Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogo3 å nyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott inkomne, samt den a5 sistlidne Junii eftermiddagen på bordet lag» de Betånkanden: Från Lag- samt Allmänna Besvära- och Oeconomie Utjkotten:
Af den i o sistl.
Junii: N:o 91.
I anledning af väckt fråga om tillämpning af s5 Cap, 1 §.
ByggningaBalken på alla för varu-transport nödige vägar.
Af den 16 sistl.
Junii: N:o 119.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 26 sistlidne Mars under Den j Julli f. m. 9 N;o Qg meddeldte Betänkande, rörande anläggande af en Köping uti Frycksände Socken af Wermlands Län.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 10 sistlidne Junii under N:o 120 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 18 sistlidne Mars under N:o i4 meddeldté Betänkande, om Lumpsamlings-skyldighetens upphäfvande, samt om förändrade föreskrifter, i afseende på sättet, att samla lumpor för Pappersbrukens behof; fann Bidderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 7 sisth April eftermiddagen af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande
Herr Dillman, Lars polian, anförde skriftligen:'
(Se Bilagan N:o 1.) Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om icke Herr Dalmans memorial, sorn innefattade anmärkningar vid BevillningsUtskottets den 28 sistledne Junii eftermiddagen återremitterade Betänkande, angående de genom Sto - 10 Den 2 Julii f, m. ra SjöTullen inflytande Bevillnings-medel, kunde till bemålte Utskott remittexas; hvilket bifölls.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 29 sistledne Maji under N:o 92 afgifne samt den a5 sistledne Junii eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte frågor om öfverseende och förbättring af Rikets Oeconomiska och Politie-författningar samt om Lands-* höfdingarnes rått att utfärda vites-förbud m. m.
Jemte förklarande af min tacksamhet för den uppmärksamhet
Utskotten täckts lämna åt de idéer, som jag yttrat, kan jag likväl ej underlåta att vid Utskottens betänkande göra några få anmärkningar.
Hvad sålunda först beträffar frågan om Police-författaingars utfärdande, kan jag, i likhet med Herr Danckvardt, ej gilla, att
Utskotten undandragit sig detta vigtiga ämnes behandling, under förevändning att det tillhörde Constitu tionsUtskottet Vår RegeringsForm känner ej mer ån 5 slags Lagstiftning, nemligen; först stiftning af GrundLagar, hvartill fordras, jern-, te Konungens sanction, alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut.
För det andra Ekono_ mijk Lagjtiftning, hvilken år öfveriåmnad åt Kongl M j.t ensamt, och hvarvid Riksens Ständer ej äga annat ån blott öhsknings-rått.
Det Den i Julii f. m. tredje slågs Lagstiftning år den af Allmän Civil-, Criminal_ och Kyrko-lag, hvartill fordras tre Stånds sammanstämmande beslut och Konungens sanction.
Att Police-iörfattningar icke kunna höra till GnlndLagar, år uppenbart.
Att de icke heller kunna höra til! den Ekonomiska Lagstiftningens område, synes man tydligen kunna finna af 54§ Riksdagsordningen, hvarest en förklaring förekommer på hvad som bör förstås med oeconomiska mål, nemligen de som ”röra Uppfodrings_ och Undervisningsverken, Allmänna Fattigvården, Laridthus hållningen, Bergverken rn. mMan kan således finna, att den oekonomiska Lagstiftningen icke egentligen kan sysselsätta sig med annat, ån den enskilta arbetsflitens reglementariska ledande till dea ali. månna välmågans förkofran.
Den enskiltes förmögenhet och det allmännas välstånd, åro således denna Lagstiftnings yttersta föremål.
Po liceLagen, hvilken deremot har till föremål att förekomma och upptäcka brott, samt att förekomma oordningar och allmänna olyckor, och hvars princip år, att inskränka den personliga friheten, så att den kan bestå med allmän säker, het, kan således omöjligen anses vara af Ekonomisk natur, och följaktligen icke stiftas af Kongl. Maj;t ensam.
