Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer, för att förekomma slika Olycksårs rysliga följder, Öppnat för Landtmannen ett medel till räddning, medelst SpannmålsMagazins anläggande och öfver deras förvaltning tillförordnat enDirection, synes ock, om ändamålet skall kunna bestämdt vinnas, det Blifva af vigt, att Länen, proportionaliter efter deras vidd och Folkmängd, och efter årsgrödans qualite' och q vantite, blifva hulpne, samt att, om icke alla tillräckligen skulle med Hjelpe-spanUemål kunna undsättas, då först och främst må komma i åtanka den af verkligt behof tryckte Åkerbrukaren, den mindre framför den mera förmögne, och den arbetande Classen, nemligen Bonden och Torparen, framför Herremannen, då de äro i samma villkor och hafva» undergått enahanda missöde.
Till vinnande af detta för den lidande menskligheten så högt vigtiga ändamål, torde erfordras: i) Det Konungens Befallningshafvande i Nåder anbefalldes, att till Kongl. MagazinsDirectionen inkomma med tidiga och detaillerade årliga Berättelser om tillståndet i Länen, Ridd, o, Ad.
Pro t. II.
B. 35, 36 274 Den 5 Januarii. hvilka höra insändas inom en viss fastställd tid, kanske inom November Månads utgång» då så väl all skörd, som proftröskning af diverse
Sädesslag bör kunna vara verkställd; och 2) Att Konungens Befallningshafvande låta i god tid pålysa SockneSlämmor, som välja Sex redlige och bepröfvade Män af Församlingen, att noga granska hvarje Medlems verkliga behof och förhållanden (hvarvid äfven mer och mindre idoghet, böjelse för utsväfningar och laster, m. m. bör tagas i öfvervägande), samt samvetsgrant derefter uppgöra och fördela Dividenden af den Församlingen tiilslagne TJndsättningsSpannemål.
Ordföranden i dessa Comitéer, som torde tillerkännas rösträttighet och vid lika röster, votum decisivum, bör med urval inom Socknens område utses och tillförordnas af Landshöfdingen; åliggandes den för öfrigt närmast boende behörig KronoBetjent, att dervid närvara, till upplysningars meddelande.
Derigenom skulle detta välgörande ändamåls förfelande och missbruk förekommas, och icke, som hittills ofta nog torde händt, det få bero af KronoBetjeningen i Districtet, att efter godtycko gynna eller preja vissa och låta de fattige mera behöfvande för. blifva alldeles ohulpne.
I den händelse detta mitt Anförande profvas förtjena någon uppmärksamhet, så anhåller jag vördsamt att det måtte tillremilterai Besvärs- och OeconomieUtskottet.
S75 Herr Carpelanj Wilhelm Maximilian> hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Inom Fäderneslandet äga vi få och kanske ingen Elementarskola, utom Kongl.
KrigsAcademien på Carlberg, der Ynglingar, jemte en vårdad och stundelig uppsigt, njuta en tjenlig undervisning i de första Barnd omsåret' vid den tid då vanligen grunden lägges till deras blifvande bildning, och då utvecklingen af deras anlag begynnes.
Det är äfven en allmänt erkänd sak, alt Föräldrar, vid valet af Informatorer för sina Barn, ofta äro i förlägenhet af Sujetter i detta afseende, som äga den omfattning af kunskaper, hvilken är så nödvändig för utvecklingen af de fallenheter
Naturen så olika utdelat hos hvarje Individue, äfven som den stadga, som fordras vid deras ständiga handledning.
Behofvet och nyttan af Stiftelser, som, med en större omfattning, lemna ett vidare fält till bildning och en fullkomligare undervisning, derigenom alt flere Lärare ansvara för serskildta Undervisningsgrenar, torde livar och en Anna, som varit i den belägenheten, att bo på afstånd ifrån Gymnasier och HögScholor, der Ynglingar väl emottagas till undervisning, men den öfriga vården ej så noga kan handhafvas.
