Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tog för afgjordt, att R. o. Ad., vid dicterandet af sin gemensamma tanka, att en chef för Just.- departementet skulle finnas, utan att Statsministern dervid nämndes, tillika beslutat, att detta namn borde anses borttaget utur §:s redaction.
Då emedlertid sådant nu blifvit bestrid t, förenar jag mig i yrkande om den propos., Hr Hjärne föreslagit.
Hr von Hartmansdorff: Uanledn. af Gr.
Fröliehs yttrande, att alla departementscheferna skulle komma att kallas ministrar, anser jag mig böra afstyrka en dylik förändring, men deremot bibehålla benämningen förde nuvar. tvenne Statsministrarna.
Redactionen lomme då att lyda: ”En Statsminister för Just.departementet och en Statsminister för Utrikes Departementet; en chef" etc.
Vilja andra värda ledamöter icke gilla denna redaction, så är det bättre att votera om ordalagen, än att upptaga tiden med tolkningar af besluten i förmiddags.
Min mening har icke varit att betaga Hr v. Hartmansdorff rättighet att få ministertiteln bibehållen, i fall sådant skulle blifva R. o. Ad:s gemensamma tanka, ulan jag yttrade mig blott derom, att vi på f. m. endast beslutade, hvad Just.departementschefen icke bör vara, och jag instämde nu deruti, att särskildt bör bestämmas, det han skall finnas.
Men derföre inser jag icke, att vi äro tvungna att bibehålla Utsk:s redaction.
Ett sådant argumentationssätt är verkligen Hr v.
Hartmansdorff eget; ty lika litet som jag vill binda honom genom de föregående besluten, lika litet kan han binda mig att i redactionen upptaga ministernamuet.
Jag anhåller om en sådan propos., att Gr.
Horns och Hr Hjärnes förslag inå kunna dermedelst antagas, och det således komma att heta:
"Af .Statsrådets ledamöter skola 8 vara chefer, hvar för sitt departement, nemi. en för Just.departementet" etc.
Jag ville icke inlåta mig i tvist, huruvida chefen för Just.departementet skall heta Statsminister eller icke, ty detta är likgiltigt; men vigtigt är, att befattningen med den inre ordningen tillägges honom, för att desto säkrare blifva handhafd med lagkunskap och derpå grundad rättvisa.
Jag hade trott, att propos. till ny redaction icke behöfdes, såvida anmärkningar icke göras af Den 6 October c m. 121 af beskaffenhet, att de fordra en sådan.
Frågan är nu, om de tvenne Statsministerstitlarna skola bibehållas.
Derom lönar icke mödan att länge tvista.
Anser R. o. Ad., att de böra försvinna, är det bäst att afgöra sådant på en gång och i en votering; hvadan det lärer vara bäst, att propos:n så inrättas, att nämnde afgörande derutaf kan följa. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, i anledn. af det äf Gr.
Frölich framställda redactionsförslag, hvaruti silfvan 8 blifvit intagen såsom bestämmande antalet af departementschefer, att, till följd af 11. o. Adis beslut i början of discussionen, denna siffra ej kunde bestämmäs, förrän detaillerna af de återstående delarna utaf 6 § blifvit genomgångna.
Jag lärer yttrat mig otydligt
Och begick det misstag att repetera ingressen till §, oaktadt min mening endast Var, att morn. angide Just.departementet borde börja endast med:
"En för Just.departementet &c.” Hvad Fril).
Ehrenborghs anmärkning beträffar, skulle jag icke hafva något att deremot invända, såvida icke dermed komme att förklaras, att ministerstiteln icke borde finnas.
Jag har nemi. icke något emot, om Konungen kallar den eller de departementscheferna för ministrar, men anser blott onödigt, att något härom införes i grundlagen.
Hvad vidkommer Hr Cederschjölds yttrande, hemställer jag, om vi någonsin skola komma till slut med frågan, om icke Hr Gr. o.
