Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ej för att bidraga till förlängande af diskussionen, som jag begärt ordet, utan blott för att återtaga mitt yrkande om afslag å St3ts-Utsk:ts framställning och förena mig med dem, som yrkat återremiss af den nu föredragna punkten.
Hr Reutersvärd:
Som Stats-Utsk:t i denna del af Betänk:t endast yttrat sig i sjelfva principfrågan och uttalat en åsigt, som jag föreställer mig att Slals-Utsk:t vidblifver, så kan jag icke inse, hvartill en återremiss skulle tjena, synnerligast som Utsk:t förklarat, att det vill återkomma till ämnet och yttra sig i öfriga delar af saken, då granskningen af 1862 års revisionsberättelse förekommer.
Jag fortfar således att yrka bifall.
Denna fråga är af en egen beskafienhet och torde således böra behandlas med en viss omtanka.
Min tro är dessutom, att R.
St:r i allmänhet böra så mycket sorn miijligt handlägga hvarje sak i sin helhet.
Utsk:t säger, att det förbehåller sig att, vidkommande öfrige delar af saken, få yttra sig Iramdeleles vid behandlingen af 1862 års revisionsberättelse, men som det vore önskvärdt att liela saken biel' i ett sammanhang behandlad, så yrkar jag att detta Betänk, måtte blifva återremitteradt.
Jag torde få fästa Frih.
Tersmedens uppmärksamhet derpå, alt hvad Utsk:t i denna punkt yttrat, egentligen rörer frågan, huruvida revisorernes förhinder skola godkännas eller icke, och att, om paragrafen ej bilölles, det skulle se ut som om R. o. Ad. hyste någon tvekan vid att godkänna 1862 års revisorers uppfattning af frågan.
Det är just, emedan jag absolut ogillar 1861 års revisorers åtgörande i detta hänseende, som jag anhåller om bifall tiil ifiågav:de punkt.
Jemte de motiver, som Frih.
Tersmeden anfört för återremiss, ber jag att få fästa uppmärksamheten på ännu ett sådant.
Det synes nemi. som om Stats-Utsk:t sjelft haft någon tveksamhet vid behandlingen af denna fråga; ty dess motiver synas mig icke stämma rikligt öfverens med det resultat, hvartill det kommit.
Utsk:t åberopar nemi. 6:te §:n af Instruktionen för 11.
St:rs Revisorer, hvilken säger, att det Dea 14 Januari f. ta.
133 åligger revisorerna bland annat att efterse och granska, huruvida utgifterna med stat och författningar instämma; men nu hafva revisorerna aldrig satt i fråga att icke de ifrågav:de statsmedlen blifvit rätt använda.
Jag anhåller om återremiss, på det att Stats-Utsk:t måtte uttrycka sig med mera klarhet.
Emedan mitt namn finnes antecknadt bland reservanterna, anhåller jag att inför
Ståndet få redogöra för grunden till min reservation.
Det är mindre i afseende på saken, än i afseende på formen, som jag har varit af olika tanka med Utskrf.
Jag anser nemi., att Utsk:t ej nu bort yttra sig i frågan, utan att dermed bort uppskjutas, till dess berättelsen om 1862 års revision inkommit.
Revisorerne hafva i sin framställning icke gjort någon hemställan till R.
St:r, utan blott nämnt att de ansett sig förhindrade att företaga en granskning af de räkenskaper, för hvilka K.
M. en gång meddelat décharge.
Då slutligen frågan kan tolkas på så många sätt, så öfverlemnar jag densamma till Ståndet att algöras.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremisss af Utsk:ts ilrågav.de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ut folio med mångå nej jemte åtskilliga ja; hvarefter förnyad propos. på bifall till samma hemställan gjordes, samt besvarades med starka ja, tillika med åtskilliga nej; och förklarade Iir Gr. och Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. § 7. Utsk:ts hemställan bifölls. § 8.
Det är redan, om jag icke missrninner mig, nära 5 år sedan K.
Kammarrätten ingick tili K.
M. med tind. framställning om förändring i gällande rese-reglemente, i samma syftning som denna punkt afser.
Vid sådant förhållande, får jag för min del på det lifiieaste understödja Stats-Utsk:ts hemställan, på det att saken måtte bringas till slut.
Frih. Hermelin, Carl:
Då jag förmodar att R. o.
