Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid tror jag äfven, att Utskottet, då det stannat i den öfvertygelse, att utredningen skolat ske i enlighet med Ständernes beslut, bordt tillstyrka underdånig anmälan om huru härmed tillgått, emedan troligen ett helt annat resultat vunnits, derest de indrifne medlen genast deponerats i StatsContoiret.
Upptagande på Bil sidan, att Revisorerne fästat Ständernes uppmärksamhet bland annat äfven derpå: ”Att Mägazinslnrättnin”gens fordringar i Finland, icke blifvit ”godtgjorde, och alt Revisorerne saknade ”upplysning, hvad ersättning kunde påräk”nas för Mngazinsfonden af den summa ”i5o,ooo R:dr, som af Ryska Regeringen i ”ett för allt blifvit till Svenska Regeringen öfveidemnad,” förklarar Utskottet för egen del: ”Angående denna punkt har Utskottet i Memorial N:o i65 meddelt yt”trande; och kommer om detsamma afRi”kets Ständer gillas, Magazinslnrättningens ”såsom ersättningsgild hittills balancerade ”fordran 139,07g R:dr 23 sk. 2 r:st. alt ”inskränkas till 48,710 R:dr.”
Härvid har jag samma anmärkning, som jag framställde vid ofvannämnde Memorial, hvilket af - Den 19 Augusti 37 handlade sjelfva saken, eller alt det bordt utredas, huru denna fordran af 13g,onq R:dr 23 sk. 2 r:st. bordt utgå enligt stadgandet i Fredrikshamns-Tractaten, och om den betraktas såsom StatsVerkets, eller en enskild Inrättningsfordran ; och huru den kunnat komma i qvittning mot en annan skuld.
Sidan 3a3 förekommer: ”Vid bör”jan af år 1826 hlef, i följd af de gängse ”nedsatte spannmålsprisen, afsältningen på ”några orter i betydligare mån befordrad; ”och i öfverensstämmelse med Utrednings"Styrelsens bufvudåliggande att förminska ”de stora Spannmålslagerne, hvaraf Revi”sorerne äfven intygat vigten, fortsattes ”försäljningarne emot småningom förhöjda ”pris, i det Styrelsen sjelf, dels genom ”Auction och dels under hand, efter gjor”da anbud försålde betydliga Spannmåls”poster, samt, sedan priset på denna vara ”äfven i Landsorterne något stigit, upp”drog åt vederbörande Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande att, på föreskrifne vil”kor, verkställa Spannmålslagrens försälj”ning.
” Jag finnér visserligen af sidan 3ao, att först stadgats, det Magazinsbehållningarne borde försäljas genom öppen Auction, men att de sedermera fått afyttras under hand.
Det är ej denna sednare tillåtelse jag klandrar, men i anledning af Utskottets efter detaljgranskning af försäljningarne afgifne omdöme: ”att försäljnin”garne i allmänhet blifvit verkställda till 38 Den ig Augusti. ”de å försäljningsstället, enligt inkomne ”officiela rapporter, för fullgod vara gäldande pris; att, i intet fall för oskadad ”vara, försäljningspriset understigit det ge”nora Kongl. Brefvet den 27 April 1825 ”stadgade minimum, eller 16 sk. under ”markegångspriset;” nödgas jag erindra, att just genom denna försäljning under hand inträffat, att i Westmanland och Skåne försäljningspriset för Magazinslnrättningens spannmål, betydligen understigit det pris, sorn inom korta tidepunkter vid dessa försäljningar yarit det i orten allmänt gällande.
Jag hade trott, att detta skulle närmare fästat Utskottets uppmärksamhet, och anser det så mycket angelägnare att få förhållandet utredt, som allmänna begreppet härom möjligtvis kan vara vilsefördt; och det är denna fullständiga utredning jag hoppas Utskottet inser vara nyttig, och derföre meddelar.
Ifrån sidan 333 till sidan 33g afhandlar väsendtligen redovisning för det år 1826 lyftade SpannmålsCreditivet.
