Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Malm, ej kunna beräknas mindre än omkring 2 R.dr 16 sk. per Skepp, hvarförutan endast mindre partier Malm, derifrån åtminstone ännu för en längre tid och intill dess att landet blir mera bebodt, kunna anskaffas, deremot Tackjernstillverkningen på Ruotivare Linien, endast begränsas af Masugnsägarnes förmåga att anskaffa nödigt förlag till rörelsens bedrifvande, då alla för en blåsning nödige materialier , här kunna anskaffas till större mängd, och med mindre kostnad: omständigheter hvilka hufvudsakeligen bestämma möjligheten af en Bergslags inrättande i denna aflägsna del af riket, samt det ena ställets företräde dertill framför det andra.
Innan något sluteligt afgörande fattas i denna angelägenhet, hvilket för Norrbottens Län , skall medföra mer eller mindre lyckliga följder för framtiden, allt i förhållande till den Beri l September f. ni'. flan sorn ifrån början uppgöres, mer eliel mindre öfverensstämmande med locala belägenheten, blir derföre en alfvarsam granskning af mine här meddelte uppgifter af mycken vigt.
Dsn samma kan icke företagas utan genom undersökning på sjelfva stället, och järn." förelse af alla dervid förekommande locala förhållanden : så mycket nödigare då fråga är att för verkställigheten begagna Statens medel, hvarförutan ändamålet icke eller möjeligen kan vinnas.
Jag anhåller derföre att Statsöch EconomieUtskottens hu uppläste gemensamma Betänkande måtte återremitteras* samt att den af Utskotten tillstyrkte undersökning åt Öellevari sidan, bå sätt föreslagit är, äfven måtte utsträckas till vattenledningen åt Rnoiivnre Malmberg * att denna undersökning till förenämnde bägge imalmfällt, må Ske så fullständigt som möjligt, och verkställas så tidigt att Riksens Ständer vid deras Dästa sammanträde, blifva i tillfälle att pröfva Förslagen öfver transportkostnaderne från båda desse Malmfällt, hvarefter det först blir möjligt att med säkerhet besluta de åtgärder* hvilka till ändamålets vinnande 4 efter sig då företeendé omständigheterna kunna och böra vidtaga. hj;o 4j Herr af Robfan, CaA Magnni: k
Utan bestridande deraf att ju Herr C.
Ä fl/ Den i September /. m. 3 7 af
Uhrr uppläste anförande må föranleda till återremiss al Stats- samt Allmänna Besvärs-och Econom Utskottens Betänkande, uti frågan ora nödvändigheten af en föregående undersökning innan några Statens bidrag b,:gäras tili den redan af Riksens Ständer föreslagne BergslagsInrättningen i Luleå Lappmark och Norrbotten; anser jag mig dock nu böra framlägga åtskilige upplysningar och meddela några reflexioner i anseende till den nya framställning af äinnet Herr C
D. af öhrs yttrande innefattar, genom hvilket man tilläfventyrs annan på förhand och innan någon undersökning förevarit, kunde ledas till ofördelaktiga omdömen om den del af Lappmarken, hvarest så utomordenteliga skatter likväl erbjuda sig, gom dem Gellivare Jernmalmsberg, endast på 18 mils atstånd från hafvet företer, uti en trackt där man hvarken saknar Skogar eller förmånliga Ängsodlingslägenheter, och hvarest man ännu to å 12 mil afskild från rätta Fjällbyggden, finner ett mera lågt, jämnt och med sterila Berg mycket mindre besväradt land , än maa uti Lappmarken skulle sig förvänta.
Ruotivare Jernmalmsberg vid Qvickjock, är deremot beiägit 31 mil fråo Bottniska viken, i granskapet af det vattudrag som under benämning af Lilla Luleå Eif, efter circa 19 mils lopp förenar sig med Stara Luleå Eif, och vidare efter ytterligare 12 mil gemensamt med den utfaller i hafvet.
Bil. till Ridel o Ad, Prot. VIII Band. 2 i8 Den i September f. rn.
Detta Jernmalmsberg ligger dock icke nä. ra ett för större transporter användbart vatten, ty det är först vid Qvickjock eiler vid pass 2 rnii från Malmberget, hvarest det stora Saggat
Träjk upphämtar de serskiite vattendragen från Riksgränsen och formerar sig på jqöo fots höjd öfver hafvet i den trånga och med stupande klippor för det mästa omgifna Fjälldahl, hvarest uti 3 mils sträckning från N- V: och till S. O, man under de häftiga Fjällvindar der ofta rasa, som knappast kan finna landningsställe om man hehöfver bärja sig undan sjögången, hvilken i anseende till belägenheten här drifves ovanligt hög.