Landtm, behagar göra öfriga ledamöter samma admonition, som jag nyss rätteligen erhöll, att nemi. icke glömma, hvad vi redan hafva beslutat.
Det är nemi. bestämdt, att endast hufvudgränsorna för hvarje departement skola i grundlagen utstakas; och om Hr Cederschjöld hade påmint sig detta, hade han säkerligen icke nu inblandat, hvad han yttrade om den inre ordningen.
Det har på f. m. blifvit erinradt, att Just.- Statsminister förekommer såsom en technisk term med afseende å båda de förenade Rikena, samt finnes omnämndt i Riksakten; och jag hemställer, om det är skäl alt för en lumpen namntvist påkalla en grundlagsförändring jemväl i Brödrariket.
Jag vet icke, hvilka skäl dertill kunna föranleda.
Vöre icke förhållandet sådant, skulle jag visst icke försvara ett namn; men nu afstyrker jag all förändring i denha del, samt att R. o. Ad. må utan anmärkning förbigå denna omständighet.
Vi böra behjerta, alt här är fråga om annat än hamn.
Jag vågar föreslå ett sätt att förena de skilda tankarna, det nemi., att, sedan R. o. Ad. genomgått alla Bomm, samt det derefter lärer blifva nödigt, att en viss redaetion antages, man då äfven må afgöra, om man vill, att deri skall upptagas benämningen Minister eller icke.
Jag i4 H. tö Den 6 Oelober e. m. tror, att benämningen gerna kan bibehållas, utan att derom behöfver nämnas i grundlagen.
Beträffande den siste talarens yttrade betänklighet, får jag endast erinra, att ett lika beskaffadt hinder, som det han uppgifvit, jemväl inträffar i afseende å afskalfandet af Statssccreterarne.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i Gr.
Horns nu gjorda framställning.
Bifölls. 2: dr a mom. i 6 § Reg. F. Gr. Horn:
Jag hemställer, huruvida man icke här, såsom vid det sista morn., bör besluta, att det må heta: ”En för utrikes ärenderna.” Gr.
Jag anhåller, att hela § må till föredragning uppläsas, hvarefter jag skall framställa de anmärkningar deröfver, som jag anser böra blifva it. o. Ad:s gemensamma tanka.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han trodde öfverläggningen blifva redigast, om hvarje morn. särskildt discuterades, hvarefter, sedan alla vore genomgångna, man särskild kunde komma till en allmän redaction af §:n. R. o. Ad. hördes häruti instämma.
I anledn. af beslutet att icke ingå i närmare bestämmanden i afseende på de särskilda departementernas föremål, hemställer jag, om det icke beträffande chefen för Utrikes Departementet är nog, att man säger: ”en chef för Utrikes Departementet,” utan att, pä sätt Utsk. föreslagit uttrycka hvilka ärender, som böra dertill räknas.
Man kan visserligen säga att definitionen uti detta mom. är ett upprepande af detsamma, som blotta benämningen säger; men ordet alla, hvilket deri förekommer, anser jag af någon vigt, emedan HofCancelleren delar Utrikes-Statsministerns göromål, fastän till en obetydlig del, såsom i afseende å besvarandet af notificationer från främmande hof om dödsfall och födelser m. m.
Jag tror således, att vi göra rättast, om yi lemna detta mom. utan anmärkning.
Om R. o. Ad. förklarar för dess gemensamma tanka, att definitionen här bör utgå, anser jag det desto hellre vara rätt, som i ti § finnes utmärkt, hvad ministeriella mål betyda; och jag tror dessutom, att hvar och en lärer inse, hvad med Utrikes Departementet förstås.
