Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vissa andelar af jorden hafva visserligen blifvit afsatte för Soldaternas underhåll, men endast för de raske och tjenstbare.
Om de Handlande och öfrige Näringsidkare i Städerne ville afsätta en viss del af sin vinst till fattige afskedade Soldater och deras hushåll, skulle all fråga om serskildt understöd försvinna.
Hvad åter den anmärkningen angår, att Soldaterne på landet underhållas efter afskedstagandet genom pensioner, får jag erindra., att pensionerne utdelas lika för alla så val värfvade som indeldte Soldater; och i afseende på de uppbyggda Caserner man omtalat, torde de kunna jemföras med de mångfaldiga SoldatTorp, som landet måsle uppbygga och underhålla.
För min del kan jag ej finna annat, än att, då principen är gifven, att hvarje Församling skall 3o Den n J u n i i f. m. underhålla sina fattige, hör den sträcka sig så väl lill Städerne som till landet; och jag inser ej något skäl alt utsträcka undantagen från denna princip längre, än söm redan skett.
Jag har ej önskat att blifva af med de GarnizonsTroupper, hvaraf Götheborgs Fattigvård stundom får draga lunga, utan blott velat upplysa, att då folkmängden räknas till emellan 25 och 3o,ooo Personer, någon analogie emellan Stadens egna och Garnizonsmanskapets fattige ej äger rum.
Herr Munck af Rosensköld, Eberhard:
Om jag ej orätt fattat Herr Thams yttrande, har han påstått, att Götheborgs belägenhet ej vore så lycklig nu, som under Continentalsystems-liden.
Man skulle dock knappt kunna tro detta, då under nämnde period Götheborgs Handlande sjelfve högljudt yttrade sitt missnöje med detta system, och firade hvar seger, som bidrog till dess upphörande.
Beträffande hufvudfrågan, vill jag ej neka, att Götheborg, liksom de fleste andre Städer, behöfver bidrag till sin Fattigförsörjning.
Men man bör ej glömma, att dessa bidrag skola till en del uttagas af Medborgare, som äro nära likså fattige, som de, åt hvilka understödet skall gifvas.
Jag delar den yttrade tankan, alt vissa Städer kunna i ekonomiskt
Den ia Junii f. m. 3i hänseende hafva gagn af Garnizonstrupper; men andra åter få vidkännas en stor förlust och tunga deraf.
Del förra inträffar, då Staden, såsom Stockholm, har behof af den arbetskraft, som Garnizonsmanskapet kan melbin tjenstgöi ingstiderue meddela, och då Staden ej, såsom t. ex. Malmö, på egen bekostnad nödsakas nybygga Caserner och Stallar.
Om man i andra Länder anser det vara en ekonomisk fördel för Släderne, alt hafva Garnizoner der förlaggda, så kommer det deraf, att Staten der påkostar Casernbyggnaderne, samt underhåller manskapets barn och påkostar deras undervisning.
I Potsdam t. ex. underhåller Kronan och låter undervisa icke mindre än 1800 Soldatbarn, och i Berlin äfven ett ehuru ej så betydligt antal.
Jag har sjelf sett deni väl klädda och födda, samt isynnerhet på förra stället, friska och frodiga.
Förmodligen är det ännu för tidigt, att väcka fråga om Statens pligt, alt påkosta tjenliga Underhålls- och Undervisningsanstalter för Soldalbarnen i Garnizonsstäderne; men säkerligen skulle icke någon förlust, utan tvärtom vinst för Staten, deraf uppkomma, genom barnens uppfostrande till njrttige Medlemmar i Samhället, ja äfven genom en lättad recrutering, helst dessa barn äro till större delen födda af kraftfulla Föräldrar.
En värd Talare har förblandat inqvarterings-skyldigheten med fat - Den 12 J u n i i f. m. tig försörjnings-skyldigheten.
Det är orätt, att bortblanda skälen, då man vill bevisa en sak.
Då man ej vill vidkännas inqvarteringen i egna hus, bygger män casserner, om nian har råd dertill.
Herr Ribbing har omtalt tiggerier af Soldatbarn.
Jag tror dock att de sällan inträffa, emedan dessa barn oftast äro på ett eller annat sätt försörjde.
