Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande j men då denna fråga nu för andra gången inkommit ifrån Utskottet, och RiksStånden således äga fria händer att fatta hvad Beslut som hälst i detta mål, samt, i händelse lånet skulle af RiksStånden beviljas, Utskottet uppgifvit, att fond dertill kunde vara att tillgå af de till förstärkande af Bankens reela fond anslagna medel, jemte öfverskottet af den till
Discontassignationernes inlösen påräknade summa, anser icke något hinder vara för besluts fattande, hvarvid, och derest ifrågavarande lån beviljas, jag för min del tillstyrker, att detsamma anvisas ä besparingarne af assignationsfonden. 56
Den 4 Julii.
Härefter upplästes BancoLRskoftets den 22 sistl.
April algifne förra Betänkande.
Herr Påhlman-.
Af så väl det nu uppläste Betänkande, sorn det sednare Utskottet gifvit med hänvisning till detta, finner jag, au man ej kan bifalla det af Utskottet sist aflätne Betänkande.
Ett bilall dertill skulle sätta Expe^ ditionsUtskottet i ovisshet om hvad Riksens Ständer beslutit, och således synes olämpligheten deraf, att Utskottet ej bestämdt yttrat sin tanka.
Här uppstå nu 3:ne frågor: först oin lånet bör beviljas, samt i sådan händelse, om det samma skall utgå, antingen af de odisponerade 150,000
R:dr, hvilka till förstärkande af Bankens reela fond blifvit ans agne, eller å öfverskottet af de till Discont-assignationernes inlösen påräknade 700,000 R:dr, hvilket öfverskott förut varit ämnadt att i Discontväg utgå.
För min del är jag af den tanka , att lånet icke bör beviljas.
Vid hvarje Riksdag har merändels anmälan blifvit gjord om afskrifrsing af lån i anseende till gäldenärernes obestånd; och så skulle det troligen tillgå med detta lån.
Jag tillstyrker således, att, på sätt Utskottet i sitt första Betänkande hemställt, det sökte låne-understödet måtte afslås.
Af de olika om ^ domen jag här hört yttras, tror jag mig äga anledning att sluta, det man gör sig obestämda begrepp om behofvet och vigten af det sökta lår.et, samt om Bankens säkerhet derför».
Jag hade aldrig vågat anhålla hos Kongl. Maj:t
Den 4 Julli. 57 «*m proposition i ämnet till Riksens Ständer, om det varit lör att hjelpa individuer, men till förekommande af ett Samhälles upplösning var det min pligt.
Jag torde äfven få upplysa huru den förlägenhet, hvaruti Staden sig be. finner, uppkommit.
Staden inköpte under sin fördelaktiga period förra Ostindiska Compagniets lägenheter för 133,000 R:dr, och återstoden af Stadens skuld har tillkommit genom reparationer af allmänna byggnader till ett be. lopp af 170,000 R:dr.
De enskilte borgenärerne {ingo till sin säkerhet inteckning uti Stadens publika byggnader.
Nu hafva flere och deribland en fordringsägare af 45,000
R:dr uppsagt sina lån, samt yrkat pantens försäljning.
Skulden är således åsamkad för allmänna åligganden.
Skulle nu Stadens publika byggnader försäljas, blifver Staden utur stånd att utgöra sina onera.
Endast inqvarteringskostnaden skulle, enär cassernen vöre såld, förorsaka en årlig utgift af 26,000 R:dr, hvilken, då Stads, cassan dertill saknade all tillgång , skulle naturligtvis drabba innevånarne, hvaraf följden troligen blefve, att de mera förmögne flyttade bort och att endast banquerouteurer stannade qvar, hvilka icke kunde äga förtroende, och således få emottaga commissioner hvarken af utländningar eller «f egne landsmän.
Det är således af vigt att Staden erhåller det begärda lånet, och hvad säkerheten angår, är den klanJ darfri.
Stadens publika byggnader uppgå till ett värde af 6oo,oto R:dr.
