Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars nyssnämnde år, angtde laga domstol i frågor om nya väg-anläggningar, äro visserligen de första grund-linierna af lagstiftningen i denna angelägna del uppdragna; men då de härvid gifna stadgande)! dels, efter ordalydelsen, icke gälla vid andra tillfällen, än då fråga är om vägars anläggande, och således icke vid öppnandet af catialer eller båtleder, dels icke närmare detaljera de villkor, hvarunder jordägaren är pligtig tillåta verkställande af sådana undersökningar, som måste föregå, ej allenast sjelfva canal-arbetet, utan äfven kostnads-caIculens uppgörande, så synes mig i dessa och många flera dermed likartade fall en bestämd och fullständig lagstiftning vara af nöden. — l samma mån ett lands industri utvecklas, blifver äfven nödvändigt, alt de författningar, som skola värna och befrämja de industriella företagen, gifvas tydlighet och fulländning.
— Detta är af så mycket större vigt, då fråga är om företag af den art, att betydligare capitaler måste i dem nedläggas, helst det icke är att motse, det äfven den varmaste patriot skulle använda sin egendom der, hvarest ej en gifven lag skänkte honom trygghet om framtida besittning och säkerhet att ernå det mål, han söker.
— Om vi således skola kunna hoppas, att den enskilda speculationen skall rigta sig åt öppnandet af nya communicationer inom landet; så blir det säkerligen endast under förutsättning, att vår lagstiftning i denna del är fullständig och ändamålsenlig.
— Det är af dessa skäl, som jag vördsamt föreslår, dels att de ofvan åberopade författningar äfven måtte göras gällande, när fråga är om öppnandet af catialer eller båtleder, dels att und. hemställan hos K.
M. göres örn behofvet af närmare bestämmelser rörande villkoren, hvarunder enskilde personer eller bolag må äga, att så väl låta verkställa undersökningar för både land-och vatten-commu nica - Den 19 Februari e. m.
265 nicationers öppnande, sorn slutliga utförandet af sjelfva anläggningarna på sådant sätt, att hvarken jordägarens lagliga rätt kränkes, ej heller egennytta och okunnighet tillåtas lagga hinder i vägen för allmänt gagnande företag.
Jag anhåller vördsamt om remiss härå till sä väl Lagsom Allm. besvärs- och Ekon.Utskotten. 5.
Snart äro trettio år förflutne, sedan åtskilliga af Rikets bergslager sökte tillstånd att för grufvehrytningens behof sjelfva tillverka bergsprängnings-krut.
K. M:s nåd.
Bref af den 10 April 1810 afslår denna lind. begäran, hufvudsakligen af skäl, att dels de med krulbruks-ägarne då bestående contraeter skulle, genom ett bifall till ansökningen, de facto upphäfvas, dels att man fruktade för brist å saltpeter för kronans behof, om enskilde skulle tillåtas förbrukning af denna vara i större scala.
— Aderton år derefter, eller år 1828, förnyades contracterne med krutbruksägarne, och ett nytt hinder för denna handterings fria bedrifvande upprestes således åter för följande femton år.
Då denna sistnämnde period om få år tilländalöper, synes tiden då vara inne, att äfven åt denna handtering gifva den frihet och utveckling, som dels af tidens kraf är förestafvadt, dels rättvisligen fordras af de näringar, som härmed stå i sammanhang, eller till en del bero derpå.
— Jag anser mig icke behöfva att, såsom skäl till förändring i grunderna för denna handterings bedrifvande, meddela en uppställning af contraclerna om krut-tillverkningen, af hvilka contracter inliemtas: att krutbruksägarne ej allenast njuta en ersättning af 5 r;dr ä 5 r:dr 4° sk. för omkostnaderna vid förfärdigandet af hvarje centner krut, utan dessutom en årlig sammanräknad summa af 13,716 rtdr 16 sk. b:co för underhållet af krutbrukens byggnader, hvilka byggnader dock äro krutverksägarnes proprie tillhörigheter, och hvilken underhållssumma skall oafkortad utgå, ehvad tillverkningen skulle vara större eller mindre; att kruttill verkarne erhålla svaflet för det, verkliga värdet så betydligt understigande, priset af g r:dr 32 sk. b:co per skepp.; att bruken erhålla all behöflig saltpetter fritt lefvererad och att, alla dessa förmåner oaktadt, bergsprängskrutet detta år dock kostar bergslagerne 34 r:dr b:co per centner.
