Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå derefter framställd propos. hlef förslaget N:o 332 af R. o. Ad. godkändt.
Till justering upplästes och godkändes Exped.Utskts förslag N:o 333 till R.
St:s und. skrifvelse till K. JM., ang:de närmare bestämmelser för kolmätning inom Rikets bergslager.
Den 10 Maj e. ni.
Upplåstes till justering Exped.TJtsk:s förslag N:o 334 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M, ang:de upphörande af skyldigheten för fartyg, som under fredstid passera NyElfsborgs fästning, att derstädes anlöpa.
Rehbinder, Fredr.
Wilh., blef den bifogade reservationen uppläst.
Rehbinder:
Den af mig åberopade § lyder som föijer; ”Med undantag för Carlskrona, på sätt i nästföljande § säges, skall ali annan prejning af handelsfartyg, farkoster och bålar, än genom anrop från fästningen, under fredstid upphöra, utom i de fall, när fartyg kommer från smittad eller för smitta misstänkt ort, då särskildta i dessa afseenden gällande föreskrifter iakttagas.’’
Jag har i öfrigt föga att tillägga de skäl jag uti reservationen anfört.
Gifvet är det, att då fartyg, efter den åberopade K. författningen, icke kunna prejas annorlunda, än medelst anrop, så kunna de icke tvingas att lägga till.
Den und. anhållan, som i denna skrifvelse innefattas, har för afsigt att bespara fartygen tidsförlust derigenom att de slippa att lägga till; men då ett stadgande derom redan finnes, så är skrifvelsen obehöflig.
Jag anhåller att den måtte så förklaras, och att underrättelse derom måtte afgå till de öfriga Stånden.
Joh.:
Jag är för litet hem mastadd med sjötermerna och måhända mindre än den siste värde talaren, för alt tilltro mig kunna gifva en ordentlig definition på prejning.
Jag skulle likväl tro, alt hvarje inlöpande tili en hamn för ett eller annat ändamål, såsom t. ex. dä ångfartyg taga länd för att hemta ved eller passagerare, icke kan komma under rubrik att påkalla prejning.
För öfrigt får jag upplysa, alt pluralitet ten inom Ulsk. ansett sig böra antaga att Ekon.Utsk., vid afgifvandé af detta sitt betänk., samt R.
St., då de biföllo detsamma, sett sig före, och Exped.Utsk. har icke heller ansett klart att den K. förordningen handlar om samma sak, som Ekon.Utsk:s betänkande.
HrMunck af Rosen schö Id, Nils Rudolph:
Jemte det jag anhåller att delta förslag mätte få hvila på bordet, reserverar jag mig deremot, att mem:r från Exped.Utsk., innehållande förslag lill und. skrifvelse!', blifva föredragna i detta plenum, som blott är bestämdt till justeringar, hvarunder jag anser endast kunna inbegripas godkännande af de prot., som enskildt röra detta Stånd, men icke af skrifvelse!', sorn röra samtliga Stånden och kunna blifva föremål för återremiss.
Med anledn. af Gr.
Cronstedts ytt rande, huruledes ångbåtar af en eller annan anledn. kunna Den io M a j e. m.
O5 finna behöflig! ott lugga lill vid NyElfsborg, får jag erinra att det icke hörer till saken, enar fråga icke ur alt hindra fartyg lägga till, om de så lör godt finna, utan blott alt utfärda en förordning, som förbjuder commendanten att tvinga fartyg alt lagga till.
I öfrigt, och då skrifvelsen är liegård på hordet, torde det vara föga värdt att inga uti någon egentlig discussion i ämnet.
Hr Palmcrantz, Joli.
Mauritz:
Då, med anledn. af den discussion som uppstått, det torde linnas nödigt, att betänk, skärskådas med mera noggrannhet än som varit möjligt vid dess första uppläsning, så instämmer jag uti Ur Munck af Rosenschölds anhållan, att det mätte hvila på bordet intill nästa plenum, helst R. o. Ad. nu är så fåtaligt att något beslut nu icke bör äga rum.