Gossar, som sändas dit, blifva antingen till kosthållning inaccorderade, eller ställde under serskildt uppsigt af menriiskor, valde mer af nödvändigheten, än af öfvertygelse om deras vilja och förmåga att kunna uppfylla hvad Föräldrarne af dem ön - 276 Den 5 Januarii. sta, och hvars Tjenstebefattningar lemna dem foga tid till dessa ömtåliga Observationer, som en Föreståndare vid en sådan Schola alltid skall finna förenligt med sitt Interesse.
På dessa anledningar vägar jag fästa Högloft Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid e,n Schola, som, inom vårt Fädernesland, bildad efter ett i hela Europa erkändt förträffligt mönster, lemnat en mängd Ynglingar en förträfflig undervisning i alla Elementar-kunskaper.
— ElementarScholan i Mariefred var stiftad af en Man med föga egna Ressourcer.
De förmåner Kongl. Maj:t lemnade denna Inrättning, är ett bevis på den uppmärksamhet, som Regeringen fästade dervid, och det tillopp af Ynglingar han haft, om den nytta den gjort.
— Utgången har dock ej i Financielt hänseende svarat mot hans väntan.
Han har varit tvungen till flera Förlag, såsom undervisning för Lärare uti vissa Kunskapsgrenar, kostsamma Inrättningar för kroppsöfningar, m. m.
Då härtill lägges, att de lågt tilltagne qvartaler, som för Barnen bordt erläggas, ej alltid influtit, och han genom många smärre Summors infordrande ofta kommit i depence, torde man blott få tillskrifva närvarande svåra Penningeställning den oförmodade händelsen, att denna nyttiga Inrättning hastigt måst upphöra.
Dess Stiftare, efter att hafva uppoffrat sin enskildta förmögenhet, sin lefnads kraftfullaste dagar och sitt framtida hopp, har af förenämnde skäl blifvit nödsakad att upplösa denna Inrättning, sedan derifrån till Statens tjenst, till högre Läro - Den 5 Januarii. 277 verk, samt till Handel och Rörelse flere hoppfulle Ynglingar redan utgått.
Men icke nog dermed; han befinner sig uti den smärtsamma belägenheten, att, med en oförsörjd Famille och efter försäljningen af all sin Egendom, vara blottställd för obetalda Creditorers hotande kraf.
— Hans uppoffringar, hans nödställda belägenhet, och det afskräckande exempel, som hans undergång gifver åt hvars
Och ens annans goda vilja, torde ej vara ovärdiga Riksens Ständers behjertande.
Då en sann upplysning är grunden för all Medborgerlig sällhet, och alla vägar som leda dit förtjena Riksens Ständers bevågenhet, vågar jag, att, såsom uppmuntran för alla dylika Inrättningar, föreslå, det Major von Konow, såsom Stiftare af Mariefredska Institutet, måtte hållas skadeslös för sina uppoffringar, helst då de blott stiga till den obetydliga Summan af 25oo R:dr, antingen genom Contant ersättning eller som stående
Lån mot en tiondedels årlig afbetalning.
Jag vågar yttermera anhålla, att detta Memorial måtte få de öfrige Stånden meddelas, eller till behörigt Utskott remitteras.
Friherre Rudbeck> Alexander , anförde skriftligen:
Med den Riksdagsmanna-rätt, som hvarje FolksRepresentant genom Lagen blifvit upp - 278 Den 5 Januarii. låten, går jag mina förbindelser till mötes, då jag nu utber mig Ilöglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett ämne, som rörer Svenska Folket i allmänhet och våra hemmavarande Medborgares belägenhet i synnerhet.