— Jag vill icke, säger jag, hemta mina skäl från dessa förhållanden, hvilka jag anser vara så konstlade, alt de i sig sjelfva innebära ett frö till sitt upphörande, så vida näringarnas bemödande, att fritt och naturligt få utveckla sig, äfven här kan göras gällande; men jag vill endast hemställa, om något verkligt skäl finnes till utestängande för bergslagerna från rättigheten att sjelfva tillverka det material, sorn för grufvebrytningen är oundgängeligt, eller hvar rättighet linnes grundad för Sta2 H. 34 a06 Den 19 Februari c. ra. ten att till egen eller några få enskildas vinst bemäktiga sig en näring, som kan oell bör vara fri, oell hvaraf vinsten således bör få tillkomma en vida större del af allmänheten.
Det hinder för en fri tillverkning af krut, sorn contracterne med krutbruksägarne hitintills och ännu lägga, upphör nied i845 års slut.
Fruktan för brist på saltpetter till kronans behof måtte så mycket mindre nu kunna förebäras såsom hinder, då produetionen af denna vala så ökat sig, att krutbruken den 3i Mars 1838 hade 48,078 lisp. saltpetter öfver års-behofvet inne, eller nära trenne års förråd; och skulle saltpetter-näringen ännu ej vara bragt till friskt lif inom fäderneslandet, så betviflar jag, att han någonsin blir det, ty få näringar hafva väl blifvit så skyddade medelst höga pris å varan och import-förbud, som denna.
Jag kan icke föreställa mig, att någon nu skulle vilja ur rädslans gömmor framdraga det förr begagnade skälet, alt det vore vådligt lemna i allmänhetens händer tillverkningett af en till missbruk så lätt användbar vara som krutet; denna åsigt har förlorat allt afseende, sedan krutet blifvit i verldshandeln tillgängligt, och sedan inom fäderneslandet kruttillverkningen i en viss socken Öfvergått till folk-näring* och man skulle ju från samma synpunkt äfven kunna förbjuda tillverkningen af stål och svärd, ty afven dessa missbrukas.
— Då således, efter min öfvertygelse, något antagligt skäl numera icke linnes för monopoliserandet af kruttillverkningen, får jag vördsammast föreslå, att R.
Fl. St. hos K. M. i und. anhålla, det, efter slutet afår 1843, bergslagerna måtte: 1:0 äga rättighet alt sjelfva tillverka sitt bergsprängnings-krut eller, derest de del icke önska, med krutbruksägarna öfverenskomma om priset, varans mängd och heminingssättet; a:o få, så fort sig göra låter, emottaga K.
M:s nåd. beslut i ämnet, på det, i händelse af bifall, de bergslager, som det önska, måtte äga rådrum att lill contracts-tidens slut bringa sina egna krutbruk i fullbordan.'
; Om remiss härå till Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. anhåller jag vördsammast. 4.
Det lider icke mera något tvifvel, att ändamålsenliga communicationer utgöra ett af de bästa medlen för befrämjande af näringarnas tillvext och industriens utveckling; och om denna sats redan med nästan oberäknelig verkan gjort sig gällande i ymnigt befolkade länder, der äfven jordytans form lättar alla forslingssätt, huru mycket mer måtte den då kunna tillämpas i ett fo I k fä t lig t land, der stora höjder lägga hinder i vägen för en till numerären ringa dragarekrafts användande.