Sedermera möta forssar, som ehuru för det mästa föga våldsamma dock i anseende tili sitt grunda vatten samt lopp igenom långa holsterberg eller stenras alltid skola blifva besvärliga äfven för mindre båtar, och fastän lugnare vatten sedan vidtaga, är man dock ännu 5 mil nedom Qvickjock eller 7 mil nedom Ruotivare, inora Fjällens krets.
Mellan de sedermera vidtagande Skalka, Parkijaur, Randijaur, Purkijaur och Waikijaur träsken äro åter dels större dels mindre forssar, som till en del, redan försmärre Båtar, och så behjertade Båtförare , som man endast kunnat hämta från Torneå , äro farba re, och hvilket under Friherre S. G. Hermelins tid bief ådagalagt och hvarom jemte åtskilligt annat, som till iransportidésn denna vägen hörer, upplysande Handlingar förmodeligen finnas bland da papper, dass Herrar Söner nyligen förärat Kongl.
I>ndtbruksAcademien.
Dtn I September f. m. 19 Utan stt nu räkna de flera svårigheter, som sig förete på de färsta 2 milen mellan sjelfva Malmberget och Qvickjock, genom Strömdrag och forssar, begränsade af oländiga stränder och hvarest Kamaiocks vattudraget, dessutom är allt för litet att för transport med stora båtar kunna användas, afskäres den vidare Sjötransporten under 12 mils längd från Qvickjock tili Vaijkeijaur af 6 större och mindre v Forssar, hvarefter något annat än Landitransport förbi Jockmocks Kyrka ned till Storbackens Lastageplats vid stora Luleå Eif af circa 5 mil hvarken rimligen eller möjligen lärer kunna komma i fråga.
Tillsammans (rån Ruotivare vore man således nu kommen 19 mil enär man vid Stöt barken råkar dsn gamla La - (lägerplats sorn Gellivare ägt, och från hvilken å Norra sidan om stora Luleå Elf detta Malmberg ligger circa 10 mil aflägse.
Dessa 10 miläro visserligen endast landväg, emedan öjra delen af stora Luleå Eif är ,i anseende till sin strida ström, svåra Forssar och djupa, ända till 20 å 30 alnar i sand och lera nästan lodrätt nedskurna strandbäddar, oanvändbar och den mellanliggande Råneå Elfven alltför fattig på vatten för transportinrättning i stort; men Landttransporten åt Routivare-sidan bMr ej eller mycket mindre, ty då de 5 mil som sluta transporten innan rnan kommer till lastageplats sen vid Storbacken sammanläggas med de 2 mil gom kanske måste börja densamma ofvanom > Qvickjock har man ju här 7 mil, och således endast besparat sig 3 mil Landväg men bela^ stat sig med en tillökning af 1 a mils Sjöväg, 20 Deri i September f. m. aemligen en sjöväg afbruten af 6 Forssafdelningar, för att halva nedforslat en malm, hvilken, efter hvad hittils genom små prof kändt är, befinnes ända till io procent ringhaltigare än Gellivare malmen, hvilken sistnämnde deremot, enligt prof, uppstiger i halt ända till 68 a 72 procent och hvars utmärkta godhet, allt ifrån den tid Meldersteins Bruk först och Selets Bruk sedan anlades, constaterat säg i stort} och under hvilken sammanlagde tid man tord* kunna beräkna att åtminstone i o å 15,000 Skeppund, alltid utmärkt godt jern deraf varit tillverkade.
Reflexionsvis kan i anseende till den från Qvickjock föreslagna Sjötransporten anmärkas, att om större Fragtbåtar skola begagnas på sjöarne, så kunna ej de samma tillika nyttjas för atr (efter skedd Strömrensning) löpa forssarne; dertill måste nödvändigt mindre båtar användas och således Lastageplatser för de större upplagen finnas både ofvan och nedan hvarje Forss.
Skulle åter de smärre Forssbåtarne äfven öfver Sjöarne bibehållas så måste man betänk?, hvad ringa qvantitet derå kan förås, relativt till den tidsutdrägt gom lör den u mils långa färden fram och lika långt tillbaka. erfordras, i synnerhet om vind och väderlek missgynna.
