Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har sökt visa, att en bank ar solid, i den mån den har en stor cassa, och detta måtte vara ostridigt; men nu är det lika säkert, att örn man antager, att sedlar ej få utgifvas till belopp, öfversligande bankens grundfond, skola delägarne finna sitt interesse uti att minska den contanta tillgängen och lägga andra papper i stället, och det är häruppå jag velat fästa uppmärksamheten. tv ju större del af grundfonden ligger i andra papper, ju större är delägarnes vinst.
Derföre, om man vill, att en privatbank skall äga hög cassa, bör man ock tillåta sedelutgifning öfver grundfonden.
Jag finner för öfrigt, att jag misstagit mig om Utskms redaktion, då jag ej erinrade mig, att i slutet af § slår: låntagarnes skuldförbindelser undantagna; men jag hemställer, om ej meningen rättare uttryckes sålunda: hy po t hek, som ej för gäld häfta, och anhåller om propos. på denna §:s förändring till följande lydelse: ”Ej må banken utfärda tryckta eller graverade invisnin”gar och creditsedlar till större sammantaget belopp, än ”sorn med 5o proc. öfverskjuter summan af de, antingen hos ”banken eller för dess räkning uti allmänt förvar inneståen”de, bolaget tillhöriga tillgångar i penningar och säkra liv - Den 17 M a r s f. m. . 351 ”potheker, som ej för gäld häfta; börande bland tillgångar— ”na icke beräknas bankens låntagares skuldförbindelser eller ”till säkerhet härför lemnade hypothek.”
— Då jag i mitt förra yttrande undvek att ingå i 9 § af Gr.
Frölichs förslag, emedan jag trodde, att den ej kunde komma att intagas i den första propos., sorn af Hr Gr. o. Landtm, komme att framställas, men discussionen fortfarit alt vända sig om samma §, utber jag mig att derom äfven yttra några ord.
Den innehåller 3:ne morn.:
1:0 om inskränkning i upplåningsrörelsen.
Efter min tanka är det besynnerligt att i lag införa bestämmelser om en privatbanks credit; ty det tyckes, att om banken erhåller en större credit, finnes intet skäl, hvarföre den ej skulle få begagna sig af densamma, så länge den handlar ärligt.
Orsaken till inskränkt), lärer vara, att man vill förekomma, det banken skulle utgifva lån på egna obligationer; men detta kan förekommas genom särskildt stadgande om privilegii förlust i sådan händelse.
Det strider dessutom mot concurslagens förbud att byta skuldsedel mot skuldsedel; men derföre bör man ej hindra crediten, och jag kan således ej gilla stadgandet i detta t mom.
Deremot kommer jag framdeles att yrka förbud för privatbanker att utgifva egna obligationer såsom lån.
Hvad 1 mom. åsyftar, är redan förebygdt genom R. o. Ad:s beslut vid 7 §; 3 mom. ater stadgar om förmånsrätt för creditsedlarna, hvilken jag tror skall blifva af ganska menlig verkan, emedan den skall utestänga privatbankerna från möjligheten att upplåna för att åter utlåna, ty upplåningen skulle blott kunna ske mot hypothek, och då vöre stadgandet utan ändamål.
Hvar och en långifvare skulle taga sin betalning ur bypotheket, och den stadgade förmånsrätten lände ej sedelhafvaren till någon nytta.
Jag kan således ej bifalla någon del af Gr.
Frölichs förslag i 9 §.
Jag ber om tillgift, att jag upptager tiden ännu en gång i denna vigtiga punkt, och viii först besvara den siste talaren, hvilken synes hafva förbisett, hvad so lidi te som denna § är ämnad alt gifva.
Det är icke den, att privatbankerna skulle äga förmåga att alltid kunna invexla sina förbindelser, utan att vid deras slutliga utredning brist aldrig skulle komma att uppstå.
Då man talar om stor cassa, önskar man blott oafbruten fortsättning af invexling; men jag hemställer, om ej ändå bankrutt kan uppkomma, hvilken ej afhjelpes med cassan, utan derigenom, att lagen säger, att banken ej får sträcka sin sedelutgifning eller upplåning till mer än ett visst belopp.
Jag hur ingalunda hestridt, att banken bör äga credit, men väl gagna credit lill oinskränkt belopp; ty i den mån crediten missbrukas, bör den inskränkas.
— Jag ber att nu få uppgöra en liquid om de särskilda, här framställda förslagen.
Hvad 8 § beträffar, hafva Hrr v.
Troil och Stuart 35a P.n 17
M ars f. m. instämt med mig saint Hr Rosenblad föreslagit en annan redaction, deraf jag finnér, att lian, som i början af dis— cussionen ej var närvar», infört, livad man förut var ense om att icke införa, nerol, ingenting annat än öm creditsedlarna.
Beträffande 9 §, står räkningen sålunda, att i 1 mom. liar jag med mig Hrr Stuart oell Nordenanckar samt Hr v. Troil till en del, d. v. s. att Hr v. Tröil ej finnér något farligt deri, att morn. står qvar, ehuru lian ej inser nyttan deraf.
Hart har äfven sagt och förutskickat, hvad jag ej är i tillfälle att upptaga
Ord för ord, men väl till meningen.
Då hart ville vederlägga Hr Nordenanckar, trodde jag ej, att hart skulle anföra en så klar sats, som den han sedan utvecklade, och jag fattade ej, att han icke ville gå längrej Jag har dock visat, att våda kan uppstå af en obegränsad upplåningsrätt, och Hr v. Troil har medgifvit det, meri sagt det vara otänkbart, att det skulle inträffa.
Jag medgifver, att det ej är sannolikt; roen man har exempel i Skottland, der privatbanker ägt sådan credit, att capitaler i stor mängd erbjudits bankerna mot låg ränta, och i sådana conjuncturér, sorn jag skulle Önska mitt fädernesland i ett afseende, ehuru icke i ett annat; ty det kunde hända, att bankerna under' sådana conjuncturér emottogé för mycket, och jag ber att få erinra, alt fråga icke är örn, att bankerna blott genom eget tillgörande kunna komma på obestånd, utan att de äfven kunna komma iförlägenhet och ramla genom sådana verldshändelse!-, sorn verka till men för alla dylika inrättningar.
Det är för sådana händelser jag utsträckt försigtigheten, med den kännedom jag inhemlat om privatbanker i andra länder; och då derjemte visar sig, att jag ej varit för sträng mot bankerna sjelfva, hoppas jåg, att Hr v. Troil gifver mig hela sin röst.
Beträffande 2 mom. har jag blott Hr v. Troil med mig belt och hållet och Hr Stuart har lofvat mig sin röst till en del.
Höride 3 mom. hafva alla först instämt med mig; men sedan har Hr Rosenblad dervid gjort anmärkn. och Hr Stuart retrograderat såvida, att han sagt, att orden: in visningar på R.
St:s Bank böra uteslutas.
Jag anhåller dock, att dessa ord må qvarstå, särdeles som man har ett annat stadgande i förslaget, som upptager 3 års prescfiptionstid såväl för creditsedlar som invisningar.
Jag hoppas, att Ht Stuart erinrar sig detta och således återkallar sitt återkallande, att jag så må säga.
— Nu återstår att tala om ordet: odisponerade, då jag uppmanar Hr Lefren att yttra sig härom, emedan han var den, sorn först fästade min uppmärksamhet på ordets tvetydighet.
Hr Stråle har velat insätta orden: hypothék, som ej för gäld häfta; deremot har jag visserligen ingenting att invända, ehuru jag finner mindre passande att här tala orri gäld.
Jag anhåller om propos. först på 8 § af mitt förslag.
Ilr De n 17 Mars f. m. 353 Hr Lefren, Joh. Pehr:
Jag ber ora ursägt, att jag, ehuru sent uppkommen, begärt ordet i detta ämne; men som det interesserar mig mycket, hoppas jag, att R. o. Ad. lemnar mig denna ursägt.
Jag är för min del benägen att tillstyrka den grundsats, som uttryckes i 8 § af Gr.
Frölichs förslag, och att deremot ogilla Utsktns 6 § på den grund, att Gr.
Frölichs 8 5, jemnförd med den ig, innebar en starkare säkerhet för sedelinnehafvaien.
Det linues dock en hufvudsaklig omständighet, som saknas i Gr.
Begge förslagen innehålla, att, vid octrojens meddelande, teckningssumman skall vara till ett visst belopp bestämd; den har af Gr.
Frölich blifvit föreslagen till 4 .millioner för actiebanker och mindre för de solidariska, hvarjemte man, på grund häraf, beräknat en insats i taka händer af i5 proc. för begge slags bankerna efter Utsktns förslag, men blott för actiebanker efter Gr.
Häraf är således klart, att ingen bank bör äga rätt alt utsträcka sin rörelse eller skuld utöfver den octrojerade cnpitalsurnman, och det är detta tillägg, som jag önskar här måtte intagas af följande skäl.
Det är alltid ensidigt för en bank, att publiken bar förtroende till densamma, och delta förtroende grundar sig egentligen på 2:ne elementer, nemi.: ilo publicitet och 2:0 ständiga redogörelser.
Men det gifves äfven ett annat förtroende, som gäller för den större publiken, hvilken ej har tillfälle eller förmåga alt följa redogörelserna, och detta förtroende uppstår sålunda: man vet, att banken är octrojerad för en viss summa, och om man då tillika vet, att den ej får utställa skuldförbindelser öfver detta belopp, så gör man sig reda för hvilka personer ingått förbindelser för bankens säkerhet.
Man uppgör då följande calcul:
Af delägarne känner jag t. éx. fem, hvilkas samfälda förmögenhet öfverstiger de fyra millioner, för hvilka banken är octrojerad; och som jag nu vet, säger man vidare, att bankens skuld aldrig får öfverstiga dessa fyra millioner, och de fem personerna hafva full förmögenhet, som svarar deremot, så har jag alltid full säkerhet för min innehafvande creditsedel.
Detta gäller de solidariska bankerna.
I afseende åter på actiebanker säger man sålunda: jag vet, att enligt lagen skola delägarne inbetala vissa proc. i contant och vidare afgifva förbindelser på resten i säkra documenter, hvaraf en del, svarande mot én fjerdedel af det hela, blifvit insatt i taka händer; och detta är nog för mig, för att när som helst kunna uppgöra bankens status, med vilkor, att rörelsen aldrig får sträcka sig öfver de fyra millioner, för hvilka den blifvit octrojerad.
Delta vilkor är således alldeles nödvändigt att någorstädes intagas.
Om efter octrojens meddelande så lyckliga conjuncturer inträffa, att banken tror sig kunna med fördel utsträcka sin rörelse, anser jag, i följd häraf, banken 30 H. 45 354 Den ij Mars f. m. böra vara pligtig att särskildt begära en i samma mån utvidgad octroj, hvartill det då ankommer på Konungen att lemna afslag eller bifall, efter som nödigt och nyttigt finnes.
Bifaller Konungen octrojens utvidgning, så får banken tillfälle att utvidga sin rörelse, men publiken vet då, i hvad mån rörelsen blifvit utvidgad emot nya insatser och säkerhetshandhr.
Jag hoppas, att Ii. o.
Ad. fattar denna åsigt och vigten af det tillägg, jag föreslagit.
För öfrigt har jag ingenting emot Gr.
Frölichs förslag i 8 § och anser honom blott hafva begått en uraktlåtenhet deri, att han icke funnit nödigt att stadga ifrågavar. tillägg.
Men medan jag nu liar ordet, begär jag att äfven få yttra några ord om uppoch utlåningsrörelsen.
Det är klart, att Gr.
Frölich inskränkt upplåningsrätten till hälften af den insatta grundfonden på den grund, att han antagit de upplånade medlen til! en slags säkerhet afven för sedelrörelsen, enär han icke, såsom Ulskm, vid sedelstockens beräkning stadgat afdrag för hvad soni blifvit upplånadt, men Väl förklarat, att bankens egna lånehandhr icke få härvid inräknas.
Han har således vid sedelstockens beräkning upptagit tillgångarna af uppoch utlåningsrörelsen blott till halfva värdet, och detta stämmer Öfverens med Utskms förslag att vid sedelutgifningen med 5o proc. gå utöfver den säkerhet, man har i handom, men alldeles icke beräkna någon tillgång af upp-och utlåningsrörelsen.
Härmed är också Hr Stråles anmärkn. besvarad, då han sagt det vara oriktigt att i lagen bestämma, att upplåningen ej får sträckas så långt, crediten sträcker sig; ty då man, såsom Gr.
Frölich, vid sedelstockens beräkning ej gör afdrag för upplåningen, är det nödvändigt att för denna bestämma en viss gräns.
Begge förslagen gå dock, i afseende på sedelutgifningens belopp i hufvudsaken, ut på detsamma, och skillnaden är blott, att Gr.
Frölich velat gifva bankerna en solidare credit genom att hindra dem från missbruk af sin credit.
Jag ber om ursägt, om jag varit för vidlyftig; jag skall dock icke vidare uppehålla It. o. Ad., utan yrkar blott propos. på mitt tillägg.
Jag tror, att den mesta svårigheten i discussionen härledt sig derifrån, att man sammanblandat 8 och 9 §§ af Gr.
Frölichs förslag; men då nu så skett, ber jag att äfven få yttra mig öfver bägge.
Jag har noga jemnfört Utsktns och Gr.
Frölichs förslag, och finner det sednare till redactionen vara bäst och redigast.
Den ena sidan har yrkat, att banken skulle äga rättighet att få utgifva sedlar till ett belopp af 5o proc. utöfver grundfonden, och trott, att om ej denna tillåtelse lemnades^ skulle inga actiebanker uppkomma.
Jag är af motsatt öfvertygelse och föreställer mig, att, om hypotheker insättas i stället för reda penningar, betydlig vinst dock skall uppstå.
Ytterligare bar man sagt, att om banker på sådant sätt bil - Don i'j Murs f. ni. 355 dades, skulle följden blifva, au inga conlaoter inlades i bankens cassa, och invexfingen af credjlsedlarna sålunda blifva svår.
Jag förbehåller tnig alt i en sednare § få föreslå elt stadgande såsom correcliv häremot; ty banken bör alltid hafva en viss tillgång i contant, och dermed forde invändningen vara undanröjd, Deremot har jag väl förut trott, att en olimiterad upplåningsrörelse har flera betänkligheter; men jag finner dem vederlagda genom 3 mom. i g $ af Gr.
Frölichs förslag, som gör skillnad mellan sedelhafvare och långifvare, och inser lika med Hr Stråle, att lagen ej bör sätta gräns för den enskilda creditrörelsen, då den ej kan verka på annans rätt än långifvarens.
En annan sak är det med sedelhafvaren; han kan ej undersöka bankens soliditet.
Men hvad upplåningsrörelsen beträffar, är det klart, att den, som lånat åt en sådan bank och vet, att det fordringsbevis, han erhåller, kommer att betalas först i sista hand, samt derjemte har tillfälle granska bankens ställning för hvarje år, ser sjg väl före, så att häpken aldrig kan få större credit, un den förtjenar. dag anser således, att i mom. i 9 § bör uteslutas, men tillstyrker för öfrigt antagande af 8 § samt af 2 och 3 mom. af 9 § i Gr.
Jag har ej för afsigt att förlänga discussionen, men vill blott säga, alt ehuru jag tror, att orden: invisningar på R.
St;s Bank lämpligen kunna uteslutas, aldenstund de stå i strid med nu gällande författning rör:de preseription för deras inlösning inom 10 år, vill jag dock ej vara envis i denna del, ulan anhåller blott, att propos. måtte ske punktvis och alt mitt förslag dervid afven må komma under öfverläggning.
Jagar i det svar, jag ämnade gifva Hr Stråle, förekommen af Hr Lefren och anhåller, att Hr Stråle ej måtte yrka på uteslutande af det afdrag, som finnes i slutet af Utsktns §.
Till vinnande af teda i öfverläggningen anhåller jag, att propos. först matte framställas på Utskms förslag, hvilket jag finnér fullt antagligt, och derefter på Gr.
Den argumentation, blr Leften uppställt till stöd för Gr.
Frölichs förslag, har talaren baserat på förutsättningen, att den längre fram föreslagna teckningssumman kommer alt antagas; men utan alt nu ingå i annan vederläggning, ber jag att blott få fästa uppmärksamheten derpå, att denna bestämmelse ännu ej-är någon grund att bygga på, tv ännu är den ej antagen, och nni det tillåtas mig hysa den förhoppning, att den aldrig blir antagen.
Jag grundar detta hopp dels på R. o. Ad:s känsla för allmänhetens lätt peli dels derpå, att det är en rent oeconomisk fråga.
Tvenne provinser, och deribland den, hvarest Gr.
Frölich är boende, äro redan emanciperade från den stränghet, man nu vill underkasta de öfriga; och jag hoppas, att dessa öf - I 356 Den ij Mais f. m. viga äfven vid voteringen skola blifva det.
Om så ej skulle ske, hoppas jag, att vår ädle Konung minnes, hvad som redan är gjordt för de 2:ne provinserna, då han beslutar, hvad som skail göras för det öfriga Sverige.
De öfriga skäl, talaren åberopat, lenman jag derhän.
Jag ber att få fästa Hr Nordenanckar uppmärksamhet derpå, att efter Ulskms förslag skulle den fördel, som åsyftas för actiebanker, ej vinnas.
ex. en sådan bank ägde en grundfond af i million, men derjemte upplånade i million, och denna afdroges, så skulle intet återstå för sedelutgifning.
Deremot har jag föreslagit; hy poth eker, som ej för gäld häfta, emedan endast för sådana tillgångar, som häfta för gäld, afdrag hör ske; och jag tror, att hvad jag föreslagit närmare uttrycker Utsktns mening.
Hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, viii jag fästa uppmärksamheten derpå, att hvarje creditsede! måste hafva någon motsvarande valuta , d. v. s. motsvaras af låntagarens revers på kort tid, och då frågar jag: är det valdt att göra skillnad emellan dessa eller delägarnes reverser, som ligga i cassan?
Detta är hela skillnaden, sorn synes likgiltig; men jag kan ej frångå, att i den mån contapta cassan är stark, blir inrättningen mindre förmånlig, än om den baseras på hypothek.
Ang:de skillnaden emellan att äga och gagna credit, finner jag den vara ingen och inser ingen våda, att låta allmänheten hafva allt det förtroende den vill till banken.
Frih, Klingspor:
Då jag, lika med Utsktn, yrkade rättighet för privatbanker att utgifva creditsedlar lill ett belopp af 5o proc, utöfver grundfonden, var det dels för att lätta uppkomsten af sådana banker, dels derföre, att böjelsen dertill hos privatbanker är så stor, att den svårligen kan undvikas.
Jag vill dock icke vara envis häruti, roen får förklara, det jag i stället kommer att yrka, att solidariska banker skola nedsätta samma säkerhet som actiebanker.
H. Ex, Hr Gr, o, Dand t ro. hemställde, om R« o. Ad. behagade bifalla 6 § i Utsktns förslag. hopades pej, H. Ex, hemställde vidare, om II. o. Åd, behagade bifalla 8 § i Gr.
Ropades starka ja, blandade roed mångå nej.
Då H. Ex, förklarade, det han vid svaren S den sednast framställda proposm funnit ja hafva öfverröstat nej, begärds Hr Stråle votering, Ilr Rosenblad:
Jag anhåller, att Hr Stråles förslag måtte blifva uppläst, Skulle det ej instämma med mitt, yrkar äfven jag, att det förslag, jag afgifvit, måtte komma att utgöra contrapropostn.
Den 17 Mars f. ra. 357 Ilr Stråles förslag upplästes.
Då jag finner, att skillnaden är alltför betydlig, anhåller jag, att äfven mitt förslag måtte uppläsas och antagas som contraproposm.
Det af Hr Rosenblad afgifna förslag blef för R. o.
Hr Lefre'n: Om Hr Gr. o.
Landtm, tillåter, att mitt tillägg får särskildt afhandlas, så vill jag ej nu yrka derpå.
Sedan Hr Lefre'n afståtl, återstå ännu tvenne contraförslag.
Jag får förklara, att Hr Stråles förslag går ut på en ytterlighet i rättigheten till sedelutgifning, och att Hr Rosenblads förslag deremot innehåller den andra ytterligheten i dess inskränkning, då han upptagit alla förbindelser.
Mitt förslag utgör således le juste indien.
Jag beundrar skickligheten hos den siste talaren att, sedan hans motståndare till en del skingrat sig, söka göra de återstående oskadliga genom förklarande, att deras förslag innehålla ytterligheter.
Jag tillåter ej någon sådan inverkan på mitt omdöme, ehyad förslagen utgöra ytterligheter eller ej. II.
Landtm, yttrade, att då nu flera än 2tne meningar sökte göra sig gällande, återstod ej annat, än alt först votera om contraproposm.
Jag föreslår, att vi först matte få votera om 8 § i Gr.
Frölichs förslag och, om det afslås, sedermera anställa ny votering om de begge contraförslagen.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att ett sådant behandlingssätt af frågan vöre stridande emot den hittills gällande praxis; men, i fall Ståndet önskade, att man skulle så tillvägagå, som Hr v. Troil föreslagit, och de tvenne ledamöter, hvilka yrkat sina meningar till contrapropostr, det medgåfve, funné H. Ex. ej något hinder deremot uti lagarna.
Jag tror, att det behandlingssätt med de olika förslagen, som Hr v. Troil föreslagit, är bestämdt stridande mot grundlagen, som säger, att man först skall votera om contrapropostn.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att om vi afvika från praxis, skulle det gifva en bestämd öfvervigt ät ja-propos:n, hvilken mången skulle vara benägen att bifalla, för att undslippa en ny votering.
Jag kan således, såsom motståndare, ej de bon gre' medgifva ett sådant förfarande.
Jag tror det skall blifva svårt att uppleta den § i grundlagen, som skulle förbjuda oss företaga 3)8 Den i’] Mars f. m. den votering, Hr v. Troil föreslog; inen då Hr Rosenblad motsatt sig denna method, lära vi böra votera om contrapropostn.
Jag vill dock härvid erinra, att Hr Rosenblad kan lika lätt blifva tappande vid denna votering om contrapropostn.
Ännu är ej propus framställd till antagande af Hrr Stråles eller Rosenblads förslag till contrapropostn.
Om en sådan framställes, torde svaret blifva så bestämdt, alt man ej behöfver votera. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att Hr Rosenblads förslag borde blifva contrapropos:». Ropades starka nej, blandade med ja.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han funnit nej hafva öfverröstat ja.
Ehuru jag hört åtminstone en person yttra, alt han instämde med mig, och då de tjugu personer, som nu äro tillstädes, säkerligen vid en votering ej skulle komma att afgöra saken, enär andra ledamöter under tiden kunde uppkomma, som delade min mening, så vill jag dock, i händelse Hr Gr. o. Landtm, finner, att i svaren varit en afgörande majoritet mot mig, afstå från votering om mitt contraförslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att Hr Stråles förslag måtte blifva contrapropostn.
Upplästes lill justering följande voter:spropos:n:
Den, som bifaller, att i lagen för enskilda sedelbanker en § kommer att införas af följande lydelse:
Ej må sedelbank utgifva creditsedlar och invisning»!' å R.
St:s Rank till större sammantaget belopp, än som motsvaras af 1:0 behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver och sedlar; 2:0 af återstoden å deposition i R.
St:s Bank, och 3:o af sådana bolagets odisponera de tillgångar i guld och silfver saint hypotheker, som i 6 § omnämnas; bankens egna lånehandlingar sålunda icke härvid inräknade; voterar fa» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, hommer motsvarande § att erhålla följande lydelse :
Ej må banken utfärda tryckta eller graverade invisningar och creditsedlar till större sammantaget belopp,,, ä.n som med 5o proc. öfverskjuter summan af de antingen hos banken eller för dess räkning uti allmänt förvar innestående, bolaget tillhöriga, tillgångar i penningar och säkra hypolheker, som ej för gäld häfta; börande bland tillgångarna Den ij Mars f. m. 35g icke beräknas bankens låntagares skuldförbindelser, eller till säkerhet härför lemnade hypothek.
Derest genom vexling <&c. lika med 6 § i Banco- och LagTJtskms förslag, Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva Utfallit, som föijer: Ja — 17.
Nej — 6. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 3 e. m.
In fidem pro.tocolli, F. O. Silfverstolpe.
Fortsattes profningen af Banco- och LagUtskms utlåt.
N:o 4 > anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:ns betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då öfvers läggningen på f. m. omfattat äfven 9 § af Gr.
Frölichs förslag, II.
Ex. ansåg sig motsvara R. o. Äd:s önskan, om pro-, pos. å den nu framställdes; hemställande likväl H. Ex., att, till redighets vinnande, hvarje mom. i § borde särskildt af göras.
Bifölls. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla t mom. i 9 § af Gr. FrÖIichs reservation.
Frih. Boye, Ludv., begärde votering.
Jag tyckte mig icke höra mer än ett ja, men deremot flera nej. H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, förklarade, det han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Mig har blifvit förevisadt ett förslag till contrapropostn, af innehåll, att 1 monn skulle utgå.
Detta vore orimligt; ty meningen kan väl icke vara någon annan, än att meddela en föreskrift rör:de beloppet, hvarutöfver en sedelbanks upplåningsrörelse icke får sträcka sig.
Pär man bort detta morn., blifva de återstående mom:n i denna § alldeles meningslösa. R. o. Ad. torde derföre med mig finna contraproposm lämpligast böra blifva denna: vinner nej, anser R, o. Ad. någon begränsning för upplånings-, rörelsen icke böra äga ruin. 36o Den 17 Mars e. m. Fril».
Rimligheten eller orimligheten af framställningen stall jag gå att utreda.
Frågan lärer icke vara tvetydig.
Frölichs förslag innehåller i 1 mom. ett påbud, sorn jag icke godkänner.
De, som vilja hafva detsamma, må votera ja; men jag, som vill hafva bort det och begärt votering, måtte väl få contrapropostn sådan, jag vill hafva den, enligt hvilken, derest nej vinner, mom. kommer att utgå; men nu kommer jag till finheten i Hr Gris framställning.
Han säger nemi., att om nej-propo$:n, sådan jag föreslagit densamma, blefve segrande, skulle ingen restriction äga rum.
Det har icke varit min mening derföre, att jag velat bereda tillfälle för vidtagande af en förnuftig restriktion.