St. hafva ock redan länge erkänt vigten af communieationers öppnande, och landet har användt ofantliga capitaler pa det till sin nytta dagligen utvecklande företaget, — Götha canal, samt villigt lemnat bidrag Den ig Februari c. m. 267 till så val strömrensningar och mindre canaler, som väganlåggningar.
— Med den kännedom, som nu är så allmän oin sednare tiders förbättringar af transportmedlen, anser jag öfverflödigt, att inför H. R. o.
Ad. orda något om det ena eller andras företräde, men utbeder mig att få fästa uppmärksamheten på ett transportmedel, som hitintills föga, eller alldeles icke för längre sträckor, blifvit inom fäderneslandet begagnadt, nemi. jernvägarne. — Den mängd af Stora segelbara sjöar, hvaraf vårt land öfverflöda!-, gör på ganska många ställen canaler, såsom de förras sammanbindningsmedel, långt mera användbara än jernvägarne; mender blist på slussvatten förekommer, der inlösen af dyrbara verk och inrättningar eller andra locala omständigheter skulle göra en canalanläggning alltför dyrbar och således icke räntebärande, ännu mindre vinstgifvande, — der kan en jernväg med större förmån befordra varutransporten.
Denna sednare har dessutom det företräde, att en långt större del af året vara begagnelig än eanalen.
Redan ifrån de första vårdagarna, när banan blifvit befriad från snön, oclj då ännu både canalerne och sjöarne äro isbeläckta, är jernvägen farbar och blifver det, intilldess de stora snöfallen åter inträffa; och roan torde sålunda utan öfverdrift kunna antaga, att i södra och mellersta delarna af fäderneslandet blir detta transportmedel användbart nio månader årligen, samt under bar-vintrar kanske hela året.
— Af dessa och flera skäl, som här vore alltför vidlyftiga att anföra, anser jag mig böra hos R.
H. St. vördsamt föreslå, först och främst, att af det Statsanslag, som nu finnes upptaget för vattencommunieatiouers öppnande, äfven understöd måtte kunna meddelas lill de enskilde eller bolag, som vilja anlägga jernvägar, der sådane finnas ändamålsenligare än canaler; och sedermera, i sammanhang dermed, att anslagets benämning måtte blifva: till inrikes communica tioners befrämjande, på det alt rubriken ej måtte lägga hinder i vägen för medlens disponerande till nyssnämnde ändamål.
Jag anhåller vördsamt om remiss till H. Stats-TJtsk. å detta meni.
Begärdes på bordet, Föredrogs och lades på bordet Coust.Utskts mein.
N.‘o 3 till R. o. Ad. angtde grundlagsenligheten af en yrkad proposts vägrande. 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 1 1 örn aftonen.
In liilcm protocolli, F. O. Silfverstolpe. F aGS Det) 22 Februari f. n».
Lördagen den 22 Februari i84o.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Lag-Utsk. efter N:o 780 Hr Klingenstjerna, Fullm.
Frih, Stjernstedt, Lafs, och en ledamot i Allm.
Besvärs- och Ekon.TJtsk., efter N:o io34 Hr Wallenstjerna, Fullm.
Baab, Adam Christian; och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamot i Lag-Utskottet; N:o 2096.
Hr von Röök, Gustaf;"] samt till ledamot i Allm.
Besvärs- och Ek o no m i-U t s k o t te t: N:o 8i5.
Hr Gripenskjöld, Fullm.
Raab, Adam Christian.
Justerades 5 prot.utdr,, innefattande R. o. Ad;s, den 19 dennes e. m., fattade beslut.
Justerades pleni-prot:n för den i2ite dennes f.- och e. m.
Föredrogos Const.Utskts den i5 och 19 dennes f. m. på bordet lagda memlr N:o 1, med uppgift å det till afgörande beredda grundlags-ändringsförslag, som angår en ändamålsenligare organisation af Statsrådet, samt blifver én följd af Hofcancellersbefattningens föreslagna upphörande, och N:o 4, angtde en rättelse uti det öfverlemnade grundlags* ändrings-förslaget, rörrde Statsrådets organisation.
