Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af detta allt .får Utskottet anföra, att, då .Riksens Höglofl.
Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 10 Octo ber 1809 anhållit, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga nödiga anstalter till.
Götha Carial-arbetets- utförande, och att arbetsmanskap af Infanteri Regementerna måtte dertill lemnäs, har Utskottet ansett sig böra taga såsom alldeles gifvet, att det varit denna Riksens Höglofl.
Ständers egen underdåniga begäran, som grundlagt deras öfvertygelse om rättvisan och billigheten uti det beslut, hvarmedelst Riksens Höglofl.
Ständer vid 1815 års Riksdag gillat och bifallit detta Utskotts den 1 Juni samma år afgifna Betänkande, hvilfeetitilHtyrker äfslagå den vid nämnda Riksdag gjorda anhållan om Helsinge Regementes befriande från arbete vid Götha Canal.
Då för öfrigt ej allenast §. uti 1809 års Regeringsform tillägger Kongl.
Maj:t Högsta Befälet öfver Rikets Krigsmakt till Lands och Vatten, utan ock Kongl. Maj:t, uti Dess ofvan omförmäldte Nådiga skrifvelse af den 12 Februari 1811 förklarat, att Tropparass Commendsrande till Canalarbetet skulle ske genom Konungens tjenstgörande'
GeneralAdjutanter, tror Utskottet det vara utan allt tvifvel, att denna fråga äfven innefattar Best), och Elion, Etsk.
Betänkande», 491 ett commandomål; och uti denna öfvertygelse styrkes Utskottet ännu mera deraf, att de öfriga gne Respective RiksStånden gillat och godkänt de skäl, på hvilka Utskottet uti Dass under den 17 sistlidne Januari afgifna Betänkande, tillstyrkt afslag å Riksdagsmannen Wessings med de Heres ifrågavarande motion.
Stockholm den 5 Apiill 1818.
N:r 85- Riksens Högloft.
Utlåtande öfver en i Högrör dige PrestStåndet gjord motion om vidtagande af vissa provisoriska anstalter till befordrande af mera enhet och likstämmighet i afseende på Fattigvården.
Tiu detta Utskotts åtgärd har blifvit remitteradt ett af Primarie Tlieologiae Lectorn Doctor Knös författadt Memorial, deruti, med erkännande af den landsfaderliga afsigt, och de visa grunder, som innehållas uti Kongl. Kungörelsen af der. 14 Februari 18U» angående den allmänna skyldigheten att bidraga till de fattigas vård och försörjande, anföres, att de Asta församlingar, åtmindstone i Författarens hemort, hafva väl velat fatta beslut för att afhjelpa ögonblic* kets behof, men icke ingå i sådana förenin* gar för längre tid, hvarå de kunnat söka stad* 49* Besv. oeh Ekon.
Ut sk Eetänkanclen. fästelse; i anledning häraf, och sorn ännu icke den Lagtima fiiksdag inträffat, vid hvilken, enligt ofv an terörde Nådiga Kungörels s föreskrift, en allmän Fattigyårdsförfattning skall pröfyas och antagas, Herr Doctorn anser, att vissa provisoriska stadganden tills vi* dare böra vidtagas till befordrande af den enhet och likstämmighet, hvilken nu, mera än man förmodar, skall sa knas 5 och i sådant afseende föreslår: 1:0
Att en bestämd anvisning på fatligcassornas ständiga o h säkra inkom: t-t må stadgas, och en ringa fattigprocent erläggas, äfven vid fastighetsköp, likasom öfligt är vid Bouppteckningar5 och alt det bör bestämmas, under hvilka villkor fattigunderstödet får åtnjutas, Samt i hvad förhållande församlingens invånare äro skyldige att dertill bidraga. 2:0
Att vid afgörande af stridigheter församlingarne imellan om skyldigheten att vårda någon, sorn genom ålderdom eller sjukdom råkat i tryckande behof, stadgandet i Kongl. Förordningen a? den 5 December 1788 lättast kan verkställas, sunt att, till befordrande af sky^d arnt slut pä sådana tvister, Embetsbref afginge från Läns-Styrelsen till Pastorerna i de tvistande församlingarne, med underrätt el e, huru saken blifvit afgjord, då den, som inis n jas med utslaget, borde vara skyldig, att det lösa till sakens vidare fullföljande, och, i händelse besvären finnas ogrundade, gälda de derused åtföljande kostnader, som nu ofta gravera 'Besil, och Ekon.
