Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del har jag icke funnit de af besagde reservant framställda ironiska bekymmer öfver de föregifna svårigheterna att få Adelsmän alt bosätta och fortplanta sig på Gottland, böra leda lill någon betänklighet mot antagande af förslaget; utan, godkännande hvad Ulsk. i berörde hänseende förordat, hemställer jag vördsammast det sådant ock mätte varda det Höglofl.
Ståndets beslut.
Efter den uplysning, som blifvit meddelad, om den utgång, som frågan inom de öfriga Stånden fått, anser jag öfverflödigt att spilla många ord på densamma.
Jag beklagar likväl denna utgång, ty, med all sympathi för Gottlänningarne, tror jag ändå, alt del förslag, som Hr Aker - 410 Den 14 April. man framslällt, varit förtjent af någon större upmärksamhet, än det lyckats inom Ulsk. tillvinna sig.
Vid nu uplyste förhållande skall jag inskränka mig att blott, i anledn. af några yttranden af åtskilliga talare, göra en eller annan anmärkn.
Man har sagt, att något borde göras för Gottland, derföre att denna ö vore af naturen serdeles gynnad, och att den vore en af de skönaste perlorna i Sveriges krona, men kanske också den som siitte lösast.
Detta sista skäl torde icke väga serdeles mycket, emedan om man ser saken ur den synpunkten, vore det. mera konseqvent att bespara sig alla utgifter för att icke göra perlan alltför mycket aptitlig.
Den läDgd af gärdesgårdar, som en talare omtalat, hafva blifvit en följd af verkstäldt laga skifte inom eli hemman af mindre betydligt värde, tror jag äfven på fasta landet icke vara någon så stor sällsynthet, utan äfven der upkomma vid eli eller annat laga skifte.
Samme talare har trott att inrättnigen af ett lånekontor icke skulle kunna på Gottland komma till stånd på annat sätt än förslaget innefattar.
Ganska långt har visserligen BankoUtsk. gått i välvilja, då det för Gottland föreslagit ett låne-belopp, som, jemfördt med populalionen der och i andra Sveriges provinser, visar det förhållande, alt, då summan fördelas efter folkmängden, belöper på hvarje Gotllänning 4|f r:dr, men alla andra rikets innevånare ej mera, än 3f r:dr, hvadan sig visar att Gottland fått brorslotten, och att således den talaren, som ansåg att den välvilja, hvaraf Gottland fått sig fägna, icke vore mycket att tacka för, verkligen haft väl stora anspråk.
Jag skulle tro, alt då BankoUtsk. velat så omhulda Gottland, som det nu upgjorda förslaget utvisar, det icke varit för mycket om man får taga i anspråk att
Gottlänningarne sjelfve skolat taga befattning med förvaltningen af medlen på sätt Hr Akerman föreslagit.
I anledn. af den siste talarens anmärkn., får jag fästa upmärksamheten derpå, att 4:de mom. just handlar om direktionen, och att delta mom. ännu är oafgjord!.
Då flere anmärkn:r deremot blifvit riktade, skulle jag tro, att en återremiss icke bör blifva utan nytta.
Jag får således anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos. deruppå.
Sedan härefter underl.
R idd.-Secr etera re, på förfrågan af Frih. Stjernstedt, Aug., uplyst alt någon underrättelse om de öfrige RiksSt:n:s i förevar, fråga fattade beslut icke ännu blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Frih.
Vid sådant förhållande finnér jag intet skäl hvarföre R. o. Ad. skulle behandla detta ärende annorlunda än hvad Ståndet linner omständighetcrne föranleda; och på skäl, som så väl Frih.
Palmstjerna, som andre ledamöter framställt för beviljandet af återremiss, får äfven jag förena mig derom.
Tiden är långt framliden och frågan vidlyftigt diskuterad, — jag skall icke blifva mångordig.
Jag anhåller blott att för min del få instämma i den åsigt, som
Dea 14 April. 417 som Gr.
Björnstjerna uttalat, då jag anser att hvad han i (å ord yttrat, bör vara af vigt för en hvar.
Han har nemi. påpekat det politiska förhållandet, — och visat alt Gottland hädanefter bör med blidare ögon betraktas än som hittills skett; och med afseende härå får jag, i motsats till Gr.
Mörner, uttala den åsigt, att just genom att hjelpa Gottlänningarne, fäster man bandet dem emellan och moderlandet så mycket starkare.
Hvad beträffar sjelfva hufvudsaken anser jag, på de af Gr.