Landtm, förklarade, att, då förslaget blifvit begärdt på bordet, det komme att dtr förblifva till nästa plenum.
Upplästes till justering och godkändes Exped.TJtskts resia n n ä mnda förslag till R.
N:o 335, ang:de en ny organisation af Frösö skola i Jemtland, m. m.; N:o 336, i anledn. af väckt fråga om utfärdande af köpingsprivilegier för Trelleborgs by. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | tili 8 om aftonen.
In fidem protocolli,. F. O.
Sil/ver stolpe.
Tisdagen den ii Maj 184r.
Justerades pleni-prot. för den 29 sistl.
Mars e. m, II r Frih. o.
Landtm, lillkännagaf, alt Gr. von Rosen, Conrad, ledamot i Ridd.Ulsk., anmält sig vara nödsakad att snart afresa från riksdagen och derföre afsagt sig sin plats såsom ledamot i nämnda Utsk., hemställande Hr Landtm., om Ii. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda begäran alt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen.
Ropades ja. 96 Den ii M * j. Hr Landtm, anmodade Hrr Eleclorer nit vidderas nästa sammankomst välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Gr. von R.osen.
Hr Fril), o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. förmodligen funnit af Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s afgifna förslag lill sammaujemkning af de särskildta Ståndens beslut i vissa frågor och de i sammanhang dermed föreslagna voter:spropos;r, alt förstärkt Besvärs- och Ekon.Utsk. blefve af nöden.
Hr Landtm, hemställde derför, om R. o. Ad. behagade utsätta tid till förrättande af nämnda val, och ville Hr Landtm, i sådant afseende föreslå instundande Lördag i denna vecka, på e. m. Bifölls, Hr Frih, o. Landtm, yttrade, att, då ledamölerne af hvarje
Stånd i det förstärkta Utsk. skulle vara 3o, och det oförstärkta Utsk:s ledamöter utgjorde 12, det egentligen vore 18 ledamöter, hvarmed Utsk. borde förstärkas; men då det kunde hända, att en eller annan af ledamöterne genom bortresa eller något annat förfall vöre förhindrad att i voteringarna deltaga, hemställde Hr Landtm., 0111 icke R. o. Ad. skulle tinna, att, såsom vanligt vid dylika tillfällen, ett visst antal suppleanter äfven på samma gång borde väljas, och föreslog Hr Landtm, att deras antal mätte bestämmas lill 9, då hela antalet af namn, som vallislorne borde innehålla, vore 27.
Jag hemställer om det icke kunde vara nog med 6 suppleanter.
Det blifver i alla fall en ganska lång vallista.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad.
Hr Landtinrs nyss framställda förslag, med den förändring, att suppleanternes antal bestämdes till 6, i följe hvaraf hvarje lista endast borde innehålla 24 namn.
Sedan en längre tid hvila på R. o. Ad:s bord StatsUtskts utlåt.
Njo 463, ang:de statsbristsummans bestämmande, och N:o ^66, ang:de beräkning nf Riksg.contrs behof.
Jag anhåller att dessa ullåCn måtte ju förr desto hellre till afgörande företagas.
Synnerligast ur detta vigtigt i afseende på det första af dem, emedan riksstalen icke kan fullständigt uppgöras förr än detsamma blifver afgjordt.
Detta utlåt, är återremitteradt från de andra Stånden.
Ifall R. o. Ad. beslutar samma åtgärd, så är det angeläget alt återremissen snart måtte komma Utsk. tillhanda; och jag önskar derföre att R. o. Ad. täck tes besluta att dessa utlättn måtte uppföras främst på föredragn.iislan till nästa plenum.
Hr Den u Maj. 97 Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Jag anhåller att Hr Ridd.Secret:n ville upplysa, hvilket beslut Ståndet fattade då dessa mål attordes från föredraga.listan.
