Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Just rubriken ”extra-utgifter” innebär, att de kunna förekomma än på ett håll och än på ett annat; och blir hela summan splittrad på 7 särskildta departement, så blir tillgången så mycket mindre, ty det kan hända, att ena året har Finance-departementet ett mindre behol, men Ecclesiastik-departementet desto större o. s. v. Jag skulle derföre tro, att, i händelse det icke ovillkorligen är beslutad t af Ständerne att extra-utgiftsmedlen skola fördelas på de särskildta departementen, antingen hela extra-utgiftsanslaget borde öfverflyttas på Finance-departementet, för att Deri 3 M a r s e. m. af Konungen kunna disponeras för exlra-utgifter i allmänhet, eller också att det öfverlemnades åt Konungen att använda de på hvarje departements anslag uppkommande besparingar äfven till förekommande extra behof på andra titlar; men om icke detta kan antagas, så är det högst otillbörligt och olämpligt, att just en af de titlar, der extra eller tillfälliga utgifter till betydligaste beloppet kunna förekomma, nemi.
Utrikes-departementet, skall sakna all tillgång; ty de 2 å 3,ooo r:dr, som uti betänk, äro upptagna, äro de på handels- och sjöfartsfondens stat och till dess behof uppförda, och hvilka numera efter R.
St:s beslut icke kunna komma att lill Utrikes-departementet öfverlåtas.
Jag tror att den rätta fördelningen består deruti och bör ske så. alt Utsk. upprättar en calcul öfver livad som under 5 år varit utgifvet för hvartdera af de numera tillskapade departementen af extra-utgiftsmedlen och någorlunda pro rata parte sedermera fördelar anslagets totalsumma på hvarje departement samt tillika föreslås, på sätt jag ofvanföre tillstyrkt, att besparingarne å en titel få användas för en annan (nemi. å anslaget lill extra utgifter).
Vidare anmärker jag i afseende på den af Hr von Hartmansdorff yttrade saknad af Seraphimer-ordens-gillets upptagande under Ecclesiastik-departementet, att delta gilles inkomster beslå helt och hållet af donationer, dels af privata personer, och dels af framfarne Konungar.
Omkostnaderne för förvaltningen bestridas af gillets gemensamma fond, och riksstaten tillsläpper dertill ingen enda skilling.
Standerne kunna visserligen besluta alt
Seraphimer-gillets inkomster skola synas på riksstaten, men detta vore hvarken lämpligt eller rättvist.
Det vore orättvist alt öfverföra redan förärade fonder till Staten, ty sådant vore ett ingrepp i äganderätten.
Större delen af de ecclesiaslika anslagen, som efter PresteStjs privilegier utgå, stodo aldrig på riksstaten före 1818, och om nu detta gilles inkomster* der uppfördes, så kunde det möjligen komma att bero på ett förstärkt StatsUtsk. att votera boil alla dessa anslag; men hvad som under enskild äganderätt tillhör fromma stiftelser, det vill jag ej att man skall kunna votera bort, och afstyrker således att någon åtgärd må vidtagas, som kunde göra dessa fonder synliga i riksstaten.
Mycket mer kunde väl vara att anföra, men jag inskränker mig nu till att endast begära återremiss.
En talare har yttrat, att ingen fördelning af extra-utgiftsmedlen departementen emellan borde äga rum.
Detta yrkande måste jag bestrida.
Under den tid jag förestod slatssecreterare-embetet för ecclesiaslik-ärendena fanns ingen fördelning af dessa medel, och följden deraf var, att Ecclesiastik-departementet, oaktadt mina trägna föreställningar, ändock sällan fick någon andel af dessa Den 3 Mars e. m. 97 dessa medel.
— Om jag vid den liden hade haft 6000 r:dr att påräkna till extra-utgifter, skulle jag hafva ansett denna förvaltningsgren särdeles lycklig.