Björnstjerna och Hr af
Dalström anförda skäl, alt mom. 1, 2 och 3 kunna bifallas, men har för min del ingenting emot att det 4:de återremitteras, så alt Utsk. får pröfva de anmärkn:r, som mot detta mom. blifvit gjorda; anhållandes jag- derföre att serskild propos. malte framställas på hvarje mom. så att, då ingen ledamot talat emot hufvudfrågan, som förekommer i l:a morn., den saken åtminstone måtte bli afgjord och bifallen.
För min del hoppas jag äfven att detta måtte bli förhållandet med momme 2 och 3.
Alla de föreg:de punkterne i detta betänk. hafva antingen blifvit bifallna, återremitterade eller afslagne, men intet serskildt mom. i någon viss punkt för sig behandladt, och jag inser icke skälet hvarföre annorlunda skulle förfaras med denna 31 punkt, och de deri förekommande mom:r.
Den grundsats, som i delta afseende är följd, hvilar naturligtvis derpå, att det icke gerna är möjligt, att under öfverläggningarne inom
RikStm kunna med säkerhet inse det sammanhang, som hvarje serskildt mom. kan hafva till andra mom. eller punkter i ett så vidlyftigt betänk, som detta.
Det är ganska lätt att förbise ett sådant saraband, och detta är ett skäl för mig att yrka, att äfven vid denna punkt iakttages samma förfarande, som vid de föregående, på det att sambandet ej må rubbas.
Må således beslutet omfatta hela punkten, så kunna alla de anmärkmr, som gjorts vid de serskilda momme blifva af Utsk. tagna i betraktande, så framt ej andra Stånds beslut förhindra all vidare behandling af saken.
Ingen olägenhet kan upstå deraf att återremittera punkten i sin helhet, mea väl om ett bifalles, ett annat afslås eller återremitteras.
Jag anhåller alltså om återremiss af hela denna 31:sla punkt.
IIr af Dalström:
Man har talat om att föredragningen skulle ske punktvis till bifall, afslag eller återremiss; detta synes mig icke behöfligt enär alla momme hafva sammanhang med hvarandra, och att således rättast är, alt propos. framställes på punkterne tillsammans.
Beträffande 2:dra mom. har man gjort den anmärka, att summorna icke äro rätt fördelade för de serskildt afsedda ändamålen ; jag är nästan af samma tanka, men anser mig icke derföre böra understödja begäran om återremiss, emedan jag vel, att vid detta, som vid alla andra lånekontor, det slår Bankofullmäktige fritt, att 5 II. 27 418 Den 14 April. reglera, huruvida större eller mindre del af hela anslaget bör användas till den ena eller andra grenen af lånerörelsen.
Som jag alltså icke anser återremiss nödig, anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag.
Om det vöre mig möjligt att inse samman hanget mellan de 3:ne första och det 4:de mom. så skulle jag allt för gerna afstå från den anhållan, som jag framställt; hvarvid jag i förbigående får anmärka att denna anhållan är öfverensstämmande med den rättighet, sora enl. grundlagen tillkommer hvarje representant.
Det 4:de mom. eger likväl icke något sammanhang med de 3:ne föregående, och jag kan ej finna olägenheten af ali dessa 3 första mom. varda bifallne, men det 4:de återremitterad); så har det äfven tillgått inom ett annat af RiksStm.
Skulle R. o. Ad. behaga bifalla hela punkten, d. v. s. alla de 4 mom. så kan ju det låta sig göra likaväl om propos. framställes på hvarje mom. serskildt för sig.
För händelse likväl att Hr Frih. o.
Landtm, skulle anse det mot grundlagen stridande alt framställa propos. på sätt jag begärt, anhåller jag om bifall till betänk, i dess helhet.
HroRibbing, Arvid:
En ledamot har anmält sin önskan, att Hr Åkermans förslag skulle antagas, hvilket icke i sig uptager något af de mora. om hvilkas föredragning punktvis nu npstått fråga.
Nämnde förslag går derpå ut att summan, 200,000 r:dr, skulle öfverlemnas tillfelt bolag, för att dermed drifva bankrörelse; tilläggande Hr Akerman ”att man sålunda kunde under lugna tider (som orden föllo) bestämma vilkoren och sältet för en Privatbanks-rörelse med Riks-Bankens sedlar.”
