Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke en tillfällig känsla af leda vid det närvar:de, ett ögonblickets hugskott, föranledt genom ett lättsinnigt begär till förändring på hvad sätt som helst, som vid dylika frågor bör styra våra handlingar, det är ett noga öfvervägande och jemförande af hvad vi redan ega och under seklernas lopp med bitter erfarenhet oss tillkämpat samt det, som, ehuru nytt och vid första påseendet skenbart förbättrande, dock torde i sin förändring medföra många större olägenheter än de små fördelar det vill skapa.
Kasta vi en blick på detta Stånds verksamhet och det sätt på hvilket den utöfvas, så finna vi visserligen många brister att förbättra, mången önskvärd förändring att göra.
Den understundom rika samlingen inom detta hus glesnar alltför ofta till ett väl ringa antal och dess medlemmar kunna ej förhindra att i dess leder insmyga sig personer, som ärft förfädrens sköld, men ej deras ära; men, detta oaktadt, varén rättvisa och erkännen, att denna urgamla fraction af Svenska folket alltid dock med heder försvarat sin plats inom riksförsamligen på hvilken, .till ett gemensamt resultat dess aldrig trytande sakkännedom och sanna fosterlandskärlek varit af starkt inflytande!
Eller, Mine Hrr! vill man väl påstå att R. o. Ad. i oegennyttig verksamhet och obestridlig förmåga att kunna handhafva de mest olikartade samhällsfrågor har stått efter de andra Stånden!
Vittna ej dess prot:r tillräckligt i denna väg!
Hvarföre fäster man sig då sä mycket och, jag vågar påstå, utan hufvudsakliga skäl, vid omvexlingen i antalet äf R. o. Adfs ledamöter, hvilka äfven, då det varit som ringast, högst sällan understigit Borgare- och PresteStåndets, och, då det gäller en vigtig fråga, kan ökas inom 3 ä 4 dagar till ett antal af 4 ä 500 samt vid dylika tillfällen naturligtvis erbjuda en intellectuel kraft, vida öfverlägsen de andras?
Om detta Stånd sålunda, trotts sina lyten ej hindrar Riksdagsförhandlingarnas fortskridande, hvad har man då att säga emot detsamma, som, utan understöd å Statens sida sjelf ensamt håller sig vid Riksdagen?
Kan man säga att dess medlemmar, ehuru understundom vexlande, i numerär, bidragit minst till det verkligt goda i Utsk:ns förhandlingar, inom hvilka det tyngsta arbetet, visserligen ej sällan, upburits af R, o. Ad.?
Nej i sanning; Fördomarne, nyhetsmakeriet, illvilljan och kanske afunden hafva bra nog förstorat de fel, som verkligen till viss grad inom detta Stånd finnas och tarfva förbättring, men dock ej kunna hjelpas 4 * 52 Den 1 Mars e. m. på det föga eftertänksamma sätt man här föreslagit. R. o. Ad. i dess närvande skick innesluter, oaktadt alla sina fel såsom Corporation inom representationen, ändock den mest omfattande verksamlietskraft för liela samhället.
Nästan ingen del af detsamma är uti detta Stånd orepresenteradt och just denna mångfald af kunskaper, erfarenhet och olika upfaltning, är hvad som gjort det till hvad det är, nemi. den del af representationen, hvilken obestridligen innehar den för nationen mest fruktbärande förmåga.
Skulle man nu inskränka denna föga kostsamma rhångfald till några få lejda representanters kanske genom parti-inflytelser valda antal, så skulle man, efter min tanka, tillintetgöra dess rälta lifskraft, göra det till hvad de andra äro, till en enskildt samhällsfraclion med ensidiga åsigler och egoistiska sträfvanden.
Den vackrare och uphöjdare ande som nu merändels är ledare för dess handlingar skulle då snart sjunka tillsamman för sjelfbibehållelsens rent djuriska kraft och Adeln segare än någonsin, fastän nedsatt lill sitt anseende, skulle hårdnackadt stå qvar, envist försvarande sin plats, éj godvilligt lemnande rum äfven för de mest principenliga och nyttiga förändringar som tiden kunde bära i sitt sköte.
