Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet anser sig värdigt att besluta en undersökning* då den möjligen kiinde utfalla till de anklagades fördel, och Ståndet således blottställas för den tillvitelse» att hafva förföljt oskyldigt enskilde medborgare Med Herr påhlman instämmer jag likväl deruti, att en undersökning ej kan äga rutn utan att derom hos Kongl. Majit göra underdånig anhållan, men Betänkandet innehåller ej något derom, och jag anser ej Betänkandet, såsom nit första gången till RiksStåndsn inkommit, kunna antagasmed sådant tillägg, utan bör Betänkandet i min tanka återremitteras, med arimodan till Utskotten, att uppställa sitt Utlåtande i den forma att Riksens Ständer, genom antagande deraf3 Deli 16 Junii e- m. icke utsträcka sio åtgärd, utöfvFr hvad deni i ifrågavarande fall tillkommer.
Grefve Mörner t Adolph Goran': jag käft fej finna, att fråga är, om Götha Canal skall änses såsom riksförderflig eller gagnelig.
Då allmänna opinionen 1809 förklarade detta företag för riksgagneligt, förutsåg man ej den säf-i skilta händelse, som sedermera inträffat.
Då Var ej ännu detta vidriga intryck gjordt, sotft tili påkallar en undersökning om den persös hens förhållande, soiri led t företaget- Jag tror dessutom, att det ej är efter synpunkten, Orri företaget är nyttigt, eller ej, utan huruvida den, som åtagit sig utförandet deraf, gjöf£ det med nit och skicklighet, som hans förhållande bör bedömmasi Såsom
Ombud för dé personer, hvilka förenat sig att bidräga till detta företag, Var det hans åliggände att befordra detsamma, så fort som möjligt- ]s[u är frågan, har han gjordt det, eller ej?
Ailä granskningar, som blifvit anställde, visa, att kke något blifvit åsidosatt fdvad är det då man klandrar?
Jo, en öfverdrift af nit, icke något missbruk af allmänna medel.
CarialDitectionen trodde sig kunna i framtiden påräkna samma tillgångar, sorn i böljan, och ansåg derföre för eh besparing, att begagna medel för 3, i stället för 5 procent.
För denna öfverdrift af nit skulle jag för min del ej viljä påkalla laglig undersökning.
Jag är icke ellef af den tankan, att företaget är skadligt, ufaft fadd, o. Ad. ProL VII.
B. II, Afd» 8, / Den 16 Junit e. nt. jag tror att , om arbetet fortgår, den som sagt, att han både förr och hädanefter skall fiona det skadligt, kunde få skäl att erkänna sitt misstag.
Man har äfven yttradt, att DiscontDirectionen öfverskridit Reglementen; men utom det att desse icke äro nog bestämde, varu jemväl de
Ditsctiooen meddelde föreskrifter utsatte för coilisioner.
Då, å ena sidan, v»r föreskt ifvit, huru mycket arbete årligen skulla verkställas, och å dee andra, att byggnadsbiträdet icke erhölls, om icke det påräknade arbetet blef verkställd*, tror jag, »it Director,ens förfarande ej kan anses såsom uppsåtlig» felsteg eller öfverlagd afvikelse ifrån Reglementet, då Directionen af DiscontCassan tog ett förskott för att fortsätta arbetet och fcåmedtl t u dgi- k att blifva blottställd för saknad af till ångar för det följande året.
För min del skulle jag anré, att endast uppsåtliga felsteg, egennytta och ett ovärdigt sätt i förhållandet borde föranleda ett RiksStånd, att påkalla en undersökning; och man bör äfven ihågkomma, att blotta påkallandet af en uni dersökning är en föregående pröfning , smärtande för den person, som derföre är föremål, och smärtande jemväl för Ståndet, om undersökningen utföll till den anklagades fördel.
Jag kan således ej annat, än på det högsta yrka, att frågao om en undersöknings anställande angående Canal-Directionens förhållande må förfalla.
Slutligen får jag göra Grefve von Platen den rättvisa, att i frågan om det ifrån Dis; Den 16 3imil e. nt. - 115 eoctFonden ArbetsCassan lemnade län, hans ord så föllo, att han skulle hädanefter handla på samma sätt sorn förut, så vida samina collision uti föreskrifter existerade; och jag tior ej, att ett dylikt yttrande bör läggas honom till last, utan snarare anses såsom ett bevis på den ärlighet, som utgör hufvuddraget i hans lynne.
Om jag, såsom FolkRepresentant, finge följa min personliga böjelse, mitt emkilta deltagande för den aktningsvärda man, hvars öde i dig är så orättvist, och så tillräckligen bevisar, huru litet man får räkna på Allmänhetens tacksamhet, då man uppoffrar sina krafter för allmänt välj Om, säger jsg, det vore mig tillåtit att följa min enskifta kansli, så skulle jag säga:
Gif undersökningen; och den rättvisa man här vägrar, skall der erhållas; men då jag endast får följa allmänna åsigter, måste mitt tillstyrkande blifva helt annat.
Hvarje remiss till Fiscalisk Action förutsätter hos den Auctcritet, som meddelar remissen, en öfvertygelse örn möjligheten af ett lagligt snsvar ; ty annars vore remissen en ändaniulslös handling j men nu ser jag icks denna möjlighet; o^h jag kan alltså icke bifalla remissen.
Efter att hafva i mera än 33 år lemnat åt Lagskiptiingsyrket mina bemödsnden, kanhända icke lika fåfänge för mine kunskaper, som för mitt öde, har jag likväl ännu icke kommit tiil kännedom om någon enda §. i Lagen , eller någon Författning, sorn ger Domaren rätt, att döma Den 16 Junii e. m. något patriotiskt företag, någon Ombudsmanna haodling efter utgången, och aldraminst efter den utgång, som åstadkommes af R.ksdags-opinionenj och till hvars tillvägabrin— gande ofta icke mera behötves, än den usla förmåga att skickligt smickra partisinnet, en förmåga som fritt må äga andras beundran, men af mig aldrig får annat än medömkan.
När Lagen åter icke tillåter, att här döma efter den utgång, sorn dagens rådande opinion be* faller, så gifves också ingen enda laglig grund för något ansvar, att a t
Domaren åläggas: och jag afstyrker följaktligen på goda skäl all remiss till Action Sedan jag nu yttrat mig i frågan, utber jag mig att iå till Protocollet fritaga mig från deltagande i den exageration af partieropet, som nu kallar Riksförderfligt det Nät ional-företag, hvilket föregående Ständer befordrat, såsom en National ära, och som, man nrå nu säga hvad man vill, likväl gått för långt lör att öfvergifva», utan att också blifva en Nationalskam.
Slutligen är det mig en tillfredsställelse mera, att få vid detta tillfälle offentligen betyga Herr Grefve von Platen min högaktning för den patriotism och den kraftfullhet, som, om den också i dag misskännes, skall af en framtid rättvisare bedömmas.
Jag är visserligen af samma tanka som Grefve Mörner, att fråga nu egentiigen icke är om Götha Canals riksgagnelighet, uien hvad jag derom yttrat, har varit föranledt af det loita! öfver samma Canal, som Den 16 Junti e. m. 117 jag här i dag afhört.
Hufvudfrågan är nu, om CanalDirectionens förfarande skall till ansvar befordras, och denna fråga är icke någon följd af partisinne eller förföljelse, huru mycket man än må söka insinuera denna sats. men då man ständigt åberopar dessa skäl, torde jag böra erinra, att om någonsin ett företag hade att tacka ett parti för dess upprinnelse, var det visst Götha Canal.
Man behöfver blott ihågkomma, huru det ansågs 1809, huru de stämplades och beskylldes för bristande Fosterlandskänsla, sorn vågade framställa en tan* ka stridande mot det då rådande allsmägtiga partiets.
Flere värde Ledamöter hafva påstått, att man ej borde dömma efter fö!jderne.
Men då det ej är möjligt, att den sak, som efter gifven Lag undersökas, skulle efter utgången kunna bedömtnas, tror jag mig icke behöfva frukta den tillvitelse, att hafva yrkat användandet af en sådan slutkonst, då jag endast begärt undersökning, huruvida Götha Canal Bolags DiscontDirection varit berättigad, eller icke, till afsteg ifrån ett gällande Regiemente.
Det tillägg, som, efter en värd Ledamots yttrande, skulle så mycket förändra Grefve von Flåtens uttryck, att i framtiden handla pä lika sått, med det, Sorn nu utgör föremål får anmärkningen, ändrar hvarken min öfvertygelse, eller mitt anförande; ty Författningarna gåfvo ingen anledning till ett sådant förhållande, och att Riksens Siänder 1815 icke gillat det, ligger i klar dag, Det mätte hafva återstått för Directionen, i händelse collision emellan FörfaUningarne yppats, att under - ;a 18 Den 16 Jurin e m, stalla frågan Kongl. Majt:s Nådiga decision.
Den föreskrift Riksens Stander vid bidragets* beviljande till Canal Arbetet meddelade, innefattar dessutom det förbehåll, att arbetet skulle efter af Kongl. Maj:t årligen fast-tälld arbetsplan bedrifvas.
Dä bär endast Ulås om uppsåtet, nödgas jag bekänna, att endast det Högsta väsendet derom lärer kunna domina.
Men hvarken kan en sådan domsrätt af msnniskor utöfvas, eller har båga här uppstått, att af följderne stämpla någon handling, utan blott och allenast, huruvida DiscontDirectionen handlat rätt, dä den af vikit ifrån ett gifvit Reglemente.
Ehuruväl jag visserligen tror, att en Talare, som nyligen yttrat sig, äger mycken kännedom af Lagen, torde han dock förlåta mig, att jag ej anser hans föredragning deraf här vara så tillförlitlig, att man borde draga den slutsats, att någon §. i vår lag icke till ifrågavarande fall vore tillämplig.
Det blir i alla fall Domarens, icke vår sak, att tillämpa lagen.
Här har blifvit yttradt, att en action innehöll något högst särande för den, emot hvilken dea anställdes, och att det skulle för Riksens Ständer medföra ett menligt omdömane, om den tilltalade af
Domstolen blefve frikänd jag kan alldeles icke dela denna tanka, tvärtom tror jag, att det skulle vara tillfredsställande för Riksens Ständer, om DiseontDirectionen kunde vid Domstolen förete sådana skäl, att lagen frikände den; och jag tror ock , att
DiscontDirectionen hellre borde välja en sådan utväg att rättfärdiga sig, än att af Riksens Ständer emottaga nåd j lyckades
Den 16 Junii e. m. det förra, är jag öfvertygad, att det skulle glädja hvar och en, sora har högre känsla tor rätt, än för grace.
Man har vidare tält om medömkan-, och jag bekänner upprigtigt, att, om jag vore så hjertnjupen, att jag bunde hysa en sådan känsla, det visserligen finnes den, som jag tror vara i ganska stort behof deraf.
Det är mig för öfrigt fullkomligt likgiltigt, huru jag bedömmes af den, sorn yttrade medömkan öfver mitt sätt att se.
Om det ådrager sig hans hat eller förakt, prefererar jag likväl sådant vida mera, än att det skulle tillvinna sig hans lof, emedan jag då först borde tro, att jag misstagit mig.
Friherre Boije: jag instämmer alldeles i Herr Påhimans yttrande, att Ridderskapet och Adeln visserligen ej är skyldig, att förlita sig på min föredragning; och det fastän jag likväl kunde erinra, att jag här ingenting föredragit.
Att fordra en sådan skyldighet af Ståndet, vore att hågfällas rollen af Dictator på Svenska Riddarhuset, som åter jag aldrig eftersträfvat; ehuru jag nog förstår, huruledes den kunde göra sin bar, samt följaktligen bereda tillfälle att skör* da frukter, ofta från tvänne häll.
DA jag yttrade min medömkan öfver hvar och en, som smickrar partisinnet, var likväl min mening icke att såra någon; men om jag, utan att veta det, kommit att tralla någon, som vill finna sig träffad, kan jag ej hjelp» det.
Jag kan ej annat än förblifva vid min öfvertygelse.
- B,ev, 1(3 Junti e. m. Herr Påhlman:
Äfven jag förblifver vid min, Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Jag hem ^taller. att all fråga oin undersökning må förr falla, och vågar såsom skäl deitil anföra ej blott den djupa aktning jag hyser lör Herr Grefve von Flåtens snille, hans vidtomfattande arbetsförmåga och outtröttliga nit för Landets väl, ptan förnämligast, att. då Riksens Ständer, j fråga om Disconternes utredning, gått Lagen förbi, det ingalunda synes iämpehgt, att i nu förevarande ämne påkalla laglig undersökning, hvilken,när den kommer till
Domstols handläggning, skulle tilläfventyrs kunna försml da till Undersökning, huruvida Riksens Ständer sjelfve handiat rätt eller icke.
Genom en slik undersökning, skulle föröfrigt det gamla ordspråket lat feligen kunna inträffa, att högsta rätt blifver högil sta orätt.
Jag tillstyrker således, att det alternativ i Lhskottens Betänkande,, hvarigenom ali undersökning anses böra förfalla, må af Högloflig^ Ridderskapet och Adelil antagas.
Friherre Boije: 1 propositionen borde kan fiända det Lagrum upptagas, efter hvilket man yilj, att Grefve Flaten skall döm3S, För Do, Uiaren vöre det instrnctift, och för Allmänheten ändå rätt artigt, att veta.
Jag tar mig den frihet: p härom erinra de Herrar, sorn visserligen äga rätt, att uppställa voterings-pro-i positionep.
Grefve von Lantingshausen, Albrecht; Utom deL att jag till alla delar instämmer i hvad Grefve Mognér och Herr Cederschjöld anfort Den i6 Junii e. m. till försvar för Götha Canal DiscontDirection, hvilken jag i mitt sinne fullkomligt ursägtar, får jag tillika yttra det skäl, hvarpå jag tillstyrker, att all fråga om lagligt ansvar må förfalla.
Jag bygger nemligen mitt Omdöme icke på följderne af oförutsedde händelser, utan på Directionens intension, som verkligen varit god.
Och jag anhålier om Hans Excellenees Herr Grefvens och Landt - Marskalkens proposition, att saken må alldeles förfalla.
Hans Excellence Hurr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad, Ropades Ja, Hans Excellence tillkännagaf derefter, att Utskottens Betänkande innefattade tvänne alternativer, det ena, att Götha Canal DiscontJJirections ifrågavarande förhållande borde öfverlämnäs till laglig undersökning , samt det andra , att någon laglig undersökning icke mätte anses böra äga rum; och som Hans Excellence tyckt sig under öfverläggningen finna, att de fleste Herrar Ledamöter tillstyrkt, det frågan om undersökning måtte förfalla, 3insåg Hans Excellences sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla det af Utskotten föreslagne andrs altera nauf.
Ja och Nep 122 Den 16 Junit e. ml Herr Berghman, Ambrosius Magnus; Det lärer vara mera öfverensstämmande med ordningen, att första alternativet först framstäiles till bifall eller afslag.
Hrns Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkcn yttrade , att då det icke vöre någorstädes föreskrifva, antingen första eller senare alternativet först borde till Ridderskapets och Adelns bifall framställas, hade Hans Excellence trott propositionen böra i öfverensstämmelse med den förutgående discussionen inrättas.
Herr Berghman;, De äro ganska få, hvilka hafva yttrat sig, och det är således mycket möjligt, att piuraliteten vill hafva första alternativet framställt i den första propositionen.
Friherre Cederström, Jacobi Om det första alternativet i Betänkandet uppläses, så finnes deraf, att Utskotten tillstyrkt, det målet hänskjutes till laga undersökning, men detta är oformligt i ty Riksens Ständer kunna aldrig lemna en sådan åtgärd, utan den tillkommer endast Constitutior,sUtskottet, enligt 107 §.
Regeringsformen, i afseende på StatsRådets Ledamöter, och vederbörande StatsSecreterare.
Proposition kan således ej göras till bifall, utan blott till återremiss.
Kerr Pahlman:
Redan förut har jag haff t Den iG Junii e. m. 123 äran framställa orsaken, hvarföre alternativer. ne ej äro närmare utvecklade, utan endast hufa vudsaken, nemligen huruvida Ridderskapet och Adeln önskar laglig undersökning, eller vill låta målet förfall*, blifvit till ompröfvande framställd.
Men för att skilja frågorne, anhåller jag oin proposition på dem båda, och begär att piuralitetens tanka må genom votering utrönas.
Då anhåller jag likväl, i stöd af 56 §.
Regeringsformen; att det första alternativet icke må framställas till bifall, utan till återremiss.
Jag har ingenting emot, att återreinissen innefattas i den ena propositionen •, men antingen den bifalles eller icke, lärer hufvudfrågan nu endast vara, om Ridderskapet och Adeln vill, att undersökning skall äga rum, eller icke.
I förra fallet blif-, ver ganska lätt, att sedermera få sättet utredt.
Men i anseende till de olika meningar oin sjelfva hufvudfrågan, som jag här hort yttras, anhåller jag än en gång oin votering.
TT Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som
Betänkandet nu första gängen vore under pröfning, och anmärkningar dervid blifvit framställd*, torde voterings-propositionen böra blifva följande:
Den som bifaller, att frågan om undersökning *f Canal
DiscontDirectionens ifrågavarande för; 124 Den 16 Junit e. m. hållande må förfalla skrifver ,7a; den det ej vill, skrifver Ne}.
Nej, kommer första alternativet, att, i ^anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Herr Påhlman:
I det fallet deciderar ej Nej-propositionen något.
Jag tror, att om också jag blott ensam äskade det, hade jag
Tätt, att få proposition till bifall eller afglag, och det är på denna grund jag yrkar, att nejpropositionen må innefatta andra alternativet i Utskottens Betänkande.
Tå det att all tvekan om en så högst besynnerlig begäran måtte förfalla, anhåller jag, att alternativerne, jemte 56 §. i Regeringsformen, måtte uppläsas.
Denna § innehåller, att ett
Betänkande första gångan ej får med förändringar antagas, och så; dane torde icke i första alternativet, efter hvad jag nyss haft äran anföra, kunna unds vikas.
På sätt den sist talande Ledamoten för en stund sedan yttrade, hafva Utskotten i första alternativet tillstyrkt laga undersökning, Bifalles detta, lärer sättet följa nästan af sig sjelf.
Åtmindstone torde det ej vara nödigt, att det nu intages i törsta alternativet, så framt man ej vill lägga alla möjliga hinder i vägen för den föreslagne undersökningen.
Blir den beslutad, torde verkstäfs iighettn ganska väl kunna befordras, genom Den 16 Junii e. in. 125 en af ExpeditionsUtskottet uppsättande under* dånig skrifvelse till Kongl. Maj:t.
Hant Excellence Herr Grefven och Landt•
Mar/kalken hemställde i följd deraf, att Ja-propositionen mätte innefatta, att till Kongl- Maj:t skulle i underdånighet öfverlemnas, att till verkställighet befordra laglig undersökning, angående Götha Canal DiscöntDirections ifrågavarande förhållande , samt
Nej propositionen, att frågan om undersökning kunde förfalla.
Ja och Nej, Friherre
Jag förnyar min an: hållan, att alternativerne i Betänkandet, samt 56 §. måga uppläsas, öfvertygad att de ord, sorn Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillagt i dess sednaste proposition, att nemligen till Kongl Maj\t skulle öjverlemnar, att undersökningen till verkställghet bejordra, icke äro annat än ett tillägg* hvadan de ej, utart föregången återremiss, i Betänkandet kunna få ett rum.
Det torde väl icke gerna Undfalla någon, att tvenne alternativer icke kunna vara ett Utskotts Betänkande.
När 3 Stånd slädnät emot 2 i olika meningar, kati icke någondera utgöra Utskottets tanka, utan de framställas båda till Ständernes bedöm™ mande.
Jag vågar således påstå, att propositionen icke på något sätt är stridande emot Den 16 Junti el tn.
RegeringsFormens 56 §; ty der| talas om effe Utskotts Betänkande, men halfva Utskottets mening blir aldrig något Betänkande.
Uppå Friherre Cederströms förnyade begäran, blefvo de i Utskottens Betänkande framställe båda alternativ, jemte 56 §•
i Re* geringsFormen härefter uppläste.
Friherre Winen, Gustaf fredric'.
I sjelfva hufvudsaken har jag redan förut yttrat mig.
Det är blott i afseende på formen, jag utber mig att få tillägga några ord.
I första alter-, nativet af sammansatte Utskottens Betänkande står, att målet skulle öfverletnnas till undersökning, och jag hemställer till den värde Ledamoten, sorn yrkat, att sådant vore oformligt, om han ej ville afstå ifrån sitt påstående, helst, ehuru förenämnde alternativ icke (öreskrifver sättet för undersökningen, det dock är en gifven följd, att, om alternativet bifalles, undersökningen skall i laglig ordning, företagas och fortgå, samt att det sålunda hörer till Formen, att
Ständernes beslut expedieras genom underdånig skrifvelse till Kongl, Majt, med anhållan om verkställighet: och föreställer jag mig, att det af Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne tillägg kan undvikas, samt proposition göras på alternativen efter deras ordalydelse, hvarmedelst ordningen är bibe* hållen, men målet dock kan få sitt slut.
Den 36 Jurin e, m. 127 Friherre Cederström-.
Om Hans Excellence framställer de bada aiternativerna utan något tillägg, såsom propositioner, vill jag icke deremot något ytterligare invända.
Härefter upplästes till justering, samt god-; kändes och anslogs följande Voterings-propo-; sition:
Den som bifaller, att Götha Canal Discont
Directions ifrågavarande förhållande må öfverlemnas till laglig undersökning, skrifver Ja-, Den det ej vill, skrifver Nej-, Vinner
Nej kommer någon undersökning icke att äga rum.
Sedan 53 § uti Riksdagsordningen och 43 §• i Riddarhusordningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl tre qvart till 8 eftermiddagen* och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterne hafva utfallit, sorn följer; — 77- Nej _ 83. 128 Dm 16 Junti e. m.
I följd hvaraf Hans Éxcetlence tierp (trefven och Landt Marskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således ansett någon undersökning angående DiscontDirectionens ifrågär Varande förhållande icke böra äga runa.
Justerades följande i Utdrag af Prötocöllet, hållet hos Högs loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 16 Jiinii 1818.
S. D. Sedan Ordföranden i BancoUtskottet* Friherre Palmqvist, Magnus, hos Ridderskapet och Adeln anmält, att den i BondeStåndet väckte motion om förändring i nil varande befordringsgrunder till BancoCommissarie-tjensterne blifvit, ehuru af Ridderskapet och Adeln afslagen, likväl såsom af de öfrige trenné RiksStånden bifallen, af BancoUtskottet ansedd böra Verka upphäfVande af den Författning* hvarigenom en tredjedel af Bankens Cotnmissarier, vid inträffande ledigheter, tillsättes endast af Frälsemän; så beslöt Ridderskapet och A-leln* att, under förblilvafide vid dess deri 2 5 sistiidne
Maj i denna fråga yttrade mening* bestrida all påföljd och verkställighet af dtf öfrige Respective RiksStåndens fattade beslut, deruti Ridderskapet och Adeln icke deltagit* Och hvilket aålgdes, emot 114 §. i Regérings Formeri - Den 16 Junti e.
Foftnen, icke borde till nå^on expedition föranleda; om hvilket allta jemte Friherre Cederströms, Jacob, och Herr Påhlmuns, Otto Fredric, särskilta tankar, de öfrige Re6pective RiksStånden samt BancoUtskottet skulle vänligen underrättas.
S* D.
Vid förnyad föredragning äf Hög** Vördige PrästeSfåndets den 8 dennes aflåtne, samt den 15 i samma månad pä bordet lagde Protocolls^Utdrag, innefattande åtskillig® af; Präste-Ståndet b slutade rättelser uti Bevillningsutskottets Utlåtande 1 anledning af de mot lörslaget till en löroyad Chartte Sigild latae Förordning gjerde anmärkningar j fann Ridderskapet och Adeln lör godt älven föt siD del uti PrästeStåndets beslut instämma.
S. D. Föredrogs å nyo Och gillades Stats-».
Utskottets den 22 sisthdne April afgift*», samt den 35 i samma månad
Jö middageh på bordet lagde, Utlåtande öfver Herr Prosten E<s Memorial om en del af Wadstena fordna Klosterbyggnaders upplåtande för Hospitalslmättnitl* gen derstädes.
Ut supra* S D. Vid förnyad föredragning af Stats- S2mt Allmänna Besvärs och Ékonomie-Utskottens så väl den t sistlidoe
Maj afgifne Betänkande, i anledning af gjorde motioner angående TullVerket, och dermed gemenskap ägand» Ridd, 0, Ad, Prat.
VII* B, II, Afd, j. 130 Pen 16 Junii e. m. ämnen, som ock den 8 dennes meddeldte, samt d ti i samma månad förmiddagen, på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens nyssnämnde Betänkande, blefvo berörde tvenne Utlåtanden till alla delar af Ridderskapet och Adeln gillade.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 16 Junii 1818.
S D Då nu å nyo föredrogs Stats- och BancoUtskottens den *3 sistlidne
Maj afgifne, samt den 27 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 sistlidne April meddeldte Betänkande, angående Götha Canalarbetets forgäng och befrämjande, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1) Att det vid 1815 års
Riksdag beviljade byggnads låne-biträde må, jemlikt Riksens Ständers då fattade beslut, fortfara, att ifrån Banken utgå med 300,000 R
Om hvilket allt de Öfrige RespeCtive RiksStånden skulle vänligen underrättas.