Då jag, såsom medlem af särskildta Utsk:t vid 1823 års riksdag, tagit be*, tydlig del i behandlingen af den då förehafda frågan om Styrelseverkens organisation, så torde ingen af R. o. Ad. undra på, om jag nitälskar derför, att ändtligen få upplefva någon bland de förbättringar i vårt samhällsskick, hvil* ka jag då föreslog.
Till vinnande af detta ändamål, anhåller jag, att. om handläggningen af förevar, ämne, få underställa R. o. Ad:s pröfning det sätt, sora jag, för min del, anser lämpligast.
Jag har hört, att meningarne derom 3ro delade, och vill derföre söka visa, på hvilkendera sidan den Öfvervägande fördelen ligger.
Någre lära anse betänk, böra ostyckadt föredragas och i en omröstning afgöras.
Detta har intet bestämdt lagstadgande för sig; men bruket vid föregående riksdagar emot sig.
För dem, som hufvudsaklig
Den 22 Februari f. m. 269 gen önska den föreslagna förändringen, men möjligen ogilla vissa mindre väsendlliga tillägg, är det tungt att ej få antaga hufvudsaken, utan att påtvingas andra stadganden, sorn kunna afsöndra?, och dem man icke godkänner.
Nu händer det nemi., att den ena af R. o. Ad. är missnöjd med §:ri A., en annan med §:n B., den tredje med §:n C.; men deremot nöjd med alla de öfriga §§:na.
Andra ledamöter åter ogilla 55:11a D. E. F., &c., men godkänna de öfriga.
Summerar man ihop olla dessa partiella missnöjen, så får man, här liela förslaget skall på en gång företagas, su många nej deremot, att det måhända förkastas, ehuru en öfvervägande pluralitet måhända varit gifven 0111 5§:ne förekommit hvar för sig.
Tillåter man deremot, att sådana delar, hvilka icke höra tillsammans, må särskildt behandlas och, om sa behöfves, genom särskilda omröstningar afgöras; så afsöndra!- man från hufvudsaken de mindre väsendlliga frågorna, hvarom meningarna kunna vara delade, och hufvudsaken lyckas.
De grundlagsförändringar, hvilka, i anleda, af särskildta Utsk:ts betänk, vid 182'd års riksdag, om ny reglering af Styrelseverken, då uppgjordes af Const.-Utsk., lades då första gången på bordet till pröfning vid ett kommande riksmöte.
Härden företogs på Riddarhuset, den 23 Februari 1829 på f. 111., yttrade dåvar.
ET. Ex. Hr Gr.
De Geer, att då den preliminära frågan, som angick ett förslag afHr Rosenblad, att pröfningen och afgörandet af Coust.-Utskrs då föredragna betänkin måtte uppskjutas till påföljande riksdag, vore afgjord genom R. o. Adis svar på en Landtnäs framställda propos., så återstode att framställa propus, till bifall eller afslag å de föreslagna nya grundlagsredactioner11a; och som de i 5 och 6 55’03 1 Reg.Ftn upptagne innefattade den hufvudsak ligaste frågan, samt endast dessa §§tr då blifvit lill afgörande föredragna, ansåge Ef. Ex. sig först böra göra propos. å berörde §§:r; hvarefter El.
Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade gilla de föreslagna nya redactioner11a af 5 och 6 §5:na af Reg.Ftn.
Öfver dessa tvänne §§rr voterades särskildt med 128 ja och 158 nej.
Derefter förekom på e. m. samma dag andra 5§:r af det hvilande förslaget, hvilka genom särskilda voteringar afgjordes.
Vi hafva således exempel för oss, huru man tillförene galt tillväga.
Jag tror, att vi nu böra följa dem, för att åt hvar och en lemna pröfningsrätten fri.
Vid detta tillfälle anser jag följande §§:r vara af den beskaffenhet, att de kunna och höra afsöndras från del hela, utan skada för det som är väsendtligt. R. o. Ad. täcktes, hvar och en för sig, pröfva, om de §§:r, jag nu går att uppgifva, stå uti sådant sammanhang med hufvudfrågan, alt deras afsöndring derifrån kan menligt inverka på densaminas afgörande; skulle anmärknlr deremot göras, så loide jag sedermera få upptaga dem till besvarande.
