Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att, så väl Herr Cedersehjölds Motion, som Herr Adlercreutz^ i anledning deraf afgifne yttrande, måtte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Vid förnyad föredragning remitterades lill Lagutskottet Herr Cederschjöhls, Pehr Guslaf, den 4 dennes f. m. på bordet lagde.
Motion, angående föreslagne ändringar uti n Cap.
UtsökningsBalken, och 20 Cap. HandelsBalken i afseende å Bysättning, och säkerhet å Gäldenärs person m. m., jemte de af Friherrarne Ridderstolpe, Fredrik, Cederström, Jacob, och Ehrenborgh, Casper, rörande samma ämne sistnämde dag afgifne yttranden.
Friherre Ridderstolpe_, Fredrik:
Jag anhåller vördsamt, att vid Herr von Qvantens den 4 dennes e. m. väckte Motion, angående bysättning å Tjenstehjon, få föreslå följande tillägg:
Torpare må ej bysättas förr, än han torpet afträdt, efter åtnjuten laga fardag; börande jordägaren vid först infallande upp - I 29.4
Den 12 December e. in. sägningsdag, sorn inträffar sedan fordringsägaren sin, af gäldenären medgifna, fordran inför jordägaren styrkt, torparen från torpet uppsäga.
Försummar jordägaren detta skylle sig sjelf, om, efter laga fardags inträffande, torparen blifver bysatt.
Ej må arbetsdom å torpare tillämpas före nämde tids utgång; emedan derigenom jordägaren skulle betagas det arbetsbiträde, emot hvars erhållande torparen med hustru och barn är född på torpet.
Föredrogs å nyo och remitterades till StatsUtskottet Kongl.
Maj:ts, den 26 sistlidne November afgifne, och den 4 dennes f. m. på bordet lagde, Nådiga proposition till Rikets Ständer, angående Låneunderstöd till återuppbyggande af Staden Borås.
Å nyo föredrogs och remitterades till BevRlningsUtskottet, Kongl.
Majrts den 26 sistlidne November aflåtne, och den 4 den■ nes f. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de, enligt Rikets Ständers vid i8a3 års Riksdag gjorde underdåniga anhållan, upprättade förslag till förnyade PostTaxor för inrikes gående bref.
Före - Den ia De ceni lier e. m. 29.5 Föredrogs till remitterande Herr af Billberglis, Johan Petter, den 4 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående ett nytt sätt för Bränvinsbräuningsrättighetens utöfvande, samt förslag till Bevillning derå.
Herr Tham, Wolrath, uppläste följande:
Ehuru jag är fullkomligen öfvertygad, att nit för Fäderneslandets väl ligger till grund för Herr Billberghs i plenum den 4 dennes aflemnade Motion, angående bränvinsbränningen, kan jag icke underlåta att dervid göra följande anmärkningar, då jag tror att Förslaget, om det sattes i verkställighet, skulle för landet medföra de skadligaste följder.
Något förhatligare beskattningssätt lärer icke kunna tänkas, än en direct skatt eller accis på hvad inom hvarje hushåll användes tili förtäring, och tror jag icke, att ett sådant beskattningssätt varit användt oftare, än alla andra källor att åtkomma undersåtares penningar varit tömda, och lärer detta beskattningssystem, som i Preussiska Staterna är infördt, icke af dessa Länders innevånare bäras med nöje.
Det är dock en dylik accis Herr Billbergh nu föreslagit, genom erläggandet af 4 sk.
B:co p:r kanna af hela bränvinstillverkningen, med undantag af vissa kannor för hvarje person, 4 H. i5 326
Den 12 December e. m. sorn hos bränvinstillverkaren finnes mantalsskrifven.
Jag liar antydt det motbjudande i sjelfva systemet, hvilket föga mildras af det förslag Herr Billbergh gjort, att på de årliga Debetsedlarne få en elei af den andra Bevillningen afskrifven, i den förmodan, att den nu föreslagne bränvinsskatten skulle betydligt öfverstiga det hittills derpå grundade anslag; en åtgärd, som, i fall denna förmodan realiserades, icke kunde verkställas, utan att åstadkomma vidlyftighet och förnyade besvär vid debitering och uppbörd, dervid nya controller då torde fordras, för alt förekomma oreda och missbruk.
I afseende på sjelfva bränvinsskatten och dess erläggande får jag ytterligare anmärka, alt den föreslagna afgiften l\ sk.
