Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock, märken väl, alt jag ej vågar säga något sådant; det är -förtalet. denna månghöfdade hydra, hvilken med sina många ögon ej ser annat än fel och oftast ser mer än hvad sorn behöfves.
Dock, ”ingen rök utan eld kanske hon har en smula rätt denna gången.
Utsk. har alltför knapphändigt hehandlat motionen, då Utsk. säger, alt i Riddarh.-Ordn:n finnes en tillräcklig garanti för bibehållande af samma ledamöter under Riksdagens lopp inom Utsk:n, ty, säger del Vällofl. Utsk., ”R. o. Ad. har ju rätt all neka till Utsk:s-ledamots anhållan om permission eller afgång från Utsk.” Hvad menas med delta?
Hvar och en vet ju, all så länge denna representation stålt, ännu aldrig något försök, alt på detta säll begagna Riddarh.-Ordnm, blifvit gjordt; or.h hvar och en bör finna, all häruti skulle ligga en despotism af den mest krassa ari.
Utsk. har således hår åtnöjt sig med alt framkasta eli skål, hvilket hvar och en vet i sig sjelf innebär intet, och dess menlösa medlemmar hafva lålit förleda sig af sin Sekreterare till att, förnekande ett bättre velande, gifva ett både löjligt och intetsägande svar och dymedelst brista i aktning mot det Stånd, hvaraf det ulgör en delegation.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s förslag, antaga den motion jag haft äran framställa.
Ehuru jag, i likhet med motionären, är djupt bedröfvad deröfver, att den s. k. landladeln så föga begagnar sin Riksdagsmanna-rält, samt att större delen af ledamölerne i Ståndet öfvergifva, efter blott några få månaders härvaro, Riksdagen, samt de åt dem anförtrodda platserna i Utskfn, kan jag dock icke gilla det resultat, hvartill motionären kommit.
Då jag anser att det band, som lägges på R. o. Ad., bör vara moraliskt, tror jag att det juridiska, hvilket motionären föreslagit, endast leder lill motsatsen emot hvad han önskar åstadkomma, samt att Riksdagen skall blifva ännu mindre besökt, än hittills varit förhållandet, ty det är tydligt, att om man än pålägger hvilka tryckande band som helst, står det ju i alla fall hvar och en ledamot öppet att inlemna sin pollett och afresa från Riksdagen.
Motionärens förslag all fordra läkare-bevis derom, att en ledamot varit sjuk i 2 månader, för att kunna få härifrån afresa, är i högsta grad orimligt och kan icke bära sig.
Jag kan icke heller linna någon skälig anledn. hvarföre man, för alt få begifva sig härifrån, skall vara sjuk uti 2:ne månader.
Utsk:s motiver kan jag heller icke gilla, ty om R. o. Ad. skulle begagna sin rättighet att neka en af en person framställd anhållan, att, sedan han en tid suttit i Utsk., få afsäga sig sin plats och resa härifrån, skulle sådant kunna föranleda till stor orättvisa, emedan man icke alltid kan hafva kännedom om hvad som föranleder en person till en dylik anhållan.
Då en person kan hafva giltiga skäl till sin afresa, och en annan deremot icke, samt då man hvarken upgifver det ena eller andra, så skulle, i fall R. o. Ad. tillät den ena personen afresa, men icke den andra, del se ut 410 Den 29 September, såsom väld eller eli blott gyckel.
Derföre bär R. o. Ad. aldrig gilvit eli nekande svar.
På grund af hvad jag nu anfört anhåller jag om afslag på motionen samt bifall till Ulsk:s Betänk., ehuru jag icke kan gilla de deruti framställda motiverna.
Hr Törnebladh, Carl Ottomar:
Såsom ledamot af Rid dar!).
-Ulsk. anser jag mig skyldig att lill besvarande uptaga del anförande, Hr Adelborg framställt, emot IJlskis förslag.
Ehuru jag icke kunnat följa talaren på hans vidsträckta flygt, synes mig likväl den af honom vidrörda representationsfrågan, samt de i delta hänseende framställda och på delta rum ventilerade olika förslagen icke. höra till det ämne, som nu utgör föremål för öfverläggning.
