Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De upplysningar, som vid 1818 års Riksdag lemnades öfver Discontens ställning, utvisa likväl, att om Disconten kunnat indrifva alla sine utlånte medel, och dermed betalt utelöpande Assignationer och 3-procentReverser, hade i öfverskott ej funnits mera än omkring 5oo,ooo R:dr, hvarmed Discontrörelsen kunnat fortsättas; men då behållna räntan deraf ej kunde beräknas högre, än å 6 procent, till 30.000
R:dr; skulle deremot Disconten till Banken erlägga 3 procent å II- Million med 45.000
Det var kan hända oförsigtigt af 1817 års BancoTJtskott, att icke infordra Bolagets bestämda yttrande, om det ville underkasta sig det beslut Rikets Ständer ville fatta, eller hellre gå till Concurs.
Jag säger, att delta var kan hända oförsigtigt, men orättvist torde beslutet ej kunna kallas; och i afseende på Bolagets försättande i Concurs-tillstånd måste man besinna, att det var icke blott Bolagets rätt, utan äfven en stor mängd medborgares välfärd, dervid var i fråga.
Hade Concurs uppstått, så hade Bolaget enligt Lag bordt till gäldens betalande afträda alla sina tillgångar, och dess fordringsägare hade då blifvit ägare både af Disconten och af Canalen, emedan Bolaget äfven mäst afträda densamma i dess då varande skick.
Desse for - Den a6 Mars e. m. dringsägare hade troligen icke medgifvit så förmånliga betalningsvilkor, som Rikets Ständer, och följden deraf hade blifvit många famillers undergång.
Det var nog ändå många, som fingo gå från hus och hem, och det hade blifvit många flere, om man helt enkelt bade påkallat Lagarne.
Under hela Riksdagen, så länge frågan ännu var under beredning, hörde man ej något erbjudande från Bolaget, att sjelf utan Rikets Ständers medverkan utreda sin ställning, eller påkallande att Lagen om gäldenär, som ej mägtar betala, skulle sättas i verkställighet, utan först sedan beslutet var fattadt, såg man Directionens'
Ordförande framträda med en protest deremot inför Kongl. Maj:t; och derefter, sedan Kongl. Maj:t sanctionerat Rikets Ständers beslut och utfärdat dess förordning i ämnet, beslöt Bolaget att deremot protestera.
Jag tror att det var denna åtgärd, som mest verkat på Den 26 Mars e. ra. allmänna omdömet om Bolagets eller dess Directions tänkesätt.
Nu utbetalte
Banken penningar till Götha Canal, men man ville aldrig medgifva, att dessa gingo af allmänna medlen; ty, sade man, det är endast Bankens vinst, som användes.
Det är likväl klart, att om Banken icke bade behöft göra utbetalningarne till Götha Canal, så hade ej eller Banken haft behof af en motsvarande summas inbetalande från StatsContoiret, och detta ej eller från RiksgäldsContoiret, och Allmänna Bevillningen hade kunnat nedsättas med jemt lika mycket, som nu gått till Canalen.
Det har också beständigt brukats, att ehuru man haft årliga anslag, hafva likväl dessa al - Den 26 Mars e. ra. drig varit tillräckliga för året, utan Directionen alltid behöft förskott för det näst påföljande.
Sista Riksdag begärde Bolaget äfven att kunna få disponera 5o,ooo
R:dr af det kommande årets anslag, och Rikets Ständer både icke väl beviljat denna begäran, förr än Directionen, ett par dagar efteråt, begärde detta förskott, utan att någon omsändighet kunde uppgifvas, som ovilkorligen påkallade detsammas utbetalande.
Ett annat föremål för uppmärksamheten har vartt Bolagets pretention på ränta, som man påstår blifvit Bolaget försäkrad till 5 procent. 23 §. i Bolagets Privilegier lyder sålunda: ”Under byggnadstiden, eller intill dess ”Canalen blifver till genomfart färdig, bör ”af Bolagets medel till Aclieägarne årligen ”utbetalas
Fem procent för deras insatte ”Capital.”
