Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ej funnit skäl anförda, som tala emot Frih. Hamiltons förslag, utan önskar bifall dertill.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fr e d r. t
Att dömma af vissa värde talares yttranden, skulle man sannerligen kunna tro alt här vore fråga om alt införa en allt omstörtande frihet.
Här är dock icke fråga om annat, än alt, med strängt bibehållande af ståndsprincipen, gifva hvarje valkrets inom hvarje Stånd rättighet att välja inom hela Ståndet.
Fördelen af denna rättighet skulle jag föreställa mig hvar och en insel* vara den, att derigenom kunna lättare de duglige och de sanne fosterlandsvännerne blifva valde till representanter.
Det måtte väl vara hufvudföremålet att så ställa vallagen för valrätt och valbarhet, att de duglige kunna väljas.
Flera val loide hafva bevisat olägenheterna af att inskränka valrätten inom valkretsarna.
Den enda fördelen med inskränkningen, eller enda skälet för antagligheten deraf är, att derigenom vore man försäkrad att få localintressena representerade.
Vore här fråga om att införa allmänna val, då vore delta skäl fullt gällande till en del, d. v. s. alt hälften borde vara så utsedd, att, sedan landet blifvit indeJadt i vissa valkretsar, man hade säkerhet att någon ifrån hvarje dist rict af landet invaldes till representant.
Nu, då vi hafva 4 Stand och, om de hittills onpresenterade erhålla representationsrätt, vi få ett femte, så blir det 5 särskilda gånger, sorn man har chanee för sig att få någon af trakten vald, hvarföre jag anser, att äfven detta skäl förfaller, när nian uttryckligen håller sig till classval.
Slutligen får jag blott, i anledning af en föregående värd talares yttrande öfver den verkan han ansett att Coust.Utsk:s betänk, i denna fi?åga haft på honom, och som han äfven tror på Ståndet, säga, att när Coust.Disk. uppgjort och framlagt detta betänk., så har Coust.Utsk. handlat efter sin öfvertygelse, såsom Utsk. ansett det böra vara, utan alla biafsigter.
Att Utskts åsigter kunna skilja sig ifrån bans och möjligen från majoritetens inom Stånden, är möjligt och t. o. m. troligt; men Utsk. trodde sig böra framgå med sitt förslag, sådant Utsk. ansåg det vara bäst för fäderneslandet, utan att hvarken kunna eller vilja taga i beräkning hvad verkan det kunde hafva på den mer eller mindre lättskrämda.
Hi- Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
Hr von Hartmansdorff anfört för olagenheterna af valbarhetens utsträckande utom valdistriclet äfvensom de lika Den j8 Octobcr f. ra. 3åi viii grundade skäl, som Hr von Troi! m. fl. anfort för olägenheterna af valbarhetens inskränkning inom valdislrictet, isv n nerlin t meri särskildt afseende på detta Stånd, bevisa olämpligheten af det steg vi tagit.
Vi äro försåt te nti nödvändighet alt välja mellan de (vänne olvckliga alternativerna, alt antingen smida bojan åt friheten eller lössläppa intrigerna, neli derigenom uppkasta en graf åt monarkien.
Vöre fråga om allmänna val, röstade jag bestämdt för valbarhetens inskränkande inom valdislrictet; iag skulle äfvpn nu, då vi hafva att vähä mellan Frih. Hamiltons och Hr von HartmansdorfTs förslag, rösta för antagandet af Hr von Hartmansdorff!;; såvida jag icke, i likhet med Frih. I5ove, önskade att kullkasta så väl detta, sorn Frih. Hamiltons.
Orsaken, hvarför jag anser att valbarheten bör inskränkas inom valdislrictet, är, emedan jag är öfvertvgad, att då skall det allmännaste intresset göra sig gällande, hvilket jag anser vara nvttigast för fäderneslandet, delta intresse må då vara af hvilken politisk färg som helst.
