Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så länge riksbankens och öfriga bankers monopol fortfarande finnes till, kan således ingen fri konkurrens inom penningemarknaden uppstå; och innan räntan frigifves, bör derföre hela vårt penningeväsende från grunden och till alla dess delar i ett sammanhang omorganiseras.
Finans-komitéens utarbetade och framlagda förslag utgjorde också ett sammanhängande helt i sådan syftning; men sedan åtskilliga väsendtliga stycken ur det utaf Finans» komitéen uppgjorda reorganisations-systemet redan blifvit borttagna, bör också det sist återstående nu få falla till intet.
Bland de nya mål, hvartill man borde sträfva, var att med minsta möjliga massa-omsättnings-medel drifva största möjliga ut - 266
Den 15 September. låningsrörelse, oell Finans-komitéen åsyftade derföre att skapa banker med starkare egna fonder, men med minskad sedelutgifningsrätt.
St:r hafva likväl vid sina sednaste beslut angående banklagstiftningen handlat efter motsatta åsigter, och ökat, i stället för att minska, bankernas sedelutgifningsrätt, och den enda väsendtliga inskränkning, som do bibehållit under sedelmassans obegränsade tillväxt, är den pröfningsrätt vid bankers inrättande, som blifvit K. M. förbehållen; men äfven den måste bortfalla, om räntan skall kunna göras fri, ty den svåraste orättvisa skulle otvifvelaktigt begås, om samma statsmakter, som upphäfde den hittills uppställda gräns emot räntans stegring, lade några hinder i vägen för nya bankers tillkomst och sedelutgifningens ökande i huru stor skala som helst.
En sådan oinskränkt rättighet för hvarje uppkommande bankbolag att få utgifva sedlar, är dock mycket farlig för Riks-Bankens säkerhet och myntvärdets deraf beroende trygga upprätthållande, och den kan derföre, i min tanke, icke medgifvas, förr än Riks-banken blifvit på annan grund reorganiserad, så att en af silfver omotsvarad sedel upphör att vara landets enda lagliga betalningsmedel.
Men om man, utan sådan förändring, gör räntan fri, och dervid bibehåller ett inskränktare antal oktrojerade banker, blir hela verkan den, att man ökar dessa bankers redan förut stora privilegier, och detta så mycket mer, som man, genom föreskriften att endast 6 månaders papper skola få åtnjuta den högre räntan, tillskyndar de stora penninge-anstalterna en förmån, hvaraf enskilde kapitalegare blott med yttersta svårighet skulle kunna sig begagna.
Skall derföre nu någon ändring göras uti lagstiftningen ang:de räntan, tror jag att åtgärden borde inskränka sig till att blott för 3 månaders papper medgifva aftalets frihet, ty med detta försök alt tillämpa den nya grundsatsen, kunde åtminstone ingen stor skada ske, emedan största delen af den genom bankerna skeende utlåningen i alla fall icke kunde ställas på så kort tid.
Och vid en följande riksdag kunde man sedan möjligen taga ett steg längre, om nemi. derförinnan man, i stället för de nu i misskredit komna filial-bankerna, lyckades tillvägabringa tillräckligt många andra motsvarande bankinrättningar, som, utan att öfverfylla omsättningsrörelsen med nya sedlar, dock kunde konkurrera att öfverallt i landet tillhandahålla för den ekonomiska verksamheten erforderliga förlagstillgångar i tillräcklig myckenhet och på billiga vilkor.
Men skall man fortsätta att i Riks-Banken alltmera koncentrera landets största utfåningsrörelse, blir det statens egna, af R.
St:r, såsom styresmän för banken, tillsatte tjenare, som, om man gör räntefoten fri, skola bestämma denna efter sitt godtycke; och under ett så orimligt och emot all fri utveckling stridande förhållande, må man ej tala om konkurrensens makt, och ej föregifva att man gjort aftal om penningars öfverlåtande ur en hand i en annan lika fria, som aftalen om sådan öfverlåtelse af all annan välfången egendom.
Den 15 September. 267
Med stöd af hvad jag nu anfört, yrkar jag således afslag å den nu föredragna punkten och bifall till Hr Nordströms reservation.
Efter förmälan att en ytterligare inbjudning i ämnet ankommit, lät Hr Gr. o.
Landtm, uppläsa Hederv.