Såsom Adeln nu är, alltid upblandad med unga, ädla och friska viljor, är den i stånd att, när tiden så fordrar, erbjuda stora och ansträngande krafter och, när det en gång gäller, betydande upoffringar.
Sjelfskrifvenheten, detta palladium, som ännu håller Adeln uppe och hvilken, genom sina obetalte arbeten, genom äran och tillfredsställelsen skänker den sin egentliga makt, äfven denna, det sista qvarvarande arfvet från hugstore förfäder, skulle, jag är viss derpå, blifva den sista värdiga upoffringen för fosterlandets väl, när det så verkligen, behöfves, om Ståndet får qvarstå oförändrat på det sätt den nu i representationen deltar.
Skulle det åter blifva ombildadt som nu föreslaget är, när kan man då vänta någon förändring i friare anda, grundadt på mera fria samhälls-institutioner och något nytt, enligt denna tidens fordringar och behof?
Går jag åter in på grundlagsenligheten af denna fråga så vill jag framställa den till hvar och en så här: och ber dem då besvara om den rätt, som hvar och en eger inom R. o. Ad. som representerar en ätt, tillkommit blott genom en löslig händelsernas gång eller om den är grundad på en historisk sanning, på en rättvisa, lika säker som någon annan inom samhället?
Utan tvifvel Mine Hrr!
Skolén J med mig medgifva att denna rätt är gifven.
Om representations-rätten då obestridligen blifvit förlänad af Staten under tidernas gång för stora medborgerliga förtjenster, hafva vi då, så få till antalet emot den stora massa, hvilken gemensamt med oss besitta denna vackra förmån och ej vid denna Riksdag äro i tillfälle att försvara densamma, rättighet att utan dessas hörande skänka bort hvad dessa tillhöra?
kunna (50 å 80 ledamöter efter godtycke behandla 1048:s egendom?
ligger ej en obillighet af den mest våldsamma art i ett försök, som går ut på något dylikt? annorlunda tillgick, då bruksdistrictens 5 representanter ingingo i Borgare-St.; man satte då ej i fråga att Den 1 Mars e. m. 53 gifva detta ställe en förändring i sin sammansättning utan att gå lagenligt tillväga.
Detta nya element ingick ej i denna representationens del förrän lagen, med aktning för deras okränkbara rätt enligt Rikets grundlagar, lät frågan blifva hvilande öfver en Riksdag.
Hvarföre vill man då nu vid en förändring, den der så djupt ingriper i detta Stånds verksamhet och förhållande till de andra, ej lemna detta Stånd samma aktning inför lagen, samma tidsrymd lill besinning?
skall ett jäktande efter opinionens lof och en svaghet för dagens skrik frambringa ett resultat, så omoget öfvertänkt, så sorgligt till sina följder?
Ar den frihet vi besitta inom detta rum, der den lägsta inom samhällets grader har samma yttranderätt, som den högste, och der, tack vare friare liders åsigter, inom den lagbundna frihetens skygd intet förmanskap, ingen tryckande inflytelse herrskar, som bör kunna menligt inflyta på representantens verksamhet, af'så ringa värde, att vi så lätt skola kasta bort densamma utan att veta hvad vi få i dess ställe?
Den sjelfständige, sjelfskrifne och obetalte representanten, som kanske aldrig under en annan form der parti-intresse, samhällsställning och sidoinflytelse styra valen kommer att ingå såsom medlem skall ej så obetänksamt lemna denna vackra plats, der hans åsigter, om också ofullkomligt, dock alltid lill viss grad kunna vinna gehör, för att medelbart blifva representerad af personer, som gifva föga garanti såsom friare åsigters målsmän.
Och ville man slå sig in på den väg som afser inskränkningen af detta Stånds ledamöter, hvar skall man i en framtid stanna?
