Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtsk. icke sjeifvilligt vill förklara sig, i hvilket fall jag naturligtvis låter mitt yrkande förfalla.
Utan att vilja i någon mån bestrida hvad den siste talaren yttrat ang:de Statens förbindelser mot sitt Konungahus, hvilket jag anser höra till ett annat ämne än det som här är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, ber jag att få hålla mig till sjelfva saken.
Här är fråga om R. o.
Ad. skall besluta något föreläggande för StatsUtsk. att inkomma med svar på motionen, men ingalunda fråga om apanaget, ehuru diskussionen råkat in på delta område.
Har R. o. Ad. någon anledn. att förelägga StatsUtsk. en sådan åtgärd, har Utsk. gjort sig deraf förtjent, kan det anses hafva försummat sina åligganden?
Jag känner det icke och vid sådant förhållande anser jag olämpligt att i detta fall, likasom i föreg:de, göra ett föreläggande för ett Utsk., hvilket, R. o. Ad. veterligen, icke försummat sin skyldighet.
Utsk:s Ordf. yttrade sig så, som vore det Utsk:s mening att icke handlägga denna fråga, och den af FinansMinistern meddelade skrifvelse kun i så måtto rättfärdiga Utsk:s åtgärd, att det icke anser frågan böra påskyndas eller företagas framför andra vigtigare ärenden.
Då jag således icke kan lägga Utsk. något till last, då jag trott mig finna, att Utsk. med flit handlagt sina göromål, synes mig R. o. Ad. icke hafva anledn. att gifva Utsk. en så beskaffad påstötning, och jag anhåller derföre om afslag å Hr Stjernsvärds motion. ålånga ledamöter hördes ropa på propos.
Jag får förklara, att jag fullkomligt delar R. o.
Ad:s otålighet, och hemställer derföre till StatsUtsles Ordf. huruvida han icke vili offentligen förklara, att när tiden sådant medgifver, skall motionen handläggas, helst den på några minuter kan afgöras, äfvensom huruvida icke Hr Stjernsvärd, i händelse Gr.
Lagerbjelke gör ett sådant förklarande, vill lemna sitt bifall till att motionen bifogas handlingarne.
En värd talare har sökt ådagalägga behofvet af ifrågav:de anslags beviljande.
Om så förhåller sig, skall jag icke underlåta att vid kommande Riksdag med min röst medverka dertill, men f. n. skulle det, åtminstone efter min upfattning, ligga någonting förnärmande mot H. K. H.
KronprinsenRegenten, i den förutsättning att Han skulle antaga ett anslag, som af R.
St:r beviljades, sedan Han genom en af Statsrådets medlemmar för StatsUlsk:s Ordf:de tillkannagifvit
Sin önskan vara, att frågan derom icke måtte förekomma till handläggning inom representationen, samt äfven K. M. förklarat, att Kronprinsen-Regenten från H.
M:s civiI-1 ista skall erhålla de medel som erfordras.
Jag kan således icke antaga såsom möjligt, att H. K. H.
KronprinsenRegenten skulle, efter sådana tillkännagifvanden, kunna mottaga ett dylikt anslag, och då inser jag icke något skäl hvarföre R.
St:r skola försätta Honom i den obehagliga ställning, hvari Han Den 20 Februari.
351 genom ett bifall skulle komma, sedan Han uttryckt sin önskan att frågan icke måtte förekomma till någon handläggning.
Det har visserligen blifvit af Hr Stjernsvärd anmärkt, att de till StatsUtsk. lemnade meddelanden vore obehöriga och icke bordt af dess Ordf:de för Utsk. tillkännagifvas, enär de icke kommit Ulsk. på officiel väg tillhanda.
Jag vill då fästa upmärksamheten på innehållet i 4~ §:n Riksd:sOrdn:n, hvaraf synes att uplysningar kunna på andra än ,de af Hr Stjernsvärd upräknade sätt Utsk. tillhandakomma.
