Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en vet Konung Gustaf III:s penningéhof; och att han utifrån ej behöfde efter 2776 upplåna mera än 2 millioner i silfver, synes mig tala till fördel för -Realisationen.
Hvad angår reella fonden i Banken, och den här yttrade frugtan, att den skulle för* svinna, får jag allenast vädja till de nu utgifna BancoTabeller, hvaraf man ser, att den nuvarande emot sedelmassan, är i samma proportion, som den var 1776, samt att den 1800 var mindre, än både nu och då, eller som 3 till 8; men det oaktadt tviflade ingen då på Bankens soliditet, eller befarade att den sista millionen skulle uttagas.
Det är ej med Bankens uttömmande, som med vissa andra företag; att första steget är värrst; det är det sista. som här är svårast, och det öfvergår till löjlighet att höra, att ett land, som i ioo:de år visat sig behöfva en myntmassa, svarande emot minst 13 millioner Hamburger Bico, skulle behöfva frukta, att en sedelstock af 24 millioners värde, ungefär g millioner Hamburger Banco, skulle vara så litet behöflig, då den utgör hela myntmassan i landet, att deraf skulle inströmma i Banken öfver hälften till Silfver-uttagning ; ty mera än hälften fordras, att efter 128 sk.
Cours uttaga de 5 millionerna Specie.
Man Den 14 Ju!il t. ni. 769
Man fruktar mycket de i tunland gående Sedlar.
Jag liar i min reservation yttrat arn ig derom, oell Herr Cederschjöld har äfven liu vederlagt det.
De skulle, efter en Realisation, gå vida bättre, än de gå nu.
Också litet fruktar jag, att de skulle från Finland inkomma till silfvervexling, så att jag tvärtom tror, att, efter en Realisation, samtlige Östersjö-stränderne, der nu intet enda verkeligt Greditmynt är gångbart, skulle begagna sig af vårt till remisser sins emellan och grund för afhandlingar; hvarigenom vår handel äfven fick en slags öfvervigt öfver grannarnes.
Hvad ahgår nödvändigheten * att jemföra Rxporten och Importen, innan man vågar en Realisation, så är denna satts så utsliten, att jag val ej behöfde yttra mig derom.
Jag vill endast erinra , att då jemvigten är upphunnen, nekar ju ingen, att silfret qvarblifver.
Innan den upphinnes, kan åter ingenting genom våld eller befallning uträttas till hämmande af silfver•Utförsel, eller inhemtande af silfver.
Sålunda Ian aldrig
NödmyntsSystemet bereda möjlighet till en realisation, utan skall beständigt aflägsna den, allt mer och mer; ty under ett sådant kunna aldrig metalliska besparingar användas inom landet, hvarföre de som finnas utgå oth inga inkomma.
Att vår handel till sin natur ej är oför* Ridd. o. /lä.
Prot. VI, Band. 49 *77o> Den 14 Ju/ii e, ni. delaktig; synes bäst deraf, att, oaktadt vårt UodmyntsSystem, har dock enskilta förmögen» heten och smaken bibehållit en mängd arbetadt silfver qvar i landet, till sådan qvantitet,' att vår Controll-längd är nästan obegripligt stor; och att landet icke är af den besynnerliga beskaffenhet, att det är det enda, der silfaer omöjeligen trifves, Visar sig bäst deraf att, om man uppräknar allt det silfver våra grufvor gifvit, sedan räkning deröfver hållits,' utgör det ej sa mycket tillsammans som från i76o:talet intill år 1817, blifvit controlleradt.
Jag inser således ingen fara för en Re« älisation, och tillstyrker återremiss , samt ber
Utskotten ännu en gång betänka vigten af att göra den.
Ridderskapet och Adeln täcktes ursägta min framställnings oredighet.
Jag hade ej ämnat yttra mig här, då jag säkert trodde, att i ett så vigtigt ämne återremiss var gifven, och jag således på nytt kunde försöka att göra min mening gällande i Utskotten; men då jag nu märkt, att man synes genom en coup de main vilja afgöra saken, har jag trott mig böra yttra min mening, helst min reser» vation ännu ej är tryckt och mina åsigter således ej kunna vara af alla kände.
Herr Munck af Rosenskjöld .■
I flere af de pitemisser, som blifvit yttrade af Friherre Lagerbjelke, Grefve von Platen och Herr Hjerta, instämmer jag , men skiljer mig från desse värde Ledamöter deruti, att jag ej tror det af dem åsyftade resultat, nemligen en realisation, ännu Den 14 Julii éi m. 771 kunna vinnas, utan att vi miste åtnöja oss med förberedande åtgärder för detta vigtiga ändamåls uppnående.
