Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 23 sisth Febr. på bordet lagda memor.
N:o 87 i anledn. af återreraisserna på memor.
N:o 32, angtde urtima riksdagar.
Uti detta memor., som är svar på återremissen från Stånden, har Utsk. icke gjort afseende på det ogillande af förslaget, som 2:ne Stånd, Preste- och BorgareSttn, förklarat för deras gemensamma tankar, utan endast uppgjort voter:spropos:r öfver de andra Ståndens anmärkn:r.
I.enlighet med hvad R. o. Ad. i dylika fall vid denna riksdag förut iakttagit, får jag föreslå, att R. o. Ad. täcktes, med ogillande af allt, som rörer Utsk:s yttrande rörtde Preste- och BorgareSCns anmärkn:r, godkänna de uppgifna voter:spropos:na. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas.
Utsk:s yttrande öfver Borgare- och BondeSt :ns anmärkntr.
Det är just den nu upplästa delen af memor., som jag tillstyrker R. o. Ad. att ogilla.
Detta Utsk:s yttrande blef af R. o. Ad. ogilladt.
I anledn. af den siste talarens yrkande att fä propos. till bifall af voter:spropos:na, hemställer jag, om meningen är, att detta grundlagsförslag genom votering i förstärkt Constit.Utsk. skall blifva hvilande, ehuru 2:ne
Stånd förklarat, att någon ändring icke behöfves.
Då tvenne
Stånds tankar icke ingått uti votertsproposlna, anser jag frågan icke kunna företagas till afgörande i förstärkt Constit.Utsk., och om votering i förstärkta Utsk. verkligen kommer att aga rum, skall jag anhålla att mot detta beslut få reservera mig.
Hr Cederschjöld: T anledn. af den siste värde talarens yttrande får jag blott erinra, att någon votering i förstärkt Constit.Utsk. icke kan äga rum, derest icke alla 4 eller åtminstone 3 Ständ dertill samtycka.
Följaktligen är R. o.
Ad:s bifall till voter:spropos:na endast vilkorligt, förutsättande nemi., att Preste-eller BorgareSim frånträda deras beslut; ty om de vidblifva sina beslut och begagna den rättighet, grundlagen, efter min tanka, kennar dem alt få sina Den a Wais e. «a. sina meningar gSliande i förstärkta Constit.Utsk., så hindrar icke R. o. Adts fattade beslut att antaga den voterlsproposln, som föreslås.
Deras rätt är således fullkomligen bevarad, och ingen votering kommer alt äga rum i följd blott af R. o. Ad:s och BondeStis beslut, utan dertill fordras åtminstone ännu ett Stunds bifall.
Yttrandena om införande af ordet lagtima i 56, 81, 108 och 109 §5 Reg.F. samt 29 § Riksd.Ordri. och om uteslutande af ordet sjeif ur förslaget till förändring af 40 § Reg.F. samt 2 § Riks d. Ord ii.
Dessa yttranden ansågos ej erfordra någon åtgärd af R. o. Ad.
De föreslagna voterlspropostna.
Dessa blefvo på särskildt framställda proposlr af R. o. Ad. godkända.
Upplästes och lades på bordet ett från PresleSt. ankommet prot.utdr. af d. ig sisth Febr., med inbjndn. till de öfriga Stånden att instämma i Ståndets beslut om anmodan til! samtliga Utskm att, så fort sig göra låter, af sin cancellipersonal afskeda så många, sorn utan hinder för de återstående målens ordentliga expedierande möjligen kunna umbäras.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda betänkln, utlåtln och memor. från Cons tit utions-Utskottet: N:o 88. anglde rättelse af ett tryckfel i 56 § Riksd.- Ordn.; N:o 89. i anledn. af återremisserna på memor.
