Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om kyrkoherden skulle åläggas vidsträcktare skyldigheter än han har; så befarar jag, alt hans tid blefve för mycket upplagen, lill skada för de preslerliga förrättningarna.
Landtm, hemställde, om K. o.
Ad. behagade oförändradi antaga Utsk:ns förslag lill 2 mora. i 9 §:n.
Hr Landtm, yttrade, att, då propostn blifvit med både ja och nej besvarad, R. o. Ad. torde finna att propos. särskildt borde framställas på den del af mom;, som icke varit föremål för anmärkntr, och särskildt på den del, sorn varit föremål för sådana.
Ad. behagade bifalla 1 punkten i 2 mom. af 9 §:n eller den som börjar med ordet "O r d fö r a n d e n” och slutas med ordet ”vårdas.” Ropades ja.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. beha - a/,8 Den io Mars f. m. gmle bi falla 2:a punkten, som börjar med ordet "Honom'' oell slutar med ordet "bes ty r k es”, med det begärda tillägget nf orden ”ulan lösen” efter ordet ”äskås.” Ropades nej.
Uppå derefter framställd propos. blef Utskrns förslag i denna del bifallet.
Uppå vidare framställd propos. beslöt R. o. Ad., att sista punkten skulle erhålla följande förändrade lydelse: ”Skulle så inträffa, att å sockenstämma fattas beslut, som ordform anser lagstridiga, då bör lian deremot göra föreställningar och sådant till prut. anmärka; hvarefter, och sedan justering föregått, det genast skall af ordform till vederbör, embetsmyndighet insändas såsom dess fastställelse tinderstäldt.” Hr Råfelt, Anton:
Jag tager mig friheten anhålla, att det tillägg måtte införas, hvarpå Hr Frih. o. Landtm, icke framställde propos., nemi. att kyrkoherden af kyrkans medel må erhålla ersättning för skrifmaterialier.
Hr Frih. o. Landtm.’ lät uppläsa det förslag
Råfelt begärt måtte tilläggas vid slutet af 2 mom. i g §:n , så lydande: ”Ordförande vare berättigad att för skrifmaterialier erhålla ersättning iil kyrkans medel.” Frih.
Något stagande om ersättning för skrifmaterialier anser jag icke kunna vara behöflig t.
Hittills har så tillgått, att i kyrkorådet har skrifmaterialier blifvit bekostade af kyrkans medel, hvaremot i sockenstämma pastor utan ersättning sjelf bekostat papper, pennor och bläck.
Jag vet icke hvarföre man här skall inblanda fråga 0111 ersättning för skrifmaterialier, hvilken ersättning endast skall tillskynda pastor besvär med redovisning derför; kostnaden för några ark papper, litet bläck och några pennor är så obetydlig, att något stadgande härom ingalunda kan vara behöflig!.
Det torde ursägtas mig, att jag icke kan instämma med Frih.
Cederström, enär uti 8 §;n af 1817 års förordn. det stadgande redan finnes, som jag nu föreslagit.
Jag tror att vi nu redan gått in i så många obetydligheter, att det torde förlåtas, att jag framställt den ifrågavarande.
Hr Råfelts förslag. 10 §:n.
Utaf 10 §:n är en fullkomlig omarbetning alldeles af nöden.
I det skick den är och i de generella termer den är alfatlad, finnes icke mera något tänkbart, som icke kan göras till föremål för sockenstämmas behandling, och vi kunna således bereda oss på att få de mest
Mars f. ni. 3 19 mest besynnerliga saker handlagda uti sockenstämmor.
Dessutom förekommer här att sockenstämmor blifvit tillagd rättighet alt ålägga vitén.
Hittills bär så tillgått, alt vitén blifvit för olika föremål begärda af sockenstämmor hos Konungens Bef:h:de eller af stadens myndighet, eller hos domaren.
