Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 1214 skrifver D: r X. ytterligare:
» Beder Eder ursäkta, att mitt i går under mottagningen skrifna bref var så illa hopkommet och ofullständigt.
Jag vill här tillägga ett par omständigheter, som tyda på, att clairvoyance egde rum.
Hennes uppgift, att föremålet hängde i en taklampa och ej i en krona, var riktig.
Det är en lampa och krona i förening och lampan var ganska långt neddragen under kronan.
Ett annat af intresse var också hennes påstående, att det var mitt arbetsrum; hon kallar sannolikt såsom många göra, väntrummet för mottagningsrum!
Kakelugnen är ovanligt mörk.
Ett bokskåp med glasdörrar står där bredvid.
I tamburen finnas tre dörrar; man måste först passera ett yttre rum, innan man kommer in i mottagningsrummet.
— Här sluta dock träffarne och det öfriga är oredigt eller oriktigt (3, - ej 2 fönster i mottagningsrummet, skildringen af mitt utseende, v. Bergens ställning m.
) Hr K var dock ej illa träffad. »
Den 19 april samma år företogs ett nytt försök denna gång med två somnambuler samtidigt; öfverenskommelse var träffad med d: r X., att han skulle skrifva något med stora bokstäfver på ett papper oc.h anbringa det så, att det vore lätt synligt och starkt belyst, hvarjemte, d: r X. pr telegraf anmodade mig att försöka se hvad som » fanns på stora bordet i midten af rummet ».
Protokollet från Stockholm lyder sålunda:
» Anordningarne i undertecknads, d: r X., mottagningsrum d.
19 april 1890 kl. 7,40 e. m. voro följande:
På väggen mellan 2 fönster ett klart belyst pappersark, hvarpå med stor, tydlig skrift står: bordet.
På ett större bord i midten af rummet en bricka, hvarpå ligga 1) 1 gulhvit slagtad höna med en silfversked i näbben, 2) 2 lefvande kräftor; 3) 1 större lampa med blå skärm.
3) Detta har jag pröfvat och funnit, att hon verkligen så gör.
B — a.396
NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMB TJLER.
De närvarande voro: — — — — — — — — — -- — - — —
i större gul hund var äfven i rummet.
Seansen slutade kl. 9,25.
Den närvarande sensitiva personen sof något oroligt och sade sig vid uppvaknandet (omkr. 8,15) ha tyckt, att någon såg på henne.
Hennes händer erforo en känsla af kyla. »
(Namnteckningar.
Efter försöket befanns den ena somnambulens, fröken H. Lj — s, uppgifter vara alldeles oriktiga, hvaremot Alma äfven denna gång träffade riktigt i ett och annat.
Jag bör anmärka, att somnambulen och jag icke visste något om, hvar eller huru papperet skulle anbringas.
Mitt protokoll har följande lydelse; parenteserna äro sedermera ditsatta af d: r X.
» Alma R — s utsago d.
1914 kl. 7,55 e. m.
På ett aflångt bord midt i rummet står något högt — det är bestämdt
någon sorts schatull --- det är mörkt och synes hafva graveringar —
är synbarligen af metall.
(Intet sådant föremål på det aflånga bordet.
Månne ej lampan?
Backman.
Det står mycket saker på bordet — där är ljus.
Det är alldeles som en liten bricka står — det är flera småsaker därpår — vet verkligen ej hvad de användas till — är bestämdt instrumenter.
— Efter uppvaknandet sade Alma, att på ena hörnet af bordet stod en bricka med småsaker på — långa, gula.
(Bricka med en hvitgul höna stod på ena hörnet af bordet.
Vaken \ der var något på en vägg — som af tyg — ett fullkomligt virrvarr — undrar om det ej var af gardin.