Fastän Utsk., i likhet med Hr Adelborg, anser de täta ombyten af R. o. Ad:s Utsk:s-ledamöter, som nu ega rum, vara beklagansvärda, tror Ulsk. likväl, att desse olägenheter icke kunna afhjelpas genom det af Hr Adelborg framställda förslag, ty R. o. Ad. eger rättighet att förneka permission åt Ulsles-ledamölerne.
Det är visserligen sannt, att Ståndet så icke gör, men då i anledn. af Hr Gr. o.
PROTOCOLL, HÅLLNA HOS IIÖGLOFLIGE VID £11$ t timi %liketva^en i ÅREI 1850 och 1851.
Tredje Häftet. ——(Q-C&-VO+ STOCKHOLM.
Hörbergska Boktryckeriet, 185 1. r s*. 5 i '.B -■ ..
. : • '■ ■ Lördagen den 4 Januari 1851.
Justerades ett prot.utdr. för d, 30 sistl.
Anmäldes oell kades på bordet BankoUtsk:s mern.
N:o 2, med öfverlemnande af Banko-Fullmäktiges till Ulsk. afgifna berättelse.
Föredrogs och lades till handlingarne SlalsUtsk:s d. 30 sistl.
Dec. f. m. pä bordet lagda mern.
N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmäktige i Riksg:skont. afgifna berättelse.
Föredrogs och bifölls Slalslltsk:s d. 30 sistl.
Dec. f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 9, i anledn. af K.
M:s Nåd. skrifvelse, ang:de medels anvisande lill Topografiska Korpsens arbeten samt lill fortsättning af de pågående fasiningsbyggnaderne under nästkommande är.
Föredrogs, men lades, pä begäran af Frih. Raab, Adam Christian och Frih. Toll, Gustaf, ånyo på bordet Statslltsk:s d. 30 sistl.
Dec. f. m. bordlagda utlät.
M:s Nåd. propos., ang:de åtgärder för npförande af en byggnad emellan Carl XIIf:s torg och Operahuset i Stockholm.
Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s nedannämnde d. 30 sisll.
Dec. f. m. på bordet lagda ullål. och meni.:
N:o 11, ang:de medels anvisande lill fortsättning af fästningsbyggnaden vid Carlsborg under nästkommande är; och N:o 12, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utsk:n anställda betjening.
Föredrogs Statslllsk:s d. 30 sisll.
N:o 13, i anledn. af K. M:s Nåd. skrifvelse, ang:de medels anvisande till fortsättning af fästningsbyggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona under nästkommande år.
Ridd.Sekret., uppå af Hr von Hartmansdorff, A u g. framställd förfrågan, tillkännagifvit alt någon underrättelse om de öfriga RiksSt:ns beslut i delta ämne ännu icke hade I * 4 Den 4 Januari. erhållits, blef delta utlät, ånyo bordiagdt på begäran af Hr von Hartmansdorff och Frih. Raab, Adam Christian.
Föredrogs, Frih.
Bondes, Knut Filip, d. 30 sisth Dec. f. m. pä hordet lagda motion, ang:de sältet för Tullbevillningsfrågans behandling vid innevar. riksdag.
Lagerbjelke, Gustaf: 59 och 60 §§ R.F. bestämma, hvilka inkomster böra anses vara af bevillms natur, och bland dessa upräknas i 60 § äfven Tullen.
Det är således uppenbart att Tulltaxan bör behandlas såsom en bevillntsfråga.
Gå vi sedermera till 70 § 11.F., så innehåller den: ”R.
St:rs valda Bevilln.Utsk. åligge att opåmint vid hvarje riksdag upgifva de allmänna grunderne för den blifvande Bevillms fördelning, hvarefter, och sedan summans belopp blifvit fastställdt Utsk. updrages, att, med tillämpning af dessa grunder författa förslag till bevillningens utgörande.” Nu har Frih. Bonde föreslagit att R.
