Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fortfar således i min åsigt att öfverlemnande! till hvarje skola af denna afgift är fullkomligt ändamålslöst, och att den är mycket bättre använd, om den, såsom nu, får ingå till statskassan, och jag starkes så mycket mera i denna min öfvertygelse, som man icke vederlagt mitt påstående, att kommunerne skola bestå skolinventarierne, ehuru Staten aflönar läraren, och då kommunerne hafva denna skyldighet, vet jag icke, hvarföre Staten skall afstå denna afgift, hvarigenom kommunerne få en minskning i sina skyldigheter, som allt sedan skolans upkomst i landet dem ålegat.
Jag tror, att Statsverket gjort tillräckligt för undervisningen, då det bekostar lärarnes löner och hvad dermed äger sammanhang.
Att Staten skall åtaga sig en kommunerne nu åliggande skyldighet synes mig oriktig.
Skolordningen uptager, hvilken som skall bekosta skolhusbyggnaden, och då andra än statskassan måste vidkännas denna skyldighet, finner jag intet skiil derför, att statskassan skall åtaga sig en ytterligare afgift.
Jag vidhåller hvad jag redan yttrat, att alla yttre hjelpmedel för undervisningen är af största vigt, och anhåller alltså om propok. derå, Deri 21 Nortraber e. m. att | terminsafgiften skall användas till undervisningsmedel och återstoden ingå till Statsverket Hr Cederschiöld, Pre dr.
Sedan läkarevetenskapen under århundraden arbetat på att söka bota sjukdomar, men ändock icke synes hafva gjort så stora framsteg, som man väntat sig, tillhör det detta sekel att åt vetenskapen hafva gifvit en annan riktning till stor båtnad för menskligheten, och snart sagt en ny gren af vetenskapen har upkommit nemi. läran att förekomma sjukdomar.
Häri kan läkaren framgå med säkra steg, och han vet, att, för de välgerningnr han gör menskligheten, han kan tryggt mottaga dess tacksamhet, hvilket icke alltid är fallet vid botande af sjukdomar.
I detta afseende står, såsom jag tror i främsta rummet skol-iokalerne.
Jag känner åtminstone icke någon Svensk läkare, som icke i sin mån sökt vinnlägga sig om dessa angelägenheter, och det har lyckats dem att vinna gehör.
Det vore ganska lätt, att, om icke Ståndet tröttnade vid en föreläsning, genom några enkla ord bestämdt visa nödvändigheten af en förbättring utaf de Hygieniska förhållanderne i skol-lokalerne.
Ingen läkare finnes, som icke har den erfarenhet, att om han än icke skött en gammal kamrat, har han åtminstone sett honom framsläpa sitt lif, behäftadt med kroppsliga lidanden.
Han har sett honom med framskjutande skuldror, hvilket antyder en mer eller mindre framskriden lungsot, som hos äldre personer man lätteligen inser hafva blifvit grundlagd i dessa skol-lokaler.
Jag skulle ganska lätt kunna bevisa, att de fleste kroppsliga lyten hafva sin orsak i den tvingade ställning barn intaga på en bänk utan ryggstöd, i synnerhet om detta barn i öfrigt lefver i mindre fördelaktiga Hygieniska förhållanden.
Jag är öfvertygad, att jag uttalar liela Svenska läkarekorpsens tänkesätt, då jag till Hr Bildt och Utsk. frambär läkarnes tacksamhet för det att Utsk. riktat tanken på detta ämne, som skall allt mera och mera vinna upmärksamhet och visa lyckliga resultater på det kommande slägtet.
Dessa sjukliga förhållanden hos barnet motverkas icke genom den slags gymnastik, som Hr Printzensköld synes företrädesvis älska, nemi. att slå sönder stolar.
Jag önskar äfven införandet i skolan af gymnastik, och har icke heller något emot slagsmål ynglingarne emellan, såvida det inskränkes inom vissa gränsor.
Någon gång kunna de göra ynglingen hurtig för ögonblicket men säkert är, att verkan deraf är menlig i moraliskt af:de.
Allt som omgifver barnet må vara trefligt, men måste vara snyggt, och tvinga det att sjelf tänka derpå.
Jag yrkar bifall till Hr Bildts förslag.
Tvungen af andra angelägenheter att frånvara, då frågan om Elementar-läroverken förevar på detta rum, anhåller jag nu att få yttra några ord.
Man kan icke förneka giltigheten af Hr Lilljehööks anmärkn. att kommunerne egentligen böra bekosta möbler i skolan, men den föreslagna förändringen är likväl af så stor vigt, att man icke rimligen bör draga i betänkande att göra nugot till förbättrande af Den 21 November e. 111.
605 skol-inventarierne.
I allmänhet har man beskyllt skollärarne att vara stationära, men jag tror att, efter hvad här blifvit ur Hygienisk synpunkt uplyst och af andras erfarenhet vitsordadt, ingen skollärare numera betviflar nyttan af den ifrågasatta förändringen.
Hr Cedersehiölds vitsord bör också anses af lt. o. Ad. såsom gällande.
Min värde granne här på bänken har visserligen åberopat sin egen erfarenhet från den ystra tiden och förordat nyttan af bänkar, hvilka hau påstod att gossarne utan att skada hvarandra kunde begagna såsom vapen, ehuru jag icke förstår att sådant skall kunna undvikas, men detta måste endast kunna gå an med ett kraftigare slägte än det närvide.
Hvad nyttan af dessa bänkar angår, så kan jag icke inse någon annan, än att de härda en viss kroppsdel, och detta kunde vara ganska bra på den tid, då man i skolorna begagnade ett bestraffningssätt, beuämndt stut, men icke numera då det är mindre användt.
Vare för öfrigt långt ifrån mig att vilja bestrida den nytta som den värde ledamoten Hr Printzensköld sjelf kan finna sig hafva haft af denna kroppsdels härdning.
Numera är mau fullkomligt öfvertvgad om bänkarnes skadlighet och om företrädet af de skolmöbler, som begagnas i andra länder, åtminstone vet jag, att inom Skolstyrelsen i Stockholm tankarne härutinnan icke varit delade då fråga härom upkommit.
På dessa grunder förenar jag mig med Hr Bildt. . Gr.
I anledn. af Hr Printzenskölds anförande här j jag begärt ordet.
Vid Carlberg är, som många känner, förhållandet, att bord och bänkar äro fasta, hvilka, utan att gå sönder uthärda hvilka likar som helst, och kadetterne äro icke så bevakade som Hr Printzensköld upgifvit.
Heras befäl är visserligen närv:de under lästiramarne, men eljest hafva kadetterne Iritt tillträde till läsrummet, der de utan befälets närvaro få företaga sig hvad de behaga.
Det vore önskligt om våra skolor stodo på samma punkt som Krigs akademien.
I allmänhet finnas i skolorna icke bord, utan, gossarne sitta på smala bänkar och äro hopkyttrade.
Detta är icke någon härdning, utan rent af ett förderf för ungdomen.
Jag erkänner visserligen, att, det är ett stort vågstycke att inlåta sig i någon slags strid med en läkare af så utmärkta egenskaper som den, hvilken här yttrat sig.
Jag vågar likväl försöket.
Jag får då af honom begära närmare uplysning om de förskräckligt svåra följder inredningen af Elementar-läroverkens lokaler medför.
Jag har af hans yttrande icke kunnat förnimma ett ord, som rörde sjelfva inredningen.
Han talade endast om den otjenliga luften i skolrummen, men icke har jag hort, att luften kommer från inventarierne, utan detta torde bero af sjelfva rummens beskaffenhet, hvarföre, om rummen förses med luftvexlings-apparater, gossarnas helsa ganska väl kan vårdas i sjelfva skolan.
Men då man anser dessa bänkar medföra så svåra följder, frågar jag den värde läkaren: hvadan kommer det sig då, att under det icke sVdel af skolgossarne äro blottstälda för höftsjuka, sned - OOB Den 21 November e. m.
Let i ryggen m. m. sä inträffar detta förhållande likväl ganska ofta med unga fruntimmer, ehuru, sorn man vet, de privata skolor, hvilka af dem besökas, äro försedde med stoppade stolar och andra beqvämiiga sittplatser.
Ar nu detta förhållandet, så ligger också deruti bevis på rigtigheten af min utsago, att bänkarne icke menligt inverka på eleverues hilsa.
Man skulle ju kunna påstå, att i skidorna borde för helsans bevarande finnas sängar, så att ynglingarne kunde ligga eller, om man vill, att de skola sitta, så borde man anskaffa beqväma fåtöljer, stoppade med ejderdun eller något dylikt, för att förhindra de svåra åkommor, af hvilka skolgossarna sägas nu vara hemsökta, ehuru jag sannerligen icke vet, att någon allmännare sjuklighet i våra skolor lörefiunas.
Icke såsom Hr Hjerta förmodat, har jag sagt, att ynglingarne skola begagna de i skolorna befintliga bord och bänkar för att med dem slå hvarandra, men deremot har jag sagt, att de under sina lekar begagna dem till försvars-vapen.
Hr Hjerta må väl veta, hurusom den ena pojken tager ofta sin tiliflygt bakom en bänk till försvar emot den andra, under hvilka strider det ej sällan händer, att bänkarnes fötter få sådana knuffar, att de deraf gå sönder, och följaktligen har jag i min utsago icke trädt sanningen för nära.
Finnas blott frisk luft i skolorna, hvilket genom luftvexlings-apparater kan beredas, så är det säkraste medlet vunnit att bibehålla ynglingarnes helsa, och för det ändamålet behöfvas inga andra möbler än de nuvide.
Om man dessutom jemför utrymmet i skolorna med gossarnes antal derstädes, torde på de flesta ställen svårigheter möta för anbringande af sådana sittapparater, som bär blifvit föreslagna af de Hrr, hvilka så mycket ömma för gossarnes beqvämlighet och serdeles för en viss del af deras kroppar.
Visserligen är denna ömhet mycket berömvärd hos dessa Hrr, men jag, som i detta hänseende icke är så ömsint, jag vill att icke pojkar skola vänja sig vid onödig beqvämlighet, utan önskar att deras sittbänkar må vara så gjorda, att de uthärda den nötning, som gossarnes sätt att behandla dem gör nödvändigt.
Jag fortfar således i mitt yrkande om alslag å denna punkt, emedan anslaget i fråga är fullkomligt öfverflödigt, destohellre som man erkänt att kommunerna, men icke Staten skola underhålla skolmöblerna.
Oaktadt jag lofvade att skona Ståndet från en föreläsning i Hygiseni måste jag med några ord besvara Hr Printzenskölds till mig framstälda fråga.
Jag anser detta ämne vara af allt för stor vigt för att anslå den skämtsamma ton, som
Hr Printzensköld sig tillåtit äfven om jag vore begåfvad med hans oefterhärmliga humor.
Jag får således svara den värde talaren, att jag anser icke blott luften utan äfven dessa bänkar utan ryggstöd skadliga för hälsan, i hvilket afseende jag måste uplysa, hurusom muskellager gå utåt ryggraden långs båda sidorna derom.
Dessa musklor äro i en beständig verksamhet, då kroppen hålles rak, och då är det äfven klart, att, om en sådan muskel allt för länge anstränges, den skall mattas eller förslappas, hvilket inträffar just derigenom att barn länge hållas sittande i rak ställning.
Således då Dan ?1 November c. m. 607 gossen suttit en stund i denna ställning, sjunker lian slutligen tillsammans, hvilket medlör en inplattning af bröstet, så att lungornas verksamhet icke är densamma som i kroppens otvungna tillstånd.
Blodcirkulationen i hjertat måste för ögonblicket afstanna, hvilket kan förorsaka menliga följder lör hela lifvet.
Alla dessa af den mycket kunniga läkaren omordade olägenheter afböjas om gossarne få tillfälle som man säger att rusta om med hvarandra i skolan eller också få vara ute på marken, och genom hvarjehanda gymnastiska öfningar återställa den hälsa, som de under några timmars sittande i skolan kunna förlora.
Hr Frih. o. Ordf:den framställt att under öfverläggningen blifvit yrkadt dels af Hr Bildt, med hvilken flere ledamöter förenat sig, att Utsk:s tillstyrkande måtte bifallas med den förändring att orden »undervisnings-materiel för» utbytas emot orden »skolinventarier vid», af Hr Lilljehöök, att endast hälften af termius afgiften må användas såsom Utsk. tillstyrkt, samt af Hr Printzensköld, att Utsk:s tillstyrkande måtte afslås, blef propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande först framstäld och besvarad med Nej.
De sedermera till bifall å förenämnde under öfverläggningen gjorda yrkanden framstälde proposme besvarades med blandade
Ja oell Nej, hvarpå sedan förnyad propos. till bifall å Hr
Bildts förslag blifvit framstäld oell besvarad med starka
Ja blandade med Nej, Pir Frih. o. Ordf:den förklarade det han ansåg
Sedan härvid såväl
Hr Printzensköld som Hr Lilljehöök begärt votering, samt Hr Frih. o. Ordf:den efter hemställan om E. o. Ad. till kontrapropos. vid voteringen behagade antaga afslag å Utsk:s tillstyrkande, hvarvid ropades starka
Nej, förklarat sig hafva funnit
Ja öfvervägande, uplästes till justering och godkändes följande votemspropos.
Den som bifaller StatsUtsk:s tillstyrkande i fråga om Termjnsafgiften, med den af Hr Bildt föreslagna förändring att orden »undervisnings-materiel för» utbytas emot »skol-inventarier vid», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder ofvannämnde tillstyrkande af E. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda Ja — 10, Nej — 11. 19:o. Ulsk:s hemställan om ersättning för den genom förändradt användande af lermins-afgiflen uphommande brist i aflöningsliltgångarne för Elemenlar-läroverlcen.
600 Den 21 November e. m.
Denna hemställan bifölls. 20:o Ulsk:s förslag ali det anslag som för Elementar-läroverlten anvisas må i Staten upföras såsom bestämdt anslag.
Mörner: K.
M. har äskat detta anslag såsom ett reservationsanslag derföre, att det hittills haft denna egenskap, och om än R.
St:r anvisat medel åt skolorna och dessas behof således blir fyldt, lärer väl detta icke hindra, att skollärare blifva sjuka, åldriga eller otjenstbara, då vikarier i deras ställe måste begagnas.
Aflöningen till dessa har hittills utgått af detta anslag.
M. öfverlemnat, att af reservationerna på detta anslag bestrida kostnaden för upförandet af byggnader på de ställen der byggnadskassorna dertill icke lemna tillgång. l)å nu på så mångå ställen skola inrättas nya undervisningsverk, är det väl nödigt att ega medel till detta ändamål, och af alla dessa skäl har K.
M. föreslagit att anslaget må blifva ett reservations-auslag, hvilket jag äfven nu yrkar.
Uti vår RiksStat finnas 3 slags anslag.
De förmånligaste för Regeringen äro förslags-anslagen.
Dessa bestämmas visserligen till ett visst belopp, men meningen är, att så mycket penningar får användas som för det bestämda ändamålet är behöfligt.
Om således för ett visst ändamål R.
St:r anvisat åt K.
M. ett förslags-anslag af 100.000
Rdr, men det erfordras 100,000 Rdr, så får dessa 100,000
Rdr användas, men upkomtna besparingar på detta anslag får Regeringen icke använda dem utan de skola öfverlemnas till Riksg:sKont.
Det minst fördelaktiga anslaget för Regeringen är reservations-anslaget.
Av ett sådant bestämdt till 100,000 Rdr, så får detsamma icke öfverskridas, och om besparingar upstå, få de användas endast till det ändamål, hvartill anslaget är beviljadt.
Det 3:dje slaget af anslag är de vanliga anslagen.
Lika med reservalions-auslagen deri, att den fixerade summan icke får öfverskridas, skilja de sig från dem deruti, att om å de vanliga anslagen upkomma besparingar, kan regeringen använda dessa icke blott till det ändamål, hvartill anslaget är gifvet utan äfven till andra föremål inom HufvudTiteln.
Vill man således binda Rege ringens händer, så bör man göra alla anslag till reservations-anslag, ty då har Regeringen inga besparingar att tillgå utan måste använda medlen till endast det ändamål, lör hvilket anslaget är gifvet, och Regeringen skulle då hafva ganska svårt att reda sig.
Reservations-anslagen äro nödiga derföre, att om ang:de företag som skall verkställas, man icke bestämdt vet kostnaden, men hvilket företag likväl är af den beskaffenhet, att förslags-anslag dertill icke bör beviljas.
Man bestämmer då, en så hög siffra, att den är tillräcklig, men med det vilkor, att besparingar å anslaget icke få användas till annat ändamål.
Derföre har också, innan läroverken ordnades, det varit nödigt att åt dem gifva reservations-anslag.
Man kände icke bestämdt huru mycket penningar kunde dertill åtgå, men att förvandla detta anslag till ett förslags-anslag, hade varit att Den 21 November e. m. 609 att träda B.
St:rs beskattningsrätt för nära.
Jag kan således icke finna annat, än att från Begeringens synpunkt, man bör vara tacksam för Utsk:s ifrågav:de förslag.
Vill Regeringen hafva bundna händer, hvaraf jag likväl icke kan inse fördelen, och den följaktligen vill hafva alla anslag förvandlade till reservations-anslag, icke förlora B St:r i maktfullkomlighet något derpå.
