Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således är egenteligen ej fråga om några concessioner, utan blott om säkerhets vinnande för de rättigheter, hvaraf man är i åtnjutande.
Jag anhåller, att Herr Rosenblads förslag må antagas såsom Ståndets gemensamma tanka.
Den siste värde Talaren har tyckts föreställa sig, att den garantie, jag sökt för realisationen, skulle ligga endast i borttagandet ur 72 § af orden hädanefter som hittills.
Så är det dock ej; uteslutandet af desse ord är blott en bisak för att undanrödja svårigheterne vid Den 17 Februari i e. m. §:ns tillämpning.
Deremot tror jag den bästa garantien för realisationens bestånd vara, att förklara, att tre RiksStånd ej kunnat förändra grunderne för Bankens rörelse, utan att dertill fordras gemensamt beslut af alia fyra Stånden.
Detta skall lika fullkomligt hindra ändringar i förhållanderne med Banken, som upplåtelse åt Konungen af delaktighet i Styrelsen deröfver, och lemna tillräcklig säkerhet för de nu fattade besluten om realisationen.
Då hade likväl Rikets Ständer ej bortskänkt sin lagstiftande rätt, och man hade uppskjutit denna fråga till en lägligare tid, då vinden kan vara mindre passad från ett visst håll, än för det närvarande.
Jag vill likväl ej bestrida, att proposition å Herr Rosenblads förslag må framställas förrän å mitt, helst jag litar på, att Ridd. och Adeln linner betänkligt att vid voteringen instämma med Herr Rosenblad.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sin förra proposition i afseende på Herr Rosenblads ifrågavarande anmärkningsförslag.
Ja oell
Nej; hvarjemte votering begärdes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog härefter följande voteringsproposition: 17G Den 17 Februarii e. m.
Den som anser, att till ConstilutionsUtskottet bör, såsom Ridd. och Adelns gemensamma tanka hänvisas den anmärkning, att 72 §:n RegeringsFormen må erhålla följande lydelse: ”Sveriges Rikes Rank, för alltid skiljd från Rikets Statsverk, vare, under Konungens och Rikets Ständers gemensamma garanti, men under Rikets Ständers egen vård, ostörd förvaltad af de Fullmägtige hvarje Stånd dertill förordnar, efter de lagar och stadganden för Banken och dess rörelse, hvilka nu äro gällande, eller af Konungen och Rikets Ständer gemensamt varda stiftade.
Dock äge Rikets Ständer, som genom sine Fullrnägtige tillsätta Tjenstemännen inom Banken, att allena fastställa Reglementen för Bankens inre förvaltning och arbetssätt samt för dess Tjenstemäns befordringar och aflöning.
I öfverensstämmelse med ofvanåberopade Lagar och stadganden, äge Banken allena rätt att utgifva sedlar eller myntförskrifningar, hvilka må lika med mynt i Riket erkännas och skola af Banken med mynt efter deras lydelse inlösas.
Öfver användandet af Bankens årligen behållna vinstmedel äga Rikets Ständer att allena besluta, så framt desse medet ej, till bibehållande af Bankens grundfond eller till dess förstärkning, af Konungen pröfvas erforderlige;” voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vin_ Den 17 Februari i e. m.
177 vinner Nej, kommer berörde anmärkning alt förfalla.
Och blef denna voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkänd; hvarefter den anslogs.
Voteringen börjades klockan half till 7 eftermiddagen; och befunnos, vid dess slut, klockan tre qvart till 8 på aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — ia3.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förda Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Herr Rosenblads berörde anmärkning komme att, såsom Ridderskapels och Adelns gemensamma tanka, till ConslitulionsUtskottet hänvisas. Hans Excellence Herr Grefven oell LandtMar skalken föredrog härefter Hr Hjertås, Gustaf, emot Conslitulions-Utskottets ifrågavarande Memorial och Förslag gjorda anmärkning, att den nuvarande redactionen af 72 §:n RegeringsFormen måtte bibehållas, endast med den förändring, att slutet deraf skulle erhålla följande lydelse: ”ägande Ri62 H. 12 i7&
Den 17 F e b r u a r I i e. m. ”kets Ständer allena rätt att genom Banken ”utgifva sedlar, som för mynt i Riket böra ”erkännas, såvida de af Banken efter deras ”lydelse inlösasoch hemställde Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, om Ridderskapet och Adeln ansåg denna anmärkning böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, lill ConstilutionsUtskottet öfverlemnas.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition, att Herr Hjertås berörde anmärkning måtte förfalla; hvilket bifölls.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde vidare den af Herr Hegardt, Christian Bernhard, emot ConstitutionsUtskotlels förslag till ny redaction af 72 §:n Reg.F., gjorda anmärkning, att i stället för orden: ägande Riksens Ständers allena rätt att genom Banken utgifva Sedlar, som för Mynt i Riket må erkännas, i slutet af 72 §:n skulle införas följande:
Rikets Ständer äga allena rätt att genom Banken utgifva Sedlar, hvilka uti all Kronouppbörd samt alla af gifter och betalningar till Staten skola emottagas till lika värde med det redbara mynt, hvarå de lyda.