Att nu vilja öfverlåta åt en myndighet, sådan som en sockenstämma, hvilken liar till föremål öfverläggning och beslut röride sin enskilda ekonomi, rättighet att ålägga vitén och således utöfva domarevärf, anser jag icke till stan — dist, utan må sockenstämma hädanefter som hittills, då fråga om vilens föreläggande uppstår, derom göra anmälan å ort och ställe som vederbör; ty att, på siitt som här står, sockenstämmas beslut om vitén skall af Konungens I3ef:h:de pröfvas och fastställas, innan de äro gällande, anser jag icke vara rätta formen.
Riktiga ordningen är nemi. den, alt anmälan om behofvet af vile göres hos den myndighet, på hvars pröfning vitets föreläggande ankommer.
Jag vet, alt Hr von Hartmansdorff uppgjort förslag till io §:n, hvilket specifikt upptager de olika föremålen för sockenstämmornas handläggning i enlighet med 1817 års förorda., med tillägg af hvad eomiterade för kyrkolagens öfverseende ansett jemväl böra i sockenstämmor afhandlas.
Jag är fullkomligen ense med Hr von Hartmansdorff om detta dess redactionsförslag.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum bomme alt fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Denna, § innehåller flera särskilda föreskrifter, som förmodligen komma att föranleda särskilda öfverläggningar och beslut, dels om föremålen för sockenstämmas åtgärder, dels om beskattningen, dels om vitens åläggande.
Jag har ansett mig böra, på sätt Frih.
Cederström omförmält, göra en specification af föremålen för sockenstämmas åtgärd , på den grund , som lian redan uppgifvit, nemi. att ordalagen i TJtsk.-ns förslag äro så vidsträckta att derunder kan innefattas allting.
Den förteckning, som jag uppgjort, är i öfverensstämmelse dels med nu gällande sockenstätnmoförfatlning, dels, pä sätt Frih.
Cederström afsett, med det af eomiterade uppgjorda förslag till kyrkolag.
Den lyder som följer: ”Till sockenstämmas handläggning höra mål, hvilka röra församlingens gemensamma angelägenheter, såsom : 1:0 Öfverenskommelse!' till befrämjande af gudsfruktan och ordning vid allmänna gudstjensten. 2:0 Frågan rör:de folkundervisningen. 3:o Kyrkovärdars, skoldirections, skollärares, klockares, organists och annan kyrkobotjenings tillsättande och afskedande, der ej annorlunda stadgadt eller öfligt är. 4;o Granskning af kyrko- och skolräkenskaperna, samt frågor om kyrko- och skolmedlens begagnande. 21 II. 32 D e n 10 Mar» f. m. 5:o Öfverenskommelse!1 om grafslällen. 6:0 Sockennämnds, fjerdingsmans, sexmans och andra ordningsmäns utväljande och entledigande. 7:0 Nämndemäns utväljande. 8:0 Hushållningen med och vården af kyrkoegendomar och församlingens icke redan omnämnda medel eller cassör. g:o Byggnad och underhåll af kyrkan med hvad dertill hörer, jemte alla församlingens lius och lägenheter, såsom prestgård, skolhus, skolmästareboning, sockenstuga, fattigstuga, tiondelada m. fl. 10:0 Öfverenskommelse!’ rör:de presterskapets, skollärares samt kyrkobetjenters rättigheter och inkomster. 11:0
Afgifters bestämmande till kyrka, skola, fattigvård och andra fromma ändamål. 12:0
Bänk fördelningar i3:o Fattigvård och frågor om mindre arbetsföra personers inflyttning fiån andra socknar. i4:o Frågor om sockenmagaziners anläggning och vård. i5:o Allmänna helsovården , koppympningens befrämjande och barnmorskors antagande. 16;o Brands[odsföreningar. 17:0 Öfverenskommelse!' om väghållning, snöplogning, brobyggnad 111. m. d. 18:0 Öfverenskommelse!' till sedlighets- och allmän ordnings befrämjande. iq:o Verification af mantals-, rest-och afkortningslängder samt granskning af indelning till kronoskjutsers utgörande och längder öfver erlagd betalning derför. 20:0