Det återstår följakteligen icke något annat sätt, hvarpå den kan stiftas, ån såsom Allmän Civil- och Criminal lag, nemligen af Konung och Ständer samfält; och detia år så mycket tydligare, som PolioeLagen i sjelfva verket icke år annat, ån ett slags Criminal lag. 12 2 Juli i f, di.
Af den omständigheten, att benämningen:
FoliceLag, icke finnes i RegeringsFormen, bör ingalunda kunna dragas den slutsats, att denna Lagstiftning tillhör Kongl. Maj:t enskilt.
Just derföre, att ingen ting finnes derom särskilt stadgadt, bör tvärtom kunna slutas, att detta slags Lagar måste, intill dess annorlunda bestämdt förordnas, stiftas på samma sått, som de Lagar, med hvilka de hafva närmaste förvandtskap, nemligen Allmänna Criminal-lagar. *— Men sorn Kongl. Maj;t synes böra emellan Riksdagarne kunna få efter nödtorft utfärda Policeförfattningar; så har jag trott att de skulle lämpligast kunna behandlas såsom Lag-förklaringar, och följaktligen vid påföljande Riksdag böra Riksens Ständers pröfning underställas.
Äfvenledes måste jag förena mig med Herr Danckvardt i ogillandet af Utskottens Utlåtande i frågan om 1787 års Kungabref.
Vår nu varande RegeringsForm erkänner intet annat stad. gande för Allmän Criminal-Lag, ån det, som blifvit af tre
Stånd beslutadt och af Konungen 8anctioneradt.
Om derföre detta Kungabref, såsom jag förmodar, aldrig blifvit af Riksens Ständer gilladt och som Lag antagit, så anser jag Riksens Ständer blott böra hos Kongl. Maj;t i underdånighet nu tillkännagifva , att det saknar egenskap af
Lag, och följaktligen icke mera må af någon Domstol åberopas.
Detta anser jag så mycket nödvändigare och rättare, som det ifrågavarande Kungabrefvets tillkomst var olaglig äfven enligt 1772 års RegeringsForm, helst den stadgar i 4o §. alt ingeri Lag md af Den 2 Julii f. m. 13 Konungen Jtiftas utan Riksens Stånclers fain„ tycke. __ Jag anhåller således att Betänkandet måtte med dessa mina anmärkningar återremitteras.
Grefve PoJJe, Arvid:
För att riktigt kunna bedöma halten af Herr Cederschjölds anmärkningar, anhåller jag att först få fästa uppmärksamheten på innehållet af hans motion.
Han säger der: att andt ligen hagarne ej alltid i laglig våg tillkommit, hvilket bevises deraf, att PoliceLagJiiftningens område blifvit så ofant. ligt ut;t rackt, ehuru den för GrundLagen är obekant annorlunda än Jåfum Allmän Civiloch Crirninal-lag, i hvilken egenjkap deri ej kunde Jiiftas hvarken af Landshåfdingarrie i Länen eller af OfverStålhdllaren eller ens af Kongl. Majit, utan gemensamt med Riksens Ständer', och föreslår i följd derutaf: att de Allmänna PoliceFörfattningar, Jorn Kongl. Majit kan emellan Riksdagarne blifva nödsakad att låta vidtaga, och hvilka derföre närmaji kunna jemföras med Lag förklaringar, icke borde gälla längre än till näfta Riksdag, dd det Jkulle ankomma på Riksens Ständer, att författningen JäJtftälla eller ogilla.
Så vidt jag ej förloradt förmågan att fatta mening af skrift, lärer Herr Cederschjöld härmed åsyftat att antyda, det Lagstiftande
Makten ej rått förfarit vid utfärdande af sådane författningar och att derföre borde bestämmas den Lagtsiftningsrätt, som åt Konungen uti GrundLagen år lemnad.
I den förra delen hade ingen fråga derom bordt kunna väckas i annan väg ån den? som 14 fich 2 Julii f. m. år utstakad för anmärkningar mot Regeringens Le. damöter; och i den sednare år det fråga om ett bestämdt tillägg i GrundLagen, som måste på samma sått tillkomma, som GrundLagen, och med den äga lika gällande kraft, ty huru ofor. meligt skulle det icke vara, att u!i en Lag, som vid hvarje Riksdag kunde ändras genom frenne Stånds Beslut af Konungen sanctioneradf, vore förklaradt GrundLagens råtta mening?
Gin Herr Cederschjölds motion vunnit bifall, hade visserligen Konungens makt att stifta oeconomiska Lagar, blifvit inskränkt inom ett mindre område, ån det, hvarå den nu utöfvas; men en annan gång kunde detta område genom en Lag, tillkommen på det nu föreslagne knapphändiga sättet, lika lått blifva utvidgad — Jag tror att man bör akta sig för dylika prejudicater, och jag år nästan öfvertygad att, om
Utskotten i denna del af målet yttrat sig annorlunda ån hvad betänkandet innehåller, skulle Herr Cederschjöld, i händelse han icke sjelf väckt motionen, icke kunnat undgå att deremot göra anmärkning.
Herr CederfchjohlI anledning af den sista värde Talarens yttrande, får jag blott förklara , att jag talat om Lagstiftnings_principer i allmänhet, men ej klandrat någon särskilt persons åtgärd vid stiftandet af någon viss
Lag: och kan således omöjligen inse, hvarföre mitt yttrande skulle behöfva klädas i formen af en förseglad anledning till anmärkning.
Uti det nu upplåsta Betänkandet hafva Utskotten uppta - Den s Julii J, m, 15 git en af mig gjord anmärkning emot 2 §:n i KarrimarRåttens instruction, hvarigenom det förmenas KammarRåtten att emot de högre myndigheterne i egenskap af Redogörare, förfara likasom emot de lägre, i afseende på penningars förvaltning, nemligen att pröfva och afgöra Revisorernas anmärkningar.
Sådant stadgandet nu år, får KammarRåtten öfver anmärkningar mot högre redogörare blott afgifva sitt utlåtande i administrativ våg; men ej såsom Domstol upptaga och afgöra anmårknings-frågan.
I stället för att, såsom jag föreslagit, låta detta undantag från regeln förfalla , hafva Utskotten ansett låmpeligt att det administrativa utlåtandet afginge till Högsta Domstolen, och att den komme att pröfva målet i sista instance, innan det ännu i den s:dra blifvit afdömdt, hvilket jag icke kan anse annorlunda ån oriktigt.
Då en allmän Domstol såsom KammarRåtten finnes för afgörande af redovisnings-mål, bör en Collegii Ledamot eller ett helt Collegium så mycket mindre undandragas dess Domsrätt, som under-betjeningen, ofta invecklad i anmärknings-målet, der skall dömas.
Jag får derföre hemställa, örn icke den sednare delen af §;n må anses böra utgå. §:n lyder som följer: ”KammarRåtten åger att upptaga och afgöra : 1:0 ”Anmärkningar, som vid den hos Kam”mar-Råtten skeende sluteliga revision af dit ”inkomna räkenskaper för Kronans eller andra ”allmänna medel och persedlar, kunna rörande i6
Den 3 julii. /. m. ”deras beräkning och indrifvande, samt förvaltning och utgift, uppstå emot ej mindre veder”börande redogörare ån ock så vål de Embets"mån, hvilka det tillhört, att derå hafva vård ”och inseende, som de Tjenstemän, hvilka Upp’’bördsmånnen närmast controllera.”
Dår hade jag trott att §. borde sluta.
Det tillägg jag hade ansett icke böra bibehållas år följande: ”Likväl bör iakttagas, att i händelse frågan ”skulle angå något Kongl. Maj-.ts och Rikets ”Collegium, eller annat publikt Verk, med lika ”värdighet, eller någon deras Ledamot, eller ”ock sådan högre Embetsman, som för 6in befattning år endast Kongl.
Maj:t redo skyldig, ”KammarRåttens åtgärd icke må sträcka sig ”längre, ån att, sedan vederbörande fått del af ”anmärkningen, och deröfver sig yttrat, samt ”för Öfrigt nödiga upplysningar blifvit inhemta”de, till Kongl. Maj;t i underdånighet insända ”handlingarne, jemte eget utlåtande i målet.”
Utom den söndring af redovisnings-måls pröf - ning, som skulle uppkomma genom Utskottens förslag, så måste jag bekänna, att jag icke vet hvilken Embetsman endast år Kongl. Majit redo skyldig för allmänna medel.
Det måtte blott kunna vara Hofvets Embetsmån, som af StatsContoiret emottaga det Kongl. Husets anslagssummor; och om dylika medel behöfver ej särskildt stadgas, emedan Rikets Embetsverk icke hafva Dtn t Julii /. m. hafva att befatta sig med redogörelsen för hvad som ål de Kongl. Personerna blifvit bestämdt.
Jig anhåller på dessa grunder om återremiss af Utskottets betänkande.
Det år i anledning af Herr Cederschjöld^ sednaste anförande jag begärt ordet, för att gifva tillkänna att det just är den allmänna åsigten, hvarifrån han utgått, som bestämt min Öfvertygelse, att målet ej tillhörer Lag- och OeconomieUlskotten.
Hade det varit fråga om antingen ändring eller utfärdande af någon viss PoliceFörfattning, så hade det tillhört Utskotten att deröfver yttra sig, men nu är det fråga om sättet, huru sådane Författningar i allmänhet tillkommit, samt hvem som äger makten att dem utfärda; och sådant bör ostridigt anmälas i ConstitutionsUtskottet.
I afseende på besvarandet af hvad Herr Cederschjöld anmärkt, år jag hufvudsakeiigen förekommen af Grefve Posse.
Frågan mäste antingen vara att den rätt Kongl. Maj:t åger att utfärda PoliceFörfattningar varit för vidsträckt begagnad, eller ock om ett bestämmande, huru Constitutionens föreskrift om Economiska Lagstiftningen skall rätteligen förstås.
I förra fallet tillhörer målet Constitu tionsUtskottet, såsom anmärkning, i senare fallet, såsom förklaring öfver Grundlagen; i intetdera afseendet Lagutskottet.
Om jag ej orätt Ridd. o. Ad, Pr, VI Band. a. iS Den 2 Julii f, nt. fattat Herr Cederschjöld^ ord, har han nämnt j att Utskottens mening varit, att PoliceLogstiftningen skulle tillhöra Kongl.
Jag tror ej att Utskotten yttrat en sådan tanka, men Utskotten hafva icke ansett sig tillståndigt, att ingå uti pröfning af ämnet.
Likaså hvad 1787 års Bref angår, synes det mig atts då Utskotten sagt, att det åtminstone tilt sin princip Vore håfvit genom TryckfrihetsLagen, Utskotten icke motsagt, att det icke mera bör komma i fråga till någon tillämpning, ehuru Utskotten tvekat att bestämdt antaga detta, då flere Riksdagar förbigått, utan att något formeligt och uttryckligt upphåfvande af delta i en officiel Lagsamling införde stadgande ägt rum, eller blifvit yrkadt.
I anledning af Herr von Hartmansdorff:? anmärkning får jag Upplysa, att då Utskotten föreslogo, att anmärkningar mot Collegier och EtnbetsVerk af lika värdighet skola till Högsta Domstolen Öfverlemnas för att dår prÖfvas och afgöras, af. såg man å ena sidan hvarje anmärknings-författares råttj att få sine anmärkningar pröfvade, men å andra sidart ansåg man med EmbetsVerkens värdighet öfverensstämmande, att de icke kunde dömas af med dem jetnförlige aUthorite-; ter.
Denrta princip år iakttagen öfverallt ifrån högre till lägre grader.
Högste Domstolen och Konungens Rådgifvare dÖmmas af RiksRått* Landshöfdingar och deras Vederlikar af HofRått.
Så dömas Coilegiörne i Och för Cmbetsfel icke af HofRått, utan af Högste Domstolen, fif hvars Omedelbara pröfning, i afseende på åtal för embetsfel, man har exempel i Gustaf IILsi tid, då Götha HofRått ställdes under tilltal irH Den 2 Julii f, m, 19 för Högsta Domstolen.
Kunna nu Rikets Collegier i mål, sorn åro af juridisk beskaffenhet; icke ställas till ansvarighet inför HofRått; så tyckeis idet icke eller vara
Ined principeh förenligt att de i mål af kameral beskaffenhet af Karri'marRåtten dömas; ty mari bör ihågkomma; att uti sådane ämnen år det ej alltid blott fråga orri redovisning och pecuniairt ansvar; det kari äfven blifva fråga om tillgrepp och deraf följande isvåra straff.
Jag tror således, att, då Högsta Domstolen genom KammarRåttens åtföljande utlåtande blifver upplyst uti de kamerala delarné; åf målen , så kan det ej anses sorn brist på enhet; titan tvertbm såsom enligt( med förut antagne fofnier, ätt målet äf Högsta Domstolen afdömes.
Vill man derth? göra någon riibbning, så hör man göra den uti nela éystemetj ej énj däst uti denna del. pierr* Cederschjöld:
Då PoiiceLagar nödvändigt måste stiftas antingen såsom Civil- och CriminalLag eller ock såsom Ekonomisk Lagså måtte det vål tillkomma de sammansatte Lagöch ÉcbnbraieUtsköttén att bestämma; till hvilkendera Lagstiftning de höra.
ConstitiitionsUtskottet synes detta icke tillhöra; åtminstone icke förrän det blifvit bestämdt; hvad Polieé égent. ligen år; hvilket bestämmande åter synés tillhöra dé sammansatte Utskotten.
Om dessutom ett förslag till hytt stadgandé i Grundlagen i detta afseende nu af ConstitutionsUtskottet åri framställdes, så kunde det liknål ej blifva gällande förf ån nästa Riksdag; Och då Policélagar dessförinnan torde behöfva stiftås; måste 33 Den 2 julii /. m. det naturligsvis ske på det sätt, som Grundlagen nu medgifver.
Jag kan således icke från. gå min öfvertygelse, att det tillkommer LagUtskottet att häröfver yttra sig.
De anmärkningar, Herr Ehrenborg gjort vid mitt anförande, innehålla väsendtligen, att det skulle vara stridande emot Collegiernes värdighet att af KammarRåtten dömas uti redovisnings-våg, och att dertill fordrades ett högre Verk.
Utom det jag i allmänhet anser ett sådant iakttagande af embets-myndigheternas fordna värdighet för något mindre väsendtligt , får jag anmärka att dylika anomalier redan finnas.
Oberäknadt att de allmänna
Domstolarne kunna döma personer, som åro förnämare ån någon af deras Ledamöter, finnes det äfven en särskildt
Domstol för öf~ vertrådelser af KrigsLagarne, eller KrigsHofRåtten, som dömmer FåltMarskalkar, GeneralAmiraler, med flera högre Militaire-personer, ehuru den blott presideras af en GeneralMajor.
Då det nu finnes en för kameral förseelser gemensam
Domstol i KammarRåtten; hvarföre må icke den få dömma så väl öfver hela Collegier, deras Presidenter eller Råd som öfver deras underordnade, då redovisning är i fråga.
För den från gamla former härrörande värdighetens skull, år det vål icke skål, att sönderstycka saken.
Utskotten hafva velat förekomma, att det icke skulle bero på Regeringen, huruvida de högre Embetsmånnen skola stå till råtta för deras penninge-förvaltning eller ej ; men jag tror att föga vinnes, om man ej låter redogörelser Den 2 Julli J, m, 21 prÖfvas i ett sammanhang, och efter en form i sorn dermed öfverensståmmer.
Jag förnyar således min vördsamma anhållan att betänkandet måtte återremitteras.
Herr Grefven och Landt Mai jkalken frågade, om Ridderskapet och Adrin ansåg Ligoch OeconomieUtskottens förevarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarfkalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Föredrogs å nyo StatsUtsköttets den 27 sistledne Junii under N:o^2,38 afgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsYerkets tillstånd och behof under RiksStatens Första HufvudTitel.
Friherre Ankar/vård, Carl Henric:
Som en sådan mängd af bordssaker under en korrt tid inkommit, och jag, med flere andre, ånna ej hunnit derutaf taga den kännedom, sorn ämnets vigt erfordrar, så år min vördsamma an - 24 Den 2, Julii £ m. (i, . - V> * •
‘ • hållan, att alla frågor om hufvudtitlarne måtts få hvila på bordet till nästa Plenum.
Grefve i>on Schwerin, Fredric Bogislaus, förenade sig med Friherre Anckarsvärd, Herr Grefven och, Landt Marffalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorde begäran, atf StatsUtskottets ofvanberörde utlåtande m^tte ytterligare hvila på bordet till; nästa Plenum, icke kunde, enligt 4y §.
Ordningen, förvägras.
J,ag glömde nyss att göra ett vördsamt anförande, isammanhang med den fråga sorn då förevar.
Lag- och QecpnomieUtskotten hade nämnt > med afseende å de höga straffen för Lurendråjeri och, Tullförsnillning, att de skulle inkomma med särskildt utlåtande derom uti det betänkande sorn föranledes, af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i samma ämne.
Jag utbeder mig derföre, att nu få upplåsa följande:
(Se Bilagan N/o, 2.)
Grefven och Landt JJarffalken hemställde, att Herr von Hartmansdorffs anförande måtte till Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotten remitteras; hvilket bifölls.
Deri 2; Julli f »1, 33 Företogs till pröfning Beviflnings-Ulskottets den 7 sistlidne Junii under N:o io afgifne, samt den 25 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 28 sistlidne April under N:o 6; meddeldte Betänkande, angående grunderae för den blifvande BevilU ningen. jHerr Grafven och LandtMarskalken till— kännagaf, att Utskottets Utlåtande innefattade flere särskilte punkter, samt hemställde, om icke hvarje punkt linge särskildt för sig företaga» och pröfvas, Biföll^ Usta punkten.
En perfonel afgift hor erläggas af hvarje inom Sverige i Mantals längd fkattfkrifven perjon, utan affeende på Jiäncl eller f örmån genhet, olika får maus- och olika för qvinnsper fimer, nien lika för perfoner af Jämma kö/iy att årligen utgå från och med fyllda 17 till och med fyllda 60 års ålder, då den upphör för alla deni, Jörn. icke af egendom., tjenft eller rårelfe, äga en inkomjl af 5© Riksdaler, eller fo/n icke efter 2:dra, artikeln utgöra
Rer vältning af lön,, egendom, eller rörelfe^ Hvilken punkt, uppå gjord proposition,, af Bidderskapet och.
Adela biiölls..
H Den j Julii /. m. 2:drä punkten.
Den fynbara förmögenheten bår, enligt grunden för den nu gällande BevillningsFörordningen, bejkattas.
Och blef denna punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen, 5:dje punkten.
Något afdrag för de i Faf igheter, famt handel, näring och rörelfe, inftuckne låntagne capitaler må icke äga rum, utan Gäldenåren i fället tillerkännas den ovilkorliga rått, att af den förfottsvis af honom erlagde Bevillning d upplånte capitaler, af Långifvaren, få framt räntan är till 6 procent befämd, återfå erfältning till det belopp framdeles kommer att utfiakas.
Denna punkt blef af Ridderskapet och Adeln gillad.
Herr Hegardt, Chrijtian Bernhard, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 3,) Herr Munck af Rofenjkjöld, Bberhard'.
Den siste värde Talaren har yttrat, att en afgift af räntan för utlånte capitaler torde bidraga till capitalers flyttning utur landet.
Så står det ungefärligen hos Auclorerne, och det kan Dtn i Julii f. m. vara riktigt, då frågan år om Länder, hvilkas penninge-capital år metalliskt mynt.
Men jag tror ej man har skål att befara det hos oss, ty om Svenske capitalister Hytta sine capita! utomlands, åtnjuta de mindre ränta för dem, ån i Sverige, emedan de tå meråndels åtnöja sig med 5 å 4 procent, hvilket gör flyttningen betänklig.
Utomdess åro de då nödsakade, om de ej flytta capitalen till Finland, att förvandla dem till vexlar eller till silfver och guld, och om många föllo på den idéen, skulle cou-rsen stigs, och de således få det till utflyttningen bestämda capital förminskadt.
Men genom denna utflyttning blef vårt lands rörelse-capitals numeraire icke förminskadt med en skilling.
Om en del capitalister kunna klaga deröfver, att deras capitaler försämrats i silfvervärde, så hafva de dock fått en icke så obetydlig ersättning derigenom, att den lagliga räntan år högre hår, ån i andra Länder.
Å andra sidan hafva låntagarne en lång tid njutit ersättning för den höga räntan genom capitalernes nästan jemnt aftagande, och de intecknade fastigheters samt deras producters tilltagande värde.
På detta sått har det ena jemnat det andra tills år i8i5.
Sedan hafva penninge-capitalernes värde ökats i förhållande till fastigheter och de fleste inlåndske producter, som särdeles de senaste åren fallit, och penninge-männen hafva haft ett vidsträckt fält för vinning på utmätnings-auctioner samt genom högre räntor.
Jag finner således hvarken någon olägenhet 26.
Deri 2 Julil J. m. eller någon orättvisa uti flen ifrågavarande etf-- giften af råttan för capitaler.
Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln redan bifallit 3:dje punkten i Utskottets Utlåtande, komme Herr Hegardts anförande att anses så-j som dess, enskilt^. reservation.
Uti 4:de punkten hade Utskottet framställt fvånne alternativer,, hvaraf det första innehöll: att da Jädant af enjkild gäldenär åjkades, borgenär borde vara förbunden, att, enär lån genorn, lagfökning utkråfves, med Ed intyga, det bevillnings-ajdraget verkligen fatt af gåldenåren tillgodonjutas; samt det sednare åter: att en dylik
Ed icke bordei vid förenämnde till-, f ålle, äga rum.
Herr Grefven och IarndtMarfluilkeri gjorde, proposition till, bifall af första alternativet..
Ropades Ne/i.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMacskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, behagade godkänna andra, altern.aiiyet; hvilket ÖUe punkten Sparbanker undantagas, frän Jkyldigheten, att vid ränte liquider tillåta bevilluings_ afdrag för de finnmor, Joni derifrån ut länäs.
% Den 2 Julii fi ni, 2?
Denna punkt blef, uppå gjord proposition^ af Riifderskapet och Adeln bifallen. 6:te punkten.
Bevillnings-afdrag, bor ofelbart aga rian, uti alla Casfor, utan undantag hvilka af de^as capitaler njuta 6 jör hundrade, Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridtferskapet och Ådeln biföhg. 7 \de jpnnkten.