Man har nu föreslagit 100, skall 1 kanske snart föreslå 50, och möjligen om några år 10.
Hvarför icke då så gerna låta R. o. Ad. utgå ur representanternas leder, ty med lika rätt skall man kunna låta detta Stånd totalt försvinna, som att låta det på en handvänning, genom ett Ståndets ensamma beslut, inskränkas till sitt antal.
För mig synes således frågan vara af ren previlegii-natur, men vill jag ändå, ifall
Ståndet så annorlunda skulle finna, ej motsätta mig remiss till vederbörligt Utskott, ehuru jag anser frågan af en sådan beskaffenhet att den aldrig borde komma utom Ståndet.
Vill man under väntan på något bättre, något på friskare grunder ställdt, i representationsväg åstadkomma någon rättelse så kan ju detta ske genom förändringar af mera enkel och naturlig samt mindre våldförande beskaffenhet.
Så kan man ju t. ex. vid öfverläggningar till mera enhets vinnande vid de praeliminära förhandlingarne sammanträda på ett gemensamt rum, men vid besluts fattande och omröstningar, till följd af ledamöternas olika antal, göra detta hvar för sig; de ledamöter som inträda i Utskott kunna ju förpliktas, att, såvidt de vilja mottaga en sådan plats, der qvarstanna under
Riksdagens lopp med rättighet till blott samma permissionstid som de andra Ståndens ledamöter; rättigheten att sitta för fullmagt kunde helt och hållet utgå; motionstiden inskränkas till blott 14 dagar, och slutligen kanske äfven, ehuru ej riktigt rättvist, en låg census sättas, hvarigenom de sämst qvalificerade af R. o.
Adis ledamöter uteslölos.
Hvad arbetsordningen beträffar kunde äfven denna be - 54 Den 1 Majs e. m. tydligt förkortas, utan alt ställas på så lösliga grunder soln i det fallna representationsförslaget föreslås.
Nu några ord om det factiska af Gr. af Ugglas’s motion: Gr. af Ugglas har föreslagit, att hvarje ätts hufvudman skall vara valberättigad enl. vissa qvalificationer, uttryckta i ett minimum af vetande, varande och egande, så lågt som kan öfverensstämma med en intellectuel och materiel stjelfständighet.
Att inom en klass, sådan som R. o. Ad. nu är, inom hvilken, till följd af Ståndets ställning i samhället, kan finnas både materiel och immateriel sjelfständighet, utan deremot svarande borgerliga kännetecken på desamma, är ytterst svårt att bestämma gräusorne för dylika stadganden.
Det finnes cj sä få, hvilka ega räntebärande kapitaler och således ej skatta för dessa, som icke hafva något examensbetyg, men dock stå högt i vetande, som icke hafva några titlar, men dock hafva ett högt anseende; skola dessa uteslutas?
Andra kunna finnas, de der kunna hafva stor intellectuel bildning och stor praktisk förmåga, men dock gifva obetvdlfg bevillning, till följe af den lefnadsbana de valt; dessa, nyttiga för vetenskapen och industrien, skola äfven de skjutas ä sido ?; flere exempel att förtiga, som här blott skulle uptaga tid att npräkna.
Olämpligheten af dylika qualificationer under närvar:de förhållande tyckes mig sålunda vara klar, emedan census, om man vili hafva någon verkan deraf, här alltid mäste sättas väl hög; men medgifver jag gerna, att 'under friare institutioner pä allmännare grunder ställda äro de både rättvisa och nödvändiga.
Det är såledas endast i dylika förhållanden, som dessa, jag klandrar dem, ej i en friare Statsform, der de blifva af behofvet påkallade gradmätare.
Hr Gr:n har ytterligare föreslagit att R. o. Ad:s representanter skulle aflönas, men så lågt att denna aflöning endast som en städjepenning skulle betraktas, den der de tagit på hand jpr deras qvarblifvande under Riksdagen.