Den 22 Februari f. m.
Den forsla §:n af sådan beskaffenhet synes mig vara den 7:de, hvilken i nya förslaget lyder sålunda: ”Alla Re■”geringsärender, med undantag af sådana, som i ii och i5 ”§§:na omförmäJas, skola inför Konungen i Statsrådet före”drågås och der afgöras.”
Den motsvarande ännu gällande §:n är af samina innehåll, utom det alt han innefattar definitioner på minisleriella ärender och kommandomål, i stället för de i nya förslaget åberopade §§:na.
— Förändringen är likgiltig, men afsöndringen kan ske. . ö
Likaså förhåller det sig med den 24 §tn, hvilketi uti nya förslaget lyder som följer: ”Uti Konungens Nedre ”Just.Revision , skola Just.-Ären der n a beredas till före”dragning och afgörande i Högsta Domstolen.”
Den tredje §:n , som kunde afsöndras, är den 38:de, hvilken uti nya redactionen lyder sålunda; ”Alla ifrån Kolningen utgående expeditioner och befallningar, utom i ”commandomål, skola, för att blifva gällande, vara för-’ ”s edde med Konungens underskrift och contra”signation af vederbör.
Föredraganden, som vare ”ansvarig att de instämma med deröfver förde protoeoll.
”Alla föreskrifter och erinringar om verkställig”het af utfärdade beslut må af
Departementschef e r omedelbarligen kunna till vederbör, es”pedieras.
” Återstoden är lika med gamla redactionen.
Det väsendtligt af förändringen består uti den nyss oinförmälda rättigheten för Departements-chefer.
Jag befarar, att det finnes medlemmar af detta Stånd, hvilka af fruktan att denna föreskrift eller rättighet skulle gifva
Departements-cheferna en alltför stor makt, vilja afslå §:n.
För min del anser jag denna föreskrift icke vara af betydenhet, emedan en dylik makt redan finnes hos Stats-Secreterarne.
Under loppet af sista riksdag utfärdade K. M. den 11 April 1835 ett circulär af följande innehåll: "Vi ”gifve
Eder härmed i nåder tillkänna, det
Vi, till befordrande af drift och verksamhet i ärendernas gång, i nåder ”beslutat-, att Stats-Secreterarne, hvar för sig, skola hafva ”tillsyn öfver verkställigheten af Våra beslut, och öfver vederbör. embetsverks åtgärder i de ämnen, som tillhöra de ”särskilda Slatsexpeditionernas befattning, med skyldighet ”att i allt, hvad derunder begripes, med sådan uppmärksamhet följa ärenderne, att de af deras gång alltid må äga ”öfversigt, och städse vara i tillfälle att göra oss redo.
”Till följe hvaraf det skall åligga Eder, att hvarje månad ”hos vederbör.
Stats-Seereterare anmäla den verkställighet, ”sorn skett af de befallningar och beslut, sorn, under loppet ”af föregående månad, blifvit
Eder i nåder meddelade.”
Nästa §, sorn från hnfvndfrägan kan och bör afskiljas, är den 4 >:<
I je.
Den stadgar: ”Går Konungen i falt, eller ”lill allägsnare inrikes orter reser, förordne tre ledamöter af Statsrådet, under den ord för., som Den 22 Februari f. m.
'Nian antingen ibland Prinsar af sitt Hus, eller "ibland Statsrådets ledamöter, särskildt näin”ner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifter.
Med de mål Konungen då sjelf afgör, förliålles på det "sätt, som 8 §:n stadgar.”