Utsk. var ngdsakadt att icke lemna den ifrågavar. befattningen utan definition, då Utsk. trodde sig böra utmärka föremålen för hvarje af samtliga departementerna; men sedan R. o. Ad. beslutat att endast bestämma och gifva benämning åt vissa departementet-, utan att ingå i någon annan demarcation af de attributioner, hvilka böra tillhöra hvardera af Den G O c 1a b e r e. m. 123 dessa departementer, än den , som ligger i sjelfva benämningen, ser jag icke något hinder emot att jemväl förbigå all definition å Utrikes Departementet.
Ehrenborgh anser äfven jag det icke vara consequent till det beslut, vi på f. m. fattade, att nu ingå i något närmare bestämmande af hvad som bör höra till Utrikes Departementet; och jag hemställer derföre, att den gemensamma tankan må inskränkas dertill, att det skall finnas en chef för Utrikes Departementet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om ]!. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att nu ifrågavarande morn skulle få följande lydelse: en för utrikes ärenderna; dock med förbehåll vid detta, som vid föregående morn., att bestämmandet af departementschefens titel lör det närvar, uppskjöts.
Jag får blott hemställa, om icke ordet ”ärenden” uti Hr Gr. o. Landtnäs propos. bör utbytas emot ordet: departement.
Jag har icke kunnat fatta, det K. o. Ad. vid förra mom. beslutat, att det skall heta: ”en för Just.departementet,” utan att benämningen Just.- Stalsminister borde tillsvidare -bibehållas.
I öfverensstämmelse dermed torde man äfven böra vid detta mom. tillvägagå, H. Ex. Hr Gr. o. Landt m. erinrade, att R. o. Ad. på Gr.
Horns begäran beslutat att genomgå och öfverenskomma om 6 §, hvarefter en generel redaction skulle företagas, hvarvid skulle bestämmas, huruvida cheferna för de 2:ne föi’sta departementerna skulle heta ministrar eiler ej.
Jag tar mig friheten erinra derom, att vi icke beslutat att discutera och öfverenskomma om redactionen nu, utan endast att discutera §:n mom. efter mom. för att få antalet af departementerna bestämdt; och hvarefter redactionen sedan borde företagas, H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det visserligen vöre möjligt, att det af H. Ex. nyttjade ord: öfverenskomma ej vore det riktiga; likväl kände H. Ex. icke något lämpligare sätt att komma tili hvad sorn här borde ti 11— vägabringas, nemi. en gemensam tanke, än att man derom öfverenskomma.
Min mening var, att icke någon propos. för närvar, borde framställas vid de särskilda moram, utan endast discussionen fullföljas öfver alla moram, för att sedan komma till redaction deraf.
Om Hr Gr. o. Landtm, behagar taga saken så, sora Gr.
Frölich föreslagit, har jag icke något deremot; men om vid delta mom. den propos. framställdes, att nå - la:- Den 6 Octobcr c. m. gon definition å Utrikes Departementet icke bör i grundlagen uttryckas, återstode i alla fall, såsom föremål för granskning vid den blifvande generella redactionen, jemväl detta morn., fastän en sådan redaction då torde blifva lättare bestämd.
Jag befarar, att om R, o.
Ad., jemte uttrycket af dess gemensamma tanka i sjelfva saken, tillika vill uppgöra redactionen, kominer den att blifva felaktig.
Sådant torde böra blifva föremål för Utsk:s om* sorg, så mycket hellre som vi eljest lära få nog svårt alt hinna till slut med frågan.
Frih. Cederström: R, o. Ad, beslöt på f. m, att icke bestämma antalet af departementschefer, utan såmedelst, att detta bestämde sig sjelf i och med genomgåendet afhela§:n.
Derefter återstår att uppgöra redactionen, H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad, behagade förklara ordalydelsen: ”en lör Utrikes, Departe* mentet,” såsom sin gemensamma tanka.
Ropades ja, 3:dje morn, i 6 § Reg.F, Hr Lefr e'n: Jag föreslår, att R. o. Ad. ville såsom ut-, märkande benämning för det ifrågavaP, departementet anta-, ga en för Drätsel-departementet.