Sofvande: Det är något som står upprest på bordet — det är bestämdt något hvitt — något papper — ljuseiv stå bredvid — det är stöttadt visst med en bok — det står något skrifvet på papperet — det är det vi skola läsa — ser bokstäfverna rätt vända första bokstafven ser uf som ett A — andra som ett b — två bokstäfver till ■ — — papperet är ej fullskrivet — det är bestämdt fyra bokstäfver — tredje bokstafven är r — fjerde ser ut som ett j eller y.
— Vaken: ordet var viss Bård eller Hård — ett kort ord med fyra bokstäfver.
(Papperet satt på väggen.
Eget att båda somnambulerna tyckas sett det liksom stode det i sammanhang med bordet).
Sofvande: En lång, mörk person, bestämdt ett fruntimmer; har förmågan att se mig.
(Befallning att gå fram till den personen och slå honom på axeln samt tvinga honom att se på Alma — utföres.
Backman).
Det är säkert fyra personer.
— Vaken: en hade glasögon.
(Vi voro sex; jag har glasögon.
Sofvande: Det är något mer på bordet — som en gubbe — det skall nog icke föreställa någon — skall vara en byst ändå.
Vaken: Statyn ser ut som en gubbe och står på ena bordshörnet — mycket ljus syntes, så att det var ett starkt sken öfver bordet.
(Oriktigt.
Vaken: i ett hörn står ett bord med glas och en kar aff på — (Ja t: X.).
— på en kakelugns- (soff- X.
) fris stod antingen höga ljus eller vaser — i ett yttre rum människor — något sorts dörrdraperi mellan rummen.
(Oriktigt X.
) ._39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ".
Där fans en liten mörk herre, som hon tyckte sig ha sett förut.
Slut 8,30.
I afseende å detta vill jag fästa uppmärksamheten på, att då alla mina somnambuler vid liknande försök visat sig sätta en stor ära i att säga rätt och under försöken ådagalagt, att de ega förmågan att ej omtala mer än de vilja, så var det ej annat att vänta, än att somnambulen på intet vis skulle bragts att erkänna, det lion såg en höna med en silfversked i näbben samt lefvande kräftor på bordet i en läkares mottagningsrum.
Jag märkte också något ovanligt med Alma denna gång, hvarföre jag i ett handbref, som åtföljde mitt protokoll till d: r X. bifogade den anmärkningen, att somnambulerna uppenbarligen icke voro riktigt disponerade, hvarför jag ej heller trodde resultatet vara så godt.
Som synes förekom emellertid några uppgifter, som med bestämdhet visa, att äfven i detta fall clairvoyance egde rum.
Under en vecka hade d: r X. vissa timmar på dagen uppställdt ett papper med ett ord på och där bredvid ett föremål.
Alma söfdes ej för detta, men ombads att till veckans slut på egen hand söka utröna, hvad som stod på papperet och hvad föremålet var.
Efter den utsatta tiden meddelade hon, att ordet börjades med bokstafven H.
— och betecknade föremålet, som stod bredvid.
D: r X. upplyser, att på papperet stod ordet: Hund och bredvid lågo en revolver och en blomvas.
Ett annat medium hade sagt, att föremålet vore en glasskål, möjligen på fot.
Sista försöket tillsammans med d: r X. företogs d.
1 maj s. å. kl. 1 / 2 1 — 2.
Öfverenskommet var att något skulle skrifvas på ett papper och några icke ovanliga föremål sättas på ett bord.
Efter att ha mottagit mitt protokoll meddelade d: r X. att anordningarne varit: på ett litet bord tätt vid midtelfönstret och stödt emot ett fotografiställ stod ett pappersark, hvarpå stod öfverst » Land », nedanför » Torg ».
På ett annat bord fanns flera högar böcker och en förnicklad skål för visitkort.
Två fruntimmer och d: r X. voro närvarande.
Härom meddelade Alma, att papperet funnes vid fönstret (vaken: på väggen bredvid fönstret), att på det samma stode två ord — första bokstafven M — andra a — tredje r eller n — vaken: » ordet var, när man såg på det, liksom om det skulle uttrycka något sådant som våren.
