Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får sluteligen nämna, att denna kyrkas underhåll har varit ämne för Unionscomiteens öfverläggningar, och alt fortsättningen af bidrag dertil kommer under pröfning när K.
M. linner för godt att för Sveriges Ständer och Norriges Storting framlägga det förslag, som i della hänseende är eller kan blifva utarbetad!.
Jag linner i della förhållande ytterligare ett skäl för R. o. Ad. att afslå detta betänk., hvarom jag nu vördsamt begär propos.
Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Det af Hr von Hartmansdorff omnämnda förhållande, alt Norrska statsverket directe bidrager till den ifrågavar. kyrkans underhåll innefattar ett bevis på huru mycket klokare Norrmännen behandla sina inrättningar
Den 9 A p r i 1 e. m. 211 för handel och sjöfart, än vi i Sverige.
Genom det från statsverket directe utgående bidraget förhöjas icke afgifterna för dem, som idka sjöfart.
Genom den Svenska åtgärden att lägga afgifler på fartygens lästetal, ökas deremot de omkostnader, som
Svenska skeppare mäste beräkna för att fä en fördelaktig frakt.
Delta är ett af de många exemplen pä burn Norrmännen genom nedsatta afgifler till consuler och sådant bereda fördelar för sina skeppare, under del att vi i Sverige försvära sjöfarten.
Deraf kommer, att i Götheborg, Norrska skeppare få frakter lättare än de Svenska, sorn mäste taga högre frakt.
Pä det att Otsk. mätte laga denna sak i noggrannare öfvervägande och tillse, att denna kyrka snarare får sina behof uppfyllda genom direcl statsbidrag, än genom en afgift, som försvårar fraktfarten, anhåller jag om älerremiss af betänk.
De skäl, som af Gr.
Mörner blifvit anförda, äro af en allmännelig beskaffenhet och jag vill visserligen icke bestrida deras riktighet.
Ilär är likväl en fråga af ringa betydenhet, nemi. att underhålla en för båda länderna gemensam kyrka genom en afgift, som af ålder utgått af Svenska sjöfarten.
Innan någon annan reglering kan vidtagas, på grund af Uuionseomileens förslag, synes det icke vara skäl alt göra någon tillfällig förändring.
Huru skulle t. ex. R.
St. för närvarande kunna veta hvad ersättning som genom ett bestämdt anslag lämpligen skulle gifvas för den nuvarande afgiften.
Vi äro emot slutet pä riksdagen och känna hvarken den närvarande afgifteus belopp eller kyrkans behof.
Jag finner derföre för min del lämpligast all afstå betänk, och låta förblifva vid hvad som för närvarande är, tilldess alt saken kan blifva närmare utredd och ställd i likstämmighet emellan båda rikena.
Jag gillar den grundsats Gr.
Mörner här framställt, alt sjöfarten genom direcl anslag bör befrias från afgifler till denna kyrkas underhåll, och instämmer derföre tili haus begäran om äterremiss; men som jag förmodar, att StatsUisk. lärer fä ganska svårt att utreda så väl beloppet af hvad som ärligen inflyter som af hvad för kyrkans underhåll är af nöden, sä skulle jag för min del finna lämpligast, att SlatsUlslc., med frånträdande af sitt nuvarande tillstyrkande, ville föreslå R.
St. att till K.. M. ingå med tind. anhållan om en undersöknings anställande i detta läll, pä det att nästkommande Ständer mätte erhålla en K. propos. om ett sådant anslags beviljande, i utbyte emot de afgifter, som under tiden för skeppsfarten utgå.
Frih, Palmstjerna, Carl Otto:
Det kan icke nekas, att icke denna afgift, ehuru mindre betydlig, likväl tynger den del af handeln, som går pä England, och att afgiften faller orättvist på dem, som aldrig besöka London och således icke hafva något gagn af den inrättning, för hvilken afgiften utgöres, och det är på denna grund som Disk. ansell, alt den också borde för nyssnämnde sjöfarande upphöra.