Gr, Frölich:
Jag föreslår, att det må hetat ”en för Inrikes Civildepartementet.
Det är alldeles nödvändigt att bestämma, hvad som menas med Inrikes Civil-departe* mentet.
Det skulle kunna omfatta både näringarna, drätseln, och ecclesiastik-väsendet, likasom förhållandet var före 1809.
Frölichs mening att återföra oss dit; men just derföre är det nödigt, att inan förklarar sig be-, sfämdt.
För min del tror jag icke, att flera departementer erfordras för de ärender, hvarom förevar, och påföljande mom. handla, än de tvenne, sorn Utsk, föreslagit, och icke, såsom på f. m. nämndes, trenne; men i afseende på fördelningen departementerna emellan har Utsk, begått samma fel, som gjordes 180g, vid fördelningen af ärenderna emellan Kammar- och Finance-espedilionorna.
Den var då likväl icke ny, utan föranledd af äldre misstag och förhållanden.
Sedan ärenderna genom 1634 års, Reg.form först blifvit egentligen fördelade emellan de 5 riksembetena, vardt RiksCancellerens befattning snart'
Öfvervägande utrikes och litterär.
Näringarna sammanfördes med drätseln, särdeles linder Carl XI, då presidenten i KammarColkni tillika presiderade ej blott i Statseont. och Kammarrätten, utan äfven i Bergs- och ComnierceColkna, Ar 171.4, då Carl XII från.
Turkiet utfärdade en C.aucelliordn,, gjorde lian en. åtskillnad.
Den 6 October e. ra. mellan Kammar- och Ha n d el s-expeditionerna, hvilken efter hans död upphörde.
Gustaf lil åtskiljde 1773 Inrikes Expeditionen från Handels-* och Finance-expeditionen.
Efter Konungens död indrogs den sednare; och 180g gjorde man intet annat, än återställa denna fördelning.
Jag har i förmiddags naumt, huru en mängd närings- och drätselärenders behandling börja i Kammar-expeditionen och slutas j Finance-expeditionen.
Det är likasom om någon, hvilken ägde för stor trädgård för att kunna skötas af en trädgårdsmästare, och hvilken sålunda dertill använde tvenne, gjorde fördelningen af deras göromål så, att den ena trädgårdsmästaren blott skulle befatta sig med trädens rötter och stam och den andra blott med kronan och frukten.
Jag skall nu Söka bevisa min sats, Ävendernas fördelning emellan Kammar- och Fi n a nce-expeditionerna är nemligen följande, i anseende till 1:0
Näringarna, att under den förra lyder jagten och under den sednare biindt makarne och pelshandeln.
Boskapsskötseln i allmänhet.
Fårskötsel, hökare, slagtare, och kreatursmarknader.
Skogshushållning och sågar.
Trävaruhandel, skeppsvarf och snickare.
Landtbruk och qvarnar.
Bageri, bryggeri, brännvins bränning, utsädes-anskaffning.
Linets och hampans, odling.
Väfnader och repslageriet Städernas jord.
Tobaksberedningen, Tillsättningen af Commerce-.
Bestämmandet och granskninCollegii tjenstemän. gen af CommerceCollegii gö romål, Jernmalmsbrytning, tackjerns- Tillverkning af hammare, knif, tillverkning, stångjerns- och sax och klensmide i allmän spiksmide. het, Silfvergrufvorochsilfversmält- Silfver och guldarbeten, ning.
JCoppargrufvor och koppar- Koppararbeten genom koppar» smältningen. slagare.
Messingsbruken, Messingsslagarne, 2:0.
Allmänna Inrättningar^ Posthemman, Postcontor, posttaxor, post-» medels uppbörd.
Postmästares tillsättning.
Postmästares instruetioner och göromål.
Vägar, broar, skjuts och gäst- Canaler, ångfartyg, hamnar» gifvaregårdar. isG Den 6 Octo ber c. m.