Skulle en bättre conjunctur yppa si ea närvarande, åter - betalas lånet med 15 mea äfven i den •- 58 Den 4.
Julii. fördelaktigaste ställning låter det sig ganska val göra.
Uti concursmassor finnas 150 hus j om desse säljas till underpris, blifva de nya ägarne i tillfälle att utgöra de utskyldeV till Staden erfordras.
Jag får äfven för lånets beviljande åberopa billigheten.
Götheborg innehar fjer— dedelen af Rikets exporthandel.
Åtskilige andra Städer, såsom Malmö, Uddevalla, Ystad.
Calmare och Skara, hafva fått lån, och i proportion är det som Götheborg begär, icke större än hvad desse blifvit bsviijadt.
Sist får jag erinra om Götheborgs beredvillighet att efter förmåga bidraga till Staten.
Med förbigående af de i äldre tider gjorde subscriptioner, såsom för Svenska Flottan under Re* gentstiden, vill jag nämna, att då Kongl. Maj t år 1813 genom Hans Kongl. Höghet KronPrin* sen gjorde Staden proposition om ett lån till Staten, subscribcrades 326,000 Rtdr, och deraf 120.000 på en dag.
En annan gång tecknades 22.000
R:dr på en enda förmiddag till fonden för ett MilitairHospital.
Jag tror mig nu hafva visat att Götheborgs Stad, i perioder då den varit i tillfälle att göra uppoffringar för Staten, icke heller undandragit sig det, och månne det då vore billigt att afslä ett lånebiträde, som Kongl. Majit funnit nödigt, och hvarigenom ett Samhälles totala upplösning förekommes.
Herr af Wingård t Johan, förenade sig med Grefve Rosen.
Friherre Boije] Ludvig'.
Målet har aine Din 4 Jidit - 59 frågord t)en ena angar formen; den andra, saken.
Jag skall, i den förra, icke bestrida, att ju Utskottet förfarit rättare, om ett mera bestämdt tillstyrkande, för eller emot, blifvit gifvit ; men då Utskottet gifvit anvisning på Fond till lånet, i fall det skulle bifallas, så kan likväl Utskottet icke sägas hafva lemnat oss utan behöflig upplysning i ämnet, och när således Ständerna icke af formen hindras att i ärendet besluta, så torde första frågan ej behöfva särdeles afseende.
I hufvudsakliga frågan synes mig att för Götheborgs behof af Lånet ligger ett tillräckligt bevis i Kongl. Maj:fs Proposition, och i det vitsord Ortens Landshöfdinge Herr Grefve Rosen nu här aflemnadt.
Emot lånet har en anmärkning blifvit gjord, bestående 1 kväl icke i annat, än en supposition, om hvad som vid framdeles blifvande Riksdagar kan tima; en supposition, som visserligen kan inträffa, men som också kan icke inträffa, och den där följaktligen icke förtjenar mera afseende , än alla andra suppositioner, hvilka aldrig böra gälla såsom grund för Ständers Beslut.
Emot sjelfva suppositionen ligger dessutom en vederläggning i den sanning, att om den också inträffar, så äro
Ständerne alltid i tillfälle att lemna den utan ali verkan ; ty ansökning om anstånd med betalningen kan af blifvande Ständer afslås, och den har således ingen ting farligt att befara.
Att för en anmärkning af denna natur afslå Kongl. Maj:ts proposition , tror jag icke vara tätt handlat.
För min del, får jag med för - 6® Den 4 Julli. bindelse till Grefve Rosens framställning och den upplysning vi derigenom vunnit, ödmjukast begära proposition till bifall på Kongl. Maj:ts nådiga proposition.
Herr Manner (tom, Johan:
Efter den under* rättelse Herr Grefve von Rosen meddelt, att Götheborgs Stads upplösning icke förekommes utan ett Lån af 200,000 R:dr, borde man väl icke draga i Betänkande att bevilja detta understöd, men jag fruktar attr om Stadens förfall är så nära, den icke kan uppehållas med nämnde låne-biträde.
Det bör i min tanka ej väcka förundran, att Riksens Ständer afslogo en enskild Riksdagsmans motion om lån till en Stad, för hvilken så mycket blifvit å Statens sida gjordt.
Man kunde ej föreställa sig att en stad, med den handelsvinst som Götheborg haft, skulle vara föranlåten att för skuld sälja sina offentliga Byggnader.
Då nu Kongl. Maj:t uti sin Nådiga proposition, grundad på en undersökning på stället, visat nödvändigheten af omförmålde
Iåns beviljande, har Utskottet ansett sig föranlåtet, att utse Fond dertill; och ehuru jag måsfe bekänna, att då man icke ens velat öka odlingsfonden, är det påkostande att lemna sista skärfven af Bankens tillgångar eller inkomster för 5 år åt Götheborgs Stad, får jag likväl hemställa, att berörde Lån må, på sätt jag förut föreslagit, utgå af Assignations-fooden.
Jag skulle dock vid Statens bifall till detta understöd bifoga den önskan, att det må för framtiden blifva en varning att Den 4 Julu. 61 icke hela Statens sanna fördel måtte sättas å sido för en enda Stads handelsfördelar.
I anledning af hvad Herr Mannerstam nu anfört, torde det tillåtas mig få yttra en öfvertygelse, sorn jag hoppas Ridderskapet och Adeln med mig skall dela, den nemligen att storheten af den rörelse en Stad drifvit, blir vid vissa fall orsaken till en så mycket större förlägenhet, och till upplysning derom, anhåller jag, att närmare få utveckla skälen derföre i afseende på Götheborg.
Då Sillen begynte afvika från Bohus-ländska skärgården och nya Ostindiska Compagniets handel jemväl upphörde, inträffade det politiska system, som är kändt under namn af Continental-6ystemet.
Staden hade korrt derförut inom några få år blifvit härjad genom 3;ne stora eldsvådor, men under en lycklig handels-ställning uppreste sig under loppet af blott nio år 249 nya byggnader utur ruinerne.
Man byggde med ordning och smak, och i sanning torde det uti den gynnande ställning hvaruti Götheborgs innevånare i allmänhet och dess Köpmän isynnerhet då sig befunno, varit föriåteligt, om de visade begäret, att förskaffa sig beqväma och understun. dom lysande boningar, hälst en mängd inflyttande utländningar, hvilka ägde betydliga capitaler, betalte stora hyror, så väl för de hus de sjelfve bebodde, sora de magaziner, hvari de varor voro upplagde, sopa de medbragt, och hvarigenom hastigt en stor penningemassa sattes i omlopp, och tillfälle öppnades, att 62 Den 4 Juliu jemte en lönande utländsk handel hastigt samJ ]a rikedom.
Då det 6tora continantal krigets lika oförväntade sorn hastiga utgång afledde »le manga källor till handelsfördelar, hvilkas medelpunct Götheborg förut varit, och spridde dem till andra länder , men Götheborg ännu ägde tillräcklig Credit å Utländska Handelsplatser, så var det väl ej underligt, att Köpmännen ej genast upphörde med ali rörelse , utan i stället försökte att genom andra handels speculationer ersätta hvad de i afseende på Continental-handeln förlorat.
Efter ett långvarigt blocade-tillstånd, öppnades, genom tractaten i Moss och Norrige® förening med Sverige, förstnämnde
Rikes hamnar åter för den fredliga sjöfaranden, och hvilken beräkning syntes sannolikare, än den, att efter nära 4 års afbruten handel, Norrige skulle med begärlighet emottaga Utländske öfverflöds och luxearticlar. 40 a 50 Fartyg, lastade härmed afgingo till Norrige, men knappt |:del af dessa laddningar fingo köpare, det öfriga måste efter stora förluster af fragt och Magazins-om-i kostnader återföras, och man kan med säkerhet antaga, att Götheborgs handelshus blott på denna misslyckade speculation förlorade öfver en million R:dr Banco, Ännu försökte de att genom en ny speculation återfå de summor sorn blifvit på de förutgående uppoffrade.
Flere stora handelshus i Göteborg öfverenskommo , att, genom begagnande af Engelska licencer, utföra betydliga vahrulager till America, och sedermera genom Americanska licencer taga retour laddningar till Europa, Omkring 16 Den 4 Julii, Fartyg afseglade i sådan afsigt till Ostindien, men de hade icke väl passerat
England torr än de möttes med underrättelsen om freden i Gang, hvarigenom hela denna speculation likaledes blef om intet gjord.
Få voro de Handelshus hvilkas förlust härigenom endast utgjorde 100,000 R:dr.
Men deremot voro flere, hvilka med nära *200,000 R:dr måste betala denna speculations olyckliga utgång.
Då man sammanlägger de betydliga förluster Götheborgs Innevånare sålunda på handeln lidit och dervid tillika ihågkotnraer, att
Stadens å nyo uppbyggande kostat öfver 6 millioner R.dr; att sedan 1815? 68 Utländska Handelshus flyttadt ur Staden till främmande länder, samt att 367 Köpmän under samma tid spelat banqueroutte, sä skall man tämmeligen noga kunna utfinna de orsaker, hvilka störtat denna så vackra och under en kort period så lyckliga och lysande Stad, uti ett djup af fattigdom och elände, hvarifrån den endast genom Riksens Ständers ädelmod kan hoppas att blifva räddad.
För öfrigt hvad beträffar den föreslagne fonden, så tror jag, att
BancoUtskottet är bäst i tillfälle att känna dess beskaffenhet, äfven, som med hvad säkerhet den föreslagne Summan kan derifrån utgå, och jag tillstyrker derföre, att den ifrågavarande Summan af 200,000
R;dr, må till utbetalning bifallas.
Herr Påhlman Jng kan hvarken begära eller vänta mig, att något afseende skall göras på min supposition, ehuru den har någon grund af erfarenhet.
Jag vet icke någon Stad 64 Den 4 Julii. som erhållit
Lån, och icke vid följande Riksdag begärt d-ds prolongation, dels tillökning å lånet, och dels afskrifning, som Ständerne ofta måst bifalla.
Och alltid har man åtminstone funnit det vara lättare att ge lån, än att få dem tillbaka.
Hå jag nu bestrider det begärt» lånet, har jag ingalunda satt i fråga behofvet deraf Sådant kommer vanligen derifrån, att man under den lyckliga tiden icke bevarar sitt öfverskott till enmindre gynnande, utan lefver upp sin förtjenst, samt gör onödiga depenser i byggnader och annat.
Men både vid denna och förra Riksdagen har jag så ofta erfarit en särdeles bevågenhet för lånsökande, att jag håller mig mera vid formen än vid saken; och jag anser det vara särdeles vigtigt, att Utskottet meddelar ett bestämdt tillstyrkande.
För min del reserverar jag mig emot lånets med^ delande; men om Ridderskspet och Adeln skulle finna skäligt, att dertill bitalia, förenar jag mig med Herr Mannerstam i frågan om Fonden, hvarifrån lånet bör utgå.
Hvad sä kerheten b;träffar, anser jag den vara ganska problematisk, samt bero derpå, om en lycklig conjunetur inträffar; men om de som hafva någon förmögenhet flytta ifrån Staden, minskas säkerheten.
Sluteligen vill jag icke bestrida, att Götheborg under sin välmaksttid varit beredvillig, att göra uppoffringar för Staten, och att, om man vill afse Götheborg från samma sida som andra Städer, hvilka erhållit lån, det visserligen vore billigt, att det ifrågavarande lånet beviljades} men min önskan är att be - Den 4 Julli) beviljande af publika lån ina upphöra, då Banken icke är i belägenhet att kunna honorera sina egna förbindelser.
Herr Manner stam •.
Långt ifrån att bestrida Grefve von Rosens uppgifter om Götheborgs belägenhet, får jag i anledning deraf blott erinra, huru vådligt det är $tt grunda en Stals trefnad och välstånd endast på vidsträckta handelsspeculationer.
Jag tror äfven, att örn man å ena sidan upptoge de bidrag Götheborg lemnat Staten, och å den andra de uppoffringar det allmänna gjordt för nämnde
Stad, så skulle de sednare vida öfverstiga de förra, ehuru de gentligen' icke kunna i penningar beräknas.
Jemte det jag instämmer med Herr Påhlman att bifall till Utskottets Utlåtande skulle innefatta obestämdhet, får jag, sorn deltagit i öfverläggningarne både i Utskottets Plenum och Beredning, samt på sådan grund känner beskaffenheten af de anvista tillgårtgarne, förnya mitt förut gjorda tillstyrkande, att ifrågavarande lån må anvisas att utgå af fonden till inlösen af Discont-assigriationerne; emedan på detta sätt hela lånet troligen utfaller detta år, då deremot den tillgång af 150,000 R:dr, som Utskottet änvist å de till förstärkande af Bankens reela Fond anslagtie medel, rätteligen icke inflyter förr än år 1823.
Grefve von Rosen: 1 anledning af Herr Påhlmans farhåga, styrkt af erfarenheten atfc Ridd, 9, Ad, Prat. VIII. B.. ' $ 66 Den 4 Julii.
Städerna ofta begära prolongation samt äfven afskrifning af erhåilne lån , får jag lemna den upplysning, att Götheborg år 1804 fick upptaga ett lån i RiksgäldsContoiret af 200,000 R:dr , hvilket återbetaltes på förfallodagen år 1810.
Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Herr Påhlman har erinrat om den vanliga svårigheten att återfå de Bancolån , som Städer erhålla, emedan deras Ombud vid Riksdagarne gemenligen anhålla om nya prolongationer.
Detta Städernas förhållande kan ingalunda anses såsom bevis på oförmögenhet att betala; utan är i min tanka blott en nödvändig följd af räntans låghet.
Det är naturligt, att den som har ett lån mot mindre än laglig ränta , skall på allt sätt söka få behålla det så länge som möjligt, och äfven, utan att deraf vara i behof: ty skillnaden emellan den ränta han erlägger och den lagliga, är för honom en säker vinst.
Det skall således alldeles icke förundra mig, om Götheborg, vid kommande Riksdagar, söker i det yttersta erhålla anstånd med lånets återbetalande: ty om, enligt Utskottets förslag, endast 5 procent skola i ränta betalas för lånet af 200,000 R:dr, så vinna ju låntagarne pä räntan 2,000 Rrdr om året, hvilken lättfångna vinst man ej bör begära, att de skola godvilligt försaka. jag för min del anser det naturligaste och säkraste sättet att betaga låntagare den förderfliga lusten, att, längre än de kan hända verkligen behöfva, bibehålla Bancolån, vara att belägga dessa län Den 4 Julii. 6?
md laglig ranta; och får der föra hemställa orri ej räntan för ifrågavarande lån må utsättas tili 6 procent.
I min tanka är det fö-1 reslagne correcturet så bårdt, att Staden ej kan komma ut dermed.
För öfrigt om det är svårt för Kronan att utfå sin rätt af Staden, så är det äfven ibland svårt för Staden , att få ut sitt af Staten.
Å den fordran Götheborgs
Stad har hos Kronan är ännu 3 års rånta, å 4 procent, innestående.
Friherre Holje, Ludvig:
Om den anmärk-J ning, son vid alla sednare
Riksdagar blifvit gjord emot allmänna penningeräntans höjd, så oförenlig med näringarnes uppkomst, verkligen är grundad så måste denna penningeränta vara så mycket mera oskälig, då fråga är att, på Nationens vägnar, rycka en Stad ur nöden.
— Af det procenterisystem, sorn Banken länge följt, erfare vi redan ganska svåra verkningar, och får det fortfara, så skall också antingen penningestocken så småningom rent af försvinna, eller också hela Nationen så småningom befinna sig gäldbunden, och indragen i det stora nätet, som ligger i sjelfva systemet.
Grefve Rosen har upplyst oss, att då Staten var i behof att af Götheborg begära lån, så erhölls det för 4 procent; och jag tror derföre, att det vore nu värdigt Nationen att också lemna Götheborg län för 4 procent.
Det af Herr Cederschöld 68 Dm 4 Juliu föreslagne correctif är af alldeles ingen verkan, ty man kan lika så väl begära nedsättning af räntan, som anstånd med lånets betalande, och jag anser lämpligare, att, på sätt Utskottet föreslaget, 5 procents ränta må bestämmas.
För min del skulle jag likväl anse det vara i sin ordning, att Staden anmälte sig att få sin fordran betald, innan den begärde att få låna; och jag kan icke gerna förena att
Staten lånar åt den, till hvilken den är skyldig.
Stadens beredvillighet för uppoffringar förtjenar äfven mindre afseende, då man vet, huru under den lyckliga tiden det slösades med penningar.
Det är äfven kändt, att en mängd utländningar, som förtjent betydliga summor, flyttade från Staden och utur Riket, utan att erlägga den i lag påbudne afgift.
Hade en större noggrannhet i detta afseende iakttagits, så hade säkerligen en inkomst tillfallit Staden, som mångdubbelt öfverstigit den nu erforderliga summan.
Man har nämndt, att, seden handelsställningen förändrats, de förmögnare bortflyttat.
Detta finner jag vara helt naturligt, men så mycket mera skäl hade det varit, att förmå dem att lemna någon del af sin vinst.
Jag får nu åter förnya, att jag för min del ej finner skäl att bevilja det begärda låHebiträdet; men om Ridderskapet och Adeln skulle vara benägen, att detsamma bifalla, åtnöjer jagj mig med att anmäla Olin reserva-, ion.
Den 4 Juhl. 69 Herr Cederschöld: Herr Grefve Rosen har behagat yttra: att Götheborg lant Staten stora summor mot 4 procents ränta, och ännu, efter flere års förlopp, ej erhållit den ringaste återbetalning, hvarken i ränta eller på capitalet.
— Jag får uppriktigt tillstå, att jag alldeles icke kände, att Götheborg ägde någon forJ dran af Staten.
Men om så är, skulle jag anse högst olämpligt, att Riksens Ständer utlåna penningar till sina egna borgenärer: utan skulle för min del önska, att Riksens Ständer i stäfa let började med att återbetala, hvad Göthe-, borg har att fordra af Staten, på det man inåtte slippa den grämelsen, att oftare höra Staten äga en inländsk skuld, för hvilken ej en gång den till blott 4 procent nedsatta räntan någonsin blifvit gäldad.
I anledning af hvad Friherre Boije anmärkt mot mitt förslag att belägga det Götheborgska Bancolånet med 6 procents ränta; får jag förklara, att äfven jag skulle önska, att den lagliga räntan kunde blifva lägre än 6 procent: men min mening är blott, att
Staten ej bör genom utlåning, mot lägre ränta än den lagliga, denna må för öfrigt vara huru hög eller huru låg som helst, täcka folk att öjoer behofvet bibehålla lån; utan håller jag tvertom före, att då Lagstiftaren så ofta nödgas vara fol-i kets förmyndare, han också borde på allt möjligt sätt vaka deröfver, att hvar och en i möjligaste måtto sökte göra sig skuldfri, och åtminstone ej uppmuntra till onödig skuldsätt, ning, 73 Den 4 Julli, Grefve von Rosen:
Jag anser mig skyldig upplysa, att det Ian Götheborgs Stad lemnat, icke blifvit upptaget med andra vilkor, än att de skulle återbetalas af krigskostnadsfondeDj och att, i anseende till utestående fordringar i Norrige, tillfälle icke varit till lånets infriande.