Utväljande af sockenfullmäktige i beskaltningsmål och andra ärende!'. 21:0
Intyg om personers förhållande, hvilka anmälas till allmänna belöningars erhållande; äfvensom yttranden örn gjorda uppodlingar m. ro. d. ; i hvilka afseende!) sockenstämma jemväl äger att meddela föreskrifter om de hvar och en tillhörande göromål, med iakttagande af hvad för särskildta fall, genom denna förordning eller annars gällande Jagbud, finnes stadgadt, samt till noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt pröfvas, föreskrifva och bestämma vitén, hvilka likväl, då de flera gånger förnyas, ej må öfverstiga ett belopp af tillsammans 10 r.‘dr b:co ; börande likväl sockenstämmas beslut om vitén af Konungens Bef:h:de pröfvas och fastställas, innan de äro gällande.” 1 afseende på vilen instämmer jag med Frih.Cederström deruti, att församlingen må vända sig till Konungens Bef:h:de, för alt få vitén fastställda; ty om också sockenstämman bestämmer dem, men föreskriften derom ej kan gå i verkställighet utan landshöfdingens godkännande , så står man på samma puukt som förut.
Vidare skulle §:n innehålla: ”För öfriga ärenden, sorn enl. särskilda författningar böra vid sockenstämma företagas, Den 10 Mart f. in. i5i gälle hvad derom är foreskrifvet;” samt slutligen det tillägg: ”Med vård otdi förvaltning af kyrkors medel oell öfriga tillhörigheter förhålles såsom särskildt är förordnad!.”
Delta tillägg tinnes äfvenledes i nu gällande sockenstämmoförlattning och har afseende på de olika förhållanden , som äga rum ruride domkyrkornas och kyrkornas egendomar och förvaltning i de eröfrade landskaperna.
I afseende på frågan om vilens bestämmande anhåller jag att få begära deri förändring i redactionen, att i stället för ordalagen — ”eler så nödigt profves, föreskrifva och bestämma” ete.
, må införas: ”der så. nödigt pröfvas . lius vederbör, embetsmyndighet begära att vite må föreläggas för noggrannt iakttagande af hvad sorn foreskrifvet finnes.” Gr.
För min del erkänner jag, att jag fruktan för den af Hr von Hartmansdorff här följda princip, att genom detaljföreskrifter vilja i en författning upptaga allt hvad sockenstämman skall sysselsätta sig med.
Mig synes att den af Utskm föreslagna redaction i detta afseende är bättre.
Hvad deremot angar, att vitén skola föl eskrifvas af domaren på begäran af sockenstämman eller församlingen , det tror jag vara ganska riktigt, och bestämmandet af vitén på en sockenstämma lärer vara en olämplig sak.
I den delen förenar jag mig således med de talare, som hittills yttrat sig, och tror att det vore bäst, om redactionen skulle blifva sådan, sorn Utsk:n föreslagit den, ända till och med ordet ”stadgadt,” samt der sattes punkt, och näst derefter intogs sista meningen i TJlsklns förslag: ”För öfriga ärenden, som, enl särskilda föi fattningar, böra vid sockenstämma företagas, gälle hvad derom är foreskrifvet;” men lill slut i en särskild punkt skulle tilläggas: ”Anser sockenstämma så nödigt, åge den att hos domaren begära föreläggande af vitén mot bristande efterlefnad af sockenstämmobeslul.” Hr von Hohenhausen:
Beträffande sista delen af §:n, eller i afseende på vitén, tyckas alla , eller åtminstone alla sorn yttrat sig, vara eniga derom, alt sådana icke af sockenstämman böra bestämmas, utan att, sedan sockenstämman önskat få ett vite utsatt, del skall öfverlemnas till en annan auetoritet alt bestämma detsamma.
Cederström Och Hr von Hartmansdorff hafva trott, att denna auetoritet borde vara Konungens Bef:h:de; Gr.
Spens bar deremot sagt domaren.
