Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet täcktes lemna mig tillstånd antingen att, sedan detta kostnadsförslag blifvit med största skyndsamhet ntarbetadt, få inlemna detsamma direkte till StatsUtsk., eller, om det skulle synas olämpligt att till Utsk. remitterades handlingar, af hvilka Ståndet icke fått del, att jag då, ehuru motions-tiden redan tilländagått, måtte få inlemna detta förslag jemte öfriga till saken hörande handlingar.
Jag anhåller att denna min alternativa hemställan måtte vinna bifall, samt motionen blifva till StatsUtsk. remitterad.
Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh., upläste följande motion:
Under nästlidne Riksdag väcktes så väl af dåvarande Biskop Holmström som af mig en motion derom, att, enär vid löneregleringen för Lärarne vid Elementarläroverken de 15 T:r spannemål, som genom enskild donation blifvit anslagna såsom lön till den Lector vid Strengnäs Elementarläroverk, hvilken hade sig vården om Strengnäs Domkyrkas Bibliothek sig updragen, blefvo desse 15 T:r spannmål inberäknade i Lectorslönen, hvarigenom bemälde Lector gick i mistning af de för annat ändamål afsedde, utaf enskild person anslagne löneförmåner, R.
St:r måtte till merbemälde
Lector anslå en årlig lönefyllnadssumma af 100 till 200R:drb:ko.
Denna motion var ställd i sammanhang med en annan om anslag lill materielen vid Strengnäs Elementarläroverk.
Denne sednare motion besvarade StatsUtsk. uti utlåt.
J\i 89 mom. 20, men å den 17fi Den 28 December e. m. förstnämnde motionen, ehuru i samma mom. omnämnd, afgaf Utsk. icke något utlät.
Då emedlertid enahanda missförhållande, som i förstberörde motion antydes, ännu till alla delar qvarstår, får jag härigenom vördsamt förnya min förutnämnde framställning, samt härvid närmare omförmäla några omständigheter, som torde ovedersägligen tala för det påpekade missförhållandets afhjelpande.
På 1770-talet inrättades vid Strengnäs Gymnasium eri Medicinsk lection, hvartill derjemte hörde vården af Domkyrkans- Bibliothek af omkring 2,000 vohlmer.
För dessa befattningar anslogos 30 T:r Spannmål, deraf hälften bestämdes såsom lön för Lectorn och andra hälften ansågs såsom arfvode för nämnde Bibliotheks vårdande.
Några år sednare inrättades, genom donation af Biskop Serenius, en naturalhistorisk lection med penningelön, hvilken dock befanns otillräcklig, hvadan i början af 1790-talet dessa begge lectioner förenades.
Enligt 1849 års öfvergångsslat upgår visserligen ifrågavar:de Lectorslön till 600 R:dr i likhet med de Gymnasii-Lärares, hvilka icke äro ledamöter af Stiftets Consistorium; men vid den lönereglering, då nämnde öfvergångsslat bestämdes, togs aldeles icke i betraktande, att ena hälften af donationen, eller förutnämnde 15 T:r spannmål, tillhörde icke Lector s-lönen, utan voro anslagne såsom arfvode för vården af Domkyrkans Bibliolhek.
Genom inberäkning af äfven sistberörde 15 T:r spannmål i Lectors-lönen, har således de medel, som af enskild person blifvit anslagne för ett visst afsedt ändamål, blifvit derifrån ryckte, utan någon motsvarande ersättning.
När härtill lägges: att Läraren i Naturalhistoria, förutom vården af Domkyrkans Bibliolhek tillika med stort ansvar och på det mest tillfredsställande sätt vårdar Elementar-Läroverkets Bibliothek, upgående till omkring 11,000 vohlmer, äfvensom Läroverkets alla öfriga dyrbara och värderika Naturhistoriska, Numismatiska och Ethnografiska samlingar utan den aldra ringaste ersättning, att Läraren i Naturalhistoria, oaktadt denna vetenskap i likhet med de öfrige ingår i undervisningen, likväl icke räknar jemte öfrige Lectorer vid läroverket tour och befordringsrätt till högre löneförmåner, så förenas med orättvisan af de 15 tunnorne spanmåls mistning, tillika obilligheten att icke åtnjuta den ringaste ersättning för den tidsödande och ansvarsfulla befattningen såsom vårdare af Elementar-Läroverkels Bibliolhek och samlingar.