Meningen var, att Discontens revenue skulle användas dertill, sedan Bolaget icke hade några Den a6 Mars e. m. andra medel.
Disconten upphörde, fingo actieägarne sine 5 procent genom afkortning å inbetalnfngarne af actie-capitalet, hvilket, om allt varit som sig hort, hade till fullo ingått.
Man kan likväl icke säga någonting derom , då Actie-capitalet var Bolagets egne medel, ehuru jag tror, att det stridde mot principen från början; men efter den tiden, och då Bolaget ej vidare hade egne medel, utan blott Statens medel voro att använda, måtte det väl vara slut med Bolagets pretention på ränta.
Vid sista Riksdag, då Bolaget begärde ytterligare understöd, föreslogs, att Bolaget skulle få dessa fern procent på sådant sätt, att de ansågos hafva ökat sitt actie-capital med 20 procent.
Ehuru detta förmodligen icke hade medfört någon direct vinst, innefattade det likväl ett anspråk att erhålla en förmån, som var i rak strid med Bolags-reglorna.
Under öfverläggningarne i Stats- och BancoUlskotten sista Riksdag, deruti jag' såsom Ledamot i BancoUtskoltet deltog, voro manga, som yrkade, alt anslaget icke skulle blifva högre, än hvad föregående Ständer hade till årligt användande bestämt.
Jag var då Den 26 Mars e. ro. en bland dem, som ifrade emot delta; ty jag tyckte då, att det varit oklokt, att icke bifalla Bolagets begäran, emedan man borde förutse, att om anslaget icke till det begärdta beloppet bifölls, utan derå prutades, vederbörande just deruti skulle finna en ursäkt, att kostnaden komme att öfverstiga hvad uppgifvet var.
Men hvad jag omöjligen kunde förutse, var användandet af en del bland dessa medel till anläggandet af Motala verkstad, eller att Bolaget dertill af sine privilegier kunde åberopa rättighet. 7 §. af Privilegierna lyder sålunda: ”Bolaget skall äga obehindrad ”rätt, alt för Canalens behof, dess byggnad och underhåll, anlägga verkstäder, till ”förfärdigande af gjutgods, smiden, verktyg "och redskap, samt alla nödiga materia"lier &c.”
Hvem hade väl kunnat tro, att, denna §. skulle användas, för att få till anläggande af en verkstad tillgripa de medel, Staten anslog till Canalens gräfvande.
Privilegierna grundade sig derpå, att Bolaget sjelf skulle lemna medel till Canal-byggnaden och hvad dermed kunde hafva gemenskap, och med förenämnde stadgande kun - Den 26 Mars e. na.
109 de väl icke afses annat, än Bolagets egna medel.
Detta måtte vara något, som hör väcka uppmärksamhet och farhåga, huruvida de medel, som hädanefter anslås, blifva rätt använda.
Det står i 10 §. af Privilegierne: ”Bolaget äger rättighet alt anlägga nya vägar och canaler, till commu”nicationens förökande med denna Hufvud”Canal.
Lyckligtvis innehåller den följande meningen, att anmälan först skall göras hos Kongl. Maj:t och Dess beslut afvaktas, och vi torde häruti hafva en garanti för ett möjligt missbruk; men hos Bolaget lärer den ej kunna påräknas.
Deremot innehåller 11 ”Så väl Upplags”ställen som Varf må inom Canalens om”råde af Bolaget anläggas;” och här är således ändå utväg till nya företag med Statens medel, likasom med verkstaden inträffat.
Jag fäster uppmärksamheten härpå , endast för att visa angelägenheten deraf, att så laga, att när Statens medel anslås, de aldrig kunna användas annorlunda, än efter gifna föreskrifter.
