Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tillägg, som en värd talare föreslagit af ordet binäring, fruktar jag skulle vid många taxerings-comitéer förorsaka obehag och chikaner.
Jag tror åtminstone att det finnas många personer, som sälja en och annan häst, men som derföre icke kunna anses idka hästhandel såsom binäring.
ex. finnes det många kavalleri-officerare som köpa hästar, hvilka de, sedan de äro_ dresserade, åter försälja i akt och mening att derå förtjena.
Aro nu desse att anse såsom hästhandlare?
Jag tror det icke, lika litet som jag anser dem kunna anses idka det såsom binäring.
Åtminstone trdr jag alt de sjelfve skulle blifva föga smickrade af ett dylikt epithet.
På dessa skäl får jag tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Utsk:s förslag i denna punkt.
Då landslune uti 2:ne af de län, der allmogen bedrifver hästhandel i större skala, ansett en förändrad redaktion vara af nöden, har R. o. Ari. visserligen mycken an 4 H. ö 8 2 Den S April f. m. letin, alt sådan besluta.
För min enskilda del har jag* icke något deremot; men jag är fortfarande af den öfvertygelse, att hvad Bevilln.Utsk. åsyftat icke vinnes med införandet af ordet ”binäring”.
Det är möjligt att Utsk. misstagit sig i sjelfva sitt syfte, hvilket gick ut derpå, att frän ifrågavar. hevilln. befria hvarje person, som för egen eller åtskilliga sina grannars räkning sålde hästar, sorn de uppfödt pä sina egendomar; men om denna afsigt var riktig, vinnes icke ändamålet om man antager Hr Åkermans förslag; ty hvarpå skulle man kunna bedöma skillnaden emellan binäring och icke binäring?
Så vidt jag kan förstå, är det en binäring, då man befattar sig med ett annat yrke utom det, hvarmed man egentligen sig sysselsätter.
Då aidel klart att en landtbrukare, som säljer hästar, måste anses idka det såsom binäring och lian blir således ålagd en bevilln. af 25 r:dr, ulan afseende på om lian, genom denna sin försäljning af hästar, är att anse såsom verklig hästhandlare eller icke.
Del enda fall der det icke kunde sägas vara binäring, vore om en person åloge sig alt utan all ersättning försälja andras hästar.
Sådane fall torde dock vara mycket sällsynta, om de ens någonsin ägt rum.
Om han deremot betingat sig aldrig så ringa ersättning för sitt besvär, så vore det ju att betrakta såsom binäring och således underkastad! bevilln. efter denna punkt, hvilket vöre en obillighet, som Utsk. sökt förebygga.
Tvisten här synes vända sig deromkring, huruvida ordet ”yrke” skall anses tillräckligt uttrycka den mening, alt den person som sysselsätter sig med hästhandel, skall derföre beskattas, utan afseende derpå, om han derjemte idkar något annat näringsfång, såsom t. ex. jordbruk, eller icke.
För min del bar jag ansett det vara nödvändigt, alt lill förekommande af missförstånd tillägga ordet binäring.
En talare före mig bar befarat att detta skulle kunna ingifva någon taxerings-comité den idéen, att anse såsom hästhandel all försäljning af hästar, sorn man icke vidare behöfde för egen räkning och på sådan grund uppföra säljaren till bevilln.
Skulle någon taxerings-comité kunna så tillämpa författningen, lärer det svårligen förekommas af någotdera stadgandet, men rättelse derutinnan uteblir ej hos högre myndighet.
Det föreslagna stadgandet är deremot en följd af den åsigt jag uttalat, att den, som jemte sitt åkerbruk i någon vidsträcktare män befattar sig med hästhandel, bör derföre erlägga skatt.
Skulle della icke vara R. o. Adis mening, så ldefve förhållandet naturligtvis olika.
Flere ledamöter af Bevilln.Utsk. hafva också gifvit tillkänna, att afsigten vore att de personer, som idka en sä beskaffad häslhandel, skulle slippa ifrägakomne skatt.