Bonde-St:s prot.-ntdrag N:o 427, innefattande inbjudning till de öfriga Riksstånden att förena sig i Bonde-St:s beslut att afslå förev:de Betänk.
Ofvertygad, som jag är, att större delen af detta Stånd redan fattat sin mening ang:de detta ämne, skulle jag icke ånyo uppträdt, om' icke en värd talare här midtemot tvungit mig dertill, ty enligt hans uppfattning skulle jag hafva bevisat motsatsen af hvad jag ville, och ett så tvetydigt beröm kan jag icke tillerkänna mig.
Enligt hans uppfattning, skulle jag vara en afsvuren fiende till all närings utveckling.
Så är ingalunda förhållandet, utan har jag föreställt mig att, om näringarne i ett land skola kunna utvecklas, så böra de drifvas med kapital, som uppkomma inom landet, och icke med penningar, som mot dryg ränta upplånas utom detsamma.
Icke heller har det någonsin varit min mening att vilja undertrycka kreditanstalter, och hvar och en, som någon tid bevistat riksdagen, bör veta att jag vid hvarje tillfälle sökt försvara privatbanker; men en sak är att försvara en väl ordnad kreditanstalt, och en annan att uttrycka farhåga att dessa kreditanstaller missbrukas till mehn liir det allmänna, till mehn för eganderätten —; det är mot detta jag ifrat.
För öfrigt har jag sagt, att det vore önskvärdt att icke mer än 3 månaders sikt beviljades på papper, som skulle draga högre ränta, och detta vore i synnerhet till nytta för jordbrukaren.
Jag vidhåller dock fortfarande att det fördelaktigaste vore, om hela frågan blefve afslagen; men då ingen talat härför, vidblifver jag mitt förra förslag.
Hr Mannerskantz har yttrat sig komma att rosta för inskränkning af fri ränta till papper på 3 månader, men jag kan icke fatta hans motivering härför.
Han säger, att det vore att gynna bankerna och att leda dem in på den rö relsen, att blott lemna penningar på 6 månader; men, efter min öfvertygelse, är det just denna rörelse, som öfverenssiämmer med industriens behof i allmänhet.
Ställde man deremot papperen på 3 månader, skulle man tvärtom leda in dem på en rörelse, som icke är naturlig, ty 3 månaders papper äro visserligen behöflige, men långt mindre än 6 månaders.
Dessutom vill jag erinra derom, att den förutsättningen, att banken skulle drifva upp räntan, är alldeles falsk, ty det ligger tvärtom i bankernas intresse att hålla räntan så låg som 268 Den 15 September. möjligt, ty l:o mäste de, på samma gäng räntan stiger, betala högre ränta på depositionerne, och 2:o är det lättare för dem att välja goda papper, när räntan är låg.
Detta gör också, att jag icke kan förstå den siste värde talarens mening, då han säger att man härigenom skulle leda in banken på en oriktig väg.
Jag fortfar således i mitt yrkande.
Utan att vilja ingå på Gr.
Sparres grundsats, att om en princip erkännes som riktig, så bör man också antaga den, måste jag dock erkänna att jag i allmänhet gillar Utsk:ts åsigter, och under andra omständigheter icke skulle hafva något emöt att räntan helt och hållet frigåfves.
Men man bör dock som lagstiftare se till, huruvida en grundsats passar in på de förhållanden och det land, i afseende å hvars lagstiftning den skall tillämpas.
Och det är just med anledning häraf som jag icke kan gilla Utsk:ts motivering i afseende å räntans förhållande till jordvärdet.
Här är, som vi veta, förhållandet ganska olika emot i andra länder, der man alltid beräknar räntan på jord lägre än på penningar, och detta af den ganska enkla orsaken att jorden är ett kapital, som ständigt förbättras.
En talare har sagt, att han tror öfvertygelsen vara allmän om nyttan att lemna räntan fri; men just nu har underrättelse ingått från Bonde-St. att frågan der fallit med en majoritet af 57 röster mot 7.
Detta är för mig en anledning till att önska, det grundsatsen endast småningom tillämpas, och förenar mig således med dem, som önska att till en början endast räntefoten för 3 månaders papper må lemnäs fri; hvarpå jag anhåller om propos.
Till följe af Gr.
Sparres begäran om förklaring ang:de mitt förra yttrande i afseende å den utlåning, som skulle drifvas från bankerne, då fria räntan endast skulle gälla 3 månaders papper, ber jag att få nämna några ord.
