Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förslag skulle jag vilja biträda i afseende å formen, men icke i afseende å saken.
Jag tager mig friheten hemställa tili Hr Gr. och Landtm, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. på att denna § måtte läggas till handlingarne, med ogillande af den form, hvarunder den framkommit.
Hr Montgomery: i afseende § den framställning, som af Frih. Tersmeden blifvit gjord, skulle jag kunna med honom instämma, deruti att jag äfven önskat att Utslcts anmärkning framkommit i en lämpligare form, men på den grund att jag anser 1861 års revisorer hafva öfverskrida gränserna för sin befogenhet.
Jag hade derföre önskat att Utsk-.ts framställning blifvit sådan, att R.
St:r bestämdare kunnat uttala sin åsigt om och sitt ogillande af revisorernes verksamhet.
Hade R.
St:r, som äro revisorernes principaler, kommit i tillfälle att på sådant Den 14 Januari e. m. 169 sätt uttala sin åsigt, så hade detta måst lända kommande revisorerne till efterrättelse.
När jag sist hade ordet, androg jag några fakta för att visa de skäl, som kunnat bestämma Stats-Utsk:t att göra anmärkning öfver revisorernes förläranden.
Stjernstedt har sedermera uppträdt för att försvara revisorernes åtgöranden, men derunder framkommit med satser, som förefalla besynnerliga.
Han har sagt att
Svea artilleri-reg:te icke skulle balva andra målsmän än revisorerna.
Som mig synes, borde allt, sorn rör militärorganisationen, öfverlennes åt K. M:s egen pröfning.
Man kan väl också antaga, att K.
M. med afseende å militären sjelf gör de framställningar, han aktar nödigt, och att sålunda revisorerna icke behöfde härmed befatta sig.
Snarare tyckes det sålunda åligga vederb:de embetsmyndigheter att häri inkomma med förslag till förändringar, än revisorerna.
Jag anhåller att punkten med bifall måtte lägges till handlingarne.
Hr Cederschiöld, Roh. Teof.:
Om Stats-Utsk:t med den gjorda framställningen åsyftat att R.
St:r skulle uttrycka sitt ogillande af revisorernes förfarande, så hade Utsk:t bort anföra något bevis för den gjorda beskyllningen.
Utsk:t har anmärkt mot revisorerne det förhållande, att dessa understundom väl mycket ingått i detalj; men något enda bevis för uppgiftens riglighet har icke blifvit anfördt.
Väl har en härv:de ledamot af Utsktt framhållit några exempel, men jag kan icke finna att de bevisa hvari han förmenat.
Han har anfört, hurusom revisorerne anmärkt att vid några af gardes-regernentena icke utlemnas hvarken tillräckligt antal patroner eller nog många målskjutningsgevär.
Enligt min tanka har det varit revisorernes rättighet, för att icke säga skyldighet, att anmärka detta förhållande, så vida tillräckligt anslag för anskaffande af erforderligt antal gevär varit ntanordnadt.
Vidare har han såsom småaktigt utgilvit, att revisorerne anmärkt, det förhållande att gardisterne, till följe af bristande utrymme inom kasernen, måst ligga 2 och 2 tillsammans i hvarje säng.
Jag anser detta deremot vara en ganska vigtig omständighet, som bort af revisorerne uppmärksammas, emedan ett sådant förhållande icke kan vara med god ordning och sedlighet öfverensstämmande.
Inom fångvården har man numera undanröjt ett sådant missförhållande, så att tångarne nu ligga hvar för sig i sin särskilda säng.
Att så icke älven eger rum inom gardes-regementenas kasserner, innefattar obestridligen ett anmärkningsvärd! förhållande, och man bör derföre hålla revisorerne räkning för att de egna uppmärksamhet deråt.
Då revisorerne äro R.
Stms delegerade, deras ombud, synes mig nödigt, att R.
St:r hålla dem uppe, och icke mot dem göra obefogade anmärkningar.
Vill man göra anmärkning, måste derföre finnas skäl, men sådana äro, såsom förut sagdt, icke af Stats-Utsk:t anförda för den gjorda tillvitelsen, hvarför jag 170 Den 14 Januari e. m. anser att Stats-Utsk:ts framställning icke bör till någon R.
St:rs åtgärd föranleda.