Det vore, efter min öfvertygelse, oförlåtligt och platt icke Öfverensstämmande med de piigter, sorn oss Representanter åligga, att intet nu, vid detta Riksmöte, med sanningens oförfalskade språk framställa den i Landsorterna så allmänt rådande fattigdom och uselhet, hvarom så många Cessioner, Lagsökningar och UtmätningsAuctioner tillräckligen vitsorda. —■
D e n 30 J a o u a r i f. ra. 3oi betydlig vinst både ^militäriskt och ekonomiskt hänseende, tror jag visserligen icke af någon kan bestridas, helst af dem, som ganska val minnas att, då Sverige varit anfallet af sin östra granne, alltid en stor annee hittills måst hållas på Norrska glansén, hvarifrån Sverige hädanefter är befriad!, hvilket hvarken kostat oss manspillan eller penningar, utan hafva vi endast och allenast att derför lacka vår store Konungs utmärkta snille och hans Europeiska ryktbarhet såsom en stor härförare.
Då Sveriges Rike såmedelst vunnit så stora förmåner genom föreningen med Nori ige, så bör man val ej draga i betänkande att lemna det obetydliga anslag, som nu blifvit hegardt, ål en stad, som på denna förening gjort en sä betydlig förlust.
Strömstad var löre de begge
Rikenas förening en ej obetydlig handelsstad, men har derefter nära nog blifvit förvandlad endast till eli fiskeläge, och det af den orsak, att innevånarne i norra delen af länet hafva dragit sig med sin handel lill Norrige, der de få varorna för bättre pris, sedan handeln blef fri.
Jag tror således, alt nationen eller R.
St. gjorde en ganska liten uppoffring, om de behjertaile den olyckliga belägenhet, hvaruti denna stad har kommit, och beviljade den ringa summa, som motionären har föreslagit.
Hade jag vid riksdagens början, då här yttrades så mycken missbelåtenhet, och då man knappast knnde tro annat, än att Riket var i upprorstillstånd, kunnat ana hvad man sedermera funnit, alt Riket äger bättre financer, än någon annan stat i liela Europa kan uppvisa, eller kanske någonsin komma till; så hade jag bestämdt gjort motion om alt R.
St. hade bort gifva anslag till Strömstad för dess upphjelpande.
Nu är det för sent att komma med en sådan begäran, och jag anhåller således endast, att betänk, måtte blifva ålerremitteradt, och att hvad jag här yttrat måtte få åtfölja remissen’, samt slutligen att ett af biskop bruhn angifvet intyg, sorn jag barbos får äran förete, om behöflighetenfaf ett sådant anslag, äfven måtte blifva remissen bifogadt.
Då det. blifvit ifrågasatt, huruvida en förbättring och utvidgning af Strömstads närvar, skola (pedagogi) är af behofvet påkallad, liar jag, på begäran af representanten från berörde stad, Hr Borgmästaren Hegardt, härmed bort yttra min åsigt i delta hänseende, grundad på den kännedom af förhållandet, hvilken jag under min mångåriga embetstid, såsom lector vid Götheborgs gymnasium och ledamot af consistorium derstädes, ofta varit i tillfälle att inhemta.
Jag får således vitsorda, att, under senast förflutna io år isynnerhet, behofvet af en förbättrad offentlig undervisningsanstalt i Strömstad visat sig så mycket nödvändigare, som oaktadt, lika med de flesta orter i Riket, äfven derstädes bågen för studier och bildning tilltagit, och icke få yngliu - 302 Don 20 Januari f. m. gar från Strömstad blifvit i sednare åren vid K. gymnasium i Götheborg intagne, är dock skolläraren i nämnda sladsskola så ringa lönt, att man ej knn förvänta del han åt undervisningen skall kunna lemna en så odelad tid, som densamma fordrar.