Jag tror mig icke vara främmande för de olika utlåningssätt som bedrifves såväl i åtskilliga landsortsbanker som i R.
St:rs Bank, och icke heller obekant med de klasser, som begagna det ena eller andra utlåningssättet; och erfarenheten har lärt att vissa slags klasser begagna hvar sitt bestämda lånesätt.
Hela den jordbrukande klassen lånar på 6 månader med 3 å 4 omsättningar, och kan icke begagna sig af kortare utlåningstid, då deremot andra idkare af andra näringsgrenar både i Riksbanken och i landsortsbankerne med förmån låna på kortare tid på s. k. aflarspapper.
Landsortsbankerne hafva dessutom vanligen haft ett bestämdt kapital afsatt för det ena eller andra lånesät tet; och då det lånesätt på 6 månaders tid, som jag nämnde hufvudsakligen häfver begagnats af jordbruksnäringen, vanligtvis har upptagit den största delen af lånefonden, anser jag derföre för säkert att, om man nu frigifver räntan för reverser å tre Den 15 September.
269 månader, men icke för längre papper, bankerne då, för att icke förlora största antalet af sina låntagare, skola finna sig föranlåtne att äfven fortfarande dela sina fonder vid både längre och kortare lånetider, äfven om det förra lånesättet ej skulle medföra så hög ränta som det sednare; och jag tror derföre icke att en tillåtelse till höjning af räntan inom andra rörelsegrenar skulle verka något synnerligt inflytande till minskning af åtminstone landsortsbankernes utlåningsrörelse till den jordbruksidkande delen af den lånsökande allmänheten.
Sparre har sagt, att det icke finnes något intresse för bankerna att drifva upp räntan, äfven om de skulle få frihet att bestämma denna som de vilja.
Men jag får förklara, att jag flera gånger haft att bekämpa försök inom banker i denna riktning.
Och om det förslag går igenom, som sammansatta Utsk:t hade framställt och Gr.
Sparre här förordade, ang:de sättet för anskaffandet af de enskilda bankernas grundfondssäkerheter, kommer detsamma att utöfva den menliga inverkan å landsorternas banker, att det icke mer blir jordbrukarna, utan kapitalisterna, som blifva de styrande och bestämmande inom bankerna, och det starkaste intresset inom bankerna blir då det, som sträfvar att genom räntefotens höjande bereda bankdelegarne den högsta möjliga inkomst.
Men efter man nu tyckes vilja gå ett steg framåt, kan jag icke anse annat, än att de, som vilja tillämpa grundsatsen, skola kunna låta sig nöja att taga blott ett mindre steg, och derföre fortfar jag med mitt förra yrkande, alt förslaget i Hr Nordströms reservation måtte blifva af R. o. Ad. antaget.
Här har under diskussionen blifvit framhållna vissa speciella omständigheter, som skulle utgöra skäl för att icke kunna bifalla den nu föreslagna förändringen, och jag anser mig derföre pligtig att ånyo upptaga R. o. Adis tid några ögonblick, för att yttra mig om dessa speciella frågor.
Man har nemi. sagt, att detta förslag om fria räntan icke skulle komma några andra till godo än penningemännen, samt att det nuv:de förhållandet med banker i landsorten och RiksBankens sedelutgifning skulle sättas i fara.
Hvad den första farhogan, eller att åtgärden blott skulle komma penningemän till godo, beträffar, vill jag blott påminna om att dessa penningemän, vare sig banker eller ensklida, icke endast röra sig med sina egna penningar.
Egentligen äro de blott medlare mellan kapitalegande och kapitalbehöfvande, och detta gör således, att om en ökad ränta vid vissa tillfällen skulle uppkomma, är det icke blott några få personer, utan alla som hafva kapital att aflåta, som derpå skulle komma att vinna.
Förändringen har dock icke sin största betydelse härutinnan, utan deri, att våra penningeförhållanden komme ifrån ett konstladt till ett naturligt skick, så att pengarne t. ex. vid en kris kunna få sitt naturliga och rätta värde; ty som det nu är, kunna förhållanden uppkom - 270 Den 15 September. ma, sorn i och för den jemna utvecklingen af näringslifvet kunna medföra de vådligaste följder.
Räntan är nemi. just den gradmätare, som utmärker penningeställningen och visar när man måste hålla sig tillbaka från spekulationer, derföre att penningarne blifva dyrare.