Lägg nu här till förhållandet med vårens fina början, och Sjöarnes olika tid 8tt bli isfris; ty vanligen då man redan fiskar pä öppet vatten i Purkijaur, kan man ännu köra isen på Skalka Träsk — och då Skalka hunnit bii isfritt äro ännu så väl Den i September f.m, 41 a den nedanom densamma belägne ParkijaurSjön som det ofvan belägne SagatTräsk till— irusne.
Lägg och ytterligare härtill den flod sorn uppkommer af snösmältningen och den vida större flod sorn sedermera inträffar genom issmältningen i Fjällen efter Midsommar, och beräkna den med September annalkande höflflodenså skall man lätt inse hvilken korrt mellantid här blifver att påräkna för en lång och långsam Sjötransport, och hvilka stora arrangementer således skola fordras, i synnerhet om densamma under olika methoder och qvantiteter behöfde indelas noder många serskildta stationer.
Att vintertiden fortfara med Malmtransporten från Ruotivare för att t. ex. befordra de å vissa ställen nödige Malmupplagen, möter ock de betydligaste hinder, ty LappAllmogen lägrar sig aldrig under vintern annorstädes än i Skogslandet och öfverger Fjälltrakterne redan i September och October, utan att dit återkomma förr än i Maij.
Denna omständighet skall alltid göra hela Qvickjocksnejden öde under Vintermånaderne, undantagandes af de få Nybyggare sorn der nu åro och de få som kunna tillsättas (ty man misstager sig ofelbart då man skattar trakterne utmed Lilla Luleå Elf och i dess Fjällbygd vara i jemnförclse med de Ängsodlingsutrymmen man finner åt Gellivare), och desse Nybyggeslnvånare, hvad betjening kunna de väl förmå utgöra, om också med dragare försedde; de skola bereda sig vägar för att fårclas, och(
Den i September f. m> huru länge blifva desse, på hvilka ingen syn^ nerligsn trafique nu kan vara, beståndande i ett klimat hvarest yrsnö nästan tillhör ordningen för dagen; de skola ock medföra Betesfoder åt kreaturen och matsäckar åt sig sjelfva, på färder, hvilkas långvarighet man i anseende till tillfällige oväder ej kan beräkna.
Särskildt afseende torde det ock fordra, att de a milen efter Karna Elfven som äro mellan Qvickjock och Ruotivare äro blottställde för en sådan genomstöpning vintertiden af uppflödande vatten, att
Inbyggarne der med möda kunna hemforssla sitt åt den sidan uppstackade höfoder samt att aldrig LappAllmogen här kan blifva till något biträde emedan de ej vistas närmare
Qvickjock än på io ä ji mil, eller omkring Randijaur och Jockmock, och ej kunna föra sina Renar dit upp af brist på Renmossa, efter vattudragen och i Fjälltrakten» deremot är det Land sorn omgifver Malmberget uti Gellivare, älvensom hela sträckningen åt stora Luleå Elfven, oberäknadt Nybyggare, bebodt af ett större antal Lappar, och desse gemensamt med de som finnas ide mera afla g— sne skogslanden strömma alltid till den förtjenst Malmtransporten erbjuder, och hafva icke allenast måogfalldiga år kört Malm från Gellivare till Meldersteins Bruks Lastageplats vid Spiken, utan ock ända fram till dess Masugn Strömsund, som ligger åtminstone 17 mil: från Grufvorne.
Priset har varit lindrigt och skal! troligen alltid blifva det, emedan Lappen i brist på ali annan förtjenst, hvarken är i tillfälle att dyrka ej eiler att afhålla sig från Den I September f. m. 23 dessa tjenstbarheter, ehuru afvand under sednare tider han ock må hafva blifvit af lång väntan eller ock tilläfventyrs alldeles underlåten betalning.
Hvarje Lappman, som forsslar, bestrider forsslingen vanligen aldrig annorlunda, än på en och samma gång med flere DragRenar såsom 10 å 20 och derutöfver, hvilka med sina Aktjor eller Slädar bindas i en Rojd efter hvarannan, och ehuru desse belastas olika från 10 till 18 Lispund, så blir afförseln betydlig, då mängden befordrar den, och härvid kan man beräkna den långa vintern, som i dessa Landsändar npptager den betydligaste delen af året.