Pä detta vis skulle ju endast förmögenhetens målsmän kunna antaga denna städja, eller af hvem skulle den medellöse, men icke dess mindre af intellectuella företräden lysande personligheten, under sin vistelse på en dyr ort, underhållas?
Under tider af löslig moralisk halt, sådana som förr öfvergått vårt land, skulle ju hända att penningen och corruptionen fyllde Riddarhusets bänkar.
Hade man då fått något bättre i st. f. hvad nu finnes ?!
Röster höjas, säger slutligen Hr Gr:n, som mena att R. o. Ad. ej på fullt allvar vilja hafva någon representations-förändring, då R. o. Ad. ej ens inom sig vilja göra de cosessiouer som fordras för att åstadkomma något bättre.
Röster höjas, det är sannt, på sådana lida våra dagar aldrig brist, hvilka i tid och otid vilja göra sin talan gällande; men bör man då mera lyssna till dem än till sitt eget omdöme och bör man för skrikets skull göra okloka förändringar?
Skall klandret och smädelsen locka oss ali uttaga ett steg, hvilket endast en mogen eftertanke och en djup öfvertygelse bör bestämma?
R. o. Ad. har en gång förklarat att det vill upoffra sin sjelfskrifvenhet och skall också, enl. min varma 1) en 1 Mars e. m. 55 och lefvande öfvertygelse, göra detsamma i eu kommande tid, men då, sorn jag innerligt vill hoppas ej förr, än fosterlandets sanna val del brafver och något verkligt bättre vinnes i stället.
Jag vill, som sagdt är, ej motsätta mig remissen; men såge ej ogerna om motionen af de öfriga Ståndets ledamöter befunnes vara af den halt att den blott lades till handlingarne.
I sisth plenum blef en motion af Gr.
Posse lagd till handlingarna, emedan den icke ansågs väckt i öfverensstämmelse med 56 §:n Riksd.Ordn.
Detta beslut fick en ökad vigt och betydelse derigenom att detsamma biträddes af Const.Utsk:s Ord fide.
Jag anser förhållandet vara alldeles detsamma med Gr. af Ugglas ifrägavande motion, ty lika litet, som Gr.
Posse ansågs berättigad att betrakta Ståndets beslut i anledn. af Hr Doktor Sandbergs motion, såsom utgångspunkt, eller anledning för Gr:n att väcka hans förslag, lika litet anser jag Gr. af Ugglas- ega laglig rättighet att betrakta Ståndets beslut, ronde representations-frågan såsom en anledn. för honom att väcka denna motion, och jag hämtar dertill ytterligare anledn. just af innehållet utaf Gr. af Ugglas’s motion, hvilket afser ett eventuell förslag, byggdt på den förutsättningen af ett framlida förslag ifrån Const.Utsk.
Hvad hade väl hindrat den ädle Gr:n att innan motionstidens tilländalöpande och då han ganska väl kunde förutse att Gr.
Lagerbjelkes representations-förslag skulle falla, framkomma med sin motion.
Med den tolkning af grundlagarne, som Gr. af Ugglas synes förutsätta och hvilken man har funnit af åtskilliga förslag, som i afton blifvit väckta, så och för den händelse, hvilken jag för ett ögonblick, vill antaga, att R. o. Ad. skulle ingå i en hufvudsaklig pröfning af Gr. af Ugglas’s motion och derefter afslå densamma, skulle Gr. af Ugglas kunna just af detta afslag, såsom en under Riksdagen inträffad händelse hämta anledn. att väcka en ny motion af alldeles enahanda syftning och i händelse också den blefve afslagen, deraf åter hämta anledn. att inkomma med en ny motion och derigenom upkomma på detta rum en ädel täflan emellan R. o. Ad. på ena sidan att afslå, och Gr. af Ugglas på den andra sidan, att väcka förslager in infinitum.
Jag hemställer om detta skulle kunna anses öfverensstämmande med R. o. Adis värdighet och med dess verksamhet på detta rum.