Ad, kommer att bifalla denna framställning, och då jag äfven föreställer mig, att Exped.-Utsk:t icke är så särdeles öfverhopadt med göromål, så hemställer jag, huruvida icke nämnda Utsk. skulle kunna föreläggas, att inom en viss tid inkomma med 134 Den 14 Januari f. tn. förslag till den skrifvelse, som möjligen skulle blifva en följd af R.
St:rs beslut .
Landtm, förmälte, att ban ansåge sig böra till Frih.
Hermelin hemställa, huruvida det icke skulle vara lämpligast, att den af Frill.
Hermelin nu väckta fråga om föreläggande lör Exped.-k tsk:t att skyndsamt inkomma med lörslag till R.
St:rs underd. skrifvelse, ang:de Siats-l?tsk:ts i lörev:de § gjorda framställning, finge anstå, intill dess hela lillät:t blifvit slutligen afgjordt, så alt man egde fullständig kännedom om alla de i ani. deraf fattade beslut, hvilka borde hos K.
M. i underd:het anmälas.
Hermelin:
Jag afstår från min hemställan, tills talan står mig öppen i denna fråga.
Sedan öfverläggningen om den förev:de §:n härefter förklarats afslulad, framställdes propos. å bifall tili Utsk:ts deri gjorda hemställan, och besvarades med ja. § 9.
Den redogörelse, som Utsk:ts Betänk, innefattar, upplyser derom att det lör närv:de finnes n 7:de hufvudtiteln tvenne anslag, som skogsplanteringskassan åtnjuter, hvaraf det ena, under namn af förslågs-anslag, utgår såsom ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m., och hvilket K.
Statskontoret, såsom statsmedlens förvaltare, utanordnar till sigt sjelf i egenskap af förvaltare jemväl utaf nämnda kassa, och ett reservationsanslag till bestridande af utgifter för K.
Skogs-styrelsen, skogs-skolor m. m.
Utaf dessa 2:ne anslags-summor och den redan nämnda skogsplanterings-kassan förvaltas reservalions-anslaget af skogs-styrelsen, men det öfriga dels af läns-styreiserne och dels af K.
Stats-konloret. hvarförutan skogs-styrelsen har hand om den s. k. ekplanterigskassan.
Nu hafva revisorerne väckt fråga om att, till beredande af förenkling, förvaltningen af dessa medel skulle sammanföras, hvarigenom äfven en bättre ordning skulle kunna åstadkommas.
Det vill synas mig, att denna framställning är i hög grad befogad.
Jag finner det icke vara skäl att hafva för samma ändamål ett reservations- och ett förslags-anslag.
Det sätt, hvarpå Stats-Utsk:t affärdat denna fråga, tror jag vara mindre lämpligt, så mycket mera som Stats-Utsk:t omöjligen, enligt min tanka, kan undgå att, vid behandlingen af 7:de hnlvud-titeln, taga i betraktande de anslag, hvarom här är Iråga.
Det hade, enligt min tanka, varit rättast, alt Utsk:t först vid detta tillfälle yttrat sig öfver lämpligheten eller olämpligheten af det förslag, R.
St:rs Revisorer hafva väckt.
Den 14 Januari f. m. 135 Jag anhåller om återremiss, på det att berörde förslag måtte behandlas i sammanhang med 7:de hufvud-titeln.
Detta anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten utaf
Hr Stats-Rådet och K. af K. M:s N. O., Henrik Wilhelm Bredberg, hvilken å K.
M:s höga vägnar öfverlemnade sex Nåd. Eropos:r till U. St:r.
Hr Montg omery.
Robert:
Utsk:t har icke underskattat vigten af de skäl, som af Hr Gr.
Mörner blifvit anförda, utan har Utsk:t deremot äfven ansett det vara önskligt, alt en sådan sammanslagning af kassorne kunde ske, som revisorerne hafva försla«it.
Orsaken, hvarföre icke Utsk:t kunnat för det närv:de föreslå detsamma,' finnes i Betänk:t uttryckt: »ehuru äfven Utsk:t, i betraktande af hvad sålunda förekommit, finner sig ega anledning att instämma i revisorernes gjorda framställning, torde likväl, då, på sätt inhemtas af K. M:s Nåd.
Propos. ammie statsverkets tillstånd och behof, jemte dervid fogade Stats-Hådsprotokoll öfver finans-ärenden den 14 Oktober innev:de år (pag. 21), skogs-styrelsen ännu ej till sammansättning och verksamhet blifvit fullständigt ordnad, med skogsplanterings-kassans öfverlemnande till denna styrelse böra, intilldess sådant skett, anstå.»