Dervid har jag åtskilliga anmärkningar att göra, och hvaribland hufvudsakligen förekommer den, att redovisning efter 3:ne års förlopp ej fullständigt kunnat åstadkommas.
Att från åtskilliga
Län redogörelser efter meddelade föreskrifter ännu icke inkommit, hade bordt föranleda till undersökning om orsakerna dertill.
Jag kan icke tro, att sådane redogörelser kunna saknas, utan att anledningarne dertill blifvit
Den 19 Augusti. 39 anmäldte och jag är för min del ur stånd alt fatta, hvilka skäl lagligen kunnat hindra dessa redovisningars afgifvande inom 3:ne år.
Utskottet hade väl åtminstone hordt föreslå en underdånig skrifvelse härom lill Kongl. Majit.
Detta anmärkningsvärda förfarande anser jag högeligen påkalla förklaring.
Sidan 353 yttrar StatsUtskottet: ”Vidare har Utskottet inhem”tat, att ibland hindren för Allmänna Ma”gazinsfondens reglering jämväl förekommer, att åtskilliga af de äldre orcdovista ”poster, som voro balancerade uti 1821 ”års Hufvudbok för f. d. Allmänna Maga”zinsDirectionen, ännu icke hunnit utre”das.
Dessa återstående halancer utgjorde ”den 1 November sistlidet år ett antal af ”4o, och innefattade en summa af 81,452 ”Ridr 3i sk. 3 rist., och hvaraf utredningen berodde dels på förklaringars afgif”vande från Landsorterna, dels på handläggning vid Domstolar med flera åtgärder.
Och som StatsContoret i underdånighet yttrat den förmodan, att i flera fall ”mera tid och kostnad till äfventyrs skul”le erfordras för alt i vanlig ordning brin”ga dessa balance-frflgor till behörigt slut, ”än som motsvarade hvad derigenom kunde vinnas, så tillstyrker Utskotleti alt på ”på Kongl.
Majits Nådiga pröfning, efter ”inhämtad fullständig kännedom af förhållandet i hvarje fall, må bero, huruvida ”ytterligare åtgärder med de balancerade 4o Den 19 Augusti. ”posterne böra äga rum, eller desamma ”få afskrifvas.”
Jag kan icke finna, hvarföre man frångått principen att underställa afskrifningarne Sländernes pröfning, på det de må bibehålla sin medverkan deri.
Icke heller kan jag inse, hvarföre Räkningarnes afslutande skall hindras af oafgjorde halancer.
De blifva ju serskilta räkningar.
Ända sedan 1827 års Revision är det för mig ofattligt, hvarföre dessa räkenskaper icke bringats till slut.
Angående den vägran, som 1827 års Revisorer fingo erfara å begärd del af redovisning för de lyftade Credilivmedlen, yttrar Utskottet sidan 345: ”På sätt förut är nämndt, har ”Kongl.
Maj:t icke bestämdt gillat de af ”Rikets Ständer, i sammanhang med deras ”anmälan om Creditivets anvisande, under ”benämning af vilkor för detsammas åli”tande gjorda hemställanden.
Att Reviso”rerne begärt del af redovisningen för Cre”diLivmedlen och, då sådant förnekades dem, ”anmärkt förhållandet, dertill anser Utskottet Revisorerne haft giltiga skäl afRi”kets senast församlade Ständers i ämnet ”fattade beslut.
Majrt åter för”vägrat meddelandet af redogörelsen för ”oftaberörde medel, dertill har Utskottet ”af den utaf Revisorerne anförda skrifvelse funnit orsaken vara, att Kongl. Majrt ”ansett äfven dessa räkenskaper böra en”dast i den för Statsmedcls-redovisningcn i ”allmänhet stadgade ordning komma till Den rg Augusti. ”granskning samt Ständers och Revisorers ”kännedom.
