Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Expropriationslagen: förslag till ändring deri 71. F. Fattigprocent: förändring eller upphäfvande af dess utgående från sterbhus . 16.
Folkskolelärare: ändring i föreskrifterna om deras aflöning och tjensteåligganden 10. — — : deras användande i kyrkans tjenst 46.
Forum: frälsemans: om upphörande deraf 81.
Giftermål mellan Kristen och Mosaisk trosbekännare 8. — — svar på återremiss , . 19.
Giftermåls-Balken: upphäfvande af 2 Kap. 5 och 6 §§ 14.
Giflomannar ätt: ändring i stadgandena derom 33. — —■ svar på återremiss 49. — — voterings-propositioner 75.
Giftorätt: förändrad lagstiftning derom 26.
Handelsbok ochl ... .. , . . ... . . . „ i;..;- } förändring i författningen derom Handelsräkning] ° 0 67. s Expedi tionens Nummer.
Hof-rält: förslag till ny i Hernösand 47. svar på återremiss 66.
Husesyn: af- och tillträdes- å kronojord: bestämmande af tid för klander deremot 51.
Häradshöfding: skyldighet för honom att inom viss tid meddela utslag och utlemna expeditioner 41.
Häradsting: förändrad tid för hållande deraf 5. B. J.
Inteckning: ändring i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 62. — af nyttjanderätt till fast egendom 68. — — svar på återremiss 85. — — förklaring af Kongl. Förordningen den 8 Oktober 1861 92.
Jurisdiktion:
Akademiernas: dess fullkomliga upphäfvande 58.
Justitie-ombudsmannen: granskning af dess berättelse, diarier m. m 2. M.
Kanslibiträde:
Utskottets «....' 1.
Konkurslagen af den 18 September 1862: förändring i 35 och 125 §§ . . 91.
Kyrkolagen: ändring af 2 och 3 §§ i 3 Kap / 72. — — svar på återremiss 83.
Kyrkomöte: förslag till författning derom 31.
Kyrkotukt: förändring af Kongl.
Förordningen den 4 Maj 1855 57. — — svar på återremiss 80. — — voterings-propositioner 87. — — Memorial om voteringens utgång i Förstärkt Utskott 88.
Lagfart: ändring i 4 Kap. 2 § Jorda-Balken 63.
Missnöjesanmälan: öfver beslut i invändningsfrågor: ändring i stadgandena derom 61.
4 Expedi tionens Nummer.
Morgongåfva: förändrad lagstiftning derom 25. — — svar på återremiss 30.
Myndighet: ogift qvinnas 28.
Målsegare.
Se:
Domare.
Målsmansrätt: mannens för hustrun: samt äktenskapsförord 79.
Nattvarden: förändring i stadgandena för dess begående 27. — — svar på återremiss 29.
Näringsfrihet: förslag till utvidgning deraf 7. ff5.
Prest: hans, skyldighet att pröfva vilkoren för lysning och vigsel 15. — förordnande för särskild sådan å orter aflägsna från församlingens kyrka 44.
—- svar på återremiss 65.
Prestvigd person: rättighet för honom att inviga annan till presterabetet . . . 45. 11.
Religionsfrihet: utvidgande deraf 42. — — svar på återremiss 54.
Revisionsskilling.
Se: r Borgen.
Rättegångs-Balken: tillägg till 17 Kap. 16 g 9. — — ändring af 12 Kap. 2 § 38. — •— svar på återremiss 64. — — ändring af 12 Kap. 3 § 39. s. Sjelfspilling: ändring"?i Kyrkolagens stadgande om begrafningssättet 37. — voterings-proposition 77. — — Memorial om voteringens utgång i Förstärkt Utskott 88.
Små - S Expedi tionen* Nummer.
Småprolokoll: förslag om ändring i tiden för deras insändande till Hof-riitt . 80.
Strafflag: förslag till ny — — svar på återremiss 58. — — voterings-propositioner — — svar på återremiss — — Memorial om voteringens utgång i Förstärkt Utskott 78. — — förslag lill författning om dess införande 36- — — svar på återremiss 36.
Städsel och lego af jord på landet: ändring af Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 60- Stämning: dess delgifvande åt byalag T.
Trosbekännare.
Se: Giftermål.
U. Utslag:
Under-rätts eller Hof-rätts i brottmål: föreslagen förändring rörande sättet för sökande af ändring deri 89.
