Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gästgifvare och de skjutsande, förlorar på den förhöjda skjutslegan i mer än ett afseende; 1:0 derigenom att alla Erobetg- och Tjenstemän såsom Domare, Kronobetjent®, Läkare rn* m. hvilka af allmogen anlitas eller för dess skull färdas, måste betalas efter den dryga skjutslegan, som i en betydlig mån förhöjer den kostnad som jordbrukaren åt dessa så ofta är tvungen att erlägga. 2:0
Derigenom att resandes antal minskats och med detsamma fös*» 762 Den 24 Februarii, tjensten för de skjutsande, hvilka jag under mina resor sjelf hört göra denna klagande slut. satts: att det är den håga Jkjutsen man har att Jkylla derföre att icke sä marga resa nu mer och att samma orsak vållat uppfinningen af Ångfartyg och begagnandet a] dem; och 3:0 derigenom att man under en hög skjutslega söker göra resan så litet kostsam som möjligt, men på de arma häfikreaturens räkning såmedelst, att vanligen flera personer på ett tungt åkedon med mycket saker, förena sig till en och samma resa , begagnande så få hästar ske kan.
Staten eller rättare StatsCassan förlorar i synnerhet derigenom ganska kännbart, i afseende på de många och dryga resräkningar den måste betala åt Courierer, Embets- och Tjenstemän af alla slag.
Och sluteligen hurusom de resande derigenom öfver ali billighet taxeras och med för höga kostnaden betungas, e* huru de mången gång, såsom Embets- och Tjenstemän, i följd af deras pligt utan ersättning, oagtadt ofta illa lönte, såsom några Landshöfdingar, alla Officerare och i synnerhet Underofficerare, måste göra ej sällan långa resor, är hvad jag icke anser mig behöfva närmare ådagalägga, emedan sådant icke kan vara någon okändt, aldra minst inom detta rum.
Så många förenade, talande skäl tyckas mig pä K.al la Rikets nu församlade
Ständers uppmärksamhet å behofvet af en nedsatt skjutslega tili ett belopp som icke blei betungande
Ben 24 Februarii, 7% hvarken för allmogen, Stats-cassan eller den re~ sande.
Jag vågar alltså vördsamt föreslå att Rikets Ständer se dan denna min motion med de öfrige respective RiksStånden blifvit coraraunicerad och af dem gillad, jemte underdånig framställning af skälen , hos Hans Majit Kon- . ungen måtte göra underdånig önskan om skjutslegans nedsättning till 12 eller 8 sk. banco och jag skulle föreslå så mycket häldre det sednare beloppet som den allmänna fenningebrijlen och de låga sädespriserne samt andra landtmannaproducters föga.värde, dermed torde mäst öfverensstämma.
Herr af Wingård, Joham Då jag underdånigst föreslog ett Fögderies inrättande i norra delen af Wermlands län, förutsåg jag det Kongl. KammarCollegium och Kongl.
StatsContoiret skulle härvid finna åtskilliga betänkligheter.
Jag trodde mig dock hafva förekommit de betydligaste, då jag innan förslaget aflemnades beredt möjligheten med en ganska ringa uppoffring af Statsverket.
Att Kongl. Maj‘t nådigst gillat mitt förslag såsom påkaliadt af behofvet och i ämnet gjort nådig proposition, torde vara mig nog att jag 4 Di’U 24 Fehruarii. mi inskränker mig, sedan StaMJfakottet tilla styrkt: z.fslag , hvlket kanske gillas, att endast i Kidderskapets och Adelns Proiocoiier förvara min enskilie öfvertygelse, att inrättandet af detta Fögderis, förr eller sednare ovilkorligen kommer i fråga och säkerligen då ej verk&tälies med många gånger den uppoffring sorn nu varit föreslagen- Men då StatsUtskottet utgått från andra synpunkter än blotta nödvändigheten att i närvarande ögonblick hushålla, hvdket jag gillar, så länge ruan ej sträcker denna föresatis t’ 11 småsaker; aDser jag mig böra visa, det Utskottet misstagit sig.