Men ä andra sidan är det också påtagligt, 212 Den 9 A pi il e. m. att denna ganska inskränkta församling icke kan underhålla sin kyrka i det skick den hittills varit, om de medel indragas, som dertill varit anslagna.
Då emedlertid denna inrättning är gemensam för både Sverige och Norrige, och då förmodligen de Hesla fartyg någon gång besöka London i handelsärenden, sä kan inrättningen anses vara en gemensam angelägnhet för handels- och sjöfarten.
Nu finnes det en fond, nemi.
Handels- och Sjöfartsfonden, som är ämnad att bestrida de utgifter, som Konungen anser för handeln oell sjöfarten nödiga eller nyttiga.
St. skulle anhålla, att K.
M. täcktes å denna fond låta anvisa det mindre betydliga belopp, som för denna kyrkas underhåll kan erfordras, så blefve ändamålet vunnet, utan att någon orättvist betungades.
Ty Handels- och Sjöfartsfonden bildas af sjöfarten i allmänhet, som af denna kyrkas bibehållande har sin nytta, emedan de handlande, som hittills icke besökt London, ett annat år kunna göra det.
Jag hemställer derföre, huruvida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att bifalla Ulskms tillstyrkande, med det tillägg, att R.
St. i und. anhålla, det K. M. ä Handels- och Sjöfartsfonden täcktes anvisa det belopp, som till denna kyrkas underhåll kan erfordras.
I det väsendtliga är jag förekommen genom det yttrande Frih.
Palmstjerna nyss afgifvit.
Jag ämnade nemi. äfven väcka fråga derom, alt R.
St. skulle lil! K. M:s disposition ställa ett förslagsanslag för detta ändamål, i händelse beloppet kunde bestämdt utsättas.
Huruvida Handels- och Sjöfartsfonden dertill lemnar tillgång är mig obekant, men jag tror mig med säkerhet kunna antaga, att statsverket icke mätte sakna medel att derutaf anslå hvad som härtill fordras.
På del att icke R. o. Ad. mätte ensidigt fatta ett sådant beslut, som icke kommer till de andra Ståndens kännedom och således icke skulle leda till något resultat, skulle jag emedlertid tro, att ärendet bör till Utsk. återremitteras.
Jag godkänner riktigheten af de anmärkn:r Gr.
Mörner gjort och anser, att saken blifver bäst af gjord om R. o. Ad. vidtager det beslut, Frih.
Derigenom blefve kyrkan betryggad vid hvad hon äger och sjöfarten befiiad från en afgift, som, ehuru ringa, dock alltid betungar henne, särdeles när man jemför den med den Norrska, hvilken är mera gynnad.
Jag tror mig blott böra till Frih.
Palmstjernas förslag lägga, att ersättningen borde utgå från den del af Handels- och Sjöfartsfonden, som tillhör Sverige enskildt, emedan det finnes en annan del, som är gemensam för både Sverige och Norrige.
Jag tror äfvenledes det vore bättre om R. o. Ad. genast bifölle betänk, med detta tillägg, än att återremittera det, ty det är till befarandes, att de öfriga Stånden redan hade af gjort saken, när Utsk:s beslut återkomme, och att således den rättelse R. o. Ad. velat vidtaga, förfelade sin verkan.
Bifaller
Ståndet deremot Frih.
Palmstjernas förslag, så kunde de öfrige Stånden genast inbjudas alt sig dermed förena.
Den 9 A p r i 1 e. m. 213 Gr. Sparre, Erik, sora hade anmält sig, förklarade, då han nn uppropades, att han blifvit förekommen af andre talare och derföre afstod frän yttrande i ämnet.
Genom ett bifall till Utskras betänk, bibehålles afgifteu för de fartyg, hvilka anlöpa London.