Offentliga anslaget å Statens sida till skolläraren i Strömstad är endast i5 tunnor spantnål; en alltför ringa belöning för den möda, som äfven vid en pedagogi måste nedläggas, helst då elevernes antal vid denna offentliga skola vanligen uppgår hvarje år till 3o ä 35 och skolläraren således har föga tid öfrig till biförtjenst genom privat undervisning för ett och annat af de ganska få bättre bemedlade innevånarnes barn: ett förhållande, hvilket föranledt, ntt consistorium i Götheborg redan för i5 ä 20 år tillbaka sett sig föranlåtet att förordna den såsom pedagog fungerande (hvilken derföre under samma tid alltid varit en prestman) till vice pastor vid stadens kyrka, och att med fullt ansvar föreslå denna församling, hvilken är annex till moderkyrkan i Skee pastorat, der ordinarie pastor är boende.
Det lärer ock icke vara obekant, alt handelsconjuncluren inom
Strömstads samhälle inom de sednäsle åren betydligen aftagit, och deputeraden derifrån kan delta fullständigt vitsorda, så alt ej af stadens ringa tillgångar kan väntas något bidrag till skollärarens ansländiga aflöning, helst staden redan gjort en betydlig uppoffring till en 1826 derstädes inrättad vexelundei visnings-skola, som af behofvet varit högst påkallad, då antalet af barn i staden, under i5 års alder, uppgår vanligen till mellan 4 ® 5oo.
Att således något ytterligare bidrag, än ofvannämnda i5 tunnor spanmål, måtte af Staten beviljas till upphjelpande af stadens skollärares högst ringa lönevillkor, är en anhållan, 0111 hvars nödvändighet R.
St. visserligen göra sig fullt öfvertygade, och derföre ej dertill vägra att benäget bifalla.
A. Bruhn.
Vidimeras Claes Gartz. B. Hjort.
"lindert.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att detta betänk, blifvit af de öfriga 3:ne Stånden återremilteradt.
I sådant fall vill jag visst icke uppehålla tiden, då i alla händelser detta utlåt, kommer tillbaka till Utsk:n.
Jag vill blott nämna, alt orsaken hvarföre jag ej tillstyrkt ifrågavar. anslag, var den, alt i sådant fall hvarje pedagogi i hela Riket med samina skäl skulle kunna begära statsanslag, och då ingen inom hela Utsk. ansåg delta riktigt, så afslogs motionen.
Jag får äran upplysa, att staden Strömstad har en folkskola, som staden bekostar; men att det nu är fråga om en s. k. slads-pedagogi Den ao Januari f. ra. 3o3 med undervisning i högre syftning, iin blotta folkundervisningen.
IVär StatsUtsk. har kunnat finna anledn. att, oaktadt de medel, som redan äro anslagna för folkskolorna, tillstyrka 240 r:dr för garnisonsskolan i Christianstad, ehuru der finnes både en högre lärdomsskola och en folkskola, så hör det ock vara skål alt bevilja 200 r:dr för skolan i Strömstad, hvilken stad har g mil till Uddevalla, och för öfrigt ur så aflägse belägen vid gränsen, att Åmål förmodligen är den närmaste staden.
Jag instämmer således med Hr Edenhjelra i anhållan örn ålerremiss och den begärda summans beviljande.
Jag finner det visserligen vara ändamålslöst att i denna fråga bestrida en ålerremiss; men jag utber mig att få fästa R. o. Ad;s uppmärksamhet derpå, att det är enligt princip, som Stats- och Ekon.Utsk;n behandlat detta ärende.
St. vid i83o urs riksdag beviljade ett anslag, om jag ej misstager mig, af 60,000 r:dr lill allmänna undervisningsverken, hvilket anslag K, M. ägde att fördela, så har K.
M. af ganska goda skäl funnit, alt någon del af detta anslag ej kunnat komma till godo de s. k. pedagogierna, emedan dessa stå på gränsen emellan apologist- eller lärdoms-skolorna, om man så vill kalla dem, och folkskolorna.
Det är således i fullkomlig öfverensstämmelse med den princip, som legat till grund för K.