SfatsUtskoftets herrar ledamöter förmodar jag äga en fullkomlig kännedom om Riket i allmänhet; men de kunna icke känna så noga den locd, hvarom nu fråga är, som jag.
Det Siar var t mm skyldighet förvärfva mig d-nna kännedom och just den har förmått mig afgifva förslaget.
Uii Utsko'tets Betänkande erkännes att 30 mils Fögderie är besvärligt för Kronobetjeningen, samt fordrande mera tid och omgång än tjenstebefattningen i andra Fögderier; men månne det endast är besvärligt för Embetsmål n n ? kvilka kostnader och förspill da dagsverken drabba ej äfven innevånarn;; b!otta rese äkningarne inom detta vidsfräckfa Fögderi, af hvilka Jiongl.
Majit och Kronan får vidkännas en del, »kola ju alltid uppgå till ganska betydliga spngtnor.
Ehn 24 Februarlit ?<5ä fogderiets obetydliga bredd, sorn äfven anförts, står icke att ändra; ty på ena S’dan är Stora Kopparbergs
Län, på andra sidan Norrige.
Någon förändring i formen kan således icke åstadkommas på annat sätt än jag föreslagit, nemligen att öka det med en del af öfra Fryksdalen och placera styrelsen i medelpuncten.
En blick på chartan, skall öfvertyg ga hvaf och en som ej föiut fattat sin mening, jemförelsen med Vester Syslets Fögderi, är enligt min tanka icke lämpelig , ty det är lättare för administrationen att sträcka sina anbefaldta åtgärder till 6oco menniskor mera då de på lika afstånd omgifva FogdeContoiret, än om ett mindre antal , på en lika yta äro fördelte* inom gränsorne af en spetsig triangel.
Deti del af Wermeland, som af mig är föreslagen till ett nytt Fögderi, innefattar dessutom ortens betydligaste odlingsmarker, då I de andra delarne, just under de 25 år som förelupit sedan sista fördelningen, de blifvit till en stor del upptagne.
Tror man att Wermelands jord, folkmängd och Bäringar under denna tid icke undergått någon förändring så känner man landet föga.
Med mera ifver än t någon annan landsort, har man där sökt och oafbrutit söker förkofra sig, trotts alla hindren af olika handels- och penningeconjuncturer.
Men jag har en ännu ytterligare anledning förmoda, det man ej kanner denna landsort, då man grundar beräkningar på hemmantal.
Min snart från trycket utkommande
Fem års berättelse, skall tillräckligen bevisa tillis 7 66 Den 24 Februarii» tillförlitligheten af dylika beräkningar.
Må det emedlertid i förbigående vara sagt, att hemman finnas i Wermland med flere hundrade gånger större ägorymd, antal åboer och kreatur, än på andra ställen.
Utskottet har kan* ske obemärkt, sjelf lemnat ett bidrag i denna del, då det uti nya Fögderiet anmärkte ringa hemmantalet, nemligen 145/3 dock bebos af den äfvensom ringa ansedda summan af 18,560 personer På hvarje hemman beiöper sig således, öfverhufvud tagit, 126 menoiskor.
Om Fögderierne i de södra Länen i allmänhet hafva en större folkmängd, känner jag icke; men tviflar derpå; mig har denna synts stor nog för att påkalla en egen Fogde.
Att denna Folkmängd är för stor tillsammans med de Fögderiernes, hvartill den nu hörer, känner jag deremot ganska bestämdt, äfvensom att den årligen ttlit ger i större proportion än i de mera cuitiverade delarne af landet.
D< t är ingen möjlighet att ändra gränsorne af de nu varande Fögerierne, pä annat sätt än jag föreslagit, utan att rubba ecciesiastique och civilindelningen.
Just för att rätta något i denna del hafva Skillingmarks och Järnskogs Socknar blifvit föreslagne att komma till Westra syslets Fögderie, såsom hörande till Kjöla Pastorat i Jösse Härad.
Tvenne stora pastorater uti den norra delen af Wermeland, hafva, sedan sista Riksdag blifvit fördelade i fyra, utom hvilken förutgående åtgärd det icke hade varit möjligt, föreslå Fögderiefördelfiingen.
Det ena steget har föranledt det an - Den 24 Februarii, 767 dra och flera oformliga Domsagor i Wermland skola elter hand, viii jag hoppas, blifva fördelade, ehuru dervid äfven svårigheter skola möta.
Jag har trodt att man bör söka åstadkomma förbättringar när de kunna göras, att stadna på samma punct må den söka som dermed finner sig belåten.
Jag har åtminstone ansett det vara min skyldighet gå framåt.
Kan jag icke göra mina åsigter gällande här, har jag dock den tillfredsställelsen att de äro gillade af Regeringen och hvar och en som känner localen.
Att tillgång icke finnas till den projecterade aflöningen utan rubbning i den reglerade Staten, är möjligt, ehuru jag endast föreslagit 160
R:dr odisponerade räntor och utbytet af en för Kronan onyttig snart sköflad skogstrakt.
Detta känner dock StatsUtskottet bättre än jag: och hade enligt min tanka bär. vid kunnat stanna, men hvarken Utskottet eller Collegierne känna orten och dess behof bättre än jag: en kännedom som icke ens någon infödd Wermlänning gör mig stridig.
Att hafva missledt Regeringen genom ett onödigt förslag erkänner jag således alldeles icke och begär i följe deraf återremiss af frågan till Utskottets närmare granskning.
En värd Ledamot Herr Friherre Palmstjerna, har åt Ridderskapet och Adeln öfverlera - ?fi8 Den 24 Fcbruarii, nät ett Förslag till barnauppfostrans förbättran* de i vårt rike; ett förslag värdigt, sorn de£ mig synes, en allmän uppmärksamhet.
Vare det mig. tillåtit att dervid få i korthet framställa några strödda anmärkningar.
Det teckniska i uppfostran har visserligen i vår tid hunnit en hög grad af fullkonniing, tnen man har misstagit sig då man hoppats vinna uppfostrans ändamål genom konsten att undervisa: man bildar ej caracterer genom undervisning; man kan vara en ypperlig undervisare och likväl en dålig uppfostrare.
I denna senare egenskap, är mindre fråga öm hvad inan kan, än hvad man är, och på beskaffenheten alden verld hvari ungdomen uppväxer, eller med andra örd, på beskaffenheten af de förhållanden till föräldrar och fosterland, hvari Ungdomen lefver-
Det är den moraliska verldens intryck, som på ungdomen har det vigtigaste inflytande, Det gifver inga konster att bilda menniskor:
Första vilkoret är att sjelf vara det.
Min afsigt är ej att förringa undervisningens värde; men man fordre ej af den, hvad den ej kan ge.
Det allmänna uppfostringsverket beror på samhällets skick och förbättring, som åter icke uteblifver så länge den anda som utgör medborgare till ett folk har sin liflighet.
Denna nationliga anda uttrycker sig i lagstiftning och seder och på deni beror det att göra en Stats undervisningsverk lill ett godt uppfostringsverk- Sederna bestäm - Den 24 Februarii, 769 stämma all uppfostran, så enskild som offentlig.
Lagarna bestämma indirect den förra och direct denna seBare.
Så länge Europas samhällen voro organiserade genom stånd, sörjde Staten genom en offentelig uppfostran för de båda högre Stånden Adelns och Presterskapets bildning.
Sedan Stånden smält tillsamman, sedan Adel och Presterskap ej mera voro hvad de fordom varit* tog det tredje Ståndets intresse en stor öfvervigt och förändrade så småningom StatsFörfattningarnes väsende och uppfostringsanstalterna blefvo nu beräknade på bibringande a£ ekonomisk bildning.
I trotss af tider och hvälfningar finnas och kommer öfverallt att finnas en näringsclass och en offentlig classj således 2:ne olika rigtningar af medborgerlig verksamhet.
Näringsidkaren befordrar samhällets nytta i den mån han lagligen och ärligt befordrar sin egen.
Embetsmännen åter bereder genom det allmännas väl sin egen fördel eller bör åtminstone göra det.
Dessa riktningar af medborgerlig verksamhet, lika nödvändiga för samhällets bestånd, äro dock så olika, att de måst föreställas af serskildta Classer, organiserade till serskildta Stånd.
Deras sammanblandning medförer ovilkorligen Statens fall; deras inbördes vexelverkan till ett gemensamt väl underhålles af patriotisme och patriotismen finnes Bil, till Ridd. o. Ad, Pr, 1 Band. 49 770 Bm 24 Februarii, ej utan religion.
Religiositet är således första elementet i ungdomens uppfostran.
Religiositeten beror på seder, men befordras af lagar.
Den religieusa bildningen är anförtrodd åt ett eget stånd, det andeliga.
Den är en egen angelägenhet till sin natur skiljd från all verdslig och Statens interesse fordrar, att den som sådan erkännes; men då får man låta bli att besvära Prester med polisgöromål, mantalsförrättningar och Fältskärsoperationer , liksom vöre Presten en öfverflödig person, om han vore hvad han ensamt bör vara.
Presternas tid är nu alltförmycket upptagen af verldsliga göromål och innan ändring dermed sker, tror jag icke några nyttiga undervisningsanstalter för den stora hopen kunna införas; ty religionsundervisningen voro dessas första ändamål.
Religions undervisningen tillhör läroståndet.
Det skall således framför allt ej sättas ur stånd att lära.
Svenska allmogen har alltid varit den upplystaste i Europa.
Sällan har man träffat en Svensk bonde, som ej kunnat läsa, ty han har ansett detta för en Religionspligt; men drifver man oupphörligt folkläraren utom gränsen af sina egenteliga pligter, så blir en gång förhållandet annorlunda och man kommer då försent med sina Landtskolor, der man kanske vill undervisa bonden i mycket som han ej behöfver veta och ej har interesse att lära.
All Folkundervisning innefattas i rell— Den 24 Februarii. gions undervisning; denna tillhör Presternat läsa och skrifva är Första vilkoret för religions undervisningen, derföre tillhör det presterna att besörja barnaundervisningen; mea också måste de uteslutande få ägna sig åt sitt eget vigtiga kall.
Palmstjerna har trott några allmänna bidrag icke vara att påräkna för vinnande af en förbättrad undervisningsanstallt på landet, och jag delar hans öfvertygelse.
Ganska rigtigt och alldeles i öfverensstämmelse med de idéer jag antydt, har Friherren ansett barna-undervisningen tillhöra kyrkans tjenare; lika med Friherren anser jag ock sådane till Clereciets underhåll anslagne förmåner, som för sina nu varande ändamål äro umbärlige, böra på annat håll komma Folkundervisningen till godo! men jag frugtar att de af Friherre Palmstjerna uppgifne utvägar , icke på många trakter blifva användbare.
Få äro de klockarebohl sorn föda sina innehafvare, derföre äro de flesta klockare handtverkare eller arrendatorer ; utan påökning i sina inkomster kunna de ej bestrida barnaundervisningen.
Hvarifrån skall medel till en löneförbättring för dem tagas?
Af åtskillige pastorsbostället! och hemmanstionde uti de orter der ovanligt stora pastorat finnas, svarar Herr Friherren.
Nå väl! men i de orter der inga ovanligt stora pastorat finnas och der ingen indragning af Kyrkoherdebe«tällningar timligen kan äga rum, blir ju då intet steg
Uéh i4 febriiarii. vidtagit för det vigtiga ändamålet — det lippväxande slägtets förädling.