Att, vid återförvisandet tili församlingars fattigvård af sådana, hvilka såsom obotiige utgå ifrån Lazarettet', underrättelse föreginge till Pastor, som kan foga anstalt om försigtighet vid deras emottagande, i händelse smitta vore att befara. 4:0
Att en viss lämplig belöning, jemte bestämda års fri eter från utskylder, bör tilldelas åt dem, hvilka, efter att såsom värnlöse hafva njutit en af fattig.Comiténs Föreståndare vitsordad Föräldra-vård inom någon familia, der qvarblifva i Fosterföräldrarnes tjenst, samt uppföra sig troget och redligt.
Utskottet, som i Författarens sålunda gjorda förslag erkänner nitet för ett vigtig!: ändamåls befordrande, anser sig dock föi? bibringandet af ett fullständigt sammanhang i detta ärendes framställning böra erinra, det den åberopade Nådiga Kungörelsen innehåller; ”att sedan Riksens Ständer vid Riksdagen i Stockholm genom underdånig skrifvelse af den 24^® November 1809 hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t i Nåder måtte täckas tillförordna en Comité, hvilken, efter inhemtad kunskap om fattigförsörjnings-anstalterna i Riket, till nästa Lagtima Riksdag borde utarbeta ett förslag till en fattigvård, allmän för
Riket och lämpad efter serskilda orters enskilda beskaffenhet och behof, samt Riksens Ständer tillika i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t i N^åder täcktes itnellertid 494 Besv. och Ekon. jjtsk, Betänk anden. vidtaga de provisoriska anstalter, hvilka Junda finnas nödiga och nyttiga; hade Kongl. Majit, så v 1 i afseende härå, som hvad Riksens Ständer i sednare und rdåniga skrivelser i enahanda afsigt andragit, samt hvad vid sersldldta frågor om fattigvården förekommit, i Nåder ansett nödigt, att till befrämjande af de nyttiga och välgörande ändamål, Riksens Ständer åsyftat, genom Proposition, gifven vid Urtima Riksdagen i Örebro den 31 Augusti 1810, i Nåder inhemta Riksens Ständers underdåniga utlåtande, huruvida icke skyldigheten att försörja d« fattiga, vare sig äldre elier barn, må anses åligga hvar och efi, som icke sjelf är i behof af andras hjelp, samt huruvida i följd häraf de beslut, sorn af Städer och Församlingar på Landet genom pluralitet vidtagas, om afgifter till de fattigas försörjande, sedan d«- samma blifvit af Kongl. Majit pröfvade och gillade, må anses förbinda dem, hvilka, oaktadt föregången ofFeutlig kallelse, varit frånvarande, eller ock till beslutet r.ekat, äfvensom dem, hvilka sedermera inflyttat till Staden eller Församlingen.
Och som Riksens Ständer uti skrifvelse af den ryde October 1810 i underdånighet andragit, att de så mycket heldre gilla och antaga dessa grunder till de fattigas försörjande, som de voro enliga, ej mindre med ännu gällande allmänna Författningar i detta ämne, an med Samhällsordningens ostridiga fordringar ; så har Kongl. Majit för godt funnit, att allmänneligen kungöra, hvad af Kongl. Majit Besv. och Ekon.
