förhållanden hafva äfven blifvit af Konung och B.
St. belijertade, då det år 1823 beslutades, att en vattenledning från Lyckeby till Carlskrona skulle på Statens bekostnad anläggas emot det att stadens innevånare åtoge sig en årlig afgift af 1500
R:dr b:ko till vattenledningens underhållande; men då Stadens innevånare vägrade att ingå på detta vilkor, sedan förslaget blifvit så till vida ändradt, att vattnet skulle tagas från Lyckeby å i st. f. Lyckeby källa, såsom först var beslutadt, så afstannade företaget, sedan 35115 stycken gjutna jernrör blifvit anskaffade för 78,600 K:dr 35 sk. 2 rist b:ko och uplagde i Kronans förrådshus på Skeppsvarfvet.
Sedan har liela frågan livilat, till dess choleräfarsoten år 1853 härjade i Carlskrona och Hrr Läkare antogo brist på helsosamt vatten såsom en hufvudsaklig orsak till den stora dödligheten och den ovanliga häftighet, hvarmed farsoten rasade i denna, eljest friskt belägna stad, då den oafvisliga nödvändigheten, att på ett eller annat sätt skaffa, helsosamt vatten, ånyo gjorde sig gällande, och förmådde Kigis Bef.hide att d. 15 September 185 5 genom skrifvelse till Magistraten, deraf afskrift bifogas i bilagan Lit. B, sammankalla stadens innevånare, för att öfverlägga om om möjligheten och sättet för vattenledningens tillvägabringande.
Stadens innevånare förbundo sig då, att, i fall vattenledningen blir på Statens bekostnad anlagd, årligen utgöra den af R.
St. vid 1823 års Riksdag bestämda afgift, 1500 Eidr biko, och förklarade sig beredvillige att medverka till minskning af kostnaden för ifrågakommande jordersättningar, så att allt anspråk på dylik ersättning, så vidt stadens enskilda rätt rörer, nu och för framtiden frånträdes, hvarjemte staden åtog sig att söka upgöra med arrendatorerne af lägenheter på stadens egor, angåide det skadestånd hvartill de, i anledn. af vattenledningens anläggande, kunna finnas vara berättigade, varande det Prot., hvaruti dessa stadens förbindelser finnas uptagne, tillika med kostnadsförslag, ritningar och öfriga handlingar i ämnet att tillgå uti K. SjöFörsvarsDepartementet, och skola af mig hållas StatsUtsk. tillhanda, Enligt ofvannämnde förslag skulle Dea 26 November e. m. 421 vattnet tagas från Lyckeby å, ofvanför fallet, och derifrån ledas genom gjutna jernrör öfver egorna till hemmanen Lyckeby, Wedeby, Gullbärna och Warnö (de 2:ne sistnämnda tillhörande Carlskrona stad) till en sprängd reservoir på berget vid Amiralitetstorget med särskilda ledningar inom staden, derför hela kostnaden, utöfver de redan inköpta jernrören skulle upgå till 262,818 It:dr 17 sk. b:ko, hvilken summa, motsvarande 394,227 R:dr 53 öre lamt, jag vågar föreslå och anhålla att R.
St. ville anslå att utgå, på det sätt och mot de garantier, som kunna anses lämpliga.
Visserligen är detta en stor summa, och kan det anses vara mycket hegardt, att Staten skulle använda så mycket för en enda stad; men då man tager i betraktande, att största delen af denna stads innevånare utgöres af Befäl och manskap vid K.
Blottan, jemte handtverkare och arbetsfolk vid Blottans skeppsvarf samt deras hustrur och barn, att hvarje utgående fartyg från Rikets förnämsta station för SjöBörsvaret måste förses med vatten från ett ställe, dit djupgående fartyg icke kunna framkomma, att den nu för vattenhämtning utgående årliga kostnaden 6041 R:dr 15 öre r:mt blefve besparad, en besparing motsvarande, efter 4 proc:t, ett capital stort 151,025 R:dr 37 öre r:mt, hvarjemte 14 båtsmän, som nu sysselsättas med vattenhämtning, framdeles kunde uteslutas från upfordringslistorna, till lättnad för Båtsmanshållet, samt att den verkliga kostnaden, hvilken, i fall ofvannämnde kapital tages i beräkning, såsom förminskande, blir 243.202 R:dr 16 öre r:mt mindre än hvad
Vj mil jernbana kostar, så torde icke böra anses förmätet att begära denna uppoffring för en stad, som sannolikt icke snart kommer i åtnjutande af de fördelar lättade kommunikationer medföra och som, anlagd hufvudsakligen för SjöBörsvarets skull, genom ett af Konung och Ständer för 33 år sedan fattadt beslut, nästan erhållit löfte om afhjelpande af ett så vigtigt behof.