Nu märke man väl, att dessa Lappmän icke behöfva belasta sig med betesjoder ät sina dragare , emedan dessa förstå att sjelfve uppkasta
Snön och finna mossan, ehvar hvilostället blifver; ej eller kan Lappen sjelf bli i förlägenhet om föda, då han vanligen af de
Lösrenar han till ombyte medför, ej gör afseende på att förtära eller föryttra en och annan under resan s alltsom bebofvet eller tillfället påkallar, och man märke hufvudsakligen, att Lappmannen med sina
Dragare icke är beroende af väg, utan finnér den hvar som hälst öfver Snömassorne, i hvilka han obekymrad om väderleken hvilar efter hvad resans öfrige omständigheter fordra, och alltid oförvillad om sin rätta kosa, fortsätter vandringen, än vid Solens än vid Månans och Norrskenets lysning, enär resostunden för Sällskapet" är inne, Detta Folket, hvars rättigheter och snart sagt till - 24 Den i September J. in, varelse kanske länge varit betraktade med liknöjdhet, upplefde en slör förändring under Landshöfdingen Friherre G. A. Koskulls styrelse, hvilken sjelf både vinter- och sommartiden, besökte Luleå Lappmark och stadgade åtskillige der dittills okände eller förgätne ordningar, af hvilka omsorger dessa Fjällboer med så mycket mera skäl tacksamt bevara minnet, som hvad kan började icke eller nu lämnas utan uppmärksamhet.
Med det företräde jag härigenom lämnat transporten med Renar framför den med Oxar och Hästar, har jag ingalunda velat säga , att den transport som skall grunda en verklig
Bergslagsinrättning för framtiden skulle indränka sig till denna utvägen; jag har blott velat härigenom framställa möjligheten att småningom framskrida med Landets bebyggande och befolkande, utan att under tiden vara hindrad från Malmens nedskaffande och Bergslagsrörelsens början.
Äfven sedan dessa Nybyggen kommit till stånd, på Linien mellan Malmberget och Lastageplatsen vid Stora Luleå Elf, där en etablerad väg måste anläggas, kunna dessa Lappman fortfara att vara till väsendtelig nytta, om de ej onödigtvis undandrifvas allt för långt; de vistas i alla fall, hela sommaren vid Norrska Hafskusten och beta sedan sina Renar i Fjällen , tills de om vintern återkomma i Svenska skogslandet på trakter, der Renmåssan växer.
Att Masugnslägenheter finnas åt Gellivare Den i September f m. 2.5 $id»n, tyckes ej nu vara bestridt; och än mindre skall det låta bestrida »ig sedan den undersökning förevarit, hvilken Utskottens Betänkande afse .
Om möjligheten att sluteligen ifrån Lastageplatsen vid Stora Luleå Elf, det vare sig nied Qvickjocks eller Gellivare Jernmalm, fördelaktigt och i stort kunna fortsätta transporten till hafvet, därom tyckes man ock redan nu vara ense, och kan det äfven med så mycket'mera skäl, som detta, härstädes af Forssar så litet besvärade vattendrag, utan tvifvel lärer kuDna anses lör det största i hela vårt Land.
Enda skiljaktigheten i åsigterne nu ligger således uti frågan om hvilketdera må vara förmonligast, att rigta sina krafter, åt Qvickjock y ellér åt Gellivarej ty att sprida dem till bägge och derigenom tilläfventyrs görs dem otillräckliga öfverallt skulle visst vara att bereda en sen skörd åt Fäderneslandet.
Jag skulle kunna mycket specielt här än vidare uppfatta de skäl hvarpå jag grundat min motion rörande Gellivare, men det vore att onödigtvis spilla tiden , då denna motion liksom Utskottens Betänkande ej haft något annat föremål, än att saken måtte under/ökar och resultatet af denna undersökning sedermera blifva grundan för frågan om Statsanslaget* storlek och beskaffenhet. 26 Dm i September c, m.
Bilagor till PleniProtocollet för den l September, eftermiddagen.
Grefve Hård, Carl Gujlaj: Ehuru Högled.
Allmänna Besvärs- och EconomieUtskottet erkänt nyttan af den föreslagne rättigheten för ägare af enstaka hemman, att derifrån under full ägande rätt afsöndra någon del, och i följd deraf tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om utfärdande af en Nådig Författning i ämnet, har det dock skett med en inskränkning, större, än den för hemmansbeskattningens utgörande kan erfordras, och som troligen skulle motverka de påräknade fördelsrne.