I afseende på hans yttrande får jag nämna, att de vitén, som här komma i fråga, torde icke vara af annan beskaffenhet, än just sådana , som det tillhör Konungens Bef:h:de att utsätta och icke häradsrätten, hvilken blott har att bestämma sådana vitén, som i lagen föreskrifvas.
Jag tior derföre, att det vore rättare att här icke nämna domaren, synnerligen om man ville utsätta ”den embetsmyndighet, som veder bördå det hänvisades till hvil - D c n id Mars f. ra.
Rendera det vore, som borde utsätta vitet, antingen landshöfdingen eller domaren eller möjligen consistorium.
Hvad deremot beträffar sjelfva specificationen af målen, som skola höra till sockenstämmas handläggning, så har Gr.
.Spens ansett saken vara tillräckligt uttryckt med hvad i Utsktns förslag står.
Jag får då fästa hans uppmärksamhet på hvad Ulsk:n, för alt kunna generalisera , hafva upptagit såsom föremål för sockenstämmas beslut, nemi. sådant som har afseende på församlingens gemensamma behof eller gagn.
Hvad är det val, som i inlellectuelt eller materielt hänseende icke kan hänföras till frågor om församlingens gemensamma hellof eliel' gagn?
Det torde viii vara ganska nödigt, 0111 man tänker sig sockenstämman, sorn ofta skall upplysas af en ung vice pastor, alt linn har en specifieation pä mål, som höra dit, synnerligen då det icke är rakt afklippt att få upptaga andra än de specificerade målen, utan man, såsom Hr von Hartmansdorff uppläst, nämner: mål som röra församlingens gemensamma angelägenheter, såsom, och derefter utsätter de särskilda cathegorierna.
Då vet pastor i hvilka ämnen sockenstämma skall hållas, kommer jag till honom och säger :
Här är en sak , sorn jag anser vara af gemensamt behof och gagn; så kan delta innefatta så väl att förändra hvad man för tillfället anser såsom ett ondt, som att åstadkomma hvad man för tillfället anser godt.
Det skulle således stå öppet att onödigtvis och i hvilken fråga som helst besluta i sockenstämma , och pastor skulle aldrig kunna vägra att utlysa en sockenstämma samt besvära församlingen med sammanträde.
Det mäste då vara bättre, fast §:n blir längre, alt man, såsom förut öfligt varit, lemnar en specifieation till ledning, synnerligen då den börjar med ”såsom,” hvarigenom andra saker kunna hänföras till den ena eller andra calhegorien, och man gifver davén till hvad som blir föremål för sockenstämma.
Vägrar en pastor att utlysa sockenstämma, så kunna besvär anföras.
Hvarföre skall man då icke i författningen inrycka några rader, som göra saken bestämd å ömse sidor , i stället för alt lemna öppet för hvad som helst att blifva föremål för sockenstämma?
Jag kan således icke annat än högeligen tillstyrka bifall å det förslag, som Hr von Hartmansdorff gjort, äfvensom å det sednare förslaget af Frih.
Cederström i afseende på vitens utsättande, hvaruti äfven Gr.
Spens instämde, fastän han nämnde blott domaren, ehuru det kail vara många och flera fall, der dessa vitén 3ro af beskaffenhet alt böra utsättas af Konungens Bef:h:de, och andra, der det kan tillkomma domcapillet.
Spens: Jag har begärt ordet egentligen i afseende på det af Hr von Hohenhausen anmärkta uttrycket af mig, att jag endast nämnde domaren.
Tvisten oss emellan skall blifva kort.
Jag ingår nemi. genast på att man i det stal - D « n 10 M a r s f, m, a5 3 let må införa "vederbörande embetsmyndighet.” Frill.
Cederström liar nämnt Konungens lJef:h:de, domeapitlet oell domaren, oell det var ett fel af mig, att jag icke nämnde alla tre, eller sammanförde dem , såsom Frih. Cederström gjorde.