Jag får dä upplysa alt i den ort, der jag bor, missförstånd af författningen ägt rum, enär åtskilliga förmenat, att en landtman aldrig kunde anses drifva någon bevilln. underkastad hästhandel, huru betydliga affärer han än dermed månde göra.
Författningen har likväl blifvit sålunda tillämpad, att alla de personer som särskildt idkat en ordentlig hästhandel genom årliga uppköp inom provinsen eller i Norrige fått derföre erlägga skatt, Dea 8 April f. m. 83 hvaremot de, som inskränkt sig till försäljning af några få hästar eller blott biträdt sina grannar dermed, icke blifvit påförde någon afgift.
Vid sådant förhållande kan jag icke inse, att det vore skadligt att antaga det föreslagna tillägget, utan finner jag det tvärtom nyttigt, emedan författningen derigenom blefve sä tydlig, att någon vidare tvekan icke kunde ifrågakomma.
' Hr Bogeman, Carl Adolf:
Som det varit och är Bevilln.- Ulsk:s mening att alla personer, som befatta sig med hästhandel, skola derföre betala bevilln., på sätt föreslagit är, så är det med verklig förundran jag finnér, att Ulsk:s härvar. ledamöter molsätia sig det af Hr Akerman uppgifna och af Hr Sandströmer understödda förslag om ett tillägg till förevar, punkt af bevillnrsförordnrn, hvarigenom orden: ”eller binäring”, skulle inflyta.
I Sverige finnes högst få personer som idka hästhandel, utan att tillika äga något jordbruk, och antoge man TJtsk:s förslag till redaktion, blefve de flesta utan all bevilln.
Jag instämmer derföre med Hrr Akerman och Sandströmer, och önskar att det af dem föreslagna tillägg måtte af R. o.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då någon annan anmärkn. emot Ulsk:s förslag i denna del ej blifvit gjord, än att en ledamot, med hvilken andra instämt, yrkat att deruti, näst efter ordet yrke, måtte tilläggas orden ”eller binäring” samt detta tillägg syntes lämpligast böra utgöra föremål för särskild propos., komme propos. att framställas försl å Utsk:s förslag och sedermera å det nu yrkade tillägget.
Då nu Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i fråga om hästhandlare uti förevar, punkt föreslagit, ropades starka ja blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. ansåge, att uti Utsk:s redaktions-förslag orden ”eller binäring” borde tilläggas näst efter ordet ”yrke”, och blef denna propos. besvarad med starka nej, blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han troll sig finna att nej härvid varit öfvervägande. 19:o Ang:de rubriken krögare m. fl. Hr Tham:
Jag har begärt ordet egentligen i fråga om det mom. af förevar, punkt, der Utsk. förklarat, att det af mig gjorda yrkande i fråga om bevilln. för näringsrörelse vid marknader m. tl., ”för det närvar, och innan statsbrist-summan blifvit bestämd, icke må till någon åtgärd föranleda”.
För mig är det ledsamt att finna delta, då jag af egen erfarenhet känner att det är fullt skäl att för dessa personer stadga en lägre minimi-afgift.
Mig är nemi. bekant, alt ett år fanns det icke mindre än 300 personer, som blifvit ålagde en bevilln. utaf 10 r:dr b:co för idkande af näringsrörelse vid auktion, ehuru hela försäljningsbelop 6 * S4 Den S April f. m. pet för hvar och en kanske icke uppgick till denna summa.
Klagomål häröfver hafva ofta förekommit och detta har föranledt mig alt väcka ifrågavar. motion.
Jag tror att många personer kunna vitsorda det förhållande jag har uppgifvit.
Utsk. har föreställt sig alt ifrågakomne näringsidkare skulle hafva en fördelaktig rörelse derigenom att de kunde utöfva den flere gånger om året.
Min erfarenhet är alldeles motsatt.