Slutligen har jag trott, att sjelfva det förslag, som nu är.
I IO Den 26 Mars e. m. gjordt, att lemna 100,000 R:dr såsom lån emot pant, i och för sig sjelf innefattar en ganska besynnerlig Proposition.
Ännu mindre finnes någon säkerhet uti att låna på elfecter, som skola användas, nötas och förtäras.
Uti förenämnde misstag, som från början blifvit gjorde i afseende på arbetets företagande i större scala, än tillgångarne medgåfvo, samt det sätt, hvarpå man sedermera framställt sina anspråk emot Rikets Ständer och Folket, om Bolagets rätt och Rikets Ständers skyldighet att ovilkorligen bevilja dess begäran, tror jag att vi skola igenfinna anledningarne till det Ökade missnöjet med Canalen; och man torde få svårt att bestrida, att detsamma ju icke äger grundade anledningar.
Statens medel ifrån att obeliörigen dragas till andra ändamål, än hvartill de äro anslagne.
Den 26 Mars e. m. detta annorlunda, än att medlen iclse vidare få disponeras af ett enskilt Bolag eller dess Direction, utan ställas under den förvaltning, Grundlagarne i allmänhet föreskrifva för Statens medel, det vill säga af Kongl. Maj:t och Dess Embetsmän, samt under den ansvarighet, som
Lagarne för allmänna medels liandhafvande och redovisning utstaka.
Jag bekänner, att jag icke har nog sakkännedom, för att härutinnan fatta ett säkert omdöme.
Tvärtom har jag alltsedan 1809 bibehållit den tanka, att Canalen kunde blifva nyttig för Sverige, och jag har velat beräkna Canalens nytta, icke blott med afseende på den inkomst Canal-afgiften kan lemna, utan förnämligast på den större vinsten för
Pen - i ta Den 26 Mars e. ra. ningens värde är den grund, hvarpå allt annat skall hvila.
Nu, då blott en liten del återstår, stöter det national-stoltheten att gå ifrån företaget, och jag erkänner, att jag icke skulle vilja samtycka dertill, utan att jag vore öfvertygad, det kostnaderne äro större, än att Statens krafter tillåta desammas bestridande.
Man borde först öfverlägga om, huru stor summa, lämpad efter Statens tillgångar och Folkets bördor, skulle årligen kunna afsättas till Canalbyggnaden, och sedermera på bästa sätt använda denna summa, till dess Canalen blir färdig, ehvad denna tidpunkt blefve mer eller min - Den 26 Mars e. ttii mindre aflägsen; men icke måtte det vara rätt, att Rikets Ständer här, ifrån Riksdag till Riksdag, få emottaga nya calculer och nödgas göra nya anslag, utan att veta, burn eller när detta skall slutas.
Vill man handtera saken allvarsamt, så måste man söka att få någon visshet i delta ämne.
För det andra anser jag det oundvikligt, dådet är Statens medel, som användas till sådane företag som detta, hvilket jag anser för ett Statens företag, ehuru ett Bolag är inLlandadt deruti, alt man icke öfverlemnar förvaltningen till Bolaget, eller dess Direction.
Fr denna synpunkt är det, som jag tror, att man bör vidtaga sådana utvägar, hvarigenom det blefve undersökt, om företagets ulförbarhet står i jemförelse med kostnaden, samt derefter anslå de medel vi kunde undvara och ställa dem under Kongl.
Härtill fordras likväl, att Bolaget afstår från all annan pretention, än som blifvit detsamma i privilegierna försäkrad, nemligen: utdelningen af Caiialens afkastning, dä den öfverstiger utgifterne.
Men för att komma lill ett sådant resultat, lärer det vara nödigt, alt Utskottens Utlåtande bifalles; ty om man nu lemna?
nya förskotter lill Bolaget, betager man sig 18 H. 8 Den ?.6 Mars e. m. sedermera möjligheten att lomma till ett bestämdt slut med Bolaget och dess anspråk.
Bolaget och dess Direction afsäga sig all vidare förvaltning af Canalen oell dess tillhörigheter under byggnadsåren, och öfverlemna densamma, med allt hvad dertill hörer så i fast som lös egendom, inventarier och förråder, till den Styrelse, som Kongl. Maj:t och Rikets Ständer finna för godt förordna; och afsäger Bolaget sig allt vidare begagnande af det för Bolaget utfärdade privilegium, än som med det nu träffade aftal öfverensstämmer. 2:0
Någon afgift för de effecter, som för Kongl. Majrts och Kronans och Canalens räkning derå föras, erläggas ej. 3:o Då Canalen är färdig, må Bolaget utnämna en medlem af Styrelsen deröfver, hvilken äger att densamma framgent för - Den 26 Mars e. m. *i5 valla, oell använda inkomsterne till nödige utgifter och Canalens framgena underhåll.
Directeur åtnjuter ej annat arfvode, än det Bolaget af egne tillgångar vill lenina. 4:o
Det öfverskott, som af Canalens inkomster kan uppkomma, utdelas till actieägarne, intill dess detsamma uppgår till 5 procent, hvarefter
Staten erhåller en lika utdelning å de allmänna medel, som till Canalens byggande blifvit använde.
Skulle inkomsten stiga derutöfver, tillfaller densamma actieägarne. 5:o Förslå ej inkomsterne till Canalens underhållande, åligger ej Slaten eller Rikets Ständer, eller deras Verk, någon förbindelse, att dertill på ett eller annat sätt bidraga. 6:0 Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Maj:t i underdånighet, att Kongl. Maj:t täckes låta genom kunnige och oväldige personer undersöka Canalärbetets närvarande tillstånd och uppgöra i möjligaste måtto tillförlitliga förslag öfver de kostnader, som till Canalens färdigbyggande kunna återstå , samt låta upprätta plan till arbetets fortsättande med den årliga kostnadssumma, hvartill Kongl. Maj:t anser StatsVerkets närvarande tillstånd lemna utväg.
Maj:t täckes ock låta affordra Götha Canal-Bolag bestämdt förklarande, innefattande antingen att Bolaget vill på före 8* - Den 26 Mars e. ri>. nämnde vilkor ingå, derest Rikets Stander skulle vilja besluta, att Canalen med Statens medel färdigbygges, eller ock att Bolaget afsäger sig allt vidare biträde af allmänna medel. 7:0 Sedan undersökning, på sätt förenämnt är, för sig gått, och Bolaget blifvit bordt, vilja Rikets Ständer taga i öfvervägande, huruvida den återstående kostnaden icke är större, än att densamma, utan att andre angelägne och vigtige föremål åsidosättas, kan af Statens tillgångar bestridas, eller om Rikets Ständer vilja i sådant ändamål serskild Bevillning sig åtaga.
Förbehållande Rikets Ständer sig att i annat fall allt vidare biträde till Canalen nu och i framtiden vägra. 8:0 1 fall Canalen anses böra fullbordas, anmoda Rikets Ständer i underdånighet Kongl. Maj:t, att utse en Direction, bestående af så många personer, som må anses lämpeligt, hälst en Ordförande och en Directeur, hvilka, samfäldt med ettafBancoStyrelson utsedt Ombud, öfvertaga förvaltningen af de lill Canalen anslagne medel, och besörja arbetets fullbordande i enlighet roed upprättade arbetsplaner; blifvande Directionen Kongl. Maj:t och Rikets Ständer lagligen ansvarig derföre, att de anslagne medlen ej varda använde till andre arbeten eller föremål, än hvartill desamma af Rikets Ständer äro bestämde.
Den 26 Mars e. m.