Jag tror det icke och detta är skälet, hvarföre jag tager mig friheten yrka att Gr. af Ugglas’s motion, tillika med de amendementer, som i anledn. deraf blifvit gjorda, om de skola anses såsom serskilta motioner, måtte såsom icke öfverensstämmande med 56 § Riksd.Ordn. läggas till handlingarna.
Jag torde få börja med den som sist yttrat sig af mina motståndare och uptager således först till vederläggning hvad Hr Flach sagt.
Jag får i det fallet erinra Hr Flach derom, att 56 § Riksd.Ordn. gäller sådana ärenden, som skola komma 56 Den 1 Mars e, m.
• under samtlige RiksSlms behandling, men icke de ärenden, som endast bero på R. o. Ad:s pröfning.
Jag anser att man, under hvilken tid af Riksdagen som helst, kan väcka motioner om förändring af Riddarh.Ordn., men om äfven förhållandet icke vore sådant, så tror jag att det nu förkastade representations-förslaget skulle varit en sådan händelse, som gifvil rättighet att väcka denna motion.
Jag tror detta sä mycket hellre, som R. o. Ad. å sista Riksdagen beslöt att icke uptaga något förslag lill förändring i Riddarh.Ordn. till afgörande, förr än Ståndet beslutat om detta förslag.
Nu har detta förslag fallit.
Således är det R. o. Ad:s ovilkorliga rättighet att uptaga till pröfning de förändringar i Riddarh.Ordn., som föreslås.
Jag öfvergår nu till Hr Hjärnes yttrande.
Han har sagt tilt en sådan motion, som Gr. af Ugglas föreslagit eller de amendementer, som jag och Frih. Cederström gjort, skulle strida emot R. o. Ad:s privilegier och att ett sådant beslut skulle fordra 4 Stånds samtycke.
Jag får erinra Hr Hjärne att R. o. Ad. icke, så vidt jag kan påminna mig, liar några politiska rättigheter.
De privilegier R. o. Ad. haft äro helt och hållet personella, de gälla blott dem sjelfva.
Uti dessa privilegier, finnes icke cl t ord derom luiru R. o. Ad. skall utöfva sin representation.
Denna representations-rält har i alla tider blifvit ulöfvad på olika sätt.
Gustaf II Adolfs Riddarh.Ordn. valde familjerna sina representanter.
Gustaf lilis Riddarh.Ordn. hade hufvudmännen rättighet att representera, men om de icke kunde det i anledn. af utrikes resa eller annat förhinder, så valde ätten representanter.
Det har visserligen blifvit en häfd att familjerna representeras, men denna häfd finnes icke bestämd i skrifven lag, utan den skrifna lagen, som finnes för oss i detta fall är vår Riddarh.Ordn., och det är den, som vi sjelfva hafva beslutat och till hvars förändring blott fordras K. M:s sanction.
Gr. af Ugglas har sagt alt lian hufvudsakligen ogillat representations-förslaget derföre att grunddragen till vallagen icke voro bestämda, och att han ansett dessa grunddrag till vallag sålunda kunna hero på olika opinionsvindar, så att R. o. Ad. på en Riksdag kunde besluta ett och på en annan Riksdag ett annat, men jag får erinra Gr. af Ugglas alt när, enl. det representationsförslag, som nu är afslaget, valordningen en gång blifvit upgjord, så skulle till förändring deraf fordras 3 Stånds beslut och K.
M:s sanction och således skulle den vallag, som vi, efter antagande af det nya representations-förslaget fått, vida mindre varit underkastad opinionens vindar, än vår niivande Riddarh.Ordn.
Det enda, som Gr. af Ugglas således kunnat hafva att anmärka emot förslaget, hade varit att vi, som här stå, icke hade upgjort en sådan vallag, som skulle motsvarat vår egen värdighet och fäderneslandets hästa; men jag tror, alt om Hr Gral tagit kännedom om vår historia och sett, huru II. o. Ad. alltid utöfvat sin rcpresentations-rätt, så hade han icke i detta fall behöfl hysa något misstroende lill 1833 och 1854 års Adel.