För min del är jag af lika lanke med den värde ledamoten, hvilken fästade upmärksamhelen pä berörde reservation, och instämmer deri samt tror, att om penningarne öfverlemnas lill ett bolag med frihet att på lämpligaste sätt dem använda, så skola öboerne dermed finna sig mera belåtne än med allt vårt reglementerande; och jag är derom så mycket mer förvissad, som jag känner att från Gottland framställning gjorts till Smålands Privatbank om försträckning af medel för ett lånekonlors inrättande på denna ö.
Den skrift, som innehöll framställningen härom, har jag haft i mina händer, och bland Smålands Privatbanks delägare förordat vid en deras allm. sammankomst, ehuru utan framgång.
Emedlertid sattes icke något annat än sjelfförvaltning i fråga i denna skrift, som var försedd med sådane underskrifter, att, säga hvad man vill, full trygghet deri låg för både vederhäftighet och tillräckligt förstånd bland öens innevånare, att kunna styra ett Bankafdelnings-kontor.
Skulle Bankoötsk. önska en afskrift deraf, kan den anskaffas.
I alla fall kan man antaga, att om det ej finnes förstånd nog att sköta låne-kont., så saknades det troligen äfven för att rätt använda lånetillgångarne.
Må derföre
Banken undgå förvaltningsäfventyret och koslnaderne!
Den 14 April. 419 Frih.
I händelse R. o. Ad. icke skulle vilja bifalla alla 4 mom:n i den nu föredragna 31 punkten, ser jag ingen olägenhet deri att bifalla mom. 1 och 2, och återremittera de tvenne återstående, hvilka icke äga sådant sammanhang med hvad betänk, i öfrigt innehåller, att deras återremitterande förhindrar afgörandet af följande punkter, hvaremot om de 2:ne första momme icke blifva afgjorda, komma svårigheter att möta vid Diskontfondernas fördelning emellan de serskilda låne-konloren, och lill följd deraf ytterligare återremisser, som knnde undvikas, derest l:sta och 2:dra momme nu bifölles.
Jag anhåller derföre om propos. på bifall å desamma.
Man har sagt, att det vore lämpligast att öfverlemna medlen till ett bolag: detta går visserligen an att säga, men jag tror mig förut hafva bevisat omöjligheten af ett slikt förslags utförande på Gottland, ty det skulle vara få af allmogen, som skulle vilja pantsätta sin jord i Ranken och med solidarisk ansvarighet förvalta hvad som erhölls.
Jag uprepar det ännu en gång, att det är omöjligt, och låter sig ej der verkställas.
För mig är visserligen icke förslaget obekant, att till provinserne borde lemnäs, för hvarje, afpassade summor, mot det alt bolag bildades, hvilkas medlemmar pantsatte, eller låto inteckna sin jord för Rankens räkning, och dessutom ingå i solidarisk ansvarighet för de undfångna medlen; men jag inser ej orsaken hvarföre ett slikt experiment just skall anställas först med Gottland, der man minst är van vid penninge-operationer; hemställande om det ej kunde ske förmånligare, då octroij slutar för någon Privatbank, som icke lär länge uteblifva.
Jag har begärt ordet i anledn. af Frih. Stjernstedts yttrande, och tager mig friheten hemställa, huruvida det kunde vara så riktigt, all på förhand bestämma, det låne-kontor skall inrättas i Wisby, och att lånekapital skall utgå till fixeradt belopp, men deremot lemna öppet och oafgjordt, hvartill förvaltningskostnaden må få upgå.
Ett sådant förfarande skulle möjligen kunna lemna tillfälle, att i fråga om förvaltnings-bestyret framställa hvilka dryga anspråk som helst.
Jag hoppas att man ej måtte gå till väga på ett sätt, som kan leda lill den följd, all man tilläfventyrs kan få betala förvaltningen med mera, än hvad hela ränte-vinsten å de 200,000 r:dr kan komma att utgöra.
Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att om Hr Rildts förslag om serskild föredragning af hvarje mom. bifalles, så blefve derigenom min och deras mening, som understöda Hr Åkermans reservation, afklipp!, hvilket jag hoppas all R. o. Ad. icke har för afsigt.
Det är naturligt, alt först skall skiljas mellan vår mening och den andra sidans, innan betänk, kan puuktevis föredragas. 27* 420 Den 14 April.
I hufvudsaben ber jag att få svara Hr
Dalström, att då som hypolhek kunna begagnas inteckningar såväl i stads, som landtegendomar, äfvensom andra goda papper, så skulle jag högeligen misstagit mig om Gottland, derest jag icke linge vara öfvertygad, att tillgångar till sådana hypothek linnas hos öns idoga och aktningsvärda befolkning.