De fleste af denna klass utöfva detta yrke 1 å 2 gånger om året och få derföre erlägga ej blott ofvannämnde 10 r:dr b:co, utan måste äfven derföre betala en särskild bränvins-minuterings-afgift.
Orsaken härtill är den, att uti nu gällande bränvinsbrännings-förordn:s 57 § stadgas, att de som vid marknader, auktioner m. fl. ställen försälja bränvin, skola påföras en lämplig bevillms-afgift.
Men denna afgift kan icke gerna anses annorlunda än såsom en minuterings-afgift för idkande af rörelse under hela året, och då förevar.
14 § af bevilln:s-förordn:n stadgar en särskild bevillmsafgift, så blir man, i händelse dess nuvar. lydelse bibehålies, nödsakad att påföra bevilln. blott för en dags minuterings-rörelse till lika belopp, som om rörelsen utöfvats under ett hell år.
Detta är orimligt, såsom hvar och en torde kunna linna.
Jag yrkar derföre på återremiss af denna punkt, under förhoppning att Utsk. då funne skäl att uti en särskild klass uppföra dem som blott tillfälligtvis under året utöfva merberörde rörelse och att bestämma en nedsatt bevillms-afgift för dem.
Förut har förhållandet varit det, att antingen hafva de icke fått någon bevilln. alls sig påförde, eller också hafva de nödgats betala 10 r:dr. Frih.
Jag instämmer helt och hållet uti hvad Hr Tham yttrat och yrkar också på återremiss.
Så vida Utsk:s mening vore att uppskjula den fråga, som nu är å bane, intilldess slatsbrist-summan vore känd, så hade roan dervid kunnat låta bero, men då jag icke rätt kunnat fatta Utsk:s mening i detta afseende, nödgas äfven jag yrka pä återremiss, dervid Hr Thams yttrande torde böra tagas i närmare öfvervägande.
Jag har samma erfarenhet som han i denna sak.
Gr. H amilton:
Jag har begärt ordet för att upplysa orsaken hvarföre Utsk. icke ansett sig kunna tillstyrka Hr Thams förslag att en särskild rubrik skulle införas i förordmn för dem som vid marknader, auktioner m. fl. ställen utöfva näringsrörelse.
Utsk. har afstyrkt detta, men förbehållit sig att, sedan statsbristsumman blifvit lill sitt belopp bestämd, få å motionen fästa det afseende som omständigheterne påfordrade.
Om en lägre afgift blefve bestämd, skulle Hr Thams syftemål, om icke fullkomligen, dock i någon mån uppfyllas.
Hvad särskildt beträffar frågan huruvida en högre eller lägre afgift skall erläggas, så har Hr Tham i sin motion upplyst att vid många tillfällen förberörde personer ej hafva någon förtjenst utöfver den bevilln., som dem blifvit påförd.
Utsk. har icke ansett sig kunna betvifla detta förhållande, men Utsk. har trott att då dessa personer merendels äga tillfälle att vid flere särskilda auktioner eller marknader under årets lopp Den S April f. m. 85 idka dylik rörelse, behållningen deraf väl kunde anses blifva så stor, att de kunde ulan förlust utgöra den bestämda bevilln:n.
Dessutom har Utsk. velat, genom bibehållande af den hittills gällande bevillnm, söka förekomma, det personer, som i allmänhet icke sysselsätta sig med bränvinsminutering, lockas att inkasta sig på denna rörelse och derigenom vid alla möjliga tillfällen framkalla bränvinssupande.
Utsk. bar således ansett det vara ett godt syftemål att, genom en hög afgift på dem som idka näringsrörelsen, söka förekomma ett allt för öfverflödigt utminuterande af bränvin.
Hr Tham: Utsk:s förvillelse härleder sig derifrån, att i bränvins-förordn:n dessa personer, eller de som vid auktioner, marknader m. m. hålla bränvins-minutering, sammanblandas med krögare och andra näringsidkare under en och samma rubrik.