Der stadgas nemi.: »Finnér Utsk. sig behöfva af någon Konungens embetsman eller af något, publikt verk inhemta mundtliga eller skriftliga uplysningar, begäre genom sin Ordf:de hos den Statsrådets ledamot Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar, Konungens Nåd. befallning till vederbörande om de äskade underrättelsers meddelande.»
Intet embetsverk eller embetsman kan förbindas att lemna sådana uplysningar, utan att derom anmodas direkte af StatsUtsIcs Ordfrde, och icke heller lärer det vara någon af Konungens Rådgifvare förbjudet, att utan denna omgång lemna de uplysningar som erfordras för frågans utredande.
Sedan emellertid dessa uplysningar kommit StatsUtsk. tillhanda, synes mig åtminstone grannlagenhelen mot KronprinsenRegenten fordra, att icke framtvinga frågan till en sådan handläggning som kan blifva obehaglig.
Det är väl alldeles gifvet, att man, i en så beskaffad fråga som denna, helst önskat att den mätte afgöras utan vidlyftig discussion å ena eller andra sidan, och då det var att förutse att så icke kunde ske, i den form den framkommit, bör man äfven gå den önskan till mötes, som uttryckts af den person, hvilken anslaget är ämnadt, att frågan måtte lomnäs utan handläggning.
Jag vill för öfrigt fästa upmärksamheten derpå, att 44 §:n Riksd:sOrdn:n, som handlar om föreläggande för Utsk. att inom viss tid inkomma med Betänk., berättigar icke något särskildt
Stånd att meddela ett sådant föreläggande, utan det heter: »att R.
St:r kunna, genom Ståndens pluralitet, när så nödigt pröfvas, förelägga Utslcn tid till deras Betänk:s afgifvando »
Det beror således icke på R. o. Ad utan det fordras tre Stånds beslut för att åstadkomma ett sådant föreläggande.
Jag hemställer, huruvida det är lämpligt att en sådan discussion som denna, nu i Riksdagens sista stund i alla Stånden skulle förekomma, och huruvida det kan pröfvas nödigt efter de uplysningar vi fått; hvarjemte jag uttrycker den säkra förhoppning att, i händelse ett sådant anslag skulle beviljas, H. K. II.
Kronprinsen-Regenten icke skall mottaga det, helst emottagandet deraf skulle innefatta bevis derpå att intet allvar funnits uti det förut meddelade förklarandet.
Med anledn. af det öde, sorn kan komma att träffa den af mig väckte motionen, antingen det blir bifall eller afslag, vill jag, i afs:de på hvad här förekommit, endast yttra, att den största grannlagenheten ligger uti bevarandet af Grundlagens bud, och framför denna måsto all annan vika.
Hvad åter sjelfva saken angår, och med hänsigt till Gr.
Sparres yttrande, Dan 20 Februart. vore den upfattning, Gr:n haft, fullkomligt i sin ordning, såvida icke StatsUtsk:s Ordf:de utvisat det öde, som molionen hade att motse.
Efter detta utvisande förfaller till all kraft och verkan Gr.
Sparres åsigt.
Då jag sist hade ordet, glömde jag en hemställan af flr Brakel, att i den händelse här klefve tillkännagifvet från behörig person Utsk:s afsigt att i grundlagsenlig ordning behandla densamma, jag skulle tillåta motionens läggande till handlingarne.
Jag får förklara, att i sådan händelse är milt mål vunnet, och då har jag ingenting emot utan förenar mig i det amendement som nämnde person a-jort.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt llr Gr. o. Landtm, framställt hurusom i afstde på Hr Sfjernsvärds ifrågavtde hemställan blifvit yrkadt, dels bifall, dels afslag och dels, att densamma måtte läggas till handlingarne, blef den först till bifall å denna hemställan framställda propos:n besvarad med starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om It. o. Ad. behagade afslå densamma, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Den som vill alt R. o. Ad., med bifall till Hr Sfjernsvärds derom gjorda framställning, beslutar förelägga StatsUtsk. att inom 8 dagar inkomma med Utlåt, i anledn. af väckt motion om anslag till H. K. H.