Frih. Cederström, Rudolf:
Sedan dels medlemmar af 1860 oall 186! årens revisioner, dels äfven ledamöter af StatsUtsk:t anfört och utvecklat sina åsigter, må det tillåtas en ledamot af R. o. Ad., som icke bekläder en sådan plats, att uttala sina åsigter i ämnet.
Jag skall dervid tind vika att gå i detalj, hvilket är en sak, som Stats-Utsk:t icke tycker om, och vill icke heller uppehålla mig vid historien om patronerna eller om de 2:ne gardisterna i en säng. och ingalunda lägga mig deri m. m.
Jag vill blott anföra, att jag anser det nödvändigt, att revisorerne i möjligaste målto äro raska, rifvande och lifvade af brinnande nit.
Är förhållandet någongång sådant, att de gått för långt, eller att någon af dem framställd anmärkning medfört rättelse, redan innan R.
St:r sammankommit, i sådana fall återstår för R.
St:r att låta anmärkningen förfalla.
Men mången gång uppstå nyttiga påföljder.
Jag tror således att R. o. Ad. har skäl att bifalla det framställda yrkandet, att förev:de § i Stats-Utsk:ts Utlåt måtte med ogillande läggas till handlirigarne, men icke, såsom Frih.
Tersmeden föreslagit, blott med ogillande af formen, utan äfven med afseende på innehållet.
Jag beder R. o. Ad. om förlåtelse för det något enskildt mellan Hr Montgomery och mig förekommer, men då han missförstått min mening med ett uttryck, som jag medgilver orsakats deraf att mina tankar ofta löpa fortare än mina ord, får jag nu begagna tillfället för att upplysa honom om rätta förståndet med mitt uttryck.
Min mening med påståendet att »Svea artilleri-reg:te icke har andra målsmän är R.
Stms Revisorer», var den, att revisorerne äro de enda officiella målsmän, som R.
St:r hafva, och att denna delegation bör handhafva R.
Stms hppsigt öfver de förvaltande verken.
Sedan jag nu förklarat rätta meningen med mitt yttrande, anhåller jag att det måtte i protokollet ändras.
Hr Montgomery har tillvitat mig att jag skulle haft »vidunderliga» påståenden, men sedan jag nu förklarat min mening med det uttryck, som kunnat gifva honom anledning till sitt påstående, tror jag att långt större skäl kan finnas att undra öfver hans utfall mot mig, än öfver mitt försvar för revisorerne.
Under diskussionens lopp hafva olika förslag uppstått om huru R. o. Ad. rätteligen borde förfara med afseende på förev:rie §.
Efter min åsigt bör dock
Ståndet hvarken bifalla Hr Cederschiölds förslag att punkten icke måtte till någon R. o. Ad:s åtgärd föranleda, ej heller Frih.
Den 14 Januari e. m. 171 Tersmedens förslag att endast uttala ett ogillande af formen för Utsk:ts framställning.
Jag anser innehållet lika oriktigt som formen, och anhåller att R. o. Ad. behagade utan alla tillägg lägga nu föredragna punkt till handlingarne, med uttalande af sitt ogillande.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts slutad, förmälle Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats, dels att §:n skulle läggas till handlingarne med ogillande af Utsk:ts deri algilna yttrande, dels att samma § måtte läggas till handlingarne med ogillande af den form, hvari lltsk:ts yttrande blifvit framställdt, dels att R. o. Ad. skulle förklara, att då intet bevis blifvit anfördt för den i §:n gjorda anmärkningen, R. o. Ad. ansåge densamma icke kunna föranleda til! någon R.
Stms åtgärd, och dels slutligen att §:n måtte läggas till handlingarne med godkännande af Utsk:s deri halda yttrande.
Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att §:n skulle läggas till handlinearne med ogillande af Utsk:ts deri afgifne yttrande, och då denna propos. besvarades med många ja jemte några nej, förklarandes ja hafva varit öfvervägande. §§ 32 och 33.
I öfverensstämmelse med Hr Gr:s o. Landtuus yttrande på f. rn., lärer nu rätta tidpunkten vara inne att framställa den propus., jag då föreslog, nemi. att Exped.- Utsk:t måtte åläggas att skyndsammeligen inkomma med förslag till skrifvelse till K. M , med anledning af det beslut, R. o. Ad. fattat i alseende å § 8 i Stals-Ulsk:ts nu föredragna Utlåt.
Jag vet icke örn jag härlör behöfver anföra några skäl, enär Gr.
Mörner sagt att redan för några år sedan cn dylik framställning hos K.