Ehuru det icke är öfverensstämmande med Stals-kontorets åliggande att förvalta kassor, så anser jag likväl alt detta förhållande, isynnerhet då det egt rum så lång tid förut, och då det är alt förvänta, att skogs-styrelsen snart blifver ordnad, må fortfara, till dess detta inträffat.
Af denna orsak får jag hemställa, det R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk:t här föreslagit.
Gripenstedt:
Mig synes detta Utsk:ts förslag vara fullkomligen välgrundadt, så mycket helldre, som det kan vara fråga om, huruvida det skulle vara lämpligt att öfverlemna den ifrågav:de kassan till skogs-styrelsen; — åtminstone hafva R.
St:r sjelfva gifvit anledning till någon tvekan i delta hänseende, genom deras revisorers framställning, deruti blifvit yrkadt, såsom grundsats, att alla medel böra, på ett och samma ställe, eller Stats-kontoret, sammanföras.
Man må emellertid hysa hvilken åsigt som hellst i detta fall, så synes vara klart, att, innan skogs-styrelsens verksamhet blir bestämd, hvilken, såsom beroende af den nya skogs-lagstiftningen, ännu ej kunnat fullständigt regleras, är Ulsk:ts framställning fullkomligt välgrundad, och anhåller jag derföre om bifall till Utsk:ts förslag.
Hr Ros, Anders Emanuel:
Jag anhåller att få förena mig med Gr.
Mörner och att denna punkt mätte blifva återremitterad till Utsk:t.
Det är mig bekant att inom Vällofl. Borgare-St. en motion blifvit väckt af Brukspatron Gahn, rörande förev:de fråga, och hvilken motion hufvudsakligen är grundad på 136
Den 14 Januari f. m. det organisationsförslag, skogsstyrelsen till K. M. afgifvit.
Jag skulle tro att ifrågav:de punkt i detta Betänk, och Hr Gahns motion böra behandlas i sammanhang med 7:de hufvudtiteln, samt att, om så sker, de förlättnings-förslag, rörande skogs- och jagtväsende!, hvilka blifvit af skogs-styrelsen till K.
M. afgifua och af enskild motionär upptagna, derförinnan hinna af R.
St:r pröfvas.
Jag anhåller således att denna punkt målte återremitteras, för att behandlas, i sammanhang med 7:de hufvudtiteln.
Den motion af en ledamot i Vällofl. Borgare-St., sorn af Hr Ros blifvit omnämnd, inkom till StatsUtsk:t den 19 December, då detta ärende redan inom Utsk:t blifvit behandladt, och kunde således ej upptagas.
Det är emellertid löga troligt, att en reorganisation af ett helt embetsverk skulle komma till stånd på grund af en enskild motionärs framställning; och tror jag det icke vara behöfligt att uppskjuta med denna frågas afgörande.
Jag yrkar bifall.
Mörner: R.
St:rs Revisorers berättelse om verkställd granskning af skogsplanterings-kassans räkning för år 1858 visar, huru denna kassa årligen högst betydligt tillväxt.
Detta är visserligen ett ganska vackert och fägriesamt förhållande, men orri, under afvakta» på den tidpunkt, då skogsstyrelsen hinner blifva organiserad, det skulle inträda att kronans skogar fortgå i ännu hastigare aftagande, så skulle tilläfventyrs denna skogsplanterings-kassans tillväxt i sjelfva verket befinnas vara för landet föga hugnande.
Det är således, så vidt jag kan finna, högst angeläget, att denna sak bringas lill en hastigare utveckling.
Ett medel dertill är naturligtvis äfven, att R.
St:r ingå ipröfnnigaf hvad som behöfves för skogsväsendet ordnande, eller som för närvarande icke kan dertill användas, och då det nu finnes tre särskilda fonder eller titlar, i hvilka de för detta ändamål anslagne medel äro fördelade, nemi. ett särskildt förslags-anslag, såsom ersättning lör hemmansräntor oell arrenden m. m., en skogsplanterings-kassa, som årligen tillväxer genom försäljning af skogsprodukter samt infiulne bötesandelar etc. etc., och slutligen ett reservationsanslag på några och sjuttiotusen rdr, så skulle jag tro, att, äfven om man icke vill öfverlemna förvaltningen af skogsplanterings-kassan åt skogsstyrelsen, man dock borde ställa så till, att dessa särskilda rubriker försvinna och att åtminstone de 2 anslagen sammanföras till ett.
Om åter skogsplanterings-kassan eger tillräckliga tillgångar för det närv:de alt bestrida samtliga utgifterna för skogsstyrelsen och skogslörvaltningen, med hvad dertill hörer, så måste det medgifvas, alt det särskilda reservalions-anslaget tyckes vara tcmligen öfverflödigt, och jag tror icke alt vi hafva så godt om medel, att vi böra anslå sådana till utgifter, som med redan befintliga tillgångar kunna bestridas.
Den 14 Januari f. ra. 137
Det är på det att Stafs-Utsk:t vid regleringen af 7:de hufvudtiteln rnålte taga denna fråga i öfvervägande, som jag fortfarande anhåller om ålerremiss.
Med ledsnad besvärar jag R. o. Ad. anno en gång, men den siste värde talaren tyckes hafva förblandat de olika ändamålen med de särskilda anslag, han omnämnt, i följd hvaraf dessa anslag ej heller lämpligen kunna, såsom han förmenat, sammanföras till ett.
Man bör nemligen komma ihåg att anslagen lill skogsplanterings-kassan hafva sin grund i rättigheter, hvilha sedan äldre tider tillhört denna kassa, och hvilka rättigheter blifvit, i likhet med hvad sorn skett lör flera andra kassor och inrättningar, utbytta mot statsanslag.
Ofver skogsplanterings-kassan eger också K.
M. att frilt disponera för i allmänhet nyttiga ändamål rörande skogsväsendet, hvilket naturligtvis icke är förhållandet med det särskilda anslag, hvilket för vissa, bestämda, i Riks-staten utsatta ändamål blifvit anvisa dt.
Det är visserligen sannt, att skogsplanterings-kassans inkomster till en del användas till aflöniugar lör skogsstaten, men hvar och en torde dock finna att i den olika naturen, och den olika dipositionsrätten öfver de omförmälda fonderna, en ganska giltig grund existerar, hvarföre icke de begge anslagen lämpligen kunna sammanblandas.
Vidare får jag ang:de skogsplanterings-kassans ställning äran nämna, att densamma icke, såsom Gr.
Mörner förmenat, är i jemnt tillväxande.
Den har deremot nyligen fått vidkännas ganska betydliga utgifter, genom inköpandet af 2:ne nya boställen till öfverjiiginästarne i Kalmar och Elfsborgs län, såsom ersättning för de boställen vid Böda kronopark och på Hunneberg, hvilka frångått dessa tjenstemän och blifvit använda till skogsskolor.
Annu en ganska stor utgift föreslår dessutom för denna kassa lill följd af förslaget om plantering af de s. k.
Svältorna i Vestergötland och af en annan park i närheten deraf, vid namn Träningshult.
Men i samma mån, som sjelfva fonden sålunda minskas, blifva icke allenast de för densamma anvisade inkomster, utan äfven det särskilda bär omnämnda anslaget för skogsläroverken och skogsväsendet af tvingande behof påkallade.
Det tyckes mig likväl vara ganska oegentlig!, att nu afhandla della ämne, då föremålet för öfverläggningen icke är 7:de hufvudtiteln, utan frågan om hvem som rätteligen bör förvalta skogsplanterings-kassan.
Att öfverflytta densamma till en styrelse, som ännu icke är organiserad, har Stats-Utsk:t icke ansett sig kunna tillstyrka, och detta synes mig vara så tydligt, att jag icke rätt vet huru man kan komma till någon annan konklusion, hvarföre jag också anhåller om bifall till lltsk:ts Betänk.
Orri man äfven följer den grundsats att en embetsman, som bar sig indelta räntor på lön auslagne, icke kan alhändas desamma, så länge han vid sin tjenst qvarstår, 138 Den 14 Januari f. m. kan jag likväl icke för min del inse, att en kassa, sådan som skogsplanterings-kassan, kan göra anspråk på samma rätt.
En dylik kassa, som står under K. M:s och R.
St:rs förvaltning, kan icke hafva anspråk på annat än hvad som blifvit eller varder densamma anvisadt. j)å nu ifrågavarande kassa har inkomster, hvilka till högst betydligt belopp öfverstiga dess utgifter, och dessutom har sig al statsmedel på riksstaten anvisadt en ersättningssumma af 18,300 rdr för hemrnansräntor och arrenden m. m., under benämning af »förslagsanslag», hvilken tdgår till olika belopp under det ena året emot det andra, och i afseende på räntorna och arrendena skall för hvarje år på runstycket uträknas, så kan jag icke finna, att det har något skäl för sig att låta ifrågavule anslag fortfarande på sådant sätt utgå till denna kassa, liksom om 11.