Det är mängden af medborgare, och icke fåtaligheten, som utgör fäderneslandet; emigranterne togo icke med sig Frankrike.
Hr Hj erta:
Det torde tillåtas mig att få med några ord besvara Frih. Bove, och tillika befria mig ifrån ett möjligt missförstånd i anledn. af mitt sista yttrande.
Jag båticke sagt att R. o. Ad. eller de herrar, sorn önska valbarhetens inskränkning inom district, derigenom ådagalagt en kråk vinkelsanda, utan jag har framkastat, under anhållan om ursägt för det uttrvck jag begagnade, att något kråkvinkelaktigt skulle uppstå i följd af beslutet att hindra valmännen att välja utom det district, der de äro boende, och skulle någon ledamot sjelf taga åt sig detta, och finna något kråkvinkelsaktigf i ett sådant beslut, så är del icke mitt fel.
För öfrigt uther jag mig att till besvarande af Frih.
Boye få framställa, då han ansett en viss ensidighet råda i det af mig bpgagnade uttrycket, om ej samma ensidighet förefinnes hos honom, då han, som en slags vederläggning af mitt uttrvck, tillåtit sig att säga, det jag ville republikanisera Sverige.
Jag hemställer hvad denna anklagelse har att innebära!
Om den värde Frikon beskyller mig för ett sådant sträfvande. utan att kunna framte några fada derför, eller om jag eller någon med mig lika länkande, som vikar reformer i en democratisk syftning, skulle beskylla dem på motsatta sidan för att vilja strida för envälde och tyranni; så hemställer jag, hvilket sätt som deraf skall uppkomma att öfverlägga inom en parlementarisk församling.
Jag frågar derföre, om ej det är bäst att upphöra med sådana tillvitelser.
Jag får förklara, att mitt lugn icke störes af dessa beskyllningar, emedan jag vet, att alla de ledamöter, sorn göra beskyllningarna, dermed mena den liberala pressen, men en lika och äfven större ensidighet begås af den eonservativa 33s
Deo 28 Octobet (. m. journalismen, Må det tillåtas mig att sora exempel härpå framdraga hvad sorn man nu läser ulla dagar i de conservativa journalerna, huru nemi. vissa personer äflas att på allt sätt nedsätta regeringen, i ändamål att sjelfve tillskansa sig makten, ehuru något spår dertill ej förekommit i deras tillgöranden.
Må de herrar, som ständigt hafva beskyllningar till reds, emot de s. k. oppositionsjournalerna, äfven väl besinna huru stor ensidighet de conservativa journalerna ådagalägga, och huru den conservativa journalismen, långt mera än den liberala, anser sig vara befriad från allt afseende på sanning, — och jag tror, att man åtminstone kunde qvitta med hvarandra, och slippa att höra delta eviga otnkäxande om den fria pressens stämplingar.
Jag skulle kunna, för hvarje gång som en ledamot uppsteg med en anklagelse emot densamma, hafva en förteckning på fickan till hands alt framdraga, för att bevisa motsatsen.
Jag nämner icke detta för alt såra den talare, sorn uppkallat mig att afgifva detta svar; jag håller honom all räkning för den värma, hvarmed han yttrat sig i denna fråga, ehuru hans mening strider emot min.
Han har sjelf yttrat, att han står vid grafvens brädd, och ett yttrande, som med öfvertygelsens värme framslälles m ed nämnda tillägg, en sådan mans yttrande bör alltid bemötas med aktning och afseende; men jag hemställer tili talaren, om han icke sjelf vill skänka något åt ungdomen och hoppet, sorn icke ser sakerna i så mörk dager som han, utan som tror, alt, om man framgår med tidsandan på refo rmernas bana, Sverige och dess monarkiska regeringssätt icke skall gå under.
Här arsa mycket taladt i detta ämne, att jag icke skall uppehålla R. o. Ad. med upprepande af de skäl, som blifvit för min åsigt framförda.