Sjöars uttappning, qvarnars Strömrensningar, borttagande.
Tjenstehjonsstadgan.
Skråordningarna.
Städernas polis och oeconomi.
Städernas bandel, rörelse och tolag.
Landtpolisen.
Krogarna.
Öfverintendentsembetet och de Brandförsäkrings verk en. allmänna byggnaderna. 3;o Drätselverket.
Grundskatter.
Bevil Ini ngar.
Skattläggningar.
Taxeringar.
Jordeböcker.
Lande böcker, Häradsskrifvarne.
Debiteringar.
Kronofogden och landtränt- Uppbörden, mästaren. jLandskamereraren.
Bedo visningar, KammarCoIbm.
Statscontoret.
Tillsättningen af Statsconto- Bestämmandet och granskninrets tjenstemän, gen af Statscontoi'ets göro mål.
Tillsättningen af Kammarrät- Bestämmandet af Kammarrättens tjenstemän. tens göromål.
Huru är det väl möjligt, att ärenderna kunna med skyndsamhet och ordning ‘ besörjas, då de äro så sammanblandade?
Det är utan tvifvel blott genom en synnerlig fördragsamhet hos embetspersonalen, som målen kunnat afgöras utan stridigheter dem emellan; men då hvar och en måste finna olärnpligheten af dessa förhållandens fortfarande, tillstyrker jag, att man nu måtte uppgöra fördelningen så, att näringar, slöjder och handel må tillhöra ett departement, och drätselverket, vare sig grundskatter, bevillning, uppbörd deraf eller redovisning derför, må utgöra ett departement för sig.
Jag tillstyrker derföre till antagande såsom Ståndets gemensamma tanka,, att det ifrågavar. depaiN tcmentet må omfatta näringarna och den inre ordningen, samt det nästk. drätselverket allena.
Vill man om det förra nyttja det gamla ordet: kameralverk, har jag väl icke något väsendtligt deremot; men det leder till obestämdhet och förblandning, hvadan jag tror oss böra säga: ”ett för näringarna och den inre ordningen,” Gr.
Det lärer hafva visat sig, att jag var sannspådd i afseende på följden deraf, att icke hela § fick uppläsas.
Jag instämmer med Hr v. Hartmansdorff deri, att drätsel- och kameral verken icke böra höra till inre ordningens departement, utan hvar sitt särskildt.
Jag skall förklara, huru jag önskade, att ärenderna måtte fördelas; men jag ber Hr v. Hartmansdorff erinra sig, att vi derom nu icke hunna besluta.
Om man nemi. nu antager ett departement
Den 6 October e. m. 137 ä för inre ordningen, kan man sedan bestämma ett för kameral- och drätselverken oell ett särskildt för handeln och näringarna.
Dä torde man slippa att gå så långt i detaillerna, som till hvilket departement t. ex. grufbrytare, krogskyltar etc. skola höra.
Vidare ville jag hafva ett departement för ecciesiastik-ärendcrna, ett för landt- och ett för sjöförsvaret, da antalet af departementerna inalles blefve utta.
En talare har nu fullständigt utvecklat omöjligheten och löjligheten af ärendernas nuvar. fördelning emellan Statsexpeditionerna, att det torde vara öfverflödigt att derom anföra något vidare.
Under förutsättning, att de föreslagna 4 consultativa Statsråden mätte försvinna, har jag ansett departementerna böra blifva ätta, hvaraf 3:ne för den inre styrelsen; men då jag anser mig nödsakad att eftergifva för dem, som vilja att fyra consultativa conseilledamötev. skola finnas, tror jag, att man bör inskränka departementschefernas antal till sju och fördela den inre styrelsen på endast tvenne departementen, det ena för näringarna och den inre ordningen och det andra för drätselverket.
Jag anhåller alisa, att Ilr Gr. o. Landtm, behagar inhemta Ståndets tanka till antagande af en chef för den allm. ordningen och näringarna i stället för den, Utsk. föreslagit för Kameral-departementet.