V. Vigsel.
Prest. X\le: dess giltighet vid mellan enskilda slutade aftal 52. •• A. Äktenskap: civila: förslag om deras införande 22.
Äktenskapsförord.
Se: Målsmansrätt.
Äktenskapsskilnad: tillägg till lagstiftningen derom 21. — — svar på återremiss 48.
Ärfda-Balken: tillägg till 16 Kap. 5 § om inbördes testamente 20.
Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Åfd. 41 Haft. 2 Stockholm, tryckt hos Sam.
BIHANG TILL S&HHHblKBlB mniS8<BVÅillDlBHa PROTOKOLL VID Iiagtima Riksdal gen i Stockholm Åren f ock 1863» SJUWDJE SAMM WREM. 2
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonom i- Utskottets gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden.
Sammansatta Lag- samt Alim. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande M 1. 1 N:o L Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Jan. 1863, kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning aj väckta motioner om utarbetande af lag mot obehörig efterbildning af konstalster.
I berörda hänseende hafva motioner blifvit väckta inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr von Qvanten, Emil, samt inom Högvördiga Preste-Ståndet af Herr Professoren Carlson.
Den sednare motionären har uti sin motion (N:o 57) hufvudsakligen erinrat, hurusom begreppet om eganderätt, ursprungligen tillämpadt blott på materiela föremål, med en stigande kulturutveckling gjort sig gällande äfven inom tankens område, i öfverensstämmelsen hvarmed numera öfverallt i civiliserade länder lagstiftningen erkännt såsom en författares egendom frukterna af det tankens arbete, hvarigenom han lyckats finna något sannt eller bilda något skönt.
Men det gåfves ännu en art af verksamhet, hvilken rörde sig på ett annat fält af andens område och som kräfde samma skydd: det vore konstnärens.
Alldeles samma frågor uppkomme här, som i afseende på författarens eganderätt till sitt verk; alldeles samma strid gjorde sig gällande emellan de motsatta anspråken, att sanningen och skönheten skola vara till för hela verlden, och att den individ, som icke egde något annat, än förmågan att upptäcka något sannt och skapa något skönt, måtte vara försäkrad om frukterna af sitt arbete, och striden måste sluta på samma sätt, nemligen genom uppdragande af en gräns emellan å ena sidan den tid eller de förutsättningar, under hvilka konstnärens rättmätiga anspråk gälla och å andra sidan de bestämmelser, som göra hans verk till det allmännas egendom.
Från dessa grundsatser utginge en hel lagstiftning, hvilken i vår tid vore så mycket mer af behofvet påkallad, som konstens i likhet med vetenskapens alster spredes inom vida större kretsar och nya medel oupphörligt uppBih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 1 2 Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Elton.-Vtsk.
M 1. funnes att befrämja denna spridning.
Gravyren, stentrycket, träsnittet, fotografien, galvanoplastiken, gipsafgjutningen mångfaldigade konstverk på ett förut icke anadt sätt, likasom boktryckeriet sprede ett litterärt arbete i ett antal exemplar, hvaraf man tillförene icke haft exempel.
Väl vore emellan en bok och ett kopparstick den skilnaden, att då den tryckta boken, i sig sjelf utan större värde, meddelade författarens tanke i hela dess ursprungliga rikedom och omfattning, sådan den var i hans handskrift nedlagd, så förmådde icke stentrycket återgifva taflan i hela dess skönhet, utan denna bibehölle alltid sitt sjelfständiga värde.
Men stentrycket eller ljusbilden upptoge dock en del af detta värde, de lånade sin betydelse, likasom det återkastade ljuset, från den ursprungliga tanken, i det de återgåfve komposition, gruppering, karakter; och det vore derföre, då dessa efterbildningar på rent mekanisk väg åstadkommes, orättvist att beröfva konstverkets upphofsman rättigheten att anse den bild, han frambragt. såsom sitt verk.
Ett skydd af lagen i detta hänseende påkallades icke blott af konstnärens, utan äfven af allmänhetens eget rättförstådda intresse, ty en konstnär eller en förläggare kunde icke våga att på ett mera omsorgsfullt sätt göra för en större allmänhet tillgängligt ett utmärktare konstverk, om de icke försäkrades mot faran att genom ett bättre eller sämre eftertryck plötsligen beröfvas frukterna af nedlagd möda och kostnad.