Och det är just för vinnandet af ett sådant allmänt ändamål j som jag vågar hysa den önskan att Presterskåpet, så vidt med allmänna ärenders gång nu mera kan förenäs, småningom måtte be-- frias från den myckenhet af oeconomiska omsorger som blifvit dem ålagde och derigenom iståndsätta» ätt mera än hittills sysselsätta sig med barcaundervisaingen inom sina församlingar.
Jag föreslår derföre såsom ett tillägg vid Friherre Palmstjernas motion, att Riksens Stäflö der hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl.
Maj t i nåder måtte täckas anbefalla Consistorierne, att uppgifva alla de befattningar med oeconomiska mål, som nu åligga presterskapet att bestrida, och derjemte i underdånighet yttra, hvilka af dessa befattningar, som i Consistoriernas tankar förnämligast borttaga en tid som §t folkundervisningen borde ägnss.
Herr Qviding, Bernhard Chr{/leffer* 1 anledning af Herr ÖfversteLieutenanten von Heijnes anförande vid HöglofL Ridderskap pets och Adelns Plenum den 17 innevarande ir&nad om fördröjd verkställighet af den jemkning i Extra roteringen, sora Riksens Ständer Den 24 Februarii. 773 vid 1815 års Riksdag beslutit, får hos Hög*? välborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofi Ridderskapet och Adeln jag ödmjukast anmäla, att sedan Riksens Ständers underdåniga skrifvelse rörande ifrågavarande ämne blifvit remitterad till Kongl Krigsoch KnmmarCollegierne, hafva bemähe Kongl, Coilegiers underdåniga uilåiande deröfver i början af år 1820 inkommit, att detsamma blifvit samma år i Rikets allmänna Ärenders B redning föredragit och derefter hos Kongl. Maj;t ii StatsRådet i underdånighet anmält; att Kongl. hlaj:t, då Coliegierne varit af olika tankar rörande de lämpligaste sättet att verkställa ifrågavarande roterings jemkning, funnit målet böra hvila till Riksens Ständers sammankomst, och att Koagl.
Maj.ts nådiga skrifvelse rörande detta ämne snart är att förvänta.
Jag anhåller ödmjukast, att de af mig nu lemnade upplysningar mätte få åtfölja Herr Öfverste-Lieutenant von Heijnes anförande till det Utskott, hvartill detsamma kan blifva remitteradt.
Friherre af Nordin, Carl Johan 5 Enär jag haft åran deltaga 1 1822 års Revisionsarbete, anser jag min skyldighet påkalla, att inför Ridder&kapet och Adeln redovisa för de grunder, sors ledt mina och jtas 774 •Den 24 Fcbruarii. ralitetens åsigter, i de af Herr Friherre Anckarsvärd, vid förenämnde Revisionsberättelse, anmärkte delar, och då jag nu går att fullgöra detta, efter min öfvertygelse ovilkorliga åliggande, må det tillåtas mig först, få hembära Herr Friherren rnin tacksamhetsgärd, för desse sine anmärkningar, enär de lemna mig ett önskadt tillfälle, att offenteligen inför Rid* derskapet och Adeln upplysa., det de anmärkte framställningarne, icke härört af bristande uppmärksamhet, utan af den öfvertygelse Revisorerne ägt, om beskaffenheten af deras kalb Jag delar fullkomligen med Herr Friherren den öfvertygelse, det MagazinsDirectionen icke äger förmåga, liqvidera sin i häfta de gäld, men jag tror icke det varit enligt med Revisorers pligt, att framställa en tanke af sådan beskaffenhet, enär ziffran, ännu icke lemnar enahanda resultat.
Det är ännu icke gifvit hvad utestående spannemåis-undsättningar, kunna komma att inbringa, enär det beror på det belopp till hvilket de gäldskyldig©, begagna belalningsrätten in natura, icke eller till hvilka priser MagazinsDjrections spannemålslager, bus och inventarier kunna försäljas.
