Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreskriften i instruktionen för generalfälttygmästaren »att han i egenskap af chef förer befälet öfver artilleriet», och i Kongl. Maj:ts bref af den 29 April 1830, (stadgar för nuvarande organisation), »att artilleriofficerare endast må utnämnas till grad och lön, men icke till särskilda befattningar i afseende på tjenstgöringen; att generalfälttygmästaren och chefen för artilleriet må ega att efter utnämningen beordra hvar och en till den tjenstgöring inom vapnet, han pröfvar nyttigast och hvartill olika skicklighet hos individen föranleder», samt slutligen stadgandet: »att batteriernas och kompaniernas nummerordning går inom hela vapnet», antyda att ofvannämnde grundsats i åtskilliga fall varit erkänd, ehuru den icke på långt när blifvit tillämpad.
Af artilleriets beskaffenhet följer, att ett stort antal af dess officerare — alla de, som ofvan blifvit hänförda under benämningen staben — tjenstgör utom regementena.
Men ehuru dessa icke hafva något med regementena att skafta, äro de, enligt nuvarande organisation, med sina löner derstädes anställde.
Detta kan icke vara rigtigt.
Vidare äro, med undantag af tvenne platser (chefen för artilleristaben och fälttygmästaren), alla regementsofficerare och de mest ekonomiskt fördelaktiga beställningarne inom kaptensgraden fästade vid regementenas 158 stationer, hvilket helt naturligt har till följd, att de flesta af dem egna sig uteslutande åt den rent praktiska tjenstgöringen, och att få med större håg och nit omfatta verksamheten i den andra riktningen, hvarigenom det scientifika elementet inom vapnet kommer, såsom lätt inses, att stå tillbaka.
Vid befordringar ingifver nu regementschefen förslag.
Helt naturligt tänker han dervid på sitt regemente i första rummet, d. v. s. på de der tjenstgörande, och vapnets fördel kommer i andra rummet.
Generalfälttygmästare!! kan visserligen föreslå en annan, men sådana olika åsigter hos det högre befälet måste föranleda många olägenheter, oberäknadt enskilda obehag och missnöjen.
Vapnets fördel bör stå i främsta rummet och organisationen bör icke lägga hinder häremot, ty sådant medförer förr eller senare vapnets förfall.
Till följd häraf anse kommitterade det vara riktigast, att ett artilleri, icke talrikare än det svenska, i likhet med det norska, icke fördelas i fristående regementen, utan att den inom ett visst område förlagda artilleristyrka väl har en artilleribefälhafvare, men att chefen för artilleriet är hela corpsens chef.
I samband med denna grundsats bör befordran för officerare gå inom hela vapnet och icke inom regementena.
Detta medförer dessutom för vapnet flera väsentliga fördelar.
Att alla sker lika rätt, och att slumpens välde inskränkes, utöfvar ett godt moraliskt inflytande.
Det inträffar nu ganska ofta, att officerare, som i subalterngraden haft en viss tur sinsemellan, erhålla i kaptensgraden en helt olika, utan att skicklighet och duglighet dertill något bidragit.
Ett förebyggande af sådana ojemnheter synes vara en synnerligen stor vinst.
En annan fördel, som befordran inom hela artilleriet medförer, är, att en större rörlighet inom vapnet och en lifligare håg för detsamma uppstår.
Detta torde blifva händelsen isynnerhet med de yngre officerarne.
Då en ung officer anställes vid ett regemente, der hans ständiga förblifvande mera är undantag än regel, blir han mindre böjd att begränsa sin synkrets inom de der rådande tjänstgöringsförhållanden, utan håller tankarne vakna för sitt yrke i allmänhet, på det han vid förflyttningen till en ny verksamhet icke må behöfva stå tillbaka för sina nya kamrater och komma i förlägenhet inför sitt nya befäl; han blir äfven mindre böjd att tidigt inlåta sig i sådana ekonomiska förhållanden, som förminska hågen för tjensten.