Posse har motsatt sig Gr. af Uggla.s’s motion isynnerhet
Den 1 Mars e. m. 57 derföre atl R. o. Ad. icke skulle hafva rätt att beskatta sig sjelf, ulan att endast Svenska folket hade rätt alt beskatta sig sjelf.
Jag får då erinra Gr.
Posse att i närvar:de stund R. o. Ad. betalar capitations-afgiften till underhåll af sitt Riddarhus.
Att i alla kommuner betala medlemmar af desamma afgifter lill kommunernas bestånd och jag är fullt öfvertygad derom, att om äfven någon skulle vilja undandraga sig dessa afgifter,'så skola de öfriga af R. o. Ad:s medlemmar tillräckligt minnas R. o Ad:s ära och värdighet för atl i detta fall betala för Gr. Posse. Hr Ribbing har sagt att discussionen var torr.
Jag lyck önskar
Hr Ribbing om han gjort densamma mindre torr.
Jag yrkar remiss lill Riddarh.Utsk. utaf Gr. af Ugglas motion tillika med det amendement, som jag vid densamma bar gjort.
IIr von Ha r t m a n s d o r f f, A u g.: Gr. af Ugglas motion är egentligen en omklädnad af det förslag till representations-föräudring, hvilket Const.Utsk., vid förliden Riksdag, afgaf, och som nu af tre Stånd blifvit ogiiladt.
Innan detta uptogs till pröfning, yrkade man en öfverläggning på förhand, ang:de Riddarh.Ordn:s beskaffenhet, och Riddarh.Utsk. afgaf i sådant hänseende ett Betänk. R. o. Ad. ansåg likväl obehöfligt och oriktigt alt öfverlägga om det underordnade förslaget, innan man afgjort linfvudfrågan, nemi. den, som Const.Utsk. framlagt.
Nu återkommer ett förslag af samma syftning, som Riddarb.Utsk.-s, utan alt Ståndet i detta ögonblick vet om Const.Utsk. vid denna Riksdag, ånyo framlägger något förslag till representations-förändring, ännu mindre hurudan! det blifver.
Då måste det vara ännu öfverflödigare och origtigare att på förband sysselsätta sig med den fråga, som Gr. af Ugglas framställt.
Deremot säga väl Hr Brakel med flera ledamöter att denna fråga icke är allmän, utan en enskild sak för R. o. Ad.
Månne så är?
Jag betviflar det, men tror deremot den sjelfskrifna representationen vara en af de rättigheter, som, utan att hafva blifvit i Adelns privilegier uptagen, tillförsäkras Ståndet genom 114 § Reg.F. Då hörer saken lill alla 4 Ståndens öfverläggning och afgörande.
Påstår man åter att denna sak är ett enskildt ärende för R. o. Ad., sä frågas luiru det skall kunna afgöras för att fä allmän giltighet?
Riksd.Ordn. uptager endast grundlags- och privilegiifrågor, såsom beroende på Konungens och tilla 4 Ståndens samtycke.
Men alla öfriga utom bcvillningsärender, till hvilka detta icke hörer, kunna afgöras genom 3 Stånds beslut och Konungens bifall.
Derpå skulle då Adelns sjelfskrifna representations-rätt komma att bero och kunna Ståndet utan dess samtycke fråntagas.
Men, invänder man, 12 § Riksd.Ordn. innehåller att ”R. o. Ad. infinner sig tili Riksdag och representeras enl.
Riddarh.Ordn., hvilken, likasom öfriga Stånds Ordningar, bör vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad”.
När det nu vidare står i Riddarh.Ordn. atl hon kan förändras af Ståndet med Konungens samtycke, så hafva de öfriga Stånden intet att skaffa med det sätt, hvarpå R. o. Ad. representeras.
Jag har vid flera 58 Den 1 Mars e. m. föreg:de tillfällen förklarat det jag betviflar rigtigheten af denna slutledning, emedan R. o. Ad. icke torde kunna för sin del ändra något i sin representation, utan de öfriga Ståndens samtycke, med hvilka Adeln utgör delägare i samma representation eller bolag.