Liljencrantz:
I hufvudsaken ämnar jag icke uplaga R. o.
Ad-.s tid, utan endast fästa de Herrars upmärksamhet, som här framställt förslag till olika propos:r, att såvida icke någon af desse skall undertryckas, mäste vi votera 5 serskilda gånger.
Jag hemställer om man cj kunde förena sig om återremiss, då allas åsigtcr kunde inora Utsk. blifva pröfvade, eller ock frågan upskjutas till nästa plenum.
För att freda mig från den beskyllning talaren näst före den siste gjort mig, det jag skulle vilja underl rycka någons rätt att få sin åsigt pröfvad, anhåller jag att få upläsa en slrophe utur 54 § Riksd.-Ordn. så lydande: ”Och skulle målet under diskurserna, skiljas uti ilere delar, hvaröfver serskilda anmärkmr göras, då skall, enär sådant äskas, propos. öfver hvardera delen särskildt anställas.”
Jag har velat upläsa dessa ord, endast för att visa det min anhållan icke varit tagen ur luften.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde IL Ex.
Ilr Frih. o. Landtm, propos. till bifall å Utsk:s i den förevar. 31:sta punkten gjorde förslag.
Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter II.
Ex. hemstälde om R. o. Ad. ansäge de gjorde anmärknme föranleda till återremiss af ifrågavar. punkt.
Härvid ropades ja och nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Björnstjerna begärde votering samt att dervid bifall till Utsk:s förslag måtte blifva contra-propos.
Jag skall våga försöket att utröna, huruvida jag kan hafva bättre lycka än Hr von Hartmansdorff, då jag härmed anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa förfrågan, om Ståndet skulle behaga åtskiljas efter voteringens slut.
Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade åtskiljas efter den begärda voteringens slut, och sedan voter:s prot. blifvit upläst, ropades starka ja, blandade med några nej, hvarpå H.
Ex. förklarade det han funnit sin hemställan besvarad med öfvervägande ja.
Då uti det nu gjorda förslaget till propos. HrFrih.o. Landtm, icke behagat framställa den anhållan jag gjort, att i öfverensstämmelse med 54 § Riksd.-Ordn. få den under diskussionen på flera olika sätt behandlade frågan framställd på det sätt, att propos. på hvardera mom. göres, anhåller jag att i prot. få ned - Den 14 April.
421 lägga min reservation mot ett förfarande, hvartill jag icke tror alt grundlagen föranleder.
Haab:
Det är visserligen hvarken grannlaga eller rätt att inlåta sig i diskussion öfver reservationer; men jag tillåter mig erinra den siste talaren, att om lian icke varit nöjd med den contra-propos., som Gr.
Björnstjerna begärde, utan yrkat en annan, så hade han blifvit i tillfälle att få fram sin mening.
Alltså är det hans egen sak, som underlåtit att begära annan contra-propos. i fall hans mening blifvit undertryckt.
I anledning af hvad Frih.
Raab sednast yttrat mot Ilr Bildt, får jag förklara, att jag anser Hr Bildt hafva rätt, samt att han i behörig ordning åberopat grundlagens föreskrift.
Jag får till svar å Frih.
Raabs yttrande nämna, att jag af grannlagenhet icke vill besvära Ståndet med en votering, som skulle gifva mig rätt, och då jag först nu af en ledamot blifvit understödd, var detta en ytterligare orsak, hvarföre jag ej ville begära densamma, Uplästes följande förslag till voter:s propos.
Den, som bifaller BankoUtsk:s förslag i 31:sta punkten af dess betänk. n:o 24, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot Utsk:s i denna punkt framstäldta förslag gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande.
Ex. nr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. godkände denna voter:spropos., anmälde sig och yttrade:
Jag godkänner för min del icke denna voter:s-propos., och reserverar mig mot sättet, alt den upslälla; men vill icke heller framställa något annat yrkande, som kunde blifva vid framtida votering underkändt, såsom det skedde ej längesedan, ehuruväl helt nyligen dessförinnan min åsigt om proposrns rättsenligaste upställning blef vederbörligen godkänd.
Då någon begär votering, tillhör det honom alt upgifva förslag till contra-propos.
Landtm, har framställt propos. till åteiremiss och funnit svaret derpå hafva varit jakande, hvarefter Gr.
Björnstjerna begärde votering samt bifall till contra-propos.
Man skulle då hafva trott att hans förslag hade bordt få rum i contra.proposm, i stället att det uplästa förslaget till vöter:s-propos:r har Gr.
