Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller om proposition derpå, att lånet icke må upptagas till mindre än c)6 procent af förskrifningen.
Jag ber att fö erinra den sista Talaren derom, att bland dem, som uppträdde för att vederlägga honom , då ^lånefrågan här förevar, räknade äfven jag mig, ehuru min vederläggning måtte hafva förekommit Herr von Troil särdeles svag, då han icke ens ihogkommit dess 186 Den 3 3?:irs e. m. tillvarelse.
Då jag likväl sjelf vägar vara af en annan tanka, skall jag tillåta mig att i korthet åter upprepa hvad jag då anförde.
Jag bestred alldeles icke den arilhmetiska riktigheten af Herr von Troils kalkyler, men jag bestred dessa kalkylers tillämplighet till den under öfverläggning varande frågan; jag bestred möjligheten att kunna erhålla ifrågavarande lån mot procent ränta al pari } ja till och med mot 5 procent ränta alpari; ty, då del ålåg contrahenteu att bestrida alla kostnader för silfvers lefverering i Banken m. m , men han deremot icke ägde rätt tillgodonjuta ränta förr än efter lefveringen, samt å en annan sida, när omständigheterne kunde för oss göra <h t fördelaktigt, var underkastad återbetalning al pari, måste han inom detta maximibelopp (doo procent) finna sin ersättning och vinst.
Jag upplyste vidare, att låuegifvarne vanligtvis erhålla ränta från O O den dag lånet är afslutadt, oansedt dessa lån erläggas med långa mellanterminer, och vanligen lemnäs i det på stället gångbara mynt; omständigheter, hvilka här alldeles icke äga rum, ty här, såsom jag nyss nämnt, får ej ränta beräknas, förr än silfret i Banken aflemnas, och långifvaren är förbunden ali, vidkännas alla omkostnader.
Herr von Troil har åberopat, att jag skulle yttrat, att Silf tets transporterande ifrån Hamburg hit till Stockholm för Banken icke kostat mera än | procent; milt yttrande var, ali ett Den i Mars e. ni. 187 Svenskt Handelshus genom öfverenskommelse med Danska Regeringen fått Silfret transporleradt från Hamburg lill Helsingör för | procent, nien detta var oberäknadt
Commissionsarfvode för den som köpte upp silfret, och för den som mottog det, transporten från Helsingör till Stockholm m. m.
Om man kunde undgå att afse alla dessa kostnader, så skulle jag hafva mindre emot Herr von Troils förslag; men då man tillägger dem, (kich man måste afse dem beräknade eller ej) blir det alldeles omöjligt, alt erhålla lån mot 4| procent al pari.
Vi kunna väl dessutom icke göra anspråk på större kredit än andra länder med redan stadgad Statskredit, hvaribland jag exempelvis vill nämna Österrike, hvars 5-procentslån står på 101, och hvars nya/(.-procentslån står på 91; eller Preussen, som vill återbetala sin 5-procentsskuld, som står på 100 ä ioof, och erbjuder 965 för 4 procentslån.
Jag har således icke beslridt den arithmetiska riktigheten af Herr von Troils kalkyler, ty dessa, likasom 2 gånger 2, äro sig alltid lika; men jag bestrider, att de kunna användas på förevarande fråga, eller att det under närvarande förhållanden är möjligt, att här i Stockholm få lefvereradt ett utländskt lån al pari mot 41 procents ränta och med vilkor att alla kostnader, ränteförlust &c. blir för långifvarens räkning.
Det var den ena saken.
Den andra
Var min erinran dels derom, att intet hin - 188 Deri i Mars e. m. der finnes i forslaget för antagande af bättre vilkor, i fall de erbjudas Riksgälds Contoirets Fullmäktige; dels derom, att i fall lånet contraheras till po procent, det icke är sannolikt, att det genast uppstiger till ioo, utan alt man kan göra inlösningar efter qi å 92 procent o. s. v., hvilket inköp, förmånligare än den beräknade inlösningen efter fulla 100 procent, genom partiell uppsägning blefve en vinst, som afgår från den så öfverklagade rabatten, och betydligt ändrar de framställda kalkylerna.