— — På bordet låg något fyrkantigt — bestämdt något af läder — ser prickigt ut — tror bestämdt det är att ha papper i (månne bandet på en bok?
Bkn).
Något mer som ser ut som en korg, ser mer ut som en fruktkorg (Ja!
ej olikt.
Alldeles39°
som en fruktkorg af metall.
Tror ej det var mer än tre personer i rummet, två fruntimmer och en herre.
Flera försök hafva gjorts att låta somnambulen läsa på s. k. Öfversinnligt sätt- och hafva de slagit rätt bra ut.
Någon skillnad på resultaten, då hypnoti-sören känt innehållet eller detta varit för alla personer i närheten fullkomligt obekant har jag aldrig kunnat märka.
Mera sällan ha de därvid verkligt läst det skrifna, oftast redogöres summariskt för innehållet.
Jag skall anföra ett par dylika experiment, hvaraf en del utförts så, att somnambulen fått placera den fullkomligt ogenomskinliga och väl inpackade skrifvelsen under sin hufvudkudde och under den naturliga sömnen efterforska innehållet.
» Protokoll.
Fröken Ebba Lundberg erhöll d.
ett med fem sigill försegladt kuvert med ett papper, hvarpå d: r Backman skrifvit något för oss båda obekant; jag, Lundberg, som ej erhållit någon vägledning angående skrifvelsens innehåll, åter-lemnade denna dag kuvertet med sigillen oskadade och obrutna, under förklaring, att det skrifna innehöll något » angående hypnotismens makt att böta sjukdomar, bara man tror på den ».
Skrifvelsen som ej kunnat på något vanligt sätt läsas, bröts af mig.
Sophie Louise Posse, och befanns innehålla en receptblankett, på hvilken med stor stil var skrifvet: Tron, så värden I helbregda!
Sanningsenligheten af detta lilla experiment och att intet svek därvid förekommit intyga
Kalmar d.
14 febr.
(Signeradt) Ebba Lundberg.
Sophia Louise Posse. »
Vid ett liknande experiment en annan gång förklarade fröken Lundberg, att på papperet stod skrifvet: » Kalmar ».
I själfva verket stod där » Karma ».
En annan gång fick jag ifrån en kollega ett med många sigill försegladt konvolut, enligt uppgift innehållande ett bref, med anmodan försöka redogöra för innehållet af skrifvelsen.
Intet af innehållet var synligt för vanliga ögon och somnambulerna, — ty jag försökte med två, — fingo aldrig handskas med det i enrum eller på sådant sätt, att något svek var möjligt.
Fröken Hilda Ljunggren meddelade, under det hon sof, först en beskrifning öfver en sjtad, tillräckligt tydligt för att jag skulle inse, att det ej var någon svensk sådan; vidare en detaljerad beskrifning på en 40 års man med kastanjebrunt yfvigt hår, långa, väl vårdade polissonger, något böjd näsa * djupblå ögon, ett djupt veck från näsroten; något lång (månne Braids signalement?
Bkn); en lärd man.
Hon såg honom sitta vid ett bord, sysselsatt med arbete, liksom han hölle på att utarbeta en bok.
Hypnotismen afhandlades däri, men därjämte något mer — något vetenskapligt.39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ".
Den i konvolutet inneslutna skrifvelsen vore ej affattad i brefform, innehöll ungefär sex rader och innehöll något tvifvel, huruvida hypnotismen kunde hjälpa i ett visst fall — en dispyt hade varit om det där mellan tvänne personer.
Detta meddelades den ärade kollegan på samma gång konvolutet i oskadadt skick återställdes; för andra gången sände han mig konvolutet obrutet för att jag själf - måtte öppna det, hvilket skedde, och - befanns det innehålla ett brefpapper, på hvilket i fyra rader stod det af Braid på hans bok om hypnotismen använda mottot:
» Obegränsadt tvifvel är likaså mycket barn af förståndssvaghet som obetingad lättrogenhet. »
I Oktober månad 1888 upprördes Kalmartrakten af ett lömskt mord, som i en, ungefär 50 kilometer fogelvägen från Kalmar belägen, trakt i Wissefjerda socken blifvit begånget.