Björnstjernas förslag till ja-propos. och Landlmarskalkens upfattning till contrapropos. 422 Den 14 April.
Emot en sådan upställning af voter:s-propos:ne, anhåller jag att få nedlägga min reservalion.
Uppå härefter framsläld propos. blef ofvanstående förslag till voter:s-propus, af R. o. Ad. godkändt, hvarefter voteringen anstäldes, och vid dess slut rösterne funnos hafva" utfallit, som följer: Ja — 15.
Nej — 18. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ 12 e. m. lii fidem protocolli, silbert Munch, Onsdagen den 16 April 1851.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Utsk:n inkomne förslag till R.
St:s underd. skrifvelser till K. M., nemligen: N:o 52, ang:de uplåtelse åt Jönköping af plats till skolhus å f. d. fästningens mark; N:o 53, om 1849 års revision af Statsverkets m. II. fonders förvaltning; N:o 54, ang:de bchöfvandes undsättning i missväxt-år; N:o 55, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om kurhns-afgiften; N:o 56, ang:de föi ändringar i afseende å inrikes brefvexlingen; samt N:o 57, ang:de grunderne för val af Revisorer till granskning af Banko-diskontens räkenskaper.
Hrr Elektorers listor vid val till återbesättande af ledigblifne platser i nedannämnde Utsk.; och befunnos dertill utsedde i:
Den 10 April f. m. 423 Constilulions-Utskottet: efter N:o 245.
Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam; N:o 3.
Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christoffer.
Dcvillnings- Utskottet: efter N:o 393.
Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg; N:o 2227.
Hr dorchimont, Wilhelm Albrekt.
Allm. Desv.- o. Ekon.-Utskoltel: efter N:o 140.
Björnstjerna, Carl Magnus; N:o 1959.
Hr von Kramer, Anders Robert. Riddarhus-Ulskotlet: efter N:o 1318.
Hr Stjerneld, Fullm.
Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik; och N:o 1789.
Hr Ridderhjerta, Fullm.
Frih. Leijonhufvud, Axel Hjalmar; N:o 343.
Nauckhoff, Magnus Otto; och N:o 2025.
Hr von Heidenstam, Johan Fredrik. öpnades jemväl
Hrr Elektorers listor vid val af Utskottsledamöter, under permilterade ledamöters frånvaro; och hade dertill blifvit utsedde i Constilulions-Utskottet :
Under den ordinarie-ledamoten n:o 2071, Hr af Petersens, Johan August, beviljade ytterligare 3:ne veckors ledighet; N:o 128.
Gr. Barnekow, Fullm.
Gr. Wachtmeister, Alarik.
Stats-Utskotlet:
Under den ordinarie-ledamoten n:o 792 Hr Lagerhjelm, Pehr, beviljade 3:ne veckors ledighet; N:o 1284.
Hr Rappe, Carl Gustaf Fabian.
Allm. Desv.- o. Ekon.-Utskottel:
Under den ordinarie-ledamoten n:o 1753, Hr Hedenstjerna, Wilhelm, beviljade ytterligare 3:ne veckors ledighet; N:o 208.
Frih. Wrangel von Brehmer, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus.
Äfvenledes öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i StatsUtsk., efter N:o 262.
Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 406.
Hr Fahnehjelm, Anton Ludvig.
Uplästes ett af Frih. Åkerhjelm, Fritz, inlemnadt sålydande mern.: 424 Den 16 April f. m.
Hindrad af enskilde angelägenheter, att fortfara med förtroendet, att vara Elektor, får jag vördsamt härmedelst afsäga mig detsamma, under anhållan, alt vara bibehållen vid min riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan; hvarefter H. Ex. Ilr Frih. o.
Landtm, anmodade Hrr Bankmän, att vid lägligt tillfälle sammanträda till val af en Elektor i st. f. Frih. Åkerhjelm.
Fortsattes pröfningen af BankoUtsk:s d. 5 och 9 dennes på hordet lagda betänk. n:o 24, med förslag till reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse.
Härvid förekom: 32:dra punkten.