Utskottet har nemligen ansett rättigheten till afsöndring icke böra längre utsträckas för ägare af enstaka Hemman , än den förut finnes medgifven för ägare af enskihade Hemman,’ så att endast ouppodlad jord finge upplåtar Genom en sådan inskränkning vore flere olägenheter beredde.
En redan odlad, på viss tid bortförpantad lägenhet kunde icke af innehafvaren med äganderätt förvärfvas; icke heller någon förut utaf utmarken upptagen Torp - Den t September e. m, 27 lägenhet.
Den som köpte en jordryrad, vöre alltså försatt i den ställning, att på de första åren icke kunna af jorden påräkna det ringaste bidrag till sitt upphälle; och en jordägare skulle vara mindre hugad för odlingar af utmark.
, då han derigenom skulle betaga sig rättigheten, att densamma försälja, Någon inskränkning torda dock böra äga rum, för att försäkra Hemmanets beståtid, och j detta afseende anser jag det vara tillräckligt, om ett Hemmans odala ägor alltid dervid skulle bibehållas.
De Hemman, som endast hafva odalägor, äro vanligen högst inskränkta, och, der utmark finnes, har dea samma icke ingått i beräkning vid Skattläggningen.
Från de förra bör således ingea afsöndring äga rum, och från dern , som hafva utmark, kan den afsöndras utan fara för utgörandet af onera, Jag anhåller på grund häraf, om återremiss af Betänkandet, då Högloft.
Utskottet komme i tillfälle, att tillse hvad afseende denna anmärkning kan förtjena; äfvensom till Utskottets bepröfvande hemställes, om icke frågor om afsöndring, tili större belopp, än tiondedelen af Hemmanets rymd, borde hos Kongl. Majtt af Dess Befallningshafvande anmälas, då större skyndsamhet skulle beredas, än om afgörande! skulle bero af KammarCollegium, hvars utlåtande i alla fall torde böra underkastas Konungens pröfning.
De upplysningar, som blefvo nödige kunde af Konungens BefalD ningshafvande åstadkommas. 28 Den i September e. m. N:o 2.
Sedan RiddarhusUtskottet under den 9 sistJ lidne Julii meddelt utlåtande öfver Friherre Henning Wrangels väckta, och till Utskottet remitterade motion, att introductioner å Riddarhuset hädanefter icke må emellan Riksdagarne af RiddarhusDirectionen. beviljas, utan ankomma på det beslut Ridderskapet och A - deln in pleno derom fattar; har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vid företagen pröfning af nämnde utiåtande, under den 6 i denne månad behagat samma Mamorial, i anledning af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar till Utkottet återremittera.
Då Utskottet nu går att yttra gig öfver de anmärkningar, som vid ifrågavarande utlåtande blifvit framställde, får Utskottet tillen början anmäla, att Utskottet trott den af någre Ledamöter under disctissionen uppkastade fråga, huruvida Ridderskapet och Adelö må äga rätt vägra Introduction eller icke, böra betragtas såsom liggande utom gränsen för det yttrande Utskottet nu åligger afgifva, och deremot utgöra ett från Motionen afskildt ämne, enär en dylik fråga icke finneg vara hvarken i berörde motion väckt, eller serskilt, i anledning af discussion, till Utskottet remitterad.
Och då, beträffande de öfrige anmärkniogarne, deras mångfalldighet gör det till ea skyldighet för Utskottet, att, till unvikande af Den i September e. m. 39 en tröttande vidlyftighet i ett ämne, deri redan så mycket blifvit ordadt , urskilja de anmärkningar, som kunna anses vara mindre betydliga från de, hvilka äro mera väsenteliga; har Utskottet i afseende på de förra, velat inskränka sig endast dertill, att åberopa hvad under discussionen utaf flere Utskottets Ledamöter äfvensom af andre Ståndets medlemmar, blifvit till vederläggning af de samma anfort, samt vidkommande de senare trott att de lämpeligast skulle kunna sammanfattas under 3:0» serskildta synpunkter, nemligen: i:mo sådane anmärkningar dervid afsigten varit att visa, det ifrågavarande motion och Utskottets derå gjorda tillstyrkande, borde, i afseende på det deri föreslagne uppskof med Introductioner9 beviljande och i sammanhang dermed representationsrättens tillgodonjutande, betragtås såsom en inskränkning i Kongl. Maj:ts Höga rätt, att i Adeligt stånd försätta, eller till Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphpja förtjente män, samt på sådan grund vara i strid med 37 §.
