Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Philip, undertecknad, RiddarliusSekret., tillkännagifvit, att lt. o. Ad. ännu icke inbekommit något prot.-utdrag ang:de inom de öfriga ltiksSt:n i anledn. af förev:de Betänk, fattade beslut, yttrade:
Jag kan visserligen icke med säkerhet upgifva, men jag tror att denna puukt är af några RiksStånd bifallen, och jag XI H. 3 Den 7 Oktober. hemställer, om icke ordet »vederbörande» är fullkomligt oskyldigt.
Om nu 11. o. Ad. utesluter detta ord, men de öfriga EiksStin bifalla punkten, hvad blir då följden?
Skall man votera om denna skiljaktighet?
Jag trcfr derföre, att då ifrågav:de ord hvarken löser eller binder, så må det, för att bibehålla likstämmigheten hos de andra Stånden, gerna qvarstå.
Jag är i tillfälle att uplysa, det denna fråga ännu icke förevarit i något af de öfriga Ståuden.
BorgareStåndet har i sista plenum genomgått Betänk, t. o. m. punkten c; de andra Stånden börja först i dag föredragningen.
Då Hr Blach har framställt möjligheten af att uteslutandet utaf ordet »vederbörande» skulle kunna sönderrycka frågan, ber jag få uplysa, det jag har goda anledningar förmoda, att ordets bibehållande snarare skall sönderrycka frågan.
På ett sammanträde i går, besökt af medlemmar från alla Stånd, der detta ärende discuterades, voro alla ense om, att nämnde ord borde uteslutas.
Propos. till bifall å Utsk:s förev:de hemställan, utan förändring, blef nu först framställd och besvarad med starka Nej, jemte några Ja, hvarefter Utsk:s hemställan bifölls, med den förändring, att det deri förekommande ordet »vederbörande» uteslöts.
De efterföljande delarna af förev:de Betänk, blefvo utan discussion bifallna.
Då sedermera förekom J:sta punkten, hvarom E. o. Ad. upskjutit att fatta sitt beslut, och som innefattade under litt. a gjord hemställan om bidrag af Statsverket till folkskolans ordnande, anlörde: Gr.
Det synes mig som om Sammansatta Utsk. här gått utom sin befogenhet.
Att inblanda en statsregleringsfiåga med en bevillningsfråga, förefaller mig olämpligt.
Yi veta att ett annat Utsk. afsett summor just till samma ändamål, hvartill dessa 61,000 Edr äro anslagna, till understöd åt seminarii-lärare och elever m. m.
Tillräckligt torde således nu vara, att afgöra, det den personliga skydds afgiften må till halfva sitt belopp användas till folkskolans ordnande.
Den öfriga delen af frågan deremot bör komma att bero på öfverläggningarna ang:de S:de hufvudtiteln; vi skulle eljest binda händerna på oss sjelfva i afs. på denna titel.
Jag anhåller fördenskull, att i fråga v: de mom. måtte bifallas, med den förändring, att de deri förekommande orden: »emot det att de å Riksstatens 8:de hufvudtitel f. n. upförda anslag till folk-undervisningens befrämjande, tillsammans 01,650 Edr Ernt, komma att indragas», uteslutas.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom Gr.
Björnstjerna yrkat bifall till denna punkt, med den förändring, att de deri föieko.nmande orden: »emot det att de å EiksStatens 8:de HufvudTitel f. n. upförda anslag till folk-uudervisningens befrämjande, Dea 7 "Oktober.
35 tillsammans Cl ,0b0 Rdr Itmt, komma att indragas», uteslötos, blef förev.-de punkt med denna förändring bifallen, efter först till bifall derå, utan förändring, framställd propos., som besvarades med Nej.
Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 3 dennes på bordet lagda Mern. och Betänk., nemi. från ConstilulionsUlskotlet : N-.o 34, med förslag till ändring
Uti 17;de oeh 2-2:dra §§ Beg:slön, åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter; N:o 35, med förslag till tillägg vid rista § 9:de morn.
TryckfrihetsFörordmn, ang:de förbud mot eftertryck af utländsk skrift; N:o 36, med förslag till ändring i vissa delar af TryckfrihetsFörordnm, i fråga om T ryck fr ih et sN iinan den, oeh, i sammanhang dermed, till tillägg i 108;de g Reg:sF;n och 65:te g -RiksdrsOrdmn; N:o 37, med förslag till tillägg uti rista § 4:de morn.