Ilr Nordenfelt, Johan Åke, anförde skriftligen: Då Hrr Bankofullmäglige uti 8 § af dess berättelse gjort framställning om behofvet af hela Bankoverkets reorganisation, som icke kan, efter Hrr Bankofullmäktiges åsigt och uttryck, delvis verkställd, åstadkomma full belåtenhet eller fördel, hvarken för Bankoverket eller ilen allmänhet, som dermed har beröring och Hrr Bankofullmäktige dessutom tillkännagifvit, att något förslag dertill, så genomgripande, som tarfvas, ej inkommit eller är att förvänta, såsom framkalladt af de premier, hvartill 29 §. af Banko-reglementet berättigar för sådant ändamål utgifva, samt Hrr Fullmägtige vidare, genom sitt nu gjorda förslag till sammansättning af en komité, bestående af 3:ne personer, hyser så litet hopp om framgång för erhållandet af ett antagligt förslag till Bankoverkets organisation, att Hrr Fullmäktige sjelfve yttra, att äfven, om ett sådant nytt förslag icke skulle befinnas antagligt, Bankens upoffring i och för saken vore obetydlig, då den visshet åtminstone derigenom skulle vinnas, att på denna väg en ändamålsenlig organisation icke står att erhålla, så synas dessa förhållanden upkalla R.
St. till allvarligt vidtagande af sådane åtgärder, som kunna i sin helhet reglera penningeväsendet inom fäderneslandet, så mycket heldre, som äfven R.
St:s Revisorer uti dess berättelse om granskning af Riksg:s-kont:s tillstånd och förvaltning pag. 75 och 76 ådagalägga, hurusom på samma gång som Bankofullmägtige inskränkt lånerörelsen, i ändamål att ej vidare öka elen utelöpande sedelstocken, hafva Riksg:s-kont:s Fullmäktige tillhandahållit allmänna rörelsen eli kontant belopp, vida öfverstigaDde den summa, som Bankofullmäklige velat indraga, och dymedelst hafva dessa båda penningeverk, ehuru på gällande reglementariska grunder, motarbetat hvarandras afsigter, hvaraf följden måste blifva vacklande åtgärder, utan möjlighet af planmessig behandling af de financiella ärenderna.
Härtill bör läggas den allmänna klagan, som förspörjes från låntagares sida öfver Privalbankernes ojemna pen - Oen 16 April f. m. 425 ningerörelse, — olägenheten af den mångfaldiga omvexlingen af olika sedelsorter, som från dem utgå, — lättheten att förfalska dessa med sina skiftande färger och olika tryck, och hvartill ett särskildt studium fordras för bedömande af deras äkthet; — svårigheten att de icke i kronoupbörden emottagas, ehuruväl dessa sedlar i sjelfva verket äro det allmännast gångbara myntet, och hvarigenom 72 § af R.
F. till anda och mening i dess sednare del år annullerad, samt ändtligen det allmänna misstroendet för värt flnance-förhållande, som måste upslå hos utländningen vid betraktandet deraf att det öfver hela landet gängse myntet icke Or gällande uti Statens liqvider, hvaraf åter, genom den deraf minskade sedelcirculation i utlandet, följer en stor förlust, för så väl Staten, som de enskilde Bolagens Banker.
Från Bankbolagens sida klagas öfver B, St:s inskränkning i Bankernas frihet att utgifva mindre sedlar, genom hvilken föreskrift desse efter all sannolikhet sättas ur stånd att fortsätta en rörelse, hvilken obestridligt, genom ökadt förlagskapilal och lättad penningetillgång höjt industrien, samt kommit alla näringar till godo, på samma gång som man måste erkänna, att
Privatbankernas rörelse är fotad på så säker grund, att den endast kan rubbas derigenom, att öfverdrifven farhåga föranleder alltför hastig inlösen af dess utelöpande sedelstock, och dessa för hvarje Bank, mindre associationer af delägare, ej hafva eller kunna hafva det anseende ä den större penningemarknaden, att de, vid en inträffande olycklig konjunktur kunna uppehålla sin rörelse, så mycket mindre som det nu ligger i hvarje Banks intresse, att undergräfva den andres bestånd, eller åtminstone på hvarandras bekostnad göra fördelaktiga affärer på en längre tids circulation af egna sedlar.
Hvarje splittring medför svaghet, och är en sådan uti allmänna penningerörelsen ytterst vådlig och olycksbringande.
Alt förekomma olägenheterna häraf är R.
St:s pligt, ehuru det hvarken kan eller bör ske till förnärmande af Statens fördel, eller med åsidosättande af de rättvisa anspråk, som de enskilda Bankerna hafva på fortsatt fördel af den penningerörelse de öpnat, eller till minskande af det nu tillgängliga lånekapital, som redan ingått under Hera år uti den allmänna rörelsen, och hvaraf denna har fortsatt behof till vidare utveckling och förkofran.