Det är på grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, och hvilka förhållanden redan vid nästl.
Riksdag blefvo af Läroverkets dåvarande Ephorus vitsordade, som jag härmed vågar vördsamt föreslå, det R.
St:r måtte, och sådant med all rättvisa och billighet öfverensstämmande, till Läraren i Naturalhistoria vid Strengnäs Elementarläroverk, såsom arfvode för vården af samt ansvaret för Domkyrkans samt Läroverkets Bibliothek och betydliga naturhistoriska m. fl. samlingar, anslå å stat en årlig lönefyllnadssumma af 200 R:dr b:ko, eller att åtminstone en ersättning å stat måtte honom beredas för mistade 15 T:r spannmål med ungefärligen deremot svarande värde af 100 R:dr b:ko.'
Hr Den 28 December e. m. 177 Hr Ribbing, Arvid, upläste en sålydande motion:
Den bättre delen at Tidningspressen, som med sin upmärksarahet följer Konungens och Ständernas bemödande för samhällets bästa, har nyligen låtit oss vela att en Engelsk tidning (The Times) behjertat vår beklagansvärda ställning i afseende på omåttlig tillverkning och förtäring af bränvin och omnämnt huru äfven Britterna i fordna dagar lidit af samma onda och att hög beskattning allena, icke varit tillräcklig för det ondas afhjelpande.
Likasom det i England medgifves att Fader Mathew uträttat mycket för nykterheten, så medgifves här, att nykterhetsvännerne ock gjort något, men det anses nödvändigt att hand i hand .med dera måste gå bemödanden ej mindre att förminska rusdrycken, än alt väcka landtbrukarens omtanka att bättre använda jorden och dess produkter.
Om det nu funnes något jordens alster, som vore lika säkert vinstgifvande att odla, som, före potaternes sjukdom, desse voro:
Om det funnes någon frabrikation, som, utan behof af förlag, lemnade sine idkare lika mycken behållning, som bränvinsbräuningen, men som vore af varaktigare beskaffenhet; som beredde utväg att erhålla icke blott en, utan flere oeh bättre, kanske derföre snart begärligare drycker än bränvinet; som lemnade ett bättre affall till boskapens utfodring än dranken; som innebure en binäring åt såväl den större, som mindre jordbrukaren och sysselsättning inom hus under svårare väder och årstid åt äfven de mindre arbetsföre af barn och husfolk; som åt Staten besparade utgifter i st. f. att, så som bränvinet tillskynda sådane; om det funnes en dylik näring, som dertill vore försökt och god befunnen, icke allenast inom flere Europeiska stater, utan inom sådane af dem, som med vår har likartadt klimat och jordmån, då vore det i sanning orätt att icke göra detta jordens alster och denna fabrikation allmänt kända.
Vid Östgötha Kongl. Hushålls'Sällskaps sammanträde innevar:de år den 28 Januari, har man redogjort för odlingen inom Länet af bvileller sockerbetor; hurusom tunnlandet afkastat från 100 till 160 T:r sådana betor eller rofvor, och hvarje T:a vid anställde försök gifvit 3 k:r 42-gradigt söt sirap fullt jemförlig! med annan eller rörsockersirap: hurusom, efter beräkning af blott 6 sk. geller 1 R:dr kannan, hvarje T:a lemnat en afkomst sirap i värde af 3 R:dr, ehuru blott saften af sockerrofvans inre delar blifvit utprässad och allt det öfriga lemnats till boskapsfoder och således kan antagas hafva fullt ersatt allt arbete och kostnad till sirapskokningen.