Denna speciela casus har derigenom blifvit dragen in i den allmänna ”principfrågan om vidsti äcklheten af Revi”sorernes granskningsrätt; och då något ”gällande stadgande icke finnes, som bju”der, att redogörelsen för Creditivrnedel ”skall tidigare eller i annan ordning af”gifvas, finner Utskottet för sin del Revi”sorernes anmälan i detta hänseende, icke, ”så länge hufvudfrågan är oafgjord, foran”leda till någon serskild framställning.”
Härvid tar jag mig fribeten fästa Utskottets uppmärksamhet på origtigheten af dess resonnement, alt icke serskildt stadgande finnes för redovisningen af Creditivrnedel.
Jag anser oförenligt med min egenskap som Representant, att medgifva, det Ständerne icke skulle äga rättighet föreskrifva vilkor för redovisning af medel, då de beviljas dem.
Enär nu Ständerne föreskrifvit, att för ett serskildt fall beviljade medel skulle årligen redovisas, kan jag icke godkänna Utskottets slutsats, att något gällande stadgande icke finnes, som bjuder, alt redogörelsen för Creditivmedlen skall tidigare eller i annan än vanlig ordning afgifvas.
Fastän icke något Grundlagsbud, som det i ett specielt fall ej kan vara, måtte dock det vilkor, hvarunder medlen blifvit af Ständerne beviljade, bora fullgöras.
Utskottet ville taga detta i närmare öfvervägande; och anhåller Den 19 Avi gu ät i. att Utlåtandet, jemte dessa anmärkningar, måtte till Utskottet återremitteras.
De anmärkningar, Friherre Anekarswärd framställt emot StatsUtskottets Utlåtande, sidorne 3o3 och 3o5, röra tiden före min befattning med Magazinsärenderne, eller den då de handlades af f. d. Allmänna MagazinsDirectionen.
Jag tänker derföre icke upptaga dem till besvarande, enär jag ej känner förhållandet, och dessutom är öfvertygad, att det blifvit tillförlitligen ututveckladt af StatsUtskottet; men Friherren har derjemte framställt en anmärkning, som angår Utredningen af MagazinsÄrenderne, den tid jag dermed baft befattning.
Dervid anser jag mig skyldig förklara Friherren min tacksamhet för det lian öppet uttalat, att det varit i Skåne och Westmanland som försäljningsåtgärderne icke rätteligen tillämpats.
I anledning häraf får jag upplysa, alt UtredningsStyrelsen som en allmän grundsats antagit vid försäljningen af Magazinsbehållningar, att noga borde tillses, det dessa försäljningar icke menligt inverkade på spannemålspriserne.
Detta öfverensstämde ock med de Nådiga föreskrifter, som Styrelsen af Kongl. Maj:t fått emottaga, hvarvid det äfven lill en början stadgades, att försäljningarne borde ske å offentelig auction, men tlå en allt för stor nedsättning uti prisen deraf syn - Den 19 Augusti. 43 tes vara att befrukta, tilläts försäljning under hand, dock icke under 16 sk. lägre än Länets Markegångspris.
Jag kan väl icke bestämdt finna, hvilken tilldragelse i Westmanland, den ädle Talaren åsyftar, men förmodar, att han dermed menar den år 1826 inträffade, då Konungens Befallningshafvande underrättade, att man fruktade prisernas betydliga fallande vid den för året tillstundande marknad i Sala; och vid hvilket förhållande Styrelsen ansåg det vara lämpligt, att till förekommande af denna menliga inverkan sälja en del af Magazinshehållningarne i Westerås, under hand, dock icke under det här ofvan omnämnde minimum, hvarefter den öfriga qvantiteten afyttrades på offentelig auction.
Lika med Friherre Anckarswärd önskar jag, att StatsUtskottet ville med all uppmärksamhet granska de af mig i detta afseende vidtagne åtgärder, emedan det är enda och säkraste sättet att vinna rättvisa, och hvarigenom alla oblida ryckten Herr Friherren omtalar, kunna försvinna.
Beträffande det anmärkta förhållandet i Skåne, så har äfven det af Friherren blifvit så lösligen vidrört, att jag icke vet, hvad han egentligen dermed menar.