St. skulle ål K.
M. updraga att, med tillämpning af de upgjorda grunderna, författa Bevillmsförordn. eller Tulltaxa.
R St. skulle således, enl. detta förslag, åt K. M. updraga hvad, enl. 70 § R.F., R.
St. sjelfve böra göra.
Jag anser så ledes detta förslag grunglagsvidrigt och får derföre för min del vördsamt anhålla om Hr Frih. o.
Landtm:» propos. till Ståndet, alt den nu föredragna motionen, icke må komma att till Utsk. remitteras, utan få förfalla..
Raab, Ad.
Jag ser med ledsnad, att motionären ännu icke har hunnit komma lii t, och ingen annan har anmält sig, för att yttra sig till försvar för motionen.
För min del ämnar icke heller jag försvara motionen; men har önskat yttra mig i afseende på sjelfva formfrågan, huruvida motionen bör remitteras eller icke.
Jag vill erinra mig, att dylika förslag förut varit föremål för remisser till Utsk. och afgörande af R.
Jag vågar derföre vördsamt anhålla om uplysning af Ridd.Sekret., huruvida icke dylika frågor med den af Frih.
Bonde nu väckte förut blifvit af R.
Ridd.Sekret., att R.
St. vid såväl 1812 som 1815 års riksdag ål K.
M. i unddiet updragit, att låta utarbeta en ny sjötullsstadga och stadga de förändringar i tullafgifterne, som af K.
M. ansågos nödige, samt jemväl vid!817och 1818 årens riksdag öfverlemnat till K. M. att, enl. vissa af R.
St. fastställda grunder, låta förändra Tulltaxorne.
Jag anhåller vördsamt, att till det föreg:de få lägga, att, sedan den uplysning nu är vunnen, att R.
St. vid trenne föreg:de riksdagar hafva företagit den åtgärd, som Frih.
Bonde föreslagit, så, utan att nu inlåta mig i bedömande af lämpligheten af sådana åtgärder, får jag anhålla att II. o.
Ad. ville besluta remiss af den ifrågavar. motionen.
Den utveckling som den förste värde talaren har gifvit åt frågan, anser jag så fullständig att något Den 4 Ja n u a c i. 5 vidare upläsande af de §§ i R.F., som bevisa, ali motionen är grundlagsvidrig torde vara föga lämpligt.
Dä likväl en talare yrkat att remiss af motionen mätte bifallas, derföre att remisser af likartade motioner vid föreg:de riksdagar egt rum, så kan jag för min del ieke underlåta att protestera emot elt sådant yrkande, då enl. 83 § R.F., grundlagarne böra tolkas efter deras ordalydelse och dä det derjemte är obestridligt alt motionen är stridande emot grundlagarnes ordalydelse.
Jag tror icke att man vid denna riksdag bör handla emot grundlagarne äfven om man vid föreg:de riksdagar gjort det, och får derföre anhålla om Hr Frih. o. Landlm.-s propos., i enlighet med hvad Gr.
Jag har haft tillfälle alt taga kännedom om de nnderd. skrifvelse!', defm H. St. vid 1812, 1815 och 1818 årens riksdagar till K.
M. afgifvit rör:de Tullbevillmns bestämmande.
Dessa innehålla en begäran att Tulltaxan måtte undergå en fullständig omarbetning, och en underdånig anhållan hos K.
M. att för sådant ändamål tillförordna komiterade, med updrag att verkställa denna omarbetning.
Detta var vid den förstnämnda riksdagen.
Vid följande riksdag synes det, som om detta arbete ännu icke hade blifvit fulländad!; men man hade emellertid åtnöjt sig med en Tulltaxa, sådan som K. M. kunnat, finna för godt alt bestämma.
När slutligen detta provisoriska tillstånd uphört efter 1818 års riksdag, så hafva H. St. aldrig, mig veterligen, och jag har sedan den tiden deltagit i alla riksdagar, sökt undandraga sig ifrågavar. arbete, eller öfverlåtit åt K.
M. sin beskattningsrätt i detta fall.
St. vid Irenne riksdagar gjort hvad grundlagen icke tillåter, så är det derföre icke skäl, alt göra det för fjerde gången, utan tvertom hörman af dessa 2:ne föreg:de misstag taga sig varning alt aldrig göra så mera.
Detta är, hvad jag vid detta tillfälle tillstyrker.
M. öfverlemna sin beskattningsrätt, hvarföre skulle de då icke äfven kunna åt Honom updraga sin lagstiftningsrätt, eller äfven åt K.
M. öfverlemna att gifva oss grundlagar och en ny representation.
En begäran till K. M. i della fall är, såsom jag tror mig en gång förut hafva yttrat, då R.
M. med anhållan att ett representations-förslag skulle utarbetas, — en slags cessionsansökning, hvarigenom R.
St. tillkännagifva för K.
M. att de icke förmå utöfva det kall, grundlagarne dem tillerkänna.
Huru gick det med den första cessionsansökningen?
Jag tror icke alt K.
M. eller riket haft något gagn deraf och jag tror alt det skulle gå på samma sätt om R.
St. skulle åt K.
M. updraga att utarbeta Tulltaxan.
Kunna 11.
St. på detta sätt afhända sig sina rättigheter, utan att göra det i laglig ordning, så är det ju ingenting som hindrar K.
M. att göra på samma sätt, och hvar finns då någon stadga, någon säkerhet i Svenska Statsförfattningen?
Jag instämmer således i Gr.
Lagerbjelkes anhållan, att R. o. Ad. mätte vägra remiss på ifrågavar. förslag.
Det är sagdl af den siste värde talaren, att om R.
M. sin beskattningsrätt, sä kunde de en annan gång till Honom öfverlemna sin lagstiftningsrätt.
Ett öf - 6 Den 4 Januari verleinnande af denria motion till tJisk. skulle då följaktligen innebära alt It.
St. öfverlemnade sin beskattningsrätt till K.
M. Jag kan likväl icke (inna att It.
St. öfverlemna! sin beskattningsrätt, om de bestämma grunderna hvarefter Tulltaxan skall upgöras, samt det belopp, som man påräknar af Tullinkomsterna; ty då hafva R.
St. också derigenom utöfva! sin beskattningsrätt och endast lill K.
M. öfverlemna!, att låta verkställa fördelningen af denna beskattning på de serskildta arfine, hvilket alltid blir svårt för It.
St. under nuvar, förhållanden, då det ena interesse! står i strid med det andra.
Jagser icke heller att Hr von Hartmansdorff lyckats upställa någon rigtig jemförelse emellan den här föreslagna anhållan och den R.
St. gjorde bos K.
M. om en representations-komité.
Der begärde R.
St. endast att K. M, ville inkomma med ett förslag.
Här skulle deremot frågan vara, att K. SI. skulle tillämpa pä dc minsta detaljer de grundsatser, som R.
St. sjelfve bestämt.
För min del kan jag icke afstå från min anhållan om propos. på remiss af motionen.
Ståndet i allmänhet och till Frih. Raal) isynnerhet, hvilken efterrättelse Konungens rådgifvare kunde hafva af de grunder för Tulltaxans upgörande, som R.
St. bestämde.
Hvaruti skulle dessa grunder för Tullbevillnm bestå?
St. förklara sig för frihandel — det vore en grund — eller för skyddssystem, — det vore en annan — eller för intetdera — det vore ingen grund, och detta är troligen den, som man kom att förklara sig för, om man ville gä en medelväg emellan de begge ytterligheterna.
Således skulle ingen komma i större förlägenhet än Konungens rådgifvare, om R.
St. åt dem gåfve ett sådant updrag som det i fråga var.
Dernäst har Frihm understödt Frih. Bondes förslag, att R.
St. skulle bestämma den summa som borde tillskjutas ifrån Tullinkomsterna, och att K.
M. derefter skulle utminutera afgiflerna pä de serskildta arliklarne så, att just den summan, som R.
St. bestämt, kunde komma att inflyta.
Huru är della möjligt?