Mitt förslag gick egentligen ut på att uttaga de nu såsom mellanmening införda orden ifrån ”stadgadt” till och med ”gällande”, samt att vid slutet af §:n insätta en kort punkt, som endast angick vitén.
Ur Aminoff, Joli.
Jag kan ieke undertrycka min ledsnad deröfver, att R. o. Adis ledamöter icke, då detta betänk, första gången förevar i Ståndet,, gjorde sina anmuikn:r och förslag.
Då hade Utskln kommit i tillfälle alt derefter jemka sina yttranden och beslut.
Nu begäres förändring af den ena §:n efter den andra, helt och hållet i olikhet med hvad Ulsk:n föreslagit.
Jag hemställer till herrarne , om icke, derest hvart och ett Stånd omarbetar §§:na, ett sammelsurium skall uppkomma, så att ingenting helt finnes och ingenting vinnes.
Vi disculera nu här öfver ett jemkningsförslag.
Utskin hafva utgått från den åsigt , alt man icke borde uppgifva några bestämda moment om hvad som egentligen tillhör sockenstämma, utan blott upptaga det i generella termer.
Utsk:n hafva trott det tillhöra Ständerna att uppgifva de generella bestämmelserna och icke hålla sig till specialiteter.
Jag erkänner, att Hr von Hartmansdorffs förslag har många fördelar ; men jag hemställer, om icke, ifall något är uteglömdt, stadgandet blefve ofullständigt, då deremot Utsktns förslag innehåller ett generelt yttrande.
Jag tillstyrker antagande af första afdelningen af Utskms förslag, såsom den af Utsk:n är uppfattad, men förenar mig i fråga om böterna i hvad Gr.
Spens yttrat. lii- Gripenstedt, Joli. A u g.:
I afseende på denna specilication eller icke-specification af de ämnen, som tillkomma sockenstämmas behandling, så delar jag deras åsigt, sorn tro alt en specification är lämplig och till och med nödvändig.
Hr von Hohenhausen har uppgifvit de skäl , som tala derför, och jag vill blott tillägga ännu ett.
Det är nemi. det, alt örn man i en framtid anser nyttigt att öfverlemna till communernes eget afgörande åtskilliga sådana bestyr, som nu icke tillkomma desamma, så är det ganska väl att det finnes en specification, der man kan tillägga de ämnen, som anses böra tillhöra deras eget afgörande; äfvensom om man vill taga bort något ämne, som förut berott af cominunerna, derigenom finnes en norm för ett sådant borttagande.
Hvad den siste talarens anmärkn. vidkommer, alt här icke skulle komma att begagnas någon generel term, så har han orätt; ty Hr von Hartmansdorffs förslag börjar med en sådan generel term och slutar med en till, nemi. med ordet ”s å s om;” hvarefter dessa specialiteter förekomma. a54 Den 10 Mars f. m.
TIr von Hartmansdorff:
Hvad mig beträffar, så bär jag visserligen icke gjort mig skyldig till Hr Aminoffs förebråelse att icke Lafva erinrat vid älerremissen om oriktiglieten alt icke specificera.
Jag ser åtminstone på milt exemplar af förra betänkandet, att jag med blyerts antecknat, att man borde bestämdt utsätta det, oell jag är temmeligen säker på att hafva uttalat hvad jag der antecknat.
Hvad sjelfva saken beträffar , så äro, på sätt Hr Gripenstedt nyss anmärkt, sjelfva ordalagen i början af mitt förslag så ställda, att om något skulle vara uteglömdt i specificalionen (oell många saker äro der icke upptagna, det är jag öfvertygad om), så hindrar det icke att sådana kunna upptagas.
Men detta uppräknande är, såsom Hr von Hohenhausen nämnde, nödigt, bland annat för besvärshänvisningar.
Om man vill inskränka sig endast till det slags besvärshänvisning, som Utsk:n upptagit i ii §:n,der det beter, att besvär ingifvas lill domcapitlet i de mål, som röra kyrkodisciplin, sedernas vård etc.; så skall jag taga mig friheten alt visa huru sådana mål till en del icke angå domcapitlet, eller icke der kunna upptagas.