På grund häraf har Herr Professoren Carlson föreslagit att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta utarbeta en lag, som bestämde konstnärens eganderätt till sina verk och, inom behöriga gränsor, gåfve skydd mot efterbildningar af desse, företagna utan hans eller hans rättsinnehafvares bifall.
Herr von Qvanten har i sin motion (Nio 232) åberopat de af Herr Professoren Carlson anförda skäl samt andragit än ytterligare sådana, till stöd för rättvisan och nyttan af en lag i förevarande ämne.
Deremot skiljer sig denne motionärs förslag så till vida från Herr Professoren Carlsons, att
Herr von Qvanten yrkat att Rikets Ständer måtte för sin del besluta utfärdandet af en författning i ämnet.
För sådant ändamål har bemälde motionär till antagande af Rikets
Ständer vid sin motion fogat ett förslag till »lag om den artistiska eganderätten», hvilket med några få, mindre väsendtliga förändringar affattadt i enlighet med ett lagförslag, sorn Danska regeringen nyligen afgifvit till Danska representationen, motionären ansett så mycket heldre kunna här i riket antagas, som detsamma, fotadt på i Danmark redan vunnen erfarenhet i ämnet, vore, i jemförelse med flere andra länders stadganden i förevarande hänseende, särdeles enkelt och redigt, samt derjemte skulle i väsendtlig mån underlätta en önskvärd internationel lagstiftning i ämnet Sverige och Danmark emellan.
Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande M L 3
Lag om den artistiska eganderätten. § 1.
Ingen må till salu efterbilda en originaltafla eller ett originalbildhuggeri under konstnärens lifstid utan dennes samtycke, då efterbildningen hör til! samma konstart, som originalet.
Efterbildningen blir icke tillåtlig derigenom, att den utföres i annan storlek, än originalets, eller att dertill användes andra materialer — såsom att en gipsfigur utföres i marmor eller en oljemålning återgifves i vattenfärger.
Ej heller förlorar den egenskapen af straffbarhet derigenom, att i den vidtages oväsendtliga förändringar, tillägg eller uteslutningar, så länge den likväl till innehåll och framställning bibehåller karakteren af en kopia. § 2.
Hvarje målare eller bildhuggare har uteslutande rättighet att låta återge sina originaiarbeten, antingen i deras helhet eller delvis, genom kopparstick, stentryck, träsnitt eller någon liknande konst, hvars produkt kan mångfaldigas på mekanisk väg, äfvensom att offentliggöra dem genom medel, hvilka icke förutsätta någon mellankommande konstnärlig verksamhet, såsom genom fotografi eller afgjutning.
Denna rättighet kan han (eller hon) afstå till en eller flera andra, på de vilkor och med de inskränkningar, som han (eller hon) för godt finnér, icke blott för sin lifstid, men också för en tid af 10 år efter sin död.
Dock skall tillåtelse till detta slags offentliggörande ej vara innefattad i det i § 1 omhandiade samtycke till efterbildning, med mindre sådant uttryckligen meddelats.
Den i närvarande § stadgade rättigheten skall, efter konstnärens död, tillkomma hans (eller hennes) efterlefvande make, barn eller syskon i en tid af 10 år, ifall konstnären sjelf icke öfverlåtit den på annan person. § 3.
Samma skydd, som omförmäles i § 2, tillkommer den, som lagligen har utgifvit ett kopparstick, stentryck, träsnitt eller liknande konstprodukt.
Är utgifvaren en firma eller annan juridisk person, gäller den uteslutande rättigheten för en tid af 10 år efter utgifvandet.
Är ett sådant kopparstick, stentryck, träsnitt m. m. en efterbildning af en annans original-konstverk, må det dock icke vara andra förbjudet, att på samma eller liknande sätt sjelfständigt efterbilda originalkonstverket, när de i öfrigt äro dertill berättigade. § I.
Ingen är berättigad att begagna en ännu lefvande Svensk arkitekts byggnadsplaner och ritningar, utan konstnärens samtycke; dock må detta samtycke antagas vara lemnadt om planerna och ritningarne äro offentliggjorda af konstnären sjelf, eller med hans (eller hennes) goda minne, utan att han (hon) särskildt förbehållit sig uteslutande rättigheten till deras begagnande. § 5.
De rättigheter, som genom bestämmelserna i §§ 1, 2 och 3 tillerkännas konstnären, gå icke förlorade derigenom att hans (eller hennes) arbeten öfverflyttas i en annans ego, så länge icke dessa rättigheter, tillika med arbetet, uttryckligen äro öfverlåtna på denna.