M. blifvit gjord, och jag hoppas att Exped.- Utsk:t i vördsamma, men bestämda ordalag måtte inkomma med sitt förslag, och icke blott stadna vid Utsk:ts hemställan.
Gr. Mörner, Carl Göran:
Jag är öfvertygad alt Exped.- Utsk:t, sorn för närv:de säkerligen icke är ölverbopadt med göromål, kommer, att, utan någon särskild anmaning från R. o. Ad., med den skyndsamhet, som på Uisk:t kan ankomma, afgifva det begärda förslaget till skrifvelse, och får således hemställa, om icke den siste Värde talaren ville afstå från sitt yrkande, hvarå jag eljest får begära alslag.
Orsaken till min framställning var den, att jag ansåg frågan, med eller utan skäl, hafva lörvärfvat sig sympathier, men då min framställning rönt motstånd och jag icke vill uppräkna de skäl, som kunna tala för densamma, afstår jag. 172 Den 14 Januari e. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Frih.
Hermelin afstått från det af honom väckta förslaget, komme frågan derom att förfalla.
Härefter justerades ett prot.-utdr. rörande R. o. Ad:s beslut i afseende å 27:de §:n af det nu genomgångna Utlåtit.
Förodrogos och begärdes på bordet nedannämnde, under f. m:s plenum ankomna K.
Proposir till R.
St:r, nemi.: l:o angide en ridskolas inrättande vid Strömsholm; 2:0 ang:de i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af kronans egendomar; 3:o ang:de begrafnings- och öfrige kostnader med anledning af H. M. Enke-Drottning
Desiderias dödliga frånfälle; 4:o om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afseende å vissa Westerås domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnadsanslag i lönings-staten för högre elementarläroverket i Westerås; samt 5:o angide Musikläraren vid Malmö elementar-Iäroverk H. J.
Tengvalls uppförande till pension å allmänna indragningsstaten efter erhållet entledigande.
Föredrogs och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts d. 10 dennes bordlagde Mein.
N:o 5 till R.
St:r, angide föreslaget tillsättande af ett särskildt
Utsk. för behandling af väckta frågor rörande elementar-läroverken m. m.
Föredrogs och bifölls Stats-Utskits den 10 dennes bordlagde Utiåt.
Nio 23, i ani. af väckt motion om utdelning bland Riks-Ståndens ledamöter af komiterades underd. betänk, ang. bankväsendet i riket och förändrad organisation af bankanstalterna.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utskits den 10 dennes bordlagde Utlåt.
Nio 24, i ani. afvackt motion om ett anslag å 12,000 rdr till ersättande al utgifter för undersökning af den s. k.
Nynäsbanan.
Föredrogos och biföllos Stats-Utskits den 10 dennes bordlagde Utlåtin Nio 25, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. angide afskrifning af Stats-verkets äldre undsättnings-fordringar inom Vesterbottens och Norrbottens län; och Nio 26, i ani. af väckt förslag om beviljande af räntefritt årligt fåne-bidrag till landtmäteri-arfvoden vid laga skiften i Vesterbottens län.
Den 14 Januari e. m. 173 Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 27, i ani. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse, ang:de hegardt anstånd med föreskrifne kapital- och ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån.
Föredrogs punktvis och bifölls Stats-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 28, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeelier Brunshauser-tullen.
Vid föredragning af Banko-Utsk:ts den 10 dennes bordlagda Mern.
N:o 15, om utseende af revisorer och suppleanter för granskning af diskont-verkens räkenskaper och förvaltning, beslöt R. o. Ad., att med ifrågav:de val skulle förläras i enlighet med 7:de §:n i den af R. o. Ad. för Riddarh.-Direktionen utfärdade instruktion, och det dertill den 30 Juli 1851 beslutade tillägg, så att Direktionen hade att för de år, som i Mem:t omförmältes, årligen välja af Ståndets ledamöter två till revisorer och en till suppleant vid Banko-diskont-verket, samt en revisor och en suppleant vid hvartdera af låne-kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby.
Anmältes och bordlädes nedannämnde Utlåhn och Betänk:n, nemi.: Stats-Utsk:ts Utlåt:n N:o 29, ang:de rigtningen af södra stambanan samt anvisandet af en förskottssumma af två millioner rdr till arbetenas fortskyndande å densamma under år 1863, samt N:o 30, i anledning af väckt motion ang:de ersättning af allmänna medel till Klockaren J.