Det finnes t. ex. ofta öfverenskommelse!- inom församlingarna emot brännvins skänkande och traktering, såsom det kallas, på lekstugor och andra sammankomster.
Om någon skulle vara missnöjd med ett sådant sockenstämmobeslut, månne det kunde hänvisas till domcapitlet?
Likväl angår det sederna.
Ofta tagas beslut på sockenstämma emot dansgillens hållande utöfver en viss timme och utan att äldre personer äro tillstädes för alt vårda sederna.
Detta angår visserligen sedligheten; men om besvärshiinvisningen ställdes till domcapitlet i frågor om dans, så skulle det troligen föranleda åtlöje. R. o. Ad. torde derföre finna, att en specifieation är nödvändig och bör här intagas.
Jag vill äfven, medan jag har ordet, uppläsa redactionen, sådan den skulle blifva med den rättelse Gr.
Spens yrkat och äfven andra talare godkänt, rörrde vitén.
När det uppräknande vore gjordt, hvilket jag tagit mig friheten tillstyrka , skulle det heta: ”i hvilka afseenden sockenstämma jemväl äger att meddela föreskrifter om de hvar och en tillhörande göromål, med iakttagande af hvad för särskildta fall genom denna förordning eller annars gällande lagbud (innes stadgadt, samt till noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt pröfvas, hos vederbör, myndighet begära föreläggande af vitén , hvilka likväl, då de flera gånger förnvas, icke må öfverstiga ett belopp af tillsammans io r:dr btco.
För öfriga ärenden, som, enl. särskilda författningar, böra vid sockenstämma företagas, galle hvad derom är föreskrifvet.”
Dessa sista ord angå, såsom R. o. Ad. lätteligen finnér , frågor om prestval, riksdagsmannaval och andra sådana förrättningar, som i sockenstämma skola äga rum, men sorn icke i sockenstämmoförfultningen kunna upplagas.
Den 10 Mars f. ra. a55 Gr. af Ugglas, Ludv,:
Jag vili icke ingå i frågan, huruvida den här föreslagna specificalionen är nödvändig, eller om, på säll Ulsk:n föieslå, en mera vidsträckt gränslinie hör uppdragas, inom hvilken communen skall röra sig.
Då likväl en viss farhåga synles uttala sig inom delta Stånd,- då fråga var om 5 §:n, alt nemi. afgifter skulle kunna åläggas för en mängd ändamål, som icke voro verkligen behöfliga för communen, och derföre bestämmandet i 5 §:n oin afgifterna af R. o. Ad. borttogs; så får jng biträda den spe-, cification, sorn Hr von Hartmansdorff här föreslagit, på det att R. o. Ad. derigenom mätte komma i tillfälle alt bestämma inom hvilken demarcationslinie sockenstämman må taga sina beslut ; och då det torde vara ändamålslöst att gifva sockenstämman rättighet att taga dessa beslut, såvida man icke med detsamma lemnar communen rättighet att skaffa sig medel för dessa ändamåls vinnande, så får jag hemställa, att, sedan ifrågavar. specification blifvit af R. o. Ad. antagen, det må i en följande punk t af §:n stadgas: ”Sockenstämma äger äfven alt för hvarje af dessa ofvannämnda ändamål besluta erforderliga afgifter, beräknade ali af hvarje röstberättigad församlingens ledamot utgå, i mån af den rösträttighet han äger.” Hr Ribbing, Arvid:
Det är med ledsnad jag förlänger discussionen, men jag anser mig dertill nödsakad i afseende på det förslag
Hr von Hartmansdorff sednast framställde, hvilket gick derpå ut, att sockenstämma skulle äga att hos vederbör, högre auctoritet begära utsättande af vitén, hvilka, såsom orden i Utsktns förslag lyda, ”då de flera gånger förnyas, ej må öfverstiga ett belopp af tillsammans io r:dr b:co.”
