Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna förbön fortsattes inför en talrik församling på samma tid varje dag intill konungens död Onsdagen den 4 februari hade konungen hört beskrivas den enstämmiga brinnande känsla, varmed Hans trogna folk åkallat den högste.
Han behagade befalla att en kort bön skulle hållas vid hans sjuksäng.
Klockan halv 1 vid middagstiden förrättade överhovpredikanten inför den kungliga familjen, herrar och fruntimmer, läkare och uppvaktning, vilka samlades i de angränsande öppna rummen en i korta ordalag avpassad bön och sjöngs psalm 268 vers 10.Vid bönens början räckte konungen den tjänsteförrättande handen.
Då konungens krafter försvagades ville tjänsteförrättande göra ett uppehåll, så att kungen skulle återhämta sig, men han sa: Läs mera för mig.
Varefter bönen fortsatte och slutade med syndabekännelsen, därefter föll konungen i en stilla sömn.
Efter en halvtimme vaknade konungen styrkt och fick några mildrande läkemedel och talade med drottningen.
Han önskade få nattvarden.
Tjänsteförrättande framträdde ånyo och läste ur den Heliga Skrift om människans svaghet och Guds Nåd.
Därefter försäkrade han i Jesu namn och på Jesu befallning försoningens löften och stadfäste dem i den heliga treenighetens namn.
Därefter lästes instiftelse orden till
nattvarden.
Konungen avlyfte med svaga händer sin mössa och lade den på sängtäcket, varefter han suckade till Gud om nåd och salighet.
Han lät uppresa sig och mottog med fullständig sinnes styrka sakramentet.
Efter aktens avslutande kysste överhovpredikanten konungens hand.
Därefter bad Konungen om en stunds vila.
Efter en timma mottog han några gamla vänner och trogna tjänare, som önskade välsigna en mild Herre och Välgörare.
Fram emot aftonen avtog krafterna och småningom skildes Hans Maj: t från denna förgängliga världen.
Under alla dessa dagar ha Kronprinsen, Vår nuvarande Konung och Hertig av Södermanland nästan stundligen vakat vid sjuksängen och med ömt deltagande och med outtröttlig omvårdnad visat dessa Våra dyrbara Beskyddares tänkesätt mot konungen och folket.
Detta försäkrar framtiden med de gladaste förhoppningar.
Den påföljande dagen strax efter 10 på middagen, då Konungens sista ögonblick nalkades, framträdde Drottningen till sängen, lade sina händer på konungens bröst och suckade: Herre Jesu anamma din anda.
Varefter konungen med tvenne andetag uppsände sin odödliga del till det eviga ljusets rymder.
Drottningen föll på knä vid sängen och fortsatte att hålla sina händer på konungens bröst, medan hovpredikanten läste en kort bön över Hans Maj: ts kvarlämnade stofthydda.
Nummer 400 vers 7 ur Svenska Psalmboken sjöngs, Fader Vår och Välsignelsen lästes .. Sådana voro Högstsalig Hans Maj: ts Konungens sista stunder.
Lika rörande och uppbyggliga för alla närvarande vittnen, som uppmuntrande för hela Sveriges och Norges folk, som skall nämna den konung under vilken de förenades och vilken genom sin mildhet, sin människokärlek och sin gudsfruktan var lycklig i livet och döden.
På nådig befallning uppsatt och undertecknad av JOH JAK HEDRÉN tjänstgörande Kongl Överhovpredikant.
Protokoll håller inför Konungen, i närvaro av Svea Rikes Ständer på Rikssalen i Stockholm den 7 februari 1818.
Rikets Ständer har blivit kallade till Rikssalen klockan 1 för att höra Konungens försäkran och avlägga tro- och huldhetsed till Hans Maj: t.
Samtliga stånd anförda av deras talmän infunno sig på utsatt tid.
Hans Maj: t jämte Kronprinsen, företrädd av kansliet, generalstaben, hovstaten, ridderskapet och adeln, högsta domstolen, norska och svenska statsråden, rikets herrar och omgiven av stora vakten behagade därefter sig till rikssalen förfoga.
Hans Maj: t intog tronen med kronprinsen vid sin högra sida och de övriga nedanför tronen på sina bestämda ställen.