Nilsson för liden förlust vid af honom verkställd omläggning af vägen förbi den s. k.
Rindboliden; äfvensom Lag-Usk:ts Betänkm N:o 16, i ani. af väckta motioner om förändrande eller upphäfvande af föreskrifterna ang:de den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus; N:o 17, i ani. af väckt motion om föreskrift derom, att arfskiften skola inom viss tid till domstol ingifvas; och N:o 18, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning m. m. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 10 e. m.
In fidem, 0. Brakel. 174 Den 17 Januari.
Lördagen den 17 Januari 1863.
Justerades 4 prot.-utdrag för d. 14 dennes samt pleniprotokollet för d. 5 December sistl. år.
M:s den 14 dennes bordlagde Nåd.
Propos. angående en ridskolas inrättande vid Strömsholm.
Braunerhjelm, Ferdinand:
Att ett kavalle ris duglighet och styrka i väsendtlig grad beror af ryttarens skicklighet att följa och föra sin häst icke allenast i massa, utan fastmer i spridd ordning och den enskilda striden, är en ovedersäglig sanning.
Att det Svenska kavalleriet ej i så hög grad, som önskvärdt vore, kunnat tillegna sig denna skicklighet, torde man ock nödgas medgifva.
Jag säger ej detta som ett klander, ty hvar och en, som kan göra sig reda för den tid och möda, som erfordras för att förvärfva sig någon högre grad af skicklighet i ridkonsten, kan ej annat än förundra sig öfver den ståndpunkt, på hvilken Svenska kavalleriet sig befinner, så mycket mera, som ingen högre ridskola funnits i vårt land, alltsedan den utmärkt skicklige, både theoretiskt och praktiskt bildade Hofstallmästaren Ehrengranat lemnade Flyinge.
Skada att man då icke drog all den fördel man kunnat och bordt af ett geni, sådant som Ehrengranat, hvars make icke på decennier torde återkomma.
— Ett vackert arf lemnade han dock efter sig i det arbete, han på trycket utgaf om ridkonsten, och de elever, han bildat, hvarföre Svenska kavalleriet ännu står till honom i största förbindelse.
Det var en tid, då kapplöparehästen tycktes uttränga skolhästen, då fäitridning föredrogs skolridning; ja, då man till och med yttrade att skolridt var skadlig för kavalleri.
— Den tiden synes vara förbi, och man ger hvarje särskild gren sin tillbörliga plats, utan att låta den ena utträngas af den anandra, samt anser upprättandet af ridskolor såsom ett oeftergifligt vilkor för att bibehålla kavalleriet i godt och fullt tjenstbart skick.
Då jag äfven delar den åsigten, önskar jag att den K.
Proposm nu måtte omfattas med lifligare intresse, än som skett vid en föreg:de riksdag.
Den 17 Januari. 175 Ehuru jag sålunda fullkomligt erkänt nödvändigheten och behofvet af ridskolors inrättande, är jag likväl af olika åsigt rör:de ej mindre deras hufvudändamål än deras förläggande.
Hvad hufvudändamålet beträffar, anser jag det böra vara att bilda Stallmästare.
Såsom motiv för denna åsigt, får jag nämna, att jag anser de fordringar i afseende på skicklighet i ridning, man vid kavalleriet rättmätigt kan ega, höra fördelas i 3:ne särskilda grader.
Hvad man af manskapet bör vänta, är, att de ega en ledig och ändamålsenlig sits, sadellästhet och förmåga att med säkerhet och precision föra sin häst i alla allyrer, så att de kunna draga största fördelen af sina vapens begagnande i enskild strid.
Af befälet bör man kunna vänta, att, utom större fullkomlighet i allt hvad manskapet åligger, det äfven må ega skicklighet att instruera rekryter och dressera remonter.
Stallmästaren måste hafva grundlig kännedom uti allt hvad till den högre ridkonsten hörer, samt dessutom i veterinärvetenskap, hästens kroppsbyggnad och anatomi, så att han må kunna bedöma dess förmåga och derefter rätta sina fordringar och lämpa sättet för dess dressur.
Manskapet bör bibringas sina kunskaper af befälet, detta åter sina af stallmästaren.
— Mången torde då invända, att vid det indelta kavalleriet räcker icke stallmästarens tid till att gifva lektioner åt befälet.
Detta vederlägger sig sjelft, om befälet eger den skicklighet jag förutsätter.