Om detta nu anloges, så fruktar jag alt derigenom skulle åstadkommas förändring i den författning, sorn föi' denna vederbör, auctoritet, d. v. s. domaren eller Konungens Bef:h:de, bestämmer huru stort vite må högst utsättas, nemi. 25 r:dr b:co.
Det kunde t. ex. hända, att en församling begärde ett vite på sin allmänning, samt alt det förnyades flera gånger, och då är redan föreskrifvet för både domare och Konungens Bef:h:de, huru högt de få gå vid vitets bestämmande, nemi. till 25 r:dr b:co.
Genom detta tillägg skulle författningen andras och vitet ej få öfverstiga 10 r:dr.
Det är förmodligen icke meningen, ty i annat fall skulle eli högre vite kunna utsättas på en enskild persons än på en menighets begäran, och dertill synes ingen anledn. finnas.
Jag tror derföre att förslaget borde modifieras derhän, alt man icke utsatte dessa i o r:dr såsom maximum, utan öfverlemnade det åt domaren oell Konungens Bef:h:de, då de fingo rälta sig efter de föi fattningar, som äro gällande.
Ribbings erinran är efter min förmening alldeles riktig, och således kan menin - Den 10 Mars f. m. gen slutas med ordet ”vitén," då de påföljande orden ”hvilka
I i k vit I” etc. utgå.
Om jag icke orätt fattade den af Hr von Hartmansdorff föreslagna redactionen i afseende på vitén , innehöll den, att sockenstämma skulle äga att hos vederbör, embetsmyndighet begära vilen; men alldeles icke, alt det heror på vederbör, embetsmyndighets pröfning, huru stora dessa vilen skola vara.
Det kunde då tyckas, som fråga endast vore om en sanctionsåtgärd, hvilken denna embetsmyndighet ej kunde vägra.
Jag tror derföre, alt man efter ordet "vitén” borde tillägga: ”hvilka likväl på nämnda embetsmy ndighets pröfning bero, och sammanlagda ej 'må öfverstiga 10 r:dr b:co.”
Här har blifvit yttradt, alt man genom utsättande af eli sådant maximum skulle upphäfva de författningar, som tillåta alt för åverkan på sockenalhnänliingar utsätta lika höga vitén, som för åverkan på enskild persons skog.
Jag skulle tro alt här icke kan vara fråga om vitén för åverkan, ulan om vitén för förvaltare, ombud, tjenstemän och biträden.
Då sockenstämma endast ägeralt hos vederbör, embetsmyndighet göra anmälan derom , att nödiga vitén måtte utsättas, så beror det på vederbör, embetsmyndighet att bestämma beloppet efter hvarje särskildt fall, och Hr Ribbings anmärkn. är ganska riktig.
Det undföll mig, då Hr von Hartmansdorff uppläste sitt förslag, att deruti fanns någon bestämmelse af siffran ; men mitt förslag var, att denna bestämmelse skulle utgå, och att socknen, der den anser sådant nödigt för polisen, må bos vederbör, embetsmyndighet anmäla sig om att få vitén bestämda.
Dessa vilen bestämmas af vederbör, embetsmyndighet i månafbeliofvet i hvarje särskildt fall.
Jag har ingenting' egentligt att erinra emot det tillägg Gr.
Jag skulle tro det vara öfverflödigt, men om R. o. Ad. önskar att det må inlagas, så går det visserligen an.
Då kunde man yttra sig på följande sätt: ”samt till noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt finnes, bos vederbör, embetsmyndighet begära föreläggande af vitén efter dess bepröfvande.”
DA finnes der äfven infördt ett ord , sorn ger tillkänna att det beror på embetsmyndigheten att bestämma huru stort vitet må vara.
Enär författningarna i allmänhet utsätta en gräns, som vid vitens bestämmande ej får af embetsmvndigheter öfverskridas, så är också ali fara för öfverdrifna vilen undanröjd.