Härvid hade så tillgått, att en hemmansegare P.
J. Gustafsson, som kommit åkande, blifvit skjuten till döds, sedan man först genom stenars utläggande på vägen tvungit honom att stanna; mordet hade skett på aftonen, och misstankarne fästes på en kringstrykande lös person, hvilken Gustafsson några år förut i sin egenskap af fjerdingsman häktat och förskaffat några års straffarbete.1)
Detta var allt, hvad såväl jag som allmänheten d.
s. å. hade erfarit om saken; både skådeplatsen för mordet och aktörerna i dramat voro för mig och somnambulen fullkomligt okända.
Nyssnämnda dag, d.
företog jag, som hade grundade anledningar att tro på en delvis framgång af ett sådant försök, ett experiment med en somnambul, fröken Agda Olsen, för att försöka, huruvida i ett sådant fall som detta några upplysningar kunde på i fråga varand$ väg erhållas.
Ledsamt nog hade domaren i orten, som lofvat vara närvarande, fått förhinder; somnambulen söfdes i närvaro af min hustru och erhöll därpå befallning » att uppsöka mordstället och se hela tilldragelsen, följa mördaren på hans flykt samt beskrifva denne, hans bostad och motivet för mordet ».
Fröken Ö. yttrade härpå under liflig sinnesrörelse och med ibland till och med våldsamma gester följande, som af mig togs till protokoll och här med noggrannhet in extenso återgifves:
» Det är mellan tvänne byar — jag » - ser en landsväg i en skog — nu kommer den — bössan — nu kommer han åkande — hästen blir rädd för stenarne — håll hästen!
håll hästen!
— nu — nu dödar han honom — han
*) Denna uppgift om den misstänkte personen har jag sedan fått veta endast förebiirits.
för att i trygghet insöfva de verkligt misstänkte.39°
låg på knä när han sköt — blod — blod — nu springer han i skogen — tag honom — han springer åt motsatt håll mot hästen i många krokar, ej på någon gångstig.
— — — — Han är klädd i mössa- och gråa kläder — cen-dréhår, långt, stripigt, ej klippt på länge — blågrå ögon — - lömskt utseende — - helt mörkbrunt skägg; — han brukar arbeta i jorden.
— Han har visst skurit sig i högra handen — * han har ett ärr eller en strimma mellan tummen och pekfingret.
— Han är skygg och feg.
Mördarens bostad är ett rödmåladt trähus, beläget en liten bit från landsvägen; på nedra botten ett rum, hvarifrån man kommer in i köket och från detta åter ut till förstugan; vidare finnes det ett större rum utan kommunikation med köket.
Vissefjerda kyrka ligger snedt till höger, då man står i förstugan.
Orsaken är ovänskap; det är precis som om han hade köpt något — tagit något — ett papper.
Han gick hemifrån vid dager — mordet skedde i skymningen. »
Härefter väcktes fröken Olsen och hade, som alla mina somnambler, fullt reda på, hvad hon sett, hvilket på henne gjort ett mycket lifligt intryck; hon gjorde äfven åtskilliga tillägg, hvilka dock ej af mig upptecknats.
Den 6 November (måndag) träffade jag Fröken Olsen, som i ett mycket upprördt tillstånd för mig berättade, att hon på gatan mött » mördaren från Vissefjerda » med en yngre person, eskorterade af två poliser och gående från polisvaktkontoret till cellfängelset.
Jag uttryckte genast tvifvel om att hon sett rätt, dels på grund af att personer på landet vanligen häktas af landtpolis, dels därför att sådana alltid direkt uppföras till cellfängelset.
Då hon emellertid envist vidhöll, att det var den person, hon sett i sömnen, begaf jag mig till polisvaktkontoret.