Denna § är, likasom den nästförutnämnde J:n, oell ännu mera, af beskaffenhet att kunna utgöra en stötesten vid jj^^ojdfrågans afgörande. ag har öfverboppat en §, som också kan afskiljas och, efter min förmodan, bör afslås, hvilket jag skall söka bevisa, när vi komma lill afgörandet, nemi, den 26 §:n, hvilken uti det hvilande förslaget är af detta innehåll: "Dä Just Ärenden "i Statsrådet föredragas, skola jemte Just.-Statsministern "och två Statsråd, två af Högsta Domstolens ledamöter "deni öfvervara, med den skyldighet att till protocolfet sig "yttra, sorn 9 $:n fÖreskrifver.”
— Mot denna § förekommer, att då, enligt gamla redactionen, minst två Statsråd skolat öfvervara ärendena och enär alla Statsråden följaktligen ansett sig dertill förbundne, deremot, enligt nya förslaget, endast två behöfva vara närvar., eller, om (lere t i 11— städeskomme, blott två vara skyldige att yttra sig.
Hvad följden deraf skulle blifva, vill jag säga, när vi komma lill sakens afgörande.
Dessa fem §§:r är det, som jag anser kunna från hufVtidsaken afskiljas.
Jag anhåller att R. o. Ad. täcktes taga sådant i öfvervägande; och att de, som önska vinna hufvudändamålet, icke måtte genom ett alltför strängt vidhållande, att medtaga allt på en gång, äfventyra förlusten af det hela.
Med anledn. af den fråga, som bär bar blifvit väckt, att utur det från Const.- TJtsk:s afgifne betänk., med det sedan sista riksdagen hvilande förslaget till förändringar i grundlagen, ang:de ny organisation af Statsrådet och dermed gemenskap ägande ämnen, lösrycka och särskildt afgöra åtskilliga §§, anser jag mig, i min egenskap af ledamot i denna riksdags Const.- Utsk., böra inför R. o.
Ad. redogöra för det sätt, hvarpå CJtsk. uppfattat hela saken.
Först och främst tager jag mig friheten till R. o. Ad:s uppmärksamhet framställa, att under den 3o-åriga bana, vi ti 11 rygga lag t under vårt nuvar. constilulionella Statsskick, det förhållande inträffat, att de från förflutne riksdag hvilande förslagen till förändringar i grundlagen ingalunda blifvit af sista riksdagens Const.Utsk. sammanförde lill något helt, eller till ett sådant resultat, som i min tanka bort ligga till grund för R.
St:s afgörande vid denna riksdag, och genom hvilket förfarande all tvist skulle förekommils om formen för sjelfva frågans behandling vid detta tillfälle.
Jag äger ingen förtjenst uti det arbete, som inom Const.Utsk. blifvit verkstäldt och nu Den 22 Februari f. ra. utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning; men mina värde colleger, hvilka haft uppdrag att från så olika håll hopsamla de särskildta Ståndens och det förstärkta Const.- Ulsk:s olika beslut, för att bringa dem till ett helt, hafva icke, utan de obeskrifligaste svårigheter, kunnat ernå det resultat, som det lyckats dem alt vinna.
Const.Utsk. har nemf., för afgifvande af sitt ifrågavar. betänk., icke ägt någon annan ledning för sitt omdöme, än Riksd.beslutets 82 §, hvaruti alla de nu sammanförde, Statsrådets föränrfråue organisation rör:de''§§:ne innefattas.
Const.Utsk. har således trott, att alla dessa §§ borde, såsom sammanhängande och utgörande ett helt, till ett förslag hopföras under en rubrik.
Utsk. har föreställt sig, att det icke ginge an att lösrycka någon enda §, hvarigenom helheten skulle gå förlorad.
Här har af en talare blifvit yrkadt, att icke mindre än 5 §:r skulle kunna utryckas från förslaget.
Detta strider både emot min öfvertygelse och det sätt, hvarpå Utsk. uppfattat saken.