Jag skulle tro, alt om man vill göra en förändring, så är det icke skäl att bibehålla denna afgift för några af de till England afgående fartyg.
Jag ser icke något skäl, hvarföre de fartyg, som besöka London, skola betala drygare afgifter än andra.
Jag har intet alt erinra vid Gr.
Mörners sista anmärkn., ehuruväl det kunde finnas vissa skäl derför, att de som anlöpa London, äfven må erlägga någon afgift, emedan de troligen begagna kyrkan.
Men då denna afgift i alla fall är sä ringa, sä vill jag icke färsta mig dervid.
I afsönde på Hr von Hartmansdorffs förslag, alt Ständerna skulle anhålla, det denna ersättning skulle utgå af den del af Handels- och Sjöfartsfonden, som ensamt tillhör Sverige, så hemställer jag, huruvida icke detta kunde helt och hållet öfverlemnas ät K.. M., som säkert pröfvar hvilkendera fonden, som i detta fall bör användas, utan att Ständerna behöfva yttra sig deröfver.
Jag vill i detta hänseende icke skilja mig från Frih.
Palmstjerna, och åtnöjer mig med att hafva uttalat min mening.
Det skall åtminstone bevisa, att jag icke velat träda Norrmännens rätt för nära.
Sådant vill icke eller R. o. Ad., och icke eller skall Konungen göra det.
Jag hyser fördenskull ingen betänklighet, alt öfverlemna saken lill Konungens förfogande.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot förevarande punkt af Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms utlåt.
N:o 96 gjorde anmärkmr föranleda lill densammas återremitterande.
Ropades nej. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde härefter, om R. o. Ad. behagade bifalla 2 punkten af Ulskms utlåt, med det tillägg, att R.
St. jemväl borde hos K. M. i lind. anhålla, det K. M. läcktes af Handels- och Sjöfartsfonden anslå det mindre betydliga belopp, som till ifrägavar. kyrkas underhåll erfordras och motsvarar den hittills utgående afgiflen, hvilken hädanefter skulle upphöra.
Om jag icke misstagit mig om hvad som föregått under debatten, så innehöll Gr.
Mörners, af alla talare, som i ämnet yttrat sig, bifallna förslag, all äfven de fartyg, som anlöpa London, skola befrias från denna afgift.
Såvida jag icke bedragit mig i 214 Den 9 A pr i 1 e. m. min uppfattning, anliäller jag, att propos. malte inrättas i öfverensstämmelse härmed.
Landtm, tillkännagaf, att orsaken hvarför han icke gjort propos. å Gr.
Mörners förslag om afgiflens upphörande äfven för de fartyg, som anlöpa London, varit den, alt H. Ex. icke hört Frih.
Palmstjerna, Carl Otto, instämma deri. f anledn. häraf förklarade Frih. Palmstjerna, Carl Otto, alt han till alla delar förenat sig med Gr.
Mörner, hvarefter il.
Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavar. del af Ulskms utlät, med den förändring, ali uti den deri tillstyrkta lind. anhållan hos K.
M. orden, ”sorn icke anlöpa denna hamn” skulle uteslutas, samt med del tillägg, alt R.
St. derjemte borde hos K. M. i und. anhålla, det K. M. täcktes af Handels- och Sjöfartsfonden anslå det mindre betydliga belopp, som till ifrågavar. kyrkas underhäll erfordras och motsvarar den hittills utgående afgiften, hvilken hädanefter koinme att upphöra.
Uppå sedermera framställd propos. beslöt R. o. Ad., alt de öfriga RiksStm skulle vänligen inbjudas att uti detta beslut sig med R o. Ad. förena.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskins d. 5 dennes f. m. pä bordel lagda utlåt.
Nio 97, i anledn. af äierremiss af betänk.
Nio 38, angille personliga skyddsalgiflens användande till folkundervisningens befrämjande, blef härefter föredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Hr von Troil, Sam.