Meningen med min motion var att få dessa skilda i 2:ne klasser, eller under olika rubriker, till förekommande af den orättvisa, som för det närvar, drabbar dem som en eller annan gång under årets lopp vid förstberörde tillfälle hålla näringsrörelse, i jemförelse med dem som idka rörelsen hela året om.
Inom flere län har förevar. § blifvit så tillämpad, och detta har väckt mycken förargelse.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville åtlerremillera betänk, för rättelses vinnande härutinnan.
Förhållandet kan visserligen vara olika för olika län och orter, men för min del har jag den erfarenhet, att det alltid är stort tillopp af sådane personer, som önska få utminutera bränvin så väl vid auktioner, som vid marknader och andra tillfällen.
Jag har icke hört någon klaga öfver för hög afgift derföre.
Hamilton anfört, anser jag att det vore särdeles lämpligt om det nu gällande stadgandet i denna § finge qvarstå, likasom den nu bestämda afgiflen.
Vid auktioner och andra tillfällen fortfar bränvinsminuteringen vanligen långt in på nälterne, hvarigenom en ej ringa inkomst uppkommer för idkaren.
Jag tror således, att om de blott få rättighet att försälja bränvin, så betala de gerna afgiften.
Jag anser mig således böra yrka på bifall till Ulsk:s betänk, i denna del.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då anmärkmr blifvit gjorde endast emot den del af hvad Utsk. i fråga om krögare m. fl. ytlrat, som rörde afgiften för de personer, hvilka vid marknader, auktioner m. fl. tillfällen utöfva näringsrörelse, propos. skulle blifva framställd först å denna och sedan å de öfriga delarne af ämnet; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o.
Ad. ansåge de gjorde anmärknine emot Utsk:s yttrande röride nedsatt minimi-bevillnings-afgift för de personer, som vid marknader, auktioner m. 11. tillfällen utöfva näringsrörelse, föranleda till återremiss.
Denna propos. besvarades med ja och nej; hvarpå Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. rör:de afgiften för sistnämnde personer ytlrat.
Härvid ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte 85 Den S A pi il f. m.
Hr Th arn yltrade: Om Hr Gr. o. Landtm, så uppfattat R. o. Ad:s svar på den framställda propos:n att Utsk:s betänk, skall anses bifallet, måste jag, enär jag anser frågan vara af vigt, besvära R. o.
Ad. med en votering.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, då ännu icke blifvit tillkännagifvet huru proposm blifvit besvarad, skulle ännu en gång framställa den sednaste proposm.
Den härefter ånyo framställda proposm om R. o. Ad. bifölle Utsk:s yttrande i fråga om nedsatt minimi-bevillnings-afgift för personer, som vid marknader, auktioner m. fl. tillfällen utöfva näringsrörelse, besvarades nu åter med starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, altja varit öfvervägande.
Sedan härefter först Hr Tham begärt votering, men sedermera förklarat sig vilja afstå derifrån, begärdes votering af Frih.
Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voterings-propos.:
Den som bifaller den punkt af Bevilln.Ulsk:s betänk.
N:o 9, hvari Utsk. yttrat sig i fråga om nedsatt minimi-bevillning för personer, som vid marknader, auktioner m. fl. tillfällen utöfva näringsrörelse, voterar ja; den det ej vill, voterar neji Vinner nej, varder förenämnde punkt, på grund af deremot gjorde anmärkmr, återremitterad.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 25.