Jag förmodar dock, att Friherren afser en i åtskilliga Skånska Städer under hand skedd försäljning af hafre och korn, föranledd deraf, att flera å dessa Sädesslag anställde Auctioner misslyckats, och att hafran låg spridd i flera 44 Den 19 Augusti.
Magaziner, så att ej full last från någotdera kunde utskeppas.
När jag vid sådant förhållande erhöll ett anbud, som jag kunde antaga, och hafra ej för Statens räkning var användbar till annat behof än HofStallets, hvilket redan blifvit fylldt på öppen Auction i Kongl. StatsContoiret, trodde jag mig handla rätt uti den försäljningsåtgärd jag vidtog; men är dock Friherre
Anckarsvärd förbunden för det tillfälle han lemnat mig att redovisa för åtgärder, vidtagne under den tid jag var Chef för Utredningen af Allmänna Magazins-ärenderne.
Det är visserligen icke utan farhåga som jag i anledning af Friherre Anckarswärds anmärkningar angående f. d.
Allmänna MagazinsDirectionens fordringar i Finland ytterligare vågar vidröra ett ämne, hvaruti Herr Crusenstolpe i sitt så upplysande anförande förklarat, att jag i mitt förra yttrande öfver saken icke åstadkommit någon upplysning, men då jag nu äger till hands den Kongl. Skrifvelse, hvilken gifvit anledning till ifrågavarande Utlåtande, och som blifvit serskilt tryckt och utdelad, förmodligen bland annat för att tjena till ledning för dem, som vilja göra anmärkningar, och således äro skyldige att om sakförhållanderne göra sig underrättade, torde det tillåtas mig erinra, att grunden för de, genom LiquidationsConvmtionen Den 19 Augusti. 45 jnflutne medel igenfinnes uti den i i3 Artikela af Fredricshamnska fredstractaten stadgade ömsesidiga förbindelse för Svenska och Ryska Regeringarne, ”att betala ”allt h vad de kunde vara skyldiga för pendlingar, till dem lånade af enskilda personer och Allmänna Inrättningar i det ”andra Landet, och att godtgöra eller ersätta alla till deras förmån ställda räntor, ■”på någon af de Höga Contrahenterna.”
Utaf de å Svenska sidan framställda fordringsanspråk utgjorde Allmänna MagazinsInrättningens bokförde fordringar 507,294 R:dr 7 sk. 10 r:st. hvaribland 48.710
R:dr jo sk. 4 rist., härrörande af till enskilte personer utborgad spannmål, godkände till betalning af Ryska Regeringen.
Dessa medel, hvilka utan denna convention måst i Domstolsväg utsökas, hafva nu, hvilket troligen eljest icke inträffat, till fullo ingått, i motsatts af hvad som sker med dylika gamla fordringsposter från längre tider tillbaka i Sverige; men de vid Finlands occupation i Magazinerne qvarvarande spannmålslager kunde, lika litet som värdet af Inrättningens byggningar och dertill hörande inventarier, på grund af fredstractaten ersättas.
All den ersättning, som Tractatsmässigt stod alt erhålla, har således blifvit Staten beredd, och då jag bekänner, att jag finnér Utskottets Utlåtande vara med fullständig ordning och redighet uppstäldt, vore enda skälet, hvarföre jag 46 Deri jq Augusti. yrkar dess återremiss, att man, innan den föreslagne Myntbestämningen blifvit afgjord, beslutat disposition af medel, med hvilka man derefter borde hafva fria händer.
När man besinnar, att, vid 1826 års början, Folket ännu fortfor att klaga öfver alltför stor Sädesproduction och låga spannmålspris under flere år, inser man, att försäljningen af Magazinslnrättningens spannmålslager då icke kunde utan olägenhet hastigt verkställas.
Förmodeligen var det derföre, och för att förekomma en ytterligare nedsättning i priset å säden, som Kongl. Maj:t förordnade, att desse lager af spannmål ej fingo försäljas till lägre pris än 16 sk. under markegången.