Jag hade hoppats, att It. o. Ad:s beslut i förmiddags skulle undanhållit från någon discussion den långa nomenclatur, hvarmed en Konungens rådgifvare nyss behagat uppehålla oss.
Jag tror, att de upprepade förhållandena voro hvar och en förut fullkomligt kända, likasom jag är öfvertygad, att felaktigheterna till en stor del kunnat rättas, om man med allvar velat det; och jag befarar, att huru rationel t maa än må anse sig tillvägagå vid' bestämmandet af en närmare fördelning af ärenderna departementerna emellan, skall sådant likväl icke tillfredsställande kunna genomföras, utan tror jag, att vi endast böra söka passande namn för att derefter öfverlemna till K.
M. att uppdraga gränsorna emellan hvarje.
Emedlertid, och då man talar om indragningar, synes det vara obehörigt att inrätta ett nytt departement för ärender, sorn beqvämligen kunna skötas under ett af de redan bestämda.
Då nemi. chefen för Just.departementeS icke tillika skall vara ledamot af Högsta
Domstolen, anser jag den inre ordningens ärender lämpligen böra tillhöra honom.
Jag föreslår derföre till gemensam tanka, att Just.departementet' må innefatta äfven den inre ordningen, samt öfverlemnar åt R. o.
Ad. att bestämma demarcationslinien emellan de tvenne öfriga ifru— gavar. departementerna.
Jag kan omöjligen fatta hvad de Hrr, sorn vilja hafva ett inre Givil-departeiiient, ämna tillägga detta Den 6 Ocfobcr e. m. för functioner, om icke den inre ordningen.
Man lärer väl icke vilja utbryta göromål från de Öfriga för att gifva åt ett departement, som icke behöfves.
Jag äifaf samma tanka som Frih. Ehrenborgh och föreslår, att alla ordningsmål må förflyttas till Just.departementet.
Inom detta böra alla rättsfrågor förekomma, och väl vore, om så beginges, att förhållandet blefve sådant.
Den Jagfarne, sorn stöde i spetsen för Just.departementet, skulle då med sin erfarenhet och sin rena kunskap blifva den, som skiljde emellan det juridiska och polis-gebitet.
Då skulle man icke få se polisförfattningar, som gå för nära inpå juridikens område och icke heller se verkliga polisfrågor dragas under domstolarna.
Detta blefve icke möjligt, om inom samina chefs befattning, som tillika vore den högsta juridiska i landet, både justitie- och ordningsärenderna sammanfördes.
Jag tillstyrker altså bifall till Frih. Ehrenborglis sednare förslag.
Hr Frilus anmärkning mot Hr v. Hartmansdorff^ s. k. nomenclatur, undrar jag icke öfver, att Hr Frih. för sin del kan finna den hidÖs och för Hr Frih. icke innefatta några upplysningar, då Hr Frih. dels såsom föredragande och dels såsom ledamot i Constit.Utsk. varit nödsakad att nära umgås med saken; men sådant är icke förhållandet med alla, och jag bekänner, att jag af Hr v. Hartmansdorffs yttrande erhållit upplysningar, hvilka förut voro mig okända, ehuru jag vid i8a3 års riksdag och under de tvenne sednare öfvervarit och deltagit uti vidlyftiga öfverläggningar uti särskildt Utsk., så val i det ena sorn i det andra afseendet; och säker är jag, att mången yngre ledamot aldrig sett en så klar och upplysande sammanställning af frågan.
Allt, som tillhör näringarna och hvilket delar sig i 4 delar, productionen, råämnet, förädlingen och afsättningen, måste höra till ett departement.
A en annan sida är det jemväl naturligt, att hvad sorn tillhör statsinkomsterna bör handhafvas under ett departement.
Men detta ämne är af två slag, nemi. grundskatter och bevillning etc., såsom utgörande inkomsterna, hvarmed statens behof skola bctäckas.
