Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Banco.Reyisionen år 1822, bl ef af Herrar Banco-Full mägtige - BaHco-Utsköttets Betan/tanden. $3 mägtige inberättadt, att denne anstalt varit till Banquens märkliga forman ledande, trien att imedlertid, i afseende pä sex tjän i Götheborg och ett Län i Carlshamn, uppgående i Capital, Räntor och upplupne omkostnader , till ett sammantaget belopp af något öfver .j 0,000 R:dr, Banquen, efter mångå fruktlöst gjorda försök att genom försäljning äfven pä särskildt medgifne förmånliga 1 nbetalnings-vilkor, utbekomma dess fordringar, nödgades, i anledning af Med Creditorers yrkanden om Egendomarnes ovilkorliga forytfrande^ välja imellan de 2:né alternativer: att antingen inköpa dessa Fastigheter till beloppet af Banquens fordran och i afvaktan på förmånligare conjuncturer låta dem genom ett särskildt Ombud på stället förvaltas; hvarigenom dock i och med detsamma allt anspråk på deltagande i Concours - Massornas öfrige tillgångar vore försvunnit; eller ock låta mera nämnde Fasta Egendomar bortgå till den mestbjudande; och för Banquens återstående fordran brista mark om mark med Massornes. oprioriterade FordringSegare, oak* tadt en gifven ej obetydlig förlust derigenom Upp3 todei Rikets Ständers Herrar Revisorer hafva, i enlighet med Banco-Fullmägtiges yttrade tanka, funnit sig böra tillstyrka, att det sed. nate alternativet måtte vidtagas; och i sammanhang dermed framställt deras förmodan ■ att det torde bidraga till erhållande af högre köpe„ skilling, om försäljning af ifrågavarande Fastig„
Bihang till Riks, Si, Prat, i82j, (> ta Sami, F:o 34 Banco-Utskottets Betänkanden. hets Panter föranstaltas hade härstädes, d Banquens egen Auction, och i Orten pä en och samma gang, hvarvid den särskilda tillåtelse må lemnäs och uti Kungörelserne inflyta, att, ehvad köpeskillingarne. komma att motsvara Banquens intecknade Capital• fordran eller ej, Kapuren af hvarje faslighet eger att säsöm
Lån behålla hela inrops summan, deraf han dock genast skall contant liqvidera de å förra Länet upplupne Räntor och omkostnader.
Vid genomgående af de Handlingar, som med detta ämne ega gemenskap, har BancoUtskottet funnit förhållandet med ifrågavarande Fastighets-Panter särdeles märkligt, och ansett sig ej böra underlåta att till Rikets Standers kännedom i korthet detsamma omförmäla.
En Fastighet i Götheborgs
Stad upptogs i Januarii månad år 1816 vid en i laglig form förrättad så kallad Banco-Värdering till Il:dr 28,305, men nedsätter, af Värderingsmännen, för Banquens desto större säkerhet, till 15,000 B:di.
Hen var i Allmänna Brandförsäkringsverket assecurerad till
R:dr 14,900 och beläntes af Banquen i Februarii samma år med 6000 R:dr.
Vid skedd Salu - Värdering på Banquens begäran i November år 1820 , uppskattades samma Fastighet till blott 5,000 R:drs värde.
En Fastighet i Götheborgs Stad , hvars värde år 1818 i Värderings-Bocumentet antogs till
R;dr 16,487,' men för ytterligare säkerhet nedsattes till R:dr 12,000, och hvilken af Alimänna Brandförsäkrings-Verket var an - Banco Utskottets Betiinkanilen. 35 tagen till R:dr 14,300, blef af Banquen samma
Sr beländ med R:dr 4,800.
Salu-Värderingen af år 18-20 upptager ej samma Egendom till högre värde än 4,000 R:dr.
En Fastighet, äfven i Götheborg, blef år 1817 värderad till 8,176
R:dr, hvilken summa dock för säkerhets skull blef genast nedsatt till R:dr 5,650.
Dess Brandförsäkrings*värde utgjorde P«:dr 5,000 och Banco Lån R:dr 3,500 beviljades i början af följande året.
Saluvärderings-Instrumentet, upprättadt i Februarii månad år 182 1, upptager a,000
R:dr såsom denna egendoms då varande värde.
En Fastighet, likaledes i Götheborg, som i och för beläning värderades år 1815 till
R:dr 31,850, men då genast för ytterligare säkerhet nedsattes till ett värde af R:dri6,oooj och hvarå Brandförsäkring till 15,500 R:dr var beviljad, blef af Banquen beländ med högsta tillåtne summa R:dr 6,000.
Samma Egendom är år 18. ^saluvärde* råd till blott 4000 R:dr.
En Fastighet, jemväl 1 Götheborgs Städ belägen, antogs af vederbörande Värderingsman år 1817 till ett värde af 16,364 R:dr, hvaraf nedsättning till Rulr 10,000 genast gjordes* Brandförsäkrings - summan var R:dc 9,959 och ett Banco-Lån af 4,930 R:dr utgick samma år.
Följande året 1818 måste, efter inträffade Concours, salu-värdering från Banquen äfskaS, då Fastighetens värde uppgafs till blott B:dr 5000^ 36 Banco-Utskottets Betähkanden.
En Fastighets •
Pant, också i Götheborg, bestående af en Tomt bebyggd med Magaziner och andra Uthus, upptogs år 1816 vid lagligen förrättad värdering till 17,518 R:dr, sorn för säkerhets skull nedsattes till JR:dr 12,000, hvilken summa Allmänna Brandförsäkrings-Verket äfven antagit.
Såsom Lån af Banquen beviljades samma år R:dr 6,000.
Men Panten har vid anstälId salu-värdering år 1819 blifvit uppgifven till blott 2000 R:drs värde.
En Fastighet i Staden Carlshamn värderades år .1816 till R'.dr 11,200, och var i aliminna Brandförsäkrings-Verket assecurerad till Rldr 10,980.
Banquen utgaf i Lån år 1818 R:dr 5,000.
Till nyssnämnde belopp har Egendomen ock vid anställd salu-värdering, år 1820, blifvit uppskattad; men då Banquens fordran för sistnämnde Lån genom Räntor och Omkostnader uppstigit redan i Febr. månad år 1812 till något öfver 5890
R:dr, visar sig icke desto mindre derå en ej obetydlig förlust.
Samtnantagne fordrings beloppet för Banquens Utlåningar på förenämnde Fastigheter uppgick vid början af år 1822, då sista offentliga försäljnings - försöken gjordes, med inberäkning af Räntor och omkostnader till ofvanuppgifne
Summa af något öfver 40,000
R:dr, för hvilken ,r enligt Lanevändningarnes föranledande, äfven med nedsättning, skolat finnas ett värde i de Intecknade Panterne af R:dr 81,6000; men som sedermera genom Salu-var. eringarne blifvit reduceradt till blott 27,000 Banco Utskottets Betänkanden. 37 R:dr; och torde icke ens denne sistnämnde summa vid försäljning slå att erhålla.
Banco-TJtskottet har fvid ^betraktande äf de nu uppgifne förhållanden, funnit grundade anledningar till den af Rikets Ständers Revisorer gifna Autorisalion för Råneo Styrelsen: 3:0
Alt låta ifrågavarande Fastigheter på Auction bortgå lill den mestbjudande; hvaremot Eanquen för sin återstående fordran kommer alt brista mark om mark med ConcoursMassornes oprioterade Fordrings-egare. 2:0
Att lill beredande af möjligaste Concurence mellan hugade köpare, låta föranstalta om försäljningen, både härstädes å Banquens egen Auction och i Orten på en och samma gäng; samt 3:0
Att härvid särskildt medgifva, och i Auctions.Kungörelseroe låta införa, att ehvad Xöpeskillingarne komma att motsvara Banquens intecknade Fordran eller ej, köparen af hvarje Fastighet eger att såsom Banco-Fån behålla sin hela inrops-summa, under vilkor, att genast contant liqvidera de ä förra Fänet upplupne Räntor och Omkostnader.
