Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant har skett och sker med domcapitlets samtycke vid Stockholms seminarium, som besökes af elever från alla orter i riket, under det de tillika begagna undervisning vid musikaliska akademien att blifva orgelnisten
Om semioarierne äfven annorstädes upplåtas för qvinnor, som vilja blifva lärarinnor; sä skall den fördelen vinnas alt också de erhålla dertill erforderlig bildning.
Om möjligheten alt begagna en sådan utväg, böra R.
St. icke vara i okunnighet, eller röja benne i en underdånig skrifvelse till Konungen.
Hr von Hartmansdorff måtte icke lia uppmärksammat, att Utsk. tillstyrkt afslag å Hr Hammarhjelms motion, och att följaktligen någon skrifvelse lill K. M. icke kom - > Den 29 Maj.
186 mer atl afgå.
Om således Utsk. olyckligtvis saknat kännedom om de förhållanden Hr von Hartmansdorff framställt, kommer Konungen åtminstone icke alt deraf besväras, såvida, hvilket jag hoppas, II. o. Afl. bifaller denna punkt, hvaraf ingen underd. skrifvelse följer.
Jemte del jag förenar mig med Gr.
Gyldenstolpe, får jag fästa Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att den utvidgning af seminarium för folkskolan i Slockholm, hvarigenom fruntimmer dä jemväl kunna erhålla undervisning, är ett specielt undantag.
Hr von Hartmansdorff har i öfrigt ansett, att i de skolor, der karlar äro lärmästare, undervisningen går bättre.
Jag skulle således tro, att något skäl t ill å terremiss icke här är för handen.
Hvad Hr von Hartmansdorff vidare anfört om sättet, atl skilja flickors undervisning från gossars och hans exempel från Strengnäs stift, visar ju, all om sådant finnes förmånligt inom särskildta församlingar, dylika åtgärder äfven kunna tagas inom andra stift.
Cederström, Claes Hud.:
Förevar, ärende, såsom ronde undervisningen för allmogens barn, är af synnerlig vigt, och mycket af hvad Hr Hammarhjelm har anfört, erkänner jag vara riktigt.
Sä har den värde ledamoten otvifvelakligl rätt deruti, att qvinnors uppfostran hör hufvudsakligast afse dess hildning för del husliga lifvet.
Ofvertygelsen härom delas säkert af många; men jag hemställer lill den värde talaren, huruvida han med dessa åsigter icke snarare skulle komma lill del resultat, att qvinnan heldre borde uppfostras i hemmet, under den moderliga omvårdnaden och tillsynen, än uti folkskolorna, låt vara med qvinlig uppsigt och lärarinnans undervisning.
I alla fall, huru skola dessa lärarinnor anskaffas?
Skola menighelerne finnas benägne aflöna sädane, jemte lärarne?
Att förmoda alla folkskolelärarne vara gifta, lärer väl, med kunskap om deras små lönevilkor, ingalunda kunna lagas för gifvet, fastän motionären tyckes räkna derpå.
Och om atlöningen än medgifver bosättning, månne skolelärarefrun alltid har anlag för barnundervisning?
Och huru vill man ålägga kommunerne alt hygga dubbelt så många skolrum?
Vid dessa och andra svårigheter i utförandet, har det icke synts Utsk. verkställbar!, att å motionen tillstyrka afseende.
Det är möjligt, att Utsk., mera än som skett, kunnat behandla det inre af sjelfva frågan, och icke endast hälla sig till den ekonomiska sidan deraf.
För att ernå en mera fullständig utvidgning af förhållandet, vill jag alltså icke motsätta mig en ålerremiss; dock skulle jag tro att Utsk. svårligen lärer komma till annat resultat, än hvari det första gången stadna!.
Ty någon olägenhet af den gemensamma läsningen för gossar och flickor har Utsk. icke försport hafva uppkommit; skulle verkliga anledningar till ändring härutinnan pä något ställe förekomma, mätte de likväl ej vara allmänna; ehuru djupt än det onda må vara rotad t; och torde i sadaue fall, dem jag tror vara sällsporda, vederbörande skolslyrcl - 188 Den 29 Maj. ser vidtaga nödiga anstalter till hämmande af en så tidig och beklaglig lättsinnighet; särskilda läroslunder, m. m. blifva då visserligen för tillfället af nöden.
Något allmänt stadgande anser jag ej derom behötligt.
Det har rätteligen blifvit anmärkt mot mitt anförande, alt i händelse R. o. Ad. bifölle denna punkt, skulle någon skrifvelse till K.
M. icke komma att afgå.
Jag anser likväl denna punkt vara af den beskaffenhet, att den icke borde förbigås i den tind. skrifvelse till K.
M. som i alla fall kommer med anledn. af delta betänk, afgifvas.
Derföre anhåller jag all ytterligare få fästa Ståndets uppmärksamhet på den rättelse i skolstadgan, som synes mig lämplig.
Hr von Hohenhausen har yttrat, att sådan rättelse ej erfordras, enär erfarenheten visat, att de af mig föreslagna förändringar kunna af skolstyrelsen vidtagas, ehuru derom icke finnes något bestämdt i skolstadgan.
Jag skulle deremot tro, att en sådan stadga bör gifva församlingarne anvisning eller ledning huru de böra bete sig för att rätteligen förfara, och ej meddela föreskrifter, till hvilkas kringgående de nödgas skärpa sin skarpsinnighet.
Stadga bör följagteligen vara uppgjord i enlighet med sakens natur och icke i strid dermed.
Hr von Hohenhausen har jemväl sagdl att då jag erkänt qvinnor icke vara så lämpliga till boklig undervisning, som karlar, borde icke jag yrka deras antagande i seminarium.
Jag tror mig icke fela i minnet från den tid, då jag hade en närmare befattning med ecclesiastika ärenden, då jag nämner att en skola fanns, jag tror det var i Landskrona, hvarest man bestämdt fordrade, alt fruntimmer skulle undervisa flickor.
Jag vill äfven erinra mig alt en qvinna derifrån blifvit bildad vid härvarande Normalskola, för alt i hemmet mottaga undervisningskallet.
Det är icke blott föreskrifter som bestämma, att qvinnor skola undervisa.
Det gifves äfven fall, då undervisning i qvinliga arbeten fordras, men skolans ringhet eller lillgangarnes otillräcklighet icke medgifva en manlig lärares aflöning för den bokliga undervisningen.
Flere torde dessutom dela Hr Hammarhjelms mening att flickor böra undervisas blott af qvinnor.
Jag tänker icke så; men man får icke vara så uteslutande för sin egen lanke, att man icke gör någon eftergift åt olika meningar som åsyfta ett godt ändamål.
I öfrigt får jag förklara, att jag icke kan inse hvarföre qvinnan, när det finnas skickliga och dygdiga föreståndare vid ett seminarium, icke skulle kunna der undervisas.
Jag anhåller ånyo all R. o. Ad. måtte bevilja en återremiss äfven på denna punkt, hvilken är den bland dc minst vigtiga i skolstadgan.
Mr von Hohenhausen: [ allmänhet lärer man numera inom städerne hafva vidtagit den fördelning, att i folkskolorne flickor och gossar serskildt undervisas.
Detta är, om icke nödvändigt, dock ganska lämpligt i städerne, men det är ingalunda sagt, alt ett sådant behof på landet förefinnes.
Der ser man den äldre systern leda den yngre brödren till den aflägsna skolan och likaså tvcrtom; undervisningen lemnäs i landtskolan såsom det i Den 29 Maj.
189 början, och länge nog lillgick vid vexelundervisuingsskolorne i Slockholm gemensamt åt gossar oell flickor, och man har åtminstone inom Gottlands län ej försport några olägenheter af den gemensamma undervisningen.
Hvad Wisby stads folkskola beträffar, så är der flickskolan skiljd från den skola, hvarest gossar* ne undervisas och ett fruntimmer är antaget för flickornas undervisning uti allt hvad sorn kan hänföras till handslöjd, äfvensom till uppsigt å flickbarnen vid den bokliga undervisningen, men denna sednare undervisningen meddelas flickorna af skolans båda lärare.
Det (innes äfven i Wisby ett för mer än 20 år tillbaka stiftat fruntimmerssällskap för fliekundervisning, och sådana finnas troligen i många städer.
Detta sällskap har endast antagit sådana lärarinnor, som varit i Stockholm, för alt inhemta nödiga kunskaper härtill, och derå kunnat förete tillfredsställande betyg.
Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag, alt den bokliga undervisningen i allmänhet bäst meddelas af karlar, hvilka genom egna skolstudier inhemta! en grundlig språkkunskap.
Beträffande åter fruntimmershandslöjden, sä behöfvas dertill icke några seminarier, emedan utan sådana skickliga personer kunna erhållas till lärarinnor.
Jag vill blott rälta ett misstag i milt förra yttrande.
Min mening är icke, att man skall bestämdt påbjuda, det könen alltid skola skiljas från hvarandra vid undervisningen.
Jag önskar blott alt man ej må anse stadgan bjuda motsatsen, utan att frihet härutinnan lemnäs skolstyrelsen efter omsländigheternc förordna, samt alt anvisning lemnäs huru man i berörde hänseende bör behandla saken lill ömsesidig fördel för både föräldrar, barn och lärarinnor.
Lan dinus härefter till bifall å Utsk:s betänk, uti förevar, punkt framställda propos. besvarades med blandade ja och nej, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de vid denna punkt gjorde anmärkntr föranleda till återremiss, samt sedan deuna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade det lian trott sig finna, att härvid ja öfverrösta! uej. Föredrogs SlatsUlsk:s d. 27 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 184, ang:de beredande af tillgångar för det till rustningskostnader beviljade serskildte kreditiv.
Den af Hr Schartau vid detta utlåt, fogade reservation upplästes, på begöran af Hr Printzensköld, Carl, sora sedermera yttrade:
På sätt Hr Schartau i slutet af sin reservation, som mig synes, ganska riktigt anmärkt, anser jag det vara utan allt ändamål att riksg:skont. till sig sjelf utfärdar obligationer och dem förvarar i sin kassakista ibland andra handlingar, och jag anser således att den sista delen af Utsk:s betänk, icke bör bifallas. 190 Den 29 Maj.
I anledn. af della anförande fästade Hr Gr. o. Landtm, uppmärksamheten derpå, alt SlalsUtsk:s yttrande i den nu anmärkta delen icke innefattade ett forsla;;, ulan blott en framställd åsigt, alt de för Strömsholms kanalbyggnad afsatle obligationer kunde till ifrågavar. utbetalningar användas.
Jag anser icke något hinder för fullmågtige i riksg:skont. alt göra det föreslagna utbytet af obligationer af Strömsholms kanalbolags direktioner mot riksg:skoni:s egna; och lika med Hr
Schartau anser jag det nära löjligt om riksdiskont. skulle på det vis bilda fonder för sina förbindelsers uppfyllande i och för Strömsholms kanal och sluss-ombyggnad, ali kontoret till sig sjelf oell för att af kontoret sjelf förvaras utfärdade räntebärande obligationer.
Det är visserligen sannt, att uti Ulsk:s utlåt, står, att riksg:skont. skall ersätta kanalfondens obligationer, genom sina egna.
Anledn. hvarföre Lisk. gjort detta tillstyrkande var, atl, dä riksdiskont. i narrande slund behöfver alla befintliga medel, Utsk. ansåg, alt så säkert beräkneliga tillgångar icke ligga ofruktbara, enär de kunde af Slaten användas.
Angeläget är emedlertid, att denna fråga hastigt afgöres, dä bennes vigt icke medgifver någon tidsutdrägt, hvarföre jag önskar, att återremiss icke borde göras.
Del är sannolikt för ingen obekant, att riksg:s-kont:s egentliga tillgångar ligga i det kreditiv, kontoret blifvit lemnadt pä banken, och alt della kreditiv skall återbäras den sista i nästa månad.
Förr än detta mern. är bifallet, kunna fullmäktige ingalunda utfärda någon kungörelse ont låneoperationer, hvilka sedermera fordra någon tid att afslula, och då derjemte den politiska ställningen inora Europa synes blifva allt mera invecklad, blir det med hvarje försummad dag svårare att erhålla lån.
På dessa skäl tillstyrker jag, att R. o. Ad. icke mätte fästa sig vid de oegentligheter i uttryck, som kunna finnas i detta mern., hvarå jag anhåller om bifall. Hr von Troil, Sam.
Emot detta betänk, har Hr Printzensköld anmärkt, all Utsk. tillstyrkt ett utbyte af Strömsholms kanalbyggnads-fonds obligationer emot andra utaf riksdiskont. utgifna.
Lika med den värde talaren tror jag det visserligen i hufvudsaken varit enahanda, om man föreskrifvit, alt riksgiskont. skulle så till kapital som ränta bokföra denna fond i enlighet med 1841 års beslut.
St. föreskrifva, alt en särskild fond skulle för denna kanal afsättas och fonden utgöres af sådana räntebärande obligationer, hvaraf «riksg:skont. i närvar.de ögonblick vore i behof, har StatsUtsk. trott att det vore lämpligare, atl bereda riksg:s-kont. en tillgång till dessa obligationer, men att det deremot möjligen varit stridande emot R.
Stis beslut vid 1840 års riksdag.
Om StatsUtsk. hade tillstyrkt R.
St. att helt simpelt bokföra skulden.
Pä grund deraf och för att så myckel som möjligt icke afvika från 1840 års Ständers beslut, har Utsk. föreslagit, att Strömsholms kanalbyggnads-fonds obligationer mätte Den 29 Maj.
191 få ulbytas emot riksg:skonl:s egna obligalioner.
Då Ulsk. falt,arle delta beslut, befarade nian, att RiksStänden möjligen skulle anse Ulsk. hafva tillstyrkt dem eli npphäfvande af föreg-.de Ständers beslut såvida Ulsk. hade förordat skuldens bokförande.
Dä Ulsk:s tillstyrkande inskränker sig endast lill utbyte af obligationer, tror jag, alt man gatt sä försigtigt tillväga som möjligt.
Lika med Hr Rääf anser jag af yttersta vigt alt ifrägavar. betänk, blifver af R.
St. bifallet, och jag fär derom alltså vördsamt anhålla.
Jag instämmer i de af Hr Schartau i bans reservation gjorda anmärkmr emot Ulsk:s betänk.
, hvilket är lika beskaffad! sorn Ulsk:s föregide utlåt., aug:de de af K.
M. begärda tvä millioner r:dr.
Ifrägavaride betänk, bär stämpeln, om ej af förhastande, åtminstone af hastverk.
Men när R.
St. hafva sagt a, sä mäste de äfven säga b, och derföre vill jag, oaktadt de i betänk, befintliga brister, likväl, för att icke sätta statsverket eller riksgtskonl. i den förlägenhet, som eljest ovilkorligen mäste uppslå, bifalla betänk, under förhoppning att fullmäktige i riksg:skont. mätte genom sin omtanka godtgöra felen i SlalsUlskis betänk.
Rätteligen holde icke uttrycket betänk, begagnas, ty motsatsen deraf är snarare hvad Utsk:s förslag innehåller.
Hr von Troil: Hr Schartaus reservation utvisar först och främst alt den ränta och amorterigsfond, som skall bestämmas för infriandet af del ifrågavar:de lånet bör höjas till 400.000 r:dr.
Och denna åsigt bar äfven delats af flere ledamöter såväl på afd:n, som inom Ulsk.
Afven jag har hyllat densamma, ehuru milt namn icke återfinnes bland reservanternes.
Dä likväl denna mening icke kunnat göra sig gällande, skulle jag tro, att man heldre bör bifalla betänk, sådant det är, än alt för summans förhöjning från 3 till 400,000 r:dr, besluta en äterremiss.
Hvad åter angår sättet för upplåningen, utgjorde det föremål för en ganska vidlyftig debatt inom Utsk., men Ulsk:s majoritet ansåg vissa delar af Hr Schartaus förslag, eller att riksg:skont:s obligalioner skulle inlösas genom utlottning icke vara lämplig, när amorteringstiden är inskränkt till 7 å 8 år.
Eli sådant liqvidalionssält är endast fördelaktigt, dä amorteringstiden är utsträckt pä en längre följd af år.
I alla fall syntes det Ulsk., som, om utlottning skulle ega rum, riksg:skonl:s obligalioner skulle blifva mindre begärliga, enär innehafvaren deraf icke kunde på förhand veta den tid då desamma lill betalning förföllo, och pä grund deraf alt Hr Schartaus yrkande, att utlottning skulle ingå ibland de af honom uppgifve vilkor, förföll hans förslag.
Jag anhåller fortfarande om bifall till betänkandet.
Uppå härefter framställd propos. biet StalsUlsk:s förevar, utlåt. af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs, men lades, på begäran af Frill.
Palmstjerna, Carl Otto och Gr.
Taube, Henning Edvard, ånyo på bor - 192 Den 29 Haj. det LagUtskts d. 27 dennes bordlagda betänk.
N:o 51, i anledn. af väckt motion om upphörande af frälsemans serskildta forum.
Äfvenledes föredrogos, men bordlädes ånyo på begäran af Gr.
Lagerbjelke och Hr von Hartmansdorff m. fl. ledamöter, Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.lJtsk:ns d. 27 dennes på bordet lagda betänk-.n: N:o 11, i anledn. af serskilde motioner i fråga om kostnadernes bestridande för ekonomiska besigtningar å kyrkoherde och kapellansbord; och N:o 12, i anledn. af väckte frågor om nedsättande af en komité för undersökning ronde skogshushållningen, om inskränkning i dispositionsrätten af enskild skog, örn förhöjd ansvarspåföljd för åverkan samt om ett förändradl hushållningssätt i afseende på häradsal! männingarne.
Vid föredragning af Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.U(sk:ns d. 27 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 13, i anledn. af väckt fråga om upphörande af s. k. jura palronalus, begärde Frih. Alströmer, Jonas, och Gr.
Taube, Henning Ed v., att äfven detta betänk, måtte ytterligare få hvila på bordet.
Delta betänk, har helt nyligen blifvit utdeladt.
Jag finner alltså naturligt, att flere ledamöter begärt det hvilande på bordet, men jag hemställer till dem, om de icke vilja derifrån afstå och medgifva att hetänk. genast måtte få företagas.
Jag nödgas, på grund af de skäl, som helt nyss blifvit af mig i dylikt ändamål anförda, vördsammast hemställa, om icke de Hrr ledamöter, hvilka begärt betänk, på bordel, ville taga i betraktande, om icke, då Ståndet i afton är mera än vanligen talrikt församladt, betänkandets föredragning till pröfning och afgörande vore önsklig och af eu säkrare utgång, än om man nu, starkt kommen i farten alt bordlägga, uppskjuter mål efter mål till en annan dag.
Händer det icke esomoftast, att ärender, vid slutet af ett plenum bordläggas i hopp att nästa gång
Ståndet torda blifva talrikare samladt; men när man ånyo kommit till samma ärende, hafva mycket färre ledamöter deröfver beslutit, än som inträffat, om afgörande! skett förra gången.
Vågade jag således hysa den ödmjuka förhoppiug, att bemälde
Hrr ledamöter behagade afstå från sin begäran om bordläggning, då vunne vi den dyrbara tiden, och besluten förlorade säkert icke heller derpå.
Hr Oxehufvud, Olof Philp, instämde i den begäran om bordläggning, som redan blifvit framstäld; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att ifrågavar. betäuk. komme att ytterligare hvila pä bordet.
Fö - De» 39 Maj. 193 Föredrogs Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 27 dennes på bordet lagda belänk.
N:o 14, i anledn. af vackt fråga om ändring i sättet för kungörelsers publicerande i kyrkorne.
De af R. o. Ad:s ledamöter, hvilka tillhöra Ekon.Disk., kunna visserligen ega kännedom om delta betänk., men Ståndets öfriga ledamöter hafva svårt, att erhålla den kännedom om betänk., som är nödvändig för en diskussion, enär betänkandet först i dag blifvit utdeladt.
Jag anhåller således om belänk:s bordläggning.
Taube, Henning Edv., i anledn. hvaraf Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, att äfven nu föredragna betänk, komme att ytterligare blifva hvilande på bordet.
Jag hörde icke, att någon mer än Gr.
Lagerbjelke begärt betänk:s hvilande på bordet, och tänkte derföre göra en invändning deremot.
Då emedlertid, sedan jag erhållit ordet, flere ledamöter i detta ögonblick med den värde talaren sig förenat, förfaller naturligtvis den anmärkn. jag var på väg att göra; men del torde likväl tillåtas mig afgifva en vördsam hemställan lill de Hrr, som ansett utlåt, böra hvila, att de täcktes betänka möjligheten, huru arbetena inom Ståndet må kunna hinna fulländas inom den tid som allmänt önskas mätte kunna reduceras lill så kort, som det låter sig göra, för riksdagsgöromälens afslutande; hvadan hvarje besparad bordläggning vore af värde, såsom i sin mån närmande oss lill del efterlängtade målet: r iksdagens, som man hoppas, nära förestående utgång.
Äfvenså torde ihågkommas att bevillningen, hvilken fordrar en god öfverläggning, snart förekommer till pröfning.
Derföre vore det mycket önskligt om betänk, kunde få företagas lill afgörande.
Lagerbjelkes anmärkn., att de ledamöter, hvilka icke tillhöra de förenade Lag- och Ekon.Utsk:n, sakna kännedom om dessa ärendens innehåll, så synes mig att, enär belänkanderne varit tillgänglige tidigt på eftermiddagen i dag, tid förinhemtande af nödig kännedom om deras innehåll icke måtte hafva felats, helst de äro affatlade med mycken concession i ordalagen, jemte all den redighet och tydlighet, som i uppställningen dermed billig Ivis kunnat begäras förenade.
Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskms d. 27 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 15, i anledn. af väckt fråga om ändring i nu gällande stadgande rör:de liden, då damlucka skall vara öppnad, blef härefter föredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Hr Ribbing, Bengt och Hr Brakel, Mauritz.
Jag tager mig friheten nämna, att efterföljande betänkm N:ris 16 och 17 äro korta och att motionerne blifvit afslyrkle. 5 H. 13 164 Den 27 Maj.
Föredrogos och biföllos Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms d. 24 dennes på bordet lagda belänkm:
N:o 16, i aOTédn. af väckt fråga om ändring af de lagrum och författningar, som föreskrifva underräknings hållande af häradsrätt i åtskilliga ekonomimål; och N:o 17, i anledn. af väckt fråga om prygelstraffets upphörande. H, Pi. o. Ad. åtskildes kl. | till 10 e. m.
Onsdagen den 31 Maj 1848.
Plenum kl. £ till 10 f. m.
Företogs val af Bänkman inom 14:de Bänkm:safd:n efter N:o 2093.
Hr af Wetterstedt, Nils Joachim, och inom 24 Bänkrmsafd:u efter N:o 2209.
Hr af Harmens, Henric Otto; och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde inom 14:de Bänkm:safd:n: N:o 1765.
A. Hr Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht. 24:de Bänkm:safd:n: N:o 2183.
Justerades 4 prot.utdr. för d. 29 dennes.
JM:o 93, i fråga om upphörande af invalidinrättningen å Ulriksdal ; N:o 94, ang:de delaktighet i civilstatens pensionsinrättning för Borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom för kommissionslandtmätare; N:o 95, angtde serskilda åtgärder till hospitalsfondens understödjande ; N:o 96, ang:de en hemmansinnehafvarne å Öland beviljad restitution af ränta eller skatt för utmark; N.-o 97, i fråga om upphörande af s. k. liggetids och nådårsbesparingar vid tillträden af embeten och tjenster på rikets stat; N:o 98, angtde assessoren I.
Törhemans berättigande, att å allmänna indragningsstaten bibehålla innehafvande kommissarie-lön ; Den 31 Maj f. m. 195 N:o 99, ang:de tiden för nästa revision af stats- banko- och riksgäldsverkens förvaltning och räkenskaper; N:o 100, ang:de rättighet till pension för åtskilliga vid fångvården antagne tjenstemän; N:o 101, ang:de förklaring af 5 § i 16 cap. jordabalken; och N:o 102, ang:de inskränkning af underdomares skyldighet att renovera domböcker.
Upplästes, men bordlädes, på begäran af Ur von Hartmansdorff, Aug., Exp.Utsk:s under N:o 103 afgifna förslag till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de skyldighet för egare eller innehafvare af säterier med tlere slags hemman, att i fjerdingsmannabestyret deltaga, samt om utfärdande af instruktion för fjerdingsmän.
Upplästes till justering och godkändes följande från Exped.- Utsk. inkorane förslag till R.
N:o 104, om ändring i K. förordningen d. 27 April 1846, ang:de kolhandeln; N:o 105, ang:de embets- och tjenstemäns rätt till lön under tjenstledighet; N:o 106, ang:de rotehållares skyldighet, att infinna sig vid roteringsliqvidationsmöten, samt N:o 107, ang:de upphörande af bergsfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i Bergslagen.
Äfvenledes upplästes till justering och godkändes Exped.Utskis nedannämnde förslag till §§ i riksdagsbeslutet:
N:o 7, ang:de tiden för nästa revision af stats- banko- och riksg:sverkens förvaltning och räkenskaper; N:o 8, ang;de tiden för nästa lagtima riksdag.
Hrr Electorers listor vid val af 2:ne ledamöter i Bevillms- samt en ledamot i Ridd.Utsk.; och hade dertil blifvit utsedde i Bevillnings-Utskottet: efter N:o 242.
Hr Philp, fullm.
Hr Munck, Bror Gustaf Reinhold; och N:o 2090.
Ar Adelborg, Anders Otto; N:o 912.
Hr Apolloff, Carl Jacob, och N:o 2147.
Åkerhjelm, Carl Axel. Riddarhus-Utskottet: efter N:o 749.
Hr von Gerdten, fullm.
Hr von Axelson, Georg Julius; N:o 2025.
Hr von Heidenstam, Nils Gustaf. 13* 196
Den 31 Maj f. m.
Hrr Electorers lista vid val af en suppleant i Const.Utsk. efter N:o 2093.
A. Hr af Wetterstedt, Nils Joachim; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 408.
Ilr Dankvardt Liljeström, fullm.
Hr Elgenstjerna, Carl: Hr Coijet, Carl Aug.
Då jag nödgas afresa från riksdagen, får jag afsäga mig min innehafvande plats i Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk., med anhållan derjemte att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad, lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., såsom ledamot af BankoUlsk. begärt och erhållit 3 veckors ledighet, räknad från den 4 nästkommande Juni, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i Allm. Besv.- o.
Ekon.Ulsk. efler Hr Coijet, samt en ledamot att inträda i BankoUtsk. under Hr Brå ken hjelms frånvaro.
Upplästes följande af Hr Bruncrona, Olof Arbraham, inlemnade mern.