Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag inskränker mig derföre endast att tillägga ett skäl, hvilket jag för min del anser vara ett bland de mest talande, nemi. att genom ett universitet i hufvudstaden tillfälle lemnäs för bildade ynglingar att alltjernnt underhålla och fortsätta de' studier, som blifvit började vid akademien, men som nu vanligtvis afbrytas så snart en examen blifvit absolverad.
Detta gäller visserligen i främsta rummet de studerande, som inträda i statens tjenst, men vore derföre af största vigt ur synpunkten att erhålla utmärkta embetsmän med en vidsträcktare allmän bildning.
Jag är öfvertygad derom att behofvet häraf kännes lifligt hos ganska många, som tillhöra embetsmannakåren.
Den omständigheten att ett universitet inom en hufvudstad likasom i en focus samlar allt hvad landet har utmärktast, är också en bland de främsta orsakerna till utvecklingen af den allmänna anda och den vidsträcktare bildning, som icke, såsom hos oss, hör till undantagen inom de hufvudstäder i andra länder, der universiteter äro förlagda.
I hufvudstaden kan ock den praktik, i förening med studier, vinnas, som är för statens tjenstemän så angelägen för tillgodogörandet af de teoretiska insigterna.
Frågan är likväl nu icke att definitift afgöra huruvida ett universitet i hufvudstaden är behöfligt och gagnande.
Och att meningarne härom äro delade, bevisas bäst af denna diskussion.
Men just i anseende till denna skiljaktighet i ett ämne, hvaröfver R.
Skr sannolikt äro mindre kompetenta att döma, än i många andra ämnen, synes det vara destomer nödigt, att då meningarne härom icke kunnat förlikas under de 5 å 6 föreg:de riksdagar frågan varit föremål för Ständernas pröfning, densamma öfverlennäs till utredning genom en komité af sakkunnige män.
Det vore således ett vackert testamente af R. o. Ad. att vid deras sista sammanträde åtminstone på detta sätt taga initiativet i en fråga, som så nära berörer landets andliga utveckling, samt hänskjuta afgörandet till den] nyorganiserade representationen.
Jag tillstyrker derföre att, i enlighet med Hr Nordenfalks tillstyrkande, Höglofl.
Ståndet måtte bifalla Hr Fåhrsei motion.
De talare, som förut försvarat Utsk:ts Betänk., hafva sökt ådagalägga, att behof af ett tredje universitet icke förefinnes, och då jag står på alldeles samma ståndpunkt kan jag icke finna, att det är skäl att hos K.
M:t begära undersökning om kostnader m. m. för ett tredje Den 3 Januari. 23 universitet.
Till och med motionens förfäktare, och deribland äfven motionären sjelf, anse att, om ett af de nuv:de universiteterna förlädes till Stockholm, skulle åtminstone för det närv:de alla behof i detta afseende blifva uppfyllda, och att således omständigheterna ej nödvändigt påkalla ett tredje universitet; ja här har nyss yttrats, att kostnaderna för ett nytt universitets inrättande troligen skulle blifva större, än att staten nu kunde underkasta sig dem, och den begärda undersökningen skulle således endast tjena till att bekräfta detta.
Den enda svårighet, som hittills i anledning af de studerandes talrikhet vid det ena universitetet egt rum, har varit för vissa akademiska lärare att medhinna tentamina och examina, men denna har betydligt minskats genom den nyligen vidtagna förändringen i examensväsende!, och numera kunna endast lärarne i praktisk filosofi och latin anses vara öfver höfvan betungade med göromål; ett förhållande som val kan afhjelpas på annat sätt än genom upprättandet af ett nytt universitet.
Vidare har man sagt, att studenternas antal skulle ökas med antalet af elementarläroverkens lärjungar, som ofantligt tillväxt.
Sannolikt kommer så att blifva fallet i framtiden, men icke är det så ännu, ty dels är ej ännu den minskning, som kameralexamens borttagande förorsakade vid universitetet, på långt när ersatt, dels visar det sig, att vid elementarläroverken lärjungarnes antal är störst i de 5 lägre klasserna, men deremot betydligt mindre i de två mot gymnasium svarande klasserna, från hvilka universiteterna hemta sina alumner.