M:s beslut rör:de detta anslag, och för alt ej statuera en princip, som vore deremot stridande, som Ulsk:n ej trott sig kunna tillstyrka bifall till den ifrågavar. motionen; och således då en ganska betydande summa vid denna riksdag blifvit beviljad för folkskolorna, så hafva Stats- och Ekon.Utsk:n ej ansett sig här kunna, om det också vore aldrig så talande skäl för en skola i Strömstad samt för dess utvidgande och förbättrande, i den form, som frågan nn blifvit väckt, tillstyrka något anslag.
Då emedlertid betänk. har blifvit af tre Stånd återremitteradt, så vill jag visserligen ej bestrida ålerremiss deraf, men jag gör mig förvissad om att Stats- och Ekon.Utskin vidblifva de grundsatser, som de genom sitt afslag uttalat.
Grundsatsen hafva Ulsk:n redan frånvikit genom deras tillstyrkande af 400 r:dr åt skolan i Borgholm, hvilka hon också lärer hafva fått.
Utsk:n komma således visserligen icke att hafva något på deras samveten, om de nu, vid återrcmissen, skulle bevilja dessa 200 r:dr. Stats- samt Allm.
N:o 102 återremitterades.
Besvärs- och Ekon.- Ulsktns den u sisth Dec. på bordet lagda betänk.
JX;o io3, Den 10 Jo nu n ri f. m. i nnlcdn. af väckta motioner om fri tillverkning af bergsk rut.
Frih. Cederström, Jacob, anböll ali få veta huru denna fråga blifvit afgjord hos de öfriga RiksSl:n. Underl.
Secret. tillkännagnf, att samtliga de öfliga RiksSt;n bifallit Stats- och likon.Utsk:ns betänk.
N:o 10 j. Frih.
I afseende på sjelfva saken, nemi. alt upphäfva den uteslutande rättigheten för krutbruken i Riket att tillverka krut, har jag väl egentligen intet alt anmärka; men alt fatta ett sådant beslut, utan att derjemte anvisa lill K.
M. nödiga medel för alt ersätta, nuvar. innehafvare af dessa monopolier, är i min tanke mycket olärnligt; ty del följer af sig sjelft att R.
Sits afsigt på sådant sätt ej kan vinnas, emedan K.
M. ej kan betaga de personer, sorn äro ägare af de enskilda bruken, Kloster, Torsebro och Aker den rättighet alt ensamt med undantag för allmogen i Husby socken i Dalarna tillverka krut, som dem är tillerkänd, med mindre än all dem lemnäs ersättning derför.
Det är helt naturligt, alt när R.
St. silja afskaffa sådana monopolier, så måste också de innehafvare, som pä grund af lagar och författningar dertill äro berättigade, och sorn köpt besittningen af sådana rättigheter, erhålla ersättning, för att kunna frånträda sina fördelar.
Jag har velat yttra detta till protocollet.
Jag kan ej ändra det beslut, som R.
St. hafva fattat i afseende på den underd. skrifvelsen ; men då Utsk;n ej tillstyikl, att K.
M. må kunna disponera de allmänna medel, som fordras för att ersätta nuvar. innehafvare af krutbruken förlusten af deras privilegier, så kan jag ej annat än afstyrka detta betänk.
Jag skulle eljest hafva begärt återiemiss, för att få anslag lill detta ändamål af StalslJlsk. anvisade, men nu nödgas jag inskränka mig till begäian om afslag å betänkandet.
Jag önskade alt den siste värde talaren ville upplysa Ståndet, huruvida ej de nuvar. lunkens rättigheter hvila på contraeter ställda på vissa år, och om icke, när dessa år äro tilländalupna, deras rättigheter upphöra.
Så länge dessa contracter vara, tror jag ej att någon ändring härutinnan bör kunna göras, men utöfver contraotstiden böra väl icke deras privilegier sträcka sig.
Måhända likväl att jag häruti misstager mig.