En ytterligare fördel är, att ensidighet och fördomar regementena emellan upphöra, samt att det, som är godt och fördelaktigt på ett ställe, äfven banar sig väg till de andra, och att befintliga brister genom jemförelserna småningom försvinna.
Att för närvarande en viss ensidighet inom regementena är rådande, lärer icke kunna förnekas.
Hvarje regemente liksom sluter sig inom sitt skal, går sina egna vägar och vidhåller företrädet af derstädes rådande förhållanden.
Detta är en helt naturlig följd deraf, att då aldrig förflyttningar af den tjenstgörande officerspersonalen regementena emellan eger rum, och då ej heller någon gemensam tjenstgöring, hvarken å läger eller annorstädes, kommer vid artilleriregementena ifråga, såsom händelsen är vid infanteriet och kavalleriet, så komma officerare vid det ena artilleriregementet sällan eller aldrig i tillfälle att lära känna förhållandena vid det andra.
Härtill kan äfven räknas den fördomsfulla striden om företrädet ridande och åkande artilleriet emellan, ytterligare befordrad genom den stora olikheten i uniform, hvilket allt tillsammanlagdt förorsakat, att man mången gång, med åsidosättande af den rent artilleristiska utbildningen, å ena sidan företrädesvis sträfvat att vinna den afundade hastigheten och å den andra att upparbeta denna, för att icke blifva upphunnen.
Man glömmer kanonen för hästarnes skull; man förgäter, att pjeserna äro lika för alla; att det är dessa som tala vapnets tungomål; att på det sätt och med den kraft, detta språk talas, beror uppnåendet af stxddens ändamål och vapnets ära.
Det torde lätt inses, huru mycket dessa ojemnheter skulle försvinna, om officerare från ena stationen förflyttades till en annan, bytte om förhållanden, samt med egna ögon och på nära håll vunno en ny erfarenhet.
Man skulle säkerligen då bättre känna, att det första vilkoret är att vara artillerist, och att det öfriga alltid bör stå i andra rummet.
Det är likaledes bekant, att åtskilliga tjenstgörings- och 159 ekonomiska förhållanden äro olika vid alla tre artilleri-regementena.
Visserligen kunna ortliga omständigheter betinga åtskilliga olikheter, men att i de flesta fall ett af de förevarande förhållandena är för alla det bästa, lärer icke kunna betviflas.
Det är påtagligt, att denna genom officerarnes förflyttning uppkomma vexelverkan af åsigterna skall fördelaktigt inverka på alla ställena och så småningom bereda väg för att det bästa, här som annorstädes, toge ut sin rätt.
Särskildt bör äfven tagas i betraktande nyttan af att officerare emellanåt få tjenstgöra i hufvudstaden, lära känna det högre artilleribefälet, se samhällslifvet i en stor stad, der tillfälle gifves att göra bekantskap med flere utmärkte män, hvilket allt vidgar menniskans synkrets.
Svenska artilleriet är det enda i Europa, der befordran för hela officerspersonalen till och med majorsgraden sker efter inom regementet uppgjordt förslag.
I Norge, Danmark, Belgien, Frankrike, Italien, Österrike går befordran till alla officersgraderna i tur inom hela vapnet; i Preussen visserligen till och med kaptensgraden inom regementet, men vid befordran till major och derutöfver alltid inom hela vapnet.
Såsom en olägenhet af detta befordringssätt torde invändas, att det medförer betydliga rubbningar i personernes enskilda ekonomiska förhållanden och att de utsättas för stora kostnader.
Men då grundsatsen en gång är antagen, förebygges vanligen inträdet i fästande förhållanden, så framt icke gynnande omständigheter sådant medgifva.
Skulle det oaktadt, vid befordran till högre plats på annan ort, någon sätta ett högre värde på sin innehafvande bostad, bör han här, liksom i Norge och på flera andra ställen, få afstå eller vänta.