Stallmästaren behöfver då ej direkt lägga handen vid rekrytens instruerande och remontens dresserande.
Han har endast att tillse det detta af befälet sker på ett rigtigt och ändamålsenligt sätt och biträda vid särskildt svårare fall —, han får således mera än tillräcklig tid öfrig, att meddela undervisning i ridkonsten åt det yngre, nykomna befälet.
Jag anser att hvarje officer, som inträder vid ett indelt kavalleri, bör åläggas att närvara vid de båda första årens rekrytmöten, hufvndsakligast för sin egen instruktion uti ridning m. m.
Om någonsin förhoppning skall kunna blifva att erhålla skicklige stallmästare vid regementena, måste deras ställning derstädes helt och hållet förändras, så väl i afseende på lönevilkor sorn- anseende.
Stallmästarne böra tagas ibland officerarne, och de, som visa mesta anlag och håg för yrket, genomgå en grundlig kurs vid ridskolan, samt om och så snart den för platsen skicklige erhåller anställning vid regementet i denna egenskap, bör han erhålla ett arfvode så stort, att det, jemte dess innehafvande lön, utgör lika mycket som den för andre ryttmästare bestämda, samt avancera i sin tur med tjenstgörings-skyIdighet på sqvadron vid regementsmötet, på det han, i händelse han skulle i sin ordning blifva föreslagen till sqvadrons-chef, ej af bristande öfning i exercis dertill må vara otjenlig.
Derigenom nödgades han ej qvarblifva vid en alltför 176
Den 17 Januari. tröttsam befattning, äfven då han genom ålder dertill blifver mindre användbar.
Men som det ej tillkommer mig vidare ingå i detaljer härom, har jag endast velat påpeka, att så länge regements-stalimästaren endast har en aflöning, understigande den yngste subaltern-officerns, och ej en gång anses böra få bära regementets officers-uniform, kan man ej vänta få mycket duglige stallmästare.
Hvad beträffar ridskolans förläggande, så anser jag minst tjenligt att den sker vid ett stuteri; men um så skulle ske, måste det vara ett oeftergifligt vilkor, att den ställes under stuteri-chefens befäl, då eljest chefen för ridskolan skulle blifva i ett fullkomligt beroende af stuteri-chefen, som förnämligast har att tillse stuteriets bästa.
Fördelarne att lägga skolan vid Strömsholm, skulle endast bestå uti besparingar i byggnader och underhåll af hästar.
Angående byggnaderna vill jag nämna, att stallen äro ej f. n. mera än jemt tillräcklige för alla der befintliga hästar.
— I ridhuset tror jag få timmar skulle blifva lediga för ridskolans behof, då man betänker att nära 200 hästar dagligen skola der motioneras, och det endast är vid sådane tillfällen, då väderleken är blid och marken fri från is, som motioneringen kan ske under bar himmel.
Af dessa skäl tror jag det vara lämpligast förlägga ridskolan i Stockholm eiler Upsala.
Derigenom skulle ock den fördel tillskyndas eleverne, att de, utom lektioner i ridkonst 2 å 3 gånger om dagen, kunde blifva i tillfälle att öfva sig i vapnenföring, gymnastik, språk, m. m.
Förordande inrättande af ridskolor, men anseende af stor vigt, att deras hufvudändamål måtte blifva bildande af skicklige stallmästare, samt att de ej förläggas vid stuterierna, utan uti Stockholm eller Upsala, får jag anhålla, att detta mitt yttrande måtte få medfölja Proposm till Stats-Utsk:t. Gr. af Ugglas, Ludvig:
Den föreg:de talaren, Frih.
Braunerhjelm, har emot den förev:de K.
Proposm — i dessa delar öfverensstämmande med det förslag, Landtförsvars-komitén afgifvit — framställt 2:ne hufvudsakliga anmärkningar.
Dessa voro: den ena, att skolan heldst icke vid stuteri borde förläggas; den andra, att skolans syftemål egentligen borde vara att bilda stallmästare, hvarefter dessa inom regementena borde och kunde bibringa officerarne för dem behöflig skicklighet uti ridkonst.
För att icke vid remissen onödigtvis förlänga diskussionen, inskränker jag mig till att endast i korthet häruppå svara, att de inkast, nu blifvit gjorda, icke undgått komiténs pröfning; att hvad den sednare anmärkningen beträffar, stallmästarne, träget upptagne med arbete för remonternas och rekryternas daning, icke hafva den tid öfrig, som erfordras för officerarnes nöjaktiga instruktion; att hvad åter angår den förra, komilén, under fullt erkännande af de större fördelar, som skulle uppstå genom skolans förläggande, synnerligast i Stockholm, afhåliits ifrån att sådant föreslå af de betydligt stegrade kostnader - Den 17 Januari. 177 nader, som uppkomme, ej blott genom behöflige inköp af tomter, nybyggnader oell inköpande af hästar, utan ock derutöfver för hästarnes årliga underhåll, som, derest skolan vid stuteriet blifver förlagd, till betydlig del af samma stuteri bestrides.
Skulle dock It.
St:r, på de skäl Hr Frilen anfört — hvartill flera kunde läggas — linnas villiga till de uppoffringar, hans förslag skulle medföra, skulle jag för min del med stort nöje se en sådan frågans utgång.
Hvad nu den Nåd.
Proposrn beträffar, måste jag högligen beklaga att K. 11. ansett sig endast delvis böra upptaga, hvad såväl den år 1856 uti frågan nedsatta kommission som nu sednast landtförsvars-komilén tillstyrkt.
Jag beklagar det hufvudsakligen derföre, att genom denna stympning af förslaget, dess ändamål fullkomligen förfelas.
Genom gjorda beräkningar hade komitén nemi. ölvertygat sig om, att de båda löreslagna ridskolorna voro alldeles nödvändiga for att tillförsäkra hvarje vid kavalleriet, artilleriet och generalstaben inträdande officer det minimum af undervisning, som kunde anses, val icke i och för sig sjelf nöjaktig, men möjligen tillräcklig såsom underlag för sedan fortsatt sjellbildning.
I)å nu anslag endast för en skola begäres, försvinner möjligheten att allmänt bibringa befälet denria bildning, och samtidigt härmed äfven statens anspråk på samma bildning; ett anspråk, sorn komitén ansett vara af den vigt, att den föreslagit, att ingen befordran ifrån första officersgrad måtte ega rum, förrän en kurs vid ridskolan blifvit genomgången.
Att önskan att nedsätta utgiften föranledt förslagets framställande i den form nu skett, är troligt.
En dylik sparsamhet är dock, enligt min uppfattning, misshushållning.
Slaten har rättmätig fordran uppå, att för sina gjorda utgifter få valuta, och der ingen sådan erhålles, är äfven den minsta utgift oklok, då deremot en vida större, frambringande god frukt, med klok beräkning sammanslår.
På grund af denna öfvertygelse, anhåller jag att StatsUtskit, vid pröfning af lörev:de K. Propos., ville egna allvarlig uppmärksamhet åt komiléns förslag, som jag här har äran bifoga uti afskrift.
Denna afskrift innehåller komiléns första, eller egentliga förslag, samt på sista sidan det tillägg uti kostnad, komitén, på grund af en af stuteri-öfverstyrelsen gjord anmärkning, ansett sig böra förorda, ett tillägg, som, i hvad det rörer Strömsholm, uti den K.
Proposrn blifvit intaget.
Tiden har icke medgifvit att taga fullständiga afskrifter, af så väl stuteri-öfverstyrelsens yttrande med det samma ålöljande bilagor, som af komiléns svar häruppå, men torde Stats-Utsk:t äfven af dessa handlingar lätt kunna erhålla del.
Frih. Bennet, Otto Reinhold:
För min del anser jag det af flera skäl vara högst olämpligt att anlägga ridskolor vid stuterierna; ty man underkastar ej djur i allmänhet, som äro afH. II. 12 178 Den 17 Januari. sedda lill afvel, någon ansträngande behandling.
Detta gäller i synnerhet för hästen, och kan en högre dressur ej annat än menligt inverka på heskällare vid ett stuteri.
— Jag, som längre tid varit elev vid Flyinge ridskola, kan äfven intyga att alla skolhästar, som hade någon högre dressur, voro nästan odugliga som beskällare.
Det hufvudsakligaste skälet är dock, att eleverna, som icke hela dagen kunna rida, måste hafva någon annan sysselsättning och kunna dertill icke hafva tillfälle, såvida icke ridskolan är förlagd i någon större stad.
Vi se äfven att i utlandet, såsom i Frankrike, Preussen, Hannover, m. fl. länder, äro ridskolorna inrättade i någon af de större städerna.