Uti förenämnde Styrelse må ej Götha Canal-Directionens närvarande Ordförande eller någon af dess Ledamöter deltaga; dock ankommer det på Kongl. Maj:t, att låta arbetsplanerne upprättas eller granskas af den eller de personer, Kongl. Maj:t dertill anser skickligast, äfvensom alt åt en sådan person uppdraga tillsynen, huru arbetet varder verksteldt, samt till Kongl. Majit inkomma med påminnelser dervid, om anledning skulle finnas; men icke att directe meddela någon befallning, huru eller hvilka arbeten skola förrättas, Det är endast på ett sådant sätt, jag tror ett ändamålsenligt beslut kan fattas, att göra Canalen färdig.
Actieägarne få i framtiden den utdelning, som möjligen kan lemnäs dem, och Rikets Ständer afgöra frågan om Götha Canal på ett sådant sätt, alt de icke vidare behöfva befatta sig med de obehagliga öfverläggningar, sorn nu äga rum.
Det är blott de, hvilka Önska, att Statens medel, såsom hitintills, skola lemnäs åt en Styrelse utan controll, som hafva skäl att sätta sig emot bifall till Utlåtandet. u8 O en 26 Mars e. m.
Den förste Talaren har ansett nödvändigt att ingå i pröfning af hufvudsaken, nemligen frågan om Canalens framtida bestånd och fullbordan.
Man bar väl velat framställa Canalens undergång såsom en följd af ett uppskof; men det har dock förefallit mig obegripligt, huru en sådan förstörande verkan skulle kunna inträffa i följd af några få veckors anstånd med ettämne, som onekligen kan, innan korrt, företagas till afgörande, så mycket mera, som inom Utskotten blifvit väckt det förslag, att, i stället för anslag, erhålla ett lån på samma summa, till gäldandet hvaraf en ganska tillräcklig så kallad säkerhet i Bolagets inventarier, blifvit erbjuden.
Det har nemligen förefallit mig besynnerligt, alt CanalBolaget någonsin kunde råka i sådant trångmål, när det hade tillgångar, som kunde pantsättas; ty när detta kunde ske hos Rikets Ständer, så kunde det äfven ske hos annan person i Riket.
Det synes, attsjelfva Regeringsformen iakttager en sådan, när den i 5p §. stadgar: ”Efter Rikets och StatsYerkets tillstånd och behof låte Konungen Den 26 Mars e. ra. *'9 ”till Utskottets öfverläggning framställa hvad ”Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom Be vil 1— ”ningar böra fyllas.”
Ytterligare synes det också, alt Riksdagens längd beräknas ifrån den dag Konungen aflemnat denna Proposition.
Skulle det nu vara likgiltigt, i hvilken ordning dessa ämnen afgjordes, så synes det äfven, som om delta stadgande vore öfverflödigt.
Utskottens stora pluralitet synes hafva blifvit föranledd af öfvertygelsen, att ordning härutinnan borde följas inom Ståndens öfverläggningar, hvarpå ett icke otydligt prof förefinnes deruti, att man i Utskotten varit af samma tanka som jag yttrat, att uppskjuta denna sak, till dess Statsregleringen för sig gått, på det icke Stånden då måtte sättas i villrådighet, huru de skola besluta öfver utgifter, hvartill medel då kunde saknas.
Det synes således, att Utskotten icke befattat sig med annat än sjelfva sältet, hvilket ock synes förenligt med både Regeringsform och Ståndens egna tankar.
Yi hafva 120 Den 26 Mars e. m. sett, att 1809 års Ständer ville återbringa den ordning uti Rikets Financer, sorn af den tidens sätt att afhjelpa behofven rubbades; men Götha Canal har förekommit, att denna 1809 års plan kunnat fullbordas.
Man har vid flere af de följande Riksdagarne varit nödsakad att förminska de af Konungen begärda anslag, under det man anslagit i| million till Götha Canal; och dessa uppskjutna behof bidraga utan tvifvel till de stora extra-ordinära anslag, som Kongl.
Maj:t nu finner af nöden.