Jag tror det vara nödvändigt att hvarje depart.chef har något bestämdt att påräkna, ty blott derigenom kan han göra beräkning huru han skall kunna åstadkomma mesta gagn med minsta kostnad.
Om man blott ville göra fördelningen efter hvad hvarje departement fått under 5 år, så skulle, i händelse
Ecclesiastik-departementet icke fått mera under de 2^ år, som förflutit sedan jag lemnade detsamma, än det förut erhöll, detsamma komma att få nästan ingenting.
Jag anser rättast vara, att de extra-utgiftsmedel, som för ett år icke användas vid något departement, finge reserveras till ett följande, för att då kunna begagnas.
Inom Ecclesiastik-departementet händer det understundom, att under ett år få personer begära understöd för vettenskapliga resor eller för utgifvandet af vettenskapliga arbeten, då deremot under ett annat år förhållandet är omvändt.
Har man då några besparingar att tillgå, så är raan i stånd att genast tillfredsställa sådana behof, hvilket är så mycket vigtigare, som, derest man icke kan lemna understödet när en person är färdig att företaga en utländsk vettenskaplig resa eller ^utgifva ett arbete, så uteblifver alltsammans för alltid.
Hvad frågan om Seraphimer-gillet beträffar, så kan jag icke anse hospitalshemman vara egendom , som besittes under enskild äganderätt, utan att de tillhöra Kronan, fastän de äro af henne till allmänna ändamål upplåtna.
Deras afkastning bör då synas i riksstaten, likaväi när de angå Ecclesiastik-departementet som Militär-departementet.
Jag anser alltså riktigt att uppföra dessa hemmans afkastning på riksstaten.
I anledn. af Hr von Hartmansdorff? yttrande, att efter mitt förslag Ecclesiastik-departementet skulle få ingenting af extra-utgiftsmedlen, får jag erinra derom, att Ecclesiastik-departementet numera kommer att omfatta flera föremål, än hvad det omfattade förut, och att, med hänseende dertill, detta departement efter mitt förslag troligen kommer alt få mer än de 6000 r:dr, som stå i Ut skottets.
I afseende på den siste talarens yttrande, att Ecclesiastik-departementet nu skulle hafva fått under sin vård föremål , sora icke lydde derunder för 2-J år sedan, måste jag förklara , att jag icke kunnat upptäcka något sådant, och att det skulle intressera mig att höra hvilka de föremål äro, som icke då funnits men nu mera tillkommit.
N:o 42^ återremitterades. 21 H. 13 gg D<n 3 Murs e. m.
Dä nu ånyo Iföredrogs StatsUtsk:s den 17 sistl.
Febr. och den 1 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 429> * anledn. af erhållen^återremiss å StatsUtsk:s utlåt.
N:o 78, blef utlåt.
N:o 429 af 0> Ad* bifallet.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna utlåtanden, nemi. från S ta tsU tsko t te t: N:o 435, i anledn. af erhållna ålerremisser å utlåt.
N:o 435, litt. A, i anledn. af erhållna återremisser af utlåt.
N:o N:o 354» liU.
A; N:o 435, litt. B, i anledn. af erhållna återremisser af utlåt.
N:o 354, litt. B; N:o 435, litt. C, i anledn. af erhållna återremisser af utlåt.
N:o 354, litt.
C; N:o 433, litt.
D, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
D; N:o 435, litt. E, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N:o 354, litt. E; N:o 435, litt. F, i anledn. af erhållna åserremisser å utlåt.
F; Stats- samt Allm.
U t s k : n : N:o i45, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
N:o 90; J\:o 146, i anledn. af erhållna återremisser å betänk.
N:o 102; Stats- och Bevill n. Utskotten: N:o 147» i anledn. af anmärkn:r emot betänk.