De, utom den sålunda afgjorda punkten, uti Utsk:s i fråga om rubriken ”krögare m. fl.” afgifna yttrande förekommande mom. blefvo uppå härefter framställd propos. af R. o.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomna utlåtm och betänkm, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 119, ang:de de staden Åmåls innevånare beviljade förlags- och byggnadslån; N:o 120, ang:de ett byggnadslåns beviljande, i anledn. af den uti staden Christianstad sisth år inträffade eldsvåda; N:o 121, i anledn. af väckt motion om beredande och af sättande af en fond för stora kreditivet; Den S A pi il f. m. ST N:o 122, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för Ase häradsboer lill utsyning å kronoparkerne Hunne- och Halleberg; N:o 123, i anledn. af väckt motion, ang:de salpeterhjel pens utgörande efter kronovärdi inom Jönköpings och Kronobergs län; Lag-Utskottet:
N:o 40, i anledn. af väckte motioner dels om arfsrätt för oäkta barn efter mödrar, och dels om förändring af 8 cap. 7 § Ärfda-balken, ang:de underhåll åt sådane harn; samt N:o 41, i anledn. af väckt motion, ang:de bördeskilling»!'» nedsättande i landtränlerier. 11. R. o.
Åd. åtskildes kl. j lill 3 e. lii.
Iii fidem prolocolli, Albert Munck.
Justerades 1 prot.uldr. för denne dag f. m.
Landtm, anmodade Hrr Electorcr all sammanträda till val af dels en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Skogman, Carl David, hvars befallning såsom ledamot af nämnde Ulsk. upphört derigenom, alt han blifvit utsedd lill fullmäktig i R.
St:s bauk, dels en suppleant i SlalsUlsk., efter Hr Bildt, Didrik Gillis, som blifvit vald till ordinarie ledamot af SlalsUlsk. , och delsen suppleant i Bevil 1 n. Ulsk. efter Hr Ridderborg, Jakob Fredr.
Georg, som blifvit vald till ordinarie ledamot af sistnämnde Utsk.
Vid härefter fortsatt pröfning af Bcvilln.Utskis betänk.
N:o ö, äng:de grunderne för den allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning, förekomma nedannämnde punkter: l:o Ang:de befrielse fran bevillning efter •lidra artikeln fiir de spisqvarters- och värdshus-idkare, hvilka njuta understöd af kommunen, mot f örbindelse, att icke tillhandahålla spritdrycker; 2:o ang:dc toba ksp lanter arnes beskattning; 3:o ang:de bevillningen af utländningar, som resa omkring i landet och 8S Den S April e. ni. drifva handel med utländska varor och 4:o ang:de
Hr doktor Sandbergs förslag om förhöjd fastighets-bevillning. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit och hemställt. 5:o Ang:de Hr Hammarbergs förslag, att såsom hevilla, för fastighet, i st. f. 2 r:dr för hvart 1000 r:drs värde, matte antagas 10 sk. för hvart 100 r:drs värde.
Jag skulle tro, att om R. o. Ad. bifaller hvad Utsk. här har tillstyrkt i afseende på Hr Hammarbergs motion, så har R. o. Ad. dermed egentligen godkänt den grund, som förut existerat i afseende på bevilln. för jordbruk med erläggande af 2 per mille.
Uå jag reserverat mig emot den 19:de och några följande §§, som afse både bevillmns bestämmande till sin procentberäkning, och äfven sättet för beräkning af bevillmn å fastigheter, så vågar jag nu blott vördsamt förbehålla mig öppen talan i afseende på den beviiln., som kommer att läggas på jordbruket.
I händelse R. o. Ad. skulle antaga det förslag, som jag uppgifvit i afseende på värdering af jordegendomar, vill jag likväl upplysningsvis nu nämna, attafsiglen icke är att hvarken höja eller sänka den bevilln:s-summa som nu utgår, utan att den afsigt jag dervid har, är att jordbruket skall blifva jemnare taxeradt, samt att nyssnämnde summa skall efter rättvisare grund fördelas och bevilln:s-procenten derefter uträknas, hvadan det således icke med visshet kan på förhand bestämmas, huruvida denna procent blir jemt 2 per mille eller ej.
Det är detta, jag anhåller att R. o. Ad. ville bifalla, innan beslut fattas om Hr Hammarbergs motion.
Landtm, yttrade, ali han icke trodde, att R. o. Ad,, genom bifall till Uisk:s tillstyrkande i denna punkt, kunde anses hafva bundit sig vid det hittills med 2 per mille stadgade beloppet af fastighets-bevillmn, helst bevillmns belopp nu icke vore föremål för pröfning.
Jag fäster mig dervid, att här heter: ”i afseende å den för fastigheter stadgade beviiln. af 2 r:dr för hvart 1000 r:drs värde”. jVu är att märka att i bevillms-stadgan heter det med afseende å fast egendom på landet: ”Af fast egendom, hemman och lägenheter å landet, som med äganderätt innehafvas, erlägges, utan afseende på deras natur, beviiln. med 2 r:dr för hvarje 1000 af det uppskattade värdet, och i samma förhållande för värde derunder”.
Om nu R. o. Ad. bifaller utlåt. rör:de Hr Hammarbergs motion, och vi derigenom hafva kommit ifrån 19 §, skulle jag tro, att detta icke kan förklaras annorlunda, än såsom hade R. o. Ad. godkänt principen af 2 per mille i beviiln. för jordbruket, hvilket åter skulle lägga hinder i vägen för möjligheten för mig att få godkändt det förslag, som jag vid 50 §, då fråga blir ang:de värdering af fast egendom, kommer att vördsamt framställa.
Den S April e. m. 8tf Gr. Hamilton, Henning Ludv.
Hr Hammarberg bade föreslagit såsom grund för bevilln. å fastighet att för 100 ndrs värde skulle betalas 10 sk. lltsk. har afslyrkt bifall dertill.
Om R. o. Ad. skulle godkänna Ulsk:s yttrande i denna punkt, är dermed ingenting annat afgjordt, än att icke för 100 r:drs värde 10 sk:s bevilln. kail vidare af R. o. Ad. antagas.
Således tror jag att ett bifall till denna punkt icke inflyter det aldra minsta pä R. o. Ad:s rätt alt, i afseende på bevilln:s fastställande för visst värde, besluta hvad R. o. Ad. eljest kan finna skäligt.
Hr Gr. o. Land lin. förklarade, att lian äfven ansåg alt livad Frih.
Raab nied sin reservation åsyftat kunde vinnas, utan ali något förbehåll derom vid pröfningen af den nu förevar, punkten behöfde göras.
Raab anmält sig vara fullkomligen .belåten med denna Hr Gr. o. Landimis förklaring, blef Utsk:s till styrkande uti ifrågavar. puukt af R. o. Ad. bifallet. (i:o An g: de jemkning i reduktionen af 21 §.
Sedan Utsk:s förslag lill redaktion af denua § blifvit uppläst, blef detsamma af R. o. Ad. godkändl. 7:o Ang:de Hr Hammarbergs och Hr biskop Ileurlins motioner i fråga om rusttjcnstbevillningen.'
R. o. Ad. biföll Utsk:s yttrande i denna punkt. 8:o Ang:de ändring i 26 ,§■ Efter uppläsning af lllskis förslag lill förändrad lydelse af denua § blef detsamma af R. o. Ad. godkändt. 9:o
Att gide bevillningen för gästgifverier.
Sedan LJtsk:s i afseende på rubriken ”Gästgifverier” i 27 § gjorde förslag blifvit uppläst, blef detsamma af R. o. Ad. godkändl. 10:o Ang:de uteslutande af sista mom. vid rubriken ”inspektörer” i 27 §,• ll:o an g: de ifrågasatt tillägg vid rubriken ”skeppsredare och fartygsägare” i samma §; 12:o ang:de uteslutande af det vid rubriken ”spanmålshandlare” i samma § införde undantagsstadgande för jordägare, arrendatorer och brukare af hemman; 13:o ang-.de rubrikerne ”advokater och sakförare”, ”lotsar och lotsdrängar” samt ”trädgårdsmästare” i summa §; 14:o ang:de den i 28 §. tillåtna nedsättning af faststdlda minimi-afgiften för personer, som på landet idka någon borgerlig näring; samt 15:o ang:de den i sistnämnda § medgifna skattfrihets beviljande endast för landtman, som afyttra husslöjds-alster samt egna eller sina grannars landtmannaprodukter. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt. 16:o Ang:de bevillningen af sågverk, qvarnar och tegelbruk enligt 30 och 76 §§. <10 Den 8 April e. m.