Litt A. Ödmjukt Memorial!
Till följd af Befälhule Amiralens Nole d. 20 dennes har Kontoret uprättadt, och får härmed ödmjukligen öfverlemna uppgift uppå årliga kostnaden af de vid Stationen gagnade vattenskutor, jemte den s. k. vattenhemtningsbåten, äfvensom kostnaden för vattentransport landvågen från Lyckeby, då is hindrar kommunikation, upgående tillsammans till 35 97 R:dr 28 sk. 8 r:st b:ko.
Uti nämnde belopp äro några utgifter ej inbegripne, hvarken för inventariepersedlarnes slitning och reparation eller för vattenskutornas underhåll, klargöring samt utrustning, emedan sådant för alla år icke är lika; men i händelse dessa kostnader äfven skola beräknas, så utgöra desamma, enl. erhållne uplysningar pr medium för hvarje vattenskuta, som årligen gagnas, circa 150
U:dr b;ko, då sammanlagda årliga kostnaden utgör 4,027 R:dr 28 sk. 8 rist b:ko.
Carlskrona K. Blottans SjöMilitie- och VarfsKontor d. 25 Januarii 1855. O. V.
Cimmerdahl.
Bagge. 422 Den 26 November e. m.
Upgift på årliga kostnaden af de vid stationen begagnade vattenskutor jemte vattenhemtningsbåten, äfvensom kostnaden för vattentransporten landvägen från Lyckeby, då is hindrar kommunikationen.
En vattenskuta för Bageriet i 10 månader:
Sjöaflöning 262: 24. —■
Proviantens kostnad 800: — — Utredningskostnad 180: 33. 6.
En vattenskuta för Sjukhuset i d:o d:o lika .1243: 9. 6. .1243: 9. 6.
En vattenskuta vid Björkholmen i 4 månader:
Sjöaflöning 103: — — Broviant 320: — — Utredning 62: 10.
- En vattenslup i 10 månader: 176 dagsverken af SjöKorporaler å 9 sk 33 1584 dagsverken af Båtsmän å 7 sk. 231 176 Lisp. mjukt bröd 129 Vattentransporten landvågen från Lyckeby då is hindrar kommunikation, körlön och båtsmansdagsv.erken till - 487: 10. 26' 8’ 393: 26. 8. .230: 21.
— Summa — — 3597: 28. 8.
Carlskrona K.
Flottaus SjöMilitie och VarfsKontor d. 25 Januari 185 5. O. V. Cimmerdahl.
Lika lydande med i K. Flottans VarfsKontor förvarade concepthandlingar intyga A. F.
Lundgren, J. 0. Humble, Kammarskrifvare vid K. Flottan.
Litt. B. Till Magistraten i Carlskrona!
Sedan, uppå af K.
M. gjord Nåd. framställning, E. St:r, vid 1823 års Eiksdag beviljat ett anslag af 83,333 E:dr 16 sk.
Eko till anskaffande af materialier för en vattenledning till Carlskrona, enl. då upgjordt förslag, att leda vattnet, dels från Stampkällarne vid Augerum, och dels från Lyckeby å, med hvilket anslag fastades det vilkor, att å de 1500 E:dr b:ko, som stadens innevånare erbjudit att årligen utbetala till vattenledningens underhåll, men som varit afsedde, att af en inom Carlskrona utvald Komité förvaltas, särskild förbindelse skulle vederbörande affordras och till Eiksg:sKont aflemnas,. samt en sådan förbindelse uti prot:sutdrag d. 15 Maj 1824 blifvit till K.