N:o 80, i anledn. af åtskilliga motioner om ett förändradt aflöningssätt för domare, och Chartce-sig.-contorets upphörande; N:o 148, i anledn. af väckt motion om upphörande af bevillning för sågqvarnar; N:o 149» ' anledn. af K. M:s nåd. propos. , samt Hr Rosenblads, Bernh., motion, om utbyte emot ett årligt anslag af tullmedlen, af den s. k. föringen till hemkommande fartygs besättningar; W:o 15o, i anledn. af väckt motion om en gemensam dag och ort för mantalsskrifningar och uppbördsmöte!!; N:o 151, i anledn. af väckt motion, att de medel, sorn fordras för kurhusanstalterna, må af statsverket utgå ; N:o i52, i anledn. af Hr Frih. von Kraemers motion angrde sättet för stämmoböters utgörande; N:o 153, i anledn. af Hr Hadings motion om upphörande af centonal å embets- och tjenstemäns löner; N:o 154» ' anledn. af väckt motion om debetsedlars utfärdande och öfverlemnande till de skattskyldige inom viss kort tid efter det taxeringarne blifvit verkställde; Den 3 Mars e. m. 99 Bevil ln.~ samt Allm.
Ut skotten : N:o 12, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, rör:de grunderna och villkoren för brännvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför.
Äfven lades på bordet följande från Ridd.Utsk. inkomna så lydande Hörsamsle Memorial.
Till Ridd.Utsk. har Ridd.direct:n öfverlemnat bilagda memorial.
Och som Utsk. funnit de af Ridd.directtn till stöd för den föreslagna fördelningen af göromålen förste och andre Ridd.cancellisten emellan fullt gilltiga och grundade, anser sig Utsk. således böra vördsamt tillstyrka bifall till ifrågavar. förslag, och får i sådant hänseende föreslå att 62, 63 och 64 §§:na af den för Ridd.directtn och Riddarhusets tjenstemän nu gällande instruction må erhålla följande förändrade lydelse: § 62.
De tvänne Ridd.cancellisterne skola i allmänhet förrätta hvad dem af Ridd.secrettn , antingen på R. o. Ad:s eller Ridd.direct:ns vägnar , anbefalles.
Dem åligger särskildt att årligen hvardera aflemna femtio renskrifna geuealogiska tabeller. § 63.
Förste cancellisten åligger, att vid directiönenssammankomster föra protocollet så väl uti Riddarhus- som stiftsärender, samt derjemte biträda vid vården af den del utaf arcliivet, som icke tillhör de genealogiska samlingarna.
Under påstående riksdag är han tillika secreterare i Ridd.Utsk., och besörjer så väl protocollet som alla de expeditioner, hvilka från detta Utsk. utfärdas.
Är Ridd.secrettn genom laga förfall hindrad alt föra R. o. Ad:s protocoll, föres detsamma af förste cancellisten, så framt ej R. o. Ad. derom annorlunda förordnar. § 64- Andre'cancelli sten åligger , att, under inseende af Ridd.- secrct.n och den Ridd.(lirectcur, som har tillsynen öfver de genealogiska samlingarna, iordninghålla dessa samlingar samt complellera de genealogiska tabellerna.
Under riksdagarna är andre cancellisten , näst Ridd.- secretm, närmaste föreståndaren för Ståndets cancelli.
Och skola ej mindre de vid slika, än vid andra tillfällen, antagne extra Riddarhus-cancellister under hans tillsyn förrätta deras arbeten.
På Riddarhus-Utskottets vägnar, G. J. Taube. W. Stråle, 100 Den 3 Mars e. m.
Då 33 §:n af den utaf H. R. o.
Ad. för Ridd.direcltn utfärdade instruction innehåller, att de förändringar, tillägg och förbättringar i nämnda instruction, som genom vunnen erfarenhet kunna finnas nödiga, böra af direet:n i dess till R. o. Ad. afgifvande riksd.berättelse föreslås, har Ridd.- directm ansett det icke allenast vara dess rättighet, utan äfven dess pligt, att ifall directtn under riksdagens lopp skulle linna några sådana förändringar, tillägg eller förbättringar vara af behofvet påkallade, äfven då, och utan att afvakta en kommande riksdag, desamma föreslå.
Med stöd häraf får Ridd.directtn nu för H. R. o. Ad. vördsamt anmäla, hurusom directtn funnit stadgandet i instructionens 62 §, alt de 2:ne Ridd.cancellisterne skola samfäldt biträda den Ridd.directeur, som har de genealogiska handlingarna och archivet under sin vård, medföra åtskilliga olägenheter i afseende å fördelningen af desse tjenstemäns befattning i nämnda delar och i afseende på ansvarigheten för göromålens fullgörande samt samlingarnes ordentliga vård, hvarföre directtn anser sig böra H. R. o.
Ad. vördsamt underställa ett förslag till sådan förändring af ofvannämnda 62 §, att de omförmälda olägenheterna må leunna undvikas.
Då praxis, äfven med nu gällande föreskrift i 62 §:n , med få undantag, allt hitintills varit den, alt andre cancelJisten hufvudsakligen haft den s. k. genealogiska detaljen och uppburit de derför inflytande sportlar, hvaremot förste eancellisten, jemte protocollsföringen hos directtn, hufvudsakligen biträdt vid archivets ordnande och vård; då denna fördelning fått ett Ökadt skäl för sig sedan R. o. Ad. vid sista riksdagen öfverflyttat andre cancellistens befattning såsom secreterare och prolocollsförande vid Wadstena Adeliga Jungfrustift, i förra hänseendet til!
Ridd.secretin, och idet sednare till förste cancellisten, hvarigenom andre cancellistens göromål blifvit så minskade, att han, utom biträdet vid vården om de genealogiska handlingarna och archivet, icke emellan riksdagarna har något bestämdt tjensteåliggande; då genealogiernas ordnande säkerligen alltid vinner derpå, att en person egentligen dermed sysselsätter sig; och då tjenstgöringen vid protocollet eller annat uppsättningsarbete icke alltid förutsätter de fallenheter af vacker och redig handstil samt intresse för det genealogiska studium, som gerna böra sökas hos den, åt hvilken besörjandet af genealogiernas complettering uppdrages, och å hvilka sistnämnda fallenheter afseende deremot företrädesvis torde böra fästas vid antagandet af andre cancellisten; får Ridd.directtn , i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad i instructionen af den 7,5 April 1810 innehåller, hvilken var gällande anda till år 1818, föreslå den förändring i stadgandena rörtde de båda Ridd.- cancellisternes tjenstegöromål, att, förutom de för riksdagar - Den 3 Mars e. m.
101 na dem hvardera i 63 och 64 §§:na ålagda befallningar förste cancellisten egentligen ensam må tillhöra att bestrida protocollsföringen hos Ridd.directionen och biträda vid vården af den del af archivet, som icke tillhör de genealogiska samlingarna, hvaremot han åtnjuter all dermed förenad lösen för handlingar, samt att andre cancellisten egentligen ensam må tillhöra iordninghallandet af de genealogiska samlingarna, under inseende af Ridd.secrehn samt den Ridd.- directeur, som har tillsynen öfver de genealogiska tabellernas complettering, hvaremot han får uppbära deraf härflytande sportlar och lösen för genealogiska utdrag, descendencer m. m.; förmodande diiecttn, att fördelningen i öfrigt af cancellisternes dagliga tjenstgöring på Riddarhuset får af Ridd.directm bestämmas.
Roye. J. K. Cederstråhle.
Georg Ulfsparre. U. Koskull. J. A. Tornerhjelm. G. Brakel. F. O. Silfverstolpe. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. g om aftonen.
Lördagen den 6 Mars 184 * - Plenum kl. g f. m.
Justerades 6 prot.utdr. för den 3 dennes e. m.
Justerades pleni-prot. för den 18 sisth Febr. e. m.
Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk., och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i Allmänna Besvärs- och Ekon.
Utskottet: N:o gg.
Hamilton af Hageby, Hugo, efter JN;o 1774- Hr Berch, fullm.
Hr Tornerhjelm, Erik; i Rid d ar husUtskottet: N:o 1967.
Hr Rosencrantz, fullm.
Gr. Posse, Erik, elter JN:o 1749 8 Ur von Ehrenheim, Christian Wilhelm.
Ilr Eden hjelm, Gillis, uppläste följande:
Ehuru förstärkta StatsUtsk:s prot.
, som hölls vid dess sednaste sammanträde, ännu mig veterligen icke kommit till RiksStm, så känna dock dess härvar. ledamöter, lika så väl som jag, alt den afgift, som under benämning af centonal loa Den 6 Mars. afdragits embets- och tjenstemäns Jon er, enl. fattadt beslut kommer att upphöra.
De medel, som deraf ingått till krigsmanshuscassan , hafva R.
St. redan under sistliden riksdag genom särskildt anslag ersatt; men som den centonal, som Götheborgs stads embets- och tjenstemän et lågt, ingått till kronoliospitalet i Götheborg , och således troligen icke ar synlig i statsverkets räkenskaper, så får jag upplysa, att enl.
Seraphimer-ordens-gillets kammarcontors uppgift, som jag här får öfverlemna , utgjorde i83g års afgift af nämnda embetsman en summa af sjuhundradefemtiosex r:dr 10 sk. io rist. b:co.
Som denna summa är för hospitalets bestånd omistlig, hvilket jag i egenskap af ordför. för hospitalsdirection kan intyga, så får jag vördsammast anhålla, att R.
St. för detta ändamål anslå en rund summa af 800 r:dr b:co årligen.
— Att denna min motion med möjligaste första måtte blifva till H.
StatsUtsk. remitterad, anhåller jag vördsammast.
Enligt sednaste till K.
Seraphimer-ordens-gillet inkomna liospitalsräkning öfver Götheborgs hospitals inkomster och utgifter för år i83g och J. L.
Olssons dervid fogade reversal , hafva till hospitalscassan blifvit levererade 706 r:dr 10 sk. 10 r. b:co, utgörande centonalafgift af Götheborgs stads embets- och tjenstemän för samma år.
Seraphimer-ordens-gillets kammarcontor den 1 Mars 1841. L. G. af Sillem.
Hr von Hartmansdorffs den 3 dennes på bordet lagda hemställan anglde afgörande framför andra af sådana mål, som angå statsregleringen, bevillningarna eller bankens lånerörelse.
Jag tror att Hr Frih. o. Landtm, ej kan framställa propos. på det väckta förslaget, emedan det är stridande emot grundlagens stadgande uti 49 §:n 2 mom.
Riksd.Ordn., som föreskrifver, alt när ett mål varit tvänne gånger bordlagdt, skall det till afgörande företagas.
Hr von Hartmansdorff yrkar nend., att alla de af honom uppräknade mål skola företrädesvis framför andra ämnen , näst efter slutad justering för dagen, förekomma, och andra mål först derefter föredragas, äfven om dessa måls pröfning blifvit börjad en föreglde plenidag.
Det grundlagsvidriga häruti är tydligt och klart deraf, att om detta påbud antoges, skulle kunna hända , att mål, som tvänne gånger varit bordlagda, derest de under ett plenum icke belt och hållet medhunnos och ärenden af den utaf Hr von Hartmansdorff antydda beskaffenhet emedlertid inkommo, blefvo oafgjorda hela månader och måhända icke blefvo pröfvade under denna riksdag; hvilket säker - Den 6
Ma ri. ligen blefve händelsen roed förslaget till representationsförändring.
Om ett sådant förhållande kan blifva följden af Hr von Hartmansdorffs förslag, så torde det vara gifvet, att detsamma är stridande mot grundlagens både bokstaf och anda; oberäknadt att detsamma tillintetgör afsigten med Talmansconferencerna, nemi. att ärendena, så vidt sig göra låter, skola förekomma på samma tid i alla 4 Stånden, JiviIket man icke kan, förutsätta skola inträffa om detta förslag antages, alldenstund detsamma icke blifvit beslutadt af Talmännen oell ledamöterna uti conclaven från samtliga Stånden, utan utgått från en ledamot i detta Stånd.
Utaf början af 47 §-‘n Riksd.Ordn. torde vara klart, alt
Stånden äga bestamma ordningen för målens föredragning först sedan målen inkommit.
Det stadgas nemi.
, att uti plena skola först de för RiksSttn gemensamma ärendena, och sedermera hvarje Stånds enskildta, alla i den ordning de hvart för sig inkommit, föredragas, så framt ej Stånden derom annorlunda förordna.
Häraf följer ju klart, att Stånden äga bestämma ordningen för föredragningen blott af de mål, hvilka redan inkommit, och således icke af dem, som ännu äro under Utsktns handläggning.
Aldraminst kan man från nyss citerade grundlagsbud hemta anledn. för rättighet att på förhand bestämma ordningen för målens föredragning under hela återstående delen af riksdagen.
Ett sådant sätt att tillämpa 47 §:n Riksd.- Ordn. , som förslaget förutsätter, icke blott innefattar en emot föreskriften uti 8j §:n Reg.Frn meddelad förklaring deröfver, utan skulle äfven föranleda olägenheter och nödvändighet att stundom frångå beslutet samt vore derjemte ingripande uti den rättighet, som tillkommer Talmansconferencen.
Detta vare sagd t om grundlagsenligheten af hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Hvad sedermera formen beträffar, uti hvilken förslaget är affattadt, så synes mig detsamma uppsläldt i alltför dictatoriska ordalag, hvilket jag likväl icke vill lägga den värda ledamoten till last, då lian så länge spelat en dictators röle på Riddarhuset, att man icke kan undra öfver, om han tror sig vara det i verkligheten.
Jag bestrider det af Hr von Hartmansdorff väckta förslaget ronde ordningen för målens föredragning på Riddarhuset, så väl i afseende på dess form, som dess syftemål.
Formen har den föregtde talaren till en del visat vara stridande emot grundlagen.
Hvad ändamålet med förslaget angår, nemi. att befordra skyndsamhet med statsregleringsfrågors afgörande, så ber jag att få erinra, att de äro vida underordnade de ämnen , som angå lagstiftningen; ty den sednare är sjelfva machineriet, och deri förra eller statsregleringen afser hvad som fordras i åtskilliga delar, för att sätta statsmachinen i gång; och grundlagen bestämmer huru riksdag kan slutas, äfven om slatsreglerm icke är uppgjord, i hvilken händelse den förut gällande bevillningen fortfar, och något egentligt mehn för Den 6 Mars. samhället han således deraf icke uppkomma ; men om lagar och författningar finnas af vådligt eller skadligt inflytande på samhället, då är det af en öfvervägande vigt, att frågor om förändring af dessa lagar framför andra ämnen blifva pröfvade och afgjorda.
Att åsidosätta påbörjad pröfning af ett lagförslag för ett under tiden från Bevilln.-, Eancoeller StatsUtsk. inkommet betänk, om några riksdalers användande lill ett eller annat ändamål, kan icke vara välbetänkt.
Jag ogillar derföre Hr von Hartmansdorlfs förslag, under hänvisning, hvad formen för detsamma angår, till grundlagens bestämda föreskrift.
Bland författningar, hvilka oundgängligen tarfva förändring, får jag fusta herrarnes uppmärksamhet på 1833 års K. förordning rör:de försvarslösa personer, hvilken betydligen ökat antalet af Sveriges tiggare och correctionister.
Denna författnings uppbäfvande eller förändring utgör ett af de vigtigare föremålen för Representationens öfverläggning ; ty jag frågar eder, mine herrar! är det ej vigtigare att , efter noga pröfning och mogen öfverläggning, vidtaga de förändringar uti en lagstiftning, hvars fortsatta tillämpning med hvarje dag gör förändringen svårare, hvarförutan möjligheten att erhålla de nödiga statsbidragen, lämpadt efter individernes arbetsförtjenst, i samma mån minskas, som behofvet af delta bidrag ökas genom det dagligen ökade antalet af personer, hvilka mäste blifva förbrytare, då de inspärras bland antalet af verkliga brottslingar; — är detta ej vigtigare, frågar jag, än ett eller annat mindre anslag i frågor af mindre betydenhet?
Eller månne ej sådana, som den förra frågan, i första rummet böra utgöra föremål för lagstiftningens omtanka ?
Anslag och distribuerande deraf är visserligen ett vigtigt ämne inom samhället; men så länge grundlagen oförkränkt får efterlefvas, blir den stadgade bevillningen fortgående tilldess ny bevillning fastställes, och det är således icke för samhället af samma vigtiga och maktpåliggande beskaffenhet om statsreglerm blir ofulländad, som om högst nödiga förändringar åsidosättas uti en lagstiftning, hvars förderfliga verkningar på samhällets materiella och moraliska kraft snart icke mera kunna beräknas.
Jag tillstyrker afslag å Hr von Hartmansdorffs motion.
Jemte det jag för enar mig uti Hr von Hartmansdorlfs förslag, lår jag anhålla, att, i händelse det blir af R. o. Ad. antaget, inbjudning till de öfriga Stånden måtte äga rum att förena sig deruti, på det att målen, enl. 47 §;n Riksd.Ordn., så vidt möjligt är, må förekomma uti alla Stånden på en gång.
Jag måste tillstå, att jag ej förstår de tvänne förste värde talarnes tolkning af grundlagens - D ; n 6
Sia rs f. m. io5 gens stadgande uti 47 §*n Riksd.Ordningen.
4g §*n i samma grundlag får ett mål icke flera än tvenne gånger läggas på bordet.
Ändamålet ar vunnet, då måiel icke kan åsidosättas, ulan mäste gå fram.
Meningen med ifrågavar. motion synes vara, alt angelägna mindre vidlyftiga mål skulle framför vidlyftiga ärenden afgöras, i anseende till de vidare åtgärder dessa statsregleringsärenden, såsom Hr von Hartmansdorff afsett, kunna påkalla och som kunna företagas emellan plenidagarna å de tider, dåUtsk. af en eller annan anledn. kunde sakna annan sysselsättning.
Ändamålet är således att vinna tid och att befordra till afgörande statsregler:s-frågor, som hafva inflytande på förhållandet innevar. år, och jag anser derföre motionen vara nyttig för ärendenas gång och riksdagens förkortande, äfvensom derföre ait riksd.beslutets uppsättning blir oberoende af den lagstiftning, som efter hand kan blifva föremål för R.
St:s verksamhet, emedan riksd.beslutet kommer att fortsättas i den ordning besluten fattas hos R.
Hr ven Hartmansdorff har gjort sitt förslag i anledn. af PresteStis inbjudning till MedStånden, att förena sig i dess beslut om en und. framställning till K. M. att K.
M. täcktes bestämma en viss dag till riksdagens afslutande.
Det anmärktes då med skäl, att riksdagsgöromålen ännu icke vore bragta derhän, att det vore möjligt att kunna föreslå någon tid för riksdagens upphörande. R. o. Ad. afslog derföre inbjudningen.
Hr von Hartmansdorff gjorde då sitt förslag till befrämjande af det ändamål, som åsyftas, nemi. att förkorta riksdagen genom de hufvudsakliga målens företagande framför dem, som äro mindre vigtiga.