Staten är mera gagnad af de tjenare, som sätta det allmännas fördel framför den egna, än af dem som göra tvertom, och det är skäligt, att vågskålen lutar något mera till fördel för de förre, än för de senare.
Förbindelserna emellan artilleriets hufvudstationer äro dessutom numera så lättade, att flyttningar kunna ske med betydligt mindre svårighet än förr.
Ett annat förväntadt inkast emot det nu föreslagna är, att officerare, förflyttade från åkande till ridande artilleriet och tvertom, icke känna till exercis och instruktion på sin nya plats.
Stor brist i den praktiska befäls-utbildningen vore för handen, om icke hvarje officer inom kort tid skulle kunna sätta sig in uti alla delar af exercis-reglementet, vare sig det för åkande, fot-, ridande eller fästnings-artilleriet.
Sammanslås artilleriet till en corps, måste befäls-exercisen innefatta sådana öfningar i alla grenar af vapnet, och den officer vore illa lottad, som icke efter en kort öfning skulle kunna reda sig vid hvilketdera nytt slag af artilleri, dervid han till tjenstgöring blefve anställd.
En olägenhet, ehuru af mera enskild natur, som tillämpningen af de nu föreslagna grundsatserna skulle medföra, är den enskilda pensionering, som gifves officerare ur de vid regementena inrättade särskilda kassor.
Kommitterade äro dock förvissade om, att ett sammanslående och ordnande af dessa kassor till ett helt för alla officerare vid vapnet icke allenast utan stora svårigheter låter sig göra, utan äfven skulle åstadkomma en öfverensstämmelse i afgifter och bidrag, som ytterligare utjemnade olikheterna inom vapnet.
Efter att nu hafva framställt de vigtiga fördelar för vapnet, som de föreslagna grundsatsernas tillämpning vid organisationen skulle medföra, öfvergå kommitterade till framläggandet af de allmänna grunderna för denna organisation, och hafva härvid, så vidt ske kunnat, sökt göra dem gällande i det här afgifna mobiliserings-förslaget och dertill hörande bilagor.
En annan grundfråga härvid har varit, huruvida stammen uteslutande skulle förblifva värfvad eller till en del af indeld natur.
Ehuru det sistnämnda i afseende på manskapet otvifvelaktigt skulle medföra flera fördelar, hafva kommitterade dock ansett första hindret möta deruti, att indelda infanteriets eller kavalleriets svaga stam icke medgifver någon minskning, hvilket skulle blifva förhållandet om en del deraf gjordes till artilleri, såvidt ej värfvadt infanteri eller kavalleri till lika stor styrka genast uppsattes i det indragnas ställe.
Vinsten af 1(50 en sådan anordning skulle då endast blifva en förändring, oberäknadt svaghet under öfvergången.
Ett annat hinder äro de stora svårigheter och ökade kostnader, som ovilkorligen skulle uppstå vid utbildningen af såväl befäl som trupp.
Kaserner, ridhus, läro- och gymnastik-salar m. m. finge byggas å de nya orter, der dessa indelda artilleri-stationer skulle förläggas, hvilket säkerligen uppginge till stora summor.
Den största svårigheten vore dock, att vid ett indeldt artilleri kunna påräkna ett befäl med riktning till de special-kunskaper, detta vapen fordrar.
Jordbruket, dess omsorger och dess affärs-verksamhet tillhöra väsendtligen lifvet på roten, och då man besinnar den tid och möda det fordrar samt det för hågen lockande, som denna numera lyftade näringsgren erbjuder sina idkare, är att befara, att den indelde artilleriofficeren företrädesvis skulle egna håg och lust häråt, och eftersätta utbildningen i sitt yrke, hvilket, vid dess speciela och vetenskapliga art, vore vida skadligare, än sådant vore för infanteri- eller kavalleri-officeren, hvilken jordbruket och landlefnaden på långt när icke lika mycket från sitt yrke aflägsnar.
I betraktande af alla dessa skäl hafva kommitterade ansett, att artilleriet fortfarande bör utgöras af värfvad stamtrupp.
Förslag till hufvudgrundcr för artilleriets organisation Artilleriets sammansättning, indelning och styrka.
Svenska artilleriet utgör en enda corps, benämnd:
Kongl, svenska artilleriet, öfver hvars personal generalfälttygmästare!! förer med chefs makt och myndighet befälet.
Personalen utgöres på fredsfot af: 1 generalfälttygmästare (tillhörande generalitetet). 3 regements-trumpetare. 4 öfverstar. 8 divisions-trumpetare. 5 öfverste-löjtnanter.
19 batteri-trumpetare. 9 majorer.
105 förste konstaplar.
32 äldre kaptener.
220 andre konstaplar.
32 yngre kaptener. 67 afdelnings-trumpetare.
56 löjtnanter. 50 batteri-handverkare.
59 under-löjtnanter.
2,489 artillerister. 3 stallmästare.
1 förste öfverfyrverkare. 3 regements-pastorer. 2 andre öfverfyrverkare. 3 auditörer. 22 fyrverkare. 3 regements-läkare. 8 förrådsförvaltare. 3 förste bataljons-läkare.
14 tyg-skrifvare. 6 andre bataljons-läkare. 2 verkmästare. 3 regements-skrifvare. 7 besigtnings-rustmästare. 1 sekreterare.
18 handverks-mästare. 3 regements-hästläkare. 24 handverks-gesäller. 3 batteri-hästläkare. 21 rustkammar-smeder. 54 styckjunkare. 9 stockmakare. 7 tyg-underofficerare. 1 tunnbindare. 51 förste sergenter. 4 handverkare. 61 andre sergenter.
Denna personal fördelas uti stab samt artilleri-batterier och kompanier.
Med afseende på batteriers och kompaniers lämpliga förläggning, ställas de under brigadbefäl med hvar sin hufvudstation.
Dessa brigadbefäl blifva tre.
Det första innefattar:
Stockholm, Vaxholm och Norrland (Sundsvall) med Stockholm till hufvudstation; det andra: 161 Göteborg, Carlsten och Carlsborg med Göteborg till hufvudstation; det tredje: Kristianstad och Landskrona med Kristianstad till hufvudstation.
Artilleriets stab lyder omedelbart under generalfälttygmästarens befäl.
Vid hvardera brigaden föres militära och disciplinära befälet af en öfverste.
Allt öfver- och underbefäl samt civilstat åtnjuta lön på artilleriets stat, men anställas till tjenstgöring på staben eller brigaderna.
All nummerstyrka, således äfven den på fältfot för staber, parker och reservbatterier afsedda, fördelas på fredsfot emellan fältbatterierna och depötkompanierna.
I öfverensstämmelse med dessa grunder fördelas artilleriets personal som följer:
Artilleriets stab. 6 regements-officerare.
Desse äro afsedde att tjenstgöra: 1 som fälttygmästare.
1 » chef för generalfälttygmästarens stab. 3 » tygmästare.
1 » artilleribefälhafvare på Gotland. 10 kaptener.
Desse äro afsedde att tjenstgöra: 1 som inspektör öfver gevärstillverkningen.
1 » » » kanontillverkningen.
1 » modell- och konstruktions-officer. 6 vid tygstaten.
1 som befälhafvare för fyrverkare-corpsen.
1 sekreterare, som för artilleriets stab bestrider samma tjenst som regements-skrifvarne vid artilleri-brigaderna. 7 tyg-underofficerare.
Fyrverkare-corpsen.
Denna förblifver i oförändradt skick.
Tygstaten.
Denna utgöres af den för närvarande å artilleri-regementena fördelade tygstatspersonal, hvilken fördelas på artilleriets hufvudförråd, fabriker och verkstäder på sätt generalfälttygmästaren bestämmer.
Vid hvarje hufvudförråd är såsom befälhafvare och tygmästare anställd en af de till artilleriets stab hörande regements-officerare och såsom ytterligare befäl nödigt antal af de här ofvan på staten upptagne kaptener samt till särskild tjenstgöring kommenderade subaltern-officerare.
Tygstatskompanierna, med undantag af underofficerarne, upphöra att utgöra särskilda delar af tygstaten, och den motsvarande behöfiiga styrkan utgår såsom handräckning från den vid hufvudförrådet förlagda artilleri-styrka.
De å artilleriets stab upptagne regements-officerare äro sådane, som till följd af deras befattningars vigt för vapnet böra innehafva denna grad.
Fälttygmästaren, chefen för generalfälttygmästarens stab, eller såsom han för närvarande benämnes: chefen för artilleri-staben, och de 3 tygmästarne vid hufvudförråden innehafva för närvarande regements-officers grad och lön.
Artilleri-befälhafvaren på Gotland, som numera, sedan Gotland erhållit sitt eget artilleri, utgörande flera batterier, skall vara dess chef, bör äfvenledes vara en artilleri-officer af regements-officers grad.
Samma grunder, som i afseende på regements-officerare, hafva kommitterade följt vid bestämmandet af de befattningar, som borde tillhöra kaptensgraden.
Ehuru till bestridande af vissa befattningar inom det område, som tillhör artilleriets stab, erfordras åtskillige subaltern-officerare, böra dock dessa endast mera tillfälligt der tjenstgöra, dels på det att de i yngre åren må blifva bättre delaktige af den rent praktiska utbildningen vid brigaderna, dels på det att ett större antal af dem må kunna försökas i båda rikt Land förssa 162 ningarne.
Lämpligast är derföre, att alla subaltern-officerare äro anställde vid brigaderna och tillfälligt kommenderas till annan tjenstgöring.
Kommitterade hafva ansett särskildt organiserade tygstats-kompanier vara mindre lämpliga, enär arbets-skicklighet i en viss gren på detta sätt endast af få vinnes, och detta med åsidosättande af all annan militärisk användbarhet.
Fördelaktigare är derföre, att ett motsvarande antal manskap från den vid hufvudförrådets station förlagda artilleri-styrka någon längre tid tjenstgör vid tygstaten.
Härigenom vinnes en bland truppen mera allmänt spridd arbetsskicklighet, som synnerligen kommer parkerna till godo vid artilleriets försättande på fältfot.
Dertill kommer, att man då till handräckningsmanskap vid tygstaten kan använda äldre artillerister och behålla de yngre i tjenstgöring vid batterierna samt göra utbyte af karlar, som ej befinnas passa till denna slags tjenstgöring.
Detta kan icke nu verkställas, då manskapet anvärfves direkte till tygstats-kompanierna och således endast der kan tjenstgöra.
Artilleribrigaderna.
Första artilleribrigaden innefattar befäl, stamtrupp och civilpersonal för: 8 åkande fältbatterier, (förlagda i Stockholm). 2 fot » ( » i Sundsvall). 2 depötkompanier fästningsartilleri, (förlagda å Vaxholm).
Staber, parker och stamtrupp till reservartilleriet.
Andra artilleribrigaden innefattar befäl, stamtrupp och civilpersonal för: 6 åkande fältbatterier, (förlagda i Göteborg). 2 fot » ( » å Carlsborg). 2 depötkompanier fästningsartilleri, (förlagda å Carlsten).
Tredje artilleribrigaden innefattar befäl, stamtrupp och civilpersonal för: 5 åkande fältbatterier, (förlagda i Kristianstad). 2 fot » ( » i Landskrona).
Hvarje batteri består af 6 kanoner under befäl af 1 kapten.
Till hvarje åkande (eller ridande) batteri höra följande officerare: 1 kapten, batterichef, 1 kapten, park chef, 1 löjtnant och 2 underlöjtnanter, afdelningschefer.
Till hvarje fot-fältbatteri höra följande officerare: 1 kapten, batterichef, 1 kapten, parkchef, 1 löjtnant och 1 underlöjtnant, afdelningschefer.
Till hvarje depötkompani höra följande officerare: 1 kapten, kompanichef, 1 löjtnant, 1 underlöjtnant.
Med iakttagande häraf fördelas officerarne emellan artilleri-brigaderna på följande sätt:
Till första artilleri-brigaden hörer: 1 öfverste, förande brigadbefälet i 3 andre regements-officerare f officerare till: 8 åkande batterier 2 fotbatterier 2 depötkompanier staber och parker
Till andra artilleri-brigaden hörer:
Regements-officerare.
Löjtnanter.
Underlöjtnanter.
— 16 8 16 — 4 2 2 — . 2 2 2 — — 10 5 4 22 22 25 163 1 öfverste, förande brigadbefälet i 3 andre regements-officerare \ officerare till: 6 åkande batterier 2 fotbatterier 2 depötkompanier staber och parker Regements-officerare. 4 Kaptener.
12 4 2 6 2 2 9 12 2 2 3 Till tredje artilleribrigaden hörer: öfverste, förande brigadbefälet l andre regements-officerare officerare till: åkande och ridande batterier fotbatterier 18 19 19 Regements-officerare.
Underlöjtnanter. staber och parker Förslaget (Bil. D.) visar 10 4 5 2 8 10 2 3 4 14 15 15 för öfrigt hela den personal, som på fredsfot blifvit tilldelad artilleribrigaderna.
Till förtydligande häraf bör nämnas, att all nummerstyrka, äfven reservbatteriernas 352 stam-artillerister, blifvit fördelad på de föreslagna 25 fältbatterierna och de 4 depötkompanierna.
Hela den personal, som på fredsfot tillhör ett åkande, ett fot-batteri samt ett depötkompani är följande:
Ett åkande batteri (på fredsfot).
Kaptener 2 Löjtnant 1 Underlöjtnanter 2.
Styckjunkare 2.
Sergenter ....
3 Förste konstaplar . 4.
(Vid Andre » 8.
Batteri-trumpetare 1.
Afdelnings-trumpetare 3.
Batteri-handverkare . 2.
Stam-artillerister . 95.
(Vid batteri med udda nummer inom l:a och 2:a brigaderna 5)
Ett fotbatteri Ett depötkompani (på fredsfot). (på fredsfot). Kaptener ....
. 2.
Löjtnant 1.
Löjtnant 1 Underlöjtnant . . 1.
Underlöjtnant ....
1 Styckjunkare . . 2. Styckjunkare ....
1, Sergenter .... . 4.
Sergenter 2, Förste konstaplar. . . 3.
Förste konstapel . 1.
Andre konstaplar . . 8.
Andre konstaplar 5. *) Orsaken härtill är, att de 7 förste konstaplar, som i tält äro afsedde till parkerna, fördelaktigast under fred anställas vid da åkande batterierna och derföre fått plats vid hvartannat af de till de två första brigaderna hörande 14 batterier. 164 Trumpetare i nummer . 1.
Trumpetare i nummer . 1.
Batterihandverkare . . 2.
Stam-artillerister.
. . 60.
Stam-artillerister . . .74.
Bilagde förslag (Bil.
C.) bestämmer närmare fördelningen af det svenska, artilleriets hela personal såväl på staben som på brigaderna.
Detta förslag utvisar följande förändringar i hela artillericorpsens personal:
I stället för nuvarande 3 öfverstar har antalet blifvit ökadt till 4; I stället för nuvarande 3 öfverstelöjtnanter äro upptagne 5 sådane ; I stället för nuvarande 13 majorer äro bibehällne endast 9, hvarigenom antalet regementsofficerare på det hela blifvit minskadt med 1; I stället för nuvarande 26 yngre kaptenslöner äro dessutom upptagna de tre informationskaptenslönerna, som hittills ej utgått utan användts till andra ändamål; och tillika hafva 3 löjtnantslöner uppflyttats till yngre kaptenslöner, hvilket ökat dessas antal till 32, men minskat löjtnantslönernas antal till 56.
Tillkommit hafva: 3 batterihästläkare, 6 styckjunkare, 23 sergenter, 3 batteritrumpetare, 2 afdelningstrumpetare, 6 förste konstaplar, 51 andre konstaplar, 16 batterihandverkare och 160 artillerister; Indragne hafva blifvit: 3 bataljonspredikanter.
Emellan exercistiderna permitteras för kronans räkning af fyrverkarecorpsen 5 och af artilleribrigaderna 1,026 artillerister.
Man har ansett sig kunna minska regements-officerarnes antal med 1, då sådant i mobiliseringsförslaget visar sig möjligt, och då det för fredstjenstgöringen äfvenledes utan svårighet låter sig göra.
Regementsofflcers-befattningarne vid artilleribrigaderna böra icke i allmänhet blifva af så ansträngande natur, att icke tjenstgörings- och exercisåligganden med det i förslaget upptagna antal väl kan bestridas.
Kommitterade anse för öfrigt, att det finnes regementsofficers-befattningar vid artilleriets stab som äro så vigtiga, att de fullt motsvara öfverste och öfverstelöjtnants-befattningarne vid brigaderna.
Dessutom, om man jemför antalet af öfrige officerare med antalet af öfverstar och öfverstelöjtnanter, erhåller man, vid nuvarande antal, förhållandet 31,8: 1, och vid det föreslagna antalet förhållandet 20,*?: 1.
Detta senare jemförelsetal öfverensstämmei äfven i det närmaste med samma tal inom de större infanteriregementena.
Den indragna majorsbeställningen lemnar för öfrigt full tillgång såväl till accordsränta för sig sjelf som äfven till lönetillökningen åt 3 öfverstelöjtnanter och 9 majorer.
Kommitterade hafva föreslagit antalet permitteradt manskap till 1,031.
Denna siffra har uppkommit derigenom, att till det nuvarande antalet permitterade 871 lagts 160, som, enligt hvad förut blifvit anfördt, är det antal, hvarmed permitteringen ansetts kunna ökas.
Första artilleribrigaden skulle då komma att permittera 496; andra brigaden 292 och tredje 238.
Inberäknadt fyrverkarecorpsens 5 man gör den sammanlagda summan 1,031.
Skulle i ofvanstående fördelning några förändringar i följd af tillfälliga förhållanden befinnas nödiga, kunna de fördelaktigast af artilleriets styrelse vidtagas.
För bättre öfversigts skull är å förslaget äfven upptagen fördelningen efter den nuvarande organisationen.
Befordrings- och tjenstgöringsförhållanden.
Majit utnämner på generalfälttygmästarens förslag, upprättadt efter gällande föreskrifter, till grad och lön vid kongl, svenska artilleriet.
Majit bestämmer genom generalordres, på generalfälttygmästarens förslag : på hvilken del af vapnet (stab eller brigad) den befordrade skall tjenstgöra; 165 Officerares och vederlikars förflyttning från artilleriets stab till en artilleribrigad och tvertom, eller från den ena brigaden till den andra; tillsättning af alla befattningar inom artilleriets stab, med regementsofficers grad; Batteri- och kompanichefers tillsättning och entledigande.
Geueralfälttygmästaren föreslår, utan afseende på tjensteålder, den kapten inom vapnet, han anser till batterichefsbefattningen lämpligast; bestämmer såsom hitintills alla öfriga tjenstgöringsförhållanden inom artilleriets stab äfvensom tillfälliga kommenderingar för tjenstgöring inom vapnet i allmänhet.
Indelningen på divisioner upphör såsom fredsorganisation, hvarföre benämningen divisionschefer för regementsofficerarne försvinner.