Ett sådant förfarande vid Riksdagarne synes icke vara något exempel att efterfölja; och tiden är nu inne, att börja en mera principenlig behandling af Riksdags-ärenderne; så myc-i ket nödigare om man vill, att tiden för Rikets Ständers öfverläggningar skall kunna inskränkas.
Man har vid denna Riksdag ansett Riket vara i den lyckligaste belägenhet, och funnit besynnerligt, att Statsoch BancoUtskolten icke med öppna händer gått in på detta förskott.
När dertill läggas de stora anslag af 3 millioner, som vid denna Riksdag blifvit begärda, så synes mig, att Riket, i hänseende till sin financiella ställning, icke ens Den 26 Mars e. m. är i samma lyckliga belägenhet, som vid förra Riksdagar.
Man har sagt det vara omöjligt att ingå i någon säker beräkning af ett sådant företag, som det närvarande, och man har kastat alla svårigheter härutinnan på naturvidrigheter; men ehuru vigtigt detta beräkningssätt än är, och ehuru det icke saknar all grund, hvad man om okända naturhinder anfört, bardet likväl icke alltid blifvit följdt, ej ensafCanalDirec-tionen sjelf.
Uti en skrifvelse af den 10 Sept. 1817 till Rikets Ständers Revisorer, förmäler CanalDirectionen: ”att en ”ökad erfarenhet endast ökat och till full ”visshet hos den (”Directionen nemligen”) ”stadgat den öfvertygelse, att inga svåra hinder för det återstående finnas, men att ”tvärtom utföringen blir hvarje dag lätta— ”re genom en nogare kännedom af så väl ”utföringssättet, som den mängd lyckliga ”medel, tillgångar och natur-belägenheter, 132 Den 26 Mars e. tn. ”hvilka finnas liksom slösade på denna förunderliga Canalsträcka.”
Delta yttrande åtföljdes af ett annat utaf Directionens Ordförande, till Ridderskapets och Adelns Protocoll den 9 Februarii 1818, der han tillkännagaf, att f:delar af hela arbetet redan voro utförde.
När man likväl nu måste erkänna sådane ofullkomligheter i alla beräkningar, som samma Ordförande i dag tillkännagifvit, torde Rikets Ständer haft skäl att vänta, att Utskotten, i händelse af hufvudsaklig pröfning, äfven undersökt den säkerhet, som, för närvarande, erböd sig i delta hänseende.
Uti Instructionen för Bankens Revisor öfver CanalYerket och dess räkenskaper år 1818, förekommer, att denna skulle ”taga en 110- ”ga kännedom om hvad för Canalens fullbordan i hegge Provincerne återstår, och ”den dertill sannolikt uppgående kostnad, ”på det, så vidt ske kan, tillförlitlige grunder, eller åtminstone en säker vägledning ”må kunna erhållas, för bedömandet af den ”vigtiga fråga, huruvida det återstående ar”betet kan utföras med de medel, sorn ”dertill blifvit beräknade.”
Det hade icke varit utan skäl, om Utskotten, i händelse af tillstyrkande, ingått j granskningen af en möjlighet, eller ens sannolikhet, alt häfva alla dessa svårigheter.
Utskotten hafva derföre ansett sig böra Sen 26 Mars e. ra. 123 uppskjuta frågan, tills den kunde hufvudsakeligen företagas, d. v. s. då Ständerne öfversett StatsVerkets behof; och om detta förhållande å Utskottens sida innebär en oomkullstötlig princip af ordning, så innebär det äfven, å Ståndens sida, skäl till bifall på Utlåtandet.
De sammansatta Utskottens Utlåtande bar här af flera Ledamöter blifvit tadladt.
På grund af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, att frågan om de 100,000 R:dr, som förskottsvis erfordrades, måtte, oberoende af hufvudsaken, till skyndsam pröfning företagas och afgöras, inläto Utskotten sig icke i någon öfverläggning eller något omdöme, huruvida Canalföretaget ifrån början var en rigtig och väl beräknad åtgärd, eller ett misstag; icke heller huruvida Bolaget och dess Direction med hushållning, tacksamhet och eftergifvenhet för Ständers önskningar och beslut, gått till väga, eller om de, med städse utvidgade omkostnader och nya företag, öfverskrida gifna anslag, och med trotts bemött Rikets Ständers anordningar.
Utskotten hafva icke heller på förhand inlåtit sig i någon undersökning, huruvida
Den 26 Mars c. m.
Canalarbetet borde, mfot sista Ständers beslut och förmodligen äfven emot viljan och förmågan hos mängden af Svenska folket, för ögonblicket ytterligare understödjas, för att genast fullbordas, sedan man redan gått så långt på vägen; utan då Kongl. Maj:t visligen förutsåg, att Rikets Ständer icke genast kunde yttra sig, huruvida det vore möjligt att anslå den stora summa, som ännu fordras för att komma till målet, och derföre blott till en början begärde deras yttrande om förskottet, så hafva ock Utskotten endast deröfver utlåtit sig.
Det alock på detta serskilda ämne jag anhåller få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Konungens Proposition innehöll endast, att ett förskott måtte Bolaget beviljas, men väckte ej fråga om något Lån.
Det var alltså naturligt, att förskott allena borde komma i öfvervägande hos Utskotten, Hade de tillstyrkt meddelandet af ett sådant, Utan att veta om Rikets Ständer sedermera ville lemna det öfriga, som till Canalens fullbordan erfordrades, så hade ju Utskotten felat både mot Ständerna och Bolaget; mot de förra, emedan det hade varit att utan ändamål öka de stora uppoffringar, Riket redan gjort för detta arbete, och emot Bolaget, emedan det hade varit att inleda detsamma och Directionen i förhoppningar, sorn sedermera icke gatt i fullbordan.
Utskottet hade då gifvit Bolaget och Diruptio - Den 26 Mars e. m* nen samma skäl att beklaga sig öfver dem, hvilket dessa myndigheter så ofta gifvit Svenska folket anledning att anföra emot dem.
Jag lemnar derhän, huruvida någon varit berättigad att inom Utskotten väcka denna nya motion; men hvad jag vet är, att Bolaget hvarken erbjudit sina effecter till pant för det ifrågavarande lånet, eller raedgifvit att de dertill finge begagnas.
Man har förutsett, att Bolaget protesterat mot Ständers beslut vid tillfällen, då det må bända icke varit befogadt dertill.
Men antagom, att Bolaget denna gång fogat sig efter omständigheterna, och låtom oss tillse, hvad säkerhet panten då kunnat medgifva.
Den förteckning på Bolagets elfecler, som finnes i en reservation emot Utskottens Utlåtande, är icke densamma, icke heller så utförlig, som den jag såg i Utskotten.
Jag begärde der, då reservationen gjordes, alt den omständliga förteckningen måtte medfölja till Stånden; de hade då haft samma tillfälle, som Utskotten, att bedöma pantens säkerhet.
Så vidt jag kan minnas, bestod, enligt den förra förteckningen, den betydligaste delen af dessa effecter i huggen sten, machinerier 126 Den 26 Mars e. ra. och gjutgods.
Här äter, enligt den förteckning, som finnes på sidan 47^» uppgifves den bestå (oberäknadt huggen sten och skogseffecter) af fartyg, jern, till lågt värde upptaget, spannmål, proviant och redskap till ett samxnanräknadt värde af x 12,000 B:dr, utom ytterligare effecter och proviant till ett belopp af 43,000, som skulle köpas för de äskade 100,000 R:dr.
Eli hvar lärer i alla fall finna, alt om sådana effecter äga värde, i händelse Carialen fortsättes; så blifva de dock svåra att försälja, om arbetet kommer att hvila några år.