Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jor» daBalken och Kongl. Förordningen den 13 Juni! i^oo, angående Hembud, då FrälseSkatteHemman utom Börd försäljas; hvar* vid Eric Larsson anmärkt, att, sedan besittningsrätten en gång blifvit afhänd, det vöre med billighet närmast öfverensstämmande, att innehafvaren deraf deröfver borde ega en fri desposition, och ränte-egaren säledes icke vara berättigad att framför någon annan lösa till sig Hemmanet; att denne sednare för räntan alltid eger sin fullkomliga säkerhet i Jorden, deruti han alltid har förmånsrätt till betalning; och att, då det icke är fråga att beröfva honom någon egentelig fördel eiler förminska någon af de FrälseBätts-egaren fäibehållae inkomster, något synnerligt värde icke borde fästas vid bibehållandet af nästan endast en formalitet, som är af obstydlig nytta för rån» tetag3ren, men deremot högst betungande för k. paren af ett Frälse SkaUeHemman; och jemts det BondeStåndets allmänna röst häruti instämdt, har RiksdagsFullmägtigen Andeis Danielsson tillagt, att den tid nu vore förhanden, då Jordegare, utan hinder af ett tvång, hvars menliga följder länge varit ofverklagade, borde ega rättighet att, till vinnande af den möjligen största fördel, fritt få försälja sia Frälse Skatta-jord till hvem som heidst, enär sådant synes instämma med den princip Lagstiftaren följt, då förbudet a;t, utom Bord, försälja Krono - Lag U t skottets Ectnnkattden. 395 Skatte Jord, utan föregånget Hembud till Kongl. Majit och Kronan, upphåfdes, Uiskottet, som icke kunnat finna, att hvad i berörde måtto blifvit andraget, leder till förändring af de grunder, hvarå dess i ämnet afgifne Betänkande sig stödjer, får, jemte anmälan deraf, tillika vördsamt tillkännagifva, att, enligt till Utskottet ankomne ProtocoIlsUtdrag , Höglo fl.
Ridder» skåpet och Adeln, Högv.
PresteStåndet och Vallöf].
BorgareSiåndet bifallit
Utskottets ifrågavarande Betänkande, och att Utskottet således anser sig icke tillhöra, att någon vidare åtgärd i afseende derå vidtaga.
Utskottets Ledamöter af Hederv.
BondeStåndet åberopa deras i denna fråga förut yttrade särkilda mening.
Stockholm den 4 Junii 1823.
N:o 88- « Ankom d. 18 Junii 1823* Utlåtande, i anledning af Ät er-r emis s af' Utskottets Betänkande N:o 6, angående ändring uti 25 Cap. 5 §.
Råttegångs Balken.
Sedan i anledning af vackt motion af Herr J. H. von Strokirch, Lagutskottet genom Betänkande, den 4 nästlidne Martii, till Riksens Höglofl.
Ständers bifall hemstäldt deu ändring uti 25 Cap. 5 RättegångsBalken, att mål, rörande Fångspilining, 396 Lagutskottets Betänkanden, och hustjufnad hädanefter icke b ira under» ställas Ofeer Domaren s vidare pröfning innan UaderRätfcernas
Utslag få gå i verkställigheti så har vid föredragning hos Höglo!!.
Ridderskapet och Adeln, den anmärkning deremot, af Herr Casper Ehrenborg, blifvit gjord, att ehuru , emot de grunder Lagutskottet till stöd för dess förslag antagit, egentligen icke vora annat att erinra, än att det ofta är grannlaga nog att bestämma hvad som är hustjufnad eller icke, syntes likväl, enär alia partiele Lag-föräadringar borde undvikas, då ec allmän Lagförändring eller helt ny
Lag förestår, den ifrågavarande jemkningen af Lagens föreskrift i 25 Cap. 5 §.