Men till följe af denna princip, hade man väl bordt söka förskaffa sig den högsta möjliga betalning för säden, och icke utsätta minimipriset, såsom det, hvartill den ovilkorligen skulle säljas.
Det är föröfrigt icke utan förundran, jag finner Utskottet i detta afseende yttra sig sålunda: ”Utskottet har i detalj granskat de ”verkställda försäljningarne , och anser sig ”förbundet att deröfver afgifva det om”döme_, att försäljningarne i allmänhet "blifvit verkställda till de å försäljnings”stället, enligt inkomne officiella rappor”ter, för fullgod vara gällande pris” då förhållandet verkligen är helt annorlunda.
Talare har redan erin - Den 19 Augusti. 47 drat, att spannmålen i Westmanland och Skåne såldes för vida lägre pris, än det gångbara; men ännu märkligare är förhållandet med försäljningen, i Skaraborgs
Län der spannmålen i allmänhet betaltes vi" da högre, än det för Magazins-spannmåleu utsatta minimipris; och likväl såldes den derstädes lill detta lägre pris, med största skyndsamhet.
Inom 3 veckor voro ej mindre än 4,470 tunnor säd sålde, nemligen den 6 Junit i Mariestad, den 17 i Lidköping och den 25 i Hjo, allt för minimi» priset, eller 4 R'dr 32 sk. för tunnan.
När anmärkning dervid slutligen gjordes af StatsContoiret, uppgaf Landshöfdingen Embetet såsom skäl till försäljningens hastighet, att tilloppet af köpare var sä stort.
Men ju större tilloppet var, desto bättre hade man bordt kunna få spannmålen betald.
I denna förklaring yttrar sig
LandsliöfdingeEmbetet äfven; ”att det icke va”rit lämpligt att genast begära inställelse ”af försäljningen, emedan missvexten af ”vårsäd utom för en mindre del af Länet, ”nemligen Kållands Härads icke varit gif”ven, förrän efter Midsommarn.”
För Kållands
Härad var missyexten således redan gifven innan försäljningen skedde; och likväl lät man den fortgå.
Vidare anför LandshÖfdingeEmbetet, att anledning till försäljningens inställande saknades, ”isynnerhet som, i fall regn vid den tiden fallit, grödan ock blifvit fullt motsvarande 43 Den 19 Augusti. ”Länets behof, helst höstsäden lnfvat en ”utmärkt vacker skörd, hvaraf följde, att, ”med en förändring i väderleken, spann”målsprisen, som då varit högre än det ”af UtredningsStjrelsen bestämda, troligen återfallit.”
De gångbara prisen voro sålunda redan då högre, än det, hvartill Magazins - spannmålen såldes.
”Dessutom ”härrörde försäljningens hastighet,” säger LandshöfdingeEmbetet sluteligen, ”äfven ”från det lindriga priset af endast 4 R:dr ”3a sk.
B:co för tunnan, hvilket Utred”ningsStyrelsen utsatt äfven för Lidköpings ”Magazin, ehuru Kronans korn der blifvit y såldt, den 28 Mars, för till och med 5 ”R:dr i5 sk. B:co tunnan.”
Mig synes det vara ganska underligt, alt, då priset den tiden var så betydligt högre, UtredningsStyrelsen kunde gifva befallning till LandshöfdingeEmbetet, att icke taga mer än 4 R:dr 32 sk.
Jag fruktar, alt StatsXJtskoltet varit för litet noggrant vid granskningen af detaillerne i denna sak, och jag nödsakas följakteligen anhålla om återrerniss af Utlåtandet till Utskottet, med anmodan att närmare utreda förhållandet.
I ett mål af den omfattning, att Utskottets Utlålande deröfver, ehuru Utskottet sökt göra det så kort sorn möjligt, utan förfång för klarheten, fyller öfver 80 tryckta Den rc) Augusti. 49 tryckta sidor, är det lätt att finna, det icke alla skola kunna finna uppkommande tvifvelsmål på ett tillfredsställande sätt besvarade.
Det skall för Utskottet blifva ett nöje, att, i följd af Utlåtandets återremitterande, besvara och meddela upplysningar i anledning af bestämdt gjorda anmärkningar.