Jag förklarar således endast, att jag instämmer i Frih. Hamiltons förslag, men jag lager mig friheten upptaga en sats, hvarmed man sednare framkommit, nemi. den, att valbarhetens inskränkning till district skulle göra valen mera sjelf— ständiga, hvaremot den andra sidan, sorn önkar valbarhetens utsträckning, har också som hufvudskä! för sin åsigt yttrat, att valen derigenom blefve mera sjelfsländiga.
Man har ifrån den förra sidan anfört, att genom valens utsträckning skulle candidater anmälas ifrån flera orter, och att journalismen skulle använda sitt bemödande att få åtskilliga kända politiska karakterer valda till riksdagsmän.
Om här vore fråga om att corrnmpera genom journalismens inflytande, så ser jag lika mycken möjlighet att använda detta corruptionsmedel, då valen äro inskränkta inom ett mindre district, som då de äro utsträckta.
Hr von Hartmansdorff har ju föreslagit, att hela landet skulle indelas i valkretsar, med Bo å 100 personer i hvarje krets.
Nå väl ! vore det i sådant fall icke vida lättare att på förhand gissa hvilka personer kom - Doo afl Octobcr f. m.
S33 me i fråga att väljas, lin om valet voro utsträckt öfver lieja landet?
Och hur lutt kunde icke örtens tidningar i detta hänseende användas både å den ena oell den andra sidan?
Hvad särskildt beträffade R. o. Ad., vore det ingen svårighet att före valen erhålla del af de utaf Ridd.direcUn uppgjorda districtfördelningarna, och derefter, örn man behagade, anställa revy med dem, sorn man önskade valda eller uteslutna.
Jag betvitlar alt ett sådant medel kommer att å publicitetens sida begagnas.
Deremot befarar jag, alt districtvalen inom Adeln ovillkorligen komma att leda dertill, alt ortens myndigheter och Regeringens organer komma alt betydligt bestämma valens utgång, och operationen vore i samma mån lättare, som valbarheten vore inskränkt till ett färre antal, då man, för alt utesluta dem man fruktade, kunde concéntrera sin verksamhet inom de dislrict der desse voro skattskrifne.
Detta är, enligt hvad jag förmodar, visserligen icke Hr von Hartmansdorffs mening; tvertom vill jag tro, att man önskar hvad man säger, eller att de dugligaste och dygdigaste må blifva representanter; men äfven utan att framkasta något slags intrig, kunna vi ju tänka oss, på sätt Hr von Troil antydt, att inom en valkrets icke funnes någon, som vore lämplig för riksdagsmannakallet, då deremot i ett annat dislrict funnes 5 å 6 dertill tjenlige personer; jag hemställer då till eder, mine herrar! om det icke vore en absurditet att ej tillåtas välja någon af dessa dugliga personer, ulan att man ovillkorligen måste välja en minde duglig, endast derföre att man i sin valrätt vore inskränkt till en viss omkrets.
Hufvudsakligen ifrar jag för valbarhetens utsträckning inom R. o. Ad.
De skäl, som åberopas för inskränkning i BondeSlis valrätt, alt nemi. dess ledamöter föga känna hvarandra utom orten, gälla ej inom R. o. Ad., der de ömsesidiga bekantskaperna och kännedomen angrde den enes eller andres tänkesätt och karakter dels är mera allmän genom slägtrelationer, dels lätt alt genom vän och väns vänner sig förskaffa, hvarföre jag ock uppriktigt tror, att det skulle blifva tillämpligt på R. o. Ad.; ty dess ledamöter hafva föga svårighet alt finna 5o allmänt aktade duglige representanter inom detta Stånd, då valrätten är obegränsad.
Slutligen må det tillåtas mig att yttra ett par ord lill Frih. Boye.