Nog har Gr. lagerbjelke rätt i sin framställning om naturen af förslags- och reservations-anslagen, men jag tror att det icke förhåller sig alldeles så som Gr:n säger, att ifrågav:de anslags-förvandling till reservations-anslag skulle göra Regeringens händer mera bundna än om de uptages såsom ett vanligt anslag.
Jag vet visserligen att Regeringen eger att använda besparingarna inom HufvudTiteln så länge nemi. liqviden emellan Stats- och Riksg:sKont:n icke är upgjord, men jag vet äfven att ett reservations-anslag kallas så, emedan Regeringen har rätt att reservera behållningarna på detta anslag från det ena året till det andra, så att dessa behållningar få af Regeringen användas utan att de ens ingå i ofvannämnde liqvider.
Såsom bevis på naturen af reservations-anslagen vill jag nämna, att till skollärares bildning R.
St:r ställt anslaget såsom ett reservations-anslag, och Regeringen har äfven användt flera år efteråt de upkomna besparingarna.
Ordet reservation innebär just, att man under sin disposition bibehåller de från ett föreg:de till ett efterföljande år upkomna öfverskott.
Vid denna Riksdag hafva läroverken blifvit ordnade men några resultater deraf hafva vi ännu icke sett.
Deraf måste också följa, att vid läroverkens slutliga organisation återstår mycket att göra.
Då är det af vigt, att Regeringen erhåller ett anslag, hvaraf behållningarne reserveras till K.
M:s disposition för att i mån af behof ytterligare användas till fullkomnande af läroverkens organisation.
Jag tillstyrker bifall till K. M:s Propos. i förev:de fall.
Då jag förra gången hade ordet ansåg jag icke nödigt att ingå i undersökning om naturen af reservationsanslagen, destohellre som jag icke hade någon anledn. dertill.
Reservations-anslagen äro af den beskaffenhet Gr.
Lagerbjelke upgifvit och de kallas så, derföre att de derpå upkomna besparingarna reserveras från ett föreg-.de till ett efterföljande år.
Jag medgifver visserligen att genom anslagets förvandling till ett vanligt anslag
Regeringen får en friare dispositionsrätt öfver besparingarna, men då upstå äfven en mängd friare till dessa tillgångar, hvilket jag tror vara icke så alldeles nyttigt.
Genomförandet af ifrågav:de organisation fordrar, att befintliga tillgångar kunna till det afsedda ändamålet användas, och om det skulle falla Regeringen in att med de upkommande öfverskotten bygga skolhus, hade man med säkerhet att förvänta sig anmärkn. från R.
Så länge anslaget deremot qvarstår under dess nuv:de form, har Regeringen R
Stms bemyndigande till dylika byggnadsföretag.
IX H. 39 610 Den 21 November e. m. Gr. Lagerbjelke:
Hr Printzensköld har gjort sig skyldig till ett misstag,* då han för sig bortblandat förhållandet med de olika anslagen.
På förslags-anslagen upkotnna besparingar ingå till Kiksg:sKont., som deremot ersätter StatsKont. alla brister i förslagsanslagen, men någon rättighet för lliksg.-sKont. att erhålla liqvid för besparingar på andra anslag finnes ieke och har aldrig funnits. 1840 års Riksdagsbeslut innehåller, att K.
M. eger inom HufvudTiteln disponera besparingarna i anslagen så länge någon skilling deraf finnes qvar icke blott för året utan år efter år.
A ett reservations-anslag upkomna besparingar få likväl icke användas till annat ändamål inom eller utom HufvudTiteln, än det, för hvilket det blifvit gifvet.
Det måste således vara klart, att Regeringen icke har någon vinst deraf att ett anslag göres till reservationsanslag, ty såsom jag redan visat, händerna blifva derigenom mera bundna.
Man har såsom grundsats antagit, att Regeringen i allmänhet bör ega full dispositionsrätt inom hvarje HufvudTitel öfver anslagen, och derföre har denna fria dispositionsrätt endast i vissa fall blifvit inskränkt, derigenom att anslag gjorts till reservationsanslag.
Mörner har likväl sagt, att om nu ifrågav:de anslag göres till ett reservations-anslag, får Regeringen mera frihet.
Jag kan icke fatta, huru, i händelse R.
St:r anslå medel till läroverken eller till skolhusbyggnader, någon skall kunna hafva mera skäl att göra anmärkn. deremot, att besparingarna på detta anslag blifvit dertill använda, derföre att medlen äro anslag af vanlig natur än om de varit ett reservations-anslag.
Detta är fullkomligt stridande emot de åsigter R.
