Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hernösands stifts domkyrka borde återfå det qvantum spanmål, som ursprungligen densamma tillhört, men tillika erkände att Upsala domkyrka i stället borde få en motsvarande ersättning, ifall dess inkomster icke tålde vid den minskning, som derigenom skulle henne tillskyndas; så instämmer jag fullkomligen i Frih. von Kramers förslag, under anhållan om återremiss af det nu föredragna betänkandet.
Hr La gerli jelin, Pehr:
Mig synes, som de premisser, hvarpå StatsUtsk. grundat sitt beslut, icke äro fullkomligt sanna, såvida nemi. de uppgifter, Frih. von Kramer meddelat, äro riktiga, hvarpå jag icke tviflar; och på denna grund 358 Den a3 Januari f. m. förenar jag mig i begäran om återremiss af det nu föredragna betänkandet.'
StatsUlskis utlåt.
N:o 4°3 återremitterades.
Till pröfning företogs StatsUtsk:* den 29 sisll.
December på bordet lagda utlät.
N:o 4o4, ■ anledn. af väckta motioner att StatsUtsk. mätte företaga revision af stats- och liksgäldsverkens räkenskaper för år i838.
Sedan jag väckte motion i detta hänseende , hafva omständigheterna förändrat sig.
Jag finner de grunder, som StalsIJtsk. anfört till afslag derå, vara goda, med undanlag af den sista, om hvilken jag får yttra några ord, utan att likväl framställa något yrkande med afseende derå.
Utsk. förmenar nemi., att då statsrevisioner skola omfatta minst 2 års afslutade räkenskaper, så borde någon sådan icke nu företagas; men detta skäl förfaller alldeles, ty ifall statsrevisionen förrättades nu, så lomme den deremot icke alt ske nästa höst; och beträffande det skälet att revisionen borde omfatta 2:ne års räkenskaper för alt kunna bedomina karakteren af statsförvaltningen, torde StatsUtsk. tillerkänna sig sjelft att deraf äga en sådan öfversigt, så att äfven det skälet bör förfalla; men jag yrkar ej, som sagdt är, bifall till min motion under de förändrade omständigheter, som nu äga rum, jemförelsevis till den tid, då jag väckte samma motion. Ulsk:s utlåt.
N:o 4°4 lJIef af IU o. Ad. bifallet.
Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. äfven StatsUtskts den 29 sisth Dec. på hordet lagda utlåt.
N:o 4°^ , ang:de ifrågaslälld förlängning under 10 år af det pantlåneimättningen i Stockholm beviljade låneunderstöd af allmänna medel.
Föredrog'os ånyo och biföllos Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk;ns den 29 sisll.
Dec. på bordet lagda betänk-.n : "
N:o no, i anledn. af väckt fråga om lindring för de rustande vid Smålands Grenadier-bataljon i nedannämnda prestationer; N:o 111, i anledn. af väckt fråga om befrielse för rotehållare från skyldigheten att ersätta klädespersedlar, som skadas af mal.
Besvärs- och Ekon.Utskms den 29 sisll.
Dec. på bordet Ingda betänk.
N:o 112, i anledn. af väckt motion alt södra bataljonen af Bohusläns regtte må, i likhet med den norra, och under ena - Den a3 Januari f. m. 359 handa villkor, som för densamma äro gällande, till ständigt infanteri förvandlas, m. m., Lief samma betänk, anjo hegardt på bordet af Hrr von Hartmansdorff, Äng., och Ehrenhoff, Gustaf Herman.
Till pröfning företogs Bevilln.Utskts den 29 sisth December på bordet lagda utlåt.
N;o 36, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 9, ängtde åtskilliga motioner om stämmoböters upphörande eller förminskning.