Nio 72, rörlde universitetens representation; N:o 90. till BondeSt., anglde dess begäran om delfående af Constit.Utskls prot. i ett anmärknlsmål; Nio 91, med förslag till rättelse i 12 mom. 3 $ Tryckfr. förordn.; Nio 92. med förslag, att en del af 7 mom. och hela g mern. i 5 § Tryckfr.förordn. måtte uteslutas; Nio g3. tili PresteSt., ang:de grundlagsenligheten elier stridigheten af en fråga, hvarå Hr Talmannen vägrat propos:n; Stats-UtskottetI Wto 410. i anledn. af erhållen utSrremiss 3 Utskls betänk.
Klo 397; Nio 4n. i anledn. af riksd.fullm. för staden Wadstenaf Hr
Bååths motion om eftergift och afskrifning af 1000 ridr bico, som nämnde stad uti Östgötha läns landtränteri lyftat i och för cholera-farsoten; 20 II. 6 4* Deu a Mars c. m.
Nro 412. öfver gjorda anmärknrr vid StatsUtskrs betänk.
Nro 172, i frågan om vissa grunders bestämmande för Hofsta tsper son a lens pensionering; Nro 413. i anledn. af K.
M:s nåd. remiss uppå PresteSt:s und. hemställan om en närmare förklaring af författningarna rörrde löningsafgifåerna lill comministrar; Nro 414- ' fråga örn upphörande af arrendet för ödelagda kronofisket i Sollefteå kronofors i Westernorrlands län; Nro 4f5. i anledn. af verkställd revision af de vid sista riksdagen beviljade extra statsanslag för försvarsverket till sjös samt Kungsholms och Drottningsskärs befästande; Nro 4>6* > anledn. af en utaf Frih. Palmstjerna, C. O., särskildt väckt motion i frågan om räntetagares och ränte gifvares uppsägningsrätt till leverering in natura; N:o 417- öfver anmärknrr vid betänk.
Nro 204, innefattande förslag öfver Riksg.contrs behof fr. o. ro. i835 t. o. ni.
183g tillika med ett förnyadt förslag i samma ämne; Wto 4|8. i anledn. af Fullmägtiges i Riksg.cont. skrif velse, angrde gratificationer åt de tjenstemän derstädes, hvilka särskildt fått sig uppdragen befattningen med utbetalningen af och redogöringen för utgifterna i och för innevar. riksdag; Stats- samt Allm.
Besvärs- och Oecon.Utsk:n:
Nro 53; i anledn. af erhållen återreroiss å betänk.
Nro 48, angrde roteringen i Skåne; Nro 54. i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 47, rörrde ett till R.
Strs granskning öfverlemnadt förslag till inqvarteringsordning för städerna utom Stockholm; Nro 55. i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
Nro 42, angrde rättighet för skogsinnehafvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att, för skogsväxtens befrämjande, vexelvis uppfreda och inhägna i sender af skogsmarkens bela vidd; Bevil Inrs- samt Allm.
Besvärs-och Oecon.-Utskm:
Nro 12. i anledn. af åtskilliga motioner, innefattande förslag till förekommande af lux och öfverflöd i lefnadssättet inom Riket; Nro i3. med förslag till sammanjemnkning af RiksStms beslut, rörrde Utskrns utlåt.
Nro 8, angrde reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning samt försäljning af brännvin och beskattning derå; Nro 14. i anledn. af Prosten Örnbergs och Riksd.fullm.
Peter Anderssons motioner, rörrde granskning af lurendrejeriförfa Ilningarna; Banco-Utskottetr
Nro io3. i anledn. af Riksd.follin.
Peter Anderssons motion, att någon del af odlingslånefonden måtte i discontrörelse användas; Den 2 Mars e. m. 43 N:o 104. i anledn. af Hr Rosenblads, B., motion, ang:de reservfonder för lånecontoren och närmare reglementa1 iska stadganden i afseende på den för Bancodiscontverket bestämda reservfond; JV:o io5. med hemställan, att, till följd af R.
St:s numera fattade beslut i anledn. af Utsk:s under N:o 79 afgifna betänk., Bankens obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar, må fortfarande få i Lånebanken belånas; Lag- samt Allm.