Det hade för Utsk. erfordrats en särdeles ingifvelse, att på egen hand våga dela och uti särskildta förslag till Riks-St:s afgörande framställa de grundlagsförändringar, hvilka innefattas i det nu föredragne betänk., enär dessa grundlagsförändringar uti Riksd-beslutet äro sammanförde till ett helt; ty då föregående riksdags Const.Utsk. icke lem na t någon ledning för de hvilande grundlagsförslagens behandling af Const.Utsk. vid denna riksdag; så kan det, såsom jag föreställer mig frågan, icke mer ligga inom gränsen af vår pröfning att ändra, hvad Riksd.beslutet, såsom ett belt, framställt, utan böra alla de §:r, som innefattas i förevar, betänk., gemensamt antingen antagas eller förkastas.
Af Hr von Hartmansdorff har blifvit åberopad 38 §:ns innehåll, som skulle verka till betänklighet för §:ns antagande.
Denna betänklighet kan jag icke föreställa mig, då 4 och 6 §§tne i Reg.Ftn finnas qvar, af hvilka den förre tillägger Konungen att ensam styra Riket och den sednare förmår att de embels- och tjenstemän, som icke bekläda förtroendeposter, icke kunna från sina tjenster afsättas utan föregående ransakning och dom.
Dock har jag ingenting emot, att en anhållan göres hos K.
M. om utfärdande af instruetion för den verkningskrets, som kan tillkomma hvardera af de föredragande Ministrarne.
Härigenom skall lugn i detta fall beredas, i fall något lugnande behöfves, hvilket jag icke kan föreställa mig.
En sådan instruetion kan likväl
Vara påkallad af ordningen, och för systemets skull erfordras; och jag har derföre ingenting emot, att en anhållan om utfärdandet deraf hos K. M. framställes.
PROTOKOLL, HÅLLNA HOS IIÖGLOFLIGE RIDDERSKAPET OCR ADELN, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm ÅR 1862—1863.
VJertle Häftet. tsjö» STOCKHOLM, Tryckt hos E. Westreu, 18(13. ■ Lördagen den 2 Maj 1863.
Justerades ett prot.-utdrag för den 29:de sistl.
April och |deni-prot:t för den 4 sistl.
Mars f. rn.
Upplästes ett utaf Frih. af Schmidt, Georg, inlemnadt Mern. af följ:de lydelse:
Under vördsam anhållan att blifva bibehållen vid min riksdagsmannarätt, får jag härmed afsäga mig min plats i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t.
Till denna anhållan lemnade B. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall.
Ilr Bibbing, Erling, hade ingifvit ett Meni., som nu upp lästes och lydde sålunda:
Som jag nödgas utbyta min polett, får jag vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats som suppleant i Banko-Utsk:t.
Sedan B. o. Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Ståndets Hrr Elektorer att välja en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Frih. af Schmidt, samt en sup pleant i Banko-Utsk:t efter Hr Bibbing.
Företog B. o. Ad. val till ersättande af uppkomna ledigheter ibland Ståndets Hrr Bänkman, nemi. inom 3:dje Bänkm:s-afd:n: efter N:o 142, Gr. von Saltza, Carl Anton Philip; 5:te Bänkm:s-afd:n: » N:o 202, Frih. von Gedda, fullm.
Hr Munck af Fulkila, Carl Jakob: 4 Den 2 Maj f. m. 1 l:te Bänkm:s-afd:n: efter N:o 406, Hr von Krusenstjerna, Mauritz Adolf; 13:de Bänkm:s-afd:n: »
N:o 872, Hr Rudebeck, Edvard Ulrik; 21:sta Bänkm:s-afd:n: » N:o 1988, Hr Adlersparre, Rudolf; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde inom 3:dje Bänkm:S-afd:n: N:o 41, Frill.
Wrangel af Lindeberg, fullm.
Leijonhufvud, Sten, med 4 röster; 5:te Bänkm.s-afd:n: N:o 228, Frih. Ridderstolpe, fullm.
Frih. Cederström, C. R. W., med 3 röster; ll:te Bänkm:s-afd:n: N:o 391, Hr Lagergren, Anders, med 1 röst, efter lottning med N:o 335, Hr Grubbe, fullm.