Kronprinsen i och för det Honom gifna updrag att föra RiksStyrelsen, röstar Ja; den dot ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder Hr Sljernsvärds berörda framställning af R. o.
Ja — 36.
Jled anledn. af det beslut R. o. Ad. fattat, får jag till prot. anföra, att jag anser R. o. Ad. genom detsamma hafva till Utsk. mindre välbetänkt öfverlåtit sin principal-rätt.
Afven framdeles torde Utsk. någon gång komma att förfara på samma sätt som nu, och då få de
Hrr, som voterat Nej, skörda hvad de utsått.
Äfven jag ber alt få till prot. anteckna, att jag anser det nu fattade beslutet innebära ett ganska vådligt prejudikat för Riksdagsmannens yttrandefrihet för framtiden.
Hr Deri 20 Februari. 353 Hr Gr. o. Landtm, tiilkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till Fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Hr Akerman, Fredrik, anförde skriftligen:
Oå 50 §:n Riksd:sOrdn:n medgifver väckande af motioner efter den derför i allmänhet bestämda tid, när under Riksdagens lopp händelser timat, som kunna dertill föranleda, får jag, med imledn. af det kända faktum, att Svenska Staten helt nyligen utrikes afslutat kontrakt om 2:ne lån, väcka följande motion: Jemlikt II mom. i BankoUtsk:s Utlåt.
N:o 38 hafva Fullmäktige i Rikets Ständers Bank blifvit bemyndigade att genom inköp af silfver från främmande länder förstärka Bankens metalliska kassa då sådant icke medför större utgift eller erfordrar förskott på längre tid, än sorn för si Ifvers anskaffande till Banken genom vexelköp är medgifvet, hvarförutan, enligt 10 mom. samma Betänk., Fullmäktige fått rättighet, att hos Bankens Hus i Hamburg eller Altona hafva för Bankens räkning stående en behållning, som under vintermånader lie får upgå till Tre mili.-r Rdr Hamb.
Bko, under vilkor att, när årstiden sådant medgifver, Fullmäktige sjöledes till Banken indraga den del af behållningen, som öfverstiger Två milkr Hamb Bko Då detta sednare stadgande naturligtvis afser att bereda minskning i transportkostnaden för det silfver, hvaraf Banken på utrikes ort kan under vintermånaderne blifva egare, torde, under nuv:de förhållanden, ett tillägg till dessa stadganden böra af R.
St:r meddelas.
Det lån å 20 mill:r, Fullmäktige i Riksg:sKont. uptagit, har, efter ingångne underrättelser från utlandet, rönt den efterfrågan på penningemarknaden att, utöfver de omkring -4 milhr Rdr Rmt, som redan äio indragne eller under indragning, betydliga lefvereringar derå under den allra-närmasle tiden förestå.
Att sistnämnde förhållande skall inträffa i afs:de å det af Regeringen i Hamburg uptagne lån torde jemväl kunna förutses; men då, ge nom åtgärderne att öfverflytta dessa valutor hit, det hittills existerande vexelbebofvet sannolikt snart skall fyllas, bl ifver, så snart Bankens rätt att fiafva silfvervaluta i Hamburg och Altona till fullo begagnats, för Riksg:sKont. ej annan utväg, än att antingen låta de lånemedel, som i silfver lefvereras i Hamburg, der qvarstadna utan ränta tills öppet valten inträffar, elier ock att, för silfrets öfverförande iandvägen hit, ådraga sig icke obetydliga kostnader.
Af sådan anledn. får jag vördsamt föreslå:
Att BankoFullmäktige må bemyndigas att, utan afs:öe på det genom 10 mom. i förenämnde Utlåt, fastställda maximum för den behållning, som Banken under vanliga förhållanden får ega i Hamburg eller Altona qvarstående, af Riksg:sKont., till ett pris af 128 sk.