Det andra föremålet för detta departement är general-budgeten; derefter kommer controllen och redovisningen, så statscrediten och slutligen myntväsendet.
Allt detta bör höra under ett departement.
Emedlertid, och då det på f. m. är beslutadt, att några uppräknanden icke skola äga rum, vill jag icke begära, att R. o. Ad, nu såsom gemensam tanka må förklara sig så detailleradt, som jag yttrat mig; men jag önskade, att det namn, vi bestämma, må blifva sådant, att det innefattar de föremål, jag uppgifvit.
Jag föreslår altså: en chef för Rikets näringar och en för dess finance- eller drätselverk, hvilket sednare ord, såsom Svenskt, torde vara bäst.
Sedan den inre Ordningen blifvit tillagd Just.departementet, torde jag få propos. å mitt förslag.
Hr Den 6 Octobcr e. ra.
Utgående från samma synpunkt som Hr Stuart, och då jag misströstar, att ifrågayar. förslag, under vår nu var. representativa sammansättning, kan beredas till ett antagligt helt, vill jag vara högst fåordig.
Hr v. Hartmansdorff liar tydligen visat det missförhållande i regeringsgöromålens fördelning, sorn grundar sig pä den nu gällande 6 § lleg.F., och det i,förundrar mig verkligen, att Constit.fJtsk. ej sökt undanrödja dessa, utan blott med någon obetydlig förändring bibehållit den gamla fördelningen.
För min del tior jagj alt Hrr Lefre'n och v.
Hartmansdorff sett saken riktigast, och jag får således frångå mitt på f. m. gjorda förslag om tre föredragande af inrikes ärender.
Jag skiljer mig likväl från nämnde
Hrr deruti, att jag anser Just.ministern ej böra hafva den inre ordningen, eller hvad man kallar polisen , linder sitt departement $ sä yida ärenderna icke liro af juridisk art, då de egentligen icke borde kallas för polisärendel‘.
Sådana ordningsmål hafva det närmaste sammanhang med landtregei ingen och näringarna, och böra således höra under det departement, som handhafver dessa angelägenheter, och hvilket departement skulle kunna heta: för näringarna
Och den inre ordningen.
Jag tror åtminstone ej, att detta strider emot R. o.
Ad:s beslut på f. m.
Hvad beträffar departementet för drätseln, hemställer jag, om detta ej borde rubriceras för kameral- och drätselverken.
Det förra utmärkte den egentliga statistiska detniIleri, såsom skattläggningar och alla öfriga frågor, rör;de vårt invecklade grundskattSväsende m. m ; det sednare deremot den financiella delen af beskattningen, såsom uppbörd, controll, cassabestyr &c.
För en 3:dje minister har man egentligen Velat anvisa befattningen med den inre administrationen, länsstyrelsen och postväsendet.
Detta låter visserligen ganska godt; men då man besinnar, att alla departementschefer måste komma att stå i beröring med länsstyrelserna, torde man finna, att något särskildt öfverhufvud för dem icke bör finnas.
Beträffande postväsendet, synes mig detta helt naturligt böra tillhöra departementet för kameral- och drätselväsendet.
Jag tror således, att ett 3:dje departement för inrikes civilärender blir öfverflödigt.
Då jag härmed förklarar mig instämma med Gr.
Frölich, bör jag tillika redogöra för de skäl, hvarpå jag stödjer mig.
Jag anser nemi. ett inre civildepartement vara särskildt behöfligt, emedan förhållandet hos oss med den allmänna ordningen, fångvården, postväsendet, landtmäteri väsendet, communicationerna till lands och sjös m. m. för närvar, är sådant, att en persons hela förmåga af verksamhet upptages till dessa föremål, om nödig uppmärksamhet deråt skall lemnäs; och allt detta borde i min tanka tillhöra ett Inrikes Civildepartement.