TryekfrihetsFörordmn, rörande skyldighet för utgifvare af dagblad eller .periodiska skrifter att ställa borgen för böter, kostnad och skada.
Lagutskottet; N:o 45, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propes., ang:de antagande af en förordn. om verkställighet af domar och utslag, meddelade af norsk Rätt, och om det biträde, som i andra afseenden bör lemnäs rättskipningen i Norrige.
Böredrogos och biföllos Sammansafta Lag- samt Ålim. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 3 dennes .på bordet lagda Betänk.:
N:o 33, i anledn. af väckt motion, om dels förklaring af K.
Brefvet d. 8 April 18M, dels ock ny lagstiftning rörande flott-och farled; och N:o 34, i anledn. af väckt motion, om utfärdande af särskilda föreskrifter rörande, barkmätning.
Böredrogs Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 3 dennes på bordet lagda Betänk.
N:0 35, i anledn. af väckt motion om förändradt sätt för utfärdande af sådana författningar, hvarigenom en förut gällande lagstiftning i en eller flere delar förändras.
Utsk. allt för lösligt behandlat ifrågav:de motion.
Det juridiska frimureriet har gått för långt och de skäl Utsk. åberopat för sitt afstyrkande anser jag ingalunda tillfyllestgörande.
Det är visserligen sannt, att det möter stora svårigheter att omskrifva författningar och ändra ulla dermed sammanhängande, när ändringar böra ske; men R.
St:r hafva redan uttalat sina åsigter i ämnet, när de begärt, att de utfar - Den 7 Oktober. dadé författningarne skulle omskrifvas.
Jag vill icke yrka någon förändring i Betänk., men jag har dock icke kunnat underlåta att fasta upmärksamheten på de haltlösa skäl Utsk. anfört.
Förev:de Betänk, blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs och bifölls Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 3 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 36, i anledn. af väckt motion om tillägg till och förtydligande af 2:dra kap. Ode g l:sta mom. i K. M:s Nåd.
Stadga, ang:de försvarslösa och till allmänt arbete förfallna personer, d. 29 Maj 1840.
Föredrogs och bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskis d. 3 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 112, i anledn. af väckta motioner om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya krigs-artiklar, tjenstgörings-reghte för armén, fältförvaltnings-regbte m. m.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 3 dennes på bordet lagda Betänk:n: N:o 113, i anledn. af väckt motion, att en af f. d. Löjtnanten A.
Törnstén i Norrköping inrättad läro anstalt måtte godkännas såsom högre elementar-läroverk och vissa lärare derstädes erhålla rätt till tjenst-års-beräkning; N:o 114, i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera elever till universiteten; samt N:o 115, i anledn. af väckt motion om utsträckt fraktningsrätt öfver Kalmar sund för personer, boende emellan färje-platserna Röhälla och Fröbygårda på Olands vestra kust.
Föredrogs och bifölls Hr Cederschiölds, Gustaf, d. 3 dennes på bordet lagda förslag, att samtliga EiksStånden måtte sammanträda tili gemensamma öfverläggningar rörande LagUtsk:s Betänk. öfver K. M:s Nåd.
Propos. om utvidgad religionsfrihet.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk. inkomna Utlåtm och Betänk., nemi. från SlalsVlskollet.
N:o 125, i fråga om sättet och ordningen för utbetalningen och förvaltningen af de till Statens jernvägs-arbeten anslagna medel; N:o 126, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de användandet af influtne medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut; Den 7 Oktober.
ST N:o 127, i ani. af K. M:s Nådiga Propos., om beviljande af en gratifikations-vedergällning åt Kapitenen A.
Hahr för lifgifvande af hans general-karta öfver Sverige; N:o 128, i ani. af väckt motion om indragning af Pipare-bostället Piskvik till boställe åt domaren i Jösse härad af Wermlands län; N:o 129, i ani. af väckt motion om befrielse för f. d. bergslagshemman från så stor del af dem pålagde frälseräntor, som motsvarar den skattenedsättning nuv:de bergslagshemman erhållit eller med denna Riksdag kunna erhålla; LagUlskollel: N:o 46, i ani. af ej mindre K. M:s Nåd.
Propos., ang:de utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilde dermed sammanhängande inom RiksSt.n väckte motioner.
Föredrogs och begärdes på bordet ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot.-utdr.
N:o 375, innehållande inbjudning till MedSt:n, att förena sig i det vid föredragningen af Sammansatta Stats-, Bevilln-.s- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.-s Utlåt.
N:o 20, af BorgareSt. fattade beslut, att en årlig pension må utgå af Allm.
IndragningsStaten, ifrån och med nästk:de år, till Grefve Torsten Rudenschiöld, för hans återstående lifstid, med en summa af 3,000 11 dr Km t. II. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. | 1 e. m.
Onsdagen den 10 Oktober 1857.
Justerades 4 prot.-utdrag för den 7 dennes, samt Pleni-protokollet för den 5 sisth Augusti.
Uplästes ett från K.
St:rs Hrr Elektorer inkommet, så lydande protokoll:
Ar 1757 den 7 October sammanträdde Rikets Ständers valde Elektorer för att utse den man, som skall efterträda R.
St.-rs Ju - 38 Den 10 Ok tofter. stitieOmbudsman, ifall lian innan nästk:de Eiksdag skulle med dodeff afgå; och befunnos efter valsedlarnes öpnande, rösterne hafva utfallit, som följer: Hr Häradshöfdingen Carl Wester, 2i röster; Hr HofRättsKSdet Johan Åke Lemchen, 12 röster; Hr AdvokatFiskalen Nils August Fröman, 11 röster; Hr Borgmästaren Carl Johan Stolpe, 1 röst; Och då sålunda den i Grundlagarne föreskrifna fulla pluralitet icke tillfallit någon af dessa, företogs ny votering till antagande af den, sorn de flesta rösterna erhållit; och befanns, sedan en voteringssedel blifvit undantagen, snmt de öfriga voteriogs-sedlajne öpnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 27.
Nej — 5-0.
Till följe hvaraf
Hr Häradshöfdingen Carl Wester blifvit till E.
St:rs JustitieOmbudsmans suppleant utsedd.
Ut supra. G. F. Liljcncranlt.
J. A. Butsch. J. F. Gråå. J. Bergström.
Landtnäs i ani. häraf gjorda hemställan, beslöts att Exped.Utsk. skulle genom utdrag af prot. underrättas om, utgången af detta, val, samt anmodas uprätta och till EiksSt:n inkomma med förslag till förordnande för den valde, samt till underd. skrifvelse derom till K, M. Hr Fåhraeus, Joli. Fredr.: Genom Nåd.
Fropos. af d. 11 Nov. förb år, har K. M. täckts föreslå E.
St:r att anvisa åt OfverIJirektören oell Chefen i Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, Öfversten A. E. v.
Sydow pension till belopp af 4,500 Edr Ernt, att å Allm.
IndragningsStaten utgå från och med månaden näst efter dea, då afsked blefve honom beviljaåt.
I betraktande af ÖfverDirektören v. Sydows mångåriga tjenster, derunder han, tili det allmännas gagn, utmärkt sig genom kunskaper och ett rättskaffens nit, gör jag mig förvissad, att E.
St:r med tillfredsställelse skolat till detta K. M:s Nåd. förslag lemna bifall om frågan förekommit till afgörande under ÖfverDirektörens lifstid.
Men OfverDirektören v. Sydow har i dessa dagar med döden aflidit, dervid han efterlemnat enka, 49 år gammal, jemte en 1 2-årig dotter.
Ännu har väl ej laga upteckning hunnit ske af den aflidnes qvarlåtenskap; men, efter hvad man i allmänhet tror sig känna, befinner sig sterbhuset i medellösa omständigheter.
Enär E.
St:r sålunda äro i tillfälle att genom ett passande understöd åt ÖfverDirektören v. Sydows enka oeh barn egna den bortgångne förtjente embetsmannens minne en välvilja, som icke kunnat komma honom personligen till godo, tager jag mig friheten föreslå, att E. St:r behagade åt OfverDirektören v. Sydows efterlemnade enka, Margrethe Ekelund, och hans med henne sammanaflade dotter, Amalia v. Sydow, anslå ett pensionsbelopp af 750 Edr Ernt årligen, deraf enkan och dottern torde få åtnjuta hälften hvardera, den förra så länge hon lefver i enkostånd, och den sednare så länge hon förblifver ogift. lien 10 Oktober.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte varda till Uöglofl.
StatsUtskis handläggning hänvisad.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 3 och 7 dennes på bordet lagda Memorial N:o 34, med förslag till ändring uti 17 och 22 §§:ne Reg:sF:n, åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter.
Innan jag yttrar mig i hufvud saken, tillåter jag mig att anmärka en oriktig upgift, som förekommer uti Const.Utsk:s nu förev:de Memorial, — ett misstag, som lemnar ett ytterligare bevis derom huru liitt statistiska siffror kunna förvilla den, hvilken om sjelfva ämnet icke eger fullständig specialkunskap.
Den af mig åsyftade oriktiga upgift rörer antalet af de till Högsta Domstolen under en viss tidrymd inkomna mål, och förekommer på sid. 3 i Memorialet.
Utsk. yttrar sig sålunda: »Det lyckliga förhållande, att Högsta
Domstolen kunde för hvarje år minska antalet af de vid årets slut oafgjorda målen, hvilket egde rum under åren 1837 t. o. m. 1848, har uphört, och ett motsatt inträffat, så att de oafgjorda målens antal, som vid slutet af sistmde år utgjorde endast C31, har, efter att hafva för hvarje år stigit, vid sisth års slut upgått till 1,870, deraf 081 mål voro revisionssaker och .213 skiftesmål.
Anledningen härtill ligger icke deruti att under dessa år till JustitieRevisionen ett större antal mål inkommit; detta antal har tvärtom något minskats, så att, då under åren 1837 —1848 årliga medelbeloppet af inkommande mål utgjorde 2,400, utgjorde det under det sista decennium ej mera än 2,200.»
Häraf skulle man hafva anledning att antaga, att antalet af till Högsta Domstolen inkomna mål varit mindre under det upgifna decennium än under det näst föreg:de; men ett sådant antagande är oriktigt.
Antalet af mål, som under nämnde tid dragits under Högsta
Domstolens pröfning, har ingalunda minskats.
Det misstag Utskottet sålunda gjort, härleder sig synbarligen derifrån att Utsk., som hemtat sin upgift från JustitieStatsMinisterns berättelser, icke förstått den der förekommande rubrik.
Utsk. har förblandat JustitieRevisionsExpeditionen med Högsta Domstolen.
Tili denna Expedition inkomma många mål, hvilka icke föredragas uti Högsta Dömsta Domstolen, utan afgöras direkte af K. M. uti StatsRådet, de s. k. kabinettsmålen.
Det är just dessa sednare mål, som under den upgifna tiden förminskats.
St.-rs vid 1844 års
Riksdag fattade beslut, att syskonebarn finge ingå äktenskap med hvarandra, utan att behöfva begära Konungens tillstånd, minskades kabinettsmålen på en gång med mer än omkring 400.
Hvad nu sjelfva förslaget beträffar, så instämmer jag med Const.- Utsk. deruti, att det är högeligen af behofvet påkalladt, att Högsta
Domstolen erhåller förstärkning, på det att den balans, som nu finnes, och med hvarje år tilltager, må kunna förminskas och måhända 40 Den 10 Oktober t. m. slutligen försvinna; men hos mig har upstått tvifvelsmål, dels huruvida förslagets redaktion är rätt lämplig, och dels om icke den föreslagna förstärkningen kunde vara blott tillfällig.
Redan har förminskning af målens antal föranledts af en ny författning, och sådant torde ytterligare kunna blifva fallet genom de flere förändringar i vår brottmålslag, som äro att förvänta, men särdeles genom en ny rättegångsordning.
För närvarande besväras Högsta
Domstolen med pröfningen af en mängd mål, hvilka under andra rättegångsformer aldrig borde komma dit.
Vidtagas nödiga reformer i berörde afseende, skulle i en framtid, sedan nu befintliga balansen en gång väl försvunnit, nuv:de antalet af Högsta Domstolens ledamöter möjligen blifva tillräckligt.
Men f. n. torde en förstärkning vara af nöden.
I afs. åter å redaktionen, har jag fästat mig vid 17 §:ns sista morn., hvilket lyder sålunda: »och varde i sådant fall såväl Justitieliådens antal, inom ofvan föreskrifne gränser, som ärendenas fördelning mellan afdelningarne i samma ordning bestämde.»
Att genom Civil-lag bestämma fördelningen af ärendena emellan Högsta
Domstolens afdelningar, är i min tanke icke lämpligt.
Sådant skulle dels onödigtvis föranleda kompetens-tvister emellan afdelningarne, dels menligt inverka på ledamöternes juridiska bildning, som möjligen kunde förlora den generella omfattningen, och dels slutligen kunde af en sådan fördelning blifva en följd att den ena afdelningen öfverhopades med göromål, under det den andra hade brist på sådana.
De båda afdelningarne borde derföre hafva alldeles enahanda funktioner, och fördelningen af arbetet dem emellan torde lämpligast öfverlemnas till Domstolen sjelf.
I enlighet härmed föreslår jag att sista mom:t måtte erhålla följande lydelse: »och varde i sådant fall JustititieRådens antal inom ofvan föreskrifne gränser i samma ordning bestämdt.»
I afs. å den 22 §:n tillåter jag mig äfven en anmärkning.
Dess sista mom. lyder, som följer: »Ej må flera än 8 ledamöter på en gång i pröfningen af något mål deltaga.»
Den uti detta mom. föreslagna förändringen, bestående deruti, att orden: »tjenstgörande vara», blifvit utbytta emot orden: »i pröfningen af något mål deltaga», gillar jag fullkomligt; men jag skulle vilja hafva ett tillägg till detta mom. 8 ledamöter äro utan allt tvifvel det största antal, som bör ifrågakomma vid pröfningen af rättegångsmålen; men det finnes andra ärenden, som komma under Högsta Domstolens behandling, nemi. lagförklaringar samt af K.
M. infordrade utlåtandefi öfver förslag till lagförändringar, och det torde icke vara olämpligt, att samtlige Högsta
Domstolens tjenstgörande ledamöter uti sådana ärendens afgörande deltaga.
Jag skulle derföre tro, att ett tillägg i den af mig nu antydda syftning borde göras; och anhåller jag, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, att förslaget måtte till Const.Utsk. återremitteras.
Jag har begärt or det endast för att förklara, att jag till alla delar förenar mig med den siste värde talaren, och då det hörer till den af Grundlagen föreskrifna ordning för behandlingen af Const.Utskm förslag, att om
Den 10 Oktober. 41 ett Stånd gillar deremot gjorda anmärkmr, dessa skola såsom utgörande Ståndets gemensamma tankar, till Utsk. hänvisas, anhåller jag, att It. o.
Ad. måtte förklara de nu gjorda anmärkmne vara Ståndets gemensamma tankar, samt återremittera förslaget till Utsk.
Utaf de anmärkmr, som nu blifvit gjorda emot Const.Utsk:s ifrågav:de förslag, är den, sorn rörer den 17:de §:n, i min tanke den vigtigaste.
Anmärkmn nemi. afser att det föreslagna stadgandet, att ärendenas fördelning emellan Högsta Domstolens blifvande afdelningar skulle genom civillag bestämmas, borde från Stånden utgå.
Dör min del anser jag, att förslaget, genom denna bestämmelses borttagande, skulle blifva i en icke ringa mån försämradt.
Då jag antager, att Högsta
Domstolen framdeles skall komma att arbeta på Afdeln:r, föreställer jag mig tillika, att arbetsordningen kan regleras på flera sätt.
Om t. ex. Afdelmrne blifva tvenne, föreställer jag mig så väl att de kunna blifva lika starka, och komma att handlägga samma slags mål efter förutgången lottning, som ock att den ena Afdelmn kan bildas starkare än den andra, samt updragas att handlägga de vigtigare målen, under det att den mindre Afdelmn finge de mindre vigtiga målen.
Om denna sednare reglering vidtoges, kunde jemväl bestämmas, antingen att alla JustitieRåden skulle turvis arbeta på båda Afdelmne, eller ock att vissa JustitieRåd skulle arbeta på den större Afdelmn, som handlägger de vigtigare målen, och andra åter på den mindre Afdelmn, som handlägger de ringare målen.
Huru oriktig, ja rent af skadlig den sistmda regleringen vore, faller en hvar genast i ögonen.
Men nu lärer det ieke kunna bestridas, att det är en särdeles vigtig sak, huruledes regleringen af landets högsta dömande myndighets verksamhet fastställes, och vid sådant förhållande torde det icke vara oriktigt, att uti ett konstitutionelt samhälle representationen har del uti ordnandet af denna vigtiga angelägenhet.
Om man tillerkände R.
St:r en sådan rättighet, är det väl troligt att de skulle vara benägna att öka JustitieRådens antal, samt bevilja löner åt de nykomna, utan att på förhand veta huru
Domstolens organisation skulle blifva?
Och kan det, å andra sidan, vara förenadt med någon olägenhet, att R
St:r ega rättighet att deltaga i denna frågas afgörande?
Då frågan onekligen är af en ganska stor vigt, enär dess afgörande kommer att utöfva ett väsendtligt inflytande på lagskipningen, så kan jag för min del icke finna, hvarföre man skulle betaga R.
St:r rätt att deri, jemte Regeringen, lagstifta, och anser således att den i detta hänseende gjorda anmärkningen icke bör af R. o- Ad. gillas.
Hr Carleson, Ed v. Henrik:
Då så väl det nu förev:de som det nästk:de Memorialet uti Utsk. justerades, och den föreslagna nya redaktionen af 17:de och 22:dra §§:ne Reg:sF:n antogs, var jag, på grund af erhållen permission, från Riksdagen borta.
Jag eger således icke fullständig kännedom om förhandlingarne i denna fråga inom Utsk.; men från den tid, då frågan preliminariter förekom, vill jag erinra mig, att Utsfcs flesta ledamöter voro af den åsigt, att 42
Dön 10 Oktober. derest icke i 17:de §:n inrymdes den bestämmelse, livaremot Efr Cederschiöld riktat sin anmärkn., äfventyrade man att hela förslaget komme att falla.
Hvad som deremot föranledt Utsk. att upställa sista mom. af 22 §, såsom förslaget utvisar, är mig obekant, och jag för min del vill medgifva att den anmärkn., som Hr Cederschiöld emot samma mom. framställt, förekommer mig icke sakna grund.
Klagan öfver stridighet i åsigter hos landets högsta lagskipande myndighet är redan nu ganska allmän, och det är temligen sannolikt, att om Högsta
Domstolen kommer att arbeta på 2:ne divisioner, skall denna stridighet framstå långt skarpare.
Lagförklaringar böra derefter oftare än hittills blifva af nöden, och, i anseende till deras stora vigt och betydelse, synes det icke vara olämpligt stadga, att så många af Högsta Domstolens ledamöter, som icke äro af laga förfall hindrade, skola uti afgifvandet af dessa lagförklaringar deltaga.
Detta är en åsigt, som jag fortfarande hyser.
Emot den förändring, sora af de tvenne första talarne yrkades, och nu sednast af Hr Carleson blifvit tillstyrkt, förekommer ett skäl, som jag förra gången icke androg,, men hvilket jag nu icke anser mig böra underlåta att omnämna, helst Hr Carleson antydt möjligheten deraf, att lagförklaringar hädanefter skulle oftare än hittills ifrågakomma.
Vi veta, att Konungen har 2:ne röster uti de mål, hvilkas afgörande han finner för godt att i Högsta
Domstolen öfvervara, samt att dessa röster skola inhemtas och beräknas i alla lagförklaringsfrågor, om än Konungen i öfverläggningen icke deltagit.
St:r besluta en lagförklaring, kan Konungen, om han ej gillar densamma, begagna sitt veto; om Högsta
Domstolen beslutar en lagförklaring, eger Konungen rättighet och skyldighet att i beslutet med 2:ne röster deltaga, men lagförklaringen blifver gällande om Konungen af Högsta Domstolen öfverröstas.
Vid sådant förhållande är det klart, att Konungens makt i dessa frågor minskas, i samma mån antalet af Högsta
Domstolens deröfver beslutande ledamöter ökas; ty att hafva 2:ne röster uti en domstol, bestående af 8 ledamöter, är naturligtvis af vida större betydelse än att hafva samma röster uti en domstol, bestående af 18 ledamöter.
Det är följaktligen en förminskning utaf Konungens af Grundlagen honom tillförsäkrade makt att stadga, att Högsta
Domstolens samtlige ledamöter skola uti afgörandet af lagförklaringsfrågor deltaga.
Jag yrkar fortfarande afslag; å anmärkningen.
Jag vill först till besvarande uptaga GrLagerbjelkes anmärkn., att mitt förslag, om tillägg till 22:dra §:n, skulle åsyfta en inskränkning af konungamakten.
Något sådant har jag icke åsyftat, och jag tror att den vigt, som Gr.
Lagerbjelke lagt uppå konungamaktens inflytande på Högsta Domstolens beslut, i sjelfva verket är ingen; men att det deremot ligger stor vigt derpå, att en mängd ärenden, som äro af mera betydenhet och af allmän Bern 10 Oktober". 43 natur, blifva med största möjliga sakkunskap af Högsta Domstolen afgjorda.
Då jag framställde mitt yrkande, att lagförklarings- oell lagförändringsfrågor borde af samtlige Högsta
Domstolens ledamöter handläggas, glömde jag att nämna, att jag anser sådane allmännasammanträden äfven böra ega rum, då inom Domstolen yppas olika meningar angående lagens rätta förstånd, d<. v. s. huru ett lagrum rätteligen bör tydas.