Deras emottagande för öfrigt, i stället för mynt, beror af hvar och ens fria vilja och öfverenskommelse.
Den 17 februari i e. m. l79 Herr Tham:
Jag hemställer, om ej denna, af Herr Hegardt föreslagne redaction är i strid mot pluralitetens nyss fattade besh) L; och dessutom har Herr Rosenblad redan utvecklat, hvilka chikanör deraf skulle uppstå.
Vid hvarje liquid af bördeskillingar och auetionssummor skulle man nödvändigt vara försedd ej blott med sedlar, utan äfven med silfveririynt.
Banken inlöser sedlarne böra de gälla i allmänna rörelsen såsom silfver.
Om Herr Hegardls project antogs, skulle det vålla stockning i rörelsen.
Jag hemställer derföre, att det må förfalla.
Grundlagar böra stiftas efter allmänna principer, och ej efter undantag samt dårars och narrars fantasier.
Hvad anmärkningen 0111 bördeskillingarne angår, så tror jag, att Bankens attester på nedsatte penningar emottagas vid bord ocb alla tillfällen såsom godt mynt, ocb Bankens sedlar äro ju attester.
Banken inlöser sine sedlar, ernottagas de tvifvelsutan öfverallt såsom lika goda med silfvermynt.
Annars hade naturligtvis ej någon Bank kunnat uppkomma.
Orsaken lill pappersmyntets uppkomst var ingen annan, än att det kunde lättare handteras ocb transporteras, än hårdt mynt; men för den möjliga händelse, att Banken skulle vägra att inlösa sine sedlar, vill jag hafva i Grundlagen en säkerhet, att ej beea H. 1 a * 180 Ben 17 Februaiil e. m. höfva emottaga dem såsom fullgoda penningar, då de ej mera hafva ett sådant värde; och det är i sådan afsigt jag framställt mitt förslag.
Jag har visserligen ej gjort det med hopp om framgång; men det har dock synts mig angeläget att uttala denna sanning, som en gång skall göra sig gällande, åtminstone när den ifrågavarande realisationen går öfver ända.
När det inträffar, kanske icke långt härefter, vore det angeläget att hafva ett sådant stadgande, som jag föreslagit, på det de, som nu lemna silfver för sedlar, må kunna återfå lika god valuta, som de utgifvit; men jag skall ej söka göra mitt förslag gällande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann Herr Hegardts be* rörde anmärkning böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänskjutas ?
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, alt denna anmärkning finge förfalla.
I följd hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, enligt hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, Ridd. och Den i5 Februarii e. m.
Adeln ansett Herr Hegardts oinförmälde anmärkning böra förfalla.
Jag vill ej upptaga liden med en votering öfver denna fråga, men anhåller att till Protocollet få anmäla min reservation mot det nu fattade beslutet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Herr Munck af Rosenschölds anmärkning, att ur redactionsförslaget till 72 §:n RegeringsFormen måtte uteslutas uttrycket, att ”Banken vore ”för alltid skiljd från Rikets Statsverkförfallit derigenom att Ridd. och Adeln, såsom Ståndets gemensamma tanka, antagit Herr Rosenblads förslag till redaction af nämnde §; hvaremot ännu återstod pröfningen af Herr Munck af Rosenschölds vid ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag framställda sednare anmärkning, att i 72 §:n Reg:sFormen måtte tilläggas, att ”Statsverket i afseende på sine förhållanden till Banken ej äger annan rätt än hvarje enskild.” Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Herr Grefven och LandtMarskalken har rigtigt uppgifvit, det jag föreslagit att ur ConstitutionsUtskottets och Herr Rosenblads förslag till redaction af 72 §:n borde utgå orden: för alltid skiljd från StatsVerket; men att, då Herr Rosenblads project redan är antaget såsom Ridd. och Adelns gemensamma tanka, min berörde anmärkning följ - 182 Den 17 F e b r u a r i i e. rn. aklligen forfaller.