St. ansägo sig sisla gången hafva antagit beräkningen af Tullinkomsterna ganska hög, och jag ansåg den alltför hög; och likväl hafva dessa inkomster utslagit mycket derutöfver.
Om nu fördelningen updrogs åt K.
M. och nyssnämnde förhållande inträffade, sa skulle R.
St. vid näst påföljande riksdag säga, att Konungens rådgifvare icke med tillbörlig noggranhet begagnat den magt, som åt dem var öfverläten, utan tagit för mycket penningar af Svenska folkel, så och så många tusende r:dr o. s. v., och frågas med hvad rätt de sådant gjort?
Om nu dessa Tullbevillningar ulfölle med brist, så att
Regerigen nödgades uptaga län för att fylla Statsbrist-summan och fä medel till erforderlige utgifter, så skulle äfven det läggas Konungens rådgifvare till last.
St. sjelfve begått sådana misstag, sä hafva de ingen annan att skylla derför; men genom det nu framställda förslagets antagande skulle Unn 4 Januari. 7 raan både åstadkomma grundlagsbrott oell föranleda gräl och krångel vid en kommande riksdag. II.
Ex. Hr Fril», o. Landtm, yttrade det lian, i anledn. af Gr.
Lagerbjelkes gjorda, af flere ledamöter understödda framställning, ansågc sig pligtig att tillkännagifva sin åsigt i denna fråga, och derföre nu, utan att lill stöd för denna åsigt åberopa de prejudikater från 3:ne föregyde riksdagar, hvilka här blifvit framställde, finge förklara att han vid jemförelse af ordalydelsen i 70 § R.F. oell 31 § Riksd.Ordn. med ordalagen i Frih» Bondes motion, ansåg sig icke ega grundlagsenlig befogenhet, alt vägra den af andra ledamöter begärda propus, till remiss af ifrågavar. motion.
För min del har jag icke framställt någon begäran alt Hr Frih. o. Landtm, sjelf skulle vägra propos. på remiss af motionen, ulan endast anhållit om propos. till Ståndet, att Ståndet måtte besluta en sådan vägran.
Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att Frill.
Hondes förevar, motion remitterades lill Bevilln:sUisk.
, besvarades denna propos. med blandade ja och nej, i anledn. hvaraf samma propos. förnyades, och sedan dervid svaret utfallit nied starka nej, blandade med ja, 11.
Ex. förklarade det lian trott sig finna att nej varit öfvervägande.
Upläsles till justering följande förslag till voler.propos.:
Den som bifaller att Frih.
Bondes, Knut Filip, d. 30 sisth Dec. bordlagda motion, angrde sättet för Tullbevillningsfrågans behandling vid iunevar. riksdag, remitteras till Bevilln:sUlsk., voterar Ja; den del ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. denna motion vara grundlagsvidrig och derföre remiss af densamma ej kunna medgifvas.
Hvad contra-propos. angår, så vet jag icke hvarföre deruti skulle införas, att R. o.
Ad. anser en remiss af motionen vara grundlagsvidrig.
Detta innebär att R. o.
Ad. skulle förklara Hr Frih. o. Landtm, hafva haft orätt.
Saken blifver densamma om dessa ord ur proposm utgå och den innehåller endast, att om nej vinner anser R. o. Ad.
Bondes motion icke behöfva remitteras.
Jag tror att detta uttrycker de talares mening som här yttrat sig emot remiss.
Jag instämmer så mycket mera i Frih. Palmstjernas yrkande, som det icke endast är öfverensstämmande med Gr.
Lagerbjelkes förslag, utan äfven derföre alt, om propos. skulle bibehållas sådan den nu blifvit upsatt och nej vunne, så skulle vi tillvälla oss en rättighet, som icke tillkommer oss, utan Const.Utsk.
Den 4 Januari.