Bki per Rdr Hamb.
Bko, inköpa det silfver, som Riksg:s XI 11. 23 354 Den 20 Februari.
Kont. kan å nämnde orter hafva att afläta, samt att detta silfver, som må inräknas i den metalliska kassa, hvarå Banken eger utgifva sedlar, må, så länge BankoFullmäktige anse sådant lämpligt, hos Bankens Hus i Hamburg och Altona qvarstå, med skyldighet för RiksgrsKont.
, att vid försäljningen godtgöra Banken den kostnad, som Banken, för silfrets öfverförande från nämnde ställen till Stockholm sommartiden, per medium får betala.
BankoOtsk.
Vid förnyad föredragning af SlatsUtsk:s den 16 och 17 d:s på bordet lagda Utlåt.
N:o 260, ang:de väckte frågor om Statens medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult, bief detta Utlåt, punktvis företaget till afgörande och biföllos 1, 2. 3 och 5 punkterne utan discussion; men då 4:de punkten förekom inlemnades och uplästes följande anförande af Hr af Sillén, Georg
Ehuru det är gifvet, att bolaget för KöpingHult-jernbanan icke har något rättsanspråk pä återfående af de såsom garanti för banans fullbordande deponerade, hos StatsKont. innestående 150,000 Rdr Bko, synes likväl, i anseende till de missöden, hvilka, om än genom mindre försigtighet, träffat bolaget, det icke vara Staten fullt värdigt, att tillgodoräkna sig berörde medel; men med återfåendet af desamma synes dock böra förenas sådane vilkor, som betrygga deras användande på det sätt, som bäst öfverensstämmer med bolagets förbindelser; och då, enligt -min öfvertygelse, detta säkrast vinnes genom antagande af det förslag
Hr Grape framställt i sin reservation, uti hvilken Gr. M. Hamilton, Hr Hörnstein och Riksdagsfullmäktigen Malmin instämt; så föreslår jag vördsamt, att denna mening måtte af R. o. Ad. godkännas till dess beslut, samt att Hr Gr. o. Landtm, täckes framställa propos. om bifall derå.
Då i det skriftliga anf:de, som här blifvit upläst, yttrats detsamma som återfinnes i Ur Grapes reservation eller att bolaget, för att återfå de af detsamma deponerade medel, 225,000 Rdr, bör ställa säkerhet för jernbanans fullbordande till Köping, på samma gång som i premissen yttras, att det icke kan vora Staten värdigt, att sedan Staten förklarat sig icke ega eller vilja åtaga sig vidare förbindelser till bolaget, innehålla det vite, som skall tillfalla densamma, derföre att bolaget icke mäktat upfylla sina förbindelser, — så synes, att man gjort sig skyldig till en inkonseqvens, hvilket äfven StatsUtsk:s majoritet funnit.
Etsk. har väl tillstyrkt, att dessa penningar lemnäs med något vilkor, men med ett vilkor som ligger i Statens och det allmännas intresse, nemi. att den bana, som nu är löpande mellan Örebro och Arboga, sättes i fullt ändåmålsenligt skick, Den 20 Februari.
355 så alt trafiken kan der fortgå på det för allmänheten mest tillfredsställande sätt.
Man har visserligen sagt, att i detta vilkor skulle ligga någonting förnärmande mot den auktoritet, som afsynat jernvägen, och man skulle kunna påstå, att då jernvägen är godkänd och för alla upiålen, så är den, såvida denna auktoritet gjort sin skyldighet, i fullgodt skick; men hvar och en som känner till saken vet, att jernvägar kunna befaras, ehuru varande i iner eller mindre godt skick, att de öppnas så fort detta utan risk kon ske, men att man fortsätter arbetet under tiden.
Så gör man t. ex. i Frankrike.