Afven har man under diskussionen yttrat att våda kunde uppkomma för Riks-Banken genom förslagets antagande.
Jag ber då få nämna att detta förefaller mig så mycket mera oväntadt som just motsatsen är en allmänt antagen financiell sanning, och att det är genom den bundna räntan som banken beröfvas förmåga att skydda sig på ett naturligt sätt.
Vid en penningekris finnes nemi. nu ingen annan utväg är att alldeles afbryta, eller på godtyckligt sätt förminska lånerörelsen, i stället för att, såsom annorstädes sker, och som hvar och en torde erkänna vara mera billigt och lämpligt, endast höja räntan i förhållande till kapitalets verkliga värde för tillfället.
I afseende på tiden för de förbindelser, på hvilka fria räntan skulle få tillämpas, anser jag emellertid att den bör bestämmas till 6 månader, ty om den inskränkes till endast 3, skulle det i min tanka medföra en allt för stor rubbning i våra financiella vanor och bruk.
Jag vidhåller således min anhållan om R. o. Ad:s bifall till förslaget; men då Borgare-St. gjort en inbjudning att en ringa jemkning skulle göras i redaktionen, så får jag, (fastän jag visserligen icke finnér ändringen behöflig) likväl, till vinnande af öfverensstämmelse, och då förslaget härigenom kan anses blifva tydligare, anhålla att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts förslag, med den af Borgare-St. föreslagna förändringen.
Min mening hade icke varit att deltaga i diskussionen, men då jag hört personer, på hvilkas omdöme Ståndet säkerligen fäster stort afseende, anse att det ligger någon fördel för jordbrukaren och den mindre industriidkaren deruti att den fria räntan icke skulle ega rum för andra papper än sådane, som äro ställda på högst 3 månaders betalningstid, måste jag deremot inlägga min protest.
Dessa papper lämpa sig icke för våra affärsförhållanden, ty de blifva endast förmånliga för konsumenten, men icke för producenten, och aldra minst för den mindre jordbrukaren.
Det är nemi. oftast icke låntagaren, som bestämmer vilkoren för lånet, utan den, som försträcker pengarne.
Den täta omsättningen förorsakar både kostnad och tidspillan, och derföre tror jag, att de Hrr, som med afseende å inbjudningen från Bonde-St. hafva tillstyrkt inskränkning i den af Utsk:t föreslagna tiden, göra landtbrukarne en stor otjenst.
För min del skulle jag helst vilja borttaga all inskränkning i afseende å tiden, och i stället lägga den på den säkerhet, som ställes för lånet.
Och som jag anser det förslag, Utsk:t framställt, hafva företräde, får jag anhålla om bifall till Betänk:t.
271 Hr Mannerskantz:
Ämnet är af den vigt att det icke torde anses som förspilld tid, om jag än en gång säger några ord derom.
Om jag, lika med Gr.
Mörner, trodde att en inskränkning i den af Utsk:t föreslagna tiden skulle hafva till påföljd att lånetillgången för den jordbrukande klassen skulle förminskas, hade jag icke varit för detta förslag, men i landsorterna är det fullkomligt omöjligt att ställa dervarande bankers hela utlåning på 3 månaders tid, och försöket att införa uteslutande en sådan tidsbestämmelse för bankerne kan derföre icke låta sig göra.
Det är också just under denna förutsättning jag förordat denna kortare tid, emedan en del af kapitalet då kommer att afsättas för den jordbruksidkande industriens behof, till lägre ränta.
Man har sagt att penningerörelsen bestämmer sig sjelf, men detta sker genom penningekriser, och en sådan kris framkallas genom en mycket stark sedelutgifning, hvilken åter måste anses såsom vilkor för räntans frigörande.
Oin man således proklamerar den fria räntan, så måste, såsom jag förut har nämnt, bankerne först ställas på en annan fot, ty annars föranleder man just den starka sedelutgifning sorn i mer än ett afseende förorsakar vårt lands förderf.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels af Frih.
Gripensedt, att R. o. Ad. skulle bifalla den förev:de punkten, med den af Borgare-St. deri vidtagna förändrade kommatering, samt lägga Bonde-St:s inbjudning till handlingarne, dels af Gr.
Liljencrants, att R. o. Ad. måtte antaga punkten med den förändring, att orden 6 månader utbyttes emot orden 3 månader, samt lägga Borgare- och Bonde-St:ns injudningar till handlingarne, och dels slutligen af Frih. Hermelin, att R. o. Ad., med antagande af Bonde-St:s inbjudning, skulle afslå den förev:de punkten och lägga Borgare-St:s prot.-utdrag till handlingarne.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till punkten utan förändring och inbjudningarnes läggande till handlingarne, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till punkten med den af Borgare-St. vidtagna förändrade kommatering samt läggande till handlingarne af Bonde-St:s inbjudning, då svaren utföllo med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
301 af tvänne Grefve Hår/Is memorialer, det ena rörande direet beskattning af penningeförmögenhet, det andra om medel till beredande af jemlikhet i Beskattningen; af Herr Pereswetoff
Mor a t lis memorial om upphäfvande af stadgandet i 17 Gap. 8 §* HandelsBalken och dermed gemenskap ägande föreskrifter, rörande förmånsrätt i fast egendom för barnarf m. m. samt inrättande af FörmyndareKammare i Rikets alla Län; af Grefve Gyllenborgs memorial om skyldighet för Konungens Befallningshafvande att till JustitiasCantzleren och Justitieombudsmannen insända ett exemplar af vissa kungörelser; af fyra Grefve Hårds memorialer, det ena om Concoursmassors skyndsamma realiserande, samt UtsökningsFörfattningarnes förbättring och strängare efterlefnad, det andra om inskränkning af förmånsrätt för ränta å intecknade Capitaler, det tredje om vissa föreskrifter vid UtmätningsAuctioner å så väl fast sorn lös egendom, samt det fjerde angående verkställigheten af Bysättningsutslag ; af Kongl. Maj:ts skrifvelse angående frågan om näringsfriheten; af Grefve Hårds memorial rörande allmän näringsfrihet; af Kongl.
Maj:ts Proposition angående behofvet af en fond till understöd för Jordbrukare, sorn genom frost och hagelskada förlora växande gröda; 502 af Kongl. Maj:ls Skrifvelse angående en föreslagen och utarbetad ny Författning om mått, mål och vigt; af Friherre Palmstjernas memorial om ett förbätlradt skoleväsende i Landsförsamlingarne; af Herr von Heynes memorial om jemkning i Extra Roteringen; af Grefve Hårds memorial om upphäfvande af KronoBrännerierne; af Friherre
Skjöldebrands memorial om beskaffenheten af den säd, som bör till Kronans Magaziner aflemnas.
P. 723. — af Herr Gripensvärds memorial om rättighet för Tidnings-redaeteurer att i RiddarhusCantzliet hafva tillgång till Ridderskapets och Adelns justerade otryckta Protocoller. P. 728. — om läggande till handlingarne af ExpeditionsUtskottets memorial rörande LyckönskningsAdresserna i anledning af H. K. H.
Kronprinsens förmälning.
P. 729. — om gillande af 2:neStatsUtskottets Utlåtanden, det ena om den provisoriska LäneStyrelsen på Öland, det andra angående tryckningskostnaden för Ridderskapets och Adelns samt PresteSlåndets Protocoll vid innevarande, samt utdelning af sistnämnde Stånds Protocoll vid sistförflutne Riksdag.
P. 729. — om återremiss af StatsUtskottets Betänkande angående inrättande af ett nvtt Fögderi i mj ~ AVermelands Län. P. 729. — om BondeStåndets rätt alt tillsätta hela sin CantzliBetjening, utom Secreterare!!. P. 730.
503 ProtocollsUtdrag, Riclderskapets och Adelns: om remiss till ConstitutionsUtskottct af anmärkningar emot StatsRådet och samtelige Föredragande StatsSeereterare.
P. -y58. — om remiss af 4 StatsUlskottets memorialer innefattande anledningar till anmärkningar mot Föredraganderne af Krigsärenderne och Föredraganden af Ilandelsoch Finance-ärenderne.