Det är således ännu blott ett problematiskt resultat, som, så väl Herr Friherren, som jag, förmoda, då vi anse MagazinsDirection för banqueroutte; men framställningar af denna vigt, gjorde af Rikets Ständers Revisorer, till sine principaler, böra efter min öfvertygelse, hämta sina grunder från bestämda facta och icke från calculationsvis gjorde beräkningar; för öfrigt hafva Revisorerne icke underlåtit, att fästa Rikets Den 24 Febrnarii, 775 Ständers uppmärksamhet derå, att förhållan* derne troligen skulle blifva mindre lördelagtige, än calculen utvisar, enär Revisorerne sålunda dervid yttra sig: ”Det ligger i sakens beskaffenhet och är en följd af Verkets vidlyitiga och invecklade förhållanden att det hos Revisorerne uppgjorde förslag ej kunnat blifva så fullständigt, som en på 1 i q vider och verificationer afslutad redogörelse; och möjligt är å ena sidan, att inrättningens tillgångar verkeligen stiga högre än förslaget innehåller; men å andra sidan förekommer det ock lika troligt, att fullt motsvarande belopp, af påräknade behållningar och fordringar, vid närmare utredning, kommer att försvinna; hvilken sednare förmodan bland annat grundar sig derpå, att tilläfventyrs, det påräknade beloppet af Italienska exporten torde undergå nedsättning och liqviden af spannemålsundsättningsskulderne, i de norra
Länen otvif-J velaktigt skulle tillskynda allmänna MagazinsJ inrättningen, en kännbar förlust.”
Af förestående Revisorernes yttrande, lärer Höglofl.
Ridderskapet och Adeln finna, det Revisorerne så väl ansedt den behållning calculen upptager, komma att undergå betydlig nedsättning, äfvensom det den Italienska expeditionen skulle komma att medföra en ytterligare jförlust, ehuru omöjlig, att af Revisorerne bestämmas, enär betydliga spannemålsposter ännu vore osålde, och lör en del af de försålde försäljningsräkningar icke vore ingångne; och får jag härmed endast upplysningsvis tillägga, att desse behållningar blifvit upptagne, vida under de - T)en 24 Fehruar.ii.
Tas i räkningarne åsatte värde, hvarjemte förekommer, ätt hvad brännvinsbränningen beträffar, Revisorerna yttrat att förlusten å brån,.' vinsbränningens i hufvudstaden fortgående undergräfver verkets tillgångar, Vidare bar emot Revisprernes, Berättelse blifvit anmärkt, att Revisorerne icke undersökt och uppgivit orsakerne hvarigenom inrättningens förra behållningar försvunnit, och att icke Utred,t blifvit hvarthän det betydliga öfverskotta af 2,000,000 R:dr Banco tagit vägen ; Revisorernes granskning hat, hvad räkenskaperne beträffar, icke sträckt sig längre än för åren j 8 f9 och 1820, men det är, af de påfölj ande arens räkningars resultat, mani måste hämta någon säker och bestämd grund för en uppgift i denna del, och då dessa räkningar ännu äro oafslutade, har det legat utom gränsen af Revisorernes åtgärder, att härutinnan i hela sin vidd uppfylla nationens önskan; men den betydliga afskrifning som 1822 ärs Revisorers berättelse upptager, för osäkra för», dringar, till ett belopp af 1,164,463 R:dr 11 sk.
Banco, hvilka äro inbegripne i det uti Di— rectionens berättelse upptagne öfverskott, lärer hafva undfallit anmärkarens uppmärksamhet, pch då härtill tages i beräkning, att Direktionens berättelse för 1820, upptager alla persedelbehållningar, efter de i räkcnskaperne varande värden, hvaremot 1822 års
Revisorer upptagit de varande persedelbehållningarne, efter då gångbara priser, lärer det igke blifva svårt att finna, hvarthän det upptagne öf - Pen 24 Februarii, 777 verskottet tagit vägen och hvilket allt inhämtas af Revisorernes yttranden rörande
Direktionens erindringar vid dea upprättade tahl eauen.