Jag vill erinra mig, att 11. o. Ad. ansåg något afgörande icke egentligen kunna äga rum, emedan de innehölle beräkningar, hvilka icke kunde vara tillförlitligen uppgjorda, förr än statsutgifterna blifvit närmare bestämda, än de då voro och än de nu uro.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att R. o. Ad:s beslut angtde de ifrågavar. tvänne mernm N:is 463 och /[6Q innehölle, att pröfningen deraf skulle tills vidare uppskjutas. R. o. Ad. beslöt derefter, att StalsUtsk:s mem:r N:is 463 och 466 skulle föredragas vid början af nästa plenum, sorn inträffade i morgon på f. m.
Ånyo föredrogs Exped.Utsk-.s den 10 dennes på bordet lagda förslag N:o 334 tiIf R.
St:s und. skrifvelse till K. M., angtde upphörande af skyldigheten för fartyg, som under fredstid passera NyElfsborgs fästning, alt derstädes anlöpa.
Den bifogade reservationen af Frih.
Rehbinder blef äfven uppläst.
Reservanten Frih.
Rehbinder uppläste i gårdagens plenum en K. kungörelse, hvarigenom den ifrågavar. und. skrifvelscn blifver öfverflödig.
Under sådana förhållanden tror jag det vore mindre värdigt för R.
St, att år 1841 komma med en anhållan, som redan är besvarad genom ett K. påbud af år i84°- Jag anhåller derföre vördsamt, alt R. o. Ad. måtte återremittera förslaget lill Exped.Utsk., på det att Utsk. måtte taga saken i närmare öfvervägande.
Joln:
Då detta skrifvelse förslag i gårdagens plenum föredrogs, hade jag den äran att yttra, det Exped.Utsk:s pluralitet icke ansett föremålet för denna und. skrifvelse vara samma sak, som den K.
M:s nåd. författning angtde prejning m. m. nfser.
Här är fiåga om frikallelse från skyldigheten för fartyg att anlöpa Elfsborg för att erlägga en afgift till commendaoten.
Jag tror dessutom icke, att commendanten äfven tillförene ägt rättighet att i och för uppbärandet af denna afgift tillämpa stadgandena ang:de prejning från fästningen med skott eller dylikt; ty det upplyses ju af betänk., att fartygen ”numera uppehålla sig vid fästningen utan annat ändamål än för att derstädes erlägga den ifrågavar. a f g i ften.
Dessutom inser jag icke hvad skada sker med att luta en sådan und. skrifvelse afgå, som kan, måhända, gifva anleda. lill undanröjande af en möjlig tvetydighet och deraf härflytande missförstånd. a5 II. i3 93 D e o ii Maj.
Sprengtporten, Jac. Willi.:
Dels på grund af den upplysning, sorn Gr.
Cronstedt lemna!, att den ifrågavar. skrifvelsen skulle stå i någon skiljaktighet med det beslut, som K.
M. redan fattat uti detta eller lik artad t fall, och dels med afseende derpå att den angår ett förhållande, som kan utöfva inflytande på enskilde personers rått, tror jag, att då Sländerne i ämnet besluta! en und. framställning till K. M., så är det äfven skäl att en skrifvelse derom kommer att afgå, äfven om K.
M. skulle hafva beslutat nära nog detsamma förut. K. M. bar sig nogsamt bekant, att våra former fordra, alt då ett beslut är fattadt, så måste detsamma af Exped Utsk. expedieras.
Det innefattar således icke någon oformlighet, om Ständerne under en riksdag begära en åtgärd af K. M., som kan vara vidtagen efter det
Sländerne fattat sitt beslut i saken, men innan Exped.Utsk. hunnit att derom uppsätta den und. skrifvelsen.
Jag ser icke att några menliga följder kunna uppkomma af en sådan anhållans frambärande till K. M.
Om saken redan är af K.
M. besluiad, så föranleder en sådan skrifvelse ingen annan åtgärd, än att K.
M. då måste resolvera, alt hvad ft.
St. begärt redan är af K.
M. beviljadt.
På dessa skäl får jag yrka bifall lill Exped.Utsk:s förslag.
Man säger väl med skäl, att det öfverflödiga skadar icke, men det är icke gifvet att så förhåller sig vid alla tillfällen.
Om Ständerne fatta ett beslut, innan K.
M. utfärdar en författning, och Exped.
U tsk. straxt efteråt uppsätter den und. skiifvelsen derom, så kan det ursägtas på sätt Frih.
Sprengtporten anfört.
Ständerne ett år eller deromkring efter en författnings utfärdande ingå till K.
M. med en und. anhållan just om det som K.
M. förordnat, så kan sådant icke annat än förefalla olämpligt, ty Ståndens medlemmar äro lika väl som hvarje annan undersåte skyldige att känna de författningar, sorn kungöras, och kunna lika litet sorn någon annan ursägta sig dermed att exemplar af hvarje författning icke blifvit dem tillskickade.
Jag tror mig derföre hafva skäl att vidhålla min begäran alt återremiss beviljas.
Ur Westfelt, Nils:
Jag medgifver gerna att jag miss tagit mig och skall alltid göra det, så ofta sådant varit händelsen.
Anledmn till detta misstag har varit, att då jag var ledamot af Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk., behandlades der motioner, som angingo upphörandet af prejningspenningaroe vid alla Rikets fästningar.
Den siste talaren har synbarligen misstagit sig, så väl om Ständernes beslut, som otn den und. skrifvelsen, hvilken skulle afgå lill K. M. Denna skrifvelse innehåller nemi., alt R.
St. hos K. M. i und.
D« ti n
Ma j. 09 anhålla, att alla fartyg, som hädanefter passera NyEIfsborg, må befrias från skyldigheten att anlöpa denna fästning.
lVlts utfärdade naii. författning deremot frikalla!' för ett sådant anlöpande vid alla fästningar utom vid Carlskrona.
Detta är således mycket vidsträcktare än hvad Ständerne begärt.
Jag vill nu fråga om det vöre skickligt, när K.
M. utfärdat en författning, som befriar fartygen från att anlöpa alla Rikets fästningar med undantag af Carlskrona, att Ständerne nu skulle komma och begära ett dylikt stadgande för NyEIfsborg.
Hr Westfelt: Gr. Cronstedt och Frih.
Sprengtporten hafva redan fullkomligen visat, alt det är nödvändigt att den ifrågavar. skrifvelsen komme att afgå, men jag ber jemväl att få fästa uppmärksamheten på en annan omständighet, som jag tror ännu mera bevisar nödvändigheten deraf.
Denna omständighet är, att Ständerne önskat, att vid alla fästningar, dei båtar lagt till, prejningspenningarne måtte upphöra.
Nu är visserligen en K. författning utgången att prejningspenningarne skola upphöra; men undantag är likväl gjordt i afseende på en fästning, nemi. den vid Carlskrona.
Ständerne hade likväl icke önskat att något undantag skulle ske.
Exped.Utsk.-s förslag blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Föredrogs ånyo förstärkta StatsUlskts den 5 oell 8 dennes på bordet lagda mein.
N:o 499? angtde votering i anleda. af Revilln.Utskts mein.
N:o 41? ronde besluten i fråga om tulltaxan.
I afseende på ifrågavar. betänk, har jag ingen annan anmärkn. att göra än emot den 15ey punkten, der Utsk. tillåtit sig en votering, hvilken blifvit upptagen såsom afgjord, ehuru, såsom reservationerne innehålla, icke mera än 119 personer dervid varit närvar.; och ehuruväl vid framställd fråga, huruvida prot. dei öfver godkändes, det förstärkta Utskts samtlige ledamöter svarat nej, så har likväl i betänk, upptagits att öfver denna punkt blifvit voteradt.