Om nu således en landtman, såsom vidare i berättelsen omförmäles, med blott ett vanligt kokkärl och ett rifjern lill redskap, med egna barn och husfolk till arbetare, för åstadkommande af denna sirap, har af hvarje Tunnland jord, som han användt till hvitbets-odling, 300 till 480
R:dr, så torde potatis-odling och bränvinsbränning, i vanliga fall icke lemnat högre afkomst, oberäknad! boskapsskötselns och åkerbrukets vinst på den bättre utfordriugen än med drank.
Om förenämnde af trovärdiga män lemnade och besannade upgifter anses riktiga, så skulle det nu vara lemligen långt kommet 2 H. 12 178 Den 28 December e. m. med bevisningen a( den enskildtes fördel att odla hvilbetor och deraf bereda sirap; men som tillverkningen är säljbarare i form af socker än af sirap så måste mindre sockersjuderier, till åstadkommande åtminstone af råsocker, inråttas, om näringen skall få en fast, icke allenast på husbehof utan äfven på försäljning grundad utsigt till fortkomst.
I Sverige införes och förbrukas minst 26 mill:r fä socker årligen, och om hälften eller än mera, såsom troligt är, kunde ersättas eller besparas genom förenämnde inhemska näring, så synes saken förtjena stor npmärksamhet bade för jordbruket och för Statshushållningen.
År 1850 förbrukade Frankrike 120 milhr
U rått socker,deraf 60 inbrS hvitbetssocker.
Belgien 14 » » 7 » » Österrike 40 » » 8 » » öfrige Tyskland 88 » » 40 » » och Ryssland 85 » » 35 » » och efter 1850 har hvitbetssocker-lillverkningen än ytterligare tilltagit så att den mångenstädes utgör, efter hvad i tryckta skrifter npgifves f af hela förbrukningen.
I Ryssland lärer näringen hafva att tacka Styrelsens kraftiga upmnnlran för sin fortkomst.
Äfven i Sverige odlades för några år sedan, hvilbetor på Landlbruks-Akademiens experimentalfält, men dervid stadnade det.
Hvitbetsfrön har i sednare år derifrån blifvit utdelade till Hushållnings-Sällskaperne; men fortsatt och större upmuntran torde behöfvas.
Att skattefrihet och lån emot säkerhet med låg ränta lemnäs den eller dem, som inrätta mindre råsocker-sjudelier för hvitbetssocker, i de landsorter, der hvilbetsodlingen företrädesvis kan ega rum: att lånen lemnäs på 10 år och bestämmas till f :delar af anläggningskostnaden, och att såväl härför, som för upmunlran af hvilbetsodling och sockertillverkning i öfrigt på sätt Regeringen efter Landtbruks-Akademiens hörande finner för godt, afsättes och anslås vissa summor: lill lån i ett för allt 300,000 R:dr och till upmuntran i öfrigt 10,000 R:dr årligen, intill nästa Riksdag alt i mohn af behofvet användas.
Måhända tycker man, alt de föreslagne summorna äro stora, roen de äro små i jemförelse med fordringarne, exempelvis till 3:dje och 4:de hufvudlitlarne och i jemförelse till den näringsvigt, åkerbrukets, som vore i fråga att främja och som hehöfde något i st. f. den snart, det Gud gifve, fallande omåttliga bränvinsbränningen.
Dessutom är den största summan ett blott lån och alltsammans, om jag rätt förstår saken, en utgift, som snart betalar sig och återgäldar Fäderneslandet förlags- och upmuntringskostnaden.
En utländning anlägger nu i Skåne tillika med några dervarande större possessionater en fabrik för hvitbetssocker i stort, eller för flere hundrade Den 28 December e. m. 179 tusen Riksdaler, sedan de dertill begärt, och såsom mig är berättadt, erhållit ett androm icke hinderlig! privilegium exclusivum, och jag Önskar deråt all framgång, blott att landets egne och mindre bemedlade barn också må komma i erfarenhet och åtnjutande af de välgerningar, som en stigande luplysning och kultur i ekonomiskt hänseende, erbjuda.