Jag har sjelf under förliden höst rest på en jernväg mellan Genéve och Lyon, som icke var färdig — färdén derå var också mycket obeqväm om ock säker.
Detta vilkor är ett sådant som Slaten kan och bör fastställa; det kan hända, att några andra bordt fästas vid återfåendet af medlen, som StatsUtsk. icke kunnat förutse; det är också derföre som StatsUtsk. ansett, att K.
M. bör pröfva om något särskildt vilkor finnes, som ytterligare bör i det allmännas intresse fastställas, och denna utväg att öfverlemna till K.
M. bedömandet, är i detta fall så mycket lämpligare, som R.
St:r icke sjelfve utsatt förutnämnde vite, utan då R.
St:r godkänt bolagets anhållan eller oktroyerat vissa bestämmelser, så tilläde Ständerne, att om något ytterligare vilkor bör fästas, så anmoda de K.
M. att dem bestämma.
Del har K. M. också gjort, och bland dessa vilkor är just det, att om bolaget icke fullgör sina förbindelser, skall det plikta 200,000 Rdr Bko, hvilken summa likväl skulle utgå i mån af arbetets fortgång.
Jag anhåller således att denna punkt måtte bifallas.
Den härefter till bifall å 4:de punkten framställda proposin besvarades med starka
Ja jemle ett eller annat Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit
Föredrogos och bi föl los LagUtskis den 17 dennes på bordet lagde Betänkin: N.o 74, i anledn. af väckte motioner, angide dels uphäfvande af 10 kap.
Kyrkolagen, dels ock förändring af samma kap. och hvad i öfrigt är vordet stadgadt i afs:de på kyrkotuktens uprätthållande; och N:o 75, i anledn. af väckte motioner, angtde förändring af lagens stadganden i alside på rättigheten att föra annans talan inför rätta.
F'öredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtskis nedannämnde den 17 dennes på bordet lagda Betänk, och Mern.:
N:o 76, i anledn. af K.
Stir om uphörande af landsflykt såsom påföljd för brott; och
Nio 77, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStin fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskis Utlåt.
Nio 62, i anledn. af framställde amnärkmr mot Utskis under Nio 47 af - Den 22 Februari. gifna Betänk, öfver väckte motioner om stiftande af lag ang:de allmänt kyrkomöte.
Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo RiddarhusUtsIcs den 17 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 28, i anledn. af RiddarhusDirektionens Mern. om förändring af sittplatserne i Riddarhus-salen.
Anmäldes och lades på bordet ett från Bevilln.Utsk. under N:o 33 afgifvet Betänk., ang:de beräkningen af Tullmedlen, Saluaccis, Postmedlen, Karta-Sigillata-afgiften och Bränvinsbränningsmedlen.
Uplästes till justering och godkändes Exped.Utskts under N:o 222 afgifna Förslag till R.
Skrifvelse till K. M., ang:de utgifterne under Riksstatens Åttonde Hufvudtitel.
Justerades ett protis-utdrag, ang:de remissen af Ur Åkermans denne dag väckta motion.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan numera alla å föredragningslistan upförde mål blifvit behandlade, något plenum på e. m icke erfordrades, utan det derom utfärdade anslaget komme att nedtagas; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Måndagen (leii 22 Februari 1858.
Justerades 2:ne prot.-utdrag för d. 20 dennes samt pleni-prot. för den 7 sisth December.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne Förslag till IL Stms underd. skrifvelser till K. M.:
N:o 228, angide förbättrade aflöningsvilkor för Aiméens och Flottans Läkare samt ProvinciaiLäkare; Peil 22 Februari.
N:o 230, ang:de beviljad pension åt förre Just.Ombudsmonnen, KammarRådet Theorell; N:o 231, angide ersättning för ökad tjenstgöring vid LifBeväringsRegdet; samt N:o 232, angide löneförhöjning för Statens embets- ool tjenstemän för år 1857.