Deremot återstår mitt andra påstående, att, i fall Herr Rosenblads förslag gillades, dervid borde tilläggas: ”att ”StatsYerket, i afseende på sine förhållan”den till Banken, ej må äga bättre rätt, än ”enskilte personer.” Anledningen härtill var, att Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, på min hemställan, upplyst, att ehuru Banken förklarades skiljd från Statsverket, skulle det senare likväl äga att ej allenast öppna räkning med Banken, utan äfven af densamma låna mot hypothek.
Nu hemställer jag, om icke sålunda, vid tillfälle af krig, fråga kan uppstå, att Statsverket skall låna af Banken mot pant af blifvande Bevillning eller Tull-inkomster, och om ej Bankens credit derigenom måste lida?
Jag har väl ofta talat för behofvet af ett utvidgadt lån- och credit-system, men just derföre önskar jag säkerhet för Banken, och att den vid betydligare criser icke må för mycket anlitas.
Derföre anser jag ock nödigt, att få bestämdt stadgadt, att Statsverket ej har bättre rätt i Banken, än enskilte.
Dessa äga väl rätt att öppna räkning med Banken, att låna mot hypotheker, men ej mot så osäkra, som blifvande Statsinkomster.
Jag anhåller om proposition , alt mitt föreslagna tillägg må antagas såsom Ridd. och Adelns gemensamma tanka.
Herr Rosenblad: Herr Munck af Rosenschölds förra anmärkning har han låtit Den 17 Februari i c. m. 133 förfalla; den senare fullföljer han; men jag ian lika litet gilla den, som den föregående.
Sådane specialiteter i afseende på föreskrifterne i Grundlagen för Bankens rörelse, tror jag blifva hinderlige och bindande, utan att medföra någon nytta.
Då Rikets Ständer blott äga att disponera Bancovinslen, och serskilta lagar bestämma i hvilket förhållande Statsverket står till Banken, nemligen i afseende på stora och lilla Creditivet, så är all nödig säkerhet vunnen.
Men orimligt är det alt stadga, det Statsverket i Banken ej skall hafva annan rätt, än enskilte; ty desse hafva ej någon lånerätt derstädes, och förhållandet mellan Statsverket och enskilte är i detta fall högst olika.
Banken kan utan minsta våda lemna Riksgälds-Conloret förskott mot ränta, enär Contoret alltid genom den inflytande bevillningen kan återbetala inom Junii månad hvarje år.
Detta lånbiträde kan RiksgäldsContoret ej umbära, och Bankens säkerhet för de lånte medlen är alltid fullkomlig.
Långt ifrån att förtydliga, skall Herr Munck af Rosenschölds tillägg mycket intrassla saken; och jag afstyrker det derföre på det högsta.
Då på förmiddagen Herr Munck af Rosenschöld vid Herr Rosenblads förslag gjorde anmärkning mot orden: ”Ri”kets Ständers Bank, för alltid skiljd från i84 De» 17 Fe bru a lii c. rn.
”Statsverket," anförde han, det lian trodde meningen dermed vara, att betaga Statsverket rätt att öppna räkning i Banken och derifrån låna mot godkända hypolheker.
Jag besvarade då denna förmodan, i den mening, att Herr Rosenblads berörde förslag ej medförde de af Herr Munck af Rosenschöld befarade resultater.
Men då han nu velat gifva mina ord en så stor utsträckning, får jag ytterligare förklara, det jag i alla fall ej tror, att Statsverket äger låna i Banken mot hypothek af blifvande inkomster, hvarken under krig eller vid andra tillfällen.
Fullmägtige skulle visserligen icke foga sig efter etl sådant låneförsök; serdeles som StatsVerkets alla inkomster äro i serskilte Titlar uti RiksSlaten an viste till användande för bestämda ändamål; och ett sådant hypothek kunde väl icke eller Statsverket och Regeringen erbjuda.
Huru Herr Munck af Rosenschölds tillägg skulle kunna ingå i den af Ridd. och Adelil antagna redaction af 'j2§:n, kan jag verkligen ej fatta.
O111 det skulle inflickas sålunda: ”Rikets Ständers Bank, för alltid skiljd från ”StatsVerket, hvilket i sine förhållanden lill ”Banken ej har bättre rätt, än enskilt” &o., så blifver detta en lång och olämpelig rnellanmening.
Herr Rosenblad har dessutom redan anmärkt, att StatsVerkets förhållande till Banken är helt olika med enskiltes.
Äfven jag anser Herr Munck af Rosenschölds föreslagna tillägg böra förfalla.
Den 17 Februarii e. ro. 185 Herr Munck af Rosenschöld:
Jag har ej förmodat annat, än att, då Herr Rosenblads redactionsförslag blifvit antaget såsom Ridd. och Adelns gemensamma tanka, meningen dermed ej varit, att ConslitutionsUtskottet skulle vara bundet vid detta förslag, och atl flere anmärkningar, häremot och sig emellan ej stridande, skulle kunna såsom Ståndets gemensamma tankar till Utskottet remitteras och af Utskottet begagnas till uppsättning af en ny redaction af 72 § Reg.F. Af Grefve Wetterstedt har jag nu hört, att säkerheten mot obehöriga låns beviljande ifrån Banken till Statsverket kommer att till en stor del bero på Rikets Ständers Fullmägtige derstädes.
Ehuru stort förtroende jag än kan hafva till nuvarande Fullmägtige, kan jag likväl icke på förhand sträcka det till alla Fullmägtige i framtiden, då 1792 års Fullmägtige, öfverskridande sin instruclion, sammanblandat StatsVerket med Banken och sålunda föranledt den olyckliga realisationen vid Norrköpings Riksdag; och det är möjligt att vi framdeles få dylika Fullmägtige.
Då kunde ju hända, att de, såsom hypothek för lån ur Banken till Statsverket, godkände t. ex. blifvande Statsinkomster eller Statens fordringar hos enskilte; hvilket ej vore tillräcklig säkerhet för Bankens soliditet.
StatsVerkets rätt att öppna räkning med Banken och derutur låna på säker pant är i alla fall fullkomligt bevarad, örn i redactionen af §:n inflyter, att i86
Den 17 Februarii c. m.
SlalsVerket i sine förhållanden till Banken ej har annan rätt, än enskilde.
Ty det kan väl icke nekas, att flere enskilde äga en sådan rättighet i Banken, och kunna der få lån på säkra hypotheker.
Jag anhåller örn proposition å milt förslag.
Antages det af Ridderskapet och Adeln till remitterande, så må det bero på ConstitutionsUtskottet att införa mitt tillägg på rätta stället i §:ns redaktion.
Herr Munck af Rosenschöld har erinrat, dels att emot ConstitutionsUtskoltets ifrågavarande redactionsförslag kunna göras flere anmärkningar, hvilka ej äro i strid mot dem Ridderskapet och Adeln redan antagit såsom dess gemensamma tanka, dels ock att man ej kan fullkomligt lita på Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret.
Begge delarne medgifver jag; men deremot bestrider jag framställning till ConstitulionsUlskollet af sådane förslag, som äro Stridande mot Statsverkets och Bankens bästa; och sådant är del tillägg Herr Munck af Rosenschöld yrkat till 72 §:n Reg:sF:n, Jag vill bevisa det med ett exempel.
RiksgäldsContoret är skyldigt att i Banken insätta de inflytande bevillningsmedlen, och det händer derföre, att RiksgäldsContoret hvarje sommar har i Banken inneslående stundom En million Riksdaler och derutöfver, hvilket väl aldrig någon enskild ännu Den 17
Fe b r u a r i i e. ni. haft.
Da det är en stor fördel för Banken att hafva hos sig deponerade så stora summor, hafva Rikets Ständer i stället beviljat RiksgäldsGontoret rättighet att, vid behof, på Capitalräkningen i Banken uttaga högst
En million R:dr, som betalas genom insättning af inflytande inkomster.
Behofvet af detta förskott till Statsverket är vålladt deraf, alt Bevillningen inflyter endast vid två lätt på hvarandra följande uppbördsstämmor; och RiksgäldsContorets öfrige inkomster äro ganska obetydliga.
Om nu, såsom Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, Statsverket skulle förklaras icke äga bättre rätt i Banken, än enskilde, så skulle RiksgäldsContoret ej få begagna förskott ur Banken, emedan ej någon enskild finge sådant förskott.
Men då ej någon enskild har så stor insättning i Banken, som RiksgäldsContoret, och Bankens fördel deraf motsvarar förskotten derifrån till RiksgäldsContoret, så bör detta Conior med skäl bibehållas vid rättighet alt begagna dessa förskotter ur Banken.
Hinder deremot skulle skada det allmänna, utan att i något afseende gagna Banken eller någon annan.
På dessa grunder afstyrker jag bifall till Herr Munck af Rosenschölds förslag.
Herr Munck af Rosenschöld: Herr von Hartmansdorff har sökt göra gällande den salts, att, för det enskilte ej kunna i Banken insätta så stora summor, som Riksgälds - 188 Dan 17 Februari i e. m.
Contoret eller Statsverket, skulle ett stadgande, att Statsverket ej ägde bättre rätt i Banken än enskilde, förnärma Statsverkets rättighet och fördel.
Jag skulle likväl tro, att här är fråga om principen, ej om insättningssummornes belopp.
För öfrigt staldet ju, enligt mitt förslag, äfven Statsverket fritt att öppna räkning med Banken, enär enskilde hafva en sådan rätt, och Statsverkets blifver enahanda.
Men jag anser det af mig yrkade tillägg af mycken vigt till förekommande af osäkra lån ur Banken till RiksgäldsContoret, helst jag hört en man, hvars yttrande bör vara af mycken vigt, här låta förstå, att RiksgäldsContoret skulle kunna upptaga lån ur Banken mot hypothek af blifvande inkomster, om Fullmägtige ville sådant medgifva.
Jag upprepar ännu en gång, att, genom milt projecterade tillägg i 72 § Reg:sF:n, RiksgäldsContoret ingalunda hindras från att insälta sine penningar i Banken på räkning och få lån derutur mot säker pant.
Jag kan således ej afstå från anhållan om proposition å förslaget.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridd. och Adeln instämde i Herr Munck af Rosenschölds anmärkning om tilläggande i 72 §:n Reg:sFormen af det stagande, att ”Statsverket i afseende på sine förhållanden till Banken ej äger annan rätt, än enskilde,” och Den 17 Februarii e. m. ansåg denna anmärkning böra till ConstitutionsUtskottet hänvisas?
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition, att Herr Munck af Rosenscholds berörde anmärkning måtte förfalla; hvilken proposition besvarades med starka Ja, jemte några Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade i följd häraf, att, såsom Hans Excellence uppfattat svaret på den senaste propositionen, Ridderskapet och Adeln ansett Herr Munck af Rosenschölds anmärkning böra förfalla.
Herr Munck af Rosenschöld begärde votering.
Innan votering i denna fråga företages, ber jag att få erinra Herr Munck af Rosenschöld, att han misstagit sig om Herr von Ilartmansdorffs mening.
Han har velat säga, att om Herr Munck af Rosenschölds förslag antages, skulle RiksgäldsContorets löpande räkning och förskottstagande i Banken ej kunna äga rum; ty ingen enskild äger att på löpande räkning uttaga medel ur Banken; och följaktligen skulle Riksgälds-Contorets så nodvåndiga förskottsrätt försvinna.
Då kunde RiksgäldsContoret ej taga sig fram, utan att sjelf, genom lån, eller på annat sätt, skapa sig ig° Den 17 Februarii e. m. en förlagsfond lill sine utgifters bestridande.
Jag hemställer derföre, om ej Herr Munck af Rosenschöld skulle linna skäl att frånträda sin anmärkning.
Såsom contrahemställan får jag fråga, om icke den siste värde Talarens äfvensom Herr von Hartmansdorffs senaste yttranden bevisa, att, i den föreslagna nya redactionen af 72 § Reg:sF:n, origtigt influtit, att Ranken skall vara för alltid skild från Statsverket.
Jag anhåller om votering, helst jag vet att flere Ledamöter dela min mening.
Jag har förut yttrat mig vara tvehågsen, om i den nya redactionen af 72 § Reg:sF:n borde inflyta de orden, att Banken är för alltid skiljd från Statsverket; men, sedan jag hört den siste Talarens yttranden, har jag funnit hehofvet deraf.
Ty om, såsom han föreslagit, Statsverket skulle i Banken få samma rätt, som enskilde, och således t.
ex. kunna belåna sine jordegendomar i Banken på 37 år, så skulle följderne blifva högst olycklige.
Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog följande Volerings-proposition:
Den, som instämmer i den anmärkning, att Statsverket i sine förhållanden till Rikets Ständers
Bank icke må äga annan rätt Den 17 Februarii e. m. än enskilde, samt anser denna anmärkning böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConslitutionsUtskoltet hänvisas, voterar Ja ; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anses lierörde anmärkning komma att förfalla.
Och blef denna Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Då tiden redan är så långt liden, hemställer jag, om ej någon af de återstående anmärkningarne vid det nya redactionsförslaget kan blifva contraproposition till min anmärkning; i annat fall afstår jag från den af mig begärde votering.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, det Hans Excellence trodde alla emot ConstitutionsUtskottels ifrågavarande Memorial och Förslag gjorda anmärkningar, utom den nyssnämnde af Herr Munck af Rosenschöld, redan vara af Ridderskapet och Adeln pröfvade.
Jag skulle tro att Herr Cederschjölds förslag kan komma i fråga till contraproposition.
Jag anser det förslag jag framställt till ny redaetion af 72 Den 17 Fe bi’11 ar ii e. m. §:n vara förfallet genom det Riddersknpet och Adeln, såsom dess gemensamma tanka, antagit Herr Rosenblads anmärkning.
Herr Crusenstolpe, Magrius Jacob:
Jag är ej alldeles af den siste värde Talarens lanke.
Enligt Herr Cederschjölds mening, skulle en tillräcklig garanti för realisationens bestånd vinnas genom stadgande i Grundlagen, att till ändring i grunderne för Bankens rörelse oell myntet skall erfordras alla Fyra Ståndens beslut.
DA jag har den öfvertygelse, att ju mera stadga mankan gifva desse grunder, desto större hopp liar man att realisationen skall bestå; så föreslår jag den proposition, att lagarne om myntet och realisationen ej må kunna förändras utan sammanstämmande beslut af alla fyra Stånden jemte Konungen.
Äfven denna propo sition, ehuru mycket lockande, kan jag ej godkänna, emedan den kan medföra oväntade och mindre fördelaktiga resultater.
Väl skulle ändringar i Bancolagen försvåras genom stadgande, att dertill fordrades Konungens och alla 4 RiksStåndens bifall.
Men då garantien är införd i Grundlagen och till ändring deri fordras begge StatsMagternes samtycke samt 5 års betänketid, anser jag det vara en ännu högre säkerhet för realisationens bestånd.
Dessutom skulle, om för Den 17 Februarii e. 111. för Bancolagens ändrande gjordes större svårigheter, än för ändringar i allmänna lagen, följden blifva den, att svårigheter mötte för de reglementariska föreskrifternes nödvändiga lämpande efter olika tidsförhållanden, till exempel i fråga om lån å guld och silfver.
Jag kan ej gå in på, alt på det föreslagna sättet försvåra ändringarne i BancoReglementet, sedan nemligen principen för realisationen och Bankens rörelse har helgden af Grundlag, i följd af Konungens och Ständernes gemensamma beslut.
Derföre afstyrker jag antagande af den utaf Herr Crusenstolpe föreslagna proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att dåVoteringsPropositionen redan blifvit af RiddarlmsSecreteraren uppsatt samt justerad, ochafRidderskapet och Adeln godkänd, ansåg Hans Excellence sig icke kunna, i anledning af Herr Munck af Rosenschölds sedermera villkorligen gjorda förklarande, att han afstod från sin begäran om votering, till Ridderskapet och Adeln, emot 53 § af Riksdagsordningen, hemställa, om voteras skulle eller ej, utan borde voteringen ovillkorligen för sig gå.