Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna deras önskan tillstyrkte jag så mycket hellre och kraftigare, som staden för de nödlidandes behof icke begärde det ringaste understöd, hvarken af Staten eller allmänheten, utan åtnöjde sig med det bidrag, som lemnades af länet, men synnerligast af Götheborgs stads innevånare, hvars gifmildhet för lättandet af nödlidande likars behof alltid utmärkt delta samhälle.
Som ytterligare skäl till bifall å Konungens nåd. propos. får jag nämna, att allt sedan 1790- talet har Kongelfs stad ägt rättighet att bryta sten och kalk på Kronans mark, men denna förmån är nu mera borttagen, till följd af Wettenskaps-academiens begäran.
— Jag tillstyrker bifall till den K. propostn, och anhåller att dessa upplysningar måtte få åtfölja till vederb.
Jag har ingenting alt invända mot bifall lill det förslag, sorn den K. proposm innehåller j men jag önskar att dervid måtte göras ett tillägg 68 Den 4 April. föranledt af den erfarenhet jag hade under Stats-secret.- embetets utöfning.
Då hade nemi.
Kongelfs innevånare tillåtit sig att taga sten från ruinerna af Bohus fästning!, för att användas såsom byggnadsmaterialier.
Deremot gjordes anmärkningar, och på grund af 1828 års författning mot åverkan pä fornlemningar blef sådant dem förbjudit.
På det ingen anledn. nu måtte gifvas vederbör, att förnya delta tilltag; så anser jag nödigt att uttryckligen mätte förklaras, det hvarken nyttjande- eller ägande-rätt till dessa tomter måtte staden tillerkännas, på det att ruinerna måtte sättas i säkerhet för slika tillgrepp, oaktadt arrendet för tomterna åt staden skänkes.
Hr Eden hjelm; I anledn. af hvad den siste talaren yttrat, får jag upplysa, alt dessa tomter icke äro på sjelfva fästningen, utan att fråga endast är om den lilla ängsbit, som går omkring densamma, och hela arrendet deraf går till ungefär 80 r:dr.
Hvad stenbrytningen från fästningen angår, har sådant icke heller mig veterligen skett efter förbudet deraf.
M:s den 1 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse, an'g:de sökt låneunderstöd för Söderhamns stad, till följd af den derstädes år 1835 inträffade eldsvåda, blef samma nåd. skrifvelse remitterad till Statsutskottet, Ånyo föredrogs K. M:s den I dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse, i anledn. af framstäldt förslag, att halfva tulluppbörden för inkommande utländska stenkol må lill understöd för Höganäs stenkolsverk anvisas.
Hr Hjerta, Lårs:
Jag utber mig att få beledsaga remissen af denna nåd. skrifvelse med några anmärkningar, hufvudsakligen med afseende på de omständigheter, under hvilka densamma tillkommit och blifvit öfverlemnad till R.
Enligt directionens för Höganäs stenkolsverk egna uppgifter, hade Ständerne redan i8ia skänkt detta verk den fördel, alt få till skänks 11 sk. "b:co af tullen å hvarje hit i Riket införd tunna utländska stenkol.
Detta fortfor till iSi5 års riskdag, då denna skänk utbyttes mot en annan, bestående i ett prsemium, af 6 sk. för hvarje tunna stenkol, sorn 111- Höganäs stenkolsgruva uppfordrades; och directionen uppgifver sjelf, att härigenom tillskyndades verket en årlig inkomst af i5,ooo r:dr.
År 1818 utbyttes åter denna skänk mot en annan förmån, eller att detta verk fick hela tullen å alla inkommande utländska stenkol, och detta räckte intill 1823, då Ständerne ändtligen insågo, att det låg något bakvändt deruti, alt oupphörligt gifva skänker uf Den 4 April.
Statens inkomster, och derföre ansågo sig hellre böra göra en uppoffring i elt för allt, samt utbytte denna sistnämnda fördel mot eftergiften af det gamla bolagets skuld till Staten, utgörande 200,000 r:dr b:co, utom upplupna räntor, hvari således äfven ligger en årlig present af 12,000 r:dr, motsvarande räntan å denna summa, utan att räkna capitalet, hvilket det nya bolaget kan sägas ännu fortfarande åtnjuta , endast mot det villkor, att det förband sig sätta verket i gång.
Jag vill nu icke ingå i bedömmande i hvad mera eller mindre mån en klok statshushållning talat för alla dessa skänker, helst det hörer tillen förfluten tid; men det visar sig i alla fall deraf klart, att i hela Sverige icke finnes någon fabriksinrättning eller enskild Corporation, sorn af Staten fått så ansenliga understöd till sin directa fördel, som detta bolag.
Det är efter sådana antecedentia, som
Höganäs bolag nu ytterligare framträder med anspråk, visserligen de största, sorn kunna framställas, såvida man svårligen kan utfinna en längre sträckt begäran i penningeväg, än att Ständerne skola rakt bortskänka till enskilda en del af Kronans egna intrader!
Man hade väl haft ett billigt skäl till den förmodan, att Konungens rådgifvare, som det enligt Reg.F. åligger att sjelfkrafde påminna om Rikets rätt och bästa, innan de missivera! ansökningen till Ständerna, skulle hafva dermed anställt den noggrannaste pröfning.
Det kan väl härvid invändas, att K. M. i detta ämne icke afgifvit en direct propos. till Ständerna, men Regeringen har likväl gifvit ett vitsord öfver inrättningen, hvarigenom den fällt ett förord för directionens önskan, ehuru Regeringen, om den velat, varit fullkomligen oförhindrad att afslå ansökningen om dess medverkan, så mycket mera, som Konungens rådgifvare, af hvilka de fleste sitta här på Riddarhuset, ganska väl känna, att en enskild motion blifvit väckt i samma ämne, och att en K. skrifvelse derom således varit fullkomligt öfverflödig, såvida icke ändamålet varit att gifva en ökad vigt åt ansökningen och dymedelst bidraga till dess framgång.
Det är då, — jag vågar säga det, — icke utan förundran, som man af den K. skrifvelsen finner, att den icke åtföljes af någon uppgift om stenkolsverkets ställning för de sednast förflutna åren, eller af något utdrag ur bolagets räkenskaper, som kunde tjena till ledning för sakens bedömmande hos R, St.
Denna förundran mäste ökas, nej, jag ber om ursägt, jag ville säga, att den stiger till en höjd, utöfver hvilken den ej kan ökas, när man erfar, att ieke ens någon, handling i dessa afseende!] blifvit till Regeringen sjelf ingifven, åtminstone efter hvad af skrifvelsen kan skönjas, och att icke en gång ett spår är att upptäcka i statsråds-prolocollet, att Konungens rådgifvare efterfrågat något sådant.
De hafva, efter hvad innehållet af iletta piot. gifvcr tillkänna, utan undersökning, utan att med elt ord sälta i fråga, huruvida en af enskilda 7° Den 4 April. personer begärd betydlig uppoffring af Sialens medel vore af beliofvet påkallad — helt simpelt ansett sökandernes begäran tillräcklig, och obesedt tillstyrkt dess öfverlemnande till Ständerna med det förord, som i skrifvelsen finnes att läsa.
Jag vill visserligen ej rubricera detta obetänkta förfarande hårdare, än det förtjena!’, ty jag tror icke, att man bör slösa med starka uttryck, och jag vet dessutom, huru ömtåliga många ledamöters öron inom detta Hus äro för alla sådana; men jag öfverlemna!’ till eder sjelfve, mine herrar, huruvida man för detta fall kan finna något lindrigare, än det som vid ett och annat tillfälle förut blifvit begagnadt, att Konungens rådgifvare kastat| detta ärende handlöst ifrån sig, eller omen sådan förebråelse någonsin varit mera rättvis.
Det hade dock icke varit så alldeles svårt för Styrelsen att finna en ledning för omdömet i denna fråga , då en af Höganäs directions egna ledamöter lemnat en sådan ganska tillförlitlig uti en sistlidet år utgifven brochure, som jag här har i min hand, och hvars titel är:
Några upplysningar rörande Skånska stenkolsverket af C. D. af Uhr.
Denna brochure åtföljdes af en tabell , innehållande förslag öfver verkets förvaltning från den !
18^5 till och med den 3i Dec. 1838.
Om jag nu i min bevisning följer en sådan af dijectionen sjelf utgifven tabell och derpå grundar min slutledning, så lärer väl åtminstone ingen kunna säga, att jag går orättvist eller för strängt tillväga emot bolaget.
Nu finner man, alt uti denna tabells debet summan af inbelalde adier går till 5.50,171 r;dr.
Detta är allt som finnes upptaget, såsom af det nya bolaget contant tillskjutet.
Härtill komma nu längre ned bolagets skulder, särskildt i45,i56 r.-dr; men deremot träffar man på andra sidan af tabellen betydliga tillgångar i fordringar, eontanter och oföryttrade lager, som directionen sjelf uppgifver till ett värde af ig3,io2 r:dr, således vida överskjutande skulderna, emedan icke mer än 37,972 r:dr deraf finnas uppförda för materialier och effecter, som tilläfventyrs tillhöra verkets drift.
Men jag vill icke räkna så noga med bolaget; jag vill vara långt frikostigare än Hr af
Uhr sjelf och afdraga en tredjedel af summan eller ungefär 65,000 r:dr för- ränte- eller andra förluster under väntan på försäljningen.
Då återstår likväl, i alla händelser, ostridig realisabel tillgång af i3o,6oo r:dr, som bör subtraheras från skulderna, så att af dessa endast återstå 53,ooo r:dr.
Detta belopp, lagdt till de, inbetalda actiernas, gör 310,171 r:dr och är således den summa, på hvilken actieägnrne i Höganäs hafva anspråk att kunna räkna en billig afkastning, om deras företag skall anses haia sig.
Att de också verkligen haft en sådan, det finner jag nedanför på samma tabell, hvarest det står fl yckt: ”a f”kastning” under i3Tss år, hvilken åter ingått och blifvit använd uti byggnader och nya ffabriksanläggningar, Den 4 April. 7« 367,i5o r:dr.
Denna summa, dividerad med årens antal i3t5j, gör 27,200 r:dr i årlig afkastning, som efter 6 proc. utgör räntan på 4^3,333 r:dr 16 sk., eller på r43,333 r:dr mera än det utlagda capitalet och skulden sammanräknade; ocii således har detta bolag i sjelfva verket ifrån den 1 Äng.
1825 haft i medeltal omkring 8^ proc. på capitalet.
Det är visserligen sannt, som bolaget säger: vi hafva icke falten skillings utdelning, vi hafva nedlagt alltsammans åter på verkets förbättring; men jag ser då på pag. 20 i brochuren och finner, att, med undantag af 32,025 r:dr för Engelska ingenieuren resor och undersökningskostnader m. m., som genom förändrad arbetsplan blifvit utan nytta, har allt det öfriga blifvit nedlagdt i jernvägsanläggning, ångmachiner, schaktsänkningar, lerfabriker, nya boningshus, vattenqvarn, lastbrygga, förbättringar å landtegendomar m. m., som omedelbart ökar capitalet, och jag frågar: om ägaren af en landtegendom har af densamma 8-| proc. afkastning, men lägger ned denna afkastning ständigt i nya förbättringar, som Öka egendomsvärdet, om han väl kan komma och säga, att detta är förloradt, och att han icke längre kan drifva egendomen?
Huru Hr af Uhr sjelf betraktar detta , synes också vidare, pag. 78, der det heter: ”Sedan nu alla h u f v 11 d s a k
I i g a kostnader i ”och för g r u f v e b y g g n a d e n samt fa b rike r n a b I i f— ”vit bestridda, och hela arbetsstyrkan hädanefter kan sys”selsättas med pr odu eliva föremål — är intet tvifvel ”alt bolaget skall småningom afbetala sina skulder, och derefter äfven kunna påräkna någon ersättning för sina här ”gjorda uppoffringar.”
Efter allt hvad jag förut haft äran framlägga ur denna Hr af Uhrs egen skrift, lärer det också icke vara något tvifvel, att den nu upplästa strofen ju kan antagas såsom fullkomligt sann, och att bolaget har att för framtiden påräkna en ännu större behållning; och likväl är det under sådana förhållanden, som bolaget framträder och begär, att Ständerne skola bortskänka hälften af tullintraden å inkommande utländska stenkol tili denna enskilda Corporation.
Jag undrar visserligen icke öfver bolaget i detta hänseende; det har sannerligen förut blifvit så påöst af Ständernes frikostighet, att den tanke naturligen måst uppstå, att, då det gått så bra hittills, försöka, om det icke vill gå lika bra än en gång, och erfarenheten visar, att det förhåller .sig i detta fall med corporations-intressenas anspråk ungefär såsom med bortskämda barns, att ju mera de få, dess mer vilja de hafva.
Men jag förundrar mig öfver Konungens rådgifvare, som, utan ringaste granskning, utan att sätta i fråga möjligheten af det förhållande jag nu baft äran ådagalägga, och hvilket så lätt kunnat inhemtas af den skrift, som utgifvits af en directionens ledamot, ändock på sätt och vis tillstyrkt denna ansökning.
Om SlatsUtsk. och Ständerne skulle antaga den princip, som nu blifvit förordad; så kunna, med fullkomligt lika mycket skäl, alla andra slags 7a Den 4 April. fabrikanter begära att till sitt understöd få en andel af tullen å införseln af utländska varor af samma sort som de tillverka: sålunda kunde t. ex. hvitbetssocker-fabrikanterne begära att få med af tullen på det socker, som införskrifves; klädes-fabrikanten likaledes af tullen å alla utländska yllevaror, bomulls-fabrikanten af tullen på bomullsväfnader o. s. v.; oell jag tror, att det icke skall finnas någon af Rikets tullintrader, till hvilka man icke på detta sätt'skulle blifva så lycklig att finna afnämare, allt under skäl, att hvar och en behöfde understöd för den näring han drifver.
Jag ber, att StatsUtsk. täcktes noggrannt öfverväga vigten af de anmärkningar, jag nu framställt, för praejudicatets skull, och eftersinna, huruvida icke tilläfventyrs en anleda, till anmärkning emot Konungens rådgifvare är att härleda från deras tillstyrkande i denna fråga, samt afstyrker för min del allt bifall till den ifrågavar. ansökningen.
Till remiss föredrogs K.
M:s den i dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse, i fråga om landtränlmästares befrielse från skyldigheten alt för remisslage erlägga bevillning.
Remisslaget utgör, såsom Ståndet väl känner, J- proc. å de penningesummor, som landi rnntmästarne afsända till Stats-contoret eller andra allmänna verk.
Detta aflöningssätt är, om jag så får uttrycka mig, ett trassel; ty man kan icke annorlunda, än genom granskning af räkenskaperna, utröna, huruvida remisslaget blifvit verkligt beräknadt eller ej.
I afseende på bevillnjs utgörande för denna inkomst har nu blifvit (öreslaget, att en del af remissläget, motsvarande skrifvarhjelp och skrifmaterialier, skulle vara befriad från bevillti., men återstoden beskattas.
Dertill fordras nya beräkningar.
Sådana svårigheter vore undanröjda, oin man, i stället för remisslaget, höjde landträntmäSlarnes löner med en viss summa, motsvarande t. ex. medeltalet af hvad det utgjort under 10 år.'
Jag önskar, att StatsUtsk. mätte taga i öfvervägande, huruvida ej denna utväg vore lämpligare, än den ifrågaställa.
Jag skulle visserligen vara benägen att biträda den sista värde talaren, om jag ej fruktade att StatsUtsk. skulle så inskränka ersättningen för remisslaget, att de så illa lönte landlräntmästarne skulle ännu mera komma till korta.
Jag tillstyrker derföre alt K.
M:s nåd. propos. måtte bifallas och anser mig böra meddela den upplysning, att Inndträntmästarnes löner i allmänhet äro så eländiga, att jag icke vet någon ca.sseur, åtminstone på de större handels-contoren i Götheborg, som är så illa lönt, som desse tjenstemän.
Gederström, Jacob: Såsom grundsats betraktad , Den 4 -April. tad, är Ur von Hartmansdorff? åsigt visserligen ganska riktig, alt I jenstemännen bora vara louie så, ali särskilda delar al' tjenslgöringen icke böra särskildt betalas; men' i afseende på närvar, fråga föiekominer, alt remisslaget är tillagdt landi räntmästnrne, nndei4 villkor att remissen sker i föreskrifven ordning oell ej lördröjes; ty om landträntmästaren dröjer med remissen endast några få dagar, förlorar lian remisslaget.
Jag anser derföre inrättningens bibehållande nyttigt, emedan derigenom förekommes alla de anmärkningar, förklaringar, med ett ord, all den skriftvexling, som i annat fall skulle blifva följden af försummelse med remisser.
A andra sidan kan jag likväl icke förbise den förlust landträntmästaren få vidkännas, derigenom alt ofta bänder, det utaf dem invexlade småsedlar casse ras i banken lif! förlust för landtränlmästarne och följiktligen till minskning af remisslage!.
På denna grund anser jag, all befrielse från erläggande af bevilln. för remisslage! bör beviljas.
Jag liar icke åsyftat alt förringa landlräutmästarnes löner; och jag är öfvertygad, att om ersättningen för remisslaget bestämdes till medeltalet af 10 års belopp, skulle all fara i detta hänseende vara undanröjd.
Finner SlatsUtsk. skäl att höja ersättningen derutöfver, liar jag ingenting deremot.
Men den af Frih.
Cederström yttrade sa (seri, atl någon särskild inkomst skulle behöfvas eller vara lämplig, för alt uppmuntra och påminna landlränlmäslarne alt i rätter lill afsända penningar, vare sig till Stats-cont. eller andra allmänna verk, nödgas jag bestrida; emedan landträntmästaren, så väl som hvar och en annan tjensteman, naturligtvis bör för ilen lön lian åtnjuter uppfylla sina skyldigheter, utan alt dertill uppmanas genom särskilda incasseringär för dagen.
Dessutom är det Inndsliöfdingens fel, om han ej efterser att influtna medel blifva af landträntmästaren afsända lill de verk, som böra dem erhålla.
Hr Frih. o. Landtm, föreslog remiss af denna nåd. skrifvelse till Bevilln.Utskottet.
Jag hemställer, om målet icke bör remitteras till Stats- och Bevilln Utsk;n; emedan det kommer att verka på statsreg leringen, i händelse landträntmäslarne skulle, i stället för remisslaget, erhålla ökade löner på stat.
I anledn. häraf beslöt R. o. Ad., att den nåd. skrifvelsen äfven skulle remitteras till SlatsIJtskottet.
Till Bevilln.Utskol tet remitterades K.
M:s den i dennes på bordet lagda nåd, skrifvelse ang:de eftergift af personella 5 II. io 74 Den 4 April. utskylder för afskedade till underhåll berättigade soldater och deras vederlikar under expectance-tiderj.
M:s den i dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse, ang:de frågan ota lindring uti den hemmans* ägarne i Jemtland åliggande roterings- och rustnings-sky 1- dighet.
Hr von Törne, Michael, uppläste följande:
Ingen provins inom fäderneslandet har varit så tryckt genom en bård rotering, som Jemtland.
Mig torde tillåtas alt göra en kort framställning af förhållandet med detta reg:te från äldre lider.
Det uppsattes af Konung Carl XI, under villkor att ej nyttjas till annan tjenstgöring an inom provinsen, men det commenderades redan i Konung Carl XII:s tid utom provinsen, och äfven sedermera, såsom 1741 uti Ryska och uti Pommerska kriget, samt åren 1788 och 1808 uti de dåvar.
Ryska krigen.
I sistnämnda krig led reg:tet betydliga förluster vid Wasa och Hörnefors.
Reg:tet undergick ingen ändring, förrän K.
M:s nåd. bref af den 2 Oct. 1806 anbefallde, att ny rotering skulle verkställas enligt samina grunder, som de, hvarefter liela det öfriga Sverige var roteradt.
Härpå följde dock ingen verkställighet.
År 180g gjorde R.
St. en tind. anhållan hos K.
M. om en fullständig plan till Jemtlands jemnare rotering, och 1818 förnvades samma und. begäran.
Den 21 Juli 1825 fallade K. M. nåd. beslut om en interims-reglering och anbefallde en roterings-commission inom länet att verkställa densamma efter då vid samma tillfälle stadfästade grunder.
Denna comtnission öfverenskora med rotehållare om jemkningsåtgärder under vissa år, som af K.
M. i nåder stadfästades år 1827.
Vid urtima riksdagen 1834 hafva både K. M. och R.
St. erkänt behofvet af en ny reglering för Jemtlands rotering; och 4°°o r;dr b:co under frenne års tid, räknadt från och med 18J6, tillsammans 12,000 r:dr b:co, äro anslagna såsom understöd för rust- och rotehållare i Jemtland, under det roterihgsverket uppgöres.
Dervid hafva dock af R.
St. blifvit fästade villkor af sådan beskaffenhet, att K.
M. dem icke bifallit, hvarföre dessa medel förblifvit obegagnade. —■
Kär man ihågkommer, ätt Jemtlands regrle från början icke varit annat än ett landtvärn, som icke lunde- commenderas utom lånegränsen; att den ersättning af 20 daler s. m., rotehållare erhöllo för hvarje sådan landtvärnist, svarade under Konung Carl XI:s tid emot 10 silfver-r:dr, hvarföre lunde köpas 10 tunnor korn; alt betalningen då var så förmånlig, att ägare funnos af helt hemman, som åtogo sig att hålla 6 till 7 soldater; att dessa 20 daler s. m. utgöra nu blott 6 r:dr 32 sk. bancosediar, hvarföre i Jemtland icke köpes en tunna korn: så lan man ej undgå finna, att en lin - Den 4 April.
75 dring i roteringen är af bchofvet högt påkallad.
— Huru litet elen nedsättning af 200 nian, som skett i regrtets numerär, svarar emot hvad som lätteligen erfordras, upplyses bäst af följande jemförelse!*:
När man beräknar ett medium för det öfriga Riket, hålles en soldat för ett taxeradt jord värde af 8,3.3g r:dr b:co; men i Jemtland hålles, efter den skedda nedsätlningen, en soldat för ett jordvärde of 1,278 r:dr b.*co.
Circa hvar rq:de mantalsskrifven karl är soldat, när ett medium tages för det öfriga Sverige; men hvar g:de mantalsskrifven karl är soldat uti Jemtland.
För eli jordvärde of 4>2^7 r:dr bc:o betalas uti stats;- bidrag i det öfriga Sverige 177 r:dr b:co, men för samma jordvärde erlägges i Jemtland 4^4 r:dr, i anseende till den stränga rust- och roterings-skyldigheten.
Att hemman i Jemtland icke äro för lågt taxerade upplyses af uppbuds-förteckningarna, som utvisa, alt under loppet af de sislförflutna to åren de hemman, som frivilligt blifvit försålda, blott öfverstiga taxeringsvärdet med 27 proc., och att uti de öfriga länen skilnaden i de flesta icke ar mindre.
K. Krigs- och Kammnr-colknas förslag till Jemtlands nya rotering innehåller i det närmaste samma resultat, som mitt till K.
M. ingifna und. förslag, ehuru beräkningsgrunderna aro något skiljaktiga, hvilket närmare utredes af hosföljande bilaga.
Som denna rotering icke kan jemföras med någon annan i Riket, uppstår intet prosjudicat för andra, om K.
M:s nåd. propos. bi fri I les.
Jag anser mig böra förnya min vid flera riksdagar på erfarenhet och local-kännedom grundade öfvertygelse, det Jemtländska folkets uppkomst eller undergång beror på, huru denna roteringsfråga afgöres; hvarföre det är af högsta vigt, alt behandlingen nu måtte blifva sådan, att någon verkställighet kan följa och rust-och rotehållare åtnjuta en billig lindring, hvarpå de väntat i 34 år.
Flera handlingar, som upplysa vissa detaljfrågor lager jag mig den friheten alt härjemte bifoga, och anhåller vördsamt att detta utlåt, måtte få åtfölja den K. proposln till Stats- och Ekon.Utskm, der frågan vid förra riksdagar blifvit handlagd.
Bilaga.
Sorn’ afvittringen i Jemtlands län nu så vida fortgått, att Kronans jord, med ganska få undantag, blifvit skiljd från enskildes, och hemmanen erhållit sin fullsulenbel, endera i jord eller genom förmedling, är jag i tillfälle att kunna fullgöra E. K.
M:s befallning i nåd. skrifvelse af den 5 Nov. i83i, och i und. föreslå de grunder för en ny rotering, som sy - 7g Den 4 April. nas vara påkallade af nödvändigheten, om detta läns rotehållare skola kunna äga en nödtorftig bergning.
Innan jag framlägger mitt nild. förslag, utbeder jag mig . E. K.
M:s nåd. tillstånd att få framställa en kort öfversigt af det hufvudsak ligaste, som angår Jemtlands rotering.
Under de flera tidskiften, då de begge landskapen Jemtland och Herjeådalen underkastades förändringar i öfvervälde, ömsom af Svenska och Danska Regell ler, var föisvarsverket, äfvensom öfriga styrelsen och deras allmänna ekonomi lika vacklande och tillfälligt, som sjelfva lagarna.
Det mesta var då tillfällets och ofta ögonblickets alster, sorn medförde oreda oell oftast motsägelse i sjelfva grunderna, ej sällan omöjlighet i verkställandet.
Huru dylikt osammanhang ej allenast hindrat landels och näringarnas uppkomst, Utan ock merendels tillintetgjort det nyttiga, sorn stundom kunnat börjas, är för klart, för att annorlunda än blott i allmänhet nämnas.
En i sakens natur äfven liggande tillfällig följd af så obestämda författningars oftare användning, är dessutom ett slags villrådighet vid öfverläggning om, och antagande af förekommande förslag, hvartill mängden blifvit vand, om icke nästan tvungen, sorn omsider ingått i sjelfva folklynnet, samt nu mera utgör deraf ett bland de mest synbara drag.
Sedan den tid, då hvarje vapenför karl vid åkommen fejd var fäderneslandets sjelfskrifne försvarare, hafva, under Svenska oell Danska styrelserna, militär-inrätlningarne härstädes efter hand blifvit jemkade till någorlunda likhet med hvad i nämnda Rikens öfriga provinser varit antaget, med förbindelse för en hvar till några års krigstjenst, hvarunder han likväl i fredstid alltid ägde frihet idka jordbruk och amira näringsfång, samt efter bestämda tidens förlopp ansågs för alltid entledigad.