Det har klandrats, att då Revisorerne framställt alla Konungabref, rörande undsättningsverket, icke äfven en framställning skedt af de principer, som styrde spannemålsupphandlingarne.
Det skulle visserligen för Revisorerne varit tillfredsställande, om de, i hvar-r je detaille kunnat utreda förhållandet i hela sin vidd; men jag vågar hemställa till hvar pch en ibland Eder mine Herrar, om det ligger inom möjlighetens gräns, att inom den korta tiderymd, af 90 dagar, hinna, med den Utveckling sorn af Friherre Anckarsvärd äskas genomgå följande vidt omfattande verk, nemligen; Statsverkets, Bankens, RiksgäldsContpirets, Assistanoens, FilialDisconternes, Mägazinslnrättningens, Hall- och ManufacturDisconternes Strömrer.sningsComitéens, ChartaeSigillatac, Allmänna MedelsFörvaltnings och SaltpetterCommitterades alla räkenskaper och administrationsgrunder.
Enligt anmärkarens tanka borde Revisor rerne lemnat Rikets Ständer underrättelse, huruvida MagazinsDirectionen till bevakande af Verkets fördel och det allmännas derunder beroende rätt, gjort behörige föreställningar vid de liqvidationssätt, som varit anbefaldte.
Enär Birectionen ännu saknar någon instruction sorn, dertill berättigar, lärer det väl svårligen vara. 778 Den 24 Februarii, förenligt med rigtiga styrelseprinciper, att ett verk, som är under Kongl. Majit egen höga styrelse, skulle äga, att hos Konungen göra framställningar emot Dess i StatsRådet fattade beslut och i sådane förhållanden hafva Revisorerne icke kunnat anse något anmärkningsvärdt, att de förmodade framställningarne ute. blifvit Revisorerne hafva yttrat det Directionen vitsordat nyttan och fördelen af inköpet utaf Eldqvarnen, men Herr Friherren anser, att då en Ledamot varit af annan tanka, sådant bordt till Rikets Ständer anmälas.
Det är pl ural i— tetens tanka, hvilken uigör Directionens, och ornen Ledamot i frågan, varit af en mer eller mindre skiljaktig mening, har jag förmodat att en så ringa omständighet icke för Rikets Ständer skulle vara af någon synnerlig nytta att känna, eller förtjena att anmärkas, såsom en uragtlåtenhet af Revisorerne.
Det är vidare anmärkt, att Revisorerne icke inberättadt förhållandet med den liqvid, som ägt rum för 500 tunnor hafre, hvilka af Kongl.
Majit blifvit disponerade och hvilken spannemålspost, finnes såsom oiiqviderad anmäld i 1820 års Revisions-berättelse.
Det åligger Revisorerne, att efterse det alla inrättningens fordringar blifva behörigen indrifne, hvarföre genom skrifvelse af den 25 November Revisorerne äskat upplysning huruvida förenämnde 500 tunnor blifvit ersatte, och dä upplyst blifvit, att så väl spannemålen som Den 24 Februarii. ock den förskjutne transport-kostnaden behörigen skulle komma inrättningen till godo, inser jag icke i hvad ändamål ,detta föga interessanta förhållande skulle upptagas i en förut nog lång berättelse och att
Directionen icke äskat någon ränta för en obetydlig post af 500 tunnor hafre, hvilken Kongl. Majit begagnadt, till en lindring af den nöd som förefanns hos Brödrafolket, anser jag för min del, icke anmärkningsvärdt, hälst sådant icke af 1820 års Revisorer var hemstäldt eller ifrågasatt.
Herr Friberren har vidare ansedt det
Re visorerne bordt anmäla hvad afseende Kongl.
Maj t fästa dt vid den af