Rättegångsbalken icke för närvarande böra vidtagas, åtminstone ej förr än en granskning af och jemförelse emellan alla underställningsmål föregått; i anledning af hvilken anmärkning
Betänkandet blifvit tili Utskottet åter-remmitieradt.
Vid pröfningen af Herr von Strokirch» ifrågavarande motion, har vål icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att af de u i 25 Cap. 5 §, Rätteg.Balken uppräknade mål, uti hvilka UnderDomiren skall underställa sine Utslag, OfverDomarens vidare pröfning , äfven flere än de nu ifrågavarande torde finnas af dea beskaffenhet, att underställ ningsegenska pen borde upphöra; men Utskottet har ansett sin åtgärd icke böra öfverskrida den gräns, som genom motionen varit bestämd.
Utskottet har i öfrigt, vid tillstyrkande lagUtskotttts Betänkande».
397 sf i ifrågavarande partiella Lag-förändring afsett, dels att förekomma häcklade personers lidande genom ett längre qvarhållande i håckte, under afvaktan af ÖfverDomarens pröfning, ecår de medUnderDomarensUtslag åtnöjas, samt den derigenom för Kronan ökade kostnad till deras underhåll; dels öck, att i någon mån minska HofRätternes dessutom nog öfverbopande göromål; och då Utskottet sålunda besvarat, hvad emot Betänkandet blifvit anmärkt, får Utskottet tillika vördsamt tillkännagifva, att, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, Betänkandet af de öfrige 3;ne RiksStånden blifvit bifallet.
N:o 89- Ankom d. 18 Junii 1823.
Utlåtande i anledning af Ater-remiss af Utskottets Betänkande N:o 20, rörande tjenliga Författningar mot allmänna förbrytare.
Sedan, i anledning af Herr Prosten Doctor Stenhammars, tili Lagutskottet, remitterade Memorial, angående bland annat tjenliga författningars vidtagande emot allmänna förbrytare, Utskottet uti afgifvet Betänkande under den 18 sisth Martil förklarat: alt enar Herr Döctorn hvarken bestämdt 398 LagUt skottets Betänkandeit. uppgifvit i hvad delar allmänna Lagen eller cie Författningar, hvilka hafva afseende å de af Herr Doctorn uppgifne händelser, då Ämbetsmän förskingra allmänna medel, tarfva förbättring, eller något förslag dertill framståldt, Utskottet ansåg sig icke vara i tillfälle att efver motionen i denna dsl något vidare utlåtande meddela ; så har, vid föredragning af delta Betänkande hos Högv.
PresteStåndet, Herr Doctor Stenhammar deremot anmärkt, att på enahanda grander, sona Utskottet deri antagit, skulle hvarje
Utskott efter behag kunna försätta sig i den fullkomligaste overksamhet; men att, så snart den enskilde Riksdags» mannen uppgifvit bristen och behofvet, skall det tillhöra Utskottet att pröfva, bestrida hans uppgift, eller medgifva den och föreslå hjelp; och har Herr Doctorn vidare framstålt den fråga, om icke, när eu MagazinsFörvaltare kan förskingra öfver looo tunnor Spannmål, utan att balancen röjes f>rr än något för sent; när på ett ställe LaadsSecreterarsn bryter Åmbetsbrefven och stoppar pencingarne till sig, när på ett annat han tillegnar sig
Discontlåner, och låter Pantén gå under klubban för Medel, som Jordegaren aldrig fått; när publik Ämbetsman skackrar med utrikes Saltpetter, missbrukar namn för sin vinningslystnad; när Kronans utgifter dessutom för rättegångar och undersökningar i så beskaffade
Mål uppgå på ett ställe till 10,000, på andra till 6 å 8000 R;dr, sådana händelser och allmäna Lagutskottets Betånkanden. 399
Ba förlaster böra förebyggas* och om det icke förtjenar eftersinnas huru en enklare Controll, eller en okad ansvarighet skulle kunna leda dertill; och bar af dessa anledningar Betänkandet blifvit till Utskottet åter-remitteradt.
Ehuru Herr Doctor Stenhammars berörde anmärkningar något närmare ån Utskottet af motionen kunnat inhemta, för» tydliga beskaffenheten af de förbrytelser* hvarå Herr Doctorn med motionen haft afseende, kan Lagutskottet likväl icke undgå anmärka, att äfven uti hvad Herr Doctorn nu andragit, Utskottet saknar den bestämda ledning för dess åtgärd, som Utskottet enligt 53 §. i Riksdagsordningen egt anledning vänta ; och som Utskottets Betänkande i öfrigt, enligt ankomne Protocolls» Utdrag, blifvit af da öfrige 3:ne Respeclive RiksStänden bifallet* torde någon vidare åtgärd för Utskottet icke återstå, än att detta till förnyad pröfning vördsamt anmäla.
Ankom den 18 Junii 1823.
Betänkande, i anledning af väckte frågor om Förliknings
Uti detta ämne hafva följande motio» Ber blifvit gjorde och till Lagutskottet re - 400 Lagutskottet:
Betånkanden. mitterade, nemligen hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln af Herr Carl Wickman Tigersköld, hos Våftofl.
BorgareStåndet af Herr S. M. T.
Cederborg och Herr A. J. Hiessleiter samt hos Hederv.
BondeStåndet, af RiksdagsFullmägtigen Lars Ericsson från Gefleborgs Lån; Herr Tigersköld har yrkat inrättning af FörlikningsDcmstolar, såsom enda verksamma medlet emot alia de öfverklagade olågenheter, som uppkomma dels genom en tilltagande myckenhet af rättegångar cch dels genom lagskipningens långsamhet så väl i civila tvister sorn brottmål.
Dessa olägenheter kunna, enligt Motionairens åsigt, icke afhjelpas genom ett ökadt antal
Domstolar; men enär det Onda tili en stor del lär vara föranledt dercf, a t den lägre
Folkclassen saknar rigtiga begrepp om hvad som år förnärmande, och derföre af Sakdrifvare lätt öfvertalas att tillställa rättegångar och reconventionspåståenden uti frågor af föga betydenhet; och FörlikningsDomstolar, jemte det de bereda tillfälle för de vanliga Domstolarne, att med skyndsamhet afgöra vigtigare mål, skola uppväcka en ädlare ärelystnad än den att vinna rättegångar, nemligen den, att förekomma sådane, återföra fördragsamhet och försonlighet
Medborgare emellan och uppmuntra de välsinnade att, genom sann Medborglig dygd bereda sig det anseende och det inflytande, som FredsDomarkailet fordrar; så anser Herr Tigersköld vidtagandet - Lagutskottets Betänkandet!. gandet af den föreslagne åtgärden lämpligast kunna åstadkomma skyndsamhet!
Lagskipningen och minskning af rättegångarnes antal, samt följagtligen afven af Civila AmbetstnannaCorpsen och dess r.u ö£- verhopade göromål, heldst nationen genom goda LocalStyrelser, deruti den sjelf deltager, kan i ålit, som rör local förhållanden styra sig sjelf.
Såsom ytterligare skål för motionen har Herr Tigersköld anfört den, af förteckningen på de af FörlikningsDom. stolarne i Norrige, under loppet afår i82ij handlagde
Mål heratade, uppgift, att af 35,594 sådane Mål, hafva 21,979 eller mera ån j blifvit bilagde, och af de öfrige \ åro endast 2,256 till Domstol instämde.
Af Herr Cederborg år yttradt, att då förhållandet vid den af Kongl. Maj:t inrättade nya HofRätt öfver Skåne och Blekinge lärerrvara lika med det vid flere af de äldre OfverRåttarne, nemligen, att, oagtadt vederbörandes nit och drift, mängden af rättegångar icke medgifver det snara afgörande, som är förenligt med de klagandes rättmätiga anspråk; så och enär Motionairen icke kan instämma med dem, hvilka anse den öfverklagade olägenheten bäst kunna alhjelpas genom ännu flere
Domstolars inrättande, hvilket ock skulle motverka den af Nationen iänge yrkade reform af ÅmbetsVerken och rättegångsformernes förenklande, har Motionairen föreställit sig såsom särdeles vigtigt, att begagna en ut« LagUt$kottits Betänkandet!. *6 LagUtskottets Betnkandcn. väg, sorn, då den afhjelpte olägenheten i förra hånseendet, låttade de åsyftade förbåttringarne i det senare; i anledning hvaraf Herr Cederborg, med fästad uppmärksamhet på Lagstiftningens alltför mycket försummade moraliska syftemål, att förekomma rättegångar, hemställer om icke de stora förmåner, som tillskyndats våra GrannRiken, Danmark och Norrige, genom der inrättade FörlikningsRätter, tillräckligen tala för nyttan af denna välgörande Inrättnings införande i Sverige.
För att ådagalägga den förvånande minskning af rättegångar, som genom FörliisningsVerket blifvit befrämjad, har Herr Cederborg bifogat afskrift af de i Danmark och Norrige i detta ämne officielt kungjorde uppgifter, om förhållandet ifrån år i8*5 tili cch med Ig2i.
Varandes antalet af handlagde, förfikte Och till Domstol instämde mål i Norrige under sistnämnde år lika med hvad Herr Tigersköld uppgifvit; äfvensom enahanda proportion i det närmaste förefinnes under de föregående åren; och då det icke kan undfalla någon menniskovåns uppmärksamhet och lifliga deltagande, hvilka högst vigtiga följder i moraliskt och medborgerligt hänseende härflyta af stiftad fred och och enighet mellan Medborgare, samt derigenom att Lagarne för den fattige göras verksamme, utan behof af de ofta invecklade och alltid kostsamma rättegångsform merna, har Herr Cederborg ansett sig icke behöfva göra någon närmare utveckling af LagUtskottets BetÅnkandeit. 403 ämnet, utan trott, att saken skall tala för sig sjelf, saint att de svårigheter, sorn möta vid verkställigheten, skola besegras af det upplysta nitet och den kraftfulla viljan.
Herr HieSleiters Memorial innehaller hufvudsakligen den tillstyrkan , attEörlikningsDomstolar må inråttas, såsom ett botemedel emot den tilltagande mängden af rättegångar och långsamheten i Lagskip. ningen, samt ?tt Lagutskottet må uppdragas, att utarbeta ett fullständigt förslag till desse
Domstolars organisation.
Af RiksdagsFuilmågtigen Lars Ericsson år anfördt, att då han, emot förmodan, uti LagCommyttéens förslag till Råttegång-B ilk, Saknat tillstyrkan af FörlikhingsR Uters antagande, och det, efter MotknairenS omdöme, icke vöre tjenligt, att thy förutan indraga LagmansRötcerne och inråtta pertnanente HäfadsRätter; så och|e nedan en moralisk förbättring i Allmogens tänkesätt samt i och med detsamma mindre håg för rättegångar skulle beredas, om redlige Bönder kunde blifva förordnade till Ordföranrier eller Bisittare uti CompromissRätter, föreslår Lars Ericsson. att FörlikningsDomstolar må varda inrättade ; hvarjemte han uppgjort förslag till deras organisation.
LigUtskottet har tagit i öfvervägande så vål innehållet af desse motioner , som de yttranden Riksens Höglofl.
Ständer vid föregående Riksdagar meddelat, i anledning af då väckte frågor i samma ämne; och med godkännande af de grunder, sorn 404 LngUtskottéts
B et in kanel ett. dervid blifvit anförde emot införande af FörlikningsDomstolar, har Lagutskottet ansett sig böra fästa Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet derå, att 1734 års
Lag och sedermera utkomne Författningar icke allenast anmanat Parter, att i godo afsluta tvister, utan äfven anbefallt
Domare att dertill bidraga, med undantag likväl af gröfre Brottmål, deruti förlikning ej får ega rum, om annat än Målsegandens andel i Böter och det skadestånd honom tillkommer; att erfarenheten och Domstolarnes handlingar visa att det åsyftade ändamålet: rättegångars biläggande härigenom i betydlig mån vinnes, enar ett stort antal af instämde tvistemål, dels före inställelsen vid Domstolen och dels genom dess bemedling i godo uppgöras och förfalla; att råttegångarnes tilltagande i sednare tider är en oundviklig följd af ökad folkmängd, hemmansklyfningar, mera liflighet i begagnandet af särskilde näringsgrenar, samt deraf alstrad större varuproduetion och ett mångdubbladt förhllåande Medborgare emellan; vid betraktande hvaraf råttegån» garne icke lära tillvuxit i samma proportion, som de ökade anledningarne dertill* FörlikningsDomstolar, inrättade i likhet med dem, som finnas uti Dannemark och Norrige skola i stället att minska snarare öka kostnaderne för rättsökande, hvilka, utom betalning till så kallade stämnir.gsvittnen, måste erlägga arfvode till DomStolens Protocollsförande, Om åter dessa Lagutskottets Betånkandenl 4<>5 Rätter organiseras, på sätt Motionairerne afven synas åsyfta, så att hvarken Ledamöter eiler Protocollsförande eger att gö' ra anspråk på ersättning för deras möda antingen af Staten eller Parterne, möter för Inrättningen i mångdubbiadt mått dec hinder, att tillgång på skicklige Ledamöter, hvilka ega vilja och tillfälle att åtaga sig detta visserligen hedrande dock mödosamma värf, i flere Socknar skulle komma att saknas, heldst Lagutskottet icke kan instämma i den mening, att redlighet och vanlig omdömesförmåga äro tillräckliga egenskaper för att bekläda FredsDomarekallet.
För att uppgöra förslag till én billig förlikning, fordras kännedom om de Lagar och författningar, som borde ligga till grund för ett råttvist
Domslut i saken; och Parternes öfverenskommelse bör dessutom utförligt, bestämdt och tydligt antecknas, så att icke missförstånd om meningen må gifva anledning till ny rättegång.
Det förefaller derjemte troligt, att Parter, som eftergifva påståenden elier godkänna kraf i följd af en välsinnad men mindre upplyst FÖrlikningsRåtts anmaning, sjelfve ej äro hugade att ihärdigt fullfölja rättegång med hvarandra, och att de således, om FörlikningsRått ej finnes, skola låta bero vid det Domslut, som vid första vanliga Domsrelnstantien meddelas.
År fråga äter om mera invecklade tvister, eller drifvas de af trätgirige Parter, så lär en FörlikningsRått af ofvannåmnde beskaffen - *joS LagUtskottets Betänkatiden. bet fruktlöst bjuda till att tillvägabringa förening; och i sådant fall inträffar mosatsen af hvad man åsyftat:
Rättegångsformer, tidsutdrägt och fiiStantier ökas.
LagUtsko’t_'t tror äfven, att de i Dannemark och Norrige mera ändamålsenligt inrättade, men också med omkostnader för Parterne förknippade Förliknings*
Domstolar icke medföra den väsendtliga nytta, sorn ofvan berörde förteckningar synas utmärka.
Det torde kunna antagas att af de 55,594 mål, som är 1821 skola blifvit behandlade af FörlikningsRåtterne i Norrige, och deraf sedermera allenast 2256 äro vordne till
Domstolar instämde, ett betydligt ardal icke kommit i fråga, om ej FörlikningsRåtterne funnits, och Parter deraf berntat anledning, att söka genom föreningar vinna något, sorn icke, medelst
Daglig rättegång, kunnat erhållas, heldst det såsom vilkor ror förlikningar i de fleste fall fordras, att Parterne å ömse sidor eftergifva något ai deras anspråk.
Minskningen af verkliga rättegångars anta! och särdeles af den delen, som genom fullföljd till de högre Instantierne medföra största olägenheten, blir då mindre betydlig.
Af dessa skäl, tror Utskottet, i likhet med hvad Lagutskottet vid 1809 och igro, samt 1817 och 1818 arens Riksdagar yttrat, den fureslagne Inrättningen, emot hvars verkställighet flere svårigheter och olägenpeter skulle uppstå , hvarken vara af behofvet påkallad, eller medföra nå» LngUtskotttts BetHnkanden« 407 gon allmän verklig nytta; hvarföre Utskottet ej eller anser sig böra å ifrågavarande motioner tillstyrka bifall.
Detta, tillika med en Ledamots särskilda mening, hemstålles dock vördsammeligen Riksens Högiofl.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högiofl.
Ständers Lagutskott den 4 Junii 1823.
S. D. Till Justering upplästes Betänkandet N:o 90, i anledning af Herr Cederborgs m. fl. Memorialer, angående inrättandet af FörlikningsDomstolar.
Herr Cederborg yttrade härvid:
Som de förmente skäl, hvilka blifvit anförde till ogillande af den väckte frågan, om FörlikningsDomstolars inrättande, icke äro af den beskaffenhet, att de kunna förandra min öfvertygelse, om nyttan af denna inrättning; si och då ingen af Högiofl.
LagUtskottets Ledamöter funnit saken förtjena det ringaste afseende, anser jag det vara utan ändamål, att meddela närmare utveckling deraf, och inskränker mig derföre till att, såsom grund för denna min reservation, åberopa hvad jag i min motion derom korteligen anfört.
Ex Protocollo, Joh, Jac♦ Kleman. 40S Lagutskottets BetHnkandsn.
Ankom den 25 Junii I823 Riksens Högloft.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af Herr P. Lagerhjelms
Memorial, om tillämpning af 2$ite Cap. 1 §•
Byggninga Balken på alla får varutransport nödiga vägar.
Höglofl, Ridderskapet och Adeln har till Lagutskottet remitterat ett Memorial af Herr P. Lagerhjelm, hvaruti yrkas ett laga stadgande af det innehåll: Att Lagens föreskrift om Landsvägars läggande der de tarjvas samt att de egor dertill tagas, som föreligga, utan att någon det vägra må; och att den, som mister i Mark, njute derföre fyllnad: alltsammans innefattadt uti 2j:te Cap. 1 §, ByggningaBalken, måtte förklaras gällande, äfven om de vägar, som utan att vara Landsvägar, ära eller kunna blifva nö» dige för varutransporter eiler forningar och fraktningar, samt att, i de stadganden som röra detta riksgagneliga ämne, varda vidtagne, afseende måtte göras derå, att platser för Varu-upplag och Transporter, Magazi»er, Hamnar, Lastage-platser m. m. fritt åtkommas medelst nödige och gagnande vägar; att Segelleder, Båtleder och Flottleder sammanbindas medelst vågar öfver ds dem afbrytande eller angränsande Land; och Lagutskottets Betan landén, 409 sluteligen, att de i desse ändamål nödige och gagneliga vägsr anläggas, på sätt som närmast uppfyller ändamålet, som år mångfalid af trafique, säkerhet, närhet och beqvämlighet.
Vidare har Herr Lagerhjelm, ansett de förekommande särskilde håndelsernes allmänna eller mera enskilda beskaffenhet, begge ofta af stor vigt, böra bestämma hvilken skall lemna ersättning, samt ersättningsgrunderne böra stadgas i hänseende till den genom väganläggning upptagne markens jordvärde; enär den ej är be» byggd, och i händelse af åbyggnad, äfven denna jemte flyttningskostnaden böra komma i betragtande.
Då enskild Egendoms (Bys) behof och beqvämlighet gifver rätt till väg för att åtkomma Vatten, Kyrka, Qvarn, Landsväg m. m., då millioner Arbetsdagar och Riksdalrar användas och uppoffras på nya Canaler och nya vägar, och då den sanning är onekelig: att möjlighet af, och lätthet i Corn raun ica tion er mest af allt befordra Näringarnes lif och rörelse i Landet; har Motionairen ansett tvekan icke böra uppstå om rättigheten och gagnet af den åtgärd, som bevarar eller gör begagnbare de communicitions-utvägar naturen så ymnigt gifvit Landet, men som ännu äro för få, och för mycket beroende af enskildt välbehag för att vara gagneliga i den mån de kunna och böra det i ett samhälle, der det enskildta välbehaget bör vika för vigten af rätt och gagn, begge bevarade, då full ersättning 410 LagUtskottets Betdnkandett. betager ali annaa möjlighet till enskildt lidande än den, sorn beror af eoskildta godtycket, hvars af lynne m. m. beroende specieia yttringar, ej mi ega kraft att motverka Statens ändamål.
På dessa skäl har följande tillägg blifvit föreslagit till 25 Cap. 1 §.
Byggningabalk.
: 5’3amma
Lag gälle afven för väg till Hamn .
Lastplats, Varu-nedeilags plats, samt emellan Segelleder, Båtleder, flotileder^ äfvensom förväg till alia sädane stallen, der varors förning kan vara af angelågenhet;” och har Herr Johan af Wingård uti ett, i anledning af denna motion, till Höglofl, Ridderskapet och Adeln ingifvet skriftligt yttrande, som Bemissen lill Utskottet åtföljdt, icke allenast i allo förenat sig med Motionairens åsigter, utan äfven ytterligare föreslagit följande stadganden; x:o Att på de ställen af en båtled, der strömdrag kråfver trälning, trälvägar må få Obehindradt eber Laga Syn utstakas, och kostnadsfritt af trafiquerande begagnas, äfvensom koppståndare få upprättas der de fordras till lättnad i arbetet; 2:0 att lucka ovilkorligen bör göras på alla Broar öfver Båtleder vid hädanefter skeende ombyggnader och reparationer; och jemte det Herr af Wingård föreslagit den förändring uti det projecterade tillägget till Lag-paragrafen, att till slutet, i stället för: kan vara af angelägenhet sattes af noden, har Herr af Wingård ansett böra bestämmas, dels huru med sådane vägars .
- .0 anläggande och indelning skall tillgå, dä de LagUtskottets Eetånkanden.
411 icke af ålder funnits, men nu finnas för trafiquerande nödvändige, dels, att aila da afgifter, sorn Strandegare kunna fordra för begagnandet af rådane Inrättningar, hvilka antingen bidraga till trafiquens lättnad, stör» re säkerhet eller beqämlighet vid varors vård m. m., må, efter .vederb'irandes hörande vid Tingen, till följe af utfärdade allmänna Kungörelser stadgas för viss tid, såsom till exempel 5 år eller något dylikt.
Lagutskottet, som ansett de sålunda gjorde förslag innefatta ämnen af ceconomisk beskaffenhet, har hänskjutit dem till afgörande i förening med Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, på hvilken grund ifrågavarande motioner af Utskotten gemensamt blifvit till pröfning företagne.
Utskotten hafva dervid, med antagande af den grundsats, att underlättade corn» municationer äro kraftige befordringsmedel för lif och rörelse uti alla näringar, och att desse vigtige ändamål alltså böra af LagStiftaren omfattas, och genom tjenlige stadgaaden befrämjas, samt med fåstadt afseende på de af Motionairerne i öfrigt anförde skäl, väl funnit lämpligt, att vid uppkommande frågor otti anläggande af vägar för varu upplag och transporter till och ifrån Magaziner, Hamnar och Lastsge-platser, eller för Segel- Båt- och Flott-leders sammanbindande, enskilde Jordegares bestridande, att afstå den jord, som för sådaDe väganlåggningar kan blifva behöflig, icke mera i sådane fall, än eljest då allmänna ^ t<?