Därefter äskade lantmarskalken ljud då undertecknad hovkansler yttrade: På Kongl Maj: ts nådiga befallning kommer nu att uppläsas den av Honom avgivna och undertecknade försäkran så lydande: Vi Carl Johan, med Guds nåde, Sveriges, Norges, Götes och Wendes Konung göre veterligt: Att då den Högste Guden behagat hemkalla den fordom Stormäktigste, Högborna Furste och Herre CARL XIII och Vi i kraft av den upprättade succetionsordningen fastställd den 26 september 1810, uppstigit på tronen.
Vi försäkrar att Vi vill styra riket efter regeringsformen samt rikets gällande grundlagar, allmänna lag och laga stadgar, som en rättrådig konung och huld fader för svenska folket, genom en laglig och mild regering och söka efter Vår yttersta förmåga befrämja rikets och varje inbyggares sannskyldiga gagn och bästa.
Detta bekräftar Vi med Vår egenhändiga underskrift.
Stockholms slott den 7 februari 1818.
Därefter äskade riksmarskalken ljud och Statsministern för utrikes ärenden tilltalade Kronprinsen: Högborne Furste, Sveriges och Norges Kronprins gör Konungen er ed.
Kronprinsen knäböjde framför tronen, lade handen på den heliga skrift och avsade följande ed: Jag JOSEPH FRANS OSCAR lovar och svär, att jag enligt successionsordningen av den 26 september 1810, när min fader CARL JOHAN avgår med döden, tillträda Svea rikets regering och krönas och hyllas som Sveriges Konung, samt styra riket efter regeringsformen, grundlagarna, allmänna lagar och laga stadgar.
Alltså vill och skall jag hålla Hans Maj: t för min rätta konung, ära och vörda honom med lydnad och kärlek samt hans och rikets gagn och bästa befrämja.
Jag skall oförskräckt och tidigt upptäcka om någon stämpling eller störande av allmänt lugn eller lagstridig förändring av grundlagen skulle märkas.
Kronprinsen steg fram till konungen för att trycka hans hand och blev av honom omfamnad, varefter han återtog sin stol.
Återigen äskade riksmarskalken ljud och Ministern för utrikes ärenden yttrade till Ständerna: Gode herrar och svenska män!
Gör konungen er ed.
Riksens församlade ständer avlad nu med uppräckta fingrar följande tro- och huldhetsed, som förestavades av statsministern.
Jag N N lovar och svär att jag städse skall och vill vara min rätte konung CARL JOHAN och det kungliga huset huld och trogen, så att jag Hans Kongl Maj: ts gagn och bästa i alla måtto söka och främja skall.
Med liv och blod försvara det kungliga väldet samt rikets fri- och rättigheter allt efter vad som fastställt i regeringsformen.
Jag skall upptäcka och tillkännage om jag förnimmer något å färde vara till ändring eller upphävande av dessa och övriga rikets fundamentlagar, som Ständerna antagit och jag skall på alla punkter lyda, efterkomma och fullborda.
Lantmarskalken och talmännen hade nåden att få kyssa konungens hand, varefter Hans Maj: t och kronprinsen under de närvarandes livliga rop av LEVE KONUNGEN begav sig från rikssalen i samma ordning som de inträtt.
In fidem protocolli G af WETTERSTEDT
Kungörelse angående fortfarande inskränkning tills vidare i utväxlingen av silver mot bankens transportsedlar.
Stockholms slott den 18 mars 1818.
Ständerna anser att den inskränkning av utväxling av silver mot transportsedlar som de senaste åren gällt, fortfarande utom i särskilda fall skall vara gällande.
Stockholm den 18 mars 1818.
Kungörelse angående upphävandet av förbudet mot bruk och nyttjande av överflödigt silver.
Sedan till underlättande av den realisation och inlösen av Rikets Ständers kreditsedlar som beslutades vid riksdagen 1800 och förbudet från samma år att nyttja silver, har ständerna hemställt om inte detta förbud kunde upphävas.
Då orsakerna till förbudet redan är verkställda har Vi inte funnit skäl till att förbudet längre behövs, Stockholms slott den 18 mars 1818.
Direktionens av Allmänna Brandförsäkrings Verket kungörelse, hur de Verkets medel, vilka till brandskadors ersättande alltid bör vara att tillgå, skall göras fruktbara.
Stockholm den 25 mars 1818.
Direktionen av Allmänna Brandstods Verket har anhållit att få överlägga hur man skall göra de medel fruktbara, som är avsedda för ersättning av brandskador.
Dessa medel måste vara rörliga och alltid finnas till hands vid behov.
Samtidigt skall verket och delägarna få största fördel av fonden som bör kunna utlånas efter särskilda grunder.
Reglemente.
