Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Salunda är Riket i behof af flera waror af Utländningen, än det til den har at afyttra, hwilket med redbart mynt erlägges.
Det wil säga, Rikets Debet vfwerstiger desi Lreclfl.
I denna bekymmersamma ställning
Ilpstär den frägan, at genom bxtra-orclinarie Lontributioner realisera Lreclit-Sedeln.
Ar det icks det samma four man säde til en gäldbunden Man, hwars behof war wida öfwerstiget desi inkomst: du skall ärligenlägga uv et Lapital?
Desi svar blef helt säkert: detta är för det narwarande mig omöjligt: jag mäste til en början indraga mina behofwer och genom bättre hushållning förskaffa mig större inkomst.
Detta svar torde pä goda grunder kunna tillämpas den vfwannämnda hnfwudfrägan, och ingen sadan Realisation möjelig utan Rikets största skada, förr än en fullkomlig öfwerwigt i H mdeln, med sin wälgrundade kraft föregätt.
Medelström dock at detta Loklem utan denna enda och säkra grund bragtes i werkstallighet och kastom en blick pä följderna deraf.
De förmögne i Landet, sager man, skola betala wisia proLent af sin egendom til denna Realisation, men hwad winst har wäl den fattige deraf?
Twartom dä
Riket i brist pä waror mäst ersätta sina större behofwer til
Ukländmn - gen med reda penningar, skulle under påstående kllHLNLS Operation, och inlil betz nya bankiren wvre i fulllvmlig i^erk-amhet, blifva en dubbel s,rarare filgäng pä realite, hwilkct ännu iner skulle upjaga LourLen, denna ä'er upstegra warorna och waru-prisernas hvid alldeles förkr, tza den falliga.
Af samma orsak skulle äfren /ägioteringen emellan de mera och min-'
Lre förmögna oerhördt tilcaga.
Säkerheten as den nya Landen, mitztänkt genom föregående labatt, samt behofwet af Silfwer, frestade sa mycket pä dest reLlitö, at den utwägen nödwändigt mäste widtagas at endera indraga Sedelstocken eller rubba den proportion, som emellan denna och reala konden bör wara; i förra fallet upkommer den stadeliga påföljden at i stället för 15 billioner, inom twänne ar blott 8 3 10 wore i omlopp , i det sednare bliswer ostridigt /rpio emellan Kanco-Sedeln och Silfver.
Uti den projeöteracle Loiarant - Sedel ligger et frö til ^.^ioterinF, som> nödwändigt i denna tionjunÄur, ej allenast skulle gro och waxa, utan snart wunna samma beskaffenhet som Riksgalds-Sedeln.
Detzutom, Mine Herrar, wore för äfwentyrligt och faran för påtaglig at lemna stu förmögenhet uti nagra fä personers händer hwars rattwisa man blott för Let narwarande känner.
I stöd af allt detta ogillar jag för det narwarande, til alla delar, Högloft.
Hemliga Utskottets knrancs- och ldoaliiLtionsPlan.
At jag ej kan upgifwa nagra säkra medel til stadgande af wart nu warande Penmnge-werk, och som afböja den fördcrfweliga ^pioteriirpeu, torde mig ursäktas, dä jag som Medborgare har sä obetydlig rättighet at jag endast anser mig inom kretsen as un« dersäteliga skyldigheters fullgörande.
Jag ar dock vfwerty-ad derom, at intet wäsenteligt fördelaktigt kan uträttas, utan öfwerwigt i Han» deln, hwilket ändamål endast wännes genom stadeliga Occonomiska författningars uphäfwande och widkagande af goda, förmindftad, atmindstone stadgad Tull-medel pä exportvaror, samt säkerhet för wär Handel, hwilket alltsammans otwifwclaktigt wär Nädiga KoMng med all sorgfällighet besörjer och ost förskaffar.
Herr /iälertpsris, 6ec>r§, upläste följande :
De flesta förslag til förbättrande af Rikets kllnancer, som wid detta Riksmöte blifwit upgifna, ä»< ga gemensamt den förtjensten, at icke utgä frännägon § nymodig
Dkieorie om hclgden af Stats,förbindelser.
I hänseende lil rättmätigheten, ärv de fullkomligen enliga med nästan alla förutgående äldre och nyare linance - operationer i wart land.
Den wanligaste metlioden at betala allmänna skulder, har hittils warit den: at, efter behofwet, höja det harda myntets räknewärde.
Derigenom har småningom en mark filfwermyntkommit at betyda, i stället för en wägen mark, ungefärligen /^:dels lod fllfwer.
Derigenom har under loppet af et och et halft Lek.el, det nominala wärdet af et myntadt Skeppund koppar, efter hand ökats frän 1Z0, til 22Z, 270, goo, Z60, 540 och siuteligen 900 dal. kopparmynt.
Dä man ej welat eller kunnat widtaga datta Lan <^n eronie-L^kterne eller — för at nyttja et uttryck af bättre ton — denna devalvation »- metkod, har man sökt sig en annan af lika säker werkan.
I stället at höja det myntS räknewärde, hwamred man betalade, har man mindskat wärdet af flulderna, som dermed betalades.
Kealikation afKo-^ rmng (larl XH:s mynttecken och myntsedlar, är den fullkomligaste kinance - Operation af detta stag.
Men deraf at Staten i fordna tider, lindrigt sagdt, ofullkomligt upfyllt sina förbindelser til Inländska so» dringsägare, mäste wä! icke följa/ at Staten alltid stall lemna sina förbindelser af lika art ofullkomliZt upfyllda.
Icke allenast rättwisän utan äfwcn klokheten (om desin Lwa ord werkeligen kunna äga stridiga bemärkelser) bjuda motsatlsen.
Den förra kan aldrig astvira ifrån den enkla förestriften, at en ingången förbindelse stall fullgöras ester bokflafwen.
Den sednare inser den gifna mädan af, at under stort behsf af allmänna förtroendet, likwal genom uppenbar pligt-förgätenhet uplösa sielstva den styrka, just detta allmänna förtroende i annat fall kunnat giswa Samhället, under desi ärliga bemödande at afbörda sig ingängna förbindelser och sätta en gräns för oredan i desi penmngewerk.
Huru öfwercnsstämmer det dä med hwad rättwisan bjuder, at med magten i hand kildöma sig sjelf rättigheten, antingen at efter io är inlösa revevlen, som enligt gäldenärs förbindelse altid borde inlösas wid upwisandet, eller at infria utgifna Skuldförbindelser med mindre summor än de til hwilka Gäldenären sig förbundit?
Huru öfwercnsstämmer det med klokhetens bud eller warningar, at just i den stund, dä man anser allmänna förtroendet wara den kalla, ur hwilken hjellen stall npkomma, genom en närvarande trolöshet i Starsförbindelser, beröfwa sig den fördeln, at någonsin i framtiden blifwa trodd?
Har man wederbörligen först för den Swensta Lanea-Lapimlikens säkerhet, dä man genom et beslut, som dcsiutom i alla afseenden, rakt motsäger Lan^uelw förbindelser, later den silfwer-konll, hwarmed Lanco sedlarna dageligen borde infrias, i stället npwäxa til et ansenligt samladt förråd, som genom et nytt och icke olagligare beslut cm det-föregäendc, kan tilgripas när som häldst och kan amvändas til hwad som hälst; Har man bättre och redligare sörjt för samma säkerhet , dä man later nysinämnde Lanoo - (iaximlikj. jamnlikt mednu warande ägare af Riksgälsmyftt, dela mädan af et pappersmynt, som skall hällas L warde genom en silfwerkonä, hwars framtida werklighet til en dryg del beror af en kuxproneraä förmåga och en mera päräknad än gifwen will)a at amamda den, och hwars besiutna och kalida belopp tros kunna hälla en til numerairen dubbelt större fedclmafla i werkligt och oföränderligt warde?
Har man bygt sit källom pä en werkeligen fast grund, enär detta, fom nysi sades, hwilar pä den förmodan, at man ur et wifleuligen icke i allmänhet rikt Samhälle, stall inom en tid af et eller twa
Är, och oberäknadt den manliga och i alla fall förhöjda beskattningen, kunna til Statens tjenst framsucka och framtwinga Millioner Rrdr i silfwer eller andra redbara waror?
Huru har man fortfarit at för denna byggnad bereda fast grund, när man trott sig genom denna, icke i werkligheten, utan i förmodan, fr arn lä ekade och fr a lutning ad e bestämda summa af trlillionei R:dr kunna hälla en til räknewärdet dubbelt större summa pappersmynt, i werkeligt silfwerwärde.
Skall en af Gäldenären sjelf nyfl besluten rabatt, stall det osäkra bade i förmagan och willjan at brådstört utgöra kckillloner i ny Skatt, stall det twifwelaktiga i twängslagarnas werkan mycket bidraga antingen at i rörelsen qwarhälla de utgifna sedlarna, eller at wäcka dems Jnnehafwares omtanka, at skyndsamt anlita realikations konäen innan den ännu blifwit uttömd?
Hrr man med mognad klokhet walt sin tid, dä man beslutat, at efter twa nysi'förflutna misiwärt-är, och dä de flesta näringar arv i werkeligt aftagande, inom en gansta inskränkt tiderymd, och utan allt wikkor af desia aftynande Näringars äterkomna förmäl ga, uttwinga de Milstoner i redbar^eter, hwarmstz, man tror sig pa en gäng kunna lihuiäeiL hela RiksSkulden?
Tycker man sig pä alfvare riktigt,upfylla sina förbindelser til den inländska Fordrings-Ägaren, nar man af de twä tredjedelarna af hans ostridiga fordran afdragcr 4:del, och nar den återstående -^rveln li^ui6sra8 med et mynt, som redan i sin födsel gär med Arbets rabatt, och tillika har den egenskapen, ak kunna falla wida under det warde, svin atcrstär sedan denna sjettedel deraf blifwit afdragcn.
Hrr man icke, wid detta sätt at luiuickera en inländst Riksskuld, något oblygt förgätit, allenast at rättwisan bör jamnlikt utöfwas mot bäde den rika och den fattiga, utan äfwen, at dnr nrindre förmonligt lättade Samhälls - ledamotens wa ''rd, bör derjämte med werkelig ömhet wardås?
Och har man kunnat sa alldeles förgäta, at Riksgäldsmynt, i allmänhet icke finnes tecknadt i Skuldsedlarna til penningemannen och icke ligger i den Rikas gömmo , utan har i sednare tider nästan exclullvt utgjort de mindre förmögna Samhälls-Llastsruas egendom?
Har man wunnit det wigtiga sch sökta ändama* let, at förskaffa
Riket den fördelen at äga blott en enda mynt-sort, nar Riket, genast wid den föreslagna kmance-planens sörsta wcrkställighet, kommer at äga twä; at när
Riket sedermera da de sidsta werknrngarna af denna Plan, af ingrepen i allmänna förtroendet, och af en vtilräcklig Kealilätiorw-kvnä, wisat sig, kommer at äga tre stag af Mynt, nämligen Riksdaler i Silfwer, R:or i Lanco Sedlar utan keLlitation8-kori<1 och R:dr i Louraatsedlar, alla af ganska olika och vmbytliga wärdén i förhällande til hwarandra?
Har man genom en kinance - Plan af besia atmindstone mycket sannolitza werkningae, werkeligen med rätt - <5Z Z rattwisa, klokhet och ömhet sörjt för egendoms-säkerheten, för Statswerkets sielfbeständ, för den penningelönta Ämbetsmannens framtida utkomst, och i allmänhet för de mera behöfwande Samhälls-Llaskernas walhard ?
Har man icke snarare uttömt de sidsta krafter Samhället för det närwarande ager, utan at derföre hafwa beredt Samhället någon glad utsigt i framtiden?
Jag har genom besia frågor öppenhjertigt yppat de wigtiga betänkligheter, som efter min öfwertygelfe åtfölja hwar och en wid detta Riksmöte hitintils upgifwen, och af mig känd kllnance-Plan.
Desia betänkligheter kunna hos mig icke uphöra, förr än jag ser den wäxande Samhälls-förmägan, ester hand och i den män hon upkommer, amvändas at efter bokstaswen fullgöra Samhällets förbindelser. >— En klok och redlig enftilld man, som ulgifwit flera Skuldsedlar, an han med sin ärliga inkomst och utan at beröfva sig sjelf förlaget til den näring han drifwer, pä en gäng förmär inlösa, stall troligen uphöra at utgifwa flera Skuldsedlar och utfästa sig at ärligen inlösa uägra af de redan utelöpande.
Han kan pä detta sätt upfylla sina förbindelser; hans näringsfång uphör icke at wara riktande; hans Skuldsedlar antingen bibehälla eller äterwinna deras rigtiga wärde; och hans (tieäir förblifwer orubbad.
— Gäldbundna Stater göra förmodcligen wäl, enär de följa detta cxemxel af föruuft och redlighet.
Jag fär harwid tillägga, at jag alldeles förenar mig med Ofverste Lcllöläebranll, i det wigtiga och med närwarande fräga förenade ämne, som af honom, under Ridderstapets och Adelns sidsta sammankomst lil öfverläggning framställdes.
LO 6Z4 Friherre ^Väell värö, kiric 6örsn, uplaste til krorocollsr följande:
Da Kgl. Maj:t, enligt Desi Nådiga propolirion, äskat Riksens Ständers utlätande, mogna omprovande och råd lil Penninge-werkets förbättrande., och Hemliga Utskottet inkommit med sit projc5k i detta smara och grannlaga ämne, sär sag nu äran utbedja mig Ridderskapers och Adelns tålamod at afhöra be Betänkligheter, som hos mig upsiact.
Hemliga Utskottet projstäerar 15,000,000 RiksdRiksgälds-Sedlars Keslissrion pa det salt, at ^:de! el» ler 5,000,000 Riksd. i Riksgäldö-Sedlar sörwandlaS til Lsnco-coursnt, som suecsslrvemenr med ^:de!S rabsri inlösas inom i; ar, och 10,000,000 Riked. i Riksgälde-Sedlar inlösas wid ^eslilsrionr början med Specie och ^:dels I^ubslr.
Härtil föreslår Hemliga Utskottet som konci en friwillig Bewillning af all Rikets förmögenhet i Silfwer eller Spanmal och exporrsbls waror, som Koppar, Jern och mera til 44 Millions belopp, med hwilken I^onä Hemliga Utskottet tror, at Lsn^uen skall kunna realiters utelöpande RiksgäldöScdlarna.
Derutom hwad Riksens Ständers Landus kan hartil af sin Behållning genom arliga winsten af en Lsnco visconrs inrättande i stället för nuwarande Rikögälds-vitconlsn bidraga.
At sörwandla 5,002,000 Riksd.
Riksgälds-Sedlar til 5 Millioner i 6snco-cour,nk later sig göra, men desa I-snco-coursnk-Sedlar, som endast wid upbörden til ^.del af UpbördsSumman och ^-:delö liabsrk emonagas, men ej i allmänna rörelsen man och man emellan med lika lätthet kunna emplojera», da de aro förwandlade fran Mynt til Lanco-Kevsrler, bljfwa säkerligen underkastade samma öde, om icke nägot sämre än Riksgäldö-Scdlarna, at i handel och wandel ga med större eller mindre bade Laur; och ^§io, allt efter som Opinion 6Z5 i Allmänhetens förtroende för dem och deras tuccsslivr inlösen af Lancken mot ^.dels Kabstr kan rverkställaö.
Äfwensä kunde 12,000,002 Riksd. i Riksgälds, Sedlar roalilsrss med den xrojeAsraäs Förmögenhets» Bewillning i Silfwer pä et a 2 ar och ^:dels lichatr, om man wore förwisiad om, at denna BewillningsSumma, som skulle utgöra 4^- Million i silfwer, först wore ar lilga, och om den än funnes, at Allmänheten, äkmindstone Swenska Allmogen, ftm älskar sit lilla Silfwerförrad, som de dels ärft, dels igenom flit och möda hunnit sig förmärfwa, skulle det astemna, da de kunna enligt prnjetkrr fä erlägga denna extra Bewillning i Spanmal; afwensom de som hafwa tilgäng pä expnrrsbla waror häldre betalte dermed, än med Silfwer, hwarpä ds förlorade arbetslön; genom besia waror och elkeäer, som Lsnaurn i stället för werkckigt silfwer til ksslilsricin upbar, kunde således ingen k-slltalion göras, ty den lilla Wäpelrilgang, som genom de exporrLbla warornas försäljning undstcks, och hwarföre man kunde införskrifva silfwer, wore alldeles otilräckelig; utan största delen af besia 44 Million inflöto i Spannmål, som genom den arliga keist derpå i wart kära Fädernesland finnes, mäste ater genast försäljas mot det annu gäng» bara Mynt, nämligen RikSgälds-Sedlar»
Den belägenhet Langusn härigenom tvid början af Riksgälds-Sedlarnas reslilsranäs kom uti, at ej aga någon werkelig Silfver-l^onä, blefwe högst wadeltq,och kunde da sätta desi mgifna 8.mcm-Sedlar i misi-Lre. äir, och om härkil komme en äekavor-chls conjuntiur med under - 8-l,ncs i Handeln, skulle alla, som ägde tilgäng pa Riksg.
Sedlar, rusa pa 8-mguen och begära sa dem betalia icke med Ilmo» Sedlar, utan med 8kmc"8c»ecis.
Härtil har jag sa mycken mera anledning, som jag är förnvsiad om at siera millioner Riksd.
Riks^ gälde-Sedlar redan hos Utlänningen äro b^pors^uergcl-: i brist af tilgäng bade pä Wäxlar och Silfwer, och 6z6 som genast tvid RLsIilLliouans början komme at med L^ecic: inlöfaS, Ännu wädeligare wore Rwgusn5 stallning, om af de päräknade 4 4 Millioners Bewillninz til denna Resliis-ion genom deisi hos de (lnncribuabls den icke utgick.
Utan dies relkaniisr fran det ena äret lil det andra.
Dessutom, Mine Herrar, kan denna jaroieAeraäs Realisa-ion, om den af förutnämnda tilfällighcker misslyckas, medföra en betydligare olägenhet, genom Näringarnas förfall af hastig indragning af et i omlopp warande Rorelse-Opna!.
Detta tyckes äfwen wara at förmoda da no ^dels afdrag pä de ic> Millioner, fom skoja reglilsrss, genast gar ur allmänna rörelsen; 2:0 dä 5 Millioner Riksgälds Sedlar bli förwandlade kil R-mco-Luurank eller Reverser at inom i; ar ater inlösas; men kunna och blifwa icke af Allmänheten i allmänna rörelsen antagna som Mynt; och z:o om wid R.salisarionsns werkställande en lika öeksvorsble conjunökur med fa stor under-bslauce, wi nu befinns oss uti, inträffade, hvarigenom de Råneo Sedlar, som kil RsalilgrionZ werkställande utlenmades, genast af dess innehafware i Ra cjuen emot Z^ecie uttogS, hwilka Sedlar dä ästven alldeles ur rörelsen förfivunno, och Svsels-Myntet geck ur Riket kil Utländska Lreäirorers förnöjande.
Pa detta sätt kunde Riket bli uran bade RcksgäideSedlar, Ranco-Sedlar, L^eeis och nödwändigt Rörelse, L'piral.
Dessa betänkligheter hafwa hos mlg öfwer werkställigheten af Hemliga Utskottets RiojeLk upkommit, men oin samteliga Riksens Ständer den antaga kan jag icke annat önska, a» ak mina betänkligheter icke inträffa och at Realisation til mae Nådiga Konungs och hela Nationens åstundan reulHrsr; och härli! skall jag dä för min del med nöje conkribuora om ock kroseÄor innehållit en större kaerisscs af hwar och ens förmögenhet; dock får lag til Ridderskapets och Adelns ompröfwande hem^ stalla, om icke Rsnco-vo^urerzäe borde höras, huruwi - da de tro, at kikurn kan pa de af Hemliga Utskottet P>rojc6srscie grunder, och med deras lfsnca-Instru5iic>- oer och Författningar ataga sig werkställighetcn af denna KesliHricins - plan; äfwensom jag hemställer, om det more bättre at haldre lägga en lindrig betalning af i st.
Specie pa allt öfwerstvdigt Silfwerbruk, utom det fom af Hemliga UiskortctS krojebi blifwit undantaget, än at förbjuda dest bruk; det ökade ätmindstone Lpscis-Bewilluingcn för dem, som älska denna luxe.
Jag gör denna hemställan af den grund, at denna afgift ej drabbar andra, än de mera förmögna i Län, det, som annu weta bibehålla denna luxe, och som hofwa andra utwägar at betala sia del af Förmögenhets asgisccn, och jag wagar försäkra at denna lilla afgift skulle snarare forma manga ak inlemna sit Silfwer, änat gömma undan det utan nytta bade för sig sjelswa och det allmänna; dcstutvm har förbudet pa Silfwers nyttjande den ledsamma följd med sig här i Riket, at da wi icke ännu ha nagra dugelig» korcellawes samt klaners ksbrigjusr i Landet, äre wi nödsakade rikta Utländningen med införskrifning af deste wgror, som i sin män öka wart Wapelbehof.
Da sag nu, enligt de kundskaper och den öfwcrty. gelfe jag äger i detta grannlaga ämne, yttrat mina tankar öfwer dek af Hemliga Utskottet til Riksens Ständers utlakande remitreraäe b'lU3nco-projsA, får jag äfwen i korrthcl til Riddeiskapets och Adelnö ompröswandc hemställa, at da en kcalilarians plan i närwarande, och, Gud näs, med de svara rusigter as en mindre förmånlig skörd samt en i stera ar ännu känbar under bal-mcs genom de stera kilsiötande olyckor en mindre Export förorsakar, torde bbswa mindre möjlig ak den förmögenhets Bcwillningaf 4^ Mili. i Silfwer, som Hemliga Utskottet professorat tilldsalilauon, af samteliga Riksens Ständer bewilljadeS til en stående I^onä i Riksens Ständers Langue, hwarmed Lmyusli worc satt i det ständ at icke allenast hafwa til - 6z8 räcklig
IHä til den nya Länco-Oifconkens inrättande, Ut« om den -^-tdel som cnskillda personer enligt Hemliga Utskottets plan sa deltaga uti, uran alwen kunde enligt med den instrucrion för säkerheten af Langusns bestånd och med den Oeciir betra werk bör äga, göra utlanin gar pä säkra li^porkiecjuer och fasta egendomar a Stad och Land?
Härigenom skulle en ökad Lanco-Sedelstock komma i rörelsen och, en följd deraf, Hgior pa RiksgäldsSedlarna falla, och LancjuenL sa ival som Kanco-Visconrens arliga winst omplo^erag fti Riksgälds - SedelnS reolilsranäe, utan, eller med det af Hemliga Utskottet xroisQeraäa afdrag af t6^ f>rvLent.
Härmed gick ^rslilationsn något längsammare allt som conjuuÄuren blefrve mer eller mindre sörmonlig under den tioen, men efter min fulla öfwercygelse more denna plan säker, Landus» behöll alltid sin af 4 ^Mil lioner silfwer päökka IHä som gjorde Lancken respsQib!o och nyttig til Rikets 06) Fäderneslandets tjenst med desi arliga större Behållning för narwarande och inkommande tider.
Och som denna KealilarionL-plan ej kunde sä hastigt werkställas, som den af H milga Urskottet projeAsrsäs plan, och penninge Löntagaren der» wid more den mest lidande, sa förestår jag, om Ridderskaper och Adeln med en underdänig Tacksägelse-Märets til Kongl.
Majit för den lacristce af 12 T:r Guld, som til Stacö-Werkets behof aro anflagna, underdånigast tilstyrkte, ak desia 12 Trr Guld nyttjgdeö til Lönsörbattringar.
Slilteligen ser jag äfwen af Hemliga Utskottets be» tankande, at kil afbördande af In - och Utrikes räntor, Riksgälds-Conroiret behöfwer uköfwer den of RiksensStander wid sidst förflutna Riksdag bewill/ads Summa, en päökad bewillning af 2s0 0OO Riksd.
Härom kan jag icke yttra mig, innan BewillningS Utskottet inkommit til Riksens Ständer med sina jämnknings- och för - '—- 6;y höjnings grunder, utan tror det wara bäst ak detta t!'» öknlngs.-projeÄ pä Bewillningen ofördrö-kligen remitrsrgr lil Bewillningö.-Urstotters hörande, äfwenfom at de utarbeta ct projoLk lil uptagandet af de 4 4 Millioner i Silfwer af förmögenhet, som enligt projsKst stola ut ga, utan al misstroende Medborgare emellan upstär och laglig åtgärd wid friwillig gafwa undwikes.
Ruäbeclr, ker ^lexanäer» upläste cc Oikkrmsn sa lydande: Owilkorligt kan man antaga det wara et hufwudämne för Rikfens nu förfamlade Ständers åtgärd, at, under detta Riksmöte uphjelpa, förbättra, och om möjeligt är,i ständsätta ctckelakreraät kinance-Werk, hwars närwarande wanmagt ästadkommit de häftigaste flakningar, sä til Rikskroppen som hwarje dess Medlem.
Wi hafwe alla, under en korrt tid af är, med en dyrbar erfarenhet lärt känna tyngden af en stegrande Lours och et upjagadt ^Zio, och dä til alla händelser wisserligen gifwas ojäfaktiga anledningar, böra ju bitligtwis derwid följa de enkla frågor: hwadan dessa härleda, sig?
huru de nu kunna afhjelpaS samt för en framtid förekommas?
Allt instämmer uti den säkra och obehageliga sanningen at Riket blifwit inweckladt uti en betydelig skuld, betydelig til dess belopp och ända betydligare til dess utgörande.
Den primitiva anledningen til en sadan skuld matte wäl icke warit
Rikets eller dess Kepreleutantors ensak, annorlunda, än den wanliga patriotisms, som alltid eldat Swensta Folket, hwilken endast förmädde dem at skulden garantera och salunda derföre cautionera.
Här instämma nu bade Lag och billighet, at Lautionikeu fullt in fullo coutruterar Gäldenärens skulder; men hwilken Borgens - - — man finnes wal fä efterlåten, at han icke af Grldenärens tilgängar reclamerar fina förstotter.
Hafwa Riksens Ständer af sbrenämnda anledning godwilligt antagit sig godtgörandet af Kronans gäld samt upfyllandet af denna förbindelse nu äskas, sa lliÄerar mig redan den wid alla stiften lysande rattwisan at Kronans mest umbärliga tilgängar anwändas til lättande af deras bekymmer, som sä nitiskt tilbudit sina offer.
Bland Kronans umbärliga tilgängar räknar jag nägon del af de Krono-lägenheter i Riket, som hitintils genom arrenden llisponeralle, aldrig kunnat afgifwa de prolluötioner, som de wisterligen i fierfaldiga afseenden stulle upfylla, om besittningsrätten försäldes, men lika fullt en för Kronans behofwer angelägen och betydelig ränta förbehölls.
Alla tiders erfarenhet har stadgat den grundsatts, at säkerheten af Jordagande-rätten, alltid til den grall upmuntrat idogheten, at Jorden winner mängdubblade afkastningar pä säkrare grunder, än wista ärs llispo5ition8-Lid medgifwer.
Da twänne sä hufwudsakeliga föremäl härmed kunna winnås:
Skuldens afbördande och Jordens förädlande, lärer ingen kunna stadna i det twifwelsmäl, at et sädant Riksgagneligt ändamäl ej stulle winna det gladaste bifall, öfverensstämmande med wär nädiga Konungs fasta xrincipe, Rikets sjelfständighet och Folkets wal.
Dernäst om Kongl. Maj:t framdeles stulle finna någon allmän och enstilld fördel af de flesta Atlmänningars fördelning til de mest behöfwande inom Häraderna emot en wlst llipulerall afgift per Tunneland, som otwifwelaktigt stuäe betydeligen öka Kronans inkomster och underlätta Jordbrukaren, som dä fritt finge hushälla, bespara och gagna de trakter, han för framtiden wore försäkrad om, sä presenterar sig här afwen wärkeliga tilgängar af den dä umbärliga JägeriBetjemngens indragna thuer och Boställen, hivilka ä öp - öppen ^mÄion försälda ftulle tilbjuda oförwäntade Sunrmor.
Llfwen wägar jag pasta, at Kongl.