Jag vill ytterligare tillägga, atc under 3^ år kunna ofta konjunkturer inträffa, då statspapper måste falla, och att man då alltid lättare måste kunna uppköpa 4-procents-räntor under pari än procents.
Jag vågar också så mycket mindre hoppas, att vi kunna erhålla de förmånliga vilkor Herr von Troil yrkat, som det nya Preussiska lånet, hvilket utbjöds för g6f procent, enligt de underrättelser jag i går aftons af en bland Stockholms större handlande derom erhöll, icke ännu lärer vara afslutadt, ehuru några enskilta Preussiska partialobligationer gällt gg procent; och dock bör härvid anmärkas, alt inga sådane omkostnader der förekomma, som de, hvilka betunga vårt lån.
Jag vågar derföre ej med säkerhet tro, att vi skulle kunna erhålla ett 4~ProcentsIån till g3 procent, hvilket, när 3 procents omkostnader afgå, är det samma som 96 procent, och jag anser derföre oss ej kunna utsätta något min* Den 3 Mars e. m. dre minimum, än det Utskottet föreslagit, hvarvid jag dock ber, att ännu en gång få erinra, att det är ett minimum.
Herr von Troils förslag, sorn förutsätter, att vi skulle erhålla gg procent eller al pari, vore detsamma som ett fullkomligt afslag å hela afifairen.
Jag anhåller derföre om proposition lill bifall på förevarande punkt.
En värd Ledamot, Herr von Troil, bar ansett, att ett lån å procent al pari vore bättre, än ett 4-procentslån å po procent.
Detta är en arithmetisk kalkyl, hvars riktighet under en parlamentarisk öfverläggning icke kan visas eller bestridas.
Jag tror likväl, att om förhållandet varit sådant, hade säkerligen SlatsUtskottet uppgifvit detsamma, och jag skulle för min del då icke hafva emot, att man fattade ett alternatift beslut af innehåll, att lånet skulle upptagas antingen såsom Utskottet föreslagit, eller ock mot 4| procent al pari, om sådant kunde erhållas.
Jag skulle också så mycket heldre tillstyrka denna åtgärd, som jag anser, att ju mera man gifver RiksgäldsContoret fria händer, ju förmånligare är det för sjelfva saken.
Hvad angår minimi-beloppets utsättande till 96 procent, så är kalkylen derom snart uppgjord.
Yi veta, att Sil frets transporterande har för BancoFullmägtige kostat 4 procent; om jag nu äfven nedsätter det till 2~ procent, blir summan af igo Den 3 Mars e. rn. dessa 2 i procent lagd till det bestämda minimi-beloppet af 96 procent,
Jag hemställer, om en procents vinst uppväger alla möjliga chancer under 3^ år, eller kan förmå någon att med oss ingå på dylika vilkor, när Kejsaredöinet Brasilien, hvilket ej har några mägtiga grannar, ser sina fonder fallne till 60 procent; jag tror icke det vara tänkbart, att någon skulle, för att kunna vinna en procent, vilja riskera att förlora 20 å 3o procent.
Jag tror icke eller, att någon skulle åtnöja sig med 4f procents ränta al pari, när man t. ex. i Österrike kan erhålla 5 procent; i Ryssland 6; i NordAmerica 4§ och så vidare.
Den, som vill saken, måste vilja medlen; hvarföre man ej bör bestämma sådana vilkor, hvarigenom Rikets Ständers beslut om lånets upptagande skulle tillintetgöras.
Jag är likväl icke Fastighetsägare, så alt mig gör det ingenting, huru saken går.
Jag är till största delen förekommen af Grefve Björnstjerna och Herr Rosenblad, men skall utbedja mig att blott få tillägga några ord.
