Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är nemi. billigt att löntagaren hvilken på sätt och vis kan genom förslaget anses lida inskränkning i sina nu ägande rättigheter må derföre erhålla en ersättning, som icke blott i afseende till penningebeloppet vore fullt tillfredsställande, utan äfven fredade honom från allt det trassel, som nu ofta inträffar vid uppbörden af de indelta räntorne.
Sedan jag sålunda tagit mig friheten utveckla mina åsigter i detta ämne torde det nu tillåtas mig framställa det förslag till beslut i fråga om denna punkt jag uppgjort.
Det lyder så: ”Af nuvaride med förvandling efter årligt markegångspris utgående hemmantals- och jordeboksräntor, skola hufvudräntorne spanmål af alla slag, mjöl, smör, hö, fläsk, jern, kol, ved och dagsverken, fortfarande oförändradt debiteras de skattskyldige uti persedlar, att efter markegång, på sätt serskildt stadgas, utgöra.
Allt öfrigt af förenämnde ordinarie räntor utgöres hädanefter i penningar, till det belopp, hvarmed det skolat utgå om medeltalet för markegångsprisen från och med år 1828 lill och med år 1847 derföre tages till grund.
Denna penningeränla sammanlagd med nu utgående årliga penningar förvandlas till riksdaler silfver efter 1830 års myntfot, och åtföljer sålunda det skattskyldiga hemmanet eller lägenheten.
Hr Lefrén, Joh.
Den fråga som nu är före är af stor vigt.
Detta beliöfver icke bevisas emedan det är allmänt er kändt.
Den 7 September f. m. 49 kändt.
Men emedlertid behöfver ämnet betraktas ur en rent praktisk synpunkt.
Att resonnera fram och tillbaka om hvad som i en framtid kan hända eller icke bända, anser jag mindre verka för dess afgörande, än alt se sig tillbaka och efterforska hvad erfarenheten kan gifva vid handen.
Jag tror det vara af stor vigt såväl för Staten som för dem, hvilka innehafva Statens rätt att skatterne fortfarande såsom hittills beräknas efter persedlar och att räntorne icke må på en gång förvandlas till penningar.
För att bevisa detta må det tillåtas mig att anföra ett enda exempel.
Under det Carl XI sysselsatte sig med bestämmande af räntorne för Södermanlands län stadgades det att soldatens lön skulle utgöra 30 daler kopparmynt.
De indelta rotarnes antal var betydligt och provinsen heklagade sig öfver för stark rotering.
Konungen sade då till dem: ”jag skall komma eder till hjelp och betala ^idel af denna lön, men de återstående |:delarne skolén j sjelfve gälda”.
En tunna sparimål gällde då 10 daler.
Så skedde och rotebönderne betaide 20 daler till sin soldat, och den återstående -|:delen betaides af Kronan på så sätt, att dertill anslogs en tunna kronotionde.
Denna tunna utgår ännu och är nu värd omkring 6 r:dr b:co.
De återstående -|:delarne, som ursprungligen motsvarade 2 tunnor spanmäl utgöras nu af rotehållarne med en r:dr 5 sk. 4 r:st. nyssnämnde mynt.
Således har soldaten för de tre tunnorne, blott en tunna af Kronan samt en r-.dr några skir i kontant af hemmansägarne.
Detta är följden af att sätta skatten i kontant och underkasta sig alla de chancer, som penningevärdet är utsatt för.
Jag afstyrker pä det högsta den föreslagna förvandlingen och yrkar afslag å förevar:de punkt af betänk.
Jag hoppas att jag icke må misstänkas för att vilja Svenska arméen mindre väl derföre, att jag nu vågar uppträda emot den af dess veteraner, hvilken sednast hade ordet.
Jag hoppas detta så mycket säkrare, som jag instämmer i den mening, hvilken uttalats af en annan aktad och älskad medlem af arméen, den ledamot nemi., som näst förut haft ordet.
Jag är nemi. af samma tanka som Frih.
Palmstjerna och tror att de farhågor
Hr Lefren mot Frihins förslag anfört, torde befinnas vara af mindre betydenhet, när man ihogkommer att efter samma förslag icke J och på många ställen vida mindre af hela räntan skulle komma att bestämmas i kontant.
Om man antager att penningen med tiden skulle falla i värde, så träffade detta fall icke |:del af räntan och om man antager detta fall till ^idel af nuvaride penningevärde, så förorsakades deraf en minskning af icke fullt j^idel af hela räntans värde.
Bland de stora och förskräckliga olyckor, som förstörandet af den nu gällande realisationen för samhället skulle medföra, skulle den minskning i inkomster för Staten eller ammen som till följd af Frih.
Palmstjernas förslag kunde uppkomma, vara af jemförelsevis ringa vigt.
Jag tvekar således ur detta nskäl icke att tillstyrka antagande af bemälde Frihis förslag.
Återstår då att hedömma huruvida förän9 H. 4 50 Den 7 September f. m. dringen är nödig.
Jag tror icke alt meningarne derom kunna vara delade.
Det lärer väl vara uppenbart, oell jag har redan förut tagit mig friheten säga det pä detta rum, att det nuvande beskattningssättet svårligen kan fortfara på samma sätt som hittills.
Det kan väl icke vara lämpligt att jordeböckerue och räkenskaperne upptaga icke mindre än 40 särskilda persedlar för att komma till ett skattebelopp af 66 r:dr b:eo.
Att af dessa särskilda persedlar bibehålla dem som uppgå till något betydligare värde och förvandla återstoden i penningar är den enkla utväg som föreslås.
Åtskilliga af dessa persedlar betalas alltid efter kronovärdi.
En del äro af beskaffenhet alt numera icke kunna utgöras i natura.
De hafva redan sedan långliga tider tillbaka upptagits i markegängstaxan till samma pris och utan någon förändring från det ena året till det andra.
Frågan är alltså blott att legalisera ett förhållande som redan äger tura.
Dä således icke gerna någon förlust härigenom kan uppkomma hvarken för Kronan eller räntegifvaren, utom i den högst olyckliga händelsen af en statsbankrutt och äfven dä i ganska ringa mån, men deremot den nu öfverklagade oredan i beskattningsväsendet derigenom afhjelpas, så synes mig detta förslag vara så uppståldt alt inga giltiga motskäl deremot kunna anföras.
Den egentliga vådan af förändringen för löntagaren skulle bestå uti indragningen till statsverket af de indelta räntorne.
Men äfven denna fara har dels genom det förslag StatsUtsk:s betänk, innehåller, dels också genom det af Frih.
Palmstjerna dertill föreslagna tillägg blifvit undanröjd, på sätt vid 20 punkten kommer att visa sig.
Jag beröm ursäkt att jag sålunda på förhand talar om denna punkt, men det är naturligt att man önskar betrakta den i sammanhang med hvarandra.
Såsom en förmån för arméens medlemmar torde det slutligen äfven böra anses att de veta bestämdt till hvad belopp dess löner utgå och detta ändamål vinnes genom antagande af oftanämnde förslag.
Det var med verklig tillfredsställelse jag hörde Frih.
Palmstjernas bevisning om oantagligheten af det utaf StatsUtsk. förordade första alternativet bland komiterades båda förslag.
Med samma tillfredsställelse hörde jag hans argumentation emot K. M:s förslag.
Deremot kan jag icke neka till att hela hans förslag om ett helt nytt skatteförenklingssätt förvånat mig.
Jag hade nemi. trott att i ett så grannlaga ämne, som detta, hvaröfver en komité setat i flera år, skulle icke ett förslag oberedt framkastas i ett Stånds plenum till granskning i sammanhang med de öfrige förslag, som nu utgöra föremål för vår pröfning.
Jag tager mig derföre friheten anhålla att få lägga Frihtns förslag pä bordet, på det att jag efter tagen kännedom deraf må kunna deremot göra de anmärkmr, hvartill jag kan finna mig uppkallad.
Det vore mer än besynnerligt i fall Frih.
Palmstjernas förslag skulle kunna vara tillämpligt för alla Sveriges 24 län.
Jag begagnar delta tillfälle för att, i händelse andra förslag till förändring än de af komiterade uppgjorda och dels af K.
M. dels af Den 7 September f. m. 51 StatsUtsk. understödda, skulle framkomma, då begära alla sådane på bordet, på det vi må hålla oss helt enkelt vid det ärende, som nu utgör föremål för vår öfverläggning och göra oss utaf med detsamma.
Redan är så mycket sagt till vederläggande af de skäl, som skola föranledt StatsUtsk. att vidblifva sitt förslag i denna punkt alt föga eller intet återstår att dertill lägga.
Deremot har jag icke hört någon till besvarande upplaga det skriftliga yttrande Hr Stuart nyligen uppläst.
Det torde således tillåtas mig att med några ord bemöta detsamma för så vidt det af mig kunnat uppfattas.
Hr Stuart har till en början förklarat att det tillhörer odlingens gång att penningen skall uttränga alla andra varumätare och att det således vore en i sakerne inneboende, så till sågandes, tvingande nödvändighet att förvandla nuvar:de räntepersedel- i en fix penningeskalt.
Nu förhåller det sig likväl så, att vi, sedan liera sekler tillbaka, icke haft här i Sverige någon annan varumätare än penningen, af hvilken alltså alla öfriga varumätare redan långt före detta blifvit undanträngde.
Hvad har dä väl den saken med förevar:de fråga att skaffa?
Jag begriper det sannerligen icke.
Lika litet som denna varumätare förmått visa en sådan allmagt, att icke ännu dagarrenden både af Kronans och enskildes fastigheter bestämmas i persedlar, lika litet lärer det vara ett oundvikligt behof att låta den från hemmanen borttränga de räntepersedlar, hvilkas värden med densamma skola mätas, och Hr Stuarts yttrande i denna del till försvar för hans och komiterades gemensamma förslag förtjenar alltså icke ringaste afseende.
Vidare har Hr Stuart förklarat det vara nödvändigt, att stadga en fix penningeränta, derföre att erfarenheten skall hafva ådagalagt, det markegångspriserne icke alltid äro grundade på kännedom om varornes verkliga värden, och såsom bevis derpå har han anfört hurusom den uträkning, komiterade lagt till grund för sin beskaitningsplan icke skulle slå in med resultatet af den beräkning man verkställt efter markegångspriserne under en föregående period.
Men när Hr Stuart sålunda vitsordat att den beräkning komiterade lagt till grund för skatternes bestämmande, är grundad på mindre tillförlitliga markegångspriser, eftersom de icke stå i något riktigt förhållande till prisen under föreg:de perioder; inser han icke då, att han härigenom sjelf vederlagt nödvändigheten af hvad han påyrkat, och i stället gjort det alldeles tydligt och klart, att det, för rättvisans skull emot både Staten och den enskilde, är bättre att låta persedlarne vara underkastade dessa periodiska prisomvexlingar, än att efter grunder, hvilkas ringa tillförlitlighet man sjelf erkänner, stadga en penningeskalt, som sedermera icke kan förändras.
Ytterligare har Hr Stuart såsom bevis för billigheten af förslaget anfört att byggningshjelpen, som förr i vissa län utgjorts efter förvandling, numera genom auktoriteternes beslut, förklarats böra utgå i kontanta penningar efter kronovärdi beräknadt till allerum tantum.
Jag 4* 52 Den 7 September f. m. hemställer likväl till Eder mine Hrr, huruvida ett exempel hemtadt från en enda artikel, som utgör en obetydlig del af persedelräntan, kan antagas såsom giltigt skäl för hela denna räntas förvandling till penningar.
Det ligger i sakens natur att från ett undantag icke kan eller bör bernias grund för en allmän reglering.
Stuart säger äfven att saken icke serdeles rörer indelta arméen, emedan statsanslagen till densamma uppgå lill nära nog lika stort belopp, som indelningarne; men om så äfven är förhållandet, hvilket jag dock vågar betvifla, så bör man ihågkomma att under tidernas lopp till statsverket blifvit indragne en mängd roilitiaeboställen, af hvilka den indelta arméen således nu icke njuter den ringaste fördel.
Och indraga R.
St. de beviljade kontanta anslagen, så inträder dermed rättigheten för K.
M. all desse boställen till arméens disposition återlemna, då jag icke tror att statsverket skulle vinna på bytet.
Den värde talaren bar jemväl påstått, ali stadgande af en fix penningeskatt skulle snarare utgöra en garanti än en uppmuntran till myntförsämring.
Hvaruti denna garanti skulle bestå, är jag ej nog lycklig att kunna begripa.
För mig ligger det deremot öppet och klart att om man förvandlar alla persedelräntor till kontanta penningar, så skall just detta blifva en uppmuntran för den medborgareklass, i hvars ägo den med grundskatt belagda jorden till största delen befinnes, att genom det RiksSlånd, hvaraf denna klass representeras, på allt möjligt sätt, arbeta på myntets försämring, hvarigenom hemmansräntorne allt mer och mer falla i värde, hvilken åtgärd nu deremot icke skulle medföra någon eller åtminstone högst obetydlig fördel, så att försöket icke har med sig någonting lockande under närvar:de omständigheter.
Jag kan således icke i något enda af de skäl, Hr Stuart anfört till försvar för Ulsk:s betänk, finna ens den ringaste anledning till dess godkännande, utan tillstyrker tvärtom i likhet med flere föreg:de talare att Ståndet måtte ogilla detsamma.
Hvad åter angår Frih.
Palmstjernas förslag, så, oaktadt all den utmärkta aktning jag har för Frih:n och för hans vidsträckta kunskaper om rikets kameralverk, vågar jag dock icke till detta förslag såsom nu först uppgjordt och således alldeles nytt, sätta det förtroende att jag skulle vara färdig att genast antaga detsamma.
Frågan behöfver närmare begrundas innan man om den kan stadga sitt omdöme; och jag instämmer derföre i Frih.
Cederslröms begäran om bordläggning af berörde förslag, så att jag må komma i tillfälle att taga det i närmare öfvervägande.
Del förslag jag tagit mig friheten framställa innefattar endast att de gamla hufvudräntorne skulle bibehållas och blott småpersedlarne förvandlas i penningeskatt, hvilken fråga för flere veckor sedan framställdes här i Ståndet.
Utsk:s förslag innefattar en förvandling af alla räntorne, mitt endast en ringa del deraf.
Enl. mitt förslag skulle på sin höjd £ al alla persedelräntor undergå någon förvandling.
Det innehåller såsom sagt är icke något nytt och är dessutom så kort att de le - Den 7 September f. m. 53 damöter sorn begärt detsamma på bordet kunna, om de hafva något allvar dermed, på en half minut taga full kännedom af förslaget och derefter med den insigt de ega i förhållanderne, genast fatta sitt beslut.
Men om R. o. Ad. skulle anse att en bordläggning deraf bör ske, så har jag intet att deremot erinra.
Tvärtom tror jag att ju mera förslaget pröfvas, desto mera skall man allmänt inse dess lämplighet.
Men följden deraf skulle naturligtvis blifva att hela punkten blefve bordlagd, och derom torde Hr Gr. o. Landtm, draga försorg.
Hufvudsakliga skilnaden emellan mitt förslag och det nuvartde förhållandet bör sökas deruti, att enl. samma förslag skulle hufvudpersedlarne för hvarje län eller provins bibehållas oförändrade, men deremot småpersedlarne förvandlas till penningar, d. v. s. att t. ex. för ett hemman i Calmar län skulle j tjog ägg, 1 pund näfver ^ ko, £ gås, Tl2 säck, ^ pund ljusgarn, oxe, 5 tunnor jord, 1 tunna fårgödsel ra. m. förvandlas till penningeskatt.
Jag hemställer huru det skulle vara möjligt alt in natura kunna uttaga 1,5 oxe.
En oxe kostar 40 r:dr, en annan 200.
Samma förhållande är det med T's ko.
Så dane förhållanden i vårt beskattningsväsende äro med skäl öfver klagade och böra undanrödjas, men icke undanrödjas de på det sättet att man kastar hela frågan under bordet, utan det sker derigenom alt man pä ett förnuftigt sätt åstadkommer en förändring.
Denna förändring sker bäst derigenom, att man till grund derföre tager det värde som de oförylterlige persedlarne under en lång följd af år haft och nöjer sig med den förenkling som derigenom åstadkommes.
Jag tror icke man behöfver länge besinna sig härpå, men i alla fall, ju längre man tänker derpå desto mera tror jag man skall blifva öfvertygad derom alt detta är det rätta sättet att gå till väga.
Landtm, hemställde, om R o. Ad., i anseende till den redan långt fraraskridne tiden och flere talare anmält sig till afgifvande af ytterligare anföranden uti förevartde ämne, behagade uppskjuta öfverläggningen om ifrågavaride punkt till eftermiddagens plenum; hvilket bifölls.
Anmäldes och lades på bordet nedannämde från Utsk:n inkomne utlåt:n och mern., nemi. från Stats- samt Allmänna Besvärs -o.
Ekonomi-Utskotten:
N:o 79, i anledn. af väckt fråga, att prostetunnan i Bohus län måtte godtgöras efter markegångspris m. m.; N:o 80, i anledn. af vackt fråga, att jordegarne i hvarje härad och tingslag måtte tilläggas förmousrätt till skattelösen af fjerdingsmansboställen m. m.; N:o 81, i anledn. af väckte frågor dels om inrättande af ett serskildt styrelseverk för vården och tillsynen öfver de offentliga undervisningsverken, samt dels om tillsättandet af ständiga revisorer öfver rikets elementarläroverk; N:o 82, i anledn. af väckt fråga om ändring i nu gällande föreskrifter för stämmoböters fördelning; 54 Den 7 September f. m. N:o 83, i anledn. af väckt fråga, att ett eller två kronohemman måtte åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad ät skollärare samt uppförande af fattighusbyggnad; N:o 84, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 44; N:o 85, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 60; N:o 86, i anledn. af väckt fråga om förändrad organisation af fattigvården i riket; Stats- och Bevillnings-U tskotten:
N:o 87, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o 62, ang:de vissa ifrågaställa förändringar i beskatlningsväsendelsamt uppbörds- och redogörelseverket; Bevillnings-Utskottet: N:o 32, i anledn. af RiksSttns skiljaktiga beslut, ang:de bestämmande af en assurance-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m.
In fidem prolocolli, Albert Munck, Thorsdag en den 7 September 1848.
Fortsattes pröfningen af SlatsUtsk:s utlåt.
M:s nåd. propos. om beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelseverkets förenkling, dels enskilde i samma ämnen väckte motioner.
Härvid förekom 3:dje punkten af betänk.
N:o 242, hvarom öfverläggningen i förmiddagens plenum blifvit börjad, men icke hunnit afslutas.
Jag har begärt Frih.
Palmstjernas yttrande förliden f. m. på bordet, och det var i anledn. deraf, att det förslag han framställt till contrapropos. i anledn. af Utsk:s förslag till räntornas förvandling i penningar icke ägde den fullständighet att det kunde i det skick hvaruti det af honom Den 7 September e. m. 55 framställdes, af R. o. Ad. antagas.
Jag hemställer nu vördsamt att vi måtte fä komma lill slut med 3:dje punkten af Utsk:s betänk. och få votera om den, med öppen rätt, att sedermera i fall det blir afslaget, i ett annat plenum votera öfver Frih. Palmstjernas förslag.
Jag anhåller att få anföra följande såsom exempel på ofullständigheten af Frih.
Han har uppräknat de hufvudpersedlar, sorn han anser böra vidblifvas, och utom hvilka alla öfriga skulle komma att lösas.
Dessa äro spannemål af alla slag, hö, kol, ved och dagsverken.
Jag ber att nu få tillägga sådana persedlar, som ovilkorligen böra upptagas, ehuru jag icke sjelf kan anse min förteckning på dem fullständig, förrän jag får rådfråga mig med vära jordeböcker.
Dessa persedlar äro: kreatur, fisk och andra skogseffecter än de i förslaget upptagne, ved och kol, samt malmer ifrån grufvorna.
Det finnes ganska säkert ännu liera persedlar i de olika länen, hvilka utgöra hufvudpersedlar för rörelsen, och som således böra, såsom hufvudpersedlar bibehållas äfven efter den föreslagna ränteförenklingen.
Afven jag anser en sådan ränteförenkling gagnelig om den blir fullständig och väl utförd, men alt den deremot blir lika skadlig som den af Ulsk. föreslagna förvandlingen till penningar eller silfvervärde om man skulle antaga ettså ofullständigt förslag som det af Frih. Palmstjerna framställda.
Detta får jag försäkra och åtager mig, alt för nästa plenum, lemna en fullständigare uppgift på de hufvudpersedlarna som saknas i Frih.
Palmstjernas förslag, och efter hvilkas inläggande i detta förslag jag vill öfvertaga detsamma.
Såsom jag på f. m. yttrat, så skall det icke vara mig emot, alt det förslag jag afgifvit, undergår den noggrannaste pröfning.
Jag är af den öfvertygelsen, att ju mera del pröfvas, dess mera skall det befinnas, att detta förslag är rigtigt.
Måhända Frih.
Cederström, som jag tillerkänner en större insigt i kameralväsendet, än jag kan äga, skulle kunna finna en och annan anraårkn., ett och annat tillägg att göra.
Då måste man likväl pröfva huruvida ett sådant tillägg kan vara af den vigt att det är skäl att intaga något förbehåll om flere räntepersedlar än jag föreslagit.
Hvad först vidkommer Frih.
Cederströms förslag om kreatur, så känner Frih.
Cederström ganska säkert att ordinarie räntans kreatur består af dylika bråk som T'2 oxe, Tvj får ^ höns, etc. på hemmanet eller något dylikt.
Icke kan det vara skäl att bibehålla sådana delar af persedlar såsom räntor, isynnerhet när värdet af det hela alldeles icke kan på något sätt utrönas.
Det bråk som hemmanet i delta afseende skulle göra i kreatur, är af mångfaldiga värden.
Det är icke dermed, såsom med 1 tunna spanmål, hvars beskaffenhet kan noga uppgifvas; man kan icke säga om en oxe, huru den skall se ut, att han skall vara så och så stor, fet o. s. v., icke eller om höns.
Huru skall väl en höna se ut för att vara afradsgild?
Hvad fisk angår, så skulle jag tro att den icke någorstädes utgör hufvudränta.
Det vore egentligen i en skärgård, som det kunde vara för något hemman lämpligt, 56
Den 7 September e. m. men det tror jag mig veta att lisk icke är hufvudränla för någon ort.
Hvad angår malm, så är den af mångfalklig beskaffenhet, malm som innehåller 9 proc. och den sorn innehåller 50 proc., den som är duglig och den som är oduglig o. s. v.
Det finnes ingenting bestämdt deruti; ingenting som man han säga kan gillas eller ogillas, ingen regel.
Jag medgifver visserligen, att man kan göra många anmärkn:r vid förslaget, men tror likväl att de, vid närmare påseende icke hålla stånd.
Hr Gr. o. Land tm. yttrade, att då 3 mom. af Riksd.Ordn:s 49 § innehölle: ”vid pröfningen i Ståndens plena af IJtskts afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring.
Göres dervid anmärkn. till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande antingen genast eller derest någon ledamot det äskar i annat plenum besluta”, R. o. Ad. torde finna, att Frih.
Cederströms begäran om bordläggning af Frih.
Palmstjernas förslag icke kunde åsyfta en sådan bordläggning, som samma §:s l:sta mom. afser, utan endast ett uppskof af beslutet öfver Frih.
Palmstjernas förslag till nästa plenum, samt alt vid sådant förhållande discussionen lämpligen för närvarrde icke borde vidröra Frih.
Palmstjernas förslag, utan endast Ulskrs förslag eller de öfriga yrkanden, som i afseende derpå kunde framställas, enär Ståndet vid sitt beslut öfver Utsk:s förslag måste förbehålla sig öppen rätt, att i händelse samma förslag icke bifalles, pröfva det förslag Frih.
Palmstjerna framställt.
Då fråga blifvit väckt att göra en förändring i det förslag, som af Utsk. blifvit framställt, och Hr Gr. o. Landtm, har förklarat att pröfning af detta förslag skall enl.
49 § RiksdagsOrdnm uppskjutas till nästa plenum, så tror jag för min del, att uppskof bör ega rum, med hela punktens pröfning, emedan det skulle vara oformligt att nu först besluta om en del deraf och sedan i ett annat plenum afgöra huruvida punkten i sin helhet skall afgöras eller ej.
Efter vanlig praxis borde väl så tillgå, att det först voterades om kontrapropos.
, så vida den ej bestämmes utan votering, och vid frågan om denna contrapropos. måste väl Frih.
Palmstjernas förslag komma under öfverläggning.
Jag anhåller således att all pröfning af denna punkt måtte uppskjutas till dess den kan ske i sammanhang med Frih.
Palmstjernas förslag, och jag bestrider för min del, all serskild handläggning af någon del af frågan.
Silv.:
I min tanka och efter min uppfattning af grundlagens föreskrift om huru målen skola behandlas, så lärer icke något hinder kunna möta att nu företaga Frih. Palmstjernas förslag, såvida man kan förmå Frih.
Cederström att afstå från den af honom begärda bordläggning, Den 7 September e. m. 57 hvilken eljest måste försiggå på sätt äfven Hr Gr. o. Landtm, för oss tillkännagifvit.
Hvad deremot beträffar förevartde punkt så, enär betänk. 2 g:r varit bordlagdt, måste den nu afgöras då den företages till pröfning.
Någons rätt blir icke eller derigenom förnärmad.
De som vilja bifalla Ctsk:s förslag, kunna ju genast göra det och de som vilja rösta för afslag kunna göra det.
Endast de, som vilja helt och hållet afslå punkten kunna möjligen blifva förnärmade, ty det kan icke ske förr än i nästa plenum, men de som vilja bifalla Utsk:s förslag kunna göra det genast, sedan Frih.
Palmsljernas förslag först kommit under öfverläggning.
Detta är en olägenhet för dem.