När befolkningen i landet så ökats, att ett nytt universitet behöfves, bör staten bekosta detsamma, men är det endast en viss kommun, som har behof af en ny bildningsanstalt, bör denna kommun, i likhet med hvad Edinburgh och Briissel redan gjort, börja arbetet derför, och sedan är det tid nog för staten att understödja företaget, när det visar sig, att kommunen på fullt allvar tagit initiativet.
För min del tror jag ock, att så nyttigt det än må vara att anlägga ett tredje universitet, då ett sådant verkligen behöfves, d. v. s. då lärjungarnes antal så ökats, att de gamla universiteten böra delas, så skadligt är det att i förtid inrätta ett nytt universitet, som icke skulle kunna erhålla lärjungar annorlunda än på de äldre universitetens bekostnad med den påföljd, att antingen desse eller det nya af brist på lärjungar komme att lora ett tynande lif.
Hvad åter angår frågan om läget för ett blifvande universitet, så har jag inom Utsk:t yrkat att något yttrande derom icke skulle meddelas, då Utsk:t ansåg ett tredje universitet ej behöfligl, men sedan saken kommit på tal, beder jag att få säga, det jag anser att hufvudstadens anspråk på ett universitet verkligen äro så stora, och fördelarna af ett universitets förläggande i hufvudstaden så öfvervägande olägenheterna, att, när en gång den naturliga utvecklingen fordrar anläggandet af ett nytt dylikt, detta, så vidt man nu kan bedöma saken, måste förläggas i hufvudstaden.
Jag yrkar bifall till UtskUs Betänk. 24 Den 3 Januari, Hr Nordenfalk:
Som min uppmärksamhet fästats derå, att i det förslag till skrifvelse till K. M:t, jag tagit mig friheten framställa, står »Rikets Ständer», der det borde heta »kommande riksdag», får jag hos Hr Gr. o.
Landtm, anhålla, att förstnämnde ord mätte utbytas mot de sistnämnde, så att skrifveisen skulle komma att lyda: R.
St:r få hos K. M:t i und. begära, att K.
M:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera bos kommande riksdag göra den nåd. framställning, K. M:t, med ani. deraf, kan finna för fosterlandet och utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande.
Medan jag har ordet, tillåter jag mig anföra, att de, som försvarat Utsk:ts Retänk., fästat sig hufvudsakligen vid frågan, huruvida ett nytt universitet nu bör upprättas eller ej.
Denna fråga, länge debatterad inom och utom representationen, är dock just den, som vi vilja öfverlemna åt en komité att besvara, men, äfven om K.
M:t och komitén icke skulle anse, att ett universitet nu borde upprättas i hufvudstaden, så kunde, såsom jag förut tagit mig friheten påpeka, dock vinnas, att genom komitén få utredt, huruvida icke de vetenskapliga institutioner, som nu här finnas, böra utvidgas, ombildas och förfullständigas.
Vårt land är icke så rikt på intelligenta krafter, att man icke bör taga vara på dem man har så mycket som möjligt.
Vid flera föregående tillfällen har jag här yttrat mig i denna fråga och hade äfven nu tänkt att ingå i en fullständigare utveckling deraf, men, då åtskilligt af hvad jag ämnat säga redan blifvit under diskussionen upprepadt, vill jag inskränka mig att beröra några hufvudpunkt ter, hvilka synas mig blifvit af de föregående talarne förbisedda.
Jag vill då börja med att förklara, att jag för min del alltid yrkat på ett universitets anläggande i hufvudstaden, men då jag ansett vårt icke särdeles rika land ej hafva råd att inrätta ett nytt universitet i Stockholm, samt ett sådant finnes i det närbelägna Upsala, har jag påyrkat, att detta sednare måtte förflyttas hit.
Emellertid hafva vi här i dag hört, att åtskilliga icke önska detta, äfven af dem, som ifra för, att något måtte göras i denna fråga, hört yttranden i olika rigtningar, dels om flyttning i iner eller mindre förtäckta ordalag, dels att ett universitet i hufvudstaden vore endast af vigt för denna kommun, men ej för hela landet, dels att den högre läroanstalt, sorn här borde inrättas, skulle endast bestå af ett inskränkt antal fakulteter, m. m.
Just denna skiljaktighet i åsigter arig:de ett ämne, för hvilket så många intressera sig, måtte val visa, att frågan ej är fullt utredd, och att det således behöfs, att en utredning sker.
Det är derföre jag med särdeles nöje i dag förenar mig med motionären i hans förslag om aflåtande af en und. skrifvelse till K.
M:t med anhållan, att frågan om ett universitets anläggande i hufvudstaden måtte blifva hänskjuten till sakkunnige mäns bepröfvande, och, ehuru statskassan för närv:de är Den 3 Januari. 25 starkt anlitad, kunna dock ej kostnaderna för aflöning af en sådan komité blifva så stora, att de kunna utgöra skäl att afslå motionen.
Jag för min del är, som sagdt, ännu af den tanke, att ett universitet bör inrättas i hufvudstaden, och att detta är en fråga, som ligger i hela landets och ej ensamt i kommunens intresse, hvarföre man ej kan begära, att Stockholms kommun, helst då den i jemförelse med städer, hvilka upprättat universiteter, t. ex. London, Edinburgh och Briissel, är en ganska liten stad, skall ensam tillskjuta de medel, som derför fordras.
Skulle likväl komitén finna, att det blott är ett Stockholms-intresse, som der påkallar universitet, må då kommunen inrätta det, när den får medel dertill, men om det befinnes, att landets allmänna intresse fordrar ett sådant, då bör landet tillsläppa medlen, och då är tid att öfverväga om man skall upprätta ett nytt universitet i hufvudstaden eller ditflytta det i Upsala.
En talare har yttrat, att man ännu är beviset skyldig för, att ett universitet i hufvudstaden är af behofvet påkalladt, och att ett kategoriskt förklarande att ett sådant behof förefinnes, utan anförande af skäl derför, icke utgör något bevis.
Jag medgifver gerna, att han har rätt i sitt sista påstående, men jag skulle mycket misstaga niis, om icke han, som vid flera riksdagar varit ledamot af Ekon.-Utsk:t, fått höra flera talande skällor nödvändigheten af ett nuiversitet'här i hufvudstaden.
Så vidt jag vill minnas, hafva sådana skäl under föreg:de debatter i denna fråga af flera talare och deribland äfven af mig ofta i hans närvaro blifvit anförda, och jag vill derföre nu endast upptaga några af dem.
Ett är, att Sverige behöfver ett universitet med så stort antal lärare, så betydliga samlingar och så många, länge studerande personer, att detsamma kan fullt motsvara tidehvarfvets fordringar och våra egna anspråk, att icke sjunka i vetenskapligt afseende under andra.
Men ett dylikt universitet kan man endast vänta att få i Stockholm och enligt min tanka endast om alla de intellektuella och materiella resurser, hvilka nu finnas här och i Upsala, förenas.
Tre goda universiteter äro visserligen bättre än två eller ett.
Men har man icke tillgång till 3 sådana, är det na turligtvis bättre att få ett eller två utmärkta universiteter än tre medelmåttiga med splittrade krafter.
Såsom ett bevis mot behofvet af ett universitet i hufvudstaden har anförts, att Svenska studenternas antal på sednare tider betydligt minskats, men, enligt min tanke, bevisar detta intet, ty endast i ringa mån idkas ty värr i vårt fattiga land studierna ensamt för deras egen skuld.
Så länge universiteterna äro förlagda endast i små städer, så länge kommer detta förhållande att ega ruin.
Universiteterna komma mer och mer att urarta till endast examens-anstalter för våra embetsmän.
Något annat äro de väl egentligen ej nu, ehuru jag dermed ingalunda vill förneka de stora förtjenster, de haftorn vetenskapernas utveckling i många hänseenden.
De skulle dock kunnat verka i ännu högre grad, om de kunnat begagna sig af de stora resurser, som hufvudstaden erbjuder, och om 26 Den 3 Januari. deras lärare, i stället för att i en liten stad kanske knappt för vetenskapliga meddelanden hafva 2 å 3 personer al samma fack, finge vistas i hufvndstaden, bland hvars talrika vetenskapsidkare, för hvarje gren af forskningen, behöfliga vetenskapliga sympatier kunna påräknas.
Derigenom att universiteten nedsjunka till examens-anstalter, förqväfves ock det egentliga vetenskapliga lifvet och antalet af studenter minskas så snart staten vidtager sådana åtgärder, som nu skett, eller att medgifva kompetens till tjenstår utan någon aflagd akademisk examen.
Detta är närmaste anledningen till den anmärkta minskningen af studenter.
En annan orsak dertill är att de flesta examensläsare skynda att absolvera examina så snart sorn möjligt, för att icke lör sent inkomma på den praktiska banan.
Jag tror det vara till ofantlig skada att genom institutionerna föranledes skarpt åtskiljande af tlieori och praktik.
Plär förvisas theorien till universiteten och vanligen afbrytas studierna, då man inträder i det praktiska lil vet.
Hvad specielt angår det fack, jag tillhör, eller juristens, gäller detta företrädesvis.
Vanligen upphör den unge juristen med alla studier vid sin ankomst till hufvudstaden och finner sig kunna vara all theoretisk kunskap förutan under de förrättningar honom till en början här anförtros.
Men den tid kommer ganska snart, då han märker sig behöfva sådan, och måste då med stor svårighet försöka fylla den lucka, som under tiden uppstått i hans vetande.
Så har händelsen varit med mig och med många af mina kamrater.
Just detta förhållande, att theoriens skilsmessa från praktiken menligt inverkar på embetsmannakårens grundlighet och duglighet och derigenom på hela Sverige, har alltid varit för mig ett hufvudskål för anläggandet af ett universitet i hufvudstaden, hvarest tillfälle funnes för embetsmannen att fortsätta sina studier.
Det enda skäl till den för oss förödmjukande omständigheten, att, ehuru Svenskarne i afsende å själsförmögenheter icke stå efter något annat folk, de Svenske civila embetsrnännens bildning tyvärr icke är så grundlig, som de Danskas och Norskas, är just det, att Danmark och Norge hafva universiteter i sina hulvudstäder, der tlieori och praktik alltid oafbrutet kunna gå hand i hand med hvarandra.
Man har här mycket talat om dyrheten i hufvudstaden mot t. ex. i Upsala.
Hrrme torde dock litet hvar hafva sig bekant med hvilka kostnader det är förenadt att studera vid Upsala universitet, och enligt min erfarenhet äro ej lefnadskostnaderna mycket billigare der än i Stockholm.
Hvad Studenternas sedliga lif och nöjen beträffar, tror jag, att det i allmänhet i Upsala och dylika småstäder finnes så föga tillfälle till familjelif och ädlare lörströelser, att många studenter nödgas i stället söka sina nöjen å källare och värdshus.
Här har Paris med dess quartier latin ånyo framdragits såsom bevis mot lämpligheten af ett hufvudstads-universitet, men det har ofta blifvit sagdt och kan icke nog ofta upprepas, att Fransmännen icke äro Svenskar, ty så väl i afseende å familjeförhållanden, som i afseende Den 3 Januari. 27 å alla sociala institutioner råder en stor skillnad mellan de båda folken.
Vid jemnlörelser måste man välja föremål, som äro jemnförliga, och således nu sammanställa ett hufvudstads-uni versitet hos oss med dem i våra grannländer, t. ex.
Danmark och Norge.
Enligt de upplysningar, jag har varit i tillfälle att förskaffa mig, är studentlifvet åtminstone i Christiania särdeles sedligt och aktningsvärd!.
Ej heller har jag hört, att hvarken Englands eller Norges studenter 1830 eller 1848 deltagit i det politiska lifvets strider, ty der hos folket icke existerar rättmätigt missnöje med lagarne, der behöfver man ej frukta studenterna ; der åter sådant missnöje förefinnes, hvilket Gud ske lof ej är fallet hos oss, der måste man frukta hvarje upplyst person, och således äfven studenterna.
På sådana ställen är, såsom vid ett föregående tillfälle blifvit anmärkt, det mest följdriktiga, att likt Påfven förbjuda läsning af Bibeln, likt slafegaren all läsning.
Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:ns tid, utan förenar mig med dem, som hemställt till motionären, att han ville frångå sitt yrkande om återrerniss, emedan man icke har stor utsigt att hos Ekon.-Utsk:t vinna någon ändring, då tre af dess utmärktare ledamöter här yttrat sig mot motionen, samt anser, att det vore bättre, att R. o. Ad. i denna fråga afgåfve en opinions-yttring genom att antaga motionen med den modifikation, Hr Nordenfalk deri föreslagit.
Denna fråga tyckes mig i och för sig icke hafva så särdeles stor betydelse, då den blott afser en skrifvelse till K. M:t, och denna skrifvelse endast skulle innefatta en anhållan om tillsättande af en komité af sakkunniga män för frågans utredande.
Då man nu känner de ringa resultater, många sådane förut tillsatte komitéer vunnit, borde man ej frukta, att denna ifrågasatta komité skulle skada det bestående universitetet.
Emellertid tyckes en sådan farhåga ligga till grund för det motstånd Hr Fåhraei motion rönt, men för min del vill jag med min röst biträda Hr Fåhraji förslag, och, då jag gör detta, är jag glad att kunna göra det i korthet, helst flera af mina skäl redan blifvit framställda.
Som flera af lltsk:ts ledamöter försvarat dess Betänk., vill jag först yttra några ord till svar å hvad de anfört och derefter framställa mitt hufvudmotiv lör bifall till motionen.
De, som försvarat Utsk:ts Betänk., hafva yttrat, att den blifvande jernvägen närmar Upsala till Stockholm, att lefnadskostnaden på förra stället är billigare än härstädes, att studenternas antal icke har ökats och att således något behof af ett tredje universitet icke är för handen, hvarjemte de anfört några andra skäl af mindre betydelse.
Det i den första invändningen framstälda förhållandet anser jag icke hafva någon annan påföljd än att det blifver lättare för studenterna i Upsala att komma hit, för att under några dagar studera härvarande rikhaltigare bibliothek och samlingar och söka förströelser, men att ingalunda föreläsningarne i Upsala derigenom kunna blifva af nytta för de studerande i hufvudstaden. 28 Den 3 Januari.
Den billiga lefnadskostnaden i Upsala är blott en chiinére; för den som vill lefva i tysthet och nöja sig med en lägenhet i 4:de våningen, blifver det vida billigare att vistas i Stockholm, ty, likasom bildningen blifvit monopoliserad i ett par småstäder, hafva äfven borgarne i dessa städer tagit sig monopolium på att beskatta dem, sorn måste uppehålla sig vid akademien.
Man kan i Stockholm blifva inackorderad för ett par tre hundra rdr om året, men detta låter sig icke göra i Upsala.
Ett annat argument för ett universitets förläggande i hufvudstaden är att praktiken icke bör åtskiljas från teorien, såsom nu är fallet; de Hofrätts-ledamöter, som här finnas, kunna väl intyga, att när de unga juristerna komma in i embetsverken, sakna de all praktisk bildning.
De juridiska, estetiska och national-ekonomiska vetenskaperna måste ovilkorligen kunna bättre idkas bär än i Upsala; samlingarne i hufvudstaden äro i alla rigtnirigar bättre och rikhaltigare än i Upsala, så att studierna skulle här ansenligt underlättas för dem, som söka spelialkunskaper.
Hufvudstadens folkmängd är äfven så betydligt större än Upsalas, att såväl ett större antal familjer finge åtnjuta den fördelen att behålla sina söner hemma och slippa skicka dem till en annan ort, der lefnadskostnaden dessutom är högre, sorn ock att ett större antal studerande korame i tillfälle att erhålla så kallad akademisk kondition.
Om vi nu antaga att hufvudstaden inverkar på det öfriga landet, så är det ju tydligt att denna inverkan blifver större, om en akademi blifver anlagd i hufvudstaden.
Det är en känd sak, att lärdom icke medför hvad man kallar bildning.
Den isolering, som nu ofta gör vetenskapsmännen till pedanter och gör, att de icke ens kunna skicka sig i det hvardagliga lifvet, skulle upphöra, om en akademi anlades i hufvudstaden.
Denna skulle dessutom, hvad ännu vigtigare är, hafva en förädlande inverkan på det allmänna lifvet i Stockholm.
Vi skulle då blifva säkra om att icke få läsa sådana recensioner, som vi nu se i de allmänna tidningarne; vi skulle blifva säkra om, att den estetiska bildningen blefve ledd efter rigtigare grunder.
Nu läses estetiken, om jag så må uttrycka mig, torr i Upsala, under det att alla estetiska produktioner finnas här i hufvudstaden; detta kan icke vara rätt och derföre gäller i afseende å denna vetenskap detsamma, som förut påpekats angide juridiken och medicinen, eller att tillfälle till tidig praktik kunde beredas de studerande.
Den inverkan, som hufvudstaden skulle mottaga af professorerna, skulle den i rikhaltigt mått gifva tillbaka åt dem.
Nu sitta de der i Upsala, sit venia verbo, såsom högdjur eller såsom fyrbåkar i vetenskapens verld, men här skulle deras åskådningssätt blifva bättre och klarare.
För att Stockholm icke skall komma i åtnjutande af alla de fördelar, som ett universitet der skulle medföra, kan man icke anföra såsom skäl, att några hus eller stenmurar finnas uppförda i en stad 7 eller 8 mil derifrån; men ett vigtigt skäl mot att genast upprätta ett fullständigt universitet i hufvudstaden, Den 3 Januari. 29 är Sveriges fattigdom, är att Sveriges försvarsverk och i allmänhet dess materiella lif kräfva alla disponibla tillgångar, för att hastigt utvecklas.
Jag föreställer mig dock, att meningen hos den, som väckt motionen, icke är, att genast erhålla en fullständig akademi, utan endast, att staten måtte plantera en ung telning. som kunde tillväxa och i mån af tillgång omhuldas af kommande riksdagar.
Man har nu endast önskat, att frågan icke måtte dödas eller förfalla, utan att R.
St:r ville öfverlemna detta för R.
St:r och landet så vigtiga ämne åt K.
M:t, för att genom dess försorg utredas.
Ekon.-Utsk:t synes mig hafva förfarit strängt, då det afslagit en så billig begäran, och jag får derföre med min röst biträda motionärens åsigt, men anhåller att få förena mig med Hr Nordenfalk i hans yrkande, det R. o. Ad., utan återremiss till Utsk:t, ville besluta en underd. skrifvelse till K.
M:t i enlighet med det förslag, motionären sjelf framställt.
Gr. von Rosen, Fredrik Garl:
Då jag vid sista riks dagen, med anledning af Hr Ljungbergs i Borgare-St:t väckta motion om Upsala universitets förläggande lill hufvudstaden, afgaf en reservation innehållande samma förslag om tillsättande af en komité för frågans utredande, som Hr Fåhreeus i sin motion nu upptagit, är det naturligt, att jag ang:de denna fråga nu hyser samma åsigter som då.
Jag hade derföre ämnat något utförligare yttra mig, men som jag är förekommen af flera utmärkta talare, återstår för mig icke annat än att anhålla, det R. o. Ad. ville lemna sitt bifall till Hr Fåhrsei motion, hvilken å afdelningen tillstyrktes, men af Utsk:t afslogs.
Hr H uss:
Jag får förena mig i Hr Nordenfalks yrkande att det i Hr Fåhraei motion förekommande förslag till und. skrifvelse befintliga uttrycket »R.
St:r« måtte utbytas mot »kommande riksdag».
Medan jag har ordet, vill jag besvara de invändningar, som tvenne ledamöter af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, Hrr af Klint och Ehrenheim, framställt, dock ej alla dessa, emedan flertalet af dem redan äro af andra talare vidrörda, utan endast dem ang:de behofvet af ett tredje universitet.
Dessa Hrr hafva nemi. yttrat, att detta behof ännu icke förefinnes eller att det åtminstone icke är bevisadt.
Hvad det materiella behofvet först angår, får jag referera mig till hvad jag nyss i detta hänseende sagt, att detta behof icke är utredt, men att det borde utredas, på det att frågan en gång måtte komma på det klara.
Hr Ehrenheim fäste sig endast vid det materiela behofvet, icke vid det andliga.
Ligger dock ej beviset för det andliga behofvet för hufvudstaden af nya tillfällen till upplysning och bildning i den allmänna klagan man hör deröfver att sedligheten och upplysningen inom hufvudstadens lägre befolkning står på en ytterst låg ståndpunkt.
Hr af Klint har yttrat, att, om ett universitet skulle i sedligt afseende inverka förädlande på den stads befolkning, der det är beläget, så borde Upsala och Lunds befolkning stå på högre ståndpunkt än Stockholms.
Detta antagande torde vara rigtigt; de faktiska bevisen 30 Den 3 Januari. derför kan jag icke nu framdraga, men att döma efter de statistiska uppgifter, vi hafva ang:de Stockholm, måste jag erkänna, att denna stad står i sedligt och moraliskt afseende vida efter både Upsala oell Lund, och jag kan ur egen erfarenhet lemna ytterligare bevis härpå.