Herr von Troil har sagt, att lånet måste stå i 37 år hos lånfagarne, om icke förlust för Den 3 Mars e. ra. >9'
Staten skall uppkomma, och att endas! i sådant fall Utskottets calcyl är rigtig; men att den rubbas, om inbetalningar dessförinnan ske.
Jag erkänner, att delta är en, elium föga trolig, cliance mot RiksgäldsContoiret; men deremot finnes äfven den cliance för RiksgäldsContoiret eller Staten, att uintan på Statspapper faller, då det blir möjligt för Contoiret, alt upptaga ett nytt lån för bättre vilkor, och dermed liqvidera det gamla.
Hvad io procents-rabatten beträffar, så är den endast beräknad, i händelse lånet skulle kunna erhållas inom landet och räntan i Stockholm liqvideras; men högst 8 procents rabatt är påräknad, om lånet tages utrikes, som klart synes af följande ord i Utlåtandet:
Utskottet anser således öfverflödigt, att ingå uti bevisning om rigtigheten af dess beräkningar vidare, än att, med bilagde calcjl, visa, det lånet bör bära sig, aldrahelst, om det upptages i Svenskt Specie, med räntans betalande i Stockholm.
Upptages åter lånet i utländskt mynt med ränteliqvid på utländsk ort, torde måhända, i anseende till kostnaderne vid remisserne af räntan och möjliga förluster genom kursförändringar, omkostnaderna få beräknas något högre, hvilket förhållande Utskottet äfven i sitt förra Betänkande afsett, då Utskottet föreslagit, att rabatten, med afseende på denna omständighet, bör bestämmas till 8 ci 10 procent.
Hvarje procent af rabatten, ICJ2 Den 3 Mars e, m. sorn besparas, gör 20,000
R:dr; räntan härå 1000 R:dr.
Om sålunda lånet upptages utrikes mot 8 procents rabatt, blir omkostnadsfonden årligen 2000
R:dr större än calculen utvisar eller 5ooo, således 5 procent af den ränta och capitalafbetalning, sorn årligen skall remitteras utomlands; men för det fall att räntan liqvideras i Stockholm, liar Herr von Troil sjelf ansett omkostnadsfonden af 3ooo R:dr förslå.
Jag skulle i öfrigt tro, att om äfven en obetydlig förlust på denna dubbla lånerörelse uppslår för Riket, bör man ock taga i beräkning, alt 675,ooo R:dr utöfver det silfver, som (efter förhållandet af 5 till 8) skall motsvara de för det upplånla silfret utgifne Bancosedlar, inflyta till Banken, hvarigenom dess ställning ansenligen förbättras, och sätter Rikets Ständer i tillfälle framdeles att använda eller bespara en större andel af Bankens vinst, för hvilken eljest silfver måst köpas.
Dessa omständigheter hafva öfvertygat mig, alt ej så noga räkna några iooorde R:drs förlust, hvarföre jag ock tror mig kunna tillstyrka bifall å Utskottets förslag, och får vördsammast anhålla om proposition derå.
Likasom förra gången denna fråga förevar, anser jag äfven nu det vara i högsta måtto origtigt, att, då Staten uppträder såsom mäklare för några en - Den 3 Mart e. m. ig3 enskilta skuldsatta jordbrukare, derigenom ådraga Staten några förluster.
Jag kan ej föreställa mig, att det är möjligt, att med 3ooo R:dr i silfver eller 8000 R:dr i sedlar kunna bestrida de årliga kostnaderna, synnerligen då utlåningen skall skötas så i detaille, att man utlånar till och med 200 R:dr Banco.
Sådant förhållande är aldeles motsattsen af den erfarenhet jag kunnat hemta af de lyckliga försök, som blifvit gjorda att lindra administrationskostnaderna för Götheborgs och Malmö LåneContoir, hvilka ändock icke fordra sådana extra kostnader, sorn för administrerandet af ett utländskt lån.
Måhända kan en sådan ringa kostnad af 3ooo R:dr bära sig för ett år, men jag är öfvertygad, att kostnaderna efter några år skola uppgå tili 15. 16, å 20,000 R:dr Banco; och då man årligen gör sådana förluster, samt derpå beräknar ränta på ränta, så frågar jag, hvar vi skola stå 37 år härefter.
Allt hvad man i rabatt beviljar öfver 6 procent, är derföre efter min tanka en aldeles bortskänkt penning; och om det är sant, såsom man berättat mig, att BorgareStåndet beslutat 5 procents rabatt, är det visserligen skäl, att Ridderskapet och Adeln beslutar detsamma, så vida icke meningen är, att vid lånevilkorens uppgörande några enskilta interessen skola g3rnnas.
Jag anhåller om proposition derpå, att rabatten, i likhet med 64 H. i3 Den 3 Mars e. m.
BorgareStåndets beslut, mätte bestämmas till 5 procent, så mycket heldre som vi så nära Riksdagens slut böra så mycket möjligt är söka förenkla besluten.
Om ProtöcollsUtdrag i delta ämne från BorgnreSlåndet ankommit, anhåller jag, att det måtte blifva uppläst.
Jag är förekommen af deu siste talaren, och instämmer fullkomligen med honom.
När ingen kunnat bestrida eller vederlägga Herr von Troils calcul, att lån mot 4 procents ränta och io procents rabatt nödvändigt skall medföra förlust; och lån-patronerne byggt sitt hopp att kunna undgå förluster blott på möjligen inträffande chancer; så hemställer jag, om det är tillständigt att ingå på sådana vilkor.
Jag tillstyrker, att raan icke måtte gå längre än till högst 5 procents rabatt.
Jag hemställer dessutom lill de lagkloka af detta stånd, örn Sveriges Lag medgifver att ställa en Revers på högre summa än man verkligen derföre fått; och om man åtminstone icke borde underrätta utlänningarne om beskaffenheten af den Borgenärs
Ed de här möjligen kunna blifva nödsakade att aflägga.
Om jag nyss ej nämnde Heir Rosenblad, så kom det deraf, att hän, då lånefrågan första gången förevar, ej vederläde min calcul eller yttrade nå - Den 3 Mars e. m. got mot densamma, utan endast drog i tvifvelsmål, att ett ian kunde eihållas på de af mig såsom förmånligast ansedde vilkor.
Hvad angår Herr Rosenblads upplysning om kostnaden för silfvertransporten mellan Hamburg och Elseneur, så kan det icke annat än förefalla mig besynnerligt, att se saker framställas på så olika salt allt efter som roan har behof af att argumentera sin mening; ty då frågan här var om slagskatt, föi klarade Herr Rosenblad bestämdt, att silfrets transporterande från Hamburg till Stockholm och derifrån till Hamburg tillbaka, endast kostade i procent.
Grefve Björnstierna har trott, att, om den af mig uppgifne calcul varit rigtig, StatsUtskottet säkerligen skulle hafva framstält densamma.
I afseende på frågan om caleulens rigtighet kan jag hänvisa lill våra Protocoller, då Herr Grefven säkerligen skall finna, att mina calculer varit fullkomligt rigtiga.
För öfrigt har man sagt, att de Banquierer, som skulle vilja speculera på det ifrågavarande lånet, icke lära vilja risquera att förlora derpå, och att en banquier måste se sig väl före; men jag frågar, hvad är Slaten i detta afseende annat än en mäklare eller Banquier; och bör icke Staten i första rummet tillse, att den icke någonting förlorar, eller att man icke företager länet, om det medför förlust för de skattdragande.
Jag kan dessutom icke medge, 04 H. i3* De u 3 Mar* e. ra. att 3ooo R:dr i silfver skola vara tillräckliga att betacka de Arliga utgifterna för räntans och lånets liquiJerande utrikes samt administrationskostnaderne.
Men om dessa 3ooo R:dr dertill äfven skulle vora tillräckliga, finnes dock ingenting att betacka de förluster, som man ovilkorligen måste göra på utlåningen.
Man har dessutom såsom skäl till rabatten yttrat, att man skulle kunna få köpa igen Obligationerna för mindre, än hvad de äro förskrifne uppå.
Jag tror dock ej delta; ty om räntan betalas ordentligt, skall man icke kunna få köpa dem med någon förmån, emedan de då snart skola stiga nära pari.
Man har sagt, att man ej så noga borde räkna förlusterne, då Banken vinner för realisationen genom denna åtgärd.
Ja" tror icke detta, tvärtom anser jag det vara äfventyrligt för Banken, örn just vid den tidpunkt densamma, efter en lång stängning, öppnar sin lucka till silfverutvexling, genom en Statslåneoperation en mängd silfver indrages i landet; ty får man mera mynt i landet, än som behöfves, skall detta mynt erhålla en benägenhet att strömma ut ur landet, och det skulle då kunna hända, att en mängd silfver ultoges ur Banken och exporterades, hvilket, om det icke i sig sjelf vore farligt, dock skulle kunna skada Bankens credit; och det vore då osäkert, om realisationen i längden bar sig.
Man har yttrat, att försöken att erhålla D r n 3 Mar* e. m. >97 bättre vilkor för lånet blolt voro en taktik för att få afslag å hela saken.
Eftervei!- den må bedöma, på hvilkendera sidan mera taktik visat sig vid detta tillfälle.
Måhända skall hon säga, att man blott föresatt sig att till hvad pris som helst få en Statsskuld, och att de skuldsatte fastighetsägarne blott varit en förevändning.
För att visa, det jag ej fordrar mera, än hvad oundgängligen är nödvändigt, skall jag begifva mig derhän, att lånet ej må upptagas under p5 procent, och får jag anhålla ora proposition derå.
De trenne sista talarne hafva nyttjat det argument, att detta lån, uppg jordt såsom StatsUtskottet föreslagit, skulle inveckla Staten i förluster, och återverka på de skattdragande.
Jag mäste bestrida detta; Friherre
Sprengtporten har deruti äfven till en del förekommit mig.
Jag hemställer, om ej, då Ban-r kens silfverfond genom detta lån blifvit förstärkt, det till silfverköp bestämda anslag af 333,ooo R:dr om året skulle kunna besparas, hvilket endast på 3:ne år gör en million R:dr.
Jag vill ej upptaga liden med att åter upprepa en calcul, sorn skulle visa, att om <)5 procent bestämdes till den minsta summa, som för lånet lick emottagas, den högsta vinst då för långivaren skulle blifva 2 procent, och jag tror visserligen icke, att någon Banquier skulle för >9® Den 3 Alars e. 10. 3 procent vilja ingå i ett sådant län.
Jag vet, att ett annat Stånd vidtagit ett sådant beslut, men detta gifver blott styrka åt den öfvertygelse jag långe hyst, att denna Representation, äfven utan att betraktas under en högre synpunkt, men endast såsom verktyg eller lill verknings-machin af Lagar oell Författningar, icke kan åstadkomma något i sy sterne , och således icke något godt, ty hvad som ej är i sy sterne , duger vanligen ganska litet.
Jag skall icke åter upprepa de gamla tvisterna med Herr von Troil.
Jag underkastar mig gerna deras omdöme, som en gång läsa våra Prolocoller, och är öfvertygad, alt ingen motsägelse skall finnas i mitt yttrande nu, och det jag i frågan om slagskatten afgaf.
Jag skall nu öfvergå till den egentliga saken.
Såsom ett bevis att man icke är blottstäld för förluster vid en klokt ordnad belåning af landtegendom, vill jag nämna, att Banken sedan i^38 på sina fastighetslån icke gjort andra förluster, än på hus, bygdå under Continental-systemet i de Släder, der rörelsen och således husvärdet var högt uppdrifvit, men sedermera aftagit.
Nu deremot är ingen fara för osäkerhet i pantén, emedan endast landtegendom belånas, och efter all sannolikhet skall jordförbättringen gå framåt, samt derigenom göra egendomarnes värde så mycket säkrare.
Ehuru - Den 3 Mars e. ra.
199 väl jag vet, att genom en röst, det vill säga den brutna sedeln, BorgareStåndel beslutat, alt lånet skall upptagas efter minst r)5 procent, kan jag deruti icke se något bevis för en önskvärd förändring inom Representationen, men jag mäste deremot anse en sådan åtgärd obestridligen vara detsamma som a (slag å bela saken.
Då man i förra lider lånte, beräknades 4^5 procents commissions-ai fvode; hvaremot båticke är beräknad 1 procent.
Hvad förvaltningskostnaden beträffar, behöfver man icke frukta, att dertill åtgår meia än 8000 R:dr, eller att ett helt Embetsverk behöfver, upptagas till dess administration, då här icke, såsom vid LAneContoiren, är fråga om någon ny utlåning, ulan blott att uppbära och utbetala räntorna för det redan utlånta.
För att gå så långt som möjligt, vill jag likväl medgifva, att rabatten icke får stiga öfver 8 procent, och att således orden h 10 procent måga ur punkten utgå; men jag kan aldrig medgifva, alt länet icke skulle få upptagas under p5 procent, ty det vore detsamma som ett rent afslag å bela saken.
Den majoritet, som finnér denna sak icke vara likgiltig för fastighetsägare, äfvensom för näringarne, skall, jag är derom öfvertygad, hafva nog sans och känsla för nödvändigheten att icke ingå på vilkor, som skulle skämma bort hela sa n och tillintetgöra Ståndets en gång fattade beslut.
Jag anhåller om Herr Grefvens och 20© Dfn 3 Murs e- in.
LandtMarskalkens proposition å den förändring af punkten, att i stället för 8 h 10 vrocents rabatt sättes blott 8 procents rabatt.
Skulle denna proposition ej medgifvas, anhåller jag om votering.
Herr von Hartmansdorff_, åugust:
Den siste talaren har yttrat, att Ridderskupet och Adelö icke borde tillintetgöra sitt redan en gång fattade beslut.
Jag vill i anledning deraf blott erinra, att Riddeiskåpet och Adeln aldrig beslutat detta lån, utan att vi blifvit öfverröstade af de andra tre Stånden.
Frågan, om 3ooo R:dr silfver kunna räcka till bestridandet af årliga omkostnader och förluster i och för detta låns förvaltning, har jag redan tillförene besvarat med nej.
Möjligen kunna de det i början, innan förlusterne begynna, och så länge RiksgäldsContoiret är i tillfälle, alt jemte egne tjenstemän använda Assistansens, hvilka på Indragningsstat aflönas.
Men sedan utlåningsfonden sjelf skall bära både förluster och aflöning, och man betänker, hvilken odräglig bokföring och beräkning skall uppstå af 5 och |-:dels millioners utlåning uti poster ända ned till 200 R:dr att återbetala på 3^ års tid; så kan man lätt föreställa sig, huru litet 3ooo R:dr silfver skola förslå.
En värd Ledamot har omtalat de besparingar, som skulle tillskyndas
Banken derigenom, att de tillämnade silfverköpen ieke behöfde verk - Den 3 Mars e. ia. 201 ställas, i fall silfverlånet erhölles.
Men om man besinnar, hvad Herr von Troil ganska rigtigt anmärkt, att om rörelsen icke behöfver denna massa af sedlar, som genom lånet sprides; tages snart silfret ur Banken, och strömmar ur landet, hvarigenom förhållandet mellan Bankens sedelstock och silfverfond försämras; så finner man, att Banken behöfver sina tillgångar för att åter verkställa möjligen behöfliga silfverköp.
En Ledamot har yttrat den farhåga, att om detta lån icke ginge i fullbordan, skulle det bevisa, att något godt icke kunde komma ifrån denna Representation.
Jag hade hoppats, att ett sådant yttrande ej skulle hafva blifvit fäldt härstädes, aldraminst af en man, som tillhört de tre andra Ståndens pluralitet, i meningen att lån hör göras; ty om något godt icke kan komma från denna Representation, och hon dock låtit sig bevekas att besluta det ifrågavarande lånet; så är ju den klara slutsatsen deraf, alt hela lånet icke duger.
Det torde ock vara händelsen med mångå af de beslut, hvartill de rådande under innevarande
Riksdag förmått än det ena och än det andra Ståndet.
— Jag kan icke säga, hvilken procent är tjen 1 i gast att såsom rabatt bestämma i hänseende till lånetillgången å främmande orter, men i egenskap af Riksdagsman är det min pligt, att akta Statens medel, och att följakgtligen tillse, det den 202 Den i Mars e. ni. icke här förlorar, genom alltför betydliga alding der ule.
Herr Munck af Rosenschöld: Sedan Ridderskapet och Adeln bifallit lista Punkten, eller att lånet må upptagas mot 4 proccnls ränta, och med vilkor, att uppsägning icke får ske på io år, så förenar jag mig med Herr Rosenblad deruti, att 10 procents rabatt är för mycket, och att maximum bör bestämmas till 8 procent.
Jag tror, att lånet är ganska nyttigt för landet, och kan icke ingå derpå, att i frågan om dess beslutande Ridderskapet och Adeln blifvit öfverröstade af de öfrige Irenne Stånden.
Ridderskapet och Adeln återremitterade väl Utskoltes första Betänkande, men många, som voterade för återrrernissen, gjorde det aldeles icke derföre, alt de voro emot sjelfva lånet, utan emedan Kongl. Majlis snnction i afseende på myntbestämningen hade blifvit med lånefrågan förknippad; åtminstone var detta händelsen med mig.
För min del tror jag, att allmänna rörelsen mycket väl behöfver detta lån; men att det i allmänhet kommer att verka mindre an man tror, ehuru Capitalet af somlige anses så stort.
De, sorn blott söka sin egen fördel i penningens sällsynthet, för ott derigenom kunna desto lättare ockra med sina penningar, eller åtkomma andras egendom på executiva Auctioner och till vanpris, skola i denna frå - Den 3 Mars e. ni. ao3 ga icke anse något Capital för litet.
Man liar klandrat ett uttryck om vår Representation; men inom Underhuset i England får man ofta höra mycket strängare uttryck om Husets egen organisation.
Jag hoppas att meningen icke är, alt vår fria yttranderätt på något vis skall, utöfver RiksdagsOrdningens föreskrift, inskränkas.
Jag tillstyrker bifall å Herr Rosenblads förslag, att rabatten må bestämmas till högst 8 procent.
Herr Lefrén: Herr Munck af Rosenschöld har redan svarat Herr von Hartmansdorff, alt Ridderskapet och Adeln icke af de öfrige
Stånden blifvit öfverröstade i frågan om lånets beslutande.
En värd Ledamot Herr Cederschjöld har erinrat derom, att det vore mot allmän lag, att gifva förskrifningar på större summa, än den man verkligen till låns erhållit, och att utländska långifvarne borde underrättas om vår Concours-ed.
Den värde Ledamoten får ej glömma, att förord i allmänhet bryter
Lag; och att Kongl. Maj-ts sanction fordras till lånefrågan; samt att om således Rikets Ständer och Kongl. Maj:t, eller de bägge inom vårt land existerande Lagstiftande Magterne, stadgat denna sak, utländningarnes samveten kunna vara fullkomligen fredade.