Föredrogs ånyo LagUlsIcs den 17 och 20 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 76. i anledn. af K.
Ms Nåd.
Propos. till B.
St:r om uphörande af landsflykt såsom påföljd för brott.
Efter hvad jag tror mig veta, hafva 3 Stånd bifallit detta Betänk.
Således är här icke värdt att yrka några förändringar, men jag måste beklaga den utgång frågan fått.
Det är visserligen sant, att K. M:s Propos. var af gifven under en förutsättning, som icke gått i fullbordan, men icke destomindre hade jag föreställt mig, att LagUtslr. kunnat tillstyrka ett annat straff emot proselytmakeri än landsflygt.
Jag beklagar, att Utsi;, icke begagnat sig af det nu erbjudna tillfället.
Då emellertid det är utan ändamål att vidare tala härom, vill jag icke längie uppehålla 11. o. Adis tid.
Om man med någon upmärksamhet genomläser K. M:s Propos., skall man finna, att LagUtsk. icke gjort sig förtjent af någon förebråelse.
K. M:s Propos. innehåller nemi., att den är afgifven under förutsättning af 11.
Stirs bifall till Proposm om religionsfriheten.
Då den nu ifrågavide Proposrn icke var ovilkorlig, och något förslag om uphäfvande af landsförvisningsstraffet icke blifvit väckt inom representationen, samt Utsi», icke har motionsrätt, kunde Utsk. omöjligen afgifva ett sådant förslag som det den siste talaien önskat.
Endast Stats- och BankoUtskm ega motionsrätt.
Förebråelsen är således obefogad.
Enligt min upfaltning är förutsättningen för K. M:s Propos., alt all påföljd för affall från Statskyrkan skulle uphöra; men då R.
St:r afslagit K. M:s Piopos. om religionsfriheten, och således förklarat, att annan påföljd borde qvarstå för affall, tror jag, att Utsk. varit oförhindrad!, att föreslå annat straff för delta brott, t. ex. förlust af vissa medborgerliga rättigheter.
Jag hade upgjort ett förslag, som jag visat för åtskilige ledamöter i Utsk., men hvilket icke vann någia sympathier, hvarföre jag lät detsamma förfalla.
Ehuru jag känner, alt detta Botänk. blifvit bifallet inom de öfriga Stånden, måste jag likväl instämma med flr von Koch, och önskar att R. o. Ad., oberoende af de öfriga Ståndens beslut, ville antaga K. M:s Propos., hvartill man icke bör vara förhindrad of den förutsättning, hvarunder K. M:s Propos. afgafs. 358 Den 22 Febrnarl.
Min öfvertygelse är, att Hr Gr. o. Landtm, ieke kan göra den framställning man här yrkat.
Alströmer begär bifall till K. M:s Propos., så bör man ihågkomma, alt K. M. icke afgifvit någon Propos., emedan den afgifne förutsätter, att affall från Evangeliska Lutherska läran icke skall anses såsom ett brott.
Hr von Koch har ifrågasatt, att man skall utbyta laridsförvisningsstraffet emot något annat, men just detta har K.
M. förklarat icke kunna ske, emedan K. M, sagt, att om Propos:n om religionsfriheten icke vunne R.
St:rs bifall, vore K.
M. nödsakad att inhibera den sednare Proposm.
En annan åtgärd än den Etsk. vidtagit skulle innebära en uppenbar förtydning af K.
Sparre, i hvars yttrande jag i a i ■ o instämmer, och anhåller om bifall till Utsk:s Betänk.
Enligt min åsigt är R. o. Ad. oförhindrad, att i denna fråga fatta hvilket beslut som helst.
Jag yrkar bifall till K. M:s Propos., och tror, att den mycket väl kan bifallas, utan att man derföre öfverträder Grundlagen. K. M. har framställt Sin Propos. under en viss förutsättning, som finnes i motiverne, men sjelfva förslaget ligger i Proposm, och således måste man kunna antaga förslaget, emedan detsamma varit framställdt till antagande eller förkastande.
Det inträffar dagligen, att man afslår en del af ett Kongl. Förslag men antager en annan, och dä vet jag icke, hvarföre man icke skulle kunna så göra äfven i detta fall.
M. har förklarat, att utbyte af straff icke kan ske, men om R.
St:r likväf anse sådant lämpligt, måtte de vara oförhindrade dertill.
Jag anhåller derföre om bifall till K. M:s Propos. och afslag å Utsk:s Betänk.
Alströmer och yrkar bifall til! K. M:s Propos.
Innan öfverläggningen förklaras fulländad, är jag skyldig tillkännagifva, att jag artser mig icke kunna framställa den af Frih. Alströmer, Hr Cederschiöld och Frih.
Creutz begärda propos. till bifall å K M:s Propos.
Jag fäster härvid icke afs:de på det förhållande huruvida LagUtsk. kunnat framställa något kontraförslag till det lagförslag K.
M. under en viss förutsättning framställt; men då R.
St:r förklarat, att landsflykt skall fortfarande vara straff för ett visst slag af brott, anser jag, att det vore ett uphäfvande af detta beslut om R. o. Ad. nu skulle besluta att landsflykt eller förvisning från Riset icke vidare må någon ådömas, utan att i stället ett annat straff skall åläggas.
Denna fråga, hvarom R. o. Ad. förut fattat elt beslut, sorn numera blifvit R.
Stms, anser jag, till följd af 75 §;i) IUksd:sOrdn:n icke Den 22 Februari. 359 vid denna Riksdag kunna åter väckas eller uptagas, och kan således propos. till bifall å K. M:s Propos. i dess ursprungliga skick icke af mig framställas.
Af de skäl Hr Gr. o. Landtm, framställt, inser jag, att propos. på min anhållan icke kunnat göras.
Jag beklagar den utgång saken vid denna Riksdag erhållit.
Ehuru jag icke kan instämma i Frih.
Alströiners sista yttrande, emedan jag icke blifvit öfvertygad af Hr Gr. o. Landtnäs framställning, vill jag likväl icke vidare påyrka propos.
Jag tror, att Hr Gr. o. Landtm:s framställning icke var fullkomligt klar.
St:r hafva visserligen afslagii en K. M:s Propos., som innefattade många ämnen och deribland äfven, att ansvar för affall skulle försvinna, men deraf anser jag R.
St:r icke förhindrade, att förändra en redan bestämd stroffart.
Emellertid, såsom jag redan nämnt, yrkar jag ingen propos., emedan jag tager för gifvet, att Ståndets majoritet instämmer med Hr.
Gr. o. Landtm.
I anledn. af Hr Gr. o. Landtnäs senaste framställning, afstår jag från mitt yrkande.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter propos. till bifall å LagUtsk:s förev:de Betänk, blef framstäld och med Ja besvarad.
Vid förnyad föredragning af LagUtslcs den 17 och 20 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 77, med förslag till sammarijemkning af de inom RiksSttn fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utslcs Utlåt.
N:o 62, i anledn. af framstälde anmärkn:r emot Utsk:s under N;0 47 afgifna Betänk, öfver väckte motioner om stiftande af lag ang:de allmänt Kyrkomöte, lades Utsk:s till Välluf].
BorgareSt. ställda inbjudning till handlingarne samt blef den i detta ålem. föreslagna voter.-s-propos. af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 20 dennes på bordet lagde Mern.:
N:o 263, med förslag till stadganden i Riksg:sKont:s Reglemente, ang:de detta verks skulder och fordringar; och N:o 264, med förslag till stadganden i Riksg;sKont:s nya Reglemente, angule åtskilliga vid föregide Riksdagar beviljade, men ännu icke verkstälda utbetalningar.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämndo den 20 dennes på bordet lagde Otlåtm och Betanien nemi. från 360 Ren 22 Fobruart.