Ända sedan grundlagen stiftades har det aldrig blifvit satt i fråga, det man uti förstärkt SlatsUlsk. kunde votera, om icke 120 personer varit närvar., och detta grundar sig på grundlagens tydliga föreskrift uti 69 §.‘n Reg.F:n, der det heter, att "i händelse 2 Stånd stanna mot 2, då skall StatsUtsk. förökas med så många ledamöter af RiksShn, i vanlig ordning valde, alt de blifva trettio af hvart Stånd.
Detta särskildta Utskts ledamöter röste sedermera samfäldt med slutna sedlar till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt, hvarom RiksSt:n varit af skiljaktiga tankar; kommande de flesta sålunda röstandes mening att gälla såsom R.
Sits beslut.” R. o. Ad:s 100 Den 11 Maj. egna ledamöter hafva mångfalldiga gånger gifvit anledn, dertill, att förstärkta StatsUlsk. icke kunnat votera, till stor förargelse för de öfriga Stånden.
Det vore derföre mer un besynnerligt, om, för att denna gång det är en ledamot af BondeSt. som genom sitt uteblifvande förorsakat alt de röstande icke uppgått till det af grundlagen föreskrifna antal, man ändock skulle vilja framtvinga ett genom votering fattadt beslut.
Denna gång var visserligen majoriteten i den ifrägavar. voteringen så stor, att en ledamot till på den ena eller andra sidan icke haft något inflytande på sjelfva saken; men, mine herrar! anlages en gång en sådan afvikelse från form, att man får votera i förstärkt Utsk., utan att ett antal af 120 personer är tillstädes, så kan man snart komma derhän, att StatsUtsk. ensamt med sin personal kommer att afgöra med R.
St:s rätt, och sådant är icke enligt med grundlagen ; ty grundlagsstiftarens mening har icke varit att åt några få riksdagsmän öfverlåta Ståndens afgörande rätt, ulan grundlagen vill att denna rätt skall vara utöfvad af 3o ledamöter af hvarje Stånd.
Jag har visserligen hört anmärkas, att ehuruväl ilo personer inställa sig vid en votering i förstärkt Utsk., så kan likväl, derigenom att de begagna dubbla eller märkta sedlar, hvilka blifva casserade, i alla fall inträffa, att röstantalet icke uppgår till 120 personer.
Må vara! men så länge 69 §:n Reg.Fm innehåller orden ”röste samfäldt”, lärer det dock icke kunna bortresoneras, att ju icke åtminstone 120 personer måste vara medoch 1 östa.
Jag begär således, att i afseende på i5g punkten i betänk. återremiss måtte äga rum, samt att betänk, i Öfrigt blifver lagdt till handlingarna.
Utom det att Frih.
Ce derström här ingått uti en tolkning af grundlagens ordalydelse, hvilket jag icke anser fullt tillständigt, så har Hr Frihtn, med åberopande af en reservation mot det förstärk ta Utsk:s betänk., kommit till den conclusion, att Utsk. satt sig i verksamhet innan fulla antalet af 3o ledamöter från hvarje Stånd varit närvarande.
Det är i anledn. af detta HrFrihts yttrande, som jag nödgas erinra, att om de 22 ledamöter af BorgareSt., hvilka undertecknat den af Ilr Schartau afgifna reservation, verkligen tagit kännedom af denna reservation innan de sälte sina namn derunder, så skulle de icke hafva deruti instämt; men, äfven förutsatt att de det gjort, så nödgas jag likväl emot dessa samtlige 22 ledamöters af BorgareSt. reservation göra den erinran, som jag eljest kunnat rikta enskildt mot Hr Schartau, att han nemi. oriktigt uppfattat förloppet vid detta tillfälle och således derom uppsatt en oriktig berättelse.
När Utsk. på f. m. samlades, verkställdes upprop, då 3o ledamöter af hvarje Stånd voro tillstädes och dessutom flere suppleanter.
De voro äfven när - Den 11 Maj. 101 vnr. undei' nila dc voteringar, som då förrättades.
Jag tillkännagaf ali förstärkta Utsk:s voteringar skulle fortsättas på e. in. ulan något föregtde upprop, hvilket äfven icke ägde ruin, såsom redan på f. in. verksteldt.
När voteringen skulle börjas, linde man visserligen underrättat mig derom, att en ledamot af UondeSl. saknades; men på grund af anslag och på grund af det skedda uppropet, ansåg jag icke all sådant fick lägga hinder i vägen för Utsk:s göromål, oell jag bil således voteringen fortgå.
Efter det densamma blifvit förrättad, anmälde först Hr Halling och sedan flere med honom, att då en ledamot saknades, borde icke voteringen anses gilltig.
Jag förklarade då bestämdt min mening vara, att en enda ledamots frånvaro icke kunde tillintetgöra det förstärkta Utsk-.s beslut, hvilket ovillkorligen skulle ske, om denne ledamots uteblifvande skulle upplösa förstärkta Utskts sammankomst.
Mot denna min åsigt anmäldes många protester.
Då förklarade jag, icke såsom Hr Schartaus reservation innehåller, att det var olagligt att fortsätta med voteringarna, men att jag, af undseende för de många reservanterne, ansåg mig böra hemställa till det förstärkta TJtsk., huruvida Utsk., efter det icke vore fulltaligt, behagade åtskiljas.
Denna framställning blef nied ja besvarad, och följaktligen skedde icke någon vidare votering samma dag.
Nästa gång då förstärkta Utsk. sammanträdde, uppstod fråga om den sist verkställda voteringens förkastande och omgörande.
Det var mig naturligtvis omöjligt att tillstädja någonting sådant, då jag på goda skäl ansåg samma votering fullkomligen laglig.
Vid justeringen af mern. rörtde den verkställda voteringen, då jag hemställde till Utsk. huruvida detsamma godkändes, svarades visserligen många nej, men icke såsom reservationen innehåller ett allmänt nej; och jag ansåg dessa nej endast såsom en reservation emot voteringsförloppet, emedan jag alldeles icke framställt eller ansett mig kunna framställa någon propos. till Utsk. om sjelfva valets gillande eller ogillande.
Sådant är det verkliga förhållandet, och det förstärkta Utsk:s mern. upplager äfven sannfärdeligen hvad som passerat.
Jag är helt och hållet af olika tanke med Frih.
Cederström angtde de olägenheter, som skulle uppkomma i händelse man skulle tillåta votering i förstärkt Utsk., äfven om en och annan ledamot skulle afhålla sig från att deruti deltaga, och jag skulle kunna uppgifva flera tillfällen, då verkligen icke 120 personer deltagit uti voteringen inom förstärkt Utskott.
Det har nemi. ofta handt, alt sådana votertssedlar begagnats, på hvilka de tryckta bokstäfverna varit utrifna, och hvilka sedlar således ingenting innehållit, utan synbarligen med afsigt blifvit begagnade af sådana personer, som icke velat deltaga uti voteringen, och sådant kan efter min öfvertygelse icke förmenas någon ledamot; ty ingen kan ålägga mig att votera hvarken ja eller nej, om jag icke 103 Den ii Maj. fatlat någon öfvertygelse i saken, som väl kan inträffa i sådana minutiösa tull-lagstiftningsfrågor, hvarom vid denna riksdag voteras.
När val skett lill ledamöter nti förstärkt Disk., när desse ledamöter, vid upprop, linnas tillstädes, så tror jag att alla åtgärder, som vederbör, äro vidtagna, och vilja desse ledamöter sedermera icke deltaga uti voteringen, så blifver det deras ensak; ty icke kan det vara grundlagens mening, att desse 120 ledamöter ovillkorligen skola vandia fram till bordet endast för alt säga vi votera icke, eller, hvad soin är detsamma, endast för att framlägga blanka sedlar.
Om nu, hvilket ofta varit händelsen, voteringar icke blifvit ogillade, uti hvilka förekommit sådana blanka voterts-sedlar (som naturligtvis blifvit casserade, till följd hvaraf också röstantalet icke uppgått till 120), 0111, säger jag, sådana voteringar icke blifvit ogillade, så ser jag icke något skäl hvarföre man snarare skulle förkasta en votering, der, lill följd af en eller annan ledamots boitovaro, lösterne icke uppgått till 120.
En annan omständighet, som bekräftar min öfvertygelse, att en votering inom förstärkt Utsk. kan vara laglig, ehuru icke alla 120 ledamöterne deruti deltagit, är, att grundlagen stadgar, att vid hvarje votering skall, till undvikande al paria vota, en sedel uttagas och förseglad afläggas, för att, i händelse röslerne blifva lika delade, gifva utslaget.
När en sedel borttages ifrån 120, så återstå 11g.
Om således alla 120 ledamöterne deltagit i voteringen, så skulle aldrig paria vota kunna uppkomma.
Detta bevisar ju bestämdt, att grundlagsstiflaren tänkt sig möjligheten af en votering inom förstärkt Utsk., deruti ett mindre antal än 120 deltagit.
Jag vill dessutom hemställa hvarthän en sådan tolkning af grundlagen skulle leda, om man skulle anse att det berodde pu livar och en enskild ledamot inom det förstärkta Utsk. alt genom sin frånvaro hindra all votering.
På det sättet skulle aldrig det förstärkta Utsk. komma till något slut, och jag vet icke huru
Stånden skulle kunna fatta något beslut i sådana frågor, som genom ett dylikt förfarande blefve af förstärkta Utsk. lemnade oafgjorda, och hvilka likväl ofta kunna vara af den beskaffenhet att något beslut öfver dem ovillkorligen mäste fattas.
Man kan äfven af andra ställen i grundlagen draga den slutsats, att denna lag icke ovillkoi ligen fordrar, att samtlige ledamöter måste vara tillstädes vid voteringar inom Utsk., som med R.
St:s rätt besluta; så stadgar t. ex. 38 §:n Riksd.Ordn. i afseende på BancoUtsk., då det afgör med R.
St:s rätt, att icke mera än |udelar af ledamöterne behöfva vara närvarande.
Jag har ingått i denna förklaring i anledn. af en ledamots yttrande, men jag får tillika förklara, att jag anser både mig och hvar och en annan oberättigad att här ingå i någon tydning af grundlagen.
Vi måste förstå densamma
Den 11 Maj. efter (fess bokstaf och få icke i afseende på dess tillämpning åberopa stöd af praxis.
På alla dessa skäl vågar jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. icke malte vidtaga något annat beslut i afseende på detta betänk, an att lägga det lill handl ingar no, då ingen annan anmärka, deremot är gjord, än den som reservanterne trott sig befogade alt emot den r5g punkten framställa.
Rehbinder, Fredr Wilh.:
Såsom varande en bland dem, hvilka inom förstärkta StatsUtsk. deltagit i den klandrade voteringen, anser jag mig böra gifva tillkänna, att jag fullkomligen delar de af Gr.
Horn i ämnet yttrade åsigter, så mycket mera, som det i annat fall otvifvelakligt skulle kunna inträffa, att ett enda PiiksSt. kunde hindra alla de öfriga från att votera i förstärk t Utsk., och sådant kunde leda dertill, att aldrig någon votering der komme ali äga rum.
Jag kan således icke medgifva att denna votering varit oriktig.
Hr Nordensköld, Otto Gustaf:
Jag anhåller att bär få yttra, att då Gr.
Horn första gången sade sin tanke vara den, att voleringarne i förstärkta StatsUtsk. skulle for tgå, äfven om Utsk. vöre mindre fulltaligt, så ansåg jag, såsom jag förra gången yttrade mig, alt han i det fallet bade orätt.
Jag har sedan närmare tänkt efter och tinner lin att han har alldeles rätt, oclr anhåller alt få göra reda hvarför jag tror att så förhåller sig.
Till en början kunde jag icke annat än firma det i hög grad orimligt, om en ledamot genom sitt uteblifvande skulle kunna paralysera hela del förstärkta Utsk:s förrättningar.