Städernes fördelar af Garnizons-trupper, så har jag erfarit, att, då de i Vadstena förlagde Correctionister flyttades derifrån, voro
Stadsboerne verkligen missnöjda dermed, och sakna ännu denna Garnizon, ehuru troligen den obehagligaste af aila.
En värd Ledamot har omtalat skyldigheten att uppfostra Soldat-barn.
Jag får dervid upplysa, alt uti den så kallade Prins Oscars Skola i Götheborg uppfostras 60 Soldat-barn efter Lancaslerska Melhoden.
I anledning af hvad sorn nämnts om förblandning af inqvartering med fattigförsörjning, får jag äfven er indra, att ingen Stad byggt så dyrbara Caserner som Götheborg, med undantag af Stockholm, som dock haft och har betydliga bidrag dertill.
Jag förnyar min begäran om å tene miss.
Grefve, von Schwerin:
Jag anhåller få fästa uppmärksamhet på de skäl, sorn Mo lio - Ben 12 Junii f. m. 33 tionairerne hufvudsakligen åberopat till stöd för deras petition.
De uppgifvas vara: ”en förvånande tillökning uti fattigpersonal, för”medelst öfverhand tagande fattigdom, för”tjenstlöshet, lättja och liderlighet.”— Genom Herr Tham har blifvit upplyst, att Götheborg ännu drifver en vidgad handel.
Fattigdomen är således ej allmän; och i alla Länder är det den förmögnares skyldighet alt skaffa arbetsförtjenst åt den fattigare classen.
Derigenom bör fattigdomen undanrödjas, och ej med Stals-anslag, till underhållande af sysslolösa.
Beträffande den öfverhand tagande lättjan och liderligheten, så må den ej betviflas, då Götheborgs Representanter sjelfva omtalt den, men lill afhjelpande af detta loenia lyte måtte andra anstalter, än penninge-bidrag från främmande Landskaper, vara lämpligare.
Jag tillstyrker, att Utlåtandet må bifallas».
Hans Excellence TIerr Grefven och Landt
Marskalken gjorde proposition till återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Utlåtande.
Ja jemte några Nej. 28 H. 3 34 Den 12 Juni i f, m.
Grefve von Hosén’.
Jag får begära Votering, så framt återremiss ej beviljas.
Jag vill ej be strida återremiss, om votering derigenom undvikes.
TIerr Rosenqvist:
Jag bestrider återremiss af ifrågavarande Utlåtande.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att sedan votering blifvit begärd, finge Hans Excellence föreslå följande voterings-proposition:
Den, som bifaller StatsUtskottets Utlåtande i frågan om understöd af StatsMedlen till Götheborgs Stads Fattigvårdsinrättning, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Sedan , 42, 4^ och 44 §§• 1 RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 11 förmiddagen; och befunnos efter voteringens slut, klockan £ till 1 eftermiddagen, sedan en Voteringssedel Den i a J u n i i f. m. 35 / blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, röslerne hafva utfallit sorn följer:
Ja —• io5.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Mars kalken förklarade, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Å nyo föredrogs och bifölls StatsUtskottets den i5:de sistlidne Maji under N:o 116 afgifne, samt den 4:de dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt fråga, om Mölndals
Qvarnägares befrielse från skyldigheten, att emot fastsläld Tull af en kappe på tunnan verkställa målning för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den i5:de sistlidne Maji under N:o 117 afgifne, samt den 4;de dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, rörande GeneralAssistansContorets indragning.
Friherre af Nordin j, Carl Johan:
SlatsUtskottet har tillstyrkt, att GeneralAssi - J . I 36 Den 12 Junii f. in. stancen skall upphöra Sr i832, samt att åt Styrelsen öfver Stockholms stad må öfvcrlemnas en summa af 100,000 R:dr, att under loppet af 10 är räntefritt begagnas till låneanstalt för de fattigare classerne i Stockholm.
Utskottet medgifver nödvändigheten af en Lombardinrättning, men -anser det icke vara Statens skyldighet att bekosta den.
Frågan delar sig efter min tanka i tvänne delar; den ena, om Lombard-rörelsen kan indragas, sedan den existerat i 60 år, utan att en annan inrättning sättes i dess ställe; den andra, om det kan åläggas Stockholms Stad att inrätta en sådan.
Utan tvekan anser jag mig kunna besvara båda frågorne med Nej.
Nödvändigheten af inrättningen ligger klart ådagalagd, då man af den bilagde tabellen finner, att lån till 5 R:dr $>ch derunder utgått för ett år till ett antal af 63,831.
I dessa låns mängd och. beloppens ringhet ligger beviset, att en Lombard-iurältning behöfves.
Jag tror för öfrigt, att om Ridderskapet och Adeln hade varit i tillfälle att taga kännedom om, huru låntagare af små summor blifva behandlade, då desse lån på privat hand erhållas, skulle ingen bestrida nödvändigheten af en sådan inrättning.
Det återstår således blott att redogöra för den andra frågan, eller om Stockholms
Stad kan åläggas att öfvertaga inrättningen.
Att sörja för de fattiges underhåll tillhör hvarje församling, och i det afseendet fullgör
Hufvudsta - den sina åligganden på ett hedrande sålt, men att den skulle bekosta en Discontinrättning på pant för de fattiga, torde vara att drifva saken något för långt, och då Stockholms Stad vägrade att ingå på Konungens Proposition i detta afseende, i anledning af i823 års Ständers beslut, föreser jag, att Staden nu äfven vägrar, att ingå på detta förslag, . enär den, ehuru 100,000 R:dr fingo begagnas, likväl årligen skulle vidkännas en förlust af 7,800 R:dr.
En reflexion torde dessutom tillåtas mig, att, då det ej undfallit Utskottet, att Assistancens upphörande menligt skulle inverka på Stockholms Stad, Utskottet likväl föreslagit att detta skulle blifva samtidigt med myntbestämningen; ty efter Utskottets förslag skall Assistancen upphöra i832, och efter ett annat Betänkande, om myntregleringen, som redan i Utskottet lärer vara färdigt till tryckning, har Utskottet för realisationen föreslagit samma tid.
Jag fruktar, att hos den mindre upplysta delen af Stockholms innevånare skail det missnöje, som uppkommer genom Assistancens upphörande, kastas på mvntbestämningen, och att den öfvertygelse skall blifva allmän, att det är realisationen, som verkar de menliga följder den mindre bemedlade delen af stadens innevånare vid denna tidepunkt få vidkännas.
Jag anhåller derföre om åter rem tes, och att StatsUtskottet måtte förlänga liden för Assistancens upphörande, så alt det ej måtte 38 Den 12 Junii f. m. inträffa på samma tid, som realisationen, i fall den bifalles, skall börjas.
Herr Cederschjöld3 Pehr Gustaf:
Jag tror lika med den sista talaren, att det skulle vara betänkligt, att indraga Assistancen i synnerhet vid den tid, då realisationen börjas; men jag tror visserligen att det borde tillkomma Stockholm, att sjelf underhålla en sådan inrättning; då det likväl kanhända icke låter sig göra inom den af Utskottet föreslagna tid, är det väl bäst att låta inrättningen fortfara till nästa Riksdag; så mycket heldre, som dess upplösning skulle vara förknippad med större kostnader, än dess underhållande, i anseende till de expectancelöner, som borde utgå vid inrättningens upplösning.
Men jag hemställer i händelse af återremiss, om man ej borde vidtaga några mått och steg för att i framtiden minska kostnaden af Verkets upplösning, nemligen att de tjenstemän, som hädanefter tillsättas, ej blifva försedde med fullmakter, eller erhålla hopp om expectancelöner, utan få det vilkor sig förelagdt, att lönen kommer att upphöra med Verkets upplösning.
I sådant fall blefve det kanske nödvändigt, alt fastställa större arfvoden; men det vore i alla fall en ren vinst för framtiden, då Verket skulle upplösas; ty jag hoppas att den tid måtte snart inträffa, då Stockholm åtager sig underhål - Den u
Ju ni i f. m, 39 let af en inrättning, hvaraf staden ensam har nytta.
Herr von Hartmansdorff_, August:
I sjelfva hufvudsaken skall jag ej yttra mig, utan blott upplysa, att den åtgärd, sorn Herr Cederschjöld önskat med Assistancen, att nemligen hela lönen icke måtte belasta Staten, i händelse af Verkets indragning, redan är vidtagen, och i närvarande ögonblick har StalsUtskottet också föreslagit, att åt de tjenstemän, som hädanefter tillsättas, blott en gratification måtte lemnäs, då Verket upplöses.
Herr Tham, TVolratli:
I likhet med Friherre af Nordin tror jag, att det icke kan åläggas Stockholm, att på egen bekostnad och med egen förlust inrätta en låneanstalt; men jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om det kan åläggas de öfrige delarne af Riket, att inrätta en sådan ensamt för Stockholm.
Det ena ä*1 lika orätt, som det andra.
Om Stockholm på Statens bekostnad skall hafva en sådan anstalt, så hemställer jag, om icke de öfrige stora Städer i Riket äfven borde hafva rättighet att pretendera, att Staten för dem skulle uppoffra något i detta afseende, och om icke förhållandet blefve likadant i landsorterna.
Om man vill bibehålla enheten, är Staten lika litet skyldig att hålla en sådan inrättning för Stockholm, sorn för an - Den 12 J u n i i f. m. dra städer och landet.
Jag kan ej frångå, alt tillstyrka verkställighet af det beslut, som Rikets Ständer' vid sista Riksdag fattade, då det vilkor icke kunnat uppfyllas, att förlusten på inrättningen ej skulle öfverstiga 3ooo R:dr.
Enär det nu visar sig, att den går till 7000 R:dr, bör beslutet gå i verkställighet.
Hvad åter tiden angår, har jag ej emot, att den förlänges till i834- Af samma skäl, som Ridderskapet och Adeln tog det beslut, att NumerLotteriets öde ej förrän i834 skulle vara bestämdt, tillstyrker jag, att återremiss af detta Utlåtande må beviljas, med tillägg, att upplösningen bör ske år 1834- Då kan ingen skuggbild tagas deraf, att den skedde samma år, sorn. realisationen.
De hafva ej med hvarandra något att göra.
Härmed vore ingen förlust för Staten, då jag finner att Statens förlust på expectancelönerne från i83a till i834, efter 1828 års stat, skulle vara ganska stor.
Den reglering, som sker, bör göras så, att ingen ny embetsman erhåller fullmagt, utan om någon afgår, som skall återbesättas, bör det ske med arfvode och utan någon rätt att erhålla lönen på indragningsstat.
Man bör emotse, att kumla vinna någon besparing i de utgifter, som gå till löningsstaten.
Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja återremissen, i fall den beviljas.
Jag' medgifver riktigheten af det yttrande den sista Ledamo - Den 12 Junii f. m. ten haft, nemligen att det icke med rättvisa kan åläggas det allmänna, att understödja de fattige, och att med samma skäl som Stockholm, äfven andra städer kunde pretendera biträde härtill; men härvid förekommer dock att denna Inrättning redan i 60 år har existerat, och att det ej är så lätt alt gå tillbaka, och sakna all anstalt i denna del, då man en längre tid haft en sådan.
Man bör för öfrigt vid alla förändringars vidtagande gå med försigtighet tillväga, men aldramest torde Rikets största
Stad förtjena denna uppmärksamhet.
Härförutan förekommer, att genom dess egenskap af Hufvudstad hitflyltar från Landsorterna en mängd främmande personer, hvilka sluteligen falla hufvudstadens Fattiginrättningar till last, utan att de rätteligen dithora, och många af desse, äfvensom flere icke inom Hufvudstaden ständigt boende, begagna Assistancen.
Att denna Stad har, framför Rikets öfrige Städer, behof af en Låneinrättning på pant, det torde lemnäs obestridd Hvad åter angar den frågan, alt tjenstemännen vid Assistancen endast skulle erhålla constitutorialer, så, om ej mitt minne missleder mig, har Utskottet redan anfört, att ett sådant stadgande är af 1823 års Ständer faltadt.
Jag förnyar min begäran om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till återremiss.
Herr Ribbingj Arwid:
Alla de talare, hvilka yttrat sig, äro öfverens om att an - 42 Den 12 Ju n i i f. m. se Assistancen som en barmlierlighets-inrättning.
Det vöre, att nu göra sig rigtigt förtjent af den beskyllning för orättvisa, sorn några Ledamöter påstått vara begången emot Götheborg, i frågä om underhåll för Garnizonens fattige, om man nu skulle gifva Stockholm, som redan fått så många fördelar, ett ytterligare bevis, att man vill fortfara att på de öfriges bekostnad gynna detta bortskämda barn.
Jag medgifver, att då ett sådant förhållande äger rum, att Stockholm blifvit bortskämdt genom för mycken välvilja, går det ej an att gå för häftigt till väga vid indragningen, men jag hemställer, om StatsUtskottet gjort det, då roan besinnar, att denna Stad under io är erhåller ett räntefritt lån för att underlätta anstalten.
Det gör på joårej mindre än 60,000 R:dr Banco, hvilket för en underordnad fattigvårds-anstalt är ett ansenligt anslag.
Det är af en värd talare, som för öfrigt delar de tänkesätt jag yttrat, medgifvit, att upplösningen kunde fördröjas på samma skäl, som Lotteriets, men derföre måtte ej samma skäl kunna ligga till grund, då detta gifven inkomst, men Assistancen medför en utgift, hvilket gör ett motsatt förhållande och gifver olika resultat.
Jag finner mig, om jag då skall inskränka mig till att åtnöjas med att bifalla det ansenliga anslaget, åtminstone böra låta dervid förblifva, och får anhålla om proposition till bifall å Den 12 J n n i i f. m. 43 StatsUtskottets redan nog genereusa utlåtande.
Herr Munck af RosensköldEberhard :
För min del anser jag så mycket obilligare, att Stockholm skall hafva någon utgift för i fråga varande inrättning, sorn Stockholm i alla fall derpå förlorar, genom lättheten att blifva af med, och få lån på tjufgods.
Emot mitt förslag att låta Assistaricen fortfara till nästa Riksdag, och att emedlertid icke utnämna några Embetsman med fullmagter, på det indragningen skulle kosta så mycket mindre, har blifvit erinradt, att denna utväg redan är vidtagen.
Jag får dock anmärka, att ju längre dermed fortfares, ju färre blifva de tjenstemän, som qvarstå med fullmagter och komma på indragningsstat; ty efter några år måste alla vara bortgångne, som voro till expectance-löner berättigade.
För öfrigt har en annan Ledamot uppgifvit, att upplösningen borde uppskjutas till år i834- Deremot får jag erinra, att då skulle nuvarande Ständer fatta ett beslut, som först skulle gå i verkställighet, sedan nästa Ständer sammankommit, och det lär väl ej gå an; ty efter min räkning skola nästa Ständer samlas inom i833 års slut.
Om det skulle vara någon förlust på de första åren af att indra - I 44 Den 12 J u n i i f. m. ga Assistancen i anseende till Embetsmännen, så hemställer jag, om man jemför den mångfaldigt större vinst, som några år efter uppkommer, då inrättningen, som årligen kostar r4,ooo R:dr, upphör, om icke det skall blifva behållning för Staten, enär skilnaden emellan en sednare och förr skeen-i de upplösning omöjligen kan gå till denna summa, i hvad utgifterne för tjenstemännen angår.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde Proposition till bifall af StatsUtskottets berörde Utlåtande.
Jag skulle hemställa, om vi icke kunde få återremiss.
Ridderskapet och Adeln har ju i j^lla fall sin rätt öppen, alt afslå eller antaga förslaget.
Nu kan man ej annat än afslå eller antaga Utlåtandet.
Då meningarne äro delade, och det är fråga örn modificationer, torde en återremiss vara lämpligast.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förn jade de af honom nyss é
Den 12 J u n i i f. in. 45 gjorde Propositioner, hvilka håda åter med Ja och Nej hesvarades.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardiej Jacob:
Då mig synes, att den största skilnad, som varit hos de personer, hvilka yttrat sig för eller emot Utlåtandet, endast legat uti tiden, hemställer jag, otn icke, till undvikande af votering, Herr Grefven och LandtMarskalken ville förnya sin Proposition till återremiss, då vi möjligen kunde förena oss derom, och en dyrbar tid besparas till andra vigtiga och angelägna föremål.
Herr von Heijnnej Georg:
Jag fruktar, att målet icke kan nu lämpeligen afgöras utan föregången återremiss.
Mig synes det vara häst, att, såsom Herr Cederschjöld föreslagit, uppskjuta AssistanceContoiets indragning intill nästa Riksdag, samt under tiden förse de Tjenstemän vid Verket, sorn antagas, endast med förordnande.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie förenade sig med Herr von Heijnne.
Ehvad heslutet må blifva angående Assistancen, tror jag ingenting vara förderfligare än ett uppskof till nästa Riksdag, och att låta Verket imedlertid stå på indragning, hvarigenom det hl ifver svårt att sammanhålla det, ty då man blott har tjenstemän för dagen, eller ett slags daglönare, hvilka ej hafva nå - 46
Den ii Jun i i f. m. gon utsigt till befordran, eller stadigvarande lön eller pension i framtiden; så kan man ej påräkna dugligt och pålitligt folk, utan Verket upplöser sig sjelft.
Jag önskar således, att beslutet nu mätte tagas; fastän jag såsom en af Verkets förmän anser mig ej böra tala i sjelfva hufvudfrågan, emedan man troligen skulle anse mig pjartisk, antingen jag yttrade mig för eller emot upplösningen.
Jag får i anledning af hvad de siste talarne yttrat blott den äran förklara, det min mening ej varit, att Rikets Ständer nu skulle besluta, att
Assistancen nödvändigt skulle upphöra vid nästa Riksdag eller år i833; utan blott att man skplle vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom nästkommande Ständer kunde sättas i tillfälle att besluta upplösningen med mindre kostnad; ty nu skulle den åtminstone de första åren kosta i3,ooo R:dr årligen.
Detta var orsaken, hvarföre jag önskade, att upplösningen icke nu skulle ske, utan möjlighet endast beredas åt nästkommande Sländer, att obehindradt fatta beslut i ämnet.
Jag får erinra, att förlusten på indragningen nu skulle göra omkring 4,000 R:dr, eller rättare 4,23a R:dr, utöfver hvad den skulle utgöra, om anstalten fortsattes.
A nyo upprepar jag min önskan att saken måtte afgöras, och om dertill fordras, att votering Deri 12 Junii f. m. 47 begäres; skall jag gerna göra denna tjenst åt formen, på det vi måtte komma till slut med målet.
Hans Excellehce Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, rörande GeneralAssistanceContorets indragning, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berprde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Sedan 41, 42> 4^ och 44 §§• * RiddarbusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan i eftermiddagen, och befunnos vid voteringens slut, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, 'röslerne hafva utfallit, som följer: Ja •— 47* Nej — 46.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och 48 Den 12 Ju nii f. m.
Landt Marskalken förklarade, alt StatsUtskotlets ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 Eftermiddagen.
Å nyo föredrogs och lades till Handlingarne StatsUtskottets den 23 sisth Maji under N:o 119 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid några af Utskottet förut meddeldte Belänkanden.
Föredrogos ånyo och biföllos följande från StatsUtskottet inkomne, och den \ dennes e. hi. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 120.
I anledning af gjorde Motioner, om eftergift af Kronans fordringar hos euskilte för Bytesbrister.
Af Den 13 Junii e. m. 49 Af den 3o sistlidne Maji: N:o i3i.
I fråga om tillåtelse för Ca, pitainen C. R. af Robsahm, att med 33^ procent få inlösa sin Borgensförbindelse för Kronofogden Karströms Uppbördsbrist.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den i3 sistlidne Maji under N:o 154» afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet Jagde, Utlåtande, angående öfverskotten å StatsVerkets
Inkomster samt dispositionerne derå.
Friherre Ridderstolpe, Fredrik, och Herr Nordenanckar, Gustaf, anhöllo, att detta Utlåtande måtte ytterligare blifva hvilande på bordet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då flera Ledamöter begärt, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande ytterligare måtte hvila på bordet, kunde sådant, enligt 4g §.