Efter uppläsning af Utsk:s förslag till förändrad redaktion af 76 § blef Utsk:s yttrande i denna punkt bifallet samt godkände R. o. Ad. jemväl nämnde redaktionsförslag.
Jag anhåller vördsamt, alt vid hvarje §, som förekommer, malte tillkännagifvas på hvilken sida Utsk:s utlåt, förekommer, så att man kan rikligt uppfatta hvilken §., som är i fråga, då det icke adlid är så lätt alt höra siffrorna. 17:0 Angule Hr Hörnsleins förslag i fråga om 33, 34 och 35 §§ samt af Utsk. föreslagen ändring i sista morn. af förstnämnde §.
Hvad Utsk. i denna punkt yttrat och hemställt, blef af R. o. Ad. bifallet. 18:0 Ang:de Hr Rosenblads motion om förändrad grund för bevillning ä utdelning på aktier i kanalbolagen, Höganäs stenkolsverk lii. fl. dylika inrättningar.
Hr Rosenblad: H.
Utsk. har icke här vid refereringen af min motion framställt de grunder, som jag anfört.
Jag har nemi. hemställt att de kanalbolag äfvensom andra inrättningar, såsom t. ex. Höganäs stenkolsverk, hvilka af K. M. och R.
St. blifvit framkallade och som gifva en afkastning, understigande 5 procent beräknade efter ursprungliga aktiekapitalet, skulle få betala sin lievilln. med lika procent af utdelningen, som denna utgjorde af kapitalet.
Jag får härvid fästa uppmärksamheten på den stora skillnaden emellan dessa inrättningar och andra bolag, hvilken ligger deruti, att det varit K. M. och R.
St., som vid de förras stiftande framkallat dem, och stundom, såsom Götha-kanalbolag, inledt aktieägarne genom lockande utsigter till vinst, hvilka sedermera icke hållit streck.
Del är då så mycket obilligare, om dessa bolag på den redan högst obetydliga utdelning, som de hittills kunna hafva haft, t. ex. Götha kanalbolag, som icke alla, utan blott vissa år endast erhållit 1 procent af sitt kapital, skulle betala 5 procent af sin utdelning.
Jag har icke velat yttra mig rör:de Hr Hörnsleins motion, ang:de direkt beskattning å kapitalet, men förhållandet är nu verkligen, att, genom det ändrade förhållande, som sedan år 1812 inträd), att vanliga räntan å utlånta kapitaler nedgått till 5 procent, _ dessa t. o. m. lagligen äro helt och hållet skattfria i Sverige.
Ar 1812, då det nu gällande systemet för allmänna bevillmn infördes, blef rättighet gäldenärer medgifven, att för den då vanliga räntan af 6 procent, eller när räntan öfversteg 5 procent, afdraga 5 procent för bevillmn, en rätt som då åtminstone fanns på papperet.
Huruvida den verkligen ägt rum, utom för lån hos publika kassor, lemnar jag derhän.
Numera, sedan den vanliga räntan är 5 procent, är sålunda den största delen af all penningeförmögenhet äfven lagligen frikallad ifrån allt bevillms-afdrag.
Då hemställer jag om det är billigt att pålägga den ringa inkomst, som de kapilalcr afkasta, Den 8 April e. m. »1 sorn efter statens uppmaning blifvit nedlagda på stora företag af allmän nylla, hvilken ej uppgår lill mer än 1 procent om äret en så dryg bevilln. som af hela tjugondelen?