Handlingarne i ämnet äro af den vidlyftighet, att Utlåtandet likaväl kunnat skrifvas på 3 å 400 sidor, som på några och 80.
Den afdelning af Utskottet, som handlagt ärendet, har dermed gått till väga med största sorgfällighet.
Hvarje försåld spannmålspost har blifvit uppförd i en tableau, och i afseende på deri derföre erhållne betalning jemförd med Mäklares, jemte Heres attester om på den tiden i orten gällande spannmålspris, hvarom betyg finnas bland handlingarne.
Jag känner äfven det anmärkte förhållandet i Westerås Län.
Åtskillige upplysande skrifter derom hafva blifvit Utskottet meddelade, i förmodan, att desse icke förut funnos hos Utskottet, men Utskottet ägde dera i de redovisande Verkets handlingar.
Desse intyga, att mot spannmålsförsäljningen i Westmanland ingen grundad anmärkning kan göras.
Någon sammanblandning af Fonderne har ägt rum, och Utskottet har också sagt det, men tillika uppgifvit orsakerne dertill.
Hvad var väl na!ulligare, än att, när spannmåls upplag 1'nnnos, 09 H. 4 5o Den 19 Augusti. man använde desse vid förefallande behof, i följd af inträffad missväxt.
— Orsaken till dröjsmålet med utredningen har Utskottet äfvenledes redan uppgifvit, nemligen att priserne blifvit nedsatte, och att
Landsliöfdingarnes redovisningar och räkningar måste omgöras.
— För öfrigt anhåller äfven jag, att de vid Utskottets Utlåtande här gjorde anmärkningar måtte Utskottet, till besvarande, meddelas.
Herr Crusenstolpe s Magnus Jacob:
I anledning af den blygsamma dedication Herr Rosenblad behagat till mig göra af sitt sista yttrande, får jag erindra, att då min anmärkning gick ut derpå, att Utskottet icke tagit kännedom om förhållandet med den anmärkta omständigheten, så torde Herr Rosenblad, ehuru han numera har den äran att vara vald till Ledamot i Förstärkta StatsUtskottet, icke kunna i denna sak å StatsUlskottets vägnar meddela någon nöjaktig upplysning i den fråga, hvarpå jag sökt fästa uppmärksamheten rörande ifrågavarande ärende.
Jag hade ej ernat yttra mig uti ifrågavarande ämne; men då här blifvit så mycket taladt om förhållandet med spannmålsförsäljningen i Westmanland, är det min skyldighet att derom yttra några ord.
Maj :ts befallning till Styrelsen för Maga - Den 19 Augusti.
Si zinslnrättningens Utredning, att spannmålslagren skulle så försäljas, att deraf icke uppkom någon menlig verkan till nedsättning i allmänna spannmålsprisen, var, i min tanka, ett nytt bevis på Konungens vishet och omtanka för det allmänna bästa.
Men härmed öfverensstämde icke UtredningsStyrelsens mig gifna föreskrift om försäljningen.
Då jag erhöll densamma den 5 December, var knappt en månad förfluten efter Markegångssältningen, hvilken borde vara enlig med de i orten gångbara pris; och likväl föreskref Styrelsen, att spannmålen skulle försäljas, utan dröjsmål, och förbjöd uppbud i små poster.
Jag ansåg det vara min pligt att till Styrelsen hemställa, om ett sådant förfarande öfverensstämde med allmänt väl; och jag fick derigenom Styrelsens tillstånd att uppskjuta försäljningen till den 16 eller 18 Februarii, jag minnes ej säkert dagen.
Då jag sedermera utlyste Auction å spannmålen, erhöll jag från UtredningsStyrelsen förebråelse, dels för det jag i Kungörelsen omnämnt, att Spannmålen var maskstungen, hvilket var förhållandet, och Styrelsen äfven sjelf i sin skrifvelse omtält, dels ock för det jag utsatte försäljningen sex dagar sednare än Styrelsen bestämt; jag svarade härpå, att i annat fall skulle endast Bruksägare och SpannIl. 3g 4* 5a Den 19 Augusti. målshandlande slagit under sig säden för vanpris.