Guslaf, Hr vou Hartmansdorff, Aug., och Gr.
Gabr.
Föredrogs och lades till handlingarne BancoUlskis d. 5 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 50, med tillkännagifvande, att omröstning blifvit i förstärkt BancoUlsk. anställd öfver en af de frågor, som omförmälas i Utskis mern.
Föredrogs, men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, och Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, ånyo pä bordel Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Ulskins d. 5 dennes f. in. bordlagda betänk.
Nio 30, i anledn. af väckte frågor 0111 förändringar i stängselförfatluingarne.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- 0.
Ekon.Utskis (1. 5 dennes f. m. pä bordet lagda betänk.
N:o 137, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en ny skrå-ordning.
Palmstjerna, Carl Otto: Hr af Harmens, ledamot i SlatsUisk. har tillkännagifvit, att han icke kunnat inställa sig efter tilländalupen, med Hr Gr. o. Landtm» tillstånd begagnad' ledighet, hvilken nu är slut, men att lian likväl längre fram på riksdagen hoppas och önskar att återkomma.
Ilan önskar således
Den 9 A p r i 1 e. m.
215 afsäga sig sin plats i StatsUtsk. med anhållan, att han måtte få bibehålla sin riksdagsmannarätt.
Uppå i anledn. häraf framställd propos., biföll R. o. Ad., att Ur af Harmens, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, linge blifva entledigad frän sin befattning såsom ledamot af StatsUtsk.; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Electorer att i deras nästa sammanträde utse en ny ledamot i nämnde Ulsk.
Lades på bordet nedannärande från Utsk:n inkomue ullälm och mein.; nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 258, i anledn. af K. M:s nåd. propos. angide colonien S-.t Barthelemvs återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning; IN:o 259, i anledn. af väckt motion, ang:de utsättande af liden för nästa revision af Statsverkets, Bankens och Riksg.cont-.s tillstånd, styrelse och förvaltning; Bevillnings-Ut skottet: N:o 33, ang:de de till den blifvande nya bevillningsstadgan hörande formulär. II. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 9 om aftonen.
In lidem protocolli, Albert Munck.
Thorsdagcn den 10 April 1845.
Justerades 11 prot.utdr. för d. 9 dennes e. m. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, i anseende till tjenstebefattningar, anmält sig vara hindrad alt fortfara med sin befattning såsom ledamot af BancoUtsk., samt fördenskull anhållit att derifrån blifva entledigad, men likväl få bibehålla sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II.
Ex. anmodade Hrr Electorer alt i deras nästa sammanträde utse en ledamot af nämnde Utsk. i st. f. Hr Bråkenhjelm.
Föredrogs ånyo BancoUlskis d. 2 och 9 dennes på bordet 216 Den 10 April. lagda utlåt.
N:o 44 öfver de inom RiksSfin gjorda anmärkn:r vid betänk.
N:o 2!), med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m.
Uppå af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. bifölls, att detta utlåt, finge §:vis förekomma till afgörande.
§ I Upplästes följande af H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna, Magnus, inlemnade anförande:
Som BancoUtsk-.s financebetänk. nu kommer linder öfverläggning, torde R. o. Ad. benäget tillåta mig, såsom Utsk:s ordförande, att i korthet redogöra för de principer, som ligga till grund för detta betänk.
Utsk. har haft 2:ne hufvudföremål i sigte: det ena, att consolidera Bankens förmögenhet; det andra, att bereda medel till rörelsens lifvande i landet.
T det förra afseende hvad rörer Bankens consolidation, har Utsk. föreslagit följande åtgärder: l:o.
Att bestämma Bankens grundfond (vill med andra ord säga dess öfverskott af fordringar och af metallisk valuta utöfver beloppet af dess skulder), till en summa af 10,000,000 r:dr b:co, (se § 1) som utgör 4,000,000 r:dr mera, än hvad Bankens grundfond utgjorde enligt sist samlade Ständers beslut. 2:o.
Att Bankens i discontrörelsen fästade capitalförmögenhet af 9,000,000 r:dr skall bibehållas i Banken, i stället att, som betänk.
N:o 29 innehöll, öfvertlyltas till Riksg.cont.
Grundar sig på öfvertygelse!], att Bankens säkerhet är större uti de skuldförbindelser, som utgöra disconlcassans förmögenhet, än uti de obligationer, som Riksg.cont. skulle afgifva, enär de förra kunna lagsökas och utmätas, men icke de sednare. 3:0.
Att maximum för den del af Bankens skuld, som icke motsvaras af dess metalliska cassa, skall hållas vid 20,000,000 r:dr (se § 51) i st. att den enligt betänk.
N:o 29 skulle utgöra 22,000,000 r:dr. 4:o. Att Bankens Fullmäktige få rättighet uppköpa vexlar, dragna på Hamburg och Altona, hvilkas belopp deponeras hos godkände handelshus i dessa städer, utan att inberäknas i det för Bankens metalliska cassa fastställda minimum af 2,500,000 r:dr sp., hvilket minimum sålunda höjes med motsvarande belopp (se § 54). 5:o. Alt Bancofullm. erhålla rättighet, när Bankens metalliska cassa nedgår till detta minimum, att upptaga lån å utrikes ort lill ett belopp af till och med 3 millioner r:dr silfver (se § 61). 6:o. Att R.
St. hos K. M. i und. anhålla, det K. M., uppå Bancofullmäktiges anmälan i ämnet, ”i nåder täcktes låta bemedla det af Bancofullm. för Bankens säkerhet nödigt ansedda lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig; samt alt, å ett sådant lån meddela dess nåd. garanti” (se § 62). 7.0.
Att Bancofullm. erhålla rättighet att minska Bankens ute - Den 10 April. 217 utelöpande sedelstock, när denna öfverstiger det förhållandet, sora i en väl ordnad bankrörelse'bör äga rum emellau sedelstocken och den metalliska cassan, samt att för detta ändamål använda följande medel: a) Minska utlåningen genom Handels- och Näringsdisconterne, och afslå ansökningar om nya creditiver; b) Försälja innehafvande obligationer, eller ock upptaga lån emot räntebärande förbindelser; c) Vägra nya lån i de öfriga grenar af Bankens lånerörelse (se § 63), äfven när säkerhetshandlingarne äro goda.
Sedan Ulsk. på så sätt tror sig hafva gjort allt, hvad som hörer till Bankens consolidation, borde Utsi;, vara betänkt på att bereda medel till rörelsens lifv ande i landet.
Det är i detta afseende som Ulsk. föreslagit: I:o
Att öka den emot inteckning i fast egendom anslagne låuelillgång (5,500,000 r:dr) med 1,000,000 r:drb:co (se § 19).
Häraf kommer likväl icke mera än omkring hälften (500,000 r:dr) att öka sedelstocken, enär den andra hälften utgår blott i mån af inbetalningarnes inflytande å de gamla silfverlånen. 2:o Att inrikes vexlar, äfvensom accepterade invisningar må, emot 4 proc. ränta, af Handels- och Näringsdisconten företrädesvis för andra papper disconteras (se § 28). 3:o
Att creditivet för hypotheksföreningar skall ökas med 200,000 r:dr och att credit i v för associationer, som befatta sig med spanmålsbelåoing, skall ökas med 100,000 r:dr (se § 41). 4:o
Att räntan för det sednare skall nedsättas lill 3 proc. i st. att den nu är 5 proc. 5:o
Att fi.
St. hos K. M. i und. anhålla: ”att ifall nuvarande privatbanker icke skulle göra und. framställning om ny octroj, K.