Sådan R. o. Ad:s sammansättning var år 1809, då bolags-reglorna sednast upgjordes, sådan mäste vår sammansättning förblifva intill dess de öfriga Stånden eller bolagsmännen medgifva någon ändring.
Denna tanka är ej blott min enskilda, utan har blifvit uttryckt af Const.Utsk. vid 1818 års Riksdag uti ett Betänk., som innehöll svar på en remiss, huruvida en fråga om ändring af R. o. Ad:s representations-rätt skulle kunna af R. o. Ad. allena afgöras eller icke.
Berörde Betänk, innehåller ibland annat följande ord: ”Utsk. får blott tillägga, att, enär Riksd.Ordn. icke innehåller någon uttrycklig föreskrift om det sätt, på hvilket R. o. Ad. representerar, inga andra förändringar derutinnan, än de af sjelfva hufvudgrunderna, synas fordra RiksSt:ns enhälliga beslut” etc.
Således har Const.Utsk. erkänt att sådana ändringar i Ståndets representation, hvilka äro hufvudgrunder derför, ej kunna ske utan de öfriga Ståndens deltagande.
Af samma tanka var Riddarh.Utsk. vid 1844 års Riksdag.
Då Hr Rosenstjerna hade gjort en motion, ronde representationsrätten för R. o. Ad:s ledamöter, sä afgaf Utsk. d. 11 October s. å, ett Betänk., som hufvudsakligen innehåller följande: ”Efter tagen kännedom af den i detta ämne förda discussion har Utsk. funnit den fråga först böra besvaras, huruvida den af motionären åsyftade ändring i Riddarh.Ordn. må kunna, på sätt 41 § i nämnde stadga föreskrifver, tillvägabringas ensamt genom R. o. Ad:s beslut och Konungens derå meddelta nåd. stadfästelse”.
”Utsk. har dervid icke kunnat undgå inse, att ehuru ordningen för R. o. Ad:s representation icke finnes i adeliga privilegierna uptagen, det likväl från längst förflutna tider varit en R. o. Ad. förunnad samt hvarje lefvande adlig ätt tillagd fri— och rättighet att sig vid Riksdagarne infinna; hvarföre ock, vid i öfrigt anställd jemförelse, så väl af de sedan äldre tider allt intill den närvar:de utfärdade Riddarh.- och Riksd.Ordna-, sorn ock af en d. löOct. 1809 utaf d. v. Riddarh.Utsk., på R. o. Ad:s anmodan, afgifven och af Ståndet utan anmärkn. lemnad sammanfattning af Ståndets privilegier, Utsk. kommit lill enahanda slutföljd, som de fleste af Ståndets ledamöter, hvilka vid remissen af den ifrågavande motionen, i ämnet sig yttrat, nemi. att rättigheten för hvarje å Riddarhuset introducerad ätt att vid Riksdagarne ega säle och stämma är en så beskaffad ”förmån” samt R. o. Ad. tillhörande ”fri- och rättighet,” alt frågan om förändring deri måsle behandlas i den ordning lii § Reg.F. sladgar'\
Vid öfverläggningen om detta ämne på Riddarhuset, yttrade sig flera af R. o.
Ad:s ledamöter vara af samma mening, som Utsk. nemi.
Hr Hjärne, Harald, Hr Bildt, Knut, Hr Tham, Carl Wilhelm August och Gr.
Lagerbjelke, Gustaf. Afven jag uttalade dä samma tanke, som jag nu vidhåller.
Under sådana om - Den 1 Mars e. m. 59 ständigheter och dä jag icke kan anse denna fråga vara ett K. o. Ad. ensamt utan alla RiksSt:n samfäldt ang:de ärende, så tror jag icke heller alt målet kan, i strid emot 56 § Riksd.- Ordn. uplagas, förr än någon under Riksdagen inträffad händelse dertill föranleder.