St:r vid 1840 års
Riksdag uttalat i fråga om sättet för statsregleringens upgörande, och som jag anser nyttigt att Regeringen har fri dispositionsrätt i dylika fall, derigenom att den får använda besparingarna inom HufvudTiteln, vill jag icke frångå denna af R.
St:r uttalade grundsats, hvarföre jag anhåller om bifall till punkten.
,Tag har icke sagt, att om ifrågavnle anslag förvandlas till ett förslags-anslag.
Regeringen erhåller större frihet att använda medlen till hvad ändamål som helst, utan endast att Regeringen då hade större frihet att använda anslaget till det afsedda ändamålet utan att andra kunna väcka anspråk att af de upkomua besparingarna blifva delaktiga för något ändamål.
Hvad angår 1840 års Riksdags-beslut, så är icke heller mig obekant, att det finues restriktioner i fråga om friheten att disponera anslagen.
Det finnes en mängd föremål, till hvilka besparingarna icke få användas.
Om nu detta anslag icke blir ett reservations-anslag, hemställer jag, huruvida till K. M. kan från R.
St:r aflåtas en skrifvelse af det innehåll, att besparingarna på läroverks-anslaget få användas till byggande af skolhus på de ställen der sådana behöfvas.
Huru detta skall kunna tillämpas, då inga besparingar finnas, kan jag icke inse.
Jag förnyar min anhållan, att anslaget fortfarande må förblifva ett reservations-anslag.
Jag mäste bekänna, att jag är icke så litet för - Dell 21 November e. m. vånad deröfver, att, man tror sig befrämja Regeringens så friycket omtalade frihet att disponera anslagen dermed, att man gör detta anslag till ett reservations anslag, ty nian måste val medgifva, att ett reservations-anslag innefattar en inskränkning i Regeringens rätt att använda medlen, och kan Regeringen använda dem, då de äro reservations-anslag, måste den hafva ännu friare händer, då anslaget är af vanlig natur.
Det är ju möjligt, att Regeringen för ett tillfälligt behof måste anlita besparingarna på Iäroverks-ahslaget, och hvad ondt, ligger väl deruti, att Regeringen då icke har bundna händer.
Besparingarna mäste blifva ganska betydliga, ty icke mindre än 36 nya lektorer skola tillsättas, men, eill. hvad sakkunniga personer inom PresteSt sagt mig är det icke möjligt, att under dte första åren erhålla sä många lärare på en gång.
Hela denna discussion är mig obegriplig, ty just, de, som ifra för Regeringens fria dispositionsrätt öfver anslagen, vilja deremot inskränka den.
Ordfiden framställt att i afs.-de å Utsk:s förev. de Elementar-Iärovefken må såsom reservations-anslag å RiksStaten upföras, biet propos. till bifall å Utskis hemställan framstäld och besvarad med starka
Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Frih. o. Ord f. -den förklarade sig hafva funnit
Uplästes till justering och godkändes en sålvdande votenspropos.
Den som vill att på sätt StatsUtsk, i dess Utlåt.
N:o 148, föreslagit, anslaget för Elemeutar-liirovefken upföres i RiksStaten såsom bestämdt anslag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o Ad. att ofvannämnde anslag skall såsom reservations-anslag i RiksStaten upföras.
Vid voteringens slut befanns att rösterna utfallit som följer Ja — 14.
Fortsättningen af förev:de Utlåt:s pröfning upskjöts till nästa plenum.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomna Mern. och Utlåt. nemi. från SlatsUlshoUel: N:o 150, i anledn. af RiksStrns återremisser å den i Utlåt.
N:o 125, gjorda framställning om bestämmandet af de årliga utbetalningarne utaf anslags-summan för Statens jernvägs-byggnader; N:o 151, angrde återstoden af den för afskedade folkskolelärares pensionering i RiksgisKont. afsatta tillgång; Den 21 November e. m.
N:o 152, ang:de väckt förslag om inrättande af frivilliga arbetshus; N:o 153, i anledn. dels af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de lösen för den åt Korporalerna vid indelta arméen och soldaterna vid Södermanlands Regemente anslagna aflönings-spanmål, dels af en i samma ämne vackt särskild motion; N:o 154, i anledn. af väckt motion om anvisande af medel till utbetalning af inqvarterings-penningar åt de Reg;ts-skrifvare, som äro i saknad af karaktershus å sina boställen eller ännu ej fått de för dem afsedda boställen tillträda; N:o 155, i anledn. af K. M:s Nåd.