Regeringsformen; 2:do sådane, hvarigenom velat ådagaläggas, att 51 §■ RiddarhusOrdningen icke kunde med antagande af Utskottets Förslag till sin lydelse bibehållas, utan påkallade en förändring dels derföre, att samma efter hyad några talare trott sig fiona, innehölle uttryck , af hvilka den mpning borde dragas, att Introductioner, jemväl emelian Riksdagarne, skulle äga rum , dels ock af den orsak, att, såsom en Ledamot serskildt förment, den i nämnde §. förekommande Formen för Introductioner» meddelande, icke vore 5o Den i September c, m» roed Grundlagens anda förenlig, och 3:tio sådana anmärkningar, hvilka skulle gifva stöd åt det påstående, att den i Kongl. Förordningen den 8 Maj I775, och Kongl, Brefvet dea ti Februarii 1800 gifne föreskrift inom hvad tid prestanda för Introductions erhållande bor. de fullgöras och hvarest anmälan derom borde ske, tillika utmärkte en rättighet ä den Adlades eller upphöjdes sida, att sedan prestanda blifvit godkände, jämväl genast erhålla Introduction, och att såsom följd deraf, RiddarhusUtskottets tillstyrkande, de RiddarhusDirectionen borde pröfva prestanda och Ridderskapet och Adeln sedermera vid allmänt Riksmöte bevilja Introduction, åsyftade, att tillvägabringa på origtig väg en ändring i dessa Författningar, hvilka utgått från Högsta magten och hvari således ändring icke annorledes , än med dess bifall: borde verkställas.
Efter ett noggrant öfvervägande af hvad sålunda förekommit, får Utskottet yttra, att
Utskottet hvad den första omständigheten angår, så mycket mindre kan finna Förslaget, att Introductioner endast vid Riksdagar må beviljas vara i strid roed RegeringsFormen, som denna Lag, jemte förklarande, att Konun-» gen må låta samtelige Riksens Ständer deras Privilegier, förmoner, rättigheter och friheter åtnjuta, rörande förevarande ämne, endast förmår, att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarhusOrdningen och således, ehvad sätt för denna Representation än må bestämmas, de särskildta föreskrifter sorn utstaka
Ben i September c, m, 31 detts sätt, icke kunna komma i någon motsägelse med Grundlagen, hvaraf åter följer, att ett bud, som innehåller, att en Adlad, eller I Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjd person icke må vinna Introduction eller, sorn är detsamma, få sin plats såsom Repre sentantå Riddarhuset bestämd förr, än vid infallande Riksdag, då hans Representationsrätt först kan komma i sfråga att utöfvas, icke eller kan anses ingripa på Grundlagens område; och då i afseende på 2:dra anmärkningspunk ten, Utskottet af de yttranden, som inom Ridderskapet och Adeln blifvit afgifne vid det tillfälle, då Friherre Wrangels Motion första gången remmitterades, inhämtat, att Ridderekapets och Adelns flesta Ledamöter då synts vara öfverens derom, att 51 §, RiddarhusOrdningen icke vore i behof ai någon särskild omarbetning eiler förändring i och för antagandet af ofta'nämnde motion, hvadan och enär Utskottet jemväl för sin del, instämt i ers sådan öfvertygelse, Utskottet uti det uppgjorda förnyade Förslaget till irsta delen af Riddarhusordningen, hvilket förr, än ifrågavarande återremiss kommit Utskottet tillhanda, är vordet uti ett särskildt Betänkande underkastadt Ridderskapets Och Adelns pröfning och hvarpå det ännu beror, bibehållit samma §., så vidt den rörde Introductionsväsendet oförändrad; vid hvilket förhållande
Utskottet anser sig icke böra ånyo ingå i granskning af ett ämne, deröfver Ståndet ännu icke sig yttrat; samt beträffande 3:dje anmärkningen, det af äldre å Riddarhuset förvarade handlingar fio - 52 Den i September e. m. I , nes utredt, hvad jemväl blifvit af en Utskottets Ledamot under discussionen upplyst, att då en person tillförene skolat intagas på Riddarhuset, han först borde i sådant afseende derstädes Jtg angifva, hvilket nu mera uttryckes med de i sednare Författningar nyttjade orden: