Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förenar mig alldcles med Herr Lieutenant ?LKiin»n8 ranka, att den af Herr Grefwe vL La^ic; wäckta Privl»egii-fräga icke ;ril något Utstött remitteras kan, sä wida den stödjer sig pä de öfriga RiköStändens begifwande af deras Privilegii och communitelsrättigheter-
Ska» en allmän refning och Skattläggning öfwer hela Riket först föregå, lä bör ett uppskof af minst ett halft Seculum wara att förmoda, men der gifwes ett annat huswudmal som rörer Privilegier, och är nära förknippat med Rikets werkliga Sjelfständighet, och som snarare bör komma i »verkställighet.
FrälfeSäteri-ägare inner hafwa en flagö monopolist rättighet, att icke sielfive emot en utländst fiende behöswa förswara sina hem, hälst Bönder af all flags egenskap äro endast till Krigstjenst roterade.
FrälseSäteri-ägare hafwa här det yppersta tillfälle, att gä wär Nädiga Konung till mötes med patriotism och mannamod för att sätta Riket uti ett sädank förswarvständ, att det ännu en gäng kan blifwa en sträck för sina fiender.
Härwld kommer icke nägon grundskatt l träza, men den rätta jemlikheten ti» Fäderneslandets sförstvar och hägn iakttages.
Jsrän alic Fransystt Jemlikhels»swärmeri beware ost deremot den mih de Guden! Herr Grefwen och LandtLNarftalke,,: Dä Grefwe ve Is Osrclie8
Ditkamen l nehäller allmanna frägor, och sädane enligt RegerlngeFormen till Utskott bör rrmilteras, sär jag proponera Högloft.
Ridderffopet och Adeln, att sä wäl Grefwe ve Is (Eijics Diktamen och anförande, som öfrige Le - Den 15 Januarii. 829 damöters anföranden i anledning deraf till ConsticutionsUtikvttet matte remitteras samt med bi andras Standen fä communiceraö.
Friherre 8;ael von hjolllein:
Ehuru det ivaö min öfwerkygelse att de frågor som i Grefwe Os O Larstieg
Dtetamen innehällas mätte älsttljus, sä/ sedan Rldderstapet och Adrin bifallit remisien sär jag anhälta att ConstitutionsUtstotttt mätte anmodas, att inom wtsi kort tid utläta sig, om det anser sig kunna dermed befatta sig.
Grefwe Oe la Larstis förklarade det han ei onKg Ridderstapet och Adeln äga ratt, att för Ut, stöttet 'örestriswa nägon tid, men likwäl ö ffad^ att Utstottet mätte anmodaS att styndesomt utlätoi sig vswcr desi till detsamma remitterade Diclanmu Herr Grefwe» och LandlMarffalkett gsor^
Le proposition pä denna Grefwe Oe la Lacules hemställan, hwilken Bifölls.
Uppbröts Tredje Closiens Lista lisl rdal af jwenne Electvrer, elter Herr ölelauuerbjslm, Full, mäktig Herr ^stlerbe-b, ^acoli, och Herr krakel j Lustaf i VÄ) besunnvö i deras ställe warä walda: N:o roza Herr Lyllc-nker^, Fullmäktig
Friherre kiclclsrstoipe, Lustaf z Kammarherre.
Arvd-och Ad.
Proe. 5 B, Us 7L 8zo Den 15 Januaris.
N:o 2vZ4 Herr ^ciikrbi--ln6t, Fullmäktig
Herr ^äieibelst, ^acob, Secreterare.
Föredrogs Z nyo och bifölls Allmänna Be» swärs- oä) Oeconomie-Ukstoktetö dcn ro Zanuarii pä bordet lagda Betänkande rörande sättet huru Dagswerkrn till Presterskap-! vöra utgöras.'
Föredrogs ä nyo Allmänna Beswärs- och Oeconomie-Uiskottets den 10 Januarri pä bordet lagda Betänkande rörande visilationer t
Hus och pä allmän LandSwäg samt asskoffandet af sä kalla» de Jagmngar efter Fuskare och Bönhssar.
Herr Stjernstolpe, sonås ^ls^nus, hade ingifwit ett Memorial, hwilket upplästes sä lydande: wördsamr
Den af Oeconomi-- och Beswärs,Utskottet gjorde proposition om Hus.visitationers afffaffande, synes lika lä enlig med frihet och sjelfständighet inom Medborgare, tom Ckrätwäng och egerrnyltiga meimer dermed ärv oförenliga.
Man will genom Hus.visitationer förekomma Lurendrägeri, och sedan erfarenbeten redan wisa! otillräckligheten of detza anstalter, ifrar man icke desi mindre för deras beständ, som om hela (---latens wäsgäng berodde deraf.
Om man för F brikerna ej äger annat stöd än Hus-visitaleurer, Rese- eller Handrlö-Ffcalrr, och om Swensta Handt - Den 75 Januarii. 8Zr Handtwerks-industrien är byggd pä en ukesiukande rättighet att för fä högt pris man behagar lemna sä däliga waror man will: sä beklagom hwar och en, som sjelf icke är Fabrikant eller Handtwerkare, utan nödgos anlita desin stags Monopolister om biständ, w;d oumbärliga behof.
Akt Lurendrägeri är en skadlig handtering i afseende pä Staten, är nägot som jag icke arnar bestrida; men att Skrätwäng icke eller är nyttigt, helst dä det stigit till ben höjd, att enskildte
Medborgares hus ej kunna fredas tor undersökningar, lärer ocklä swärligen kunna motsägaS- Onskiigt more dertöre, att Tullbewakningrn förstärktes med alia de personer, tom ödel eller naturen bestämdt akt pläga sina äkar med Hus-spionen elter fördudna waror, och att enfkNdta Medborgares boningar lör alltid fredades för deras tilltagsenhet-
Annu bättre ivor-, om Fabrtkerne hos vtz lu:do sä upparbetas, akt utländningen i den delen e> mera hade nägot förspräng för vtz, dä Lurendragcri<r naturligtwis ffulle upphöra af sig sjelswa; men detta lärer komma att stä pä listan ibland hundradeta!s af tvära llesiäerm.
Stockholm den lZ Januarii i8io. ch Lljernstolps.
Herr ?nnt2lko!cl, kiivl, uppläste till Protokollet följande:
Jag förbiqär, att fälla nägot vmdömme» öfwer de skäl och ordfaker, som troligen föraniätit Herrar ^Lckslon och K05K, ort, hos Wällofl.
Borgare-Ständet, wäcka den, till Högloft.
Allmänna BesrvärS- och Oeconomlc-Utskottel, rsmit te - dZ2 Pen 15 Iastnarrk. ftrade frägan, huru wida visitalioner ester förbu§ plt Utlänstk gods, i bus och pä Allmän Landswäg, wä inställas och upphöra?
Men jag kan deremot icke förtiga, hot Högloft.
UrstottekS, uii dest ttll Riksens Högloft.
Ständer, asgifne Betänkande, gjorde tillstyrkande att icke allenast nyfberörds visllakioner, »kan jämwal visitakjoner, sä wal r öpna Bodar och M-rgazmer, som hos sa kallade Bönbasar eller Fulkare mäge förbjudas, förekommit rnig desto mera oförwäntadt och anmärknjngswärdt, sam, utom hwab har nedanföre deremot anföras stal!, samma tillstyrkande är wordet sträckt, mycket iltöfwer först omförmäldte af Herrar blacklon och Ido^h, wäckle och lill Ulstottct remitterade staga.
Såsom icke obekant lärer wara, beräknas Swensta Äanufactu-»Systemets egentcliaa sttftytng, srän 17^8 ärö Riksdag.
Hwab wärde man Dä jätte uppä denna hondteing, ost) hwad hopp ryan gjorde sig, om dest framgäng, ssönjes nogsamt, af de derom dä gjorde Stadgar, Författningar pch anstalter:
Och huru högst aogrläglt del anlägs wara alt stydda Smmsta Manufacturerne frän inträng, genom förbudnc Utländjke Manufacturwarors invracriiering; dertill lärer icke tarfwas sstrldigare bewis än alt, genom Kongl. Förordningen uf den 2i Maji t?Z9, en f^d-n Lurendrägare bliswit styidig ansedd, alt, lik - ätigt 45 Caplriet r §.
Mchgärnings Balken, stända dubbel rjussrätt.
Under Mane uppmuukrande författningar och anstalter, och under sä kraftigt hägn , emot förfördelande af Lureydräaaren, eldades Medborgare M alla Clatzer^ rstaf berömlig mt för Slöjderras her . ZZ1 Dm 15 Januarik. 7zz hefordran.
Fchrikerne gjorde hastiga framsteg och span . jorde sig hepp, att med tiden komma u?i deir försättning, sä akt Riksens Ständer, un »8^- of i?zy ars Riksdags-Bestut, befinrliae markivardige besiut och vfwMnskommclse: 2lre kläda sig med Swensk riUwerkning snarligen marie komma till fullbordan; men ledan Nmonens enfald. tid eiler annan wiktt, för ständigt omwäplande Moder; sedan en Utlänningen riktande yppighet uibrrdt sig och medfört lättsinnighet i tänkesätt, hwsiken förtagit den Patriotiska känslan, sorn gas lif är Swensta idogheten; och da för öfrigt orma-nämde stränga Lurendrägeri förbud genom felande riuwn, hos Lurendrägare,,, biel u'an behörigthao.dhaswande; sä afrynade i samma män Manusactur-dkisren, och siste lillwerkningar blefwe mindre lotte i krambadarae.
Den olostiaa tilliörsien as främmande Waror tilltog, Lurendrägarens fräckhet öswerstred oila oränsor, och deri winst, som, bordt blifwcr ländande till Swensta Manusacrur-JdkarneS förkoftan, dies beklagligen ett ros för Utlänningen.
Om Swensta Manufaktur - handteringens mängraldiga wldriga öden icke förmätt medföra Fabrikernas totala sörfall, mäste, utt ett sädanr söchällande, finnas stark, ste wedrrlöggninq af de inkast, som dels as vkunnoghet dels as illwisia göres, emot detze Näringar, som stulle de icke wara lämpelige för wart Land.
Blv-rstälde för iöstderna, af en mera och mindre försämra Credit:
Af ömsom stigande och fallande Waxcl-Ccurs:
Al ostadigt pennmge-wärde, samt as wackiande Oekonomiska Författningar och destaS lama handhalwar de, halwa de altid hast att strida emot tykdMmar och mindre wä! tänkte LandWänH HE» 8Z4 Den 15 Januarkk. bemödande att befordra främmande tillverkning:rs rnimygande och krmglpridande i Riket.
De Inrättningar, som alic detta kunnat uthärda, ulan art helt och hållit utrotas, mäste säledes icke xä orätt ställe wara onlagde.
Och ingen upplyst, samt för Fäderneslandets bästa nitälskande medlem stall med kallsinnighet fe stike Inrättningar nalkas deras undergäng.
Däman med uppmärksamhet betraktar Rikets närwarande tillstånd och te bcdrvfweiiga följderne, af sednaste Kriget, mäste man lätteligen finna nödw-ändigheten af jädana Hushälls.förlattnlngar som leda kill mindstnmg, uti wära utgifter till Utlänningen.
En fortfarande hög Wäxel-cours, stal! oundwlkkiigcn Medtaga Rikskroppens öfwerdlefne strmäga, sä framt rf werkante anstalter deremot l tid widtagas.
Ju mer
Riket är fördjupat i skuld, desto mera sorgfällighet jordras, ott, genom en fördubblad filt och idoghet, bereda nya tillgängar.
Och ju mer Handelswägen är berungad, desto angeiäcinare är det, alt söka lätta densamma, genom inskränkning af wära behof ukas främmande Waror.
Det^sanstylldiaa medlet, att afhjelpa Rikets utiräkode förlägenhet, mäste Medes wara en god och försigtig husyälining, jamt egna Näringars Uppmuntran och tillwäxk.
Jemte jördens odling, Mom ett kuswud föremäl för wärk bemödande, böre wi följakteligen jämwäl, efter alla wälbestälde
Staters exempel, sträcks vmtankan ej allena till en mer och mer utwidgad förädling ak egne producrer, utan ock till fädone W-rmtiilwerknirigar of Utländste Nudimaterier, jom bruket och wanan gjordt för ost nödwändige och hwilkas wärde, till en gansta betydelig del, hestär» steiswa rigwrrkninsk.kostnkdtrlrr och genom hwars Den is Iattu^rLl. hwars Åstadkommande inom Riket, en märkelig besparing onekcligen wsnneö.
Men enär det ä ena sidan icke lärer kunna ofnägon, om sakernas werkeliga sörhällande upplöst och tillika owäldig Swensk
Man bestridas, att nytz vmsörmäldta wigtlga föremäl icke kan winnås, om icke Swenffe Manufaktur Jdkarsn styddas frän LurenLrägarens deltagande i Handelen, «ä myckel mindre, jom likmätigt bwad kändt är, icke allenast Engelska Mauufaclur-Jdkare, pä mängfatdigt jätt, understödjas i deras handkeringor, utan ock tvid dcha warors utförsel, 20. 25 a Z2 pros cent Export-premier bliswa bestädde.
-Oä) ä den andre en längtida erfarenhet ädagolagt, att moen Tull- Strand- eller Gränse dewakning kan göra tillfyllest, att afhälla Lurendrägeren frän Rikets »vidsträckta Siö-kuster och Skärgärdar; sä kan ingen annan siuftötjd häraf bliiwa än den, om jag sä mä säga förklara, att, sä framt ej Riket stal! öft werswämmas af utländskt
Kram- den skadliga och och straffbara Handelen med utländske sörbubne Warvr, mäste genom en oafbruten och sträng tillsyn inom Landet, göras sä äfwentyrlig, att hugen för silke ometborgerliga företag mä wända sig till lofliga och gaanrliga företog.
Den enda anstalt i sädan wäg, som wäjendkeligen werkst till detta ändamäl, har warit de ris efter annan lillätne och päduvne Visitatisner, efter Lurendrägadt gods; men harwid mä ock icke obemält lemnäs, icke allenast att hwarje gäng VisitatwuSFörfattaingarne undergått inskränkning eller inställs ning, har pälö jd n deras synbarligen warit LurendrägerietS och Tull-sörsnrllningens tillt. gande, samt felande afsättning pä Swensta M-.muffclnr waror 8;6 Dett 15 Januarii. och deraf följande minstning uri tjllwerkningarnöj uran ock akk i synnerhet berörde, Swenste män wanhedradc mtstbruk, medelst Lurendrägeri-handte, ringéus utöswande, aldrig stridit lill den grad, som, esker det visitttlonerne genom Kongl- Förordningen af den i/ Junii 1776 blefwo aldeles urphäfne.
Redan den tiden warande priser w!d denne Stadens Hail« och Manufackur-Rätt, kan jag säkrast wittna, om de fran denna Författning, härflytande högst bcdrvfliga sönder.
2ltk nemligen Fabriks-Jdfarne i allmänhet mäste betydligen minsta deras Werk och rillwsrkntngar: att nägra försigtiat upphörde med hela rörelsen: att andre blelwo störtade; och ändtligen att en myckenhet, i synnerhet Siden-arbetare blefwo sytzlolöse och i den usta belägenhet försatte, fä att jag omsider, och under tiden tillika klefwen Ledamot i Kongl.
CommerceCollegiv, nödgades för dem Uiwerk ett, ehuru icke emot nöden fwarande penn!ngc,ui',dr>stöd frän Marius factur-Fonden, hwilket sörwondlades
Uti mjöl, som derefter af eyall-Rätten, med möieliyaste urstiljning, men också med särdeles tillfredsställelse, bland de nödstäidte, utdelades Jag hade sannerligen vnstat, akt anledning olldrig giswiks till hugkomst ar iörberörde Swensta Fabriks, handtermgens, dest Jdkares och arbetares bedröfliga belageichct-
Men om jag ock nu, wid ätankan deras, genom här i frägawarandc försök, Hwars framgång efter hwad jag dckarar, stall balwa like stadeliga werkmngar, pä Swensta flögderne, som alwen äberopade 1776 ars förbud, emot pislt.-kiol er, yttrar mina tankor, mera widlöskigt och med mera wärma än nägvn torde anse ärendet fordra och förtjena z sä beder jag lädanl mätte'benäglk förlä as.
Den 15 I,maril. 8Z7 Genom Kongl» Förordningen as den i4-de Martn 1785, lamt derut: päbudne och tiilätne visilimoner uii Krambodar och Magozincr, tjumade wäl utsigten någor för qwarstående ManusacturJdkarne.
Men sedan f. d. Konungen uppä Fabrike, Societelernes
Deputerades ttndcroäniga an» sökmng, tamt med anledning af Kongl. Commerce, Collega grundeliga utlä>ande, och underdåniga tillstyrkande i Nader behagade uistläcka rättigheten till visitationerS anställande, efter förbudit goos, jämwäl till Bonrngs-rum, eger kill sä kallad Kammar-Handel, såsom förfördelande icke allenast Fabriks-Idkare ulan och LaglyLtga Kramhandlare; sä haftva härwarande Manu-actUd-rörelserna gjort nästan vwänlade framsteg, uti utwldgad drift ochsrillwerk»ungars förbättring, samt hase wcherlkgen kommit wida längre- om icke det olyckliga kriger» pä fä mängsaldigr sätt föcswärat deras rörelse, genom hinder, ull införskrftningrn as vunbgängelige utländske Rudimaterler och besias oerhörda dyrhet, genom flera »ooche procents förhöjning, pä andra utländske iör Froriksdriften nödiga behof, samt genom saknad erforderlig tillgäng pä Arbetare.
Under fordna tider hade FabriksJdkarne den uppmuntrande och owärderftge tillfredsställelsen, «tt Riksens Höglhfl.
Ständer behagade, genom rusch Le Herrar Ledamöter, göra sig mödan taga en närmare kännedom as Fabrikernes tillständ-
Det är »väl rmsit att, os oswar, anförde krigets följder, tillståndet icke nu är säsom det ty förutan wlsierligrn warit; men man hade dock wid en flik tillsyn skolat bltfwa öfwrrtygad derom, att Idkar,:e haft mycken moda och kostnad ospard, för Slöjdcrnes borste Ridd. ych Ad. Pror. 5 D? rvan 72 s 8;8 Den 15 Januaris. wande, utwidgande och sörbättrande.
Alt i sädan! ändamäl, stcrsalldiga Machinerier och lättande Arbetssätt bltswit införde.
Att Färg-konsten nu är sä fullkomlig, som t stelswa Lyon- Alt Dedering, Flammering och Apretmng lästa med de Franste, somt all de swärcste och de finaste Arbeten kunna astadkommas, salom ock alt en de! af wära Sidniwäsnader med begärlighet bliswit köpte af Ulländnmgar list Export Och mä mig fluteligen tillätas, läsom bewr'6 af wäre FabrlkS-JdkareS bade formäga att tillwerka en sullgvd wara, och underdäniga vestan, att, pä nägot fullständigt färt, Ldagoläggi, att det Nådiga beskydd, som de af Konunga-Motten, emot Lurendrägarnes lvlsöljeiser, njutit, bliswit begagnat, såsom dm starkaste anmaning och uppmuntran till deremot fwarande styl» drghelens nppchllande, i ödmjukhet äberopa, samt Haglöfs Ridoerstapet och Adeln tili minnes föra, den Säng- Gardin, och Matt-wäfnad, som Rik, sens Högloft.
Ständer, pä Kongl- Slottet hast tillfälle, förmodligen med rättskaffens Patriotisk tillsredsstälieNe, se och städa.
En Wäfnad, frän Swcnffe Fabriker och as Swensta Arbetare, kostande Stochholm FabriksCwps mer än 12000 R dr Riksgäld, men ocksä, läsvm lag tror, kastande med hwad utländsk Wäfnad af lika stag som helst.
Cädant är nu fvrhällandet, ätminstone med de här t Staden, eller rättare lågt, under Stockholms Hall Rätt, lydande Fobriks-Jdkare, och deras rörelse; dä Högloft Oeconomie- och BeswarslUstotlel hos Riksens Höaiofl.
Ständer, föreslä, att
V sttctioner. ester ivrdudll gode, icke allenast rhuS och pä allmän wäg, utan äswen i öovna Bodar och Magazilirr mätte upphöra och förbjudas.
Sä - Den 15 Ianuarik. 8ZY Säsom osman anmärkt är, hafwa Herrar N-rcKlnn och Kogk endast wäckt ftäga, VM inställande, af visitationer i Hirs och pä allmän Landswäg, efter förbudet utlandstt gods i och lom blott Lenna iräga bnfwlt kill Häglof!.
Utstottet remittera; lä kade ock, elter min ranke, Utstottet rcke bordt sträcka d-h utlätande längre, än till berörde remitterade staga, efter Letz bvkstafweUga lydelse, samt följaktsligen aidraminst kill frägan, vm sä kallade Jagningar ester Böubasar eller Fuskare; hwilken anmärkning likwäl i ödmjukhet understalles Högloft.
Nidderstapet och Adelns upplysta bedömmande.
Men emedlertid fär jag nu, hwad den egenteliga och hukwudsakeliga frägan, nemligen om Vlsitalioner ester förbud?! utländstl gods angar, ödmjukeligen tilikännogsswa, det lag alldeles icke kan med Häglof!- Utskottet mig om d'ras totala upphäswande förena.
Nej! min enstildte öfwerlygelfe — korteligen lagt — icke allenast, att stikå Visitakioner, lä widsträckte, som de hulilis, genom 1799 ärs Kongl. Förordning warit päbudne och lillätne, äro nödwändtge för Swensta ManufaclUttJmätlningarnes beständ — för Rikets allmänna bästa, samt till befordran af lydnad och »verkställighet af Lagarnes förbud emot Lurendrägerier och Tullförsnillningar; men ock att de, utås Utstvttet deremot anförde stal hwarken aro gällande, emot visikationer pä wägar oä) uppe i Boningsrum, eller emot visitationer i Bodar och Magazincr.
Men jag fär och derhos förklara, att om Högloft.
Ridderskapet och Adeln skulle finna högst wigkiga betänkligheter, emot bibehällandet, af Visitationer i Boningsrum och pä allmän wäg; sä will jag ej eller, med min motsägelse förlänga öfwerläggningen derom, 840 Dm 15 Jarmar»'. om, utan lära denvid bero.
Att jog härigenom uttrar 06) för framliden sörwarar min tanka och öfwerlygelst i venna delen med ssalen dertill; hwaremot och dekräffande visilstioner efter fördudit gods, i SaluBodar och Magaziner, jag ingalunda kan kränga orkandet af deras framgena f rtfarande; och wtdkommande frägan om Zagning rr ester Bönhasar, !a tror jag den lamma, läsom ailbeieS icke i behörig wäg lramstäid, lorly icke eller kun» na till pröfning upptagLs.
Jag har redan agt, dek jag icke kan sörena mig, med Häglof!
U ssotttts Betänkande och killstorkande ak alla siags förut ttllätne visiiattoners efter Utlänikt förbudet gods, upphalwande.
Jag will ock derföre nu fö st företaga mtg wederläggningen af UllkottuS, för betz tillstyrkande be, gagnade och här nedan anförde skäl, samt derefter äfwen styrka mm t >> a sch mening med nägra, till äfwenkyrs öswerftcdige, stäk och reflectioner Högloft.
Utssottels forsta stal består deruti: 6tk
Sabrtkernes uppkomst ock) förkofran icke fumurs hafwa, genom Hns vlstrakionerue, birfwic synnerligen deftämjave.
Akt detta ssäl icke häller pro^, är, säsom jag tror, sä mycket mer ädagolagdt, genom hwad j-g här osman anfört, om Fabnkernes nu warande Mständ, som Högloft.
Utffsttet rcke gittodt omförmäla mindsta anledning, för betz ofördelaktiga beKrepp vm Fatmkernee desägenhet, men min uppgift deremot är grundad pä egen Embetömanna. känne, dom, ftmt, genom ännu till definnände förhällgnde, kan bestyrkas.
Dec Den 15 Januari!. 84k
Dst andra skälet:
Are nemligen de genom vlsttauoner anhallna waror icke stola rrrgjorc den mängd, arr deras qwardlifmande kunnat i stö;: e män städar Labnkenr?, är esree mm kanka lika swagt:
T» r-mo kan deraf til! äfwentyrs göras d^- stutlatS, art srugtan, för de tillLtne vlsrtatrvnerlle, minskat Lureadcägerierne, l hwilkel isil detta skäl gäller mera för, än mot vlsikatronerne. 2:0 Lärer Högloft.
Urstoltet destommdre kunnat, med någon killförlätrUghet, dämma vm ConfiLatisns.
Summornas belopp, iöm storleken deras icke är uppgifwet,, samt dettow flere Constscations-m3l ännu äro oafgjorda: och z:o sones Let wara lika sä olampctrgl, att afsk ssa visitacioner, för det ringa beslag nägvn lid blifwir gjorde, som vm man skulle rpphä'wa ett Lagrum, derföre att n3aot brott deremot, rcke pä längre tid warit öfwerklogadt, eller isdraqa en Domstol Lenore, att blott obetydeliga Rällegängar därstädes nägon tid förekommit.
Huru Högloft.
Utssottet kunnat hemta nägor ssäl för dest förslags ffän Kongl- Brelwet af 1807, angärnde försäljning till qwarblifwande i Distel, af de confiscerade Uklä^dsta Warorne, är u^öfwer min fottningS-sörmäga.
Jag lcmnar för öfrigt derhän, hwilka skäl kunnat förguda Konungens Nädiga bifall, till en lä beskaffad försäljning; men jag tror för min del, att om icke Tull» Arrende-SocietelenS intrefts tillika derunder warit beroende, nägon underdämg underställ: ing derom icke torde hafwa stedt; och jag ar alwen af Len lankan, art Ienna försalimng, i fl^e asftei:Len wsri; miildre gagn,lig, för det Allmänna.
Hög» §42 Den 15 Iattuarit.
Utskottet anförer widare, aer HrrsVisttacioner osca dlifrvir anwänva block såsom förföljelse, fainr arr den oskyldige kan lika läcc oroas med Lagbrytaren.
Härrvid mä först anmärkas, att om Högloft- Utskottet kunnat åberopa ftere dylika händelser, sä skulle jag kan hända junnit mig böra derä göra uäaot afseende; men en blott Supposition ar.ftr jag alldeles icke deraf förtjent.
För öfrigt mäste >emwäl har vöra ihäg kommas och gälla det Allmänna Ordspräket, ort möjligheten af Lagens mihbrukande icke bör blifwa skäl till dktz upphäfwandc, utan i det stället
Lagens särskilt stadgade straff, tör ett slikt m tzbcuk, bör drabba mitzbrukaren och hämma detz framtida fortfarande.
Och hwad fluteligen angär ben af Högloft.
Utskottet äberopade i6 §. ur» Regerings-Formen, af den 6 Junit förledit 8r, samt Konungens i likhet dermed gifna Nädiga försäkran:
Att ingen afhända etter afhända lära nägot Gods fast elier löst, uran ransakning och dom i den ordning
Lag och Laga Sradgar föresknfwa: Med hwilken Nädiga försäkran, Högloft.
Utskottet förmodeligen ansedt de isräga warande visitationerna och derwid skeende beslag, wara osörenlige; sä fär jag till wedrrläggning af detta förmente skäl, Ldmjukck gen ettndra och uvpwisa, att alla framfarna tiders Swenska Konungar, isrän och med 172» asgifwit alldeles enahanda försäkringar och att detza försäkringar aldrig hindrat eller'kunnat hindra de flere päbud vm vrsitarioner elter förbudit gods:
Att till och med 1770 ärs derom utfärdade Förordning, innehäller det Konungen den femma, just pä Riksens Ständers underdäniZa anhållan «t - Den 15 Januarkt. 84; utgiswit: alt 1799 ärs Kongl. Förordning, hwarS upphästvande nu är i fräga, wid r Hoo ärs Riksdag icke ävragit sig nägon Ständernas uppmärkfamhel, utan såmedelst wunnit deras godkännelse; samt äntrltgen, att om visitation» efter LurenbrägeriWaror stulle genom en orätt tillämpning eller förtydninq as höqstbcrördr ord ut!
Kvnuuga-förläkron anses osörenliga dermed, sä och pä enehanda gmnd, icke allenast borde ransakan efter tjussgods, oaktadt i allmänna Lagen tilläten, sörfalla och uppköra, (ly manne Lurendrägeri» bör i Lurendrägarens hand, cu.sis annorledes än tjuf-gods, dä, säsom oswanberördt är, Lurendrägaren, genom 17Z9 ärS Kongl. Förordning blifwst skyldig förklarad till dubbla tsuiwa-döter), utan ock skulle Högloft.
UtfföttetS eget tillstyrkande, af eftersyn ä olillärne BränwinsPanne-rymderne, vch wid defundne öfwer» rradclsir derutinnan, tillgörande beslag eller Con, fiscalion af sädan redskap, kunno anses stridande emot Konungens mer högstbrrörde Nädiga försäkran.
Efter att hafwa säluoda, säsom jag i ödmjukhet magar förmoda, wederlagdt Högloft.