Oaktadt jag ej finnes antecknad ibland reservanternes antal, i afseende på den fördelning af böter, som Utsk. föreslagit, då det förminskat kronobetjeningens andel deruti ifrån hällten till en tredjedel, är jag likväl emot denna fördelningsgrund, hvilken hvilar derpå, att som stämmoböterna förhöjas lill stor del för dem, som med debetsedlar å större summor uraktlåta att desamma i rättan tid inbetala, skulle derigenom en högre inkomst tillfalla kronofogden, och han dymedelst få ersättning, fullt motsvarande den gjorda minskningen i hans förut innehafvande andel i samma böter ifrån hälften till en tredjedel af bötessumman.
Jagar öfvertygad, att dessa böter, långt ifrån all ökas, komma betydligen att förminskas; ty de, som uteblifva ifrån uppbördsstämmorna, äro ingalunda de som hafva de största debetsedlarna, — desses innehafvare erlägga nog sina kronoutskylder ordentligt; hvaraf också följer, att fogdens inkomst blifver förminskad, örn Utsk:ns fördelning skulle godkännas.
Jag anhåller alltså, att den gamla fördelningen måtte bibehållas.
Upplästes ett prot uldr. från BondeSt. af den i3 dennes, af innehåll, att Ståndet afslagit Bevilln.Utsk:s utlåt. iST:o 36 och inbjudit MedSlånden att med BondeSt. sig förena i ofvannämnda beslut, och hade
Ståndet derjemte beslutat, att öfverläggnings-protocollet hos Ståndet i denna håga, efter verkställd justering, skulle MedSlånden meddelas.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att det omtalade öfverläggnings-protocollet ännu icke ankommit.
Då frågan ang:de stämmoböternes fördelning förevar i Utsk., segrade den del af Utsk:s ledamöter, som ansåg fördelningen af stämmoböterna böra så uppgöras, att deraf skulle tillfalla uppbördsmannen och de återstående ■§ tillgodokomma de fattiga.
Jag hyser visserligen icke den statsmannaåsigt, att embetsman, högre eller lägre, skola gynnas af ett sportel-systeme, d. v. s. att sporilar i tjensten skola ingå i beräkningen af deras inkomster; men då Gr.
Posse ganska riktigt i min tanke yttrat, att böterna efter ali anledn. icke komma att ökas, utan snarare att förminskas, omUtsk:s förslag antages, anser jag^obilligt, att kronobefallningsman - 36o
Dea a3 Januari f. m.’ nen, som i alla fall liafva trägna och vidlyftiga göromål i och för uppbörden, skola frångå den lilla ersättning för deras mödor, som de genom stadgad lag redan länge innehaft.
Jag anhåller således, alt stämmoböternas fördelning må förblifva sådan som den nu är.
Hr von Prosén, Georg:
Då detta ärende varit föremål för öfverläggning, har jag yrkat stämmoböternas utgående af det skäl, att man derigenom skulle förmoda att skattebeloppen i allmänhet i rättan tid skulle komma att ingå.
Delta är det hufvudsakliga ändamålet.
Erfarenheten har visat att sedan stämmoböter stadgades, hafva alla de summor, som stodo i förliåIlande till slämmobölerna, ordentligare influtit; men deremot bar erfarenheten också visat, att de större skattebeloppen , i afseende hvarå nämnda förhållande ej ägt runi, icke lika ordentligt influtit.
Så liar åtminstone inträffat i det län, som mig är i nåder anförtrodt.
För min del finner jag rättvisa i hvad Utsk. gjort, att öka stämmoböterna i förhållande till skattebeloppet.
Jag vill önska att de 4 sF, som öro stadgade som bot för uteblifven betalning af 2 r:drs contribution, göra samma verkan som de förut stadgade 8 sk.
Det kan hända, att, då denna nedsättning föranleder till ringare bötesbelopp, samma nedsättning kommer att öka de botandes antal så, att, ehuru boten är förminskad, sammanräknade summan af böter likväl blir större än tillförene.
Jag skall dock icke uppehålla mig härvid, utan på försök lemna bifall till i:a inom. af Utskls förslag, hvaremot jag tillstyrker afslag på det sednare.
Jag tror ej att dylika böter böra tillfalla socknens fatligcassa; det skulle möjligtvis kunna leda derhän, att de skattdragande hellre gingo den vägen för att underhålla socknens fattiga än den lagliga.
Alla de böter, som nu utgå af den tredskande, som ej infinner sig vid uppbördsstämman, skola nemi. till •§ af beloppet falla socknens fatligcassa till godo, d. v. s. han botar till sig sjelf.
Om alla i en socken t. ex. öfverenskomma att på detta sätt underhålla sina fattiga, så skall uppbörden och redovisningen blifva ganska kinkig.
Jag afstyrker att böterna delas sålunda, utan att fördelningen måtte förblifva sorn den hittills varit, nemi. hälften till kronofogden och hälften till Kronan.
Som en inbjudning ifrån JBondeSt. inkommit, får jag föreslå att betänk, må hvila på bordet till dess det saknade prof. ang:de BondeSt:s beslut inkommer; men skulle R. o. Ad., i anseende till den började discussionen, icke finna delta lämpligt, får jag i korthet tillstyrka bifall till Utsk:s betänk.
Det skäl den siste talaren anfört emot den föreslagna fördelningen af stämmoböterna, tror jag hvila på svaga grunder; ty öfverallt äro bestämda fattigvårdsanstaiter uppgjorda, och de lära ej komma att bero
Den 23 Januari f. m. 36i bero af sfi tillfälliga inkomster, som dessa bötesbelopp skulle komma att utgöra; hvaremot det blefve en ganska nyttig inkomst för fattigcassorna i socknarna, och kunde bereda en indirect lindring i fattigförsörjningen, i händelse Ulsk:s förslag antoges, hvarom jag anhåller om propos., så framt ej betänk, kan tills vidare få förblifva hvilande på bordet.
Att slämmoböterne måga qvarblifva, har ingen af de värde talarne bestridt; CJtsk. har äfven tillstyrkt detsamma, men om böternas fördelning mellan de fattiga och kronobetjeningen hafva, olika meningar yppats.
Jag instämmer med de ledamöter, som yrkat alt den gamla fördelningen af hälften till kronobetjeningen och andra hälften till de fattiga måtte qvarstå.
Den som icke betalar sina utskylder vid uppbördsstämman, skall sökas hemma.
Följden är, att besväret blifver stort för kronobetjeningen, och att, om delta besvär ej i någon mån ersattes genom de böter, som den skattskyldige får vidkännas; så återstår ingen annan utväg, än att Staten särskildt godlgör tjensteinännen.
Vill man ådraga Staten ökade utgifter till förmån för de fattiga så borman antaga det förslag Utsk. framställt.
Men då tyckes det vara vida enklare, alt Staten omedelbart bidrager till fattigvården, och låter stämmoböterna fördelas såsom hittills.
Nästa frågan är den, huruvida slämmoböterne böra förhöjas i den proportion Utsk. föreslagit eller i någon annan, samt om det minimibelopp, som Utsk. utsatt, är det rätta.
Jag anser detta minimibelopp vara för ringa ; Utsk. har sagt, att 4 sk- skulle erläggas i bot för uleblifven betalning af 2 r:drs kronoutskylder.
Jag befarar att om man icke utsätter minimibeloppet af stämmoböterna så högt, att det någorlunda motsvarar värdet af ett dagsverke, så blifva de för låga.
Om en person icke förlorar mer än 4 sk. b:co genom uteblifvande från stämman, men deremot kan förtjena 12 eller 16 sk., derigenom att han den dagen gör ett dagsverke; så är det för honom en gifven uträkning att icke gå till uppbördsstämman.
Följden blir att ingen infinner sig der, och alt fogden får söka hvarje skattskyldig hemma i hans hus, hvarigenom uppbörden blir så till sägandes ogörlig, åtminstone inom den tid författningarne nu bestämma för hennes afslutnnde.
Jag yrkar således, att R. o. Ad. måtte låta det nu gällande beloppet af 12 sk. b:co qvarstå såsom minimum för stämmoböter.
Men alt låta 12 sk böter qvarstå likaväl för underlåten betalning af 100 eller 200 r:dr, som för r eller 2 r;drs utskylder, det vore både obilligt jemförelsevis till de skattskyldige och oklok t i förhållande till Staten, ty följden blefve, att de, som hafva betydliga kronoutskylder, funné för sig vida ofördelaktigare att resa till uppbördsstämman och betala dem, än att behålla penningarna i deras rörelse till dess fogden kornig H. 46 36a Den a3 Januari f. m. me i huset för alt emottaga dem.
Således tillstyrker jag, det R. o. Ad. måtte höja beloppet af slärmnoböierna i samma mån som skattens storlek förökes.
Flår i Stockholm får man, ulan afseende på beloppet, betala 3 sk. på riksdaler», eller 6 proc. på skatten i stämmoböter, hvilket ur en ganska dryg afgift.
Jag ville deremot tillstyrka att 12 sk. måtte få gälla såsom stämmoböter t. o. in. för ett skattebelopp af 12 r:dr, men att för hvarje riksdaler, som skattebeloppet stiger deröfver, skulle oek stämmoböternes belopp höjas med en skilling.
Mitt vördsamma tillstyrkande är alltså, att R. o. Ad., i stallet för den redaclion, sorn blifvit af Bevilln.Utsk. uppgjord, ville besluta, alt stämmoböter ne skoja utgå med 12 sk. b:co för ett skattebelopp af t. o. m. 12 r:dr, alt de ökas med en skilling för hvarje hel riksdaler sorn öfverskjuter detta skattebelopp, samt att stadgandet om stämmoböternes fördelning lill hälften mellan de fattiga och kronobetjeningen måtte bibehållas.
Då del nu är fråga alt kasta en blick in i framtiden, så måste jag erkänna, alt jag tror, alt med de mindre contributions-sedlarries inbetalande kommer alt hädanefter dröja längre än hittills, emedan plikten för dröjsmålet förut varit 12 sk., men nu skulle komma att blott blifva 4 sk.
Jag anser att det gamla bötesbeloppet bör bibehållas för en skatt af t. o. m. 12 r:dr, men att för summor deröfver och då räntan stiger utöfver 8 proc. 0111 året, hvilket gör 4 proc. på 6 månader, 4 i'tdr för hvarje 100 r:dr böra betalas, emedan under 6 månader denna ränta kan erhållas, och ingen lärer vara så tokig att betala de penningar han kan behålla inne och på hvilka lian kan förtjena 6, ja 8 proc.
För öfrigt instämmer jag med dem, som yrka bibehållande af den gamla bötesfördelningen, nemi. ena hälften deraf till socknens fattiga, och den andra till kronobetjeningen.
Ämnet innefattar tvänne delar.
Den ena beträffar böternas belopp, den andra deras fördelning.
I fråga örn beloppet, synes mig angeläget, att man icke lagstiftar så, att känningen af denna tunga endast faller på den fattiga, men ej på den förmögna.
Då man uppfyller denna pligt af rättvisa emot alla, synes mig också, alt man icke bör gå så långt, att man straffar alltför högt.
En medelväg tror jag l ätteligen vara uppgifven i det förslag
Hr von Hartmansdorff nyss framställt, nemi. 12 sk. bot för ufeblifven inbetalning i rä t ter tid åfelt skattebelopp af t. o. m. 12 r :dr, och derefter en progressiv förhöjning i samma bot af en skilling för hvarje nämnda belopp öfverstigande riksdalertal, att träffa lika elen fattiga som den rika, hvarigenom man ej å andra sidan kan säga att man procentat med de personer, som måhända af glömska eller frånvaro från orten, under den tid uppbördsslämmorna pågå, derifrån uteblifvit.
Den a3 Januari f m.
363 begär således bifall till Hr von Hartmansdorff» omnämnda förslag.
Hvad den andra frågan eller böternes fördelning angår, så beklagar jag att jag icke kan antaga förutsättningen af någon slags sammansättning sockenboer emellan, till de fattiges förmån, beklagligtvis är icke ömheten för den fattige, der det gäller ens egen pung, så särdeles stor.
Jag tror deremot, med den kännedom om förhållandet som jag äger, att kronobetjeningen är så illa lönad, åtminstone inom den ort der jag är bosatt, att det förundrar mig, att någon vill söka dylika befattningar, och med denna kännedom, säger jag, tror jag det vara rättvist att stämmoböternes fördelning blir sådan den för del närvar, är, hvarföre jag anhåller om propos. i sådan riktning.
Landtm, tilIkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Jag är skyldig mig sjelf att lätta ett fel i mitt förra yttrande, då jag yrkade att stämmoböternes fördelning skulle äga rum emellan fogden och Kronan.
Jag har önskat, att denna fördelning skulle blifva den samma som förut, nemi. till hälften emellan fogden och de fattiga.
För öfrigt förenar jag mig, hvad beloppet afböterna angår, med Hr von Hartmansdorff.
Oaktadt jag är fullkomligen af samma öfvertygelse nu, som då jag yttrade mig i Utsk., nemi. att det icke tillkommer Bevilln.Utsk. att stifta lagar i detta fall, utan att det är Konungen ensam, som äger att föreskrifva Dess Bef:h:de huru de skola uttaga af Ständerna beviljade anslag, men min röst ej blifvit hörd, utan målet avancerat till den punkt, hvarpå det sig nu befinner: så är derom icke vidare att anmärka, utan får jag blott i korthet yttra, alt kronobetjeningen ovillkorligen bör tilläggas halfva andelen af bötesbeloppet för uteblifven betalning i rällan lid af årets kronoutskylder.
Jag yrkar icke detta sorn någon förhöjning i desse tjenstemän» inkomster, utan derföre att jag bestämdt vet, att det för dem ur omöjligt att personligen kunna fara från den ena torparekojan eller backstugan till den andra, för att uppbära kronoutskyIdema, utan att de dertill måste begagna och derföre aflöna andra personer och städse komma på balance, den de sjelfve måste ersätta.
Således utgör deras bötesandel ingen vinst utan blott en alltid otillräcklig ersättning för gjorda förluster och besvär.
I öfrigt instämmer jag äfven i Hr von Hartmansdorff» förslag.
Gr. Hamilton, Henning Ludvig Hugo; Sedan jag begärde ordet, hafva tvänne bifrågor tillkommit, öfver hvilka jag anhåller att få yttra mig, innan jag kommer till sjelfva ämnet.
Den ena angår Hr Prytz’s hemställan om uppskof med dennat sak till dess BondeSlrs discussion i ämnet till R. o. Ad. ankommit.
Jag anser detta dröjsmål öfverflödigt. 364 Den a3 Januari f. m.
Vi veta att BondeSt. afslagit Betänk, och ansett stämmohöleroa böra helt och hållet upphöra, såsom hufvudsakligen drabbande de fattigare classerna och utgörande endast en contribution af de fattiga inom samhället till dem som äro ännu fattigare.
Äfven har man anmärkt, att kronohetjeningen skulle beröfvas en fördel, om stämmoböterna försvunno.
Ledamöter af BondeSt. inom Utsk., hvilka bestridt dylik uppbördsbefattning, hafva försäkrat, att de sällan kunde utlaga dessa böter, emedan de ansågo det såsom en skam, hvarföre de önskade att de mätte upphöra.
Dessa äro de motiver, som gjort sig gällande inom BondeSt., och då de nu <äro kända, anser jag något uppskof-utaf den af Hr Prytz uppgifna anledningen icke behöfligl.
Den andra bifrågan var, att Bevilln.Utsk. icke skulle vara behörigt alt i detta fall stifta lagar.
Ingen har velat tillerkänna Utsk. en sådan behörighet, aldraminst Utsk. sjelft, sorn uttrycker sig på följande vis: ”Och får Utsk. af dessa skal tillstyrka II.
St. att lios K.
M. i_ underd. anhålla” &e.; hvaraf synes att Utsk. sjelft erkänner, att det blott är Konungen, sorn kan stifta lag i detta fall, derutinnan R.
St. likväl icke äro mera än i andra hänseenden förhindrade att frambära deras underdåniga önskan.
Jag är antecknad såsom reservant mot betänk, och tillhörde äfven minoriteten i Utsk.; men ansåg mig icke böra reservationsvis anföra mina skäl för min åsigt, enär de dels innefattas uti ingressen till betänk., och dels äfven förekomma nästan uti samtliga de yttranden från Stånden, sorn ineddeltes Utsk.
Jag har i afseende på första punkten eller beloppet af stämmoböterna varit af olika tanke med Utsk:s majoritet, derföre att jag anser den här föreslagna progressionen vara högst ojemn.
Att någon progression bör äga rum anser jag billigt.
Det återstår således först att afgöra, huruvida det af Utsk. föreslagna minimibeloppet af 4 sk. är lämpligt elier icke.
Hr von Hartmansdorff har i det hänseendet föreslagit, att böternes minimibelopp borde motsvara värdet af ett dagsverke.
Jag är icke af samma tanke, dels emedan vanligtvis icke en dag behöfver användas för att infinna sig vid uppbördsstämman, och dels emedan skattelevereringen icke i allmänhet tillgår på det sättet, att hvarje skattskyldig person infinner sig vid uppbördsstämman, utan sålunda att flerfalldige skattskyldige inom socknen uppdraga åt samma perion, vanligtvis en sexman , att medtaga och vid uppbördsstämman aflemna skattebeloppet.
Deraf synes att böterne icke böra motsvara ett dagsverke utan utgöra ett belopp, som innefattar ett verkligt straff för försummelsen.
Min öfvertygelse är, att de, som försumma att å bestämd tid aflemna t. ex. i r;drs skattebidrag, måste vara så fattige, att man icke ytterligare bör öka deras fattigdom genom en hög plikt.
Hvad progressionen i bötesbeloppet angår, så skulle jag visserligen gerna önskat en sådan förändring i Utsk:s förslag; men då vi veta, att Den a3 Januari f. m. 365 BondeSt. helt och hållet afslagit betänk., och detsamma möjligtvis bifalles af tvänne Stånd, sådant det ur; så skulle, i händelse R. o. Ad. förändrade beloppet, frågan komma att förfalla, då vi komine att förblifva vid hvad som redan är gällande.
Äfven anser jag ett maximum böra utsättas; ty om det icke finnes, utan en livar skall erlägga böter motsvarande en viss proc. af debetsedelns innehåll, så skulle all vinst af försummelsen upphöra, och i och med detsamma försummelsen på visst sätt icke vidare innefatta något moraliskt fördömligt, och jag är öfvertygad att sjelfva böterna , mindre än skammen att från predikstolen höra sitt namn uppläsas bland deras, som icke i rätter tid inbetalat conlributionerna, skola verka till de större skatternas ingående.
I afseende på böternes fördelning instämmer jag i deras åsigt, hvilka anse dem böra delas lika emellan de fattiga och kronobeljeningen, emedan kronobetjeningen är så illa aflönt, att, om en förhöjning derigenom uti deras aflöning kunde äga rum, hvilket jag icke tror, denna förhöjning icke blefve större, än hvad de för sin möda väl förtjent.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt nu, under elis— cussionens lopp, det öfverläggningspiotocoll från BondeSt. inkommit, som blifvit åberopadt i Ståndets för en stund sedan upplästa prot.utdr., och vore det tillfälle för dem af IL o. Ad:s ledamöter, som önskade deraf taga kännedom, att det göra.
När man jemför nppbördsverkels gång i afseende på uppbördens indrifning under den tid, då, i följd af R.
St:s begäran, K.
M. hade afskaffa! stämmoböterna, med det sätt och den ordning, som nu vid uppbördens inbetalning iakllages; så skall man finna det resultat, att dessa böter i ganska väsendtlig måtto bidragit till ett ordentligare erläggande af kronoutskyIdema, hvilket isynnerhet gäller om de små skattebidragen, i afseende hvarå la sk. utgöra ett ganska väsendtligt straff för underlåtenheten att i rällan tid erlägga bidraget.
Det är således, på sätt TJtsk. erkänt, af ganska stor vigt att denna utväg bibehålies för att tillvägabringa en ordentligare leverering af skatterna.
Jag kan deremot icke med Utsk. dela den tanke, att stämmoböterne skola för de lägre skattebeloppen nedsättas, på sätt Utsk. föreslagit.
Erfarenheten har nemi. ådagalagt, alt det isynnerhet är dessa små skatters indrifning, som åstadkommer det största besväret och tidsspillan för kronouppbördsrnännen.
Det är då nödvändigt att böterne stå i sådant förhållande till sjelfva skattebeloppet, att den skattskyldige finner med sin fördel förenligt att vid skatternas erläggande iakttaga den ordning förfättningarne påbjuda.
Detta har äfven blifvit anmärkt af Hr von Hartmansdorff, som ytterligare utvecklat skälen derför; hvarföre jag instämmer med honom, att stämmoböterne för de lägre skatterna 366
Den a3 Januari f. m. celi till och med beloppet af 11 r;dr h:co blifva sådana de hittills varit.
Deremot synas billighet och rättvisa påkalla att den sorn har en större summa att erlägga till Staten, meli underlåter att inom stadgad lid fullgöra denna skyldighet, också får vidkännas ett mot beloppet af denna summa lämpligt ansvar; hvilket icke skulle blifva händelsen och nu icke heller är förhållandet, då en sådan skattskyldig undslipper med 12 sk. stämmoböter.
En progression, sådan som Hr von Hartmansdorff föreslagit, skulle således efter mitt omdöme vara lämpligast och rättast; men då, på sätt Gr.
Hamilton upplyst, tvänne Stånd lära hafva bifallit Bevilln.Utskts betänk., och en förändring deruti genom R. o. Ad. möjligen skulle medföra den påföljd, att den förbättring i stadgandet, som IBevilln.Utsk. föreslagit, måhända skulle alldeles förfalla, och således frågan kommer att qvarstå på den punkt, der den befinner sig, så anser jag bättre vara att åtminstone vinna någon till ändamålet ledande förändring än alldeles ingen, och tillstyrker derför att R. o. Ad. mätte godkänna Bevilln.Utskts förslag, sådant det blifvit framsläldt.
Sedan jag nu hunnit uträkna hvad
Hr von Hartmansdorff föreslagit i afseende på stämmoböterna, så anser jag mig böra instämma med honom.
Jag hav viserligen hört den mathematiska visshet, hvarmed Gr.
Hamilton sökt bevisa, att de mindre stämmoböterne icke borde bestämmas till belopp, motsvarande värdet af ett dagsverke, för att derigenom förmå de skattskyldiga att infinna sig vid uppbördsstämman.
Hr Grefven har nemi. sagt, att det icke är vanligt, att hvar och en skattskyldig inställer sig till skattens erläggande, utan att flere personer uppdraga ål en och samma person att inlemna beloppet; men jag tror, att det är bäst att iakttaga huru hittills tillgått; och då skall man finna, att de mindre summorna just äro de, som icke ingå i rättan tid, emedan olyckan är den hos vår nation, att folket sällan vet hvad klockan är slagen och hvad datum vi hafva.
De söla med att skaffa sig beloppet, och först när det skall betalas börja de länka på att samla detsamma.
Derpå grundar jag min öfvertygelse om behofvet af hvad
Då jag begärde ordet, skedde det blott för att, efter den upplysning Gr.