B:co per kanna, sammanlagd med den särskilda afgiften för Krogar och Näringsställen samt 4 sk. tull p:r kanna för det bränvin, som på Saltsjön skeppas från den ena Svenska hamnen till den andra, skall, om afgiflernas erläggaude möjligen kunde controlleras, så stegra priset på bränvin, att den delen af Nationen, sorn genom de förr förfelade förbudslagarne blifvit indjuden och vand vid lurendrägeri, icke skall försumma, att begagna tillfället, att för lägre pris påföra oss utländskt bränvin, till skada för jordbrukaren och hela Landet, samt till 3'tterligare uppmuntran för det fylleri, man genom ett högre bränvinspris velat minska.
Ben iQ December e. m.
Att enligt
Motionairens förslag till uppbörden af bran vinsskatten välja personer inom hvarje församling, skall genom det föreslagna 5-procents arfvodet leda till täflan och intriger af oredligt folk att erhålla detta uppdrag.
Att hvarje person inom församlingarne, som tillverkade bränvin, en gång hvar vecka borde infinna sig hos Uppbördsmannen, för att uppgifva beloppet af det tillverkade bränvinet och erlägga afgiflen, skulle medtaga tusendetals dagsverken, hvilken förlust Motionairen torde hafva glömt att beräkna; hvaremot jag också anser omöjligt att beräkna eller tillvägabringa någon duglig controll vid uppbörden af ilen föreslagna skatten.
Det fordras icke mer än en vanlig bekantskap med allmänna tänkesättet, för att veta, att en försnillning af Statens tillkommande rätt af mången icke anses hvarken för synd eller skam; man torde dä icke kunna böra vänta en allmän redlighet vid erläggandet afen jordbruket directe tryckande så ovanlig skatt; i de orter der sämja och enighet råder ibland Allmänheten skall allmänna föreningar uppstå, alt dölja rälta tillverkningsbeloppet, och på andra åter, der förhållandet är olika, skall täta angifvelser förorsaka ohyggliga rättegångar med menederier, och alla de olycksaliga följder, hvarpå Svenska bränvinshistorien, genom orimliga förbud och misstagna beskattningar, förut lemnat lika oräkneliga, som bedröfvande, bevis.
228 Den 12 December e. m.
Om vid. de föreslagna Sockenstämmorna llyfikenhen i början skulle qvarhålla någon åhörare, skall, då denna nyfikenhet snart är stillad, ingen annan stanna qvar, än den, som vill utspana anledning till angifvelse eller åklagan.
Då jag af bär anförde skäl icke annat kan, än afstyrka allt afseende på eller bifall lill Herr Billberglis Motion, den jag med säkerhet hoppas icke af Rikets Ständer skall antagas; så anser jag mig icke böra uppehålla Ridderskapet och Adeln med de flera anmärkningar, hvartill det föreslagna reglementariska skulle kunna föranleda; men får i afseende på beräkningsgrunden för bränvinsbränningsrättiglieten anmärka, att denna grund, hvilken borde vara öfverflödig, om en tillverkningsafgift kunde coi,itrolleras, och derföre till verkställande antagas, icke är rigtigt beräknad, ty om de födda kreaturens antal kunde blifva en säker grund för bränvinsbränningen, så har Motionairen medgifvit en vida större kannrymd på bränvinspannan, än som behöfves, då han uppgifvit en 3o kannors panna erfordras att förskaffa drank åt 10 kreatur, och med stora steg ökat progressionen ända till 90 kannors panna för 5o kreatur; men deremot, då han icke, för hvad kreatursantai deröfver som hälst, tillåtit någon förhöjning, dömt den Possessionat, som äger t. ex. 100 kreaturs ladugård, att endast till deni erhålla halfva portioner af drank.
Den 12 December c. m. 229 Herr von Qvantenj Carlj anförde skriftligen :
Alt vederlägga Herr Billberglis oeh Herr Montgommeries Motioner, i afseende på en förändrad bränvins-beskattning, är aldeles öfverflödigt, derom hafva de värda Motionärerne sjelfva besörjt, genom projecternes overkställbarhet; för mig återstår således endast några hufvudanmärkningar.