Under förklarande af min tacksamhet för Friherre Boije for hvad han yttrat i afseende på räntans nedsättandej anser jag likväl, då de öfrige Stånden bestämt den samma till 5 procent, lämpligast att Ridderskapet och Adeln deruti instämmer.
Om mitt omdöme ej felar, så har ett missförstånd uppstått: Enligt Grefve Rosms uppgift om den subscription till lån åt Staten, som i Götheborg ägde rum, lemnades lånet af ett antal der i staden boende Ba^qjierer eller Handelshus, som ännu haren del af länet att fordra; men nu är det icke desse, utan helt andra personer, som begära lån.
Det är Borgmästare, Magistraten och Borgerskapets och det vill säga helt andra personer.
Herr Cederschölds anmärkning quadrerar alltså icke till frågan j och genom betalning till fordringsägarne skulle det ändamål, som nu snkes ingalunda vinnasj ty det 5r icke troligt, att de Handelshus, som äro fordringsägare, skull? stå färdiga att lemna lånet åt Staden.
Jag bestrider derföre allt afseende åt anmärkningen: och slutligen får jag hos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofligc Ridderskapet och Den 4 Julli. 7* Adeln föreslå, att Herr Grefve Rosen må anmodas att från trycket utgifva den del af sitt anförande i dag, sorn lemnar upplysning om orsakerne till den förändring, hvilken timat i Götheborgs vilkor, och de der bragt Staden ifrån rikedom till förlägenhet.
För hvarje rättsinnig man skall det blifva angenämt, och för allmänheten skall det blifva tillfredsställande, att få. af bättre kännedom om det sanna förhållandet, lemna å sido dessa hårda förebråel-J ser, som man nu ofta är så färdig att göra hvarje Götheborgsbo, i en tid, då Götheborg befinner sig i den olycka, som man annars vanligen skonar.
Häruppå begär jag särskild proposition.
Herr Ankar sparr e , Ingemar Augnst:
Om det begärda lånet beviljas , skulle jag anse en större säkerhet för återbetalningen vinnas, om Staden blefve ålagd, att afbetala vissa procent årligenj hvarpå jag får anhålla om proposition.
Grefve von Rosen har med så mycken kännedom tecknat Götheborgs belägenhet, att jag ej vill upprepa hvad jag derom har mig bekant, ritan endast fästa mig vid tvänne omständighe-i ter.
Man har anmärkt det öfverflöd, som derstädes varit rådande
Vid jemförelse emellan äldre och sednare tider, känner jag ett tidehvarf för 20 år sedan, då flera grenar af öf-’ verflöd existerade, Öfverflödet harden sednare tiden egentligen bestått uti byggnader, och hvartill de flera inträffade eldsvådor föranleda 72 Den 4 Julli, hvarförutan det är nog allmänt att man utvidJ gat sin boning utöfver behofvet; ocb min öfvertygelse är att man ej funnit större öfverflöd ä Götheborg än på andra ställen.
Man har äfven erinrat, att Staden skall försummat att af dem som flyttade från Riket utfordra den afgift de borde erlägga.
Eet är väl sannt, att en viss afgift bör erläggas af den egendom, sorn vid flyttning utur Riket medföres; men härvid möta så stora svårigheter i afseende å controljen, att ganska betydliga frågor derom blifvit väckte, utan all framgång ; ty detta är en ibland de theoder, sorn äro svåra att verkställa.
Hans Excollence Herr Grefven och LandtMar ska Sken frågade o.n Ridderskapet och Adelu ansåg öfverläggnirrgen fulländad.
Hvarefter Hans Excdlence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla dec Götheborgs
Stad matte erhålla det ifrågavarande