M. täcktes lill och med slutet af år 1849 förlänga deras nuvarande octrojer, på, enahanda villkor, som för närvarande äro gällande, dock med förbehåll att totalsumman af samtlige privalbankernes sedelutgifning icke må öfverstiga 7,000,000 r:dr b:co, hvilken summa på de särskilda Bankerne fördelas i förhållande till både teckningsbeloppet och rörelsecapitalet (se § 56). 6:o Att Bankens vinst för nästlidne år, hvilken icke erfordras för uppbringandet af capitalöfverskottet eller grundfonden lill 10,000,000 r:dr b:co, såväl som den del af samma vinst för liden till och med slutet af det år, då nästa riksdag inträffar, hvilken återstår, sedan derifrån afgålt möjligen uppkommande capitalförlusler, samt alla kostnader och utgifter för myntvärdets upprätthållande och för Bankens förvaltning ro. m. raå afleranas till Riksg.cont. enligt hvarje års bokslut (se §5); dervid fästes följande villkor:
Att ifrågavarande öfverskott, öfverlemnadt till Riksg.cont., icke må af detsamma disponeras i lånerörelse, eller i creditivrörelsen, eller till uppköp af räntebärande papper, utan anvisas för allmänt nyttiga föremål, antingen genom directa utbetalningar inom det tillgängliga beloppet, eller till ränta och amortissemenl för stats9 II. 28 213 Den 10 April. obligationer, hvilka till befrämjande
,af stora productiva företag kunna komma att utgifvas (se § 6).
Det är isynnerhet genom denna sistnämnda åtgärd (§§ 5 o. 0), som (Ilsk. tror sig hafva beredt medel (ill rörelsens lifvande i landet.
Bancovinstens öfverskott uppgår till 800,000 r:dr om året, utgörande således för 3 år (1843, 184(1 och 1847) en summa af 2,400,000 r:dr b:co.
Om härtill räknas öfverskollet för år 1844, något mer än 300,000 r:dr, uppkommer en totalsumma af 2,700,000 r:dr, som directe är disponibel till allmänt nyttiga företag, men hvilken, i fall R.
St. skulle antaga det af IJtsk. alternativt framställda förslaget, att använda denna summa af 2,700,000 r:dr såsom ränta och amorlissement för statsobligationer, skulle kunna tillvägabringa en tillgång af icke mindre än 13,000,000 r:dr b:co (k 4 proc. ränta och 2 proc. amorlissement; svarar emot 16,000,000 ä 4 proc. ränta och 1 proc. amorlissement), hvarmedelst många och allmänt nyttiga företag skulle i stor scala kunna utföras.
Hvad sättet angår att fä dessa obligationer i omlopp, har jag sökt att utveckla detsamma i en Utsk:s betänk, bifogad reservation.
Enligt hvad bär i korthet blifvit framsläldl, torde 11. o.
Ad. benäget finna, att Utsi:, så mycket möjligt är, har sökt uppfylla det dubbla föremål, som ålåg detsamma: alt consolidera Bankens förmögenhet, och att bereda medel till rörelsens lifvande i landet.
Ulsk. liar afvägt dessa 2:ne föremål emot hvarandra, och har sökt att ställa så till, att det ena icke skulle offras åt det andra.
Att bibehålla denna jemnvigt, är af yttersta vigt, för att icke offra Bankens soliditet, eller ock offra rörelsens lifvande i landet.
Denna § talar om Bankens ”capitalöfverskott eller grundfond”.
Jag hemställer, om det är tjenligt att använda dessa sammansatta termer, för att uttrycka Bankens capital utöfver de säkerhetshandlingar han äger för det i omlopp varande sedelmynlets invexling med silfvermynt.
Bankens capital utöfver ulgifvet sedelmynt, dess fasta egendomar, inventarier m. m. borde förklaras vara och skola förblifva 10 millioner intill nästa riksdag, dä bestämmas kan, att detta capital skall ytterligare ökas.
Min öfvertygelse är, att någon lagbestämmelse i detta hänseende icke är behöflig, ty det är klart, att i samma mån Bankens functioner utvidgas, sä mäste också capitalet ökas.
Jag föreslår alltså den förändring i redactionen, att denna § måtte komma att lyda sålunda:
Bankens capital utöfver dess fordringar är och skall förblifva intill nästa riksdag 10 millioner r:dr b:co; och tillägges vidare: kommande derföre capilalförminskningen, dä sådan inträffar, alt ersättas af baneovinslcn för samma år.
Hr Skogman, Carl
Förhandlingarne rör:de bancoärenden vid denna riksdag hafva haft för ändamål alt åstadkomma ytterligare stadga i Bankens förhållanden.
Jag anhåller om propus, lill bifall å (Jtsk:s förslag, innefattande ändring och tillägg i 4 § af lagen för R.
St:s Bank af d. 1 Mars 1830, för alt sedan underställas Konungens sanclion.
Den 10 April. 219 Hr Rosenblad, Bernh.:
Genom della stadgande vinnes flen slöra fördel, att den ökade styrka, sorn Banken vinner, genom att få en mor än fördubblad förmögenhet, icke kan honom fråntagas utan Konungens bifall, i händelse denna § af den andra slatsmaklen eller Konungen bifalles, hvilket jag förmodar.
Deremot skulle, om Frih.
Cederströms förslag antoges, det vid en kommande riksdag kunna komma alt bero på en tillfällig majoritet att borttaga ifrån Banken en af de största garantier han för sin säkerhet äger.
Jag yrkar bifall lill della förslag.
På sätt som de 2:ne siste lalarne anfört, är det af en särdeles vigt, att
Banken blir tryggad medelst ägande af ett capital, som han är förbunden att ständigt hafva utöfver sina skuldförbindelser.
Det gör icke tillfyllest att hänvisa på ett förhållande lill nästa riksdag.
På sätt som af betänk, synes, har BancolJtsk. för afsigt att, i förening med LagUtsk., föreslå Sländerne alt banklagen skall förändras i 4 §, nemi. att der upptagne 4,400,000 r:dr skall förändras till 10 millioner.
Cederström har fästat sig vid ordet grundfond.
Detta ord finnes för närvarande i banklagen, och ultryckes der, alt denna fond skall vara en Bankens behållna ägodel utöfver dess fastigheter och inventarier.
Pä samma sätt önskar man framdeles, i det förslag, som ifrån de sammansatte Utskm varder inkommande, alt föreslå, alt Bankens grundfond hädanefter må komma att utgöras af 10 millioner.
Men detta stadgande är der positivt, likasom här är positivt nämndt, alt Banken skall äga 10 millioner; någon negativ mening har icke derunder varit uttryckt, icke eller något beslut derom i BancoUtsk. fattadt..
Likväl skulle man kunna här taga sig anledning af den ordställning, som finnes i moliverne, och hvad derefter följer i 3 §, att säga, alt äfven om Banken erbjöds till skänks några millioner, så skulle de ej få tagas emot.
Meningen är dock icke sådan och kan ej eller vara det, som kan ses då vi komma så långt, att fråga blir om supplering af privatbankerne, då det blir rent af nödvändigt att Bankens capital måste stiga högre än dessa 10 millioner.
Men frågan derom måste stå fri och öppen, och derföre föreslår jag, att, med bibehållande af redactionen i öfrigt, ordet minst måtte insättas framför siffran 10, så att § skulle komma att lyda: ”Bankens capitalöfverskolt — —- — af minst tio millioner” etc.
Det är om införande af detta ord minst samt bifall till § i öfrigt, som jag utber mig Hr Gr. o. Landtnäs propos.
Jag begärde ordet endast för att yttra hvad
Hr von Hohenhausen sagt, eller att summan 10 millioner må blifva minimum, och således att Bankens grundfond skall utgöra minst 10 millioner.