Uti K. M:s nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof har, i fråga om lönereglering för Lands-staten, Vaktrnäsiarenas antal vid Jönköpings Kontor och Kansli blifvit förminskadtjifrån 3, som de nu äro, till endast 2, i likhet med vid de andra länen utom Stockholms, der man ansett andra förhållanden fordra både högre löner och arfvode för en extra Vaktmästare.
Jönköping är en centralpunkt; der komma och gå ej mindre än 80 och 90 poster i hvarje vecka; uppassningen och budskickningar der äro vida trägnare och flera än å något annat ställe; och härförutan måste ofta en Vaktmästare resa ner till länets södra gräns för att der emottaga och till gränsen af Östergöthland transportera penninge-remisser, lysnings-sedlar och andra handlingar, som skickas ifrån Blekinge, Malmö, Christianstads, Halmstads och Wexiö
Län till Embetsverken i Stockholm.
De 3:ne Vaktmästare, sorn nu finnas, äro fullt sysselsatte med uppassningen vid Kontor, Kansli och Ränteri, hvarföre jag vördsamt anhåller att deras antal icke måtte förminskas.
Hr Reutersvärd, Pehr Adam, upläste följande motion:
Jag upträder högst ogerna när det är fråga om att yrka Statsanslag; men som denna motion är af vigt för dem den rörer, hvilka icke hafva representationsrätt inom Riksförsamlingen, och den är stödd på rättvisa och billighet; så upmanas jag af vänskap för fordna kamrater, att framställa nedanstående till R.
St:s behjertande.
M. hafva, — kanhända för sent att kunna intagas i den nåd. proposm om Statsverkets tillstånd och behof, — Krigs-Colhii tjenstemän af 2:dra och 3:dje lönegraderna d. v. s. Kontors och Kanslicheferne, samt kammarförförvandter, Revisorer m. fl. anhållit om löneförhöjning med 200 R:dr för hvardera Ijensten, från och med nästkommande år.
Denna underd. anhållan grundas derpå, att Krigs-Colbm genom den reorganisation af verket, som inträdde med år 1850, fått en högst betydlig tillökning i göromål medelst öfverflyltningen från Stalskont. af samtlige 4:de Hufvudtitelns statsanslag, utan att Colini aflöningsstat blifvit förhöjd; äfvensom att förbudet för Colhii tjenstemän, att innehafva publik tjenst utom verket, ofördelaktigt inverkat på tjenstemännens ekonomiska ställning; att aflöningarne inora Stats 12* - 180 Den 28 December e. m. kont. för ifrågavande tjenstegrader blifvit ad interim bestämde till det högre belopp, hvarpå Colini Ijenstemän nu väckt anspråk, och att i de underd. förslagen till reorganisation af Kammar-Colhm och KampjarRm, hemställanden skett i likartad syftning; och slutligen, att så väl Colini räkenskaper, som de årliga arbetsredogörelserna visa, att Krigs-Colhm har större penningeförvaltning i detalj, och flera göromål än något annat embetsverk.
Uti häröfver afgifvet utlåt, har Krigs-Colhm på allt sätt understöd! ansökningen, i hvad angår behof vet af löneförhöjning, men hvad beträffar liden för lönetillökningens fastställelse, har Colhm ansett det böra bero af skeende definitif reglering af Kammar-Colkii, Statskont:s och KammarRms nya aflöningsstater.
Som emedlertid, genom den redan skedda öfverflyttningen af 4:de Hufvudtitelns alla anslag till Krigs-Colhm, en del tjenstemän i detta embetsverk blifvit betungade med en mängd göromål icke tillhörande deras förra befattningar, samt 2:dra och 3:dje gradernes tjenstemän i allmänhet med afseende på de nya tjensteförhållanderne, äro svagt aflönade, ehuru arbetet måste utan rast fortgå; desse tjenstemän jemväl blifvit betagne förmånen att, såsom tillförene, innehafva tjenster i flera embetsverk, så synes det mig, att R.