För öfrigt teTde det få ankomma på Banco-Utskottet, att efter de härvid sig företeende omständigheter vidare förordna om sådane ytterligare mculificationer, som kunna finnas af nöden, och hvarigenom Banquens förlust i möjligaste måtto kan blifva förebyggd.
En Fedamots särskildt yttrade tankar bifogas enligt derom gjordt förbehåll, och innefattas uti hosföljande Protocolls-Utdrag.
Stockholm den 20 Martii 1823. 33 Banco.Utskottets Betänketiden.
Utdrag af Protocollet, hållit hos Rikets Häglof, Ständers Bancö-Utskott den 7 Martil 1823.
S. D. Herr Leffler yttrade: att då det nedsatte värde, hvartill panterne vid saluvärderingen blifvit upptagne, möjligen skulle föranleda till den tanken, att underslef och oredlighet, antingen då eller vid förra värderingar, egt rum, ansåg Herr Leffler, såsom Riksdagsman för Götheborgs Siad, sig böra upplysa Höglofl.
Banco Utskottet, att fastigheternes värden vore enl ige med verkliga förhållandet vid de olika tidpunkterne, och kunde gifva en säker ledning för begreppet om den olyckliga ställningen i nämnde Stad , hvarigenom icke allenast Banquen, utan äfven inånga enskildte fått vidkännas betydlige förluster Exempelvis anförde Herr Leffler, att Egendomar, som varit uppskattade till 40- ä 60,000 R:d Barv» co och graverade med 4^5 Inteckningar, vid Auction gått till ett så lågt pris, att den förste Inteckningshafvaren ej till fulla beloppet utbekommit sin fordran.
För öfrigt trodde Herr Leffler för sin del, att det ej vöre skäl att nu genast sälja fastigheten^, som troligen ej kunde falla lägre, utan fast häldre borde stiga i värde, då det vore anledning att hoppas, att de åtgärder, som af Rikets Ständer komma att beslutas, äfven på Götheborgs
Stad och deromkring liggande trakt skola hafva ett förmånligt inflytande; och föreslog Herr Leffler således, att, derest Höglafl.
Utskottet funne att Banquens fördel skulle kunna anses befrämjad genom f^stigljetecnes (ut - Banco-Utskottets Bethnkanden, 39 säljning till den mestbjudande, hvilket Herr Heffler för sin del ansåg åtminstone tvifvelaktigt, verkställigheten deraf dock måtte uppskjutas tills efter Riksdagens slut.
Hvad Herr Heffler sålunda yttrat, skulle, enligt gjordt förbehåll, till de Respective RiksStånden åtfölja Högloll.
Banco Utskottets utlåtande, angående yppad förlust för Banquen på åtskillige lån mot pant af fasta Egendomar i Götheborg och Carlshamn.
In fidem Protocolli. G. Helsingius.
Bilaga N:o ; f.
Utlåtande i anledning af 1820 ars RevisionsBeriittelse 1 Afd. § 4, Angående det till Gagnefs, Socken i Dalarne i följd af Rikets Ständers beslut utgängne Länebitrude af Femton Tusende Riksdaler.
"Uti Kongl. Majus Nådiga Kungörelse af den 27 September 1815, angående grunderne vid Banco-låns beviljande, inflöt på grund af Rikets Ständers särskildt fattade beslut, ett så lydande stadgande uti 6:te punkten: ”Gagnefs Socken i Dalarne kommer att utaf den till
Hån på fastighrter anslagne fond sam; fält erhålla ett lån af Femton Tusende Riksdaler, emot Inteckning uti dess ograverade hemmansdelar, enligt den beräkningsgrund som för Län Ao Tiana «U/skottéts Be ä handen. å Landt Egendomar ar gällande, och emot de för Banquens dfrige fastighets-lån faststälde Inbetalningsvilkor: kom roande, jemte Lånesta minans behöriga fördelning emellan Socknemännen, sådane anstalter af Var Befallningshafvande i Länet att vidtagas, hvarigenom Banque» vid behörige terminer, på en gång erhåller den å Lånet faststälde inbetalning.” Efter det Formulaire till en lifgifvande Skuldförbindelse utaf Socknens utsedde Deputerade, blifvit år 1816 på begäran, fran Banquen ineddes fädt, inkommo jemte Skrifvélse från Kongl. Majtts Befallningshafvande till Banquens Cornmissarier, af den 29 Marti i 1817 så väl berörde Skuldförbindelse sorn de för länet anskaffade Intecknings, och egande Bätls handlingar, hvarvid Kongl Majds Befilningshafvande anhöll, ”att i fall detta lån beviljades, Summan måtte blifva honom tillsänd för att enligt ofvan åberopade Nådiga Kungörelse, ibland Socknemännen fördelas, sedan sädane anstalter blifvit vidtagne, igenom hvilka Rikets Ständers Banque på. en gång erhölle den å länet faststälde inbetalning.”
Den 28 April nyssnämnde år blef Lanesumman från Banquen utassignerad, uti Banquens räkenskaper Gagnefs Socken Debiterad, och genast derefter tillsänd Kongl. Majtts Befalningshafvan. de, som i skrifvelse af den 5 Maji erkände und* fångsten deraf, med anmälan tillika att, ”innan den med lånets fördelning emellan Socknemännen förenade vidlyftiga åtgärd hunne fullbordas, Kongl.
Majtts Befalningshafvande nedsatt desse medel uti Länets Ränteri, hyars Original-Qvitto, Banco-Unkottets Betänkan ilen.
4r behörigen annoteradt, tillika till Banquen öfversändes, ” 1 Julii månad 1819 anmälde Banquens Comissarier hos Herrar Banco-Fullmägtige, att sedan 2:rie särskildte Anmanings-bref under den 25 Februarii osh den 14 Juni i samma år blifvit Kongl. M3j:ts
Befalningshafvandé tillsände, i anseende till obetald upplupen , Ränta och Capital-Procent för Gagnefs Sockens Kari, Kongl. Maj:ts Befälningshafvande i svar af den 23 Juni hemstält att enär grunderne för flen vidlyftig? line-fördelningen, . hvaruti bland annat ingått liqvid af 752 särskilde skulder mor pantförskrifning, 200 mot Inteckningar, och 1666 emot andra erkände förbindelser, icke hunnit uppgöras förr än vid medio af Januarii Månad 1819 och lane-medlen följakteligen icke förr än den 18 i samma Månad blifvit från Ränteriet anordnade för att komma Socknemännen tillhanda, ,:,ränta och förfallen afbetalning icke måtte beräknas från annan dag än den, då Länet blifvit utgifvet och fruktbart gjordt, samt att i följd deraf, den anmaning, som i denne del blifvit lemnad måtte till sin vidare verkan upphöra, eller åtminstone inställas, intill dess förhållandet kunde blifva öfverlemnadt till Rikets Ständers Revisorers öfver Banco-Verket, pröfning och utlåtande.
Fullmägtige biföllo i anledning häraf, på anförde grunder, och med afseende å det särskilde förhållande som i förevarande fall sig företedde, att med utfordrandet af Ränte och Capital afbetalning från den tid JLånet af Banquen utgafs till den dag detsamma kommit Sockne - 4* Banco-Utskottets Betänkanden. männen tillhanda, finge anstå intill dess Rikets Hdglofl.
Ständers Herrar Revisorer eller BancoUtskott haft tillfälle att i ämnet sig utlåta; och att den ågangne anmaningen således under tiden komme att hvila; dock med förbehåll, att Banquen, oaktadt det sålunda beviljade anstånd, i alt öfrigt förblefve bibehållen vid dess i författningarne grundade, och genom detta begifvande ej i någon måtto frånträdda rättigheter, att beräkna sin Ränte och Capital afbetalning från den tid RåneSumman blifvit utassignerad och i Banqnens Böcker Gagnefs Socken påförd.
Med gillande af Banco Fullmiigtiges sålunda vidtagne åtgärd, hafva Rikets Ständers Revisorer, för deras del, funnit, den omnämnde Reqvisitionen genom Kongl. Maj ts Befallningshafvande, innan Länets fördelning hunnit uppgöras, sä mycket mera öfverflödig, som Summan sedermera när som helst stätt att erhälla och ingen osäkerhet genom uppskof vet varit att befara-, hvadan, och dä de från Bariquen utlänle medel efter
Förfatlningarne oslridigt böra löpa med ränta frän den dag lyftning deraf eger rum, Revisorerne ej ansett sig emöt 8 § af deras Instruction berättigade, att efter gifva den inbetalning ä Länet som ifrån utgijningsdagen till den 19 Januarii 1819 belöper; utan öfverlemnat frågan härom till Rikets Ständers egen ompröfning och decision.
Efter inhämtade nödige upplysningar och noggrant öfvervägande af allt hvad med detta mål eger gemenskap, Hr Banco-Utskottet för dess del afgifva det vördsamma yttrande, att, ehuru,' jemlikt hvad Rikets Ständers Herrar Revisorer Banco*Utskottets lietänkanilen.
43 anfört, skäl icke saknas till den anmärkning, att Kongl.' Majus
Befalningshafvande rättare förfarit om reqvisition af Penningarne från Banquen icke ägt rum förr än reparation af beloppet mellan Jjåntagarne blifvit verkstäld; likväl och då det å ena sidan skulle innefatta en orättvisa, att af Gagnefs Socknemän söka utfordra Ränta för ett Rånebiträde innan de af det samma kommit i åtnjutande, och det å den andra blifvit fullstäna digt utredt, att i frågavavande medel orubbade för Gagnefs Socknemäns räkning varit uti Ränteriet deponerade, under mellantiden ifrån den dag de ankommit, och intill dess utdelningen efter skedd repartition kunnat för sig gå, samt alisa Banquens förlust i och för sig sjelf är ingen; eniedan, om Kongl. Maj:ts Befalningshafvande icke reqvireradt lane summan förr än nyssnämnde repartition varit verkstäld, medlen likafullt ej till andra ändamål kunnat disponeras, utan måst räntefria uti Banquen hållas Socknen tillhanda; hemställer Banco-Utskottet vördsamt, huruvida icke all fråga om den på Mellan tiden upplupne ränt ta och belöpande Capital-afbetalning, äfven som allt särskildt påstående mot Kongl. Maj:ts Befäl, ningshäfvande om ansvar för medlens för tidiga utreqvirerande, på ofvan anförde skäl, helt och hållet ml förfalla.
Någre, utaf en Redamot; yttrade tankar i ämnet, blifva enligt förbehåll härjemte bifogade.
Stockholm den 20 Martil 1823. 44 Banco.Utskottets Betänkanilen.
Utdrag af Prötocollet, hållet hos Rikets Häglof.
Ständers Banco-Utskott den 13 Mardi 1823. S. D. Herr Prosten Hallstrom anförde: ”Da jag i frågan om Ränteberäkningen på det år 1817 utgifne lån till Gagnefs Församling, finnér, i full öfverensstämmelse med Högloft.
Utskottet, icke skäl vara, att tillstyrka någon lagsökning för den uteblifna räntan, hvarken emot Låntagarne sjelfve, som utan sitt förvållande ej förr än år 1819 bekommit detta Lån, hvilket i iner än 20 månader varit förvarad t i Landt- Rän. teriet i Fahlun, icke eller mot Konungens Befalningshafvande , som i thy mål svårligen kan i annan egenskap än såsom verkställande Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers välgörande afsigter, vara till svaromål förbunden, så kan jag dock ingalunda i detta mitt begifvande vilja hafva innebegripen en frisägelse från åtalan mot Konungens Befa 1 ningshafvaride, för möjlig Ambetsförseelse.
Berörde
Lån beviljades af Rikets Ständer på enahanda villkor, som fastighets lån, hvilka utan undantag löpa med ränta från utgifningsdagen, enligt gällande Författningar och allmänt bruk.
Detta hade icke bordt vara Konungens Befalningshafvande obekant, och då han i Kongl. Maj:ts allmänna nådiga Kungörelse af den 27 September 1815 Mom. 6 anbefaltes, att som orden lyda, ’’jemte fördelningen vidtaga sådane arn stalter, hvarigenom Banquen vid behörige termi-; ner på en gång erhåller den å Länet fastställde inbetalning’’, var han i och med detsamma på Banco-TJlskottets Beiänknnden.
45 det högtid l igasfe förpligtad, att ej mindre taga den nogaste kännedom af Banco Författningarnes föreskrift i detta afseende, än äfven ombesörja, det ingen oreda vid Lånets och Räntans liqviderande måtte uppkomma.
Då icke dess mindre en sådan inträffat, faller naturligtvis skuggan deraf på Konungens Befalningshafvande, och denna kan icke skingras utan genom undersökningens ljus.
I den dager, hvari saker) för närvarande visar sig, synes det sorn vore en förseelse för handen: det synes som Konungens nådiga vilia och befallning icke med skyldig uppmärksamhet blifvit efterlefvad: som vore
Länets tidiga reqvisition och lyftning i en märkelig strid med deri derpåföljande synnerliga Iångsainheten vid Lånets fördelning: som hade denna fördelning, ehuru mödosam och vidlyftig, dock bordt kunna uppgöras, om icke från slutet af år 18x5 till
Maj 18x7 åtminstone på mindre tiderymd än 3j år: som hade Gagnefs Församling på detta sätt kommit nog sent i åtnjutande af den välgjerning Rikets Ständer den beviljat, och Ban. quen jemväl såvida förlorat, som denna Lånesurnma senare till den återgår.
Huru än härmed må vara, en oordning är åtminstone i Banquens Räkenskaper förvållad, som icke kan afhjelpas utan . genom en suspension af gällande Författningar och en eftergift å Banquens sida.
Men ligger således en förseelse, öppen eller allenast skenbar, för Höglofl.
Utskottets och Rikets Ständers ögon, så kan efter min tanka, hvarken detta Utskott eller Rikets samlade Ständer derför tillsluta ögonen.
Författningarnes efterlef - 46 BanccfUtskottets Betänhanden. nåd Sr af yttersta betydenhet, vida mer än den jänta, hvarom här varit fråga.
Deri borgerliga ordningen måste af alla hyllas, men främst af Riksens Ständer, som icke kunna förringa lagens kraft, utan att tillika förringa sin egen lagstiftande magt, och icke eller förvägrasin dyrkan år den Eviga Rättvisan, såsom all samhälles heliga grundval.
I grund häraf och då ingen Medborgare kan af sin personliga förträfflighet eller sin uppt höjda plat3 i samhället, vara fritagen från den allmänna skyldigheten att åt lagens helgd gifva sin tribut, anser jag detta mål böra öfverlemnas till handläggning af Riksens Ständers Ombuds* man, pä det Konungens respective Befalnings» hafvande må antingen bättre, än hittils kunnat ske, justifiera sig, eller ock gifva den upprättelse, som lagen kan kräfva för den vållande oredan i Banquens Räkenskaper; den fördröjda utdelningen af Dånet, och den bristande åtlydnaden af Kongl. Maj;ts nådiga Knngörelse af den 27 September 181 5.
Och anhöll Herr Prosten Hallström att detta dess yttrande mätte blifva bifogadt Höglofl. Utskottets Utlåtande till Rikets Ständer.
Helsingius - Bilaga N:o i g.
Utlåtande i anledning af 1810 åis Revisions•
Berättelse st A/d, f 5 angående det för <Sta« Banco Utskottets Bctänkanden. 47 den Götheborg vid sista Riksdag beviljade Lane* biträde af 200,000 R:dr.
Sedan Rikets Ständers Herrar Revisorer inhemta!, att Götheborgs Stads Magistrat och Äldste, undandragit sig, med åberopande af ordalydelsen i Rikets Ständers beslut, att efter innehållet af i Ranquen upprättadt Formulaire, En för alla och alla för eli, vara ansvarige för återbetalningen af det vid sista Riksdag Staden beviljade Uånebiträde, enligt de vilkor som förbehållne blifvit, och hos Revisorerne i sammanhang dermed före kommit, för de särskilde Uånebiträden af nästan dylik beskaffenhet, hvilka äro till Uddevalla Stads Kyrka, Consistorium i Skara samt Landskrona Stad utlemnade, Vederbörande en för alla och alla för en godvilligt afgifvit de ansvars förbindelser Banquen äskat, hafva Revisorerne ansett säkerheten, särdeles i fråga om ett sä betyd. ligt Län, som det ofvannämnde, vara blott ofulU komligt bevarad derest Baquen ej hade sig öppet lemnadt, att vid bristande betalning äfven hunna hälla sig tiil Borgerskapets enskilda Egendom, och funnit sig böra ä detta förhållande fästa Rikets Högloft.
Banco-Utskottet har vid undersökning härom, funnit, att den skuldförbindelse jämte öfrige säkerhet, som för Götheborgs Stads erhållne lån blifvit lemnad är till alla delar enlig med hvad Rikets Ständer vid sista Riksdag i sådant afseende äskat och förbehållet.
(Bih. till Riks-St.
Prot. 6 Sami. pag. 678) Banco-Utskottet har emedlertid ansett Rikets Ständers Herrar Revisorer haf-. 48 Bnnco Utskottets Betänkandert, va egt skalig anledning till den uppmärksamhet som blifvit fästad, 'på förenämnde olikhet i formen af den* Skuldförbindelse Götheborgs Stads Magistrat och Äldste till Banquen afgifvit, emot de förbindelser som för hvardera af de nyss ornförmäldte
Länet blifvit, utan någon Rikets Stärn ders uttryckelig! föreskrift, å Banqttens sida föreslagne, och af vederbörande utfärdade; helst den säkerhet Banquen genom Inteckning i Göthe borgs Stads Publike Byggnader, för öfrigt eger, ar i flere hänseenden til! dess beskaffenhet olika med Inteckning i enskild
Måns fasta egendom.
Af denna anledning och då vid sista Riksdag blef förbehållet nu varande Rikets Ständer att föreskrifva sättet och villkoren för Råne summans återbetalande, dock e] utöfver en tiondedel af Capitalet hvarje år, har val Banco-Utskottet ansett sig böra vara betänkt, att i afseende på inbetalningen föreslå sådane grunder hvarigenom Banquen ju förr desto hellre kunde återbekomma dess tili Götheboigs Stad utgifne Låne-Capital; men Sedan en Motion af Stadens RiksdagsFullmägtige i detta ämne under tiden blifvit från Vallöf!. Borgare Ståndet till Utskottet remitterad, och fråga i sammanhang dermed hos Utskottet förekommit, huruledes genom Götheborgs Magistrats och Äldstes föranstaltande, någon tillökning i säkerheten skulle kunna vinnas, anser Banco
Utskottet sig böra afvakta denne frågas närmare utredande, och förbehåller sig att framdeles afgifva dess vördsamma förslag angående sättet och vilkoren för Låne-Summans återbetalning, under dervid fästadt gemensamt afseende på nöd - Banco-Utskottets Betänkanden. 4 cf vändigheten för Götheborgs Stad, att vid nuvarande Omständigheter, få göra möjligast lindrige afbetalningar på Capitalet, och tillika på den ii, lcade säkerhet, som Utskottet förmodar kunna för Banco Verket beredas.
Enligt förbehåll bifogas en Ledamots i«£r« Skilda yttrande.
Stockholm den ao Martil 1823» Utdrag af Protocollet haltet hos Rikets Högloft.
Banco- Utskott d. 13 Marni 1833. S. t), Hetr Leffler anförde följande t ”Riksens Ständers Herrar Revisorer hafva ’’uti sin berättelse för år 1830, 5 .§. 2 Afd. fä’’stat kommande Riksens Ständers uppmärksamhet v’derpå : att Banquens säkerhet vöre, efter Hettar ”Revisorers tanka, blott ofullkomligt bevarad, för ''det Lån, som Götheborgs
Stad från densamma ”erhållit,^ emedan den af Stadens Magistrat och ''Äldste tecknade borgen icke innefattade de van» ’’liga orden:
Én för ella och alla för ert.