4 Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande As 1. § 6.
Till att medelst teckning efterbilda en annans konstverk, behöfves icke konstnärens samtycke, äfven om teckningen är till salu, när den blott icke mångfaldigas genom mekaniska medel (§§ 2 och 3).
Liksom det (efter § 1) icke är otillåtet att efterbilda ett bildhuggeriarbete, genom målarekonsten eller omvändt, så må det ej heller vara förbjudet att återgifva något sådant konstverk genom medaljer, caméer, mosaik m. m. § 7.
Från förbuden i § 2 undantagas efterbildnmgar af konstverk, som äro uppställda på offentliga platser, eller af byggnaders utansidor och derpå anbringade konstnärliga ornamenter. § 8.
Från förbuden i §§ 1, 2, 3 och 4 undantages: a) Efterbildning af konstverk för undervisnings skull i offentliga läroanstalter, äfvensom konstverks begagnande till mönster för af handtverkare eller fabrikanter förfärdigade husgerådssaker, eller till dessas prydande. b) Konstverks återgifvande såsom illustrationer i tryckta böcker och tidningar, eller i sådana samlingar af efterbildnmgar, som närmast äro afsedda för praktiskt bruk, t. ex. till kataloger. § 9.
Den, som utan tillstånd, har efterbildat (§§ 1, 2 och 3) eller begagnat (§ 4) en annans konstverk, skall böta från 40 till 1,000 R:dr R:mt och dessutom gifva den förorättade ersättning för den honom derigenom förvållade skadan.
Består efterbildningen i kopparstick, stentryck, träsnitt, afgjutning, fotografi eller någonting liknande, skola plåtar och annat, till efterbildningen uteslutande afsedt, material och samtliga här i riket påträffade till salu bestämda exemplar, konfiskeras till förmån för den förorättade.
Samma straff och ersättningsskyldighet drabbe den, som här i riket till salu infört en annorstädes, enligt denna lag, olofligt förfärdigad efterbildning. § 10.
Åtal för öfverträdelse af denna lag kan väckas endast af den derigenom förorättade, antingen det är konstnären sjelf, hans (eller hennes) arfvingar eller den, på hvilken han (eller hon) eller de öfverlåtit sin rätt. § 11.
Denna lags stadganden kunna, under förutsättning af ömsesidighet, genom Kongl. Maj:ts förfogande, antingen i sin helhet eller delvis, göras tillämpliga på annorstädes utförda eller ut«ifna konstarbeten.
Af dessa motioner har Herr von Qvanlens blifvit remitterad till Lag-Utskottet samt Herr Professoren Carlsons till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet; och hafva begge, med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, blifvit af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet behandlade.
Lika med motionärerne anser äfven Utskottet en lag i det syfte motionärerne uppgifvit vara af rättvisa och billighet påkallad.
Produkterna af tankens arbete äro otvif velaktigt - Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Ml. 5 velaktigt lika mycket förtjente af skydd, som någon annan produktion.
Författarens eganderätt till hans verk är ock i gällande tryckfrihetslag erkänd och skyddad; och genom särskild förordning af den 20 Juli 1855 är förbudet att, utan författarens eller hans rättsinnehafvares tillstånd, offentligen uppföra ett dramatiskt eller för skådeplatsen författadt musikaliskt arbete.
På sätt Herr Professoren Carlson, enligt Utskottets åsigt, fullkomligt rigtigt antydt, har konstnären lika berättigade anspråk, att eganderätten till hans verk af lagen hägnas.
För upprättande af ett fullt tillfredsställande förslag i detta för vår lagstiftning hittills främmande ämne, äfvensom för åstadkommande af en eftersträfvansvärd enhet med lagstiftningen härom i andra länder, erfordras dock en närmare kännedom om denna lagstiftning, än Utskottet för närvarande är i tillfälle att bereda sig, hvarjemte utlåtande i ämnet från vederbö rande myndigheter inom riket lämpligen torde böra infordras.
Af dessa anledningar har Utskottet ansett sig icke böra ingå i någon närmare granskning af Herr von Qvantens ofvan intagna förslag, utan funnit sig föranlåtet inskränka sin åtgärd till alt vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t framställa den anhållan, att Kongl.
Maj:t täcktes låta utarbeta och lill Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådigt förslag till lag mot obehörig efterbildning af inhemska konstalster.
Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 2 Afd. i Haft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1863. Samman!.
Lag- sami Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 2. X M:o 2.
Ank. till. Exp.-Utsk. dea 7 Febr. 1863, kl. 10 f. ai.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående dels omarbetning af, dels ock ändringar i nu gällande Legostadga.
I detta ämne hafva vid innevarande riksmöte motioner blifvit väckta: inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Wolffelt, M., (N:o 33), Herr Stjernsvärd, G. M., (N:o 183) och Herr von Möller, P., (N:o 94); i inom Yällofliga Borgare-Ståndet af Herr C. E. Ljungberg, (N:o 246) samt inom Hedervärda Bonde-Ständet af Carl Nettelbladt från Stockholms län (N:o 391), och Johan Gustaf Dahlgren från Calmar län (N:o 84).
Dessa motioner, som blifvit remitterade dels till Lag-Utskottet och dels till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva, jemlikt 43 § Riksdags-Ordningen, blifvit af Sammansatt Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet behandlade.
Utaf motionärerne hafva Herr Stjernsvärd och Herr von Möller, under anförande att nu gällande legostadga vore i flere hänseenden bristfällig och olämplig samt under förutsättning att en ny legostadga komme att utarbetas, hvilket Herr Stjernsvärd yrkat måtte af Lag-Utskottet företagas, fästat uppmärksamhet vid en mängd omständigheter, dem motionärerne ansett böra vid den nya stadgans utarbetande komma under ompröfning och hvarom bestämmelser borde i densamma inflyta.
Prot. 4862 & 1863. 7 Sami. 2 Aid. 2 Häft.
2 Sammans.
Lag- sami Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Vlskolleli Betänkande IV:o S.
Sålunda har Herr Stjernsvärd föreslagit: att då, enligt motionärens förmenande, husbonden och tjenaren sins emellan vore att betrakta såsom ett bolag, deruti husbonden insatt penningar och tjenaren arbete, förbrytelser af den ene mot den andre, borde, i enlighet dermed, bestraffas sålunda, att husbonde piik tade med penningar och tjenaren med arbete, utan all slags förvandling, hvilken endast skulle omintetgöra tillämpningen af det ådragna ansvaret; att hvar och en arbetsför ogift mans- och qvinsperson, som icke hade jordbruk eller kunde försörja sig af egna medel, skulle, der inga särskilda orsaker föranledde undantag, förpligtas att såsom tjenstehjon skaffa sig laga försvar, vid äfventyr att eljest insättas på arbetshus eller hållas till allmänt arbete; att bötesansvar skulle bestämmas för den husbonde, som läte hos sig mantalsskrifva tjenstehjon, utan att hafva det i sin tjenst, eller intoge det hos sig såsom inhyses eller insittare; att, i enlighet med hvad redan vid sista riksdagen blifvit föreslaget, s. k. tjenstehjonsböcker skulle införas i stället för nu brukliga orlofssedlar; att, på det sanningsenligt betyg om tjenstehjons förhållande i tjensten måtta kunna af husbonde meddelas, det skulle tillåtas husbondes öfrige tjenare att rörande innehållet af medtjenares betyg vittne bära; att husbonde, som i tjenst eller arbete hos sig antoge person, den der icke med företeende af tjenstehjonsbok visade sig vara till tjenst ledig, skulle plikta 25 Riksdaler Riksmynt och gällda rätter husbonde skadan; att flyttningstiden, på sätt och af skäl, som redan vid nästlidna riksmöte blifvit yrkadt, måtte bestämmas till den 20 Juni, med inskränkning i de s. k. fridagarnes antal; att, derest tjenare olofligen afveke ur tjenst, utan att för sig göra redo, och husbonde icke ville honom återtaga, Konungens Befallningshafvande skulle, på husbondes derom ofördröjligen gjorda anmälan, låta den afvikne efterspana och gripa samt till allmän arbetsinrättning öfverlemna, för att der qvarblifva, tills den med husbonden öfverenskomna tjenstetiden vore ute, hvarjemte tjenstehjonet skulle förpligtas återbära städsel och hvad det af lönen uppburit samt gälda husbonden tillskyndad skada ; och att Konungens Befallningshafvande, Poliskammare, Magistrat, Kronofogde och Länsman skulle tillförbindas att, på anlitan af husbonde eller tjenare, lemna ofördröjlig handräckning för att, efter behörig undersökning,
gifva skyndsam verkställighet åt legostadgans föreskrifter, med husbonde och tjenare lemnad rätt att deras talan vid domstol, efter befogenhet anhängiggöra; hvarjemte motionären ansett sig böra till iakttagande vid den nya legostadgans utarbetande påpeka, att alla föreskrifter i densamma borde upptagas i sjelfva texten, utan noter eller hänvisningar vid densamma.
Lag- sami Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 3.
3 Herr von Miiller har hufvudsakligen anmärkt: i afseende å de i nu gällande legostadga befintliga föreskrifter rörande tjenstehjons skiljande ur tjenst, att desamma vore i flera afseenden ofullständiga och olämpliga.
Sålunda förcfunnos flere fall förbisedda, hvilka borde berättiga såväl husbonde att yrka tjenstehjons skiljande ur tjenst, som ock tjenstehjonet att sjelf påfordra sådant.
Till de förra hörde: om tjenstehjon bedragit husbonde med falsk orlofssedel eller prestbetyg; om det vid tjenstens tillträdande varit behäftadt med smittosam eller vämjelig sjukdom eller i tjensten genom osedlighet ådragit sig sådan och om tjenstehjonet vore hafvande; samt till de sednare: om husbonde sökte förleda tjenstehjonet till brottsliga eller osedliga handlingar eller, derest andra till huset hörande personer på enahanda sätt förginge sig, husbonden icke toge det i behörigt beskydd; om husbonden egenrnägtigt kränkte tjenstehjonets goda namn och rykte eller utsatte det för offentlig beskymfning; om husbonden, utan derom med tjenstehjonet träffad öfverenskommelse, afflyttade från orten eller företoge en resa, hvars tid öfversköte den löpande legotiden; om husbonde icke i behörig tid utbetalte kostpenningar eller lemnade betingade naturapcrsedlar, eller desse icke vore af afradsgild beskaffenhet samt om tjenstehjon, som tagit ny städsel, icke vid den förflutna legotiden erhållit sin lön utbetald.
Vidare vore påföljden för tjenstehjon, som på grund af felaktighet i tjensten blifvit derifrån skild —• förlust af hela lönen, jemte skadeersättning —-- alldeles för hård, i det att cn af tjenstehjonet möjligen först vid slutet af legotiden begången förseelse återfölle hämnande äfven på den föregående, felfritt förflutna; förmenande motionären att påföljden rättvisligen borde inskränka sig till godtgörelse för den genom kontraktsbrottet förorsakade skada.
I sammanhang härmed har motionären erinrat, hurusom det vore i de fleste fall omöjligt för en husbonde att i bevis leda, det hau haft laga skäl att skilja ett tjenstehjon ur tjensten.
Till följd häraf och då förhållandet mellan husbonde och tjenare borde, betraktas såsom ett familjeförhållande, vore, enligt motionärens åsigt, önskligt, att dem emellan uppstående tvister i fråga om skiljande ur tjenst undandroges de allmänna polismyndigheternes och domstolarnes behandling och i stället öfverlemnades åt en af kummunen vald myndighet, hvilken i sig förenade egenskaperne af såväl förliknings- som polisdomstol.
Lämpligheten af en sådan anordning vore af lagstiftningen redan påpekad, då kommunalmyndighet, nemligen sockennämnden och genom Kongl. Förordningen den 21 Mars nästlidna år Kommunalnämnden, redan fått sig uppdraget att upptaga frågor om tjenstehjons olydnad emot husbönder.
Kommunalnämndens sammansättning gjorde den ock till det ifrågavarande ändamålet särdeles passande.
Det fordrades derföre endast, att närmare föreskrifter fastställde Kommunal-nämndens verkningskrets och åligganden med hänseende till uppstående konflikter emellan husbönder och tjenare.
I enlighet härmed har motionären föreslagit att Kommunal-nämndcn skulle berättigas att, på husbondes eller 4 Santmans.
Lag- sami Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskotlels Betänkande N:o 2. tjenares anmälan, lagligen skilja tjenstehjon ur tjensten, då sådana upplysningar åstadkommes, som gålve Kommunal-nämnden antagliga skäl, att fog dertill förefunnes och förlikning icke kunde åvägabringas; att Kommunal-nämnden skulle ega bestämma den skadeersättning, sorn borde den genom kontraktsbrottet lidande tillkomma, samt att dess beslut icke skulle få vid domstol öfverklagas.