Det förundrar mig icke, att Hr Frih:n känner mycken ruelse och harm öfver det värdiga beslut, som Ri o. Adis majoritet i går f. m. fattade; men det förundrar mig, att en så klok man, som han borde vara i anseende till sin ålder, kan anse det löna mödan att idkeligen framkomma med protester emot delta beslut, som vid denna riksdag icke lärer kunna upphäfvas.
Boyes hufvudskål är, att R. o. Ad., genom uppoffring af sin sjelfskrifvenhet, skulle upphöra att vara ett så säkert och starkt stöd för Sven - 334 Den i8 Ocloher f m. ska monarkien, sorn Ståndet varit oeti nu är.
Man kan i sanning blifva trölt alt böra denna Irås.
Om monarkien i Sverige icke har eller haft något annat stöd än Svenska Adeln, så beklagar jag henne på det högsta.
Sveriges allmoge har alltid varit de Svenska Konungarnes bästa stöd; det har den store Gustaf Wasa yttrat, oell jag hoppas alt den alltid skall så (örblifva.
Adeln i Sverige har deremot aldrig utgjort delta stöd, och kommer säkert aldrig att utgöra det.
Sedan jag anmälde mig, har discussionen tagit en vändning, hvaröfver visserligen mycket vore att säga.
Dervid har en talare, Frih. Ludv. Johansson Boye, på ett för mig åtminstone icke ovanligt sätt uttalat åtskilliga farhågor, så val i afseende på regeringssättet, som, ibland allting annat, om demagogiska och dylika vådor, som han nästan alltid är färdig att förespegla oss, när fråga är att åstadkomma en reform.
Jag går genast ifrån denna sida af betraktelsen, som egentligen icke hör hit, sedan jag blott fått erinra, hurusom samme ledamot, den värde Frilen, för 10 ä 12 år sedan, när fråga var att upplåta läktaren här i salen åt åhörare af våra öfverläggningar, just tog sig för att ungefär med samma ordalag, sorn dem vi nyss hört, specielt vända sig till mig, som vrkade på läktarens utrymmande för nyssnämnda ändamål.
Hvilka vådor har väl den Svenska representationen lidit, sedan tillåtelse lemnades i alla Stånd att afhöra öfverläggningarna ?
Efter min tanke alldeles inga.
Det der är således, efter hvad en hvar kan finna, om man har rättighet att göra någon analogi emellan sådana saker, som kunna och böra äga analogi, ett stående argument hos Frill.
Boye, så snart fråga är om något, som kan gifva utveckling åt våra grnndlagsförhållanden.
Likväl skulle jag alltför mycket missbedömma skarpsinnigheten hos denne person, om han icke fann, att här är något annat i fråga, än hvad han omtalat, nemi. regeringssättet.
Regeringssättet vill jag tro, att äfven han inom sig finner icke vara i fara; men det är regeringssystemet, sådant sorn han önskar och hyllar detsamma, som skulle kunna komma, jag vill icke säga i våda, ty någon våda för ettsysteme finnes icke, systemer äro absoluta i sig sjelfva, men fortfarandet af ett systeme, sådant som Frihrn hvllar, säger jag, skulle möjligen icke komma alt gå så lätt hädanefter sorn det hittills visat sig gå, och derföre skulle jag tro, att när sådana declamationer härnäst begagnas, så borde ilian tala rent språk; icke tala om regeringssättet, ulan snarare tala 0111 regeringssystemet.
Hvad de reformer beträffar, sorn nu äro i fråga, så bekänner jag mig hafva föga hopp alt de på ett rationell sätt varda afgjorda.
Jag har trott mig ifrån början se, att det är en vilja har, som styrer, fastän andra personer synas begagnas för att hjelpa till med argumenter, Den 28 October f. m. 335 oell mot önskningarna lärer dock denna immuabla vilja få sin fram fart inom della
Stånd, så att det är föga valdt att deremot strida, ulan bäst att låta den gå fram, till dess att den reaction inträffar, sorn en för stor kraftansträngning alltid medförer.
När den kommer att inträffa, och hurudan denna reaction kommer att blifva, det är en annan sak; nu inskränker sig frågan alt afgöra, om det kan vara förenligt med Ståndets fördel, såsom sådant, sedan man fattat beslut, att så väl R. o. Ad., som alla andra Stånd skola få välja sina riksdagsman, livar inom sitt Stånd, — om, säger jag, det kan vara med detta Stånds intresse såsom Stånd förenligt, att i sina val hålla sig inom dislrict.
Dertill har blifvit uppgifvet sorn hufvudargument nödvändigheten af localkännedom: jag tillstår, att )ag ej kan fatta, att Stånd hafva några egentliga loealiteter; helt annat är det alt tala om looalkännedom, när nationen skickar ombud; men när frågan är att ett Stånd skickar dem, så vet jag icke huru jag kan fästa den tanken vid något rimligt föremål, att jag säger, att districtföremålet för de personer, som tillhöra ett Stånd, har något localinlresse.
Det är således tydligt, att man tager ett argument, sorn egentligen tillhör en cathegori.
Dernäst anföres som ett argument för valens inskränkning, sjelfständighetens bibehållande.
Jag tillstår, att det smärtar mig alt höra, det man tror att denna fölsamlings medlemmar slår på den låga punkt, att man vågar försöket att öfvertyga desamma alt detta Stånds sjelfständighet skulle vinna på en valrätt, inskränkt inom dislrict.
Det måste tvifvelaktigt förhålla sig tvertom, och det torde vara olämpligt alt ingå i någon närmare analys derom.
Jag vill blott tillkännagifva, att lika lätt sorn det måtte vara att i Ridd.kamererarecontoret finna huru vallistorna skola se ut på de val, som districtsvis skola göras, lika lätt torde en hvar kunna finna, att tendensen af delta förslag går ut på alt på förhand inom districtet kunna bestämma sådana val till representanter, hvarigenom all opposition mot deras åsigter, som kunde uppgöra dessa listor, kunde försvinna.
Huruvida det är att befordra sjelfständighet inom ett Stånd, — jag ber herrarne vara uppmärksamme derpå, att fråga icke är om sjelfständighet inom landet, som Svenska medborgare, utan att vi tala blott om personer, som tillhöra ett
Stånd, — huruvida det är, säger jag, ett sätt att befordra sjelfständighet inom ett
Stånd, att det indelas i classer, och att valen derefter ske inom district, det är en sak, hvarom man ej borde argumentera.
Hvad syftningen dermed är, förstår en hvar, som vill förstå densamma.
Det behöfves blott ett tillägg, i händelse Hr von Harlmansdorffs mening går igenom, det nemi. att förneka R. o. Ad. att i districtvalen begagna den slutna voteringen.
Jag väntar mig, alt ett sådant förslag kommer framdeles.
Tager man boit den slutna voteringen inom sådana val och ålägger R. o. Adis ledamöter att vo - 336 Dod aö
October t al - tera öppet, så blir det klart hvad nfsigteo varit} •— jag behöfvcr blott antyda detta, och huruvida icke delta fordrar en reaction, ur något, hvarom jag icke torde behöfva yttra mig.
I denna fråga iiro mina åsigter så helt och hållet lutande åt ett annat håll, att jag icke behöfver betrakta hvarken den ena eller andra sidan; jag måste dock säga, alt jag söker gifva någon styrka åt Frih.
Hamiltons förslag, genom att gifva detsamma min röst, ehuru jag ser att föga derigenom vinnes.
Jag uppträder för att afbörda mig en skyldighet till Hr Hjerta.
Jag erkänner honom äga rätt att vara missnöjd med den oförsigtighet jag begick, att i stället för att säga Aftonbladet, öfverhoppa skrankorna och säga direete Hr Hjerta.
Jag erkänner att jag begick en oförsigtighet, men deraf får man ej draga den slutsats, som alt i det begrepp, jag ville utveckla, lag något personligt emot Hr Hjerta.
Den är hvad hvar och en, som under 10 a 12 år läst Aftonbladet, — nu har jag ju gjort behörig skilnad, — kan intyga, att denna tidning predikat revolution.
Hr Frih. o. Landtm, afbröt Frih. Boye, under hemställan om icke Frih.
Boye nu gått något långt från ämnet.
Jag respecterar lagarna och nämner icke mera Aftonbladet.
Nu skall jag besvara Gr.
Han har sagt, att då jag talar om regeringssättet, så menar jag något annat, oell alt det vore systemet jag ville understödja.
Jag ingår icke i bedömmande af hvad den värde Grefven menar eller icke menar med regeringssystemet; det må stå för hans räkning; men vore det ej för att icke upptaga R. o. Åd:s tid, så skulle jag trotsa honom att kunna framtaga någon punkt af min riksdagsmnnnavandel, der jag ingått i försvar för systemet.
Jag ser, i följd af de s. k. reformer, som man dels redan vidtagit, och dels kommer att vidtaga, en återgång till det förhållande, som existerade före den ' 19 Augusti 1772.
Regeringssättet är verkligen i våda, men vådan för systemet bryr jag mig icke om; vådan för fäderneslandet är ganska stor, och det är den jag vill förekomma; det är resultatet jag vill motverka, det nemi,, att konungamakten nedbringas till en Adolph Fredriks nullitet.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 6.
Jag beklagar, att det.lugn, hvarmed denna öfverläggning börjades, redan tagit slut, och alt talare låta hänföra sig lill personligheter och till ett språk, ovärdiga en nationalförsamling.
Jag skall söka att undvika dessa stötestenar.
Jag önskar att frågan icke måtte uppskjutas lill dess all mitt förslug förekommer, emedan Den a8 0 c t o b c r f. m. 33; vi c]3 finge förnya samma öfverläggning som vi nu börjat.
Dera sorn talat om änger hos vissa ledamöter öfver del beslut, som i går fattades, får jag erinra, att den sats jag yrkar i dag, den yttrade jag skriftligen för 8 dagar sedan oell muntligen väl 3 veckor förut, under de gemensamma öfverläggningarna.
Man har sagt att R. o.
Ad:s ledamöter känna hvarandra öfver liela Riket tillräckligt, för alt valen skulle kunna utsträckas utom valkretsarna.
Jag bestrider delta förhållande.
Den som icke lefvat i hufvudsladen, ser sällan embetsman eller officerare, än mindre afskedade adelsmän från andra landsorter; endast den Stockholmsbo, som bevistat riksdagar, känner någorlunda Ståndets ledamöter.
Obekantskapen med hvarandra i landsorterna går ända derhän, att jag i eli län sett possessionaten sammankomma, som, oaktadt de lefvat derstädes 20 till 3o år, likväl träffades för första gången.
Här är sagdt, att genom tillgången för tid— ningsredactionerna å Riddarhusets räkenskaper, hvarefter vallistorna skulle uppgöras på Ståndets ledamöter, vore det tillfälle för tidningarna, om de ville förleda omdömet, att antingen öfverdrifvet klandra eller öfverdrifvet berömma adelsmännen inom hvarje districl.
Jag påstår, att endast dä, när man icke känner personen, utan genom berättelse, är det möjligt att genom tryckta berättelser förleda de väljande.
Skall åter hvarje valdistrict välja på ledamöter, som bo derinom, så .är del icke så lätt att förleda någon, ty då känner man äfven mannens hemseder, huru han behandlar sina underhafvande, sitt husfolk, ja, kanske sin hustru.
Man blyges att skicka honom, 0111 han ej någorledes är sådan han bör; och i hemorten pläga ej de goda egenskaperna öfverdrifvas, enligt ordspråket, att ingen är profet i sitt egel land.
Får man åter välja utom d ist rict et, då kan hvilken äfventyrare som helst, hvilken tidningarna utropa som ett under af ljus och ärlighet, få röster der man icke känner honom.
Emot den omtalade svårigheten att i vissa landsorter icke kunna erhålla nog skickliga riksdagsmän, örn man ej finge välja utom districtet, bör väl äfven tagas i beräkning den omständigheten, att om flere duglige personer finnas i hufvudstaden, så skall ock ett större antal ledamöter derstädes väljas, nemi. 10 af 5o, således icke mindre än £ emot hela det öfriga Riket.
Hittills har man vanligen klagat deröfver, att icke nog många af landtadeln komma upp till riksdagarna.
Ku synes man vilja lenina landtadeln hemma, genom att göra valen fria.
Likväl, om man finnér valkretsarna för inskränkta, så kunna de ju i framtiden utvidgas genom sammanslagning af tvänne, under förbehåll att valen ske inom dem samfäldt.
Någon har sagt, alt monarkien i Sverige icke haft sitt stöd hos Svenska Adeln, utan hos Sveriges allmoge, och anfört Gustaf I:s ord: ”Gud och Sveriges allmoge.”
Jag frågar: hvem anförde denna allmoge, örn icke Gustaf sjelf? t5 H. 43 338 Den 38 October f. m.
Och hvem var lian?
Var han icke en Svensk adelsman?
Vapnet deruppe säger det åtminstone.
Väl vetande att en opinionsyttring från min sida icke kan hafva särdeles inflytande på Ståndet vid behandlingen af en så vigtig sak som denna, har jag hittills iakttagit en skyldig tystnad.
Jag skulle icke heller nu hafva yttrat mig, 0111 jag icke blifvit dertill uppkallad af Gr.
Fröiichs sista yttrande.
Det Ilar alltid för mig varit upprörande att höra, det en endas vilja skulle styra detta Stånd.
Väl har jag funnit, alt voteringar ofta utfallit efter den mening, sorn af en viss ledamot blifvit uttalad; men j ig tror derföre ej, att det varit hans vilja, som styrt Ståndet att votera så eller så.
Måhända hafva hans skal förmått att göra sig mera gällande, och måhända har lians vilja hos en oell annan af detta Stånd varit på det sätt verksam, att man i allmänhet haft till hans usigter och tankar ett större förtroende; men jag protesterar emot påståendet alt han ensam styrer delta Stånd; ty om så vore, skulle, det vara öfverflödigt att yttra sig öfver förevar, ämne, emedan hvarje förändring i R. o. Ad:s representationssätt i sådant fall svårligen skulle kunna blifva sämre än det närvarande tillståndet.
I sjelfva saken må jag yttra, att jag funnit alla de skäl, som blifvit anförda från håda hållen, öfvertyga mig, att jag hör rösta för Frih.
Hr von Hartmansdorffs sista yttrande innehöll ett exempel på huru förhållandet skulle blifva, om man skulle rösta inom valdistricl.
Hr von Hartmansdorff sade, att han sett hela Adeln ifrån en hel provins samlad, utan att någon kände, den ene den andra! jag tycker, att just delta exempel var ett stort skäl hvarför Adeln borde hafva rätt att välja utom valdistrictet.
Man har talat om pressens inflytande: det är naturligt, att landsortsbladen följa Stockholmsbladens yttranden, och alt dessa sednare måste inskränka sig till de personer, sorn äro allmänt kända.
Skulle deremot förhållandet blifva, att man valde inom vissa district i alla län, då blefve det landsol Isbladens intresse att concentrera sina anfall eller sitt beröm på en enda pierson inom hvarje distiict, och sålunda kunna göra sina åsigter gällande.