St:r beviljat det samma oföränderligt för all framtid.
Alt en stor del af, ja jag vågar nästan påstå, hela aflöningen till skogs- och jägeribetjeningen utgår af skogs-planteringskassan, kan man se af dess räkenskaper.
Denna aflöning utgjorde nemi. år 1858 58,795 rdr 89 öre, samt år 1859 83,574 rdr 29 öre.
För att bringa ordning i dessa förhållanden, tror jag att de böra tagas i betraktande i sammanhang med regleringen af utgifterna under 7:de hufvud-titeln, och R.
St:rs revisorers anmärkning gifver dertill full anledning, äfven om man icke kommer till den af dern framställda slutföljd, att förvaltningen af kassan borde öfverlennäs åt skogsstyrelsen.
Jag för min del är af den tanke, att i allmänhet en fördelning på flera håll af förvaltningen af de staten tillhöriga kassor med thy åtföljande utlaningsbestvr är för staten föga ekonomisk, enär behofvet af tjenstemannabiträde härigenom Ökas, och det säkerligen skulle leda till minskad kostnad, om kassornas förvaltning vore hos en myndighet förenad.
Jag anhåller fortfarande om återremiss.
Frih. von Schulzenheim, David:
Förekommen till stor del af den föregående talaren, som framställt tillräckliga skäl lör en återremiss, kan jag blott förena inig med honom på några ytterligare klara och praktiska skäl; dessutom vet jag icke, huru man i allmänhet skall kunna åstadkomma någonting här i verlden, då ej medel lemnäs dertill.
Det har förefallit mig att ordnandet af skogsstyrelsen skulle komma att driija en längre tid, då man betänker, när denna styrelse först beslöts, och huru lång tid redan åtgått, innan den ännu kommit till verkställighet.
Ståts-kontoret är väl icke en inrättning, som skall sköta bankaffärer, och då, som sagdt är, dessa medel äro förvaltade på 3 håll. nemi. af K.
Stats-kontoret, K.
Skogs-styrelsen och Länsstyrelserna, så tyckes det väl, för att reda ordningen, vara lämpligt, att alla dessa medel sammanföras till en kassa, hvarvid sjelfva skogsstyrelsen väl torde befinnas lämpligast för Den 14 Januari f. m. 130 omhändertagandet af de mede], som äro afsedda för densamma och utgöra vilkoret och möjligheten lör dess verksamhet, i stället för att den nu, genom undandragandet af alla dessa medel, betages vilkoret lör åstadkommande af något gagneligt, och således orättvist får uppbära förebråelse för overksamhet och magtlöshet.
Då jag emellertid anser denna fråga vara af den betydenhet, att deri icke bör ouppiiörligen uppskjutas, tror jag, att ändamålet möjligen vinnes, genom att tillstyrka Stats-Utsk:t att grundligare behandla frågan.
Jag yrkar på återremiss.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förevide hemställan, framställdes först propos. på bifall till densamma och sedermera propos. på återremiss deraf, hvilka båda proposir besvarades med manga ja och nej i blandning; hvarefter och sedan förnyad propos. på bifall till merberörde hemställan blifvit gjord och likaledes med blandade ja och nej besvarad.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Frih. von Schulzenheim begärde votering.
Upplästes och godkändes fö!j:de förslag till voter:s-propos.: »Den som bifaller Stats-Utslcts hemställan uti 9:de punkten af Utlål:t N:o 21, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, varder ifrågav:de hemställan till Stats-Utsk:t återremitterad.
» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—50.
Nej—57.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. § 10- Utsk:ts lörsta yttrande.
Utsk:ts sednare hemställan.
Hr Sandströmer, Albert: l sitt Utlåt, öfver nu förevide förslag yttrar Stats-kontoret, bland annat: »På grund af hvad sålunda är i underdånighet anfördt, och då Stats-kontoret, i öf - 140
Den 14 Jannari f. m. verensstämmelse dermed, anser det i Iv.
Kungörelsen den 14 Januari 1824 och de af K.
M. sedermera utfärdade öppna bref |>å oktroj för enskilda hanker intagna uttryckliga stadgande, att staten ej under någon förevändning må varda inblandad i dessa bankers företag, bora, såsom välgrundad!, bibehållas, finner statskontoret sig ega fullt skäl alt å R.
Sl:rs revisorers förev:de förslag afstyrka nådigt bifall»
Jag anser äfven för min del att det är af särdeles vigt, att man icke frångår den princip, som ligger till grund för berörda stadgande; och får jag derföre yrka afslag å förevtde punkt af Stats-Utsk:ts Betänk.
Ehuru jag visserligen icke anser, att denna här föreslagna förändringen kommer att så särdeles mycket inverka på Stats-kontorets lätthet att bestrida de utgifter, som detsamma åligger, så tror jag dock att förslaget, sådant det här blifvit framsläldt, har sina stora skäl för sig, hufvudsakligen emedan det öfverensstämmer med tidens fordringar.
Det torde nemi. förefalla temligen kuriöst, att stora luntor penningar skickas, så att säga, in natura, då det vore så ofantligt mycket enklare att skicka vexlar till motsvarande belopp.
J)et enda, som skulle kunna utgöra ett skäl mot begagnandet af postremisssvexlar, vore, om della vore förenadt med någon slags osäkerhet, men det tror jag ej kan komma i fråga, ty alla enskilda banker, som i riket uppstått, hafva alltid fullgjort sin betalningsskyldighet, och man har hittills aldrig haft något att anmärka mot deras säkerhet.
Då dessutom genom lagarne för bankerna blifvit sörjdt för att någon fara i det fallet icke kan uppstå, så har jag funnit mig ega allt skal att inom Utsk:t tillstyrka det nu förevtde förslaget.
Afven 1832 års revisorer instämde i denna åsigt, att penningelörsändningar från en ort till en annan borde ske genom dylika vexlar.
Det är icke gerna tänkbart, att de embetsmyndigheter, som få sig uppdraget att verkställa några penningetransaktioner, skulle vara i okunnighet om de enskilda bankernas säkerhet eller förmåga att uppfylla sina förbindelser, ej heller att de, på den korta tid, som åtgår för att afsända ett bref från en ort tillen annan, för den händelse att de kände den ringaste fara vara för handen, icke skulle iakttaga alla möjliga försigtighetsmått.
Således tror jag, att de skäl, som Stats-kontoret åberopat, icke äro tillräckligt starka, för att verka afslag å Stats-Utsk:ts Utlåt., till hvilket jag yrkar bifall.
Hr Lilliehöök, Bertil; Ehuru det kunde vara en lättnad för åtskilliga embetsverk att få becagna sig af postremissvexlar, i stället för att öfversända penningar, hvarigenom äfven penningarne skulle mindre dragas ur allmänna rörelsen, så tror jag dock att det finnes förhållanden, då det är omöjligt att begagna sig deraf.
Ett sådant är, då penningar öfversändas från för - Den 14 Januari f. m. 141 valtningen af sjöärendena till flottans station i Carlskrona.
Det mynt, som sändes dit, måste vara temligen sorteradt och till stor del utgöras af sedlar på mindre valörer.
En vexel på någorlunda stort belopp skulle al dervarande bankinrättningar sannolikt sällan kunna inlösas med riksbankssedlar af de valörer, som för skeende utbetalningar erfordras.
Gripenstedt, Joli. Au g.:
Den fråga, som nu »är under öfverläggning, är ingalunda ny, ty den har, som R. o. Ad. påminner sig, temligen utförligt blifvit diskuterad redan under riksdagen 1858.
Förslaget har onekligen sina fördelar.
Så är t. ex. faran för poslröfverier genom användandet af postremiss-vexlar utan tvifvel förminskad, ehuru det dock bör tilläggas, att denna fara i allt fall, numera, sedan största delen af de vigtigare posterna gå på jernvägar, eller med post-diligenser, är temligen ringa.
Att äfven en vinst för allmänna rörelsen skulle beredas derigenom, att de penningar, hvilka emot vexlar deponeras i bankerna, genast kunna utlånas och komma densamma tillgodo, vill jag icke heller bestrida, men äfven härvid kan anmärkas, att denna vinst likväl i det hela blir af föga betydenhet, då man beräknar, med hvilken hastighet en stor del af posterna nu befordras.
Deremot kan jag icke medgifva, att, såsom Utsk:t förmenat, någon synnerlig fördel skulle genom denna åtgärd vinnas i det afseende, att penningarna då icke behöfde dragas från orterna, utan finge der qvarstanna.
Ty om också den ena dagen endast en post-remiss-vexel afgår i stället för penningar, så måste naturligtvis denna vexel innan kort på mottagnings-orten betäckas, och således vid de tider, t. ex. vid uppbördstiden, då afsändriin* garna från en ort ej motsvaras af remisserna dit, kontanta medel från denna ort afgå.