På min förfrågan, om man häktat någon misstänkt för ifråga varande brott, svarade en konstapel, att så förehölle sig och att, då de införts till staden, på söndagen, hade de öfver natten förvarats i polisens häkte och .därefter gående fått begifva sig till fängelset, åtföljda af tvänne konstaplar.
Om hvad som i Öfrigt förekom vid mitt besök å polisvaktkontoret har Poliskonstapeln I.
Ljung benäget meddelat följande berättelse.
» Af förekommen anledning får] ag härmed afgifva följande berättelse, rörande det tillfälle då Hr D: r A. Backman i Kalmar inställde sig å polisvaktkontoret och af mig som han visste2) varit behjälplig vid gripandet af för mord å hemmansegaren Peter Johan Gustafsson i Buggehult tilltalade förre hemmansegaren Niklas Jonasson och hans son Per August Niklasson i Lassa-måla af Vissetjerda socken, vid hvilket tillfälle Herr D: r Backman sade sig medelst hypnotisering af en qvinna erhållit åtskilliga upplysningar rörande mordet.
I. Gustafsson hade blifvit mördad den 24 oktober 1888, antagligen vid kl. 4 e. m. å allmänna vägen emellan byarne Buggehult och Lassemåla.
3) Då jag flera månader därefter första gången såg den supponerade mördaren; kunde jag öfvertyga mig om signalementets riktighet; han var flintskallig, men hade låtit håret i nacken växà långt samt genom att kamma fram det täckt kalheten fullkomligt.
2) Fått reda på det af en annan konstapel i yttre rummet vid samma tillfälle.
Backman.39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ".
Den 4 november blefvo ofvannämnda personer, såsom skäligen misstänkte .för mordet, häktade af Poliskommissarien (i Kalmar) J.
Malmberg, vid hvilket tillfälle jag var närvarande,
6 nov.
s. å. inställde sig Herr D: r Backman å poliskontoret med begäran att få tala vid poliskommissarien, men som han för ögonblicket icke fanns på platsen, vände han sig till och med anledning af en medhafd promemoria, hvilken han för mig uppläste, gjorde mig åtskilliga frågor rörande stället, der mordet blifvit begånget, de för mordet misstänktes bostad, m. m.
Vid detta tillfälle beskref D: r Backman alldeles noggrannt husets utseende, dess inredning, huru rummen voro belägna, där de misstänkta bodde, Niklas Jonassons signalement fullt öfverensstämmande med verkligheten.
Herr doktorn frågade mig äfven, om jag observerat, att N. Jonasson skulle hafva ett ärr i högra handen, hvilket jag då icke iakttagit, men nu senare gjort mig förvissad om, att det verkligen förhåller sig så — • detta ärr uppger dock Jonasson hafva uppkommit till följd af en bulnad.
Ett af Herr D: r Backmans påstående, att man från de förmenta mördar-nes bostad skulle kunna se församlingens kyrka — eller någon annan — öfverensstämde icke med sanna förhållandet.
Min fullkomliga öfvertygelse är, att D: r Backman omöjligen på vanlig väg kunnat erhålla dessa upplysningar, ali den stund jag ock vet, att den hypnotiserade qvinnan vid det tillfället aldrig sett Yissefjerda socken och således ej kunde hafva ringaste aning om, hur stället såg ut.
Sanningsenligheten af denna min berättelse bekräftar jag på heder och samvete.
Kalmar den 27 Juni 1889.
(Signeradt) I.
Ljung
Poliskonstapel i Kalmar. » (Sigill.
Den långa rättegången gaf vid handen, att Gustafsson fått i uppdrag att för Jonassons räkning i sitt (Gustafssons) namn inköpa den senares på exekutiv auktion försålda egendom (ett s. k. tjufköp), hvilket Gustafsson också gjorde, hvarefter han för egen räkning behöll den.
De anklagades uppgifter voro mycket sväfvande; fadern hade ett med synnerligen omsorg preparerat alibi, i hvilket dock fattades så lång tid, som bevisligen kunnat räcka till för att utföra dådet; sonen sökte bevisa sitt alibi genom tvänne vittnen, som dock sedan erkände sig hafva vittnat falskt och blifvit af honom tubbade därtill, då de (vittnena) af annan orsak voro fångar å fängelset.
Ehuru allvarsamma bevis mot de anklagade förekommo, blefvo de dock i brist på full laglig bevisning ställda under framticbns dom.
Som jag i början af min uppsats nämnde, har jag någon gång vid försök af detta slag tillvägagått så, att jag låtit mediet, vaket, skåda in i en liten kristall, infattad i en svart träskifva (Hansens modell).
3) Det gör det dock, om man tänker sig, att man kunde se tvärs igenom en större skog.
B — n.
2639°
Jag inskränker mig till ett exempel, hvilket dock skulle kunna förklaras genom tankeofverföring, emedan en om den skildrade händelsen medveten person fanns i rummet närvarande.
Mediet, Fröken Olsen, erhöll af mfg tillsägelse att inuti kristallen skåda, hvad den tillstädesvarande Fröken * * kvällen förut hade haft för sig.
Efter några ögonblick sade hon sig i kristallen se en äng och på den ett antal (hon uppgaf här det riktiga antalet) personer, herrar och damer, som dansade och drucko champagne, hvilken syn föreföll henne alldeles otrolig, emedan man då befann sig i november, en årstid som här i landet ej brukar väljas för dylika nöjen.
Äfven en del andra detaljer uppgåfvos, men antecknades ej; samtliga uppgifter voro dock enligt hvad Fröken * * efteråt upplyste fullt riktiga.
Jag har några gånger försökt att utröna, huruvida verkligen en somnambul skulle kunna skåda något, som ännu ej händt; men försöken lämpa sig af många skäl ännu åtminstone ej för offentligheten.
Jag inskränker mig därför till att anföra endast tvänne, hvilka synas mig i flera afseenden egendomliga.
Några dagar fore jul 1888 söfde jag Fröken Hilda Ljunggren och anmodade henne att gå upp till Stockholms slott och där se konungens julklappar så, som de skulle vara ordnade julaftonen.
Hon skildrade därpå, fast med stor svårighet, några saker, som af mig upptecknades; hon såg dem placerade i ett rum och beskref, för att taga ett exempel, ett tygstycke af konstväfnad, sådan som finnes på Föreningen Handarbetets vänner i Stockholm, liggande utbredt öfver en soffa, dock kunde lion ej säga huruvida det vore ett soff-Öfverdrag, ett dörrförhänge eller en gardin.
En annan sak, en bild som hon kallade den, kunde hon ej betrakta, emedan från densamma utgick ett så starkt ljus att » det gjorde ondt i hennes ögon ».
Redaktören för Kalmartidningen Barometern har benäget meddelat följande intyg:
Redaktionen af Kalmartidningen Barometern.
» Undertecknad får härmed på därom framställd begäran sanningsenligt intyga, att jag den 23 December 1888 af doktor Alfr.
Backman mottog ett försegladt konvolut, hvilket jag noggrannt inom lås förvarade.
Den 28 Dec.
s. å. öppnade jàg i Herrar redaktionssekreterare M. Jonssons och literatör G. Ekerots närvaro detta konvolut, som befanns innehålla en så lydande skrifvelse:
23 Dec.
Hans Maj: t Konungen erhåller bland andra julklappar:
1) En ryttarestaty (icke fristående).
2) Ett etui eller låda af en egendomlig ljusgul färg.
3) Någonting ovanligt, ej närmare bestämbart, men glänsande och cirka i fot högt; nedre delen i pelarform.39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ".
4) En portefeuille i brunt och svart, pressad, innehållande taflor eller ritningar.
5) En bordstudsare.
6) Ett tygstycke (eller sofföfverdrag) af konstväfnad.
7) En bild med ett riktigt ljushaf omkring.
8) En urna af porslin, blommigt på ljus botten.
17 Juni 1889.
G. Hj.
Petersson.
Redaktör för Barometern.
Att den skrifvelse, som omförmälda konvolutet innehållit, är af samma lydelse som här ofvan citerats, intyga sanningsenligt:
(Signeradt) Martin Jonsson.
Gunnar Ekerot. »
Ledsamt nog har jag för att verifiera uppgifterna icke haft andra uppgifter att tillgå än dem tidningarne lemnat och dessa hafva blott upptagit några, ej alla af konungens julklappar.
Tidningarnes uppgifter voro:
» Konungen erhöll bland annat:
Af drottningen ett antikt bord i barockstil med förgylda och snidade fötter, gardiner och portièrer samt stakar till sitt skrifbord, allt inköpt från handarbetets vänner; af kronprinsparet två forsilfrade lampetter af drifven koppar — — — samt ett spelbord; — --- af prins Carl en läderportfölj — — — af kronprinsessan af Danmark en porslinsvas.
Bland konungens många julklappar funnos åtskilliga större fotografier.
Att ofvanstående är att läsa i Kalmartidningen Barometerns nummer för den 29 dec.
1888 intyga härmed:
Gunnar Ekerot.
Martin Jonsson.
Någon gång har jag, som ofvan antydts, låtit somnambulen från en s. k. ledares mun höra svaren.
Härvid har Alma öfverraskat alla med att i allmänhet förvånande bra prononcera engelska, ehuru hön aldrig hört de uttalade namnen, samt därjämte visat sig ha en märkvärdig förmåga att hitta i London och lemna uppgifter om gators och platsers läge, hvilka varit fullkomligt obekanta för alla närvarande.
Om ett sådant försök vittna nedanstående intyg: » På begäran af herr D: r A. Backman intygas:
Att Hr D: r Backman d.
13 i denna månad till mig aflemnat ett tillslutet och försegladt konvolut med begäran, att jag skulle förvara detsamma och öppna det å dag, som af honom tillkännagafs;
att jag mottagit konvolutet och haft det förvaradt hos mig i en tillåst låda; samt att jag i dag på D: r Backmans begäran brutit förseglingen och öppnat konvolutet, hvilket befanns innehålla ett papper med följande påskrift: » Kalmar d.
22 innevarande deeember månad kommer Whitechapelmör-daren att föröfva sitt sista mord i London.
Detta kommer att ske kl. x / 2 11 på aftonen å en gata, hvars namn, prononceradt på svenskt manér börjar
3) Slottet är upplyst med elektriskt ljus.39°
med Black — (sannolikt Blakesley street).
Hvarom jag härmed velat aflägga vittnesbörd.
Backman. »
28 Dec.
(Signeradt) Oskar Mellin.
Rådman.
» Qvinnomorden i London.
Från nämnda stad telegraferas d.
22 dns.
I natt fann man i qvarteret Poplar en ännu okänd qvinna af omkring 30 års ålder, strypt under omständigheter, som göra det troligt, att den mördade är ett offer för mördaren från Whitechapel, hvilken måhända nu börjat att begagna sig af ett nytt sätt att mörda.
1888 intygas härmed:
(Signeradt) Gunnar Ekerot.
Martin Jonsson. » *)
Jag känner mer än väl själf svagheten i de sålunda af mig framlagda försöken, men jag tror, i likhet med prof. Richet, att dylika försök ehuru osäkra, dock tydligen visa, att vi här ha att göra med en hittills icke erkänd egenskap hos människan och hvilken förtjänar att genom vetenskapligt ordnade försök utforskas och konstateras.
Kunna dessa mina anspråkslösa försök i någon mån bidraga att egga till vidare forskningar i saken, så anser jag mig hafva vunnit målet med dess upptecknande.
Kalmar i Aug.
En granskning af de samtida engelska tidningarna har ej bestyrkt denna uppgift, som stod att läsa i hela den svenska pressen, bl.