Stockholm den 25 mars De medel av Allmänna Brandförsäkrings Verkets fonder, som är tänkta till ersättning av timade brandskador, genast eller så snart sig göra låter är att tillgå, bör utgöra 1 % av städernas och ¼ % av landets ansvarssummor.
De skall disponeras och göras fruktbara på följande sätt: 1 § 1 / 6 av kapitalet skall finnas att tillgå på löpande räkning i Riksens Ständers Bank och aldrig användas till annat än att täcka brandskador.
2 § 5 / 6 skall mot efterskrivna villkor kunna lånas ut till Verkets delägare.
Skulle hela lånesumman inte gå åt, kan man låna ut även till icke delägare.
3 § Utlåningen får på inga villkor ske annorlunda än mot hypotek eller obligationer, som är utgivna i Rikets Ständers Bank eller med deras garanti.
4 § Sådana hypotek får belånas med 90 % och 5 % ränta under 6 månaders tid.
Direktionen kan därefter bevilja omsättning av lånet.
Sker inte omsättning eller räntebetalningen på förfallodagen ökas räntan till 6 %, tills lånet är omsatt eller betalt.
5 § Skulle medel behövas till ersättning för brandskador, skall låntagarna ovillkorligen återbetala lånet inom 1 månad efter det direktionen uppsagt lånet.
6 § Skulle låntagaren inte uppfylla detta krav, har direktionen rättighet att utan iakttagande av lag och formaliteter, sälja säkerheten för lånet på Stockholms Stads Auktions Kammare.
7 § Låntagaren skall jämte hypoteket till direktionen avgiva en förskrivning enligt följande blankett: " Till Allmänna Brandförsäkrings Verket betalar undertecknad ovillkorligen genom insättning i Rikets Ständers
Bank 6 månader från nedanskrivna dag en summa av 000 riksdaler banko specie, jämte ränta á 5 % till förfallodagen, samt 6 % för den tid över förfallodagen, som kan utebliva.
" Jag förbinder mig att om Direktionen skall anse det nödvändigt återfordra beloppet tidigare, återbetala lånet och räntan inom 1 månad.
Skulle jag brista i denna betalningsskyldighet förklarar jag Direktionen berättigad att försälja hypoteket på auktion " samt att stå för all vid försäljningen blivande omkostnad; vilket alla härmed på der kraftigaste försäkras " underskrift.
8 § Om brandskada skulle inträffa, vars ersättning inte fordrar hela det utlånade kapitalet, infordras lånen först av dem som inte är delägare, så att de äldre lånen går före de yngre.
Samma ordning används mellan delägarna inbördes.
9 § Ingen får låna mer än 4000 riksdaler.
10 § Då det finns pengar att låna ut, skall lånehandlingarna behandlas vid nästa sammanträde och genast expedieras i den ordning låntagarna anmält sig.
Dokumenten läggs i en särskild kista som förvaras i Verkets kassavalv och vartill två direktionsledamöter har var sin nyckel.
Stockholm den 25 mars 1818 F S SILVERSTOLPE, ERIC v WETTERSTEDT, KLINTBERG, C M ROBSAM, G POPPIUS, J ULLBERG, G NYBLAEUS.
Kungörelse angående tillägg till underhållsreglementet för Vadstena krigsmanshus gratialister, av den 5 december 1815, i vad som rör manskapets vid de värvade regementena rättighet att efter vissa levnadsår och tjänsteår erhålla underhåll av krigsmanshusfonden; Stockholm den 7 april 1818.
Det har kommit till betraktande att den värvade soldatens krafter under fredstid genom trägen tjänstgöring i garnisonen försvagas mer än den indelte soldatens.
Således blir den förstnämnda oförmögen till fortsatt krigstjänst och att efter avskedet kunna försörja sig genom arbete.
Vi har därför funnit för gott att som tillägg till Vårt underhållsreglemente av den 5 december 1815 förordna, att en tjänstetid på 20 år inom garnisonen medgiver underhåll.
Garnisonsmanskapet har rätt till underhåll vid 40 års ålder och den indelte soldaten först efter 50 års ålder och 30 tjänsteår.
Stockholms slott den 7 april 1818.
Kungl Maj: ts och rikets Bergskollegiums kungörelse angående tiden för undersmides återtagande.
Stockholm den 28 april 1818.
På grund av vikande konjunktur inom järnhanteringen, kommer den sedan krigets dagar tillåtna dispensen på viss tid, när freden är vunnen och utskeppningen kommit igång, för undersmidets återtagande att upphöra.
Då dessa orsaker inte längre äger rum, kommer en tid av 6 år att gälla för återtagande av undersmide Stockholm den 28 april 1818 SALOMON LÖFVENSKJÖLD
Kungörelse angående några förändringar, i vad, genom Kongl Förordningen den 19 febr 1811, blivit stadgat, om förhållandet i anseende till utländske resande.
Stockholm 28 april 1818.
Utländska hantverksgesäller har haft rätt att fritt utöva sitt yrke i riket.
Dock har missbruk skett, då obehöriga personer under denna förevändning, utan Vårt tillstånd kommit in i landet.
Därför kommer i fortsättningen hantverksgesäller att förhöras vid gränsen om deras uppsåt och sedan avvakta Vår föreskrift att resa in i riket.
I samband med detta förordnas att utlänningar i allmänhet, vilka ämna besöka riket skall, om de anträder resan från någon ort där Sverige har minister, konsul eller handelsagent skaffa sig vederbörande hitförpassningar.
Stockholms slott den 28 april 1818.
Kongl Maj: ts och Rikets Kommers Kollegii kungörelse angående tiden hur länge Kongl Kollegii s k helfrihets brev är gällande.
Stockholm den 4 maj 1818.
Angående helfrihets brev för svenska fartyg, som skall gälla för en resa som sträcker sig över ett år, har Kongl Maj: t funnit att de bör årligen förnyas.
I hamnar långt från huvudstaden ges viss dispens att skaffa nytt frihets brev.
Det nya frihets brevet skall uppvisas i tullkammaren inom 2 månader.
Stockholm den 4 maj 1818 A N EDELCRANTZ
Kongl Maj: ts och Rikets Kammar Kollegii och Stats kontorets Cirkulär brev till befallningshavarna och regementscheferna angående begravningshjälpen för indelta så väl militära som civila löntagares sterbhus i allmänhet.
Stockholm den 5 maj 1818.
Efter tveksamhet om begravningshjälpen skall beräknas på markegångspriset det år dödsfallet inträffar eller det följande, ges följande förklaring.
Sterbhusägarna får fritt avgöra om de vill anmäla och erhålla begravningshjälp under det löpande året och inte efter priset på följande år, som hittills gällt.
Pardonsplakat givet på hans Kongl Maj: ts CARL XIV JOHANS kröningsdag.
Stockholm 11 maj 1818.
Carl XIV Johan gör veterligt, att då kröningsfesten nu lyckligen är överstånden, Vi dels av egen böjelse, dels av seden från tidigare konungar, lämna Vår ömhet och omsorg även åt dem som förbrutit sig mot lagarna, utan att därför genom grövre brott stört ordning och säkerhet.
1: o Alla som är dömda till böter, men på grund av brist på medel fått straffet omvandlat till fängelse med arbete eller fängelse på vatten om bröd får lösgivas, när halva tiden förflutit.
2: o Även de som inte påbörjat sitt straff får vederfaras samma lindring.
4: o Vid undersökning visar det sig att personer, som rymt från krigsmakten sedan 1810 är ganska få.
Den som ansöker om att bli befriad från straff skall bli förskonad, om han inte har begått andra brott i samband med rymningen.
Däremot blir han inte längre mottagen i krigstjänst.
Stockholms slott den 11 maj 1818.
-------------------------------------------------------------------------------------------- Nedanastående från 1816 med anledning av Pardonsplaketet (BS.2005) Vänskaps- och handelsförbund mellan konungen av Sverige och Norge och De Förenta Staterna.
Stockholm den 4 september 1816.
Konung Carl XIII har funnit förmånligt att underhandla om upprättande av ett nytt handelsförbund med Förenta Staterna av Norra Amerika.
Han har utnämnt greve Lars von Engeström och greve Adolph Göran Mörner att underhandla.
Tillsammans med Jonathan Russel har de i Stockholm den 4 september 1816 avslutat och undertecknat ett handelsförbund mellan länderna.
Artikel I Mellan alla länder som lyder under konungen av Sverige och Norge och alla länder som lyder under Förenta Staterna skall en ömsesidig handelsfrihet äga rum.
Innevånare i endera av länderna skall med säkerhet för deras personer, fartyg och laddningar kunna anlöpa alla de hamnar, orter och strömmar inom det andra landets omkrets varest sådant för de mest gynnade nationernas fartyg är tillåtit.
De kan där hyra och begagna magasiner och hus och åtnjuta alla slags beskydd.
De skall ställa sig till efterrättelse det andra landets lagar och författningar.
Artikel II Inga andra avgifter än de som är underkastade alla andra länder skall gälla.
Inga förbud att in- eller utföra någon natur- eller konstprodukt från länderna.
Vad som här är sagt skall utsträckas till Svenska Kolonin St. Barthelemy.
Fartygsägarna skall vara kolonister, bosatta och naturaliserade på Ön.
Artikel III Varor från Västindien får införas med en förhöjning av 10 %.
Med Västindien menas vad som i alla tider kallats så, till skillnad från Östindien.
Artikel IV Avgifter.
Artikel V De båda länderna tillåter konsuler eller handelsagenter i hamnarna, som skall vara domare vid tvister mellan skepparna och besättningarna på den nationens fartyg, vars ärenden de blivit uppdragit att vårda.
Regeringarna skall inte blanda sig i dessa ärenden.
De tvistande parterna kan begära sin talan vid återkomsten i sina domstolar i fäderneslandet.
Artikel VI Den specifikation som tullföreståndaren i Sveriges kolonier blivit avgiven och är bestyrkt av guvernören på kolonien anses som bevis på ursprunget av de uppgivna varorna.
Artikel VII
De fartyg som anlöper en hamn, men inte rubbar lasten, har rätt att avsegla igen utan att bli störda eller behöva uppge vad de för i lasten.
De betalar endast lotsavgiften och hamnpengar.
Artikel VIII Man har överenskommit att en skeppare får lossa endast en del av sin last, om han så önskar.
Artikel IX Den enes undersåtar skall i den andres hamnar ha alla förmåner och bekvämligheter.
Artikel X Skulle något fartyg lida skeppsbrott eller gå på grund vid den andres kust, skall de få all hjälp.
De får pass för att kunna återvända till fäderneslandet.
Skulle något av lasten bärgas och kunna säljas skall förtjänsten gå till ägaren.
Artikel XI De fartyg som kommer direkt till det andra landet och medför sundhetsbevis, skall inte underkastas karantän om landet inte har någon smittsam eller elakartad sjukdom.
Artikel XII 1783 avslutades vänskapsförbundet mellan länderna och nu är den förnyad och satt i verksamhet med vissa ändringar.
Artikel XIII På grund av det stora avståndet mellan länderna kan problem uppstå om man kommer till en hamn som är satt under blokad.
Vid första tillfället får de avresa, men skulle de upprepa försöket blir de uppbringade.
Artikel XIV Detta traktat är bindande under 8 år från och med ratificeringen, som skedde den 4 september 1816.
LARS von ENGESTRÖM A G MÖRNER.
Förenta Staterna har genom sin minister vid Vårt hov förklarat att de inte vill ratificera vissa artiklar, men då detta inte har någon betydelse för Våra undersåtars intressen, har Vi ändå gillat och antagit de övriga artiklarna.
Vi förbinder oss att uppriktigt och troligen uppfylla villkoren.
Detta har vi med egen han undertecknat.
Stockholm den 24 juli 1818.
Jonathan Russel, som ombud för Amerikanska senaten, har till Sveriges fullmäktige Engeström och Mörner vid hovet i Stockholm, lämnat presidentens, James Monroes ovanbemälta tillstyrkan och ratificerat traktaten, med undantag av tredje, fjärde och sjätte artiklarna.
Detta skedde i staden Washington, den 27 maj 1818.
JAMES MONRO ------------------------------------------------------------------------------------
Kongl Maj: ts och Riksens Ständers fastställda REGERINGSFORM av den 6 juni 1809, Med de sedermera av Konungen och Riksens Ständer antagna förändringar.
Vi Carl gör veterligt att Vi med oinskränkt förtroende till Rikets Ständer överlämnat fastställandet av en ny Regeringsform, som för alltid skall grunda ett gemensamt Fäderneslands sällhet och självständighet.
Vi uppfyller en efterlängtad plikt då Vi allmänt kungör den grundlag som Ständerna efter noga överläggningar enhälligt fastställt och antagit Vi har med livlig rörelse och ömt deltagande i det folks öden, som visat Oss ett så oförgätligt prov på förtröstan och tillgivenhet, gått deras önskan till mötes, och fäster nu ett så mycket säkrare hopp om framgång i Våra oavbrutna bemödanden att bereda Fäderneslandets framtida väl.
Våra och Våra undersåtars ömsesidiga rättigheter och skyldigheter har blivit tydligt uttalade i den nya regeringsformen.
Genom bibehållandet av konungamaktens helgd och verkningsförmåga förena svenska folkets lagbundna frihet.
Vi Svea Rikets Ständer, som på våra hemmavarande medbröders vägnar, är församlade till Riksmöte, har genom den nyligen timade regementsförändringen, (?
), vilken vi enhälligt stadfäst, inträtt i rättigheten att själva genom upprättande av en förändrad statsförfattning för framtiden förbättra fäderneslandets belägenheter.
Alltså har Vi med upphävande av de intill denna dag mer och mindre gällande grundlagar, nämligen regeringsformen från 1772, förenings och säkerhetsakten från 1789, riksdagsordningen 1617 så väl som alla andra lagar under namn av grundlagar varit inbegripna, nu överenskommit att för Svea Rike och underliggande länder stadga följande regeringsform, som från denna dag skall vara landets grundlag.
§ 1 Sveriges rike skall styras av en konung och vara arvrike.
§ 2 Konungen skall vara av den rena Evangeliska läran, bekänna den Augsburgska Trosbekännelsen som är antagen vid Uppsala möte 1593.
§ 3 Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad.
Hans gärningar är fredade mot åtal.
§ 4 Konungen äger att allena styra riket efter denna regeringsform.
Där så stadgas skall han inhämta råd av ett statsråd.
Dessa utnämner han bland kunniga, erfarna, redliga och allmänt aktade infödda svenska frälse eller ofrälse män av den Evangeliska läran.
§ 5 Statsrådet består av 9 ledamöter vilka äger rätt att övervara alla förekommande mål.
En justitieminister, som skall vara ledamot av Konungens Högsta Råd, en statsminister för utrikes ärenden, sex statsråd samt hovkanslern.
Varje statssekreterare äger säte och stämma i statsrådet, där han föredrager ärendena.
Far och son eller två bröder får inte på samma gång vara ledamöter av statsrådet.
§ 6 Statssekreterare är fyra, en för krigsärenden, en för kameral, lanthushållningen, bergshanteringen och därmed ärenden av inrikes art, en för drätselverket, in- och utrikes handel och slöjderna samt en för ärenden angående religion, ecclesiastikverket, allmän uppfostran och fattigvården.
§ 7 Konungen låter i statsrådet föredragas och avgöra alla regeringsärenden, utom de ministeriella eller dem som angå främmande makter.
§ 8 Konungen får inte fatta beslut i de mål, där statsrådet bör höras, om inte tre statsråd och statssekreteraren är närvarande.
Statsråden skall övervara alla mål av vikt och som rör rikets styrelse.
Sådana är: frågor och förslag om nya författningar, upphävande eller förändring av redan gällande samt allmänna inrättningar i särskilda styrelsens grenar.
§ 9 I alla mål i statsrådet skall protokoll föras.
Alla deltagare är ovillkorligen förbundna att förklara och yttra sina meningar.
Konungen dock förbehållet att allena besluta.
Skulle hans beslut strida mot regeringsformen eller grundlagarna åligger det statsrådet att göra kraftiga föreställningar.
§ 10 Ärendena som inkommer till statsrådet skall var beredda av åtta skickliga och oväldiga män, fyra frälse och fyra ofrälse.
De utgör Rikets allmänna ärendens beredning.
§ 12 Konungen äger att ingå i avhandlingar och förbund med främmande makter sedan han hört statsministern för utrikes ärenden och hovkanslern.
§ 13 Vill kungen börja eller sluta fred sammankallas statsråden, ministrarna, hovkanslern och sekreterarna och han framlägger skäl och omständigheter.
De skall var för sig avgiva sina yttrande till protokollet.
Kungen äger därefter makt att fatta och utföra det beslut, som han finner nyttigast för riket.
§ 14 Över rikets krigsmakt till lands och sjöss äger konungen högsta befälet.
§ 15 Kommandomål må kungen avgöra i närvaro av den ämbetsman som givits befattningen.
Det är hans ansvar att ärendet bereds och att han yttrar sig om konungens beslut.
Har han annan åsikt än kungen skall han föra sina yttranden och råd till protokollet, som konungen signerar.
Finner ämbetsmannen att företaget har en vådlig inriktning eller är grundat på ovissa och otillräckliga medel tillstyrke han att konungen kallar till krigsråd.
§ 16 Kungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt förbjuda, ingen fördärva eller fördärva låta till liv, ära, personlig frihet och välfärd utan att han är lagligen dömd.