En hufvudsak härtill ligger dels uti Sedelstockens stora missförhållande till Bankens silfverfond, dels ock kanhända ännn mera uti våra handels» förhållanden till Finland, hvilka må-, ste rättas , innan vi kunna tänka på någon realia sation, ty genom den jemt fortfarande under-bar lancén i handeln med Finland erhålla Finnarne ett öfverskott af våra sedlar utöfver sitt behof för rörelsen inom landet, för hvilket de hittills jemnt anlitat våra Vexel tillgångar, och vid en realisa, tion kanske ännu mera skola anlita Bankens silf; Verfond Man har val sagt, att
Finnarne icke tycka mer om vårt silfver i Banken än om sedlarne.
Om så vore, är det äfven att befara, att de skrinr lägga en allt för stor del af våra sedlar» Likväl får jag erinra att, den tid då Finland var Svenskt, hade Finska Bonden predilection för silfvermyntet, och gömde det heldre än sedlar, äfven då dessa gingo alpari eller nästan al parl med det.
Nu gömmer han, då han kan, på Svenska sedlar, emedan han har blott att välja emellan dem och de Byska och ej emellan dem och Vårt speciemynt.
Vårt klingande mynt och Bankens silfver* utvandring för en stor del till Finland, samt Bankens deraf följande möjliga oförmåga, att fortfara med sina sedlars inlösen, kunde således blifva en följd af realisationen om den nu skulle företagas; innan tjenliga författningar blifvit vidtagna {77$ E*en 14 Ju/u e. ~rft. i afseende på vår handel med Finland.
Realisationen hänger utomdess ihop med flere andra Statsosconomiska Författningar, isynnerhet till industriens och productionens samt derigenom exi portens befrämjande, sorn icke lära blifva vidtagne.
Och Nationens tillgångar medgifva nu mera icke någon silfverskatts påläggande fö.r realisationens befrämjande.
Jag anser visserligen med flere Talare och har alltid sjelf yrkat, att myntvärdets bestämmande bör vara det hufvudsakligaste föremålet för all finans ce-reglering; men jag tror, att detta kan i det närmaste vinnas genom den föreslagna inväxlingen af silfver mot sedlar efter en bestämd kurs eller myntfot.
Till de skäl, söm blifvit anförde för bestämmandet af denna kurs till 138 skillningar , får jag tillägga, att om man antoge en lägre, finge Banken ej något silfver, hvilket vore i längden mera hinderligt för en framtida realisation, än om Banken gaf 144 skillingar, ja ännu mer för 1 Btdr Hamburger Banco i silfver.
Man har invändt emot denna inväxling, att den ej hindrar kursen att stiga, men väl att falla.
Härvid får jag anmärka, att nu blott fråga är om att bereda en realisation, och att utom-; dess kursen troligen ej skall stiga betydligen.
Att kursen ej betydligen skall stiga, om nämnde inväxling antages, tror jag först af det skäl, att Bankens siifverfond derigenom ökes i ,en förmonlig^re proportion till sedelstocken än den nu be - Din 14 Juli i e. 'm', '773' finnes.
Detta skäl bör åtminstone verka på dem; som tro förhållandet emellan silfver-fonden och sedelstocken ensamt bestämma värdet af sedlarne» Dessutom, genom ökad utsläppning af sedlarne emot en, förhållandet dem emellan och silfver, fonden jemnt förbättrande inväxling af silfver,’ lifvas Näringarne, productionen ökes, och i följe deraf ökes äfven exporten, men behofvet af import minkas.
Jag tror, alt om man på detta sätt utsläppte aldrig så mycket sedlar, skulle ej se-i delvärdet minskas i förhållande till silfret, ty om mera sedlar ginge ut i rörelse,' så ginge också mera silfver in i Banken, och det i ett förhål* lande , som jemt ökade silfverföndens proportion, till sedelstocken; ty om på det sättet t. ex. 16 milliojier sedlar utsläpptes, så inkommo 5 millioner i silf*, ver, och vi hade då ungefär 10 millioner silfver i Banken med 4 6 millioners sedelstock , då vi nu ha ungefär 5 millioner silfver dermed 30, millioners sedelstock.
Härtill kommer, att Utskotten äfven föreslagit, som medel till förekommande af sedelmyntets försämring, uppköp af silfver för en del af Bankens behållna vinst och härigenom en tillökning af silfver utan någon till* ökning af sedlar.