Den siste värde talaren har misstagit sig rör:de conlraclen emellan Kronan och krutbruksSgare, hvilka han anser utgöra privilegierna, men hvarigenom endast de sednare tillförbindas alt årligen lemna vissa qvantiteter krut till Kronau, emot bestämdt pris och för det svafvel Kronan lemnar.
Dessa contracl kunna och få ej för - Den ao Januari f. m. 3o5 förblandas med den rättighet, som tillkommer dem alt uteslutande tillverka krut i Riket, ty det är tvänne alldeles skiljaktiga frågor.
Husby socken i Dalarna är det enda ställe, der henderne äga rättighet att i bredd med krutbru ken tillverka krut, och delta inskränker sig till jagtkrut.
Jag anhåller få fästa Ståndets uppmärksamhet pä den reservation, som Biskop Hedrdn afgifvit, och hvaruti Frih.
Leijonhufvud samt Prosten Lalin instämt.
Hon är af följande innehåll: ”Emot detta beslut anhåller jag få mig reservera, såsom både onyttigt och i flera afseenden vådligt, icke eller tillräckligen motiveradt.
Aldraminst kan jag godkänna, att detta s. k. monopolium strider mot 60 §:n Reg.F:n. Detta grundlagsrum stadgar endast, alt Konungen icke må något monopolium fastställa, men alldeles icke, att alla gamla monopolier, der de finnas, skola upphäfvas.
Det nu ifrågavar. är långt äldre än våra grundlagar, och Konung och Ständer hafva, sedan dessas stiftning, icke beslutat dess upphäfvande.”
För min del anser jag mig ej kunna bifalla Ulsk:ns betänk., utan önskar att R. o. Ad. måtte detsamma afslå.
Besvärs- och Ekon.Utsklns betänk.
N:o io3 blef af R. o. Ad. bifallet.
Jag anhåller blott, att det i prot. må blifva inlaget, att jag ej öfvervarit beslutet om Stats- och Ekon.Utsk-.ns betänk, i denna fråga.
Till pröfning företogs LagUlsk:s den ii sisth Dec. på bordet lagda betänk.
N:o 163, i anledn. af väckt motion om ändring dels af K. förorda, den 1 Juni 1748, ang:de förmånsrätt för lån, som af Brandförsäkrings-contoret i Stockholm till husens försäkrande undfås, dels af 6 §:n i K.
M:sför samma contor den ig
December 1807 utfärdade reglemente.
Cederström, Jacob, blef Gr.
Mörners reservation uppläst.
Cederström begärde alt erhålla underrättelse, huru detta mål blifvit afgjordt hos de öfriga RiksSt:n. Underl.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att Preste- och BorgareSl:n bifallit LagUlskis betänk.
N:o 163, och att ingen underrättelse om BondeStts beslut i ämnet ännu ankommit.
I sådant fall anhåller jag, att, med afseende på Gr.
Mörners reservation och med godkännande deraf, R. o. Ad. ville återremittera LagUtsk:s ifrågavar. betänkande.
Då jag tydligen inser deri 19 II. 3g 3o6 Den ao Januari f. m. slöra vådan för Brandförsäkrings-contorets bestånd, och ännu mer de tnöjliga svårigheter för brandförsäkringstagare, hvilka skulle uppstå, örn den reservation, sorn Gr.
Mörner afgifvit, skulle blifva antagen och sedermera komma alt ulga såsom allmän lag; så kan jag ej annat än afstyrka den återremiss, som Frih.
Cederström på grund af denna reservation begärt, och i det stallet tillstyrka bifall till betänk.
JNär man läser reservationen, så visar det sig, alt den värde reservanten alldeles icke rätt uppfattat frågans beskaffenhet, emedan han der omtalat, hurusom Brandlörsäkrings-contoret gifver lån, för vinnande af brandförsäkring.
Della är alldeles icke förhållandet.
Det är den afgift, som brandförsäkringstagaren är pligtig att till Brandförsäkrings-contoret inbetala för'erhållnndet af ny brandförsäkring, eller förhöjning i den förut varande, som contoret tillåter ägaren att få beliaIla emot 4 procts ränta, på det att en fördel för brandförsäkringstagaren derigenom må kunna beredas.
Enligt nu gällande reglemente, har hvarje brandförsäkringstagare sig öppen rätt lemnad alt begagna denna fördel, eller också mot en minskning i afgiflerna genast inbetala den premie, som enligt reglementet bör för den begärda brandförsäkringen erläggas.
Sällan har det sednare alternativet blifvit begagnadt, emedan brandförsäkringstagarne vanligen betjena sig af fördelen att få behålla premierna såsom lån.
Skulle nu en sådan rättighet upphöra, hvilket blefve följden, i händelse Gr.
Mörners reservation blefve antagen och Brandförsäkringscontoret förlora den förmånsrätt, som för premie-afgifternes bibehållande hos brandförsäkringstagarne såsom lån nu är medgifven, så skulle otvifvelaktigt följden blifva den, alt
Brandförsäkrings-contoret aldrig lemnade någon brandförsäkring, med mindre än att afgiften till contoret genast inbetaltes, och då otvifvelak lig t mången husägare finnes här i Stockholm, som torde befinna sig i de förhållanden, att det för honom är svårighet underkastadt att anskaffa denna summa contant, och då han möjligen äfven har sitt hus så mycket graveradt, att den säkerhet
Brandförsäkrings-contoret näst efter dessa gravationer skulle erhålla, ej af detta contor kunde anses vara tillräcklig, så skulle otvifvelaktigt den af honom sökta brandförsäkringen ej komma att äga rum, och jag tror således, att crediten här inom Stockholm, långt ifrån alt, såsom reservanten tyckes åsyfta, förbättras, skulle derigenom mycket försvagas.
Jag afstyrker således på det högsta den yrkade ålerremissen och anhåller om bifall till XJtsk:ns betänkande.
Ilr Tham, Sebastian Mathias: 1 hufvudsaken är jag förekommen af Hr Printzensköld, och, förenande mig med honom, yrkar jag bifall till Utskms betänkande.
Jag vill blott tillägga, att om reservationen skulle antagas såsom lag, så skulle derigenom uppkomma två olika slag af premielån, Den ao Januari f. m. och reservanten liar, då lian afgifvit denna reservation, förmodligen ej sett de dryga volumer, som i sådant fall måste genomgås, hvilket skulle utgöra ett mångårigt arbete för flera personer.
Detta får jag åberopa såsom skäl för bifall till betänkandet.
Då ifrågavar. stadgande utgör ett undantagsstadgande, endast gällande för Stockholms stads Brandförsäkrings-contor, och jag anser, att hvarje undantagsstadgande bör vara nödvändigt och nyttigt för att vara rättsenligt, så skulle jag för min del vilja instämma med reservanten 5 men då det har blifvit upplyst, att tväune Stånd bifallit betänk., och då ingen förändring lärer kunna åstadkommas genom återremissen, emedan frågan i alla händelser skulle förfalla, om också de öfriga Stånden skulle bifalla reservationen, så får jag också för min del instämma i begäran om bifall till Dtsk;ns betänkande.
För min del kan jag ej godkänna de af Hr Printzensköld och Hr Tham uppgifna orsaker hvarföre man skulle tillerkänna Brandfölsäkrings-contoret i Slockholm den företrädesrättighet, som tilläfventyrs vid verkets stiftande var af nöden, men numera är fullkomligt öfverflödig.
Verket äger den rikedom och styrka, att det alldeles icke är i behof af en sådan undantagslag.
Det bör ej vara svårt förcontoret, att, då premielån lemnäs, relaxera första inteckningen i och för brandförsäkringen.
De nfgifter åter, som i stället för capital lemnäs vid brandförsäkringens tagande, kunna ju sammaledes intecknas och blifva gällande i samma ordning de tagas.