Förvaltningen af Sjöärendena aflemnad, derefter år 1833 af dåvarande Kaptenen Carlsund förnyadt förslag upgjordes, enl. hvilket vattnet skulle ledas från Lyc - Dea 26 November e• na 423 keby å ofvanför fallet, samt en sprängd reservoir om 210,000 kubikfots rymd läggas å Stortorget, eller berget å Amiralitetstorget; och vattnet derifrån ledas till de lägre delarue af staden; hvarvid kostnaden beräknades till 174,193 B:dr 24 sk. 9 r:st. b:ko, så har K. M. under d. 21 Dec. sistnämnde år beslutat, att vattenledningen borde utföras i enlighet med det af Kaptenen Carlsund sålunda upgjorda förslag, och derjemte föreskrifvit bland annat, att K:s Bef.hide skulle höra vederb:de jordegare om den ersättning, som de äskade för vattenledningens anläggning å deras egor; med vederbörande besluta om reservoirens anläggning vid stadens Stortorg, samt förständiga vederb:de om fullgörande af deras åtagna förbindelse till årligt bidrag för vattenledningens underhållande.
När Carlskrona stads innevånare i anledn. häraf hördes å allmän Rådstuga d. 24 Mars 1834, förklarade de, att då de åtagit sig erlägga 1500 B:dr årligen, det skett i afsigt att erhålla källvatten, men att de icke funne sig belåtna, att efter den ändrade planen blifva försedde med åvatten, och således ej heller ansåge sig pligtige att vidkännas den afgifna förbindelsen af den 15 Maj 1824, deremot de medgåfve anläggningen af reservoiren på Stortorget, med vilkor, att utan afgift fä derutur begagna vatten; äfvensom ersättning för den jord på inre Warnö, hvarigenom vattenledningen skulle gå, endast vilkorligtvis fordrades, för den händelse, att mulbetet betydligt skadades, men tillika yrkades, att den gatuläggning, som för vattenledningen inom staden komme att rifvas, måtte iståndsättas utan kostnad för hus- och tomtegare; hvilka yttranden föranledde Förvaltningen af Sjöärenderna att tillstyrka, det vattenledningen blefve anlagd på Kronans Varf endast för Flottans behof, eller stadens innevånare kändes skyldige att, efter fastställd taxa, gifya ersättning för vattenledningens begagnande.
Emellertid blefvo genom Förvaltningens af Sjöärendena försorg för den ifrågaställda vattenledningen anskaffade 2958 stycken jernrör, om 9 fots längd, utom en 4 1/1 tums muff eller skarf, 7 tums invändig diameter och 6/io'-dels tums gods, samt 637 stycken af 7 fots längd, 4 tums diameter och lika tjocklek, hvilka rör, som 1834 och 1837 besigtigades och betaltes med 78,600
K:dr 35 sk. 2 rst. b:ko, ännu förvaras uti Kronans förråder i Carlskrona; men sedermera upstod fråga, att på annat sätt bereda tillgång på vatten för Flottans behof, hvilket förslag likväl förföll, sedan Väg- och VattenbyggnadsStyrelsen detsamma afstyrkt, under yttrande tillika, att en vattenledning från Lyckeby å egde företräds framför en sådan från Lyckeby källor och bäst upfyllde ändamålet, enär drickbart och helsosamt vatten derifrån kunde erhållas; dock ansågs nytt kostnadsförslag böra upgöras genom Majoren Wallenstrand, sorn också, enl. erhållne ordres, omarbetade det af Majoren Carlsund uprättade förslag.
Jemlikt dessa förslag komme vattnet att ledas från Lyckeby å der ett pumphus på norra sidan af Lyckeby bro och å vestra stranden af ån skulle upföras, samt rörledningen af gjutna jernrör att utgå derifrån och vidare, öfver Lyckeby, Medeby, Gullbärna och Warnö egor, till en reservoir i staden å Klockstapelsberget vid
Den 26 November e. m.
Amiralitetstorget, utgörande i längd 13,801 alnar, naed särskilda ledningar inom staden till Flottans Skeppsvarf och quain vid Hög* vakten, Sjukhuset, nya dockorne och quain derstädes, Stumholmen och Flottans Bageri och till en brunn vid BarnhusSkolan, 4243 alnar, till SkeppsgosseKasernen, en Springbrunn å AmiralitetsSlätten och en dito å Amiralitetstorget, en brunn å Kyrkogatan och en dito å f. d. Strömholmska tomten, 583 alnar, för reservoirens tömmande 339 alnar, samt dels från hufvudröret och dels från reservoiren för stadens innevånares behof, längs Wittusgatan till planen vid CoopvardieVarfvet, äfvensom till Handtverkaregatan, en brunn i korset af Amiralitets- och Drottninggatorne, lilla och stora Björkholmen, vestra delen af Köpmangatan å Möllebacken, Kungsgatan, en springbrunn i korset af Borgmästare- och Ronnebygatorne, en dito i korset af Kyrko- och Drottninggatorne, en dito å Bredgatan, 2:ne dito å vestra delen af Amiralitetsgatan, samt en brunn i korset af Borgmästare- och Handtverkaregatorne, hvilka ledningar jemte springbrunnsrör utgöra 4000 alnar, varande kostnaden beräknad för stora ledningen till 164,046 lt:dr, för ledningarne för stadens behof till 44,324 R:dr 18 sk. och för ledningarne för Kronans behof till 54,447 R:dr 46 sk. 6 r:st., eller tillsammanlagdt 262,818 B:dr 17 sk. b:ko, hvilken kostnad dock torde något minskas, om, i st. f. att rören, enl. ofvanberörde förslag, skulle nedläggas i en trumma af träd långs broarnes östra sida, undervattensledning der kan verkställas.
Den 22 Dec. 184 4 blefvo stadens innevånare ånyo i ämnet hörde och utfäste då, att erlägga en personlig afgift, lika stor med då gällande mantalsskatt eller för hvarje mantalsskrifven person, som upnått 17 års ålder, 12 sk. b:ko årligen, att med öfrige Kronoutskyiderne uttagas och ingå till Statsverket eller B.
Sfs disposition, under vilkor, att Statsverket besörjde vattenledningen hit till staden och dess utgrening inom staden, samt vidkändes, utan allt vidare bidrag i penningar eller personliga prestationer, årliga underhållet deraf jemte stadens bassiner, murarne deromkring, betäckningarne och pumpverken, hvilka af Kronan i förstone äfven borde anläggas, upföras och inrättas; att utgreningarne verkställdes i sådane riktningar och till så många ställen i staden, att stadens innevånare icke egde skälig grund till någon allmännare klagan, att den utlofvade beqvämligheten att erhålla färskt vatten förfelats eller uteblifvit; samt att denna pålaga ej uttaxerades förr, än det år, då vattenledningen uplätes till allmänt begagnande och fortvarade så länge Kronan upfyllde ofvanomförmälde vilkor; hvarjemte stadens innevånare, som ansågo vattenreservoirens anläggning å Stortorget icke vara lämpligt, uttryckt den önskan, att mera passande lokal måtte dertill utses; äfvensom stadens innevånare, dels i fråga om jordersättniugar för vattenledningen å yttre Warnö och Gullbärna, updrogo åt
DrätselKommissionen att söka upgöra med arrendatorerne om deras pretentioner, och dels biföllo, att någon ersättning för jord, som å inre Warnö uplåtes till vattenledningens anläggande icke må ifrågakomma.
Frågan har härefter afstannat intill dess R.
Sfr, i skrifvelse Den 26 November e. m. 425 d. 4 Dec. 1854 hos K.
M. gjord underd. förfrågan, huruvida de jernrör, som anskaffats till vattenledningen, nu mera kunde på ett ändamålsenligt satt användas för det företag, dertill de blifvit uphandlade, med hemställan derjemte, att K.
M. måtte meddela Nåd. föreskrift, sådan härvid förekommande förhållanden ansågs påkalla, med hänsigt till jernrörens begagnande till dermed afsedt ändamål eller föryttrande och medlens aflemnande till Riksg:sKont.
I det skick frågan sålunda nu befinnes, skall slutet deraf, så vida vattenledningen icke snart tillvägabringas, sannolikt blifva sådant, att rören föryttras, och ifrågav:de vigtiga angelägenhet, eller beredande af tillräcklig tillgång på färskt vatten för Carlskrona stad, kanske för alltid förfaller eller åtminstone upskjutes till en långt aflägsen framtid; men enär erfarenheten, särdeles under de sednare åren, äfven här bestyrkt hvad redan förut på många andra ställen blifvit utrönt, eller att tillgången på färskt och godt vatten är ett oeftergifligt vilkor för saniteten på stället, och att, i samma mån som en dylik tillgång brister eller är ofullkomlig, upstå mer eller mindre svåra sjukdomar, såsom förhållandet här varit under flera år och särdeles under det sorgligt minnesvärda året 1853, då under cholerans förfärliga härjning den fattigare befolkningen i flera delar af staden var i saknad af tjenligt vatten, hvilken brist endast ofullkomligt kunde afhjelpas genom de välvilliga åtgärder, som vidtogos af befälet vid K. M:s Flottas härvarande station, så synes det vara af högsta vigt för stadens innevånare, att den ifrågavide vattenledningen- må komma till verkställighet och fullbordan; likasom jag förmodar, att de skola finnas villiga att efter förmåga dertill medverka.
Och jag får alltså härmed anmoda Magistraten att kalla stadens innevånare, för att å lämplig dag i början af nästinstundande Oktober månad åter höras och besluta om sådane åtgärder, som kunna leda till det ifrågav:de vigtiga ändamålets upnående; i hvilket afseende det torde vara lämpligt, att stadens innevånare hos K. M. i underd:het anhålla, att K.
M. täcktes i Nåder bereda tillgång på medel till vattenledningens utförande och om verkställigheten deraf förordna; samt att stadens innevånare icke allenast förbinda sig, att årligen utgöra den af It.
St:r vid 1823 års Riksdag bestämda afgift, utan ock förklara sig beredvillige att medverka till minskningen af kostnaden för ifrågakommande jordersättningar, så att allt anspråk på dylik ersättning, så vidt stadens enskilda rätt rörer, nu och för framtiden frånträdes, samt staden äfven åtager sig att söka upgöra med arrendatorerne af lägenheter på stadens egor, ang:de det skadestånd dertill de, i anledn. af vattenledningens anläggande, kunna finnas berättigade.
Öfverlemnande jag likaledes till Magistratens och stadens innevånare, huruvida de finna lämpligt, att vid detta tillfälle jemväl bestämma sättet och grunderna för uttaxeringen eller tillskjutandet af ofvanberörde afgift.
Carlskrona å LandsKänsliet d. 15 Sept. 1855.
Arvid Faxe. E. Mélin.
Begärdes på bordet. 426 Den 26 November e. m.
Hr Mannerskantz, Adolf Fredr., upläste följande motion:
Om ändamålet med en ordentlig
Bankrörelse skall upnås, får dess åliggande icke ensamt bestå deruti, att utlemna penningeförsträckningar endast utaf en gifven bestämd penningesumma, hvaröfver den har att disponera; den måste äfven bestå deruti, att den af allmänheten, emot betalning, insamlar de penningar, som för kortare eller längre tider annars hos den hade legat räntelösa — med andra ord — den måste sträfva derhän, att blifva en verksam medlare emellan dem, som hafva den vara att aflåta, hvarmed Bankerna handla, nemi. penningar, och dem, som efterfråga denna vara.
Om detta i allmänhet är en sanning, så är det desto nödvändigare att tillämpa denna sanning för de banker, hvilka icke i någon vidsträcktare mån ega rättighet att utgifva egna kreditsedlar, för så vidt syftemålet med en sådan Bank icke skall helt och hållet förfelas, och dess verksamhet inskränkas till ganska ringa nytta för allmänheten.
Skulle ofvannämnde ändamål kunna upnås, då måste åt dessa Banker tillåtas att deltaga uti den allmänna konkurrensen, ronde den vara, hvarmed de sysselsätta sig.
De måste nemi. blifva försatta i tillfälle, att erbjuda så högt pris på penningen som möjligt, men vilkoret derför, att sådant skall kunua ega rum, är å andra sidan beroende deraf, att de vid försäljningen kunna betinga sig så högt pris, att någon förlust för dem ej upstår.
Dertill kommer också, att ju flera och större affärer, som bankerna i detta hänseende kunna göra, desto mindre behöfver vinsten för hvarje särskilt affär vara, utan att slutresultatet för dem blifver sämre; men, ju mindre vinster Bankerna beräkna sig, desto större förmåner böra upstå för låntagaren och allmänna industrien i landet.
Hvad en utmärkt talare på detta rum så sannt anmärkte, då en väckt motion om räntans frigifvande här förekom till discussion, eller att densammas fixerande här i landet till ett visst maximum, föranleder, eller kan föranleda spekulanter, att, då räntan på utländska platser är högre än nyssnämnde maximum, dit utsända silfver, för att med den högre räntebetalningen göra sig vinster, skall ©tvifvelaktigt snart visa sin förderfliga tillämplighet äfven inom landet, om räntan blefve i allmänhet frigifven, men en tvångsränta blefve ålagd de i landet varande eller blifvande enskilta Bankerna.
Det synes mig nemi. gifvet, att, om under någon viss period, de enskilta kapitalisterna, till följd af penningebrist, finge skäl att betinga sig t. ex. 8 proc. ränta för penningeförsträckningar, under det de enskilta Bankerna på samma tid icke hade rättighet, att betinga sig högre ränta än 5 proc., då skulle den naturliga följden deraf blifva, att enskilta spekulanter upstode, hvilka, med utur Bankerna uplånta kapitaler, bedrefvo en lånerörelse, hvars vinster stoppades i deras egna fickor.
Må man låta ett sådant missbruk få framgång, och jag hemställer, huruvida det - icke vore sannolikt, att procenteriet skulle uppnå en vida större och farligare höjd än hittills varit förhållandet.
Den 26 November e. m. 427 Tvärt emot att någon våda skulle upstå för penningerörelsen, om
Bankerna tillätes att deltaga i konkurrensen på den allmänna penningemarknaden, tror jag, att dessa Banker skulle stegra räntefoten; de skulle hålla de enskilta spekulanternas öfverdrifva pretention inom tillbörliga gränsor, och de skulle, så att säga, blifva de gradmätare, hvarefter affärsmännen hade att rätta sig.
Må man icke invända, att det är oriktigt att förutsätta, det de enskilta Bankerna skulle blifva ålagda tvånget, att förpenningeförsträckningar icke få betinga sig öfver en viss, på förhand bestämd maximiränta, om räntan i allmänhet blefve fri — jag hänvisar i detta afseende till det nu existerande förhållandet, att då den högsta lagliga räntan är bestämd till 6 proc. ega de enskilta Bankerna i allmänhet icke rättighet att betinga sig öfver 5 proc. ränta för utlånta penningar; jag antyder i öfrigt, å den vid många tillfällen, så väl hos E. St:r som hos Styrelsen, visade benägenheten, att meddela i yttersta detalj gående bestämmelser, hvilka, om de ej döda, åtminstone betydligt hämma den lifgifvande sjelfverksamheten hos de enskilta Bankernas styrelse, förutan hvilken några goda resultater i afseende å landets penningeväsende och kreditförhållande i allmänhet aldrig lära kunna vara att påräkna.
Några enskilta Banker i södra Sverige hafva under nu snart tilländalupna året försökt betala den högsta möjliga ränta för uti dessa Banker insatta penningar, för att på så sätt hopsamla medel, med hvilka de skulle kunna betjena de många lånsökande personer, som hos dessa Banker anmält sig till erhållande af lån; så har en af dem en längre tid betalt 4 proc. för å dipositionsräkning insatta penningar, under det en annan nu lärer höjt denna ränta ända till 5 proc., oaktadt de sjelfva icke ega rättighet betinga sig högre ränta vid skeende låneförsträckningar, än den sistnämnde; de ega dock rättighet att betinga sig räntan i förskott; och om således icke någon bestämd förlust för dem upstår, om man nemi. antager, att de genast kunna utlåna de upsamlade penningarne, så må man medgifva, att vinsten blifver nära nog den minsta möjliga, särdeles om man tager i betraktande de relatift ganska dryga förvaltningskostnader m. fl. utgifter, som drabba dessa Banker.
Jag hemställer, huruvida det är troligt, att Eikets sist församlade St:r skulle hafva föreskrifvit den skyldigheten för FilialBankerua, att icke få räkna sig till godo öfver 5 proc. ränta för gjorda låneförsträckningar, om de hade kunnat förutse den penningebrist, som i år upstått, eller om de haft vetskap om det sträfvande, att gå allmänhetens billiga önskningar till mötes, som dessa Bankers styrelser tyckas hafva till syftemål.
Må man derför, i denna rent praktiska fråga, erkänna och derefter rätta de misstag, som äro begångna.