För nyad t förslag till voter:spropos„ med följande förändrade lydelse af contra-propos:n: ”vinner nej, anser R, o. Ad. remiss af denna motion icke böra medgifvas” biet härefter upläst och godkändt, hvarpå voteringen företogs och, vid dess slut, röslerne befunnos hafva utfallit som följer:
Jag begär att i prot. få antecknadt, att jag icke deltagit i R. o. Ad:s beslut att vägra remiss å Frih.
Bondes motion.
Hr Rosenblads, Bernh., d. 30 sistl.
Dec. f. m. på bordet lagda motion om befrielse från eller nedsättning i bevillningen för Götha Kanalbolags aktier.
Äfvenledes föredrogs och remitterades till BevillmsUtsk.
Hr Rosenblads, Bernh., d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, alt det utaf Tulldistrikts-chefen Karström utarbetade förslag till Tulltaxa för inkommande varor måtte antagas med vissa förändringar.
Hr Ro«enblads, Bernh., d. 30 sisth Dec. f. m, på bordet lagda motion om aflåtande af en nnd. skrifvelse, med anhållan att K.
M. täcktes låta utarbeta och till nästa riksdag förelägga R.
St. ett förslag till bevillning å all slags inkomst, af såväl fast egendom, som rörelse och penningeförmögenhet.
Så vidt jag förstått, hemställer Hr Rosenblad, att R.
St. skulle begära af K.
M. hvad som redan finnes stadgadt; ty sådana afgifter betalas redan i Sverige icke ens med undantag af beskattning för kapital.
Då bevillmsafdrag på räntan af hvarje utlånadt kapital är bestämdt: så finnes äfven för detta slags förmögenhet sådan afgift stadgad.
Jag kan således icke underlåta anmärka, att jag anser hela denna framställning vara onödig.
Gr. af Ugglas, Ludv.: Hvad Hr von Hartmansdorff anmärkt, att den bevillning, som bär föreslås, skulle för närvar, redan finnas är ganska riktigt.
Likväl känner en hvar att denna bevillning högst ojemnt utgår.
I afseende på löner utgår den på runstycket efter lönebeloppet.
I afseende på jord åter utgår den olika uti olika provinser och likaledes i fråga om industri ganska ojemnt.
Det skulle derföre, i min’ tanka, vara ganska lyckligt, om K.
M. genom en nedsatt komith kunde bereda R.
St. tillfälle lill en jemnare beskattning de olika medborgareklasserna emellan.
Föredrogs och remitterades till SatsUtsk.
Hr Thams, Gas - Den 4 Januari. 9 per Wolrath, d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, att ett till nästa riksdag fortfarande årligt anslag af 2,000 r:dr b:ko måtte beviljas för Akademi-Adjunklen Ramströms läro-inrällning.
Hr Brakels, Gustaf Maur itz, d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, ang:de förändring i R. o. Ad:s nuvar. representationssätt.
Horn, Claes Fredr., anförde skriftligen:
För den händelse att Coust.Utsk. ej inkommer med något antagligt förslag till förändring i R. o. Ad:s representationssätt, medger jag att Ridd.Otsk. bör laga hand om frågan så som motionären det föreslagit, dervid jag likväl vill bifoga den anmärkn., att jemkning i vårt representationssätt dock icke bör förekomma i den vidsträcktare mening som af mången anses nödig för att afhjelpa de öfverklagade bristerna.
Grundlagen stadgar, att ett AdelsStånd skall representeras, och Ridd.Ordn., som måste vara i öfverensstämmelse dermed upgjord, skall alltså vidmakthålla detta grundlagsbud, hvilket Ridd.Utsk. ej får förbise vid behandlingen af den ömtåliga frågan.
Hvilka äro de brister, som böra afhjelpas?
Icke är det Riddarhusets antal af ledamöter, men väl deras bestämmande för riksdag.
Icke felas Adelsmän, som ej intaga säte och slämma för alten, tillfälle att representera för fullmagt; men missbruket, handeln af fullmagters offentliga utbjudande måste förebyggas.
Alt förändra Adelns representation af ätten, till val inom klassen, är betänkligt; ty underkännandet af Adelns medfödda representationsrätt, involverar förkastelse af all politisk förstfödslorätt, och det är svårt att från nyttans iheori hemta stöd ensamt för bibehållande af tlnonens ärftlighet.
Arftlighetsprincipens förkastande inom den konstitutionella monarkien, för ett fall, skall tvifvelaktigt tillämpas på ett annat, vid första' anledn. dertill.
Då nemi. man vill grunda all auctoritet på allmänt förtroende, skall man snart erkänna blott en Val-Konung och dermed är första, men också säkraste, steget taget till republikens införande.
Jag respekterar detta sträfvande till mensklighetens bästa om detta är ärligt menadt, utgående från en ren fosterlandskänsla och varm öfvertygelse; men jag delar ej den filantropiska åsigten af samhällets idealiserande utan håller före att en sådan riktning för våra politiska reformer är förkastlig, hvarföre jag äfven anser att adelskapets monarkiska tendens bör bevaras.
Representantkallet på grund af val, förutsätter alltid eli klientel, som bör vara fremmande, så vidt sig göra låter; för det ärftliga elementet inom representation, hvilket intar sitt rum, just på grund af sjelfskrifvenhet.
Alltså är det alt underkänna Adelns nödvändighet, dess pligtbestämmelse, då man uphäfver dess sjelfskrifvenhet, hvarefter endast qvarstår dess börds rättighet, hvilken ingalunda kan upväga behofvet af dennes afskaffande om så - 10 Den 4 Januari. dant vore samhällets kraf, hvilket jag förut autydt icke kan vara fallet uti det monarkiska Sverge.
Man har, som mig synes, på alla håll nog mycket dagtinga! med den republikanska theorien om konungadömets demokratiserande. 11. o. Ad. gaf derå prof då, vid riksdagen 1840, den ville offra sin sjelfskrifvenhet för vinnande af de öfriga RiksSuns biträdande af en tvåkammarbildning, hvilken dä äfven af mig ansågs nödvändig vid en förbättrad Riksd.Ordn.
Denna koncession tjente dock icke lill annat, än att stegra demokratiens fordringar pä en lagbefästad öfvervigt och bör således af statsskäl icke vidare påyrkas, enär tvåkammar-systéraet, med konservalionen till syftemål, på denna väg icke kan ernås.
Jag är dessutom af den mening, att sedan en ändamålsenlig tvåkammar-bildning icke står att vinna, vi ega uti ståndsfördelningen dess surrogat, allenast en nödig förändring i denna sländs-representation och synuerligast i sjelfva Riksd.Ordn. åstadkommes; hvilket torde vara allt hvad som under närvar, omständigheter billigt vis kan begäras.
Alltså anser jag att R. o. Ad. bör representeras såsom dess historiska tillkomst och bestämmelse gestaltat Svenska Riddarhuset, allenast de mest anstötliga missbruken undanrödjas.
Den adelsman som, i anseende till sin personlighet, ej skulle befinnas värdig att i annat Ständ vinna inträde, mäste äfven från Riddarhuset utestängas och dess represenlations-skyldighet öfvergå till närmaste Ättemän.
Måhända kunde med skäl stadgas, en högre qvalifikation för den adliga representanten, än för den ofrälse och derigenom inträdet å Riddarhuset ytterligare försvåras.
Hvad som efter min tanka bör afses, är behofvet af mera stabilitet under riksdag, då Riddarhuset vanligen företer en för stor, och för ärendernas behandling skadlig, omvexling af personalen.
Dess arbetande ledamöter böra fästas vid riksdagen medelst aflöning, hvilken bör uttaxeras af Ståndet derest icke alla RiksSt:n blifva aflönade af Staten.
Jag vågar synnerligast fästa Ulsk:s upmärksamhet på angelägenheten af att iagttaga den varsamhet vid frågans behandling, som påkallas genom det egna förhållande att så mången konungadömets anhängare af filantropiska lagstiftningsåsigter spåra vägen för radikalismens republikanska sträfvande i en fullkomligt osvensk riktning.
Ifrägavar. motion uplästes pä begäran af Frih. Raab, Adam Christian, som derefter anförde: