Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ite tjenstemän antagas, äge de dertill rätt, äfvenledes att genom frivillig öfverenskommelse, dervid utse tjeolige personer inom BaneoSlaten, sorn då, med l>ibehållande af sin tur och befordringsrätt inom banken, böra frånträda sin derstädes innehafvande lön och öfrige förmåner, för så lång tid de i RiksgäldsConlorel åtnjuta lön. mer eller mindre ordentlighet hos låntagarne, kunna disponera nödiga medel, och är en förskottsrätt, till inskränkt belopp, af RiksgäldsContorets allmänna fond så mycket mindre vådlig, som dess Cassa-behållning vanligen äger dertill öfverflödig tillgång.
Jag har med vilja ej vidrört frågan om utlåningens öfverflyttande på banken, då dess skiljande från upplåningen kan hafva sina betänkligheter.
Skulle man dock anse en sådan åtgärd böra vidtagas, torde numera enda sättet vara att Riksg.Contoret tillRanken öfverlemnar det silfver, som erhålles, emot det att Ranken lemoar sin förskrifning till RiksgäldsContoret på hela den skuld Riksgälds-Contoret ingått, och årligen ersätter den kostnad Riksgälds - / Den 17 Februarii e. m. 317 6:0 Hvad som för Contoret i ränta och Öfrigt i afseende på amortering måste viddenna rörelse kan er- kännås.
Dock, sedan fordras, ägeFullmäg- man ej velat i enklatige att efter omslän- re väg lemna Banken digheterne föreskrift liela operationen, finva. ner jag betänklighet, att på detta sätt splittra upp- och utlåning.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Län dtMar skalken framställd proposition, blefvo desse Herr Rosenblads förslag till StatsUcskottet remitterade.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkornne Utlåtanden:
Af den i3 dennes: N:o 404.
Angående Gratifikation åt Stats-* Commissarien Westerstrand jemte arfvoden for andre bos Utskottet biträdande personer.
Af den 16 dennes: N:o 4o8.
Rörande Reglementet, somför RiksgäldsContoiret skall utfärdas.
Från Stats- Bevillnings- La"- samt Allm.
Af den i3 Februarii: R:o 129.
I anledning, af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o y8, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition samt enskilde inom RiksStånden väckta motioner om förändrade grunder tor Le - Den 17 F et> r u » f i i e. 111. go- och Salu-Sågars samt Valk- och Stampverks beskattning.
Från Stats- Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUt skotten.
Af den 10 Februarii: N:o 128.
I anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande iS:,o go, angående förändring i sättet för Gruhdräntornes eller Kronotiondens utgörande.
Frän Stats- och Banco-Utskotten: N:o 5q.
Öfver Anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 6 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättighet för Sparbankerne i Riket att, emot Ränta, i Banco-Disconten insätta en del af deras Fond, för att i mohn af be ho fvet kunna derifrån uttagas, m. m. jemte enskilde motioner i sammanhang dermed.
Af den i3 dennes: N:o 5a.
1 anledning af de' hos Borgareoch BondeStånden i särskilda frågor framställde anmärkningar vid de af Utskotten under N:ris 34, 36, 37, 40 och 4* afgifne Utlåtanden.
Från Stais- Banco- samt Allm.
Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
Af den 10 dennes: No 5i.
I anledning af återremiss af Utskottens under N;o 26 afgifne Utlåtande, angående fortfarande Anslag till Strömrensningar och lättade Vatten-communicalioners bcl rämjande.
Den 17 Februarii e. ra. 219 Frän Banco-Utskottet:
Af den 12 dennes: N:o iso.
Med sammanfattning af RiksStåndens beslut öfver Utskottets Betänkande N:o 53 och Utlåtande N:o 82 i fråga om en på Upplåningar grundad discontering för handeln och den större rörelsen, jemte förslag till jemkningar och omröstuings-propositioner, för så vidt resultaten af dessa till en del skiljaktiga beslut, ej funnits gifna och bestämda.
Af den 16 dennes: N:o 164.
I anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående Utskottens Betänkande N:o 89 och Utlåtande N:o 154, om indragning af Lagmans- och KämnersRätter samt serskilda Domstolar va. m. Frän Exp editionsUt skottet: N:o 387, Med förfrågan, i afseende å förslag till föreskrifter i och för tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll •vid blifvande Riksdagar.
Likaledes upplästes och lades på bordet nedannämnde 2:ne ProtocollsUtdräg: 1:0 Från PresteStåndet, af den i5 dennes, innehållande att Ståndet, vid föredragning af Stats- och Béviilnings-Utskottens 220
Den ry Februarii e. ra.
Utlåtande N:o ia5 i anledning af gjord» anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 87 om Gurhus-afgiften 111. ra., beslutit, att, med frånträdande af sitt tili 2:dta oell 3:dje punkterne uti Betänkandet N:o 87 leran a de bifall, antaga den redaction, Utskotten uti Utlåtandet j\:o. ia5 föreslagit för den 3:dje punkten, samt den redaction af den 2:dra punkten, hvilken uti Herr af Billbergs Utlåtandet bifogade Reservation innehålles; hvarjemte Ståndet inbjudit de öfrige respective Stånden alt i sistnämnde beslut sig förena. 2:0 Från BondeStåndet, abden 15 dennes, innehållande att Ståndet vid föredragning af Constitutions-UtskotLets Memorial lN:o 67, angående RiksSlåndens skiljaktiga beslut i några punkter af förslaget till en ny TryckfrihetsFörordning, förblifvit vid dess förut fattade beslut i omförmälda punkter, dera Ståndet, i följd deraf, åsterlemnade till ConstilutionsUlskottets vidare grundlagsenliga behandling; hvarjemte Ståndet bqslutit inbjuda sina MedStänder alt instämma i Ståndets nyssberörda, nu ytterligare godkände beslut, rörande de ifrågavarande punkterne af Förslaget till nva TryckfriUetsFörordn ingen.
Högloflige Ridd., och Adeln åtskiljdes klockan half lill 11 0111 aftonen. fn fidela Profocolli, O. J.
Ben 18 Februarii 6. m. 121 Thorsdagen cl. 18 Febr. i83o.
Företog Höglo fl. Ridderskapet och Adeln val af 21 ordinarie Ledamöter och 6 Suppleanter uti Förstärkta BancoTJtskottet; och befunnos, efter valförrättningens slut, kl. tre qvart till 9 e. m., följande Ilerrar, genom de fleste rösterne, hafva blifvit utsedde, lill Ordinarie Ledamöter: rester.
Grefve Posse, Arvid .... ioy. „ ii 4.
Tott; Fullm.Grefve Gyl denstolpe, Ant.
Gabriel 107.
„ 140.
„ Björnstjerna, Magnus . 107.
„ 2^5.
Frih. Sprengtporten, Jac.Wilh. 107.
„ 276.
„ Löwen; Fullm.Herr Kö ning, Carl Fredrik . . 107.
„ 32p.
Adlerbeth, Jacob. . . . 107. „ 6(5.
Herr Liljehök; Fullm.
Hr Von Wahrendorff, Martin . 107. 5oi.
„ Pålman; Fullm.
Herr Rothlieb, Axel .... 107. 1191.
„ Anckarloo, David Gustaf 107. „ 1877.B.
„ Carlesson, Garl Fredric 107. ,,1925.
„ Ehrengranath; Fullm.
Hr Blomstedt, Chr.
Jacob 107.
,,1983.
Hejkensköld, Carl Gustaf 107.
222 Den 18 Februarii e. m. röster.
N:o 215a.
Herr af Uhr, Carl Daviel . . . 107. „ aiög. „ af Wingård, Jolia;. . . .107. „ 2161. „ af Zellen, Nils Willielm 107. „ 2189. „ af Melin, Henric Georg 107, „ 2220. „ af Ekenstam, Israel . . .107. „ 2 203. „ von Lindecreutz, Justus Christopher 107. „ 2275.
„ Lefren, Johan Pehr . . .107. „ 2297.
Tamm, Pehr Adolf. . . 107.
„ 2298. „ af Billbergh, Joli.
Peter 107.
Suppleanter
: N:o a83.
Frih. Silfversköld, Carl . . . 107. ,, 2214- Herr Haak; Fullm.
Grefve von Rosen, Axel 107.
Genom lottning med ofvannämnde 21 ordinarie Ledamöter: N.-o 4ö•
Grefve Piper, Carl Claes . . 106, „ 1.
Oxenstjerna, Carl Gabr. 106, „ 2071.
Herr af Petersens, Herman . 10G. „ 2287. ” af Rolen, Johan Samuel 98.
Justerades 7 Protocolls-Utdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 17 dennes f. och e. m. fattade beslut.
Utskott inkomne Memorial: Frun Banco-Utskottet:
Af denne dag: N:o I20|.
Med anmälan rörande en, i följd af ingånget ProtocolJsUldrag från llög - Deri 18 Februari i e. m. aa3 vördige PresteStåndet, nödvändig förändring lili BancoXJtskottets Memorial N:o 120.
Från EocpeditionsUtskotlet: N:o 374* Med öfverlemnande af Förslag lill Författning, angående Bränvinsbrännings-rättigheten.
In fidem Protoc.olli, O. J. Lagerheim, Fredagen d. ig Februarii i83o.
Herr Dahlman, Lars Johan, anförde skriftligen: lili den fråga, som i Onsdags här debatterades, om ändring af 72 § Reg.Formen , lill nasta Ständers afgörande, anhåller jag fä förena mig i Herr Cantzli-Rådet Hegardts anmärkning, att hela sista meningen örn monopolium för Banken, att ikläda sitt papper mynts natur, må uteslutas.
Jag är ej Katolik, och kan ej tro — att det är liktydigt att vara och att betyda.
Den 19 F e b r u a f i i f» ra. man upprigtigt skafta Myntbestämningen förtroende, må PrivatBanker få uppkomma just genom det, att Bankens papper ej hafva mera rätt än deras.
Offer sjelf för en grym erfarenhet, att man kunnat påtruga mig papper i stället för betingadt metalliskt mynt utan förhöjning i ziffran, ur jag så mycket innerligare öfvertygad om, att nasta Ständer böra göra denna rättelse i redactionen, hvilken förändring jag anser vara den mäst oundgängliga garantien för beståndet af förtroendet till de nya mesurerna.
Det är ej tänkbart, att en fordringsägare gör svårighet taga Transportsedlar, i stället för metall, så länge Sedlarne hafva förtroende.
Man vet, att i Bankens fulla credit-period betaltes agio för att få Sedlar mot silfver — men hvem vill ej precavera sig för Assignater?
1 Föredrogos ånyo och biföllos BancoTJtskottets den 2 dennes aflåtne, och den 1 t derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial: N:o 109.
Med tillstyrkan, angående en serskild ökning i löneinkomst, personelt för Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs LåneCoutoir, från och med år 182c).
N:o 110.
I fråga om fortfarande af skedda anordningar vid Låne-Contoiret i Götheborg af ett arfvode för LåneExlractets uppgörande, och ett arfvode såsom skrifvarehjelp för Contoirets Ombudsman.
Vid \
Den 19 Februari! f. 01. 2.2SI Vid förnyad föredragning bifölls JBevillnings- Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 10 dennes under N:o 34 aflåtne, och den 12 derpåföljde på hordet lagde Memorial, med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens olika beslut ifråga om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och Bevakning.
Hans Excellence Herr Grefve af fUetterstedtj Gustaf: Jag anhåller, att genom RiddarhusSecreteraren få veta, huruvida det anförande af Herr Dalman, som linnes införd t i dagbladet Scandinaviskt ConversationsBlad för den 17 i denna månad, verkligen blifvit till Ridderskapets och Adelns Protocoll afgifvet.
I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt yttrat, får jag äran upplysa, att det anförande, som i ConversationsBladet blifvit infördt, verkeligen ordagrant, med undantag af tryckfel och bokstafvering, är detsamma, som upplästes här och inlemnades till Ridderskapets och Adelns protocoll den 25 sisth Januarii f. m., då ConstitutionsUtskoltets Memorial om Tryckfriheten här förevar.
Hans Excellence Herr Grefve af FUet62 II. i5 226
Den 19 Febru arii f. m. terstedt anhöll, att Herr
Dalmans anförande måtte blifva uppläst. 1 anledning häraf blef ett af Herr Dalman, Lars Johan, i Plenum den 25 sisth Januarii f. m. till Protocollet afgifvet skriftligt anförande uppläst.
Hans Excellence Herr Grefve af terstedt anförde skriftligen:
Då nu den upplysning vunnits, att det i Scandinaviens ConversationsBlad
N:o i3 af den 17 i denna månad, upptagne Anförande af Herr L. J, Dalman, verkeligen, sorn i Dagbladet uppgifves, ordagrant är till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll, den 2ö sisllidne Januarii, afgifvet, anser jag mig först böra förklara, att om jag, sorn, vid detta tillfälle, var närvarande, hade hört eller kunnat höra den mening i detta Anförande, emot hvilken jag nu går att göra en,, som jag hoppas, af Ridderskåpet och ^.deln, såsom rättmätig pröfvad anmärkning, så hade, å min sida, ingen betänketid behöfts för ett ögonblickligt yttrande.
Men det Högloft.
Ståndet delade, vid detta tillfälle, mitt öde, och det var först sedan detta ohörda Anförande, bestämdt att i Protocollen försvinna, framträdde i ett Dagblad, som jag och andra med mig, nu kunnat inhemta dess verkliga innehåll.
Jag skall endast fästa mig, på sätt jag förut antydt, vid en mening deraf, men D e n 19 F e b r 11 a r i i f. m. tion synes mig tillräcklig för att bestämma Högloft.
Ridderskapets och Adelns tanka.
Herr Dahn an säger, och har med un» derstrukna ord i sitt OriginalDictamen, hvilka jemväl i corsi v styl äro i Dagbladet aftryckle, särskildt salunda utmärkt vissa delar af denna märkvärdiga period; han säger nemligen: ”Mine Herrar, fragom oss: hvad 'diar varit de verl tiga Resultatema af den -’i8og utfärda Statshviilfningen > li va rom mati ”gjorde sig lika stor, som glad förhoppning?
”Manne dessa resultater blifvit andra, ali ”förjagandet af en infödd Svensk dynasti.” Jag stad när här — och om Herr Dalman (ragar Eder unne Herrar, så frågat* äfven jag:
Bör af en Svensk Man, elt sådant tungomål föras?
Hvad det innebär, 1 synnerhet dä dertill fogas den dystra uppställningen af de öfriga tryckande resuttaterne, som Herr Dalman tillägger, öfverlemna!' jag med fullt förtroende, och utan behof af någon vidare utveckling, åt Edia egna hjeltan och tänkesätt; åt Edia egna sjclfvilligt ingångna och med cd fästade förbindelser.
Så länge icke Rikets Ständers beslut af den 10 Maji 1809, den 1111 bestående ValActen och Successionsordningen* äro blott tomma ord, men deremot lefvande beståndsdelar af vårt Samhällsskick, mäktige att injaga skräck hos hvar och en, sorn förmätet skulle vilja dem angripa; så länge skall hvarje, äfven endast af lättsinnighet, 63 H. i5* 228 Den ig Februarii f. m. fäldt yttrande, sådant som det ifrågavarande, icke finna något gensvar i Svenska bröst och i Svenska sinnen.
De skola se, i den Dynasti, sorn nu innehar vår thron, och sorn äran redan hade krönt, innan vi erbjödo henne Sveriges Krona, ej, sora den förra, på fremmandes befallande bud, men af förtroendets fria och enstämmiga val, att den, i farans som i lugnets tider, aldrig, för oss, varit fremmande, och att den vunnit ett burskap i våra hjertan, i dem beredt sig sådana minnen, som otacksamheten ej en gång, för att låna Herr Dalmans eget märkeliga ord, skall förmå att bortjaga.
Jag skall icke bestrida honom den särskilta förnöjelse, han synes åsyfta, att, i mörka färgor, afmåla vårt närvarande förhållande; men må han dervid veta, att äfven'
Riksdagsmannarätten äger, af Lagen bestämda, gränsor, då den icke af den enskilda pröfningen eller pligtkänslan sjelfmant utstakas.
Jag söker dessa gränsor och nödgas, utan någon afsigt att otillbörligt inskränka Riksdagsmanna-yttrande-rätten, likväl vid detta tillfälle beklaga, att en strängt ordagrann tolkning af hvad Riksdagsordningen och RiddarhusOrdningen, i detta afseende, innehålla, ej, på närvarande fall tillämpadt, törhända kunde medföra den alfvarsammare påföljd som det förtjente.
Men denna Lagens kraftlöshet bör icke förebrås sjelfva Dess Stiftare.
De kunde efter Statshvälf - Den 19 Februarii f. m. ningen år 1809 icke inse, att inom Svenska Riddarhuset någon skulle uppstå, som med ohöljd syftning, men med bemantlade ord, skulle, mera än 20 år derefter, vilja kasta skugga på deras då fattade beslut.
Och må äfven denna brist på förutseende dem förlåtas; erfarenheten har ådagalagt, alt den ej var af nöden, och om några undanlag gifvas, så äro de, som nu, lätt räknade.
Af denna anledning skall jag afhålla mig att emot Herr Dalmans anförande yrka hvad, i annat fall, både min känsla och min pligt hade af mig fordrat; men då det icke kan vara öfverensstämmande med Ståndets värdighet och anseende, om ett så högst obehörigt anförande, som Herr Dalmans, skulle belasta Ridderskapets och Adelns P10- tocoller; så inskränker jag mig att hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken begära proposition, till inhemtaiide af Ridderskapets och Adelns tanka, om icke, med den anledning 3i § 3 Mom.
RiddarhusOrdliingen lemnar, Herr L. J.
Dalmans ofvanåberopade Anförande af den 25 sisth Januarii må, såsom i hög grad förnärmande och anstöteligt, utur Ridderskapets och Adelns Protocoll uteslutas.
Sorn jag icke ser Herr Dalman nu närvarande, anhåller jag att Grefve af Wetters(,edts anförande må hvila på bordet. ?3q Den 19 Fe lutia r i i f. ni.
Häruti förenade sig Grefve Horris Claés Fredrik.
Oberedd att tala, emedan jag anela till sistlidne afton varit i okunnighet om det ifrågavarande anförandet, sorn blifvit infördt i en Tidning, den jag . icke läser, föranlåtes jag likväl af känslan för mitt Fädernesland att icke stillatigande nu åhöra delta anförande.
Jag påminner mig, att det var jag, som bade den utmärkta äran att främst bland mina Medborgare och bland detta RiksStånd underteckna den Act, sorn efter det frivilligaste, enhälligaste och mest värdiga val, tilldelade nuvarande RegentHus Arfsrätten till Svenska Kronan; och jag vågar tro, att denna Act, både i anseende till den nytta den medfört för Sverige, som blifvit räddad t från de största vådor, och i anseende till sina följder för öfrigt, skall bestå inför Tidehvarfvens dom, Jag är för sjuklig, och mina krafter för svaga, för att bär vidare utveckla, hvad jag,'nu i korthet antydt, med skäl som kunna hämtas, ej blott från sanningen och rättvisan, utan äfven från erfarenheten.
Jag inskränker mig derföre dertill, alt, i egenskap af varm vän af Fäderneslandet, i egenskap af medborgare och undersåte, och såsom tacksamhetsgärd för de välgerningar, jag sjelf och mitt Fädernesland fått emottaga af Svenska KonungaHuset, begagna detta tillfälle för att, Den 19 Fcbrwarii f. m. a31 ehvad utgång sälten täger, förklara mitt innerliga och högsta ogillande af sådane tänkesätt och uttryck, som de, hvilka utgöra föremål för denna, för fredsamma och lugna medborgare ytterst obehagliga öfverläggning.
På Herr
Dalman nu är här närvarande och sjelf i tillfälle att yttra sig om lian medgifver sitt yttrandes uteslutande utur X3rotocollet, hemställer jag, om icke frågan nu genast kunde få företagas, på det vi må slippa alt en gång till dermed sysselsätta oss.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att sedan Grefve af Wetterstedts anförande blifvit begärt på bordet, hvilket icke kunde vägras, ansåg Hans Excellence någon vidare öfverläggning i ämnet för närvarande icke böra äga rum.
Åtskillige ropade att Herr Dalman vöre tillstädes, Herr Lefren, Johan Pehr: Herr
Dalman är nu tillstädes och har redan anmält sig att tala.
Jag väntar härvid af honom ett medgifvande af otillbörligheten af de i anförandet nyttjade uttryck, och uppmanar honom i Fäderneslandets namn, vid allt hvad heligt är, att så snart som möjligt — Den 19 Fe b r 11-a r i i f. rn. ty livad sorn lior göras, lior göras snart—• iakttaga tillfallet aLt fö anförandet ur Protocollet uttagit.
Dalman må förlåta, att jag vänder mig till honom med en uppmaning, som påkallas af den varmaste känsla lör Fäderneslandet, för rätt och för ära.
Herr Dalman_, Lars Johanj uppläste följande:
Man bör ej förundra sig, att jag, brydd, uppträder i denna vördnadsvärda samling i egenskap af anklagad.
Nyss underrättad om det anfall mig ämnades, och utan jemförlig talent med min angripare, borde jag måhända stillatigande resignera, men jag hav mitt samvete för mig, och rättvisan förbidar jag af Allmänheten.
Jag försmår att göra den invändning, det anklagelsen, enligt form, borde skedt vid Protocollsjustering; — jag svarar nu —■ mine Herrar! är väl det utkast till Historique af 1809 års Statshvälfnings resultater, såsom effectförsök till bibehållande af den då decreterade sanna tryckfriheten, är väl det, ehuru inproviseradt, klandervärd^?
Kan väl det vara äfven en Landshöfding på Gottland tillåtit, att misstro mig vara nöjd med den
Dynasti jag svurit tro och huldhet?
Och är det rätt, är det ädelt ändamål, alt relevera sådane nära nog skamlösa slutledningar?
Jag förnekar icke något ord af hvad mitt nu tryckta anförande innehåller, och underkastar mig Kidderskapets och Den 19 F c b r u a r i i f. m.
Adelns omröstning i afseende på min persons obehörighet att vara Representant; men aldrig bör jag tro, att man ännu en gäng tillåter sig, alt, utan mitt samtycke, mot 5o § Riksdagsordningen, ur Protocollet utesluta mina inför detta Protocoll uttalade yttranden, hvilka för min räkning hafva lätt att qvarstå.
Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelkej Gustaf:
Det är i sanning bedröfligen märkvärdigt, alt så nära slutet af ett Riksmöte, som mödor och bekymmer förut tillräckligen försvårat, att så tätt invid hoppet om en lugn upplösning af en mängd de mest Samhällsvigliga frågor, se uppmärksamheten afledas, medborgerliga sinnet oroas, den undersåtliga tillgifvenhetskänslan uppskakas genom en så sällspord och oväntad episod, som den, hvilken föranledt den ädle talarens, Herr Grefve af Wetterstedts framställning.
Ej blott med förundran, utan med verklig förvåning lärer Ridderskapet och Adeln, genom ett offentligt Dagblad, hafva inhemtat, att redan för flera veckor sedan inom dess eget sköte något tilldragit sig, som icke blifvit bemärkt, liksom något varit utsagdt, som icke blifvit bordt.
Hade Grefve af Wetterstedts framställning genast ledt till ett resultat, skulle likväl min svaga stämma icke låtit höra sig, utan endast blandat sig i genljudet af hundradetals bifallande röster.
Men då, genom sakeus bord - Den ig Februarii f. m. läggning, detta resultat blifvit fördröjdt, liemtar jag från sjelfva detta dröjsmål anledning att tro oss skyldige det allmänna, våra MedStänder och oss sjelfva, att vidtaga någon utmärktare och högtidligare åtgärd, än den redan föreslagne, hvilken jag dock fullkomligen biträder.
På denna grund täger jag mig friheten framställa ett tillägg till Herr Grefve af Wetterstedts förslag, för alt i sammanhang med detta hvila på hordet och afgöras.
Herr Dalman har vägrat att sjelfmant medgifva uttagandet ur Protocollet af hvad såsom förnärmande och anstötligt blifvit anmärkt, och Herr Dalman har dervid anfört, att han icke, emot en uppgifven Grundlags-§, kan begifva sig tili ett sådant uteslutande emot hans vilja.
Men om det i allmänhet är grundadt, att uteslutningar ur Protocollet af andra skäl ej kunna äga rum utan talarens eget begifvande, kunna och höra de likväl äga rum, der Lagen uttryckligen i förväg stadgat undantag från den allmänna regeln; och ett sådant undantag är 3i § 3 Morn.
RiddarhusOrdningen, utaf Herr Grefve af Wetterstedt redan åberopadt, Ingen fråga'lärer således kunna uppstå, att ju icke, så framt Ridderskapet och Adeln skulle finna tillämpningen af nyssnämnde Lagrum skälig, ett uttagande ur Protocollet här kan anbefallas; och hvad Lagrummets tillämplighet beträffar, det vill säga, hvad beträffar den frågan, huruvida de anmärkte uttrycken äro förnär - Den ig Februari i f. m. 235 mande och anstötliga, så har den ädle talaren före mig i denna del lemnat mig föga att säga.
Blotta läsningen af anförandet hör i detta hänseende vara tillräcklig, äfven utan den utveckling, som Herr Grefve af Wetterstedt så väl genomfört.
Ty månne ej anstötlighet ligger i den sammanställning, som blifvit gjord mellan hvad, å ena sidan, sjunkit i glömskans natt och, å den andra, ej blott uppbäres af samtiden på ryktets vingar, utan äfven förvaras ät minnets odödlighet?
Hvad syftning innebär väl den antitesiska framställningen om något infödtj som likväl långt för detta blifvit för oss fremmande genom brutna samhällsfördrag, genom allmänna välfärdens uppoffrande, genom Fäderneslandets blodiga styckning, samt slutligen genom Nationens enhälliga beslut?
Vill man leda sig lill ett slags sammanställning mellan deLta fordom infödda och det då fremmande_, som genom Nationens enhälliga val och en vördad Konungs införlifvande bud, blifvit förklaradt evärdeligen Svenskt, och som sedermera sjelf ärofullt tryckt inseglet på sin naturalisation genom 20 års mödor och bragder, genom Rikets tillkämpade sjelfständighet och Politiska anseende, genom i5 års fred, eröfrad uti ärofulla strider på Germaniens slätter, och genom gäldandet af den erbjudna Kronan med en annan sjelfförvärfvad?
Nej, mine Herrar, anstötligheten är stor, den är det i hög grad, den kan och 236 Dcii ig Februarii f. m< Lör icke försvaras!
Men ju mer denna sak genom tidsutdrägt blifvit allmännare talämne, ju mer äro vi, som jag nyss anmärkte, skyldige Nationen, våra MedStände'r och oss" sjelfve ett högtidligt förklarande af våra tänkesätt.
Jag föreslår derföre det tillägg till Grefve af Wettersledts förslag, att, sedan Ridderskapet och Adeln öfver detta ärende fattat det föreslagne beslutet, detsamma må, genom en underdånig adress, framförd af en Ridderskapéts och Adelns Deputation, till Kongl. Maj:t öfverlemnas, jemte förklaring af de tänkesätt och känslor, som vid detta tillfälle legat till grund, så väl för beslutet, som för adressen.
Jag anhåller, att detta tillägg må hvila på bordet i förening med Grefve af Wettersledts förslag.