St. ega de mest giltiga skäl att icke upskjuta med att lemna erforderligt lönefyllnadsanslag; äfvensom det skulle vara orättvist, att sedan R.
St., oaktadt definitif reglering af Statskont. icke skett, åt tjenstemännen i det embetsverket, hvilket fått minskade göromål hafva lemnat medel till förhöjda löner, •— Krigs-Colbii tjenstemän deremot, hvilka fått tillökade göromål, äro i saknad af jemngoda löneförmåner.
Så vidt jag varit i tillfälle inhemta, kan det lönefyllnadsanslag af statsmedel, hvilket Krigs-Colhm ansett erforderligt, nemi. 4,600 R:dr, minskas genom raedeltillgångar inom verket; men skulle detta icke kunna ske, torde R.
St. likväl icke böra upskjuta med att anslå behöflige medel, om icke annorlunda, så, och tills vidare, af de besparingar, hvilka å 4:de hufvudtiteln årligen upkomma, till icke ringa del genom Colhii tjenstemäns nitiska medverkan.
Fördelarne af hela 4:de Hufvudtitelns öfverflyttning till KrigsColhii förvaltning äro i sanning så stora, att de fullkomligt upväga jemte mycket annat, äfven den föga betydande utgiften, som skulle blifva en följd af beviljandet af ifrågavande lönefyllnadsanslag.
Jag anhåller vördsamt om remiss häraf till StatsUtsk.
Chefen för en större embetsmannacorps har lill en annan här uppe afskickat en motion, som råkat att komma först sedan denne sednare redan härifrån afrest, och som jag blifvit anmodad att densamma öfverlemna, men icke kunnat upfylla denna begäran, och dessutom i allo godkänner motionens innehåll, anhåller jag att få såsom min egen upläsa densamma:
Då K. M:s förnyade Nådiga Militiae-Boställsordning af d. 23 Juni 1836 uti 35 § bjuder, att ”Boställs-Innehafvare bör med om Ben 28 December é. m. 181 sorg häfda åkerjorden samt genom ändamålsenlig behandling och skötsel deraf, hvartill hörer lag-gild dikning söka bereda densamma till högsta fruktbarhet och afkastning”, och då alla kunniga åkerbrukare nu äro öfverens om att så kallad grunddikning, eller åkerjordens genomskärande på lämpliga afstånd med täckta diken, är ett oeftergiflig! villkor för åkrens försättande i full bördighet, så borde rätteligen hvarje innehafera. af boställe, för att fullgöra hvad ofvan åberopade författning föreskrifver, s\5, fort ske kan tilljägabr, i,?g;r ändamåTseidig’gnmd-dikning.
Men då erfarenheten visat, att kostnaden för ett åkerfällls förseende med tillräckligt antal Ctökir—' rördiken upgår till 50 å 75 R:dr R:gs för hvart T:land och då ingen förståndig boställsinnehafvare kan våga, att nedlägga en så betydlig kostnad på Kronans jord, enär han ieke kan beräkna, att under sin ofta korta, alltid obestämda besinningstid få det nedlagda kapitalet åter genom ökad afkastning, sä blir följden deraf ali Kronans lill Boställen uplåtna hemman komma att framdeles, då grumddikning blir mera allmän, stå efter alla andra hemman i bördighet ' och afkastning.
Med anledn. af delta för boställena menliga förhållande och till afhjelpande deraf, får jag vördsamt föreslå, att R.
H. St. ville hos K.
M. anhålla om utfärdande af en förordning i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. kungörelse af d. 4:de
Maj 1827 om fördelning af Landtmäleri-kostnader vid Boställen, 3:dje §, hvilken förordning skulle bestämma: att då Boställe tillhörande Militiae- Civil- eller Ecklesiaslik-Staterne blifvit, sedan "■.epnd-dikning der pröfvats vara af gagn otti innéhätväfne förklarat sig vilja den' aflägga efter upgjord plan af behörig agronom, försedt med täckta tegel-hfrai, eller stendiken, skall den verkliga kostnaden derför fördelas till godtgö-\ rande på tjugu (20) år med 2‘0 om året, räknadt från och med ' det år, under hvilket hvart gärde eller omloppsskifte efter arbetets fullbordande först blifvit besådt.
Beloppet af denna kostnad, serskilt för hvart gärde, skall bestämmas vid mililiseboställen genom Regements-chefen eller af honom utsedt sakkunnigt Regementsombud och vid öfrige Boställen af Landshöfdingen eller ombud samt 2:ne genom ortens Hushållssällskap, eller dess förvaltnings-Utskott dertill utsedde sakkunnige män, hvilka under arbetstiden tillse, att detsamma blir behörigen verkställdt samt afsyna anläggningen då den är färdig, alli med ansvar af vederbörande Chefsexpeditioner eller LandshöfdingeEmbete, att icke något härutinnan försummas..
Blifver bostället sedan afträdt inom 20 år från ofvannämnda tid räknadt, åge då afträdare, som kostnaden förskjutit, att af efterträdare erhålla ersättning för sitt förskott med ^'0 af hela kostnaden för hvart och ett af de till antalet tjugu återstående åren.
Om en sådan
Nådig förordning blir utfärdad, kommer troligtvis nu varande Boställs-innehafvare att ofördröjligen företaga jordens förbättring genom grund-dikning, för att binna dragaiördtd^aT^léiTiÖliikade afkastningeol
En stor vinst för landet skulle otvifvelaktigt ctefigenom upkomma, direkt genom ökad produktion, hvilken kan antagas“)illw 10 å 20 proc. på medelmåttig jord och indirekt derigenom, att de mindre hemmansägare, som äro bosatte i Boställenas grannskap skulle 182 Den 28 December e. nr. skynda att göra efter, livad de med egna ögon sett vara nyttigt och vinstgifvande, likasom de hittills gjort med odling af fodervexter - och andra sednare tiders förbättringar i åkerbruket.
Uplästes en af Hr Löwenhjelm, Gustaf Samuel, inlemnad sålydande motiori.r^'"
Bland ,d<t'många frågor ronde TEA eme n fa rlå ro vedk fcYfi-wjfla nd e, ~ hyiWsrsfg slutliga reglering med längtan emotses, är den, sorn angår löneregleringen för lärarne en bland de. vigligaste.
Utan att här ingå uti alla de särskilda delar af detta ämne, hvaruti en förändring af det nu tillsvidare gällande vare önskvärd, anhåller jag att få fästa Högh R. o. Ad:s upmärksamhet på det tillbakasättande, för hvilket en del af de vid Elementarläroverken anställde lärarne äro föremål.
Genom den under d. 6 Juli 1849 nådigst fastställda, ännu gällande öfvergångsstat för Elementar-läroverken är vid Gymnasierna, utom ett visst antal lärare med uti Staten icke bestämd tjenstgöringsskyldighet, men med en småningom från 600 R:dr till 1500 el. 2000 och derutöfver småningom vexande aflöning, derjemte ett antal lärare vid hvarje
Gymnasium uptagne med bestämda undervisningsämnen och med likaledes för hvarje bestämd lön.
Dessa sednare äro vid de flesta Gymnasier: 1 lärare i lefvande språk med 600 R:dr, 1 lärare i naturvetenskap med 600 R:dr (enl. 1849 års stal var lönen. -Ybil Thiir, men tTfrTÖije tft 7r. %i:s -imöeidi.-hemställan såsTi.
Riksdag blef den i början af 1852 förhöjd till nämnde ^/tfelopp), 1 lärare i Gymnastik med 150 ä 180 R:dr samt 1 lärare i Musik med 120 ä 220 R:dr.
En följd häraf är, att, då lärare y i öfriga språk och vetenskaper sinsemellan fortgå i lönetur, lärarne i lefvande språk och naturvetenskap äro alltjemnt fästade vid den för de vetenskapligt bildade lärarne lägsta lönegraden, utan utsigt till löneförbättring, äfven efter den längsta och trägnaste tjenstgöring.
Att bestämda och ringare arfvoden äro anslagna åt lärarne i Gymnastik och Musik, har sin naturliga förklaring och giltighet deruti, alt dessa ämnen endast äro föremål för öfning, ej för studier, samt i den ringare upoffring af arbete och tid som lärarne deri få vidkännas.
Bien att lärarne i lefvande språk och naturvetenskap ej skola erhålla samma förmåner som de öfrige lärarne, synes vara lika obilligt som oklokt.
Ty följden häraf blir: svårighet att i dessa ämnen erhålla skicklige lärare i anseende till den ringa upmuntran de åtnjuta; känsla af otrefnad i arbetet för lärarne sjelfvc, som ej kunna känna sig så fästade vid läroverket, som de borde; samt tillbakasättande af och missaktning för sjelfva de moderna läroämnena både hos de öfriga lärarne och hos ungdomen ■— olägenheter, hvilka iiu-tttrttesfrr- ^iWiftbarai-e, som de från ett eller flera gamla språk dispenserade lärjungarne, företrädesvis i de nämnde ämnena, .JlÖFafå sin ersättning, y* Sjelf anstäld såsom lärare i lefvande språk vid ett läroverk, der åtminstone desse fått full rättvisa sig tillerkänd, har jag icke i Len 28 D e c ernber e. m. 183 min personliga ställning haft anledn. till dessa anmärkmr, utan allenast i min öfvertygelse, att den skillnad, som i den för de öfrige läroverken fastställda öfvergångsstaten updrogs emellan de lefvande språken och naturvetenskapen å ena sidan och de öfrige läroämnen å den andra, är obillig och skadlig.
På grund af det anförda vågar jag således vördsamt hemställa : att R.
M. göra underd. anhållan derom, alt den inskränkning till lägsta lönegraden, som f. n. drabbar lärarne i lefvande språk och naturvetenskap vid Elementarläroverken, måtte nphöra, samt dessa få fortgå i lönetur lika med de öfriga lärarne vid det läroverk, der de äro anställde.
Då häremot torde invändas, att de Gymnasiilärare, som f. n. åtnjuta lönetur, i de konsistoriel^ göromålen hafva en tillökning i åligganden utöfver lärarekallet, hvilken klöfver en tillökning i löneförmåner, får jag tillika föreslå: alt såsom villkor för åtnjutande af den här föreslagna löneturen lärare i lefvande språk och naturvetenskap mätte åläggas ett så mycket större antal lärotimmar (antingen inom gymnasiiafdelningen eller skolafdelningen) än de öfrige Gymnasiilärarne, som kan anses motsvara de konsistoriel^ göromålen; samt slutligen och i sammanhang härmed: att det dock må stå hvarje redan anställd lärare i lefvande språk eller naturvetenskap fritt, att sjelf välja, antingen han med bibehållande af sin nuvarande lönegrad oförändrad, vill undgå de ökade åligganden, som uti sistnämnde mora. stadgas, eller om han emot åtagandet af dessa vill komma i åtnjutande af lönetur.
Om remiss af denna motion till Allm.
Besv. o. Ekon.Ulsk. anhålles.
Besv- o. Ekon.Ulsk. Anmäldes och lades på bordet LagUtsk:s Mern. JV? 1, i anledn. af väckt motion, ang:de revision af lagarne om edgång.
Lagerbjelke Gust.:
Vid början af detta plenum beslöt R. o. Ad. att de på f. m. väckta motioner i jernvägsfrågan skulle upskjutås till det första i nästa vecka inträffande plenum, med anledn. hvaraf jag tager mig friheten anhålla, att R. o. Ad. äfven i afseende å den under nu pågående aftonplenum väckta motion ang;de jernvägsanläggning måtte fatta enahanda beslut. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 7 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. 184 Den 2&
Thorsdagen den 29 December 1853.
Justerades ett prot.utdr. för d. 28 dennes e. m.