Bes v.- o. Oecon.
-Utsktn:
N:o 48. i anledn. af väckt fråga om laga fardag å s. k. embetsjord i stad; N:o 49. i anledn. af återremiss å betänk.
N:o 25, ang:de rättighet att, utan föregående syn på stället, få anlägga husbehofs-mjölqvarnar; J\:o 5o. i anledn. af återremiss af betänk.
N:o 14, ang:de upphörande af den 7 härader i Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfarihandel idkande; N:o 5i. öfver gjorda anmärkntr vid Utsk:ns betänk.
N:o 33, i anledn. af väckta frågor, angrde näringsfriheten; N:o 5i. i anledn. af RiksSltns särskilda beslut, ang:de'
Utskrns betänk.
]\T:o 6 och utlåt.
N:o 35 om ändringar, och tillägg i K.
M:s nåd. legostadga för husbönder och tjenstehjon ; N:o 53. i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utsktns betänk.
N:o 27 öfver väckta motioner örn skyldighet för säteriägare och vissa boställsinnehafvare att deltaga i byggnad af tingshus och häradsfängelse; Expeditions-U tskottet: N:o 23. med öfverlemnande till ny justering af förslaget lill R.
Sits und. skrifvelse, ang:de ytterligare statsanslag för Armeens pensionscassa.
Likaledes upplästes följande från Ridd.Utsk. inkomne Hörsamste Memorial!
TJti ett härhos bifogadt, till H. R. o.
Ad. stäldt mentor, har Ridd.direcltn, på andragna skäl, vördsamt hemställt: 1:0 att taket å Riddarhuset må helt och hållet omtäckas med nya kopparplåtar; 2:0 att detta reparationsarbete ej må på entreprenadeauction utbjudas, utan verkställas under hand och emot räkning, samt 3:o att den speciella tillsynen öfver arbetet må under den Directtn i allmänhet ålagda ansvarsskyldighet, emot arfvode eller dagtractamente, af Directtn anförtros åt någon sakkunnig man, under ledning af en utaf Directtns ledamöter.
Sedan Utsk. tagit del af de öfver ifrågaställda repara - 44 Den 3 Miri c, n. tionsarbete uppgjorda kostnadsförslag samt jemväl, i afseende å Riddarhus-reparationsfondens tillgång att derför bestrida utgifterna, från Ridd.cont. infordrat en calcul öfver nämnde fonds inkomster och utgifter fr. o. rn. i835 t. o. m. l83q, så har Utsk. deraf inhemtat, dels att den ifrågavar. omtäckningen af Riddarhusets tak, hvars behöflighet redan länge varit erkänd och synbar, och i hvilket afseende Utsk. hänförer sig till sitt af R. o. Ad. d. 12
Maj sisth år bifallna yttrande öfver 2 § i Ridd.directlns riksdagsberättelse, bör kunna, på det sätt Directtn föreslagit, verkställas för en summa af omkring 9,000 r:dr b:co, dels att Ridd.reparationsfonden, utan att öka sin nuvar. skuld 3,333 r:dr 16 sk, b:co, kan af intill i83g års slut inflytande Ridd.capitalionsmedel bestrida nyssnämnde utgift.
Af dessa skäl anser Utsk. sig äga full anledn, att å Ridd.- directrns memor. tillstyrka bifall; hvarvid likväl, för att i möjligaste måtto förekomma reparationsfondens behof att, i anticipation på blifvande inkomster, i och för denna utgift upptaga lån från Riddarhusets öfriga fonder samt sålunda belastas med ränta, hvilket naturligtvis kornrne att betydligt öka kostnaden, och genom besparing hvaraf fonden sannolikt skulle, intill i83g eller 1840 års slut, kunna afbetala sin nu ägande skuld, så att Ridd.capitationsafgilten vid denna tid kunde, om ej alldeles upphöra, åtminstone till beloppet betydligt nedsättas, Utsk. vördsamt föreslår det tillägg: att R. o.
Ad. mätte åt Ridd.directm öfverlemna bestämmelsen, huruvida antingen takets omläggning bör nu genast helt och hållet eller till någon del verkställas^ eller arbetet kunna uppskjutas, till dess reparationsfonden, i sin cassa, äger dertill erforderliga medel, eller ock successive, i mån af inflytande inkomster på reparationsfonden, företagas.
Hvilket dock till R. o. Ad:s egen ompröfning hänskju-, tes, Slockholm d. 28 Febr. 1835, På RiddarhusUtskottets vägnar:
Rudvig vos Stedingk. W- F. Dalman.
Redan uti den af Ridd.directjn till H. R. o, Ad., vid början af innevar. riksdag, afgifna berättelse anmälde Direct:n, att en betydlig och kostsam reparation å Riddarhusets tak vore af nöden.
Directm har dels genom dess egna ledamöter, dels genom i byggnadsyrket sakkunniga män sedermera låtit än ytterligare granska förhållandet och dervid funnit, att samtliga plåtarna, med högst få undantag, mer eller mindre äro så skadade, att den gamla täckningens bibehållande och lagande, ehuru medförande högst dryga Den 2 Mars e. ra. 45 Kostnader, endast lunde afhjelpa bristfälligheterna för en Kort lid, efter hvars förlopp enahanda och kanske ännu större kostnader finge förnyas.
Directm ser sig således nödsakad till R. o. Ad. hemställa, att taket måtte få helt och hållet omtäckas på enahanda sätt, som det förut varit täckt, och tror, att, ehuru kostnaden för tillfället visserligen blir ganska dryg, en sådan åtgärd för cassan i längden blir mindre betungande, än flera efter hvarandra påkommande kostsamma reparationer.
Öfver kostnaden för en sådan omtäckning har Directm låtit af Professoren Estenberg upprätta kostnadsförslag, hvilket, sedan värdet af de gamla plåtarna blifvit afdraget, upptager en netto-kostnad af 8,g4o r:dr 4° sk> h:co; ett annat förslag har äfven blifvit upprättadt af Kopparslagaren Edström, upptagande netto-kostnaden till 8,172 r:dr 28 sk. 9 r:st. b:co.
Till följd af dessa förslag, och ehuru Directm visserligen förmodar, att under loppet af arbetet en och annan reparation kan finnas af nöden, som nu ej så noga Kan beräknas, anser Directm dock, att hela netto-kostnaden för takets omtäckning ej bör öfverstiga gooo r:dr b:co.
Då emedlertid genom en reparation, sådan som denna, taket, om reparationen med omtanka och ordentlighet göres, bör kunna beräkna en varaktighet af ett å två århundraden, anser Ridd.Directm icke så mycket böra tagas i beräkning, om den kan till något lindrigare eller högre pris göras, som icke mera, att den verkställes med den största omsorg, omtanka och ordentlighet, och tror derföre icke, att repationen bör upplåtas lill verkställande genom entreprenad, helst vid en sådan, äfven med den noggrannaste eftersyn, det enskilda interesset alltid måste söka att, på bekostnad af den framtida varaktigheten, vinna besparingar, ej mindre i rnaterialiernas qualitet, än i arbetets ordentliga beskaffenhet.
Af dessa skäl, och då 4 § • 2 a,'R
Directms instruction innehåller, att, då särdeles betydliga reparationer å Riddarhuset äro nödiga, arbetet bör i tidningarna kungöras och på auction vid utsatt tid utbjudas, samt
Directm således, i fall R. o, Ad. ej för detta tillfälle medgifver ett undantag, måste upplåta ofvannämnda arbete å entreprenad, får Directm vördsamt till R. o. Ad. hemställa: 1:0
Att ifrågavar. omtäckning af taket å Riddarhuset ej må behöfva på auction utbjudas, utan får under hand och emot räkning verkställas. 2:0
Att den speciella, dagliga och stundliga tillsynen öfver arbetet måtte, under den
Directm i instructionen och öfriga föreskrifter i allmänhet ålagda ansvarsskyldighet, emot arfvode eller tillräckligt dagtractamente, af Directm få anförtros åt någon sakkunnig man, under ledning af en utaf
Directms ledamöter.
I fall denna hemställan af R. o. Ad. bifalles, så, ehuru visserligen icke den säkerhet i kostnadens belopp kan vinnas, 46 Den a Mars c. m. som om arbetet på entreprenad-auction utbjudes, hyser likväl
Direcltn den förhoppning, grundad på föresynen af de arbeten, hvilka vid Banco- och Riksg:sverkens hus de sednare åren blifvit verkställda, att kostnaden icke skall öfverstiga den, hvartill arbetet vid entreprenad kunde komma att stiga, helst beräkningen på tillbörlig vinst och omöjligheten att vid en reparation af den art, som denna, på förhand göra noga beräkningar alltid måste höja den summa, för hvilken speculanter kunna förbinda sig alt fullborda arbetet.
Stockholm d. 3o Dec. 1834.
Fredr, Boye, C.
Åkerh jelm. C. F. Carleson. II. G. af Melin. F. O. Silfverstolpe.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 9 på aftonen.
Thorsdagen den 5 Mars 1835.
Justerades i prot.utdr. för d. 2 dennes f. m. och 5 prot.utdr. för samma dag e. m.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskrs förslag
N:o 3o4 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., angrde upphäfvande af den medgifna tullfria införseln från .Norrige till Sverige af brännvin m, m, Likaledes upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till 2:ne §§ i riksd.- beslutet, nemi.: 1:0 ang:de förhöjning i skjutslegan för extrapostföringen samt om bestämmandet af beloppet af de roterings-ersättningar, sorn af postmedlen böra utgå; 2:0 anglde åtskilliga omständigheter och frågor, hvilka dels äga sammanhang med f. d. Allm.
Magasinsinrättningen, och dels hafva afseende på liqviden af de äldre och sednare årens undsättningsskulder.
M:s d. 2 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse till R.
St., anglde djeknepenningarnas upphörande samt den s. k. sterbhusafgiftens erläg - Den 5 Mart f. ra. 47 gande i städerna Stockholm och Götheborg, beslöt R. o. Ad., att nämnda nåd. skrifvelse skulle StatsUtsk. meddelas.
M:s d. i dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse til! R.
St. i nnledn. af deras und. skrifvelse af d. 27 Oct. sisth år, angzde ett nytt system för Rikets silfvermynt.
Det vore en brist på öppenhet, om jag nekade, att det är med en känsla af sorgset obehag, som jag tager till ordet i anledn. af det nu föredragna ärendet; men jag anser det vara min pligt att begagna min yttranderätt på detta rum för att uttala en öfvertygelse oell anställa några betraktelser, hvartill den nu under pröfning varande K. skrifvelsen eller, rättare sagdt, de dervid fogade handlingar, jemte åtskilliga föregående tilldragelser under de sednare tiderna, gifvit beklagligen alltför grundade anledningar.
Tjugosex år äro om få dagar fortin na, sedan, genom en gammal Konungaätts aflägsnande från thmnföljden, grunden lades till ett nytt statsskick, sedermera befästadt genom en ny grundlag, hvari man åsyftade att medelst vid Konungens sida ställda, inför både lagen och opinionen ansvariga, rådgifvare förebygga eller åtminstone beglänsa Konungamagtens möjliga misstag och förvillelser.
Jag frågar: hafva Konungens rådgifvare efter denna tid (med högst få undantag) förstått eller velat uppfatta denna, den första sanningen i en constitutionel samhällslära, grunden, hvaruppå allt det öfriga hvilar?
Hafva de insett eller betänkt den absoluta orimligheten deraf, att den enligt Jagarna okränkbare, för klander fridlyste Konungens personliga åsigter och förslag ställas fram såsom föremål för Representationens och folkets offentliga nnmärkn:r emot de möjliga förbiseenden af lag, tillbörlighet eller Rikets sannskyldiga nytta, hvilka kunna begås af denna höga person såväl som af hvarje annan menniska?
Hafva dessa rådgifvare fattat sin pligt att resignera från sina platser, då de uti någon vigtig samhällsangelägenhet eller — än mer — i hela riktningen af regeringssystemet ej kunnat vara så lyckliga att dela Konungens tänkesätt, samt såmedelst lemna ät Konungen valet af andra med honom mer liktänkande, hvilka, utan uppoffring af sin öfvertygelse, kunna följa den bana, som en måhända mer än de upplyst Regent utstakar?
Hafva de slutligen betänkt, huru föga grannlaga, att ej säga rent af opassande, det är, att, då de ej begagna sin resignationsrätt, utan vilja qvarstadna vid sin Herres rådsbord, offentligen reservera sig mot de framställningar, hvilka Konungen —- som endast i och genom sina rådgifvare kan utöfva en laglig magt — meddelar Representationen, — att ej hellre, genom borttagandet af dessa reservationer, 48 Dea 5 Mart f, m. bilda sig till en egid för Konungen, oantastlig just derföre, att högstdensamme i regeringsärender aldrig ansetts kunna handla utan ett för hans åtgärder ansvarigt biträde?
Och är detta väl att äga en sann kärlek och vördnad för Konungamagten, att handla i dess interesse?
Vi måste, mina Hrr, pä dessa frågor svara ett sorgligt nej.
Ett af exemplen hafva vi bredvid oss; flera andra äro ej svåra att uppleta.
Och har icke den rådgifvande personalen dermed, snart sagdt, Öfver sig sjelf afsagt den hårdaste af alla domar?
Ty om dessa rådgifvare anse sig kunna tryggt behålla sina embeten, oansedt landets regering skulle föras tvärt emot deras öfvertygelse om Rikets nytta, om folkets och representationens billiga fordringar, hur skall man väl då föreställa sig, att de betrakta dessa höga platser?
Månne såsom ingenting högre än ansenligt doterade, med stjernor och band utstyrda, nämndemansstolar, som måste vara fyllda med ett visst antal bisittare, för att rätten skall vara domför?
Och hvad annat intryck skall det väl åstadkomma, då man hör icke blott hviskningar, utan understundom offentliga fronderier deröfver, alt
Konungens rådgifvare icke förmå göra sina meningar gällande, att de ofta nödgas reservera sig mot de vigtigaste befordringar och regeringsbeslut, att inflytelser utom rådkammaren äro vida mäktigare än inom densamma m. m., —• och detta under det att rådkammaren blifver till sin personal oförändrad och de verkliga inflytelserna ej få plats deri?
Och om vi skulle tänka oss saken på en annan sida än den, att rådgifvarne, öfverväldigade af en större kraft, en ihärdigare vilja, skarpsinnigare fattning hos Regenten, ej ansåge sin offentliga karakter värd offret af sina löner och öfriga emolumenter; om i en framtid någon svag, kortsynt, men tillika öfver sin konungslighet uppblåst
Regent bestege thronen, om han omgåfve sig med listiga, sluga och mot friheten fiendtligt sinnade rådgifvare, hvilket vidsträcktare fält kunde val tänkas för Machiavels konster, än att skjuta Konungens personlighet framför alla de mer eller mindre riksförderfliga och opopulära förslag, som framlades, men sjelf stå såsom helgon, i reservantskrud, inför folket, ehuru man sedermera, då frågan blefve om förslagets genomdrifvande, använde (såsom exempelvis vid sista riksdagen i passevolauce-frågan) alla möjliga bemödanden för att bereda framgång åt det förslag, emot hvilket man sjelf reserverat sig.
En ministere i Frankrike, i England, i Spanien, i Portugal, ja, ens i någon af Tysklands små representativa stater skulle klaga öfver bristande förmåga att göra sina meningar gällande hos regenten, undskylla sig med omöjligheten att rubba hans personliga äsigter, fördomar, tycken, benägenheter äfven i de vigtigaste samhällsfrågor eller —• kronan af allt, såsom en verkligt constitutionel absurdite' — fram - Den 5 Mars f. ra. 49 framlägga för
Representationen ett förslag eller en skrifvelse från Regeringen, uti hvilken ingen af ministrarna deltagit, ja, emot hvilken de till prot. yttrat och låtit medfölja en särskild mening, — tror man väl, att en sådan ministére skulle ett ögonblick kunna ens våga taga i anspråk nationens förtroende och högaktning?
Våra constitutionella former äro visserligen, jag medgifver det, icke fullt desamma som de ofvannämnda ländernas, men principen derför är enahanda; i samma mån man aflägsnar sig derifrån, torde således intrycket hos folket jemväl qvarstå enahanda, och den constitutionella regenten (d. v. s. en sådan, som städse handlar under inför folket ansvarsskyldiga embetsmäns skydd), beröfvad detta värn, förvandlas till en enväldigt styrande monark, personligen blottställd för folkets ej alltid lungmodiga missnöje, att icke glömma de partistrider och otaliga olyckor, som för ett land kunna härledas derifrån, att folket nödgas identifiera Konungens personlighet med regeringsåtgärderna och icke städse får bibehålla den tröstande och lugnande tanka, att den oantastlige Konungen alltid måste handla klokt och ädelt, blott han full*» ständigt upplyses och icke missledes, eller genom otidigt smicker, lycksökeriets och egennyttans menniskofruktan, förvillas af sin omgifning och sina embetsmän, — och slutligen att det ytterst beror af folkrepresentationen att kunna fästa regentens uppmärksamhet vid det sätt, hvarpå Konungens ministrar eller rådgifvande embetsmän fullgöra sina skyldigheter och huruvida de förtjena hans och nationens förtroende.
Mina Hrr! från denna synpunkt betraktar jag den constitutionella konungamagten, och jag är lifligt öfvertygad, att, om den städse och oaflåtligen blifvit så betraktad af de män, hvilka erhållit det dyrbara förtroendet att upplysa och råda den Konung, hvilken lemnade sitt fosterland, sin äras hembygd, sitt enskilda lugn, för att, ehuru främmande för Nordens lagar, sedvanor, lynne, ja, för sjelfva dess språk, gifva Sverige offret af sina bragder, sin kraft och sitt snille, — då tvekar jag åtminstone ej att uttala min tro, att frukterna af delta offer blifvit helt andra, än de nu synas för mig och många, och att de uttryck af missbelåtenhet, hvilka nu ej sällan torde hafva stört den åldrige Hjeltens tillfredsställelse och inom hans sinne hvälft oroliga tankar, då varit förvandlade i den öfver sin Styrelses kraft, värdighet och enkla odalmannadygder tacksamme nordbons lika oförställda och öppna som allmänna yttringar af uppriktig aktning och obetingadt förtroende.
Med dessa mina tänkesätt torde ingen förundra sig öfver den verkliga förvåning, med hvilken jng af de den K. skrifvelsen bifogade Statsrådsprotocoll inhemtade, icke blott att Konungens rådgifvare varit af en med Konungens full5 20 H. 7 00 Den 5 Mar* f. ib. komligt skiljaktig mening i clt ärende, hvars fördröjda afgörande, dessa rådgifvare veterligen, utgjort och utgör föremål för Representationens och folkets ej ringa missbelåtenhet, utan ock underlåtit att fästa K.
M:s höga uppmärksamhet både vid denna omständighet och dervid, att frågan om ”grunderna för Bankens rörelse och förvaltning” eljer ”myntbestämningens upprätthållande” icke äger något slags sammanhang med frågan om en mynträkneenhet för Jandet, d. v. s. myntets namn, form och siffra, och slutligen ej heller finnas liafva gjort föreställningar emot det intrång i den R.