Detta silfveruppköp, inväxlin* gen af silfver mot nya sedlar, och häraf följande ökad production genom nya penningeförlag, äro således medel som böra trygga sedelm^ntet mot försämring och emot en högre kurs.
Åtminstone skulle kursen utom dessa medel stiga ännu mer.
Derjemte får jag erinra, att den kurs vi nu, hafva, torde till någon del vara artificiell, och ej fullt så hög sorn om den vöre leipnjd alide - 774 JJeri 14 Julli e- m, les åt sig sjelf 1 den skulle då ej vara betydligen högre, men dock några skillingar, Friherre
Lagerbjelke klagar öfver vårt mynts i senare tider vacklande och allt jernt fallande värde.
Men på ett par år har dess värde ej vacklat, och sedan 1819 snarare stigit än fallit, ty mot slutet af det året var kursen ända till 140 skillingar, och till Julii följande året höll den sig mest emellan 130. ecb 136. skillingar.
Herr Hjerta har anmärkt, att vi hade flera missväxtår under realisations-perioden; men jag får påminna, att vi nu hafva mindre att befara sådane, just derigenom, att den sedel-utsläppning sorn för en del år sedan ägde rum, bidrog att förbättra vårt jordbruk; så att vi nu sällan skola fa någon vidsträcktare missväxt eller behöfva införskrifning af spannemål, som kunde hafva infly» tande på kursen.
Jag tror att kursen, som äfven innefattar agio, beror både på opinionen om Bankens förmåga, att honorera sina sedlar, samt Nationens resourser, att dertill bidraga, och på vår handels.ställning eller behofvet af växlar, men icke bestämmas af någondera af dessa orsaker ensam, Sluteligen får jag anmärka, att det är lätt att säga, att Banken ej borde stå under Riksens Ständers fria disposition, att ej någon utsläppjning af sedlar utöfver Bankens förmåga, att inlösa dem, hade bordt ske, att inga vidsträckta låneanstalter bade bordt inrättas, o. s. v.
Men nu är ej fråga orri hvad sorn borde hafva eller icke borde Jfen 14 JuHi e. ni. 775’ hafva skett, eller hurudan ställningen borde vaxa, utan huru den är, och huru det som skett,’ skall kunna lijelpas, samt att bygga på hvad som är, och för närvarande icke kan ändras.
Det förhåller sig härmed, som när man vill bevisa, att Götha Canal aldrig borde hafva påbörjats, nu är det för sent, och man måste brin^ ga den till slut., / Det må äfven tillåtas mig erinra, i anledledning af ett yttrande, som undfallit Herr Grefve von Platen, att jag tror det vara åtminstone lika så lämpligt, att en af Styrelsens organer begagnar sin Riksdagsmannarätt, och strider för Nationens financiella intresse, som att ConstitutionsUtskottets
Ordförande begagnar sin, och strider för de ansvarige Rådgifvares.
Ehuru jag ej finner Betänkandet i alla detaljer öfverensstämmande med mina åsigter, yrkar jag dock för ett större ändamåls skull, än framgången af min mening i alla delar, att Betänkandet måtte bifallas.
Herr Rosenblad ■
Man har satt i fråga nyttan af återrerniss.
Regerings, Formen , måste vi antingen återremittera detta Betänkande, sorn nu första gången kommit från Utskotten , eller underkasta oss ovilkorligt deras afgörande.
Deremot sedan Betänkandet, efter en återrerniss, återkommit, kunna vi besluta, efter som vi sjelfva finna nyttigast och rättvisast.
Ben 14 Jul ii c. ni.
I sjelfva ärnnet skall jag ingen ting tillägg ga.
Jag liar kanske nog ofta och nog långt tröttat Bidderskapet och Adelil med anföranden ; men jag hav ansett det vara min pligt, att icke urakt° lata något i min förmåga för att suka tillvägabringa resultater, hvilka rpin öfvertygelse visade mig såsom våra heligaste åligganden mot det ädla Folk, vi iiafva den äran representera.
Jag underkastar mig nu pluralitetens afgörande, under, den varmaste önskan , att det beslut, sorn korn,* iner att fattas 4 matte bereda närvarande och korn. mande slägters trygghet och välstånd.
Till stöd för etf. yttrande äfen värd Talare, Herr Grefve von Platen, som likväl så litet behöfver understödjas , bör jag nämna, att jag för min del hade ansett hela Finance-regleringen af en så fullkomlig corrélation, att jag varit betänkt på en. granskning af det heia ,' innefattande således mitt arbete så val Betänkandet rörande grunderna , som de dertill hörande särskilta TTtlå-’ landen.
x)å nu endast de förra yoro under öfverläggning, har jag mast inskränka mig till uppläsandet af den dertill hörande delen af mitt yttrande, och nödgades likväl, oaktadt denna stympning, vid när a (Jtlåtanderne Titt. A. och B.
Önskeligt vöre således, att ärpnder, som med hvarandra hafva ett så nära sammanhang, (ehvad delning i särskilta Skrifter man* för en lättare arbets-method skull, gifvit detrij äfven kunde i sammanhang behandlas.
- Sen 14 Juiii e> mi 777 En annan värd Ledamot, Herr Friherre Björnstjerna, har trott sig icke finna den jemförelse jag gjort gf obetydande ärenden, hvilkas återremitterande , utan svårighet blifvit beviljad, såsom föranledande till den slutföljd, att äfven vigtigare rnål på lika sätt böra behandlas ; ty, figr Talaren tillagt, desse senare emotseg af Allmänheten med större otålighet och längtan.
Detta är visserligen grundad!; men då jag från småsakers grannlaga handläggning slutat till lämpligheten att ej vara mindre noggrann i de stora , tror jag mig likväl hafva gjort en ganska logisk appel a minima.
Allmänheten väntar, det är sannt, med en spänd uppmärksamhet resultatet af våra öfverläggningar ; men ju större dess deltagande är , ju starkare är äfven dess kraf af mogenhet i granskningen, af grundlighet i beslutet- Och hvad skulle den val tänka, om en fråga, sorn röret
Statens högsta intressen och tusendetals medborgares väl eller ve, med acClamatorisk öfyerraskning blefve afgjord?
Slutligen nyttjar jag detta tillfälle att för-i klara en otydlighet mot slutet af mi tt nyss upplästa yttrande, på hvilken någon gjort mig uppmärksam.
I anledning af Utskottens förslag örn epoken, då utvexling af Silfver skulle kunna företagas, säger jag att denna epok förutsätter en Silfveffond, uppgående till värdet af 20 Millioner R:dr.
Hvarken Utskottens eller, min mening kan vara, att so millioner i silfver skyla finnas, utan silfver, svarande i värde emot 20 millioner R:dr Bancosedlar.
Mia 4 anmärkning förändras likväl icke deraf.
Väntningstiden blir i alla fall ganska lång, helst då det silfver, som för nya sedlar skulle köpas, ieke verkar till dess förkortning, utan blott de myntbara metaller, som kunna erhållas för Bankens behållna öfverskott.
Då Herr Manxierstam nyss tyckts tro, att det varit Utskottens afsigt, att allt uti ett sammanhang borde pröfvas, så får jag upplysa, att detta ej varit Utskottens mening.
Den plirase uti Betänkandet, hvaruti Utskotten föreslå dessa nämde hufvudpuncter, innehåller just bestämdt, att Utskotten önskade föreslå grUnd-erne först, och att, sedan de blifvit afgjorde, detaillerne skulle företagas.
Hvad som sedermera mot slutet blifvit anfördt om odlingslån, m. m., är ej att anse annorlunda än som en berättelse om hvad Utskotten i de särskilta bilagorna framställt.
Det torde äfven visa sig derutaf, att det, som är till afgörande, finnes tryckt ined kursif stil.
Utskotten hafva blott trott att i Betänkandet, såsom missive, en kort appergu af bilagorne icke skulle vara ur vägen.
Ridderskapet ooh Adeln kommer att bestämma, huruvida en återremiss skall äga rum, men jag får blott fästa uppmärksamheten derpå, att om de hufvudgrunder Utskotten fram* ställt, nu skulle undergå någon förändring, torde äfven alla de åtföljande bilagorne fordra en annan uppställning, och derföre blifver det nödigt, att Utskotten ej alltför sent derom underrättas.
Den 14 Julii e. ni. 779 Grefve von Platen'.
Den godhet Ridderskapet och Adeln visat mig, gör att jag begär, att få rätta en omständighet.
Med erkännande af hvad Herr Hjerta så val yttrat, tyckte jag mig finna en påminnelse, som skulle jag hafva yttrat att 1776 års realisation stannat vid år 1789.
Om jag så yttrat mig, erkänner jag, att det aldrig varit min tanka, men jag delade 1776 års realisation uti tvenne perioder.
Den ena var från 1776 till 178g, och var dess stigande period, ty 1788 var Bankens silfverfond i sin höjd; och jag önskar mitt Fädernesland, att det på 13 år måt-v te så stiga, som det då steg; men för öfrigt anser jag Grefve
Iuljecrants’8 realisation hafva fortgått ända till 1800, vid hvilket års Riksdag den andra perioden slutar.
Det .var det förhållande jag uppgaf, att i silfverfonderi då var en skillnad af 40,000 Rldr mindre.
Den sorn vet, hvad en utelöpande sedelstock vill säga, vet ock att desse 40,000 Rldr aldrig kunnat komma fram, utan att Ranken således kunnat fullt liqvidera.
När jag yttrade, att Bankens goda förhållande val' i stigande, var det om 1800 jag talade; ty när den 1778 hade en skillnad af mer än sj millioner emellan sin silfverfond och sina sedlar, var denna skillnad år 1800 endast 40,000 R:dr.
Herr Hjerta 5 Friherre Cederström har it början af denna discussion framställt en proposition till åierremiss, som jag anser så billig att jag tror man kunde förena sig derom.
Defc vore ej riktigt, att jag eller någon annan villo 78a Den 14 Julli e. ni. inverka på meningarne, så, att en rea lisa (ion skulle beslutas, utan att man kunde (rygga dess bestånd.
Det skulle ej vara min afsigt att tillvägabringa en sådan, om man ej genom xeservatioaerne och den detuti skedde utred-. ping af ämnet blef af den tanke, att dess varaktighet kunde tryggås.
Det synes mig en billig önskan, att en sak, som är af sådan vigt som denna, matte blifva känd för oss och för Allmänheten, innan den besslutes, och att den, ej genom en coup de main bör afgöras.
Jag anhåller således om återremiss, nå det sätt Friherre Gederström yrkat, nemligen att en viss tid bestämmes, inom hvilken Utskotten åter skola inkomma ined Betänkandet.
Friherre Boye: Sedan nu Grefve af Ugglas, såsom Utskottens Ordförande, afgifvit en sådan förklaring angående det behandlingssätt, som Utskotten följt, och hvilken alldeles instämmer med hvad Utskottens Betänkande också bestyrker ; så kunna vi ju icke mera tvifla derom, att Utskotten i behandlingssättet sk il j t emellan Grunder och Detailler, samt att nu förevarande Betänkande angar ensamt grunderne; och jag frågar då, hvartill en sådan återremiss, som Herr Friherre Cederström föreslagit, skulle tjena?
Jag bestrider ali- återremiss; men skall, om voteringen bjuder den, resignera mig till all agtning för pluralitettens beslut.
Friherre Björnstjerna.:
Då jag anhöll om propositon till bifall å Betänkandet, var mitt I Ilen 1.4 Julii e. m> 78i ändamål blott att förkorrta Riksdagehi, helst hain öfvertygelse är, att opininonerne äro så stadgade, alt Betänkanpet, efter en återrémiss) återkommer likadant från Utskotten.
Skulle emellertid Ridderskapet och Adeln finna, att ett sådan beslut kunde se ut sorn en öfVerrumpling af tankarne) vill jag gerna deri* från afstå < Herr Grefven och Ländtmarskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats och Banco.Utskottens ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitteras*
Ropades Ja och Nej* Hvarjemte Friherre Boye begärde Votering.
Herr Grefven och LandtMärskalhen yttrade, att som Stats* och BancoUtskotten uti fjerde puncten af Betänkandet föreslagit tvanne alternativer, ansåg Herr Grefven och UandtMarskalken sig böra framställa följande vote* rings-proposition :
Den som bifaller Stats, och BancoUtskottens Betänkande, som innefattar grunderne för i inance-régleringen, med förbehåll att serskildt äfgörä de i fjerde puncten af samma Betali* hände föreslagne tVänne alternativ, voterar Ja ; 782 Den 14 Julii e. m. den det ej viii, voterar Neji vinner
Nej, kommer Utskottens ofvannamnde
Betänkande att tillika med de dervid gjorda anmärkningar till Utskotten återremitteras.
Friherre Boye.- Jag ber om förlåtelse, contrapropositionen är ej riktig.
Här äro tvänne meningar om återrernissen.
Den ena, att den skulle innefatta ett blott urskiljande af vissa ämnen, den andra att
Betänkandet skulla å* terremitteras med de dervid gjorde anmärkningar.
Nu tror jag att quasstio an först måste afgöras; qutestio qvomodo blifver en xura posterior.
Jag anhåller således att Ja*propositionen måtte blifva på bifall till Betänkandet, och Nej propositionen på återremiss, såsom Friherre Cederström yrkat.
Nej. Herr Tham.- Jag vet ej hvartill en sådan återremiss, som Friherre Cederstöm begärt, skulle leda oSs.
Jag tror att den är begärd i god mening, men Friherren förlåter mig, om jag tror det vara ett misstag; ty örn vi först återremittera, för att få grunderne skiljde från detsillerne, så återstår ju ännu alltid, att åter# rntnmittera med de anmärkningar, som blifvit gjorde vid sjelfva grunderne, och då orsakades endast förlängning af tiden.
Den 1 \
Julii e. in. 783 Jag tillstyrker således, att contra'propositionen matte blifva pa vanlig återremiss.
Herr Hjerta: Herr Grefven och LandtMarskalken har framställt en proposition till återremiss af Eetänkandet, den har blifvit besvarad med Ja och Nej, samt Votering begärd.
Jag anhaller da, att Ja-propositionen matte innefatta den af Herr LandtMarskalken nyss gjorde proposition otn återremiss, samt att Nej proposii tronen matté blifva bifall till
Betänkandet med antagande af andra alternativet i *|:de punkten.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran.-
Jag anhåller alt få fästa uppmärsamheten deruppå, att dä ett Betänkande skall afgöras , skall det framställas till bifall eller afslag 5 men då det är fråga om återremiss, är , som Herr Tham utredf, ali annan form för återremiss än den Herr Grefven och LandtMarskalken framställt , alldeles öfverflödig.
Jag hemställer således, att vi måtte få propositionen sådan, sorn Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagit densamma.
Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade derefter den af honom nyss framställda voterings proposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Sedan 43, 44, 45 och 46 §§.
Riddarhus} Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringetj 784 JOen 14 Julii e. ni. klockan en qvart till tolf om aftonen,7 dch be5 funnos, vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-sedlar öppnade, rösternö hafva utfallit, som föijer?
Ja — 94- Nej — 88. 1 följd hvaraf, och sedan det öfver vöté-3 ringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och X*andtMarskalken förklarade, att Stats- och Banco-Utskottens betänkande angående grunderne för Finance regleringen således blifvit, med undantag af de i 4:de pilncten försiagne tvänne alternativ, hvilka kornmo att särskildt pröfvas, af Ridderskapet och Adeln bifallit* Herr Hjerta anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapéts och Adelns beslut. . Herr Grefven Och LändtMarslalien hemställde, öm icke, i anseende dertill, att tiden nu mera långt framskridit, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att pröfningen af de i 4:de puncten af Betänkandet upptagne 2tn6 alternativ fingo till nästa Plenum uppskjutas* Bifölls* Höglofl. t)en 14 Tulli «■ m< ygjp Högloft.
Kidderskapet erch Adeln åtskiljt kloekan i om, morgonen den 15 Julii. v In fidem ProtQcolli, O. J.
Tisdagen den iS julli» Plenum kl. 9 Förmiddagen» Grefve vön Platen} Baltzar Bogislaus, att' förde skrifte! igett i (Se Bilagan H.ö i)» Friherre af Nordin, Carl Jöilåh: Icke nät Varande i natt, då resultatet af voteringen blef kändt, anset jag mitt skyldighet nu vara, att ani tnäla min leservation emot beslutet.
Jag tror* Bidd. och Ad.
VI Band. tö 785 Dth 15 Julii f. j?i. att de anmärkningar, som här blefvo gjorde, vöa ro af den vigt, att de borde hafva undergått
Uti sköttens närmare pröfning och jag anser, att det hade varit en högre grad af loyauté, att återremittera Stats- och BancoUtskottens
Betänkande* än att detsamma bifalla, utan att lemna något afc seende åt de väsenteliga anmärkningar, som af sa många värde Ledamöter, förliden pleni dag, gjordes. ' r . Grefve Horn, Claés Fredria Jag anhåller* ätt till protocollet få antecknad min reservation emot beslutet, hufvudsakeligen på de grunder Herr Grefve von Platen och Friherre af Nof-j din anfört.
Herr von Hartmansdorff, August: Jag Jet-1 tog ej i gårdagens discussion i emedan jag ansåg mig sakna nog erfarenhet, för att tala öfver de ämnen* som då afhandlades.