Både i afseende på principen oeh beskattningen för brånvinslillverkningen är det lika orätt af Lagstiftaren, att genom täta förändringar åstadkomma den för alla näringar högst skadliga osäkerheten 0111 hvad man äger eller icke äger, oeh hvarigenom, äganderätten på det högsta rubbas; en sådan beskattning utgör en vida odrägligare börda, än all annan, och hvad vinnes väl genom dessa förändringar?
Ingenting i hufvudsaken.
För hög beskattning å bränvinsjbränningen kommer säkerligen att medföra samma verkan, som för höga tulltaxor: att Statsverket sitter ensamt emellan; ty bränvin införes nu årligen från Dannemark, hvartill jag sjelf varit ögonvittne; oeh hvarföre öka denna import, för att sänka våra egne spannmålspriser, till mehn både för Jordbrukare och Löntagare, hvilket otvifvelaktigt deraf klefve en följd.
Jag anser derföre både klokast och rådligast, att låta den saken oförändradt gå sin gång.
Om en och annan nära Stockholm drifver den - Den 12 December e. m. na näring med fördel, så må han ju genm äga denna fördel; större delen bränvinsbrännare kunna ej skryta häraf; jag tror tvärtom, alt de endast mot dranken för deras ladugårdar rätt gerna skulle öfverlåta denna obehagliga handtering åt hvilken sorn hälst, och rätt väl vore, om de värde
Motionärerne sjelfve förskaffadt sig sakkännedom; de skulle då utan tvifvel insett omöjligheten af att verkställa hvad de projecterat.
Herr Anckar siv är d ^ August j uppläste följande; Ärkännande fullkomligt alla olägenheterna af bränvinets omåttliga förtäring, skall jag gerna biträda alla antagliga medel och förslag, ledande att bota delta onda, men jag anser äfven nödigt, att vid afhandlingen om en allmän industrigren ej låta möjliga missbruk för mycket inverka på omdömet af sjelfva handteringen, hvarom väl redan så mycket är taladt, alt det kunde synas öfverflödigt, att tillägga något; men då helt nya åsigter och förslag framläggas, hvilkas nytta och verkställbarhet åtminstone jag har svårt att inse, så finner jag det vara en pligt, att efter förmåga söka motverka den inflytelse, som en Motionairs längre embetsmannabana möjligen kunde äga, då det med skäl från sådan liand kunde väntas ett fullt moget och antagligt förslag, enär det opåkalladt frarnträdt till ali - Den ia December e. m. 23i män granskning; och är det af denna anledning, som Herr af Billberghs motion nu uppkallar mig.
Uti premissen af motionen medgifves nyttan för landet af bränvinsbränningen, såsom afsättningsmedel för säd och potatoes, äfvensom för ladugårdarnes vidmagthållande; den värda Motionairen går till och med så långt att påslå, det, utan denna anstalt, odaljorden i Sverige ej sknlle kunna med fördel brukas, ännu mindre ouppodlad mark tillgodogöras, samt att correclivet mot den omåttliga förtäringen bör sökas i folkets förbättrade moraliska bildning och således af Motionairen ej lägges sjelfva handteringen till last; och jämföres den lia beskrifning öfver bränvinsbränningens nytta med andra talares poetiska målning öfver dess förderf, så svarar jag utan tvekan, om flen frågan göres, hvilken af de båda äsigterne är den rälta, att de hafva orätt båda två, då de innefatta öfverdrift och orättvisa; ty lika litet som jag medgifver, att bränvinsbränningen är vållande till allt det onda, sorn bränvinels omåttliga förtäring ordsaka, då äfven den nyttigaste och mäst välgörande sak kail missbrukas; lika litet medgifver jag, alt Svenska jorden aldeles utan denna binäring cj skulle löna mödan att odla; jag tror alt frågan i detta sednare fall lätt kan lösas dermed, alt Svenska jordbruket medgifver 232 Den 12 December e. m. att vara så liårdt beskattadt, att bränvinsbränningen för många, i synnerhet den mindre classen Herregårdar, varit den enda industrigren, som gjort det möjligt för ägaren, att fullgöra Statsbidragens kraf jemte omsorgen för egen bergning; men att
Bränvinsbränningen är ett absolut vilkor för ladugårdarnes tillvaro, det bestrider jag af egen erfarenhet, jag vill fast mera tro, att ladugårdsskötsel!! i allmänhet vårdslösas och förbises, i jemt tilltagande med bränvinsbränningens utvidgning; i förlitande på möjligheten att med drank och halm framföda kreaturen, försummas ängarne, som mosslupna få ligga orörda, men jag tror tillika, att det i detta afseende för närvarande är kommit så långt, att en rubbning i de förhållanden, som nu äro med bränvinsbränningen, skulle medföra en våldsam ekonomisk skakning för hela landet, och anser jag att det skulle vara lika olyckligt till följderna, om den mindre spridda bränvinsbränningen på en gång, utan lämnad tHlräckelig lid, att vidtaga förändring med ladugårdshushållningen, skulle förbjudas, än örn Herr af Billberghs förslag skulle antagas, då det innehåller den tygellösaste utsträckning af den mindse bränvinsbränningen, och således, i stället att bota ett ondt, i oberäknelig grad skall förstora det.
Enligt nu gällande författning är bränvinsbränningen ansedd som en landlmannarörelse och inskränkt inom classen af Den 12 December e. m. 233 egare eller brukare af hemman; städer och torpare få ej bränna; men efter Herr af Billberghs förslag, är en ladugård af 5 nötkreatur enda vilkoret för rättigheten alt bränna med 20 kannors panna; skulle ett sådant förslag kunna antagas, så ligger verkan deraf åtminstone för mig klart i dagen; ty bränvinsbränningen skulle sorn en löpeld sprida sig till hvarje koja på landet och hvarannan tomt i städerna, då det lilla antalet af 5 nötkreatur lätteligen genom sammanflyttningar altid kunde förevisas, när derjemte, enligt Herr af Billberghs förslag, denna slags bränvinsbränning ej blifver beskattad, då 20 kannor enligt projectet skulle bestås hvarje mantalsskrifven person, utan alt någon afgift derföre borde erläggas, och ingen controll är möjlig för underslef i detta fall, så frågas, om den af Herr af Billbergh föreslagna skatten på bränvinet någonsin skall blifva märkbar i Statens inkomster, än mindre kunna ersätta bevillningen; ty då det bevises, att den, enligt Herr af Billberghs förslag, i ett fullkomligt system etablerade husbehofsbränningen och husbehofssupandet ej skattar något, och den stora allmänheten, såsom sjelf tillverkare, ej bar behof att köpa bränvin, så skola de så kallade större brännerierna falla af sig sjelfva, då afsättningen ännu lärer komma alt bestå som axiomet för all fabricies handtering.
234 Den 33 December e. m.
Motionairen anser visserligen detta resultat omöjligt, och de större, på afsättning grundade, brännerierna tryggade genom de föreslagna controllerna; jag deremot finner dessa controller blott vara inbillningens foster och ej beräknade på möjlighet alt verkställa, ty det bör blifva lätt fattligt, att ej någon controll är möjelig på den tillverkade quantiteten; i stugan består ju oftast bela personalen af så nära slägtingar, att, om äfven viljan att angifva och vittna skulle finnas, så förbjuder lagen på goda grunder ett sådant vittnesmål, och huru skulle försäljning från dessa otaligt många små bränneriet’ kunna förhindras, om det ej derjemte till fullkomnande af förslaget anbefalldes, att hvarje mantalsskrifven person nöd vändigt skulle sjelf uppsupa 20 kannor bränvin årligen.
Motionairen ntedgifver sjelf, att många angifvelse!’ och rättegångar skulle uppstå, men svarar, att det är hvars och ens egel fel, som blottställer sig för dylika åtal, och att fördelarna af förslaget i alla falt så högt öfverväga olägenheterna; jag deremot tror, alt inga fördelar kunna öfverväga det felet i lagstiftningen , att med berådt mod eller med Öfverläggning, blott med afseende på Statens penninge-inkomst, förvandla en del af Nationen till lagbrytare och den and) a delen lill angifvare af dessa lagbrott.
Motionairen anser äfven sorn ett rorrecliv mot fördöljandet af den skaltbara
Den 12 December e. m. a35 tillverkningen, att derigenom minskningen af bevillningen ej kommer att tillgodonjutas, men Motionairen förbiser huru åskådligt klart det skall visa sig för hvar och en, att denna minskning, om den på denna väg vore verkställbar, blott skulle blifva en fördel för capitalisten och embetsmannen, som ej sköta landtbruk, och lör detta ändamåls vinnande tror jag landtmannen hvarken önskar eller kan göra äu vidare uppoffringar; dess ställning är och blifver ändå altid den, att såsom synbar blifva tilblad för alla Statens så verkliga som inbillade behof.
Mig synes således de af Herr af Billbergh föreslagne förändringar med bräiv vinsbränningen alldeles oantaglige, då verkningarna deraf utan tvifvel skulle blifva förstörande för landet, så. i moraliskt, som financiel! afseende, och hoppas jag alt landet förskonas från att någonsin behöfva controllör af den beskaffenhet, som de i detta fall föreslagne.
Då den värde Motionairen sjelf innehar en så hög plats vid Tullverket, så blifver dess yttranden med afseende å tullen så mycket intressantare, och är det derföre jag äfven anser mig böra fästa någon uppmärksamhet vid Motionairens yttrande, att hvarje ort bör tryggas för intrång af den andra i bränvinsbrännings-näringen.
Lyckligtvis saknar denna principc af isolerings-tillståud all til - 5.36
Dea 12 December e. m. lämpnlng, så att det till och med är svårt begripa hvad dermed i det hela menats, mea desto tydligare är Motionairens förslag, att för allt bränvin, som försändes på Saltsjön j, skall afsändaren erlägga 4 sk. i tull för hvarje kanna, och bekänner jag öppet mig ej kunna begripa anledningen hvarföre det bränvin sorn försändes på Saltsjö mera skall tåla tullafgift, än det sorn försändes på färsk sjö; om tillämpningen göres på Stockholm, som utan tvifvel är den ort, dit det mästa bränvin försändes, så förvånas man i sanning öfver den gynnande omvårdnad, sorn lämnas åt tillförseln från Mälaren och Hjelmaren, mot den tryckande pålaga, som föreslås för den kostsammare afsändningen från kuslproviserne i Saltsjön.
Sedan jag nu sökt uppfatta och bestrida rigtighelen af de förändringar, som blifvit föreslagne med bränvinsbräuningen, anser jag äfven för min skyldighet, sedan ämnet blifvit bragdt till öfverläggning, att äfven yttra mina åsigter i afseende A en handtering, deri jag, som practiserande landtman, bör äga någon erfarenhet, ehuru jag nödgas förklara, för att freda mig för misstankar, det jag strider för eget enskildt intresse, att jag ingalunda bedrifver bränvinsbränning i stort, eller som hnfvudrörelse för min och de minas bärgning.
Första frågan vid detta ämnets afhandling mäste otvifvelagligt blifva, kati brän - Den 12 December e. m. 237 vin nu mera i Sverige undvaras? oell sorn denna fråga nödvändigt besvaras nekande, så blifver äfven en naturlig följd, att fabrikationen bör, såsom vinstgifvande, på eget råämne förbehållas landets egna innevånare, och ej behofvat fyllas genom utländsk handel; när det således, efter denna tankeledning, som principe fastställes, att bränvinsbränningen bör idkas i mon af landets behof, så blifver sättet för tillverkningen den andra hufvudfrågan att besvara, hvilket skulle vara ganska lätt, om det här vore tillåtligt att, endast följa Statsekonomiska grunder, med förbiseende af det tillstånd, som är; ty något undantag för bränvinsbränningen gifves icke, aLt ju den äfven kan beräknas efter samma grunder, som all annan fabrikation, och således att lågt tillverkningspris i första rummet bör sökas, hvilket åter ej lärer kunna erhållas, utan i samma mon, som tillverkningen drifves i stort med afseende på liflig afsättning; bräilvinsbränningen i fabrik företer äfven den fördel, att den lätt kan controlleras och således äfven beskattas efter hvad grunder som hälst; men för en fabriks tillvaro och bestånd, måste den som ett nödvändigt vilkor vara skyddad för täflan med samma varas production under former, der beskattningen är minskad eller till och med alldeles nndvikes; jag anser derföre utan all tvifvel, alt bränvinsbränningen med största beräkning borda 238 Den »2 December e. m. förrättas i fabriksväg med huru stora panlior och verk som hälst, emot lämplig afgift till Staten; men det ar i detta, som i många andra fall, att theoriernas stränga tillämpning måste gifva vika för andra vigtiga föremål, då den lagstiftande magten ej får förbise det tillstånd, som är och som lill hufvudsaklig del framkallats af samma lagstiftande magts föregående åtgärder, Det måste derföre tagas i beräkning, att en mängd landtman, i förlitande på och med beräkning å de gällande författningarnes varagtighet, nedlagt kanske hela deras disponibla capitaler i anläggningen af sina bränneriet', hvilka skulle i grund förstöras om någon rubbning skedde i förhand varande förhållanden och de nedlagde capitalen för alltid upphöra att vara räntebärande, och lärer det icke hellre kunna bestridas att mångå enskildas förlust i rågadt mått äfven drabbar det allmänna,
och att i ett land, som Sverige, utan stadgadt myntväsende, osäkerheten och risquen vid all slags anläggning redan är stor nog, utan att faran derjemte skulle ökas af täta ändringar i den ekonomiska lagstiftningens principer; hvarvid jag dock i detta fall ej innefattar en möjligt åsedd nytta vid, att genom acciser och krogumgälder hålla utminuteringspriset vid en behöflig höjd, till förekommande af missbruk och öfverdrift i sjelfva förtäringen, ehuru jag gerna hyllar den tankan, alt folkets moraliska för - Den 19.
December e. m. bättrande bör vara den väg, hvaruppå correctivet bör sökas emot. det tilltagande begäret efter starka dryckers förtäring.
Då det således visar sig såsom högst vådeligt, att för närvarande fastställa bränvinsbränningen på grunderna af ett rigtigt fabrikssystem, som visserligen vore det jag skulle anse för rigtigast, och då a den andra sidan, eller, enligt Herr af Billberghs förslag, bränvinsbränningen skulle tillåtas den gränslösaste utsträckning, hvars menliga följder jag tror mig hafva ådagalagt, så finner jag ingen annan medelväg emellan t v änne ytterligt motsatta åsigter, än att för närvarande och intill nästa Riksdag, för att äfven möjligen kunna afvagta verkningarna af ett ordnadt myntväsende, låta bränvinsbränningen bero vid det som är, i trots af Kammarekonomernas djupa forskningar, alt lill Statscassan inbringa den högsta möjliga skatt på landtmanncns bekostnad, utan afseende på verkningarne till dess trefnad och bestånd.
Herr af Billbergh:
Svårigheten för mig alt genast uppfatta och till sitt rätta värde uppskatta de anmärkningar och invändningar, hvilka med öfverläggning och beräkning på effect framställas vid här förekommande ämnen, borde må hända afhålla mig från försöket att besvara de enahanda anmärkningar, hvilka nu blifvit gjorda emot mitt Förslag lill grunder för bräuvinsskat - Den 12 December e. m. lens utgörande, men da ett stillatigande troligen skulle anses innefatta ett erkännande af de satser, sorn emot mig blifvit fraradragne, blottställer jag mig häldre för vådan att upptäcka ruin bristande förmåga.
Såsom ett allmänt svar å hvad utom ämnet blifvit andragit, får jag anföra, att det ingalunda är i egenskap af Embetsman, utan blott som Representant jag här uppträdt.
Det vore hårdt om en Representant, för det han tillika är Embetsman, ej skulle få framställa sina tankar.
Äfven får jag upplysa att, ehuru jag nu mera ej innehar jordbruk, är jag dock ej så utan all erfarenhet i denna del, som Herr Anckarswärd förmenat, emedan jag under 8 års lid varit Landtman och äfven då idkat bränvinsbränning.
Detta nämnes blott i förbigående, och jag förbehåller mig att nu få utveckla de åsigter jag haft, och rättfärdiga de grunder jag anfört.
Tham har usagt att det blefve förhatligt att controllera allt hvad, som förtärdes i hvarje enskildt hus.
Dertill tror jag ej att mitt förslag föranleder, då jag medgifvit 20 kannors afräkning för hvarje mantalsskrifven person.
Dernäst förekommer till besvarande hvad som anmärkts emot svårigheten att controllera den af mig föreslugne afskrifning å bevill - Den ia December e. m. bevillningen, men då jag föreslagit, att det förflutne årets öfverskott skulle afskrifvas på följande årets Bevillningsbelopp, blir det mycket enkelt i verkställigheten.
Om nian t. ex. vet att Bevillningen inom ett Län går till 100,000 R:dr och att öfverskottet på bränvinsskatten bestiger sig till 30,000
R:dr, så fordras ingen vidlyftigare åtgärd eller controll, än alt Konungens Befallningshafvande genom en ordres förordnar, att ^:del af hela Bevillningen på hvarje Debetssedel afskrifves.
Att f\ sk. högre pris å den Svenska bränvinstillverkningen skulle befordra lurendrägeri af utländskt bränvin, tror jag icke.