Hvad man nu hufvudsakligen fäster sig vid i afseende på Spannmålsförsäljningen ur Westmanlands Magaziner, är förmodeligen, att Styrelsen sålde en tredjedel af lagret utom Auction till Grosshandlaren Johansson för 36 sk. mindre per tunna, än jag vid Auctionen förskaffade.
Men detta vann jag derigenom, att jag vågade öfverträda förbudet att sälja i mindre poster.
Jag förde sjelf klubban och uppbjöd 3, 4 a 5 tunnor i slaget.
Sålunda tror jag mig hafva uppfyllt min pligt i allt hvad rörer denna Spannmålsförsäljning.
Grefve Adelswärd> Eric Remhold:
Äfven jag har icke begärt ordet för att bestrida återremiss af detta Utlåtande, ehuru jag anser StatsUtskottet hafva vid ärendets behandling gått så grundligt tillväga, att Utlåtandet kunde bifallas.
Men då en värd Ledamot härstädes gjort anmärkning i afseende på f. d.
Magazinslnrättningens utredning äfven för den tid StatsContoret dermed haft befattning, så anser jag mig i anledning deraf böra meddela några upplysningar.
Den senfärdighet i liquiden för 1826 års undsättnings-anstalt, som blifvit tadlad, härrörer icke från StatsContoret, som ej med Creditivmedlen haft annan befattning, än att från RiksgäldsContoret emottaga och sedan remittera dem till Landshöfdingarne.
Föreskriften om redovisnin - Den 19 Augusti. 53 gen gick directe till dem från Kofigl.
Majit, ocli till Kongl. Majit ingåfvo de Redovisningarne, som derefter meddelades StatsContoret till granskning.
RevisionsContoret förklarade genast, att dessa Redovisningar voro i så felaktig form uppgjorde» att revision deraf ej kunde förrättas.
Genom ett Circulaire anbefaltes då Ländshöfdingarne att efter uppgifne formulairer inkomma med nya redovisnihgar; och desse hafva också blifvit, insände; men till en del hafva de befunnits behäftade med sådane fel, att de till ytterligare omarbetning blifvit återsände.
Desse redogörelser hafva väl nu återkommit från de fleste Län; men ännu saknas några, och i afbidan derpå bar liquiden ej kunnat granskas och afslutas.
Den förmenta sammanblandningen af Fonderne är ingalunda vållad af StatsContoret, som tvertom alltid i sine skrifvelser till Konungens Befallningshafvande yrkat, att de måtte hållas åtskiljde.
Men StatsContoret ansåg, att, vid 1826 års missväxt, kunde och borde Allmänna Magazinslnrättningens ännu odisponerade Spannmålslager i första rummet användas, emot uppgörande af serskild liquid, så att den ena Fonden blef försträckande och den andra köpande.
På sådant sätt kunde icke någon sammanblandning af dessa Fonder äga rum.
För öfrigt instämmer jag i an - 54 De 11 19 Augusti. hållan om Utlåtandets återremitterande, på det Utskottet måtte upplysa förhållandet i de här anmärkte omständigheterne.
Då jag var bland de första, som gjorde anmärkning i afseende å blandningeu af fonderna , är jag pligtig yttra, att den utredning, som StatsUtskottet gjort, är tillfredsställande, och att jag ser, att reda blir på hvad som tillhör den ena och den andra fonden.
Jag finner nog, att creditiffonden kommer att förlora på det sätt blandningen skett, men då det är Rikets Ständer, hvilka komma att disponera hvad som blir öfver af fonderne, kan det vara mera likgiltigt, om den ena kommer att förlora på den andra, och det kan blifva en vägledning för Rikets Ständer att förekomma sådana sammanblandningar för framtiden.
Anmärkning är gjord af Herr Cederschjöld rörande sättet att sälja Spannmålen i Skaraborgs Län.