P. 801. — om remisser; af Herr Montgommeries memorial angående upphäfvande af NummerLotterietoch GeneraiAssistanceContoiret; af Herr Gripensvärds memorial om inköp af Kronans andel i uppbörden vid det så kallade Södra Stäket; af Herr af Bornemans memorial om inqvarterings ersättning till WarfsSlaterne vid ÖrlogsFlottan i Carlskrona samt Escadrerne i Stockholm och Götheborg; af Herr von Hartmansdorff^ memorial om infordrande af upplysningar rörande Kronans hus; af Herr von Hartmansdorff^ memorial om anslag å Stat till inköp af Astronomiske Instrumenter; af Herr Treffenbergs memorial om inköp af åtskillige Trädhus i Götheborg, som äro belägne nära Kronans Förrådshus; af Herr Tigerskölds memorial angående anslag å Stat till befordrande af VexelUndervisningen; af Herr Stråles memorial, innefattande ett finance-project; af Herr Bruncronas memorial om befrielse för Lotsar från Bevillnings erläggande; 304 af Hen1 LiljestrMes memorial angående nedsättning af Bevilluingen för fastighetsvärden; af Herr Reutersvärds memorial angående fångars sysslosättning; af Grefve Grönstedts memorial angående deportation af lifstidsfångar; af Herr Tigerskölds memorial angående inrättande af FörlikningsDomstolar; af Herr Gripenstedts memorial angående inrättande af SockneMagaziner; af Herr Löwenströms memorial angående utfärdande af en KlädFörordning.
P. 802.
Pi otocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: Mars. om remiss af Herr von Arbins memorial om förändring i inqvarteringen för Wendes ArtilleriRegemente; af Friherre Rehbinders memorial angående sättet att afhjelpa allmänna förlägenheten; af Hans Evcelience Grefve Cederströms memorial angående allmänna förlägenheten, samt behofvet i vissa fall af medel till pensioner för StatsRådets Ledamöter; af Friherre Anckagsvärds memorial om indragning af Ministerplatser vid främmande Hof; af Friherre Wrangels memorial om grunderna för beskattning af fastigheter; af Herr Hammarskölds memorial, innefattande anmärkningar emot nu gällande skolordning; af Herr Tolls memorial om nyttan af marscher för Armeen och sättet att derigenom befordra penninge-cii dilation. P. 75.
Pro - 305 ProtocollsUtdräg, Pdddérskapets och Adelns: rörande Stats- och BancoUtskotteiis betänkande angående förändring i tiden och sättet för indrifningen af GothaCanal-Bolags-, Götheborgs- samt Malmö f. d. DiscontVerks ännu utestående fordringar.
P. 204. — angående remisser: af Konungens Proposition angående Yeterinairlnrättningen; af Konungens Proposition angående KronoSkogarne i Riket, af Herr Cederschjölds memorial om Indragning af de stipendier, hvilka blifvit anslagne till understöd för Prester som studera Medicine, m. m.; af Friherre Tolls memorial om anslående af medel i anledning af H. K. H.
KronPrinsens förestående förmälning; af Grefve von Plåtens memorial om anslag af nödiga medel till bestridande af de kostnader, hvilka, i och för H. K. H.
KronPrinsens förmälning, dels redan inträffat, dels ännu måste uppkomma; af Herr Lagerhjelms memorial angående stiftande af en lag, soin på alla för Varu-transport nödige vägar lämpar allmänna lagens stadgande i 25 Cap. t Byggninga-Balken, om Landsvägar; af Herr Anckarsvärds memorial om rättighet för Nerikes Rusthållare, att för hästfrihet betala samma Vacance-afgift, som Rusthållarne i Öster- och Westergöthland, samt att Nerikes Sqvadron af LifRegementets HusarCorps måtte med Ne - 306 rikes Infanteri-Regemente sammanslås; af Grefve von Plåtens memorial om rättighet för Norrska Skepp att, under alla förhållanden, i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska Skepp, så länge desse njuta samma rätt i Norrska hamnar; af Herr Lefréns memorial om sättet att så tillverka Svenskt Jern, att det på Norra Amerika kan vinna afsättning; af Herr Tolls memorial om åtgärder till afhjelpande af den för hand varande penningeförlägenheten; af Herr Montgommeries memorial om nedsättning af den nu stadgade Skjutslegan; af Friherre Cederströms memorial om bestämmande af det Statshushållnings-system, som hädanefter skall följas.
P. 204. — om ConstitutionsUtskottets memorial rörande tillsättande af ett Särskilt Utskott i afseende på den öfverklagade förlägenheten synnerligast för Jordbruksnäringen.
P. 207. — rörande Stats utskottets memorial och utlåtanden: om Skatteköp af någre lägenheter under Elfsborgs KungsLadugård; om Landshöfdingen Grefve von Rosens ansökning angående befrielse från ansvarsskyldighet i afl.
Kronofogden Grönvalls Balance; om Allmogens i åtskillige Härader af Malmöhus