495 och Riksens Ständer på detta sätt blifvit föreslaget, giliadt och antaget, för att tjena till grund och rättésnöre vid de serskilda frågor, som i Städer och Församlingar pä Landet kunna uppkomma om de fattigas försörjande, intill dess den af Riksens Ständer önskade allmänna författning i detta ämne vid näst instundande Lagtima Riksdag kan blifva stadgad 5 Förklarandes Kongl. Majrt sig alltid i Nåder vara benägen, att, efter föregången prof ung, stadfästa de öfverenskoinmelser, hvilka emedlertid i Städer och församlingar på Landet kunna träffas.
Ehuruväl Utskottet, vid ett sådant förhållande, i så måtto icke kan tillstyrka bifall å den af Herr Doctor Knös framställda motion, som i Utskottets tanka ingen anledning förekommer, att nu hos Riksens Höglofl.
Ständer föreslå vidtagandet af vissa allmänna provisoriska anstalter i afseende på fattigförsörjningen, då redan, enligt Kongl. Maj:ts oell Riksens Ständers gemensamt fattade beslut, på sätt som den Nådiga Kungörelsen innehåller, sådana provisoriska anstalter och öfverenskommelse!- till fattiges försörjande kunna emedlertid, och intill dess en allmän fattigvårds-författning blifver utarbetad, på serskilda orter vidtagas, och Kongl. Maj:ts
Men då nödig enhet och likstämmighet härutinnan i framtiden endast torde kunna påräknas eller vinnas genom ett allmänt stadgande, ehuru lampadt efter serskilda orters Bihang till RiksSt.
Brot, >g17'1 Si3> Sami, N;r 63* 64.
Be sv. och Ekon.
Betänkanden, enskilda beskaffenhet och behof; så anser Utskotts t det af Doctor Knes åsyftade vigtiga ändamål både påskyndas och lampell, gast befordras, om Riksens Höglofl.
Ständer i underdånighet anhölle, d<_t Kongl. Maj:t täcktes i Nåder uträtta en bestämdare tid än nästa Lagtima Riksdag för utfärdandet af en sådan allmän fattigvårds-förordning: dertill förslag, efter inhemtad kunskap om fattjeförsörjningsanstalterna i Riket, skall utarbetas af en Comité, hvilken, i anledning a£ Riksens Höglofl.
Riksdag derom gjorda underdåniga hemställan, redan blifvit ti1 förordnad, och således äfven denna Comité inom en viss bestämd tid sättas i verksamhet.
Ständers eget upplysta ompröfvande vördsamlig n undeistäidt.
Ständers Allmänna Besvärsoch E ledning af väckt förslag 0111 bidrag till fattigförsörjningen eif Torpare, Dalkarlar, Backstugusittare in. fl.
Högvördige PrestStåndet har, under den gode
December sistl. år, till Allmänna Re« svärs- och Ekonomi Utskottets åtgärd remitterat eli af Primarie Lectoren och Prosten Besv. och Ekon.
Herr Doctor Euren ingifvet Memorial, deruti Herr Doctorn, med anförande af de många obehagliga och ofta kostsamma tvister, som nu uppstå församlingar emelian, angående staldet, dit en hjelpbehöfvande rätteligen skall höra, samt af den olägenhet att jordägaren nästan ensam skall vidkännas fattigförsörjningsskyldigheten, föreslår, att Riksens Högloft.
Ständer täcktes hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla önskan om det stadgande, att hvarje mantalsskrifven Torpare, Dagkarl, Backstugusittare, Gerningsman, Inhyses» och Tjenstehjon, som ingen jord äger, så på Landet som i Städerna, skulle tillförbinda® årligen erlägga i dess friska arbetsföra tid till den Socknens fatticassa, der lian vistas, några skillingar af sin lön eller arbetsförtjenst, om det äfven ej blefve mer än 5 å 4 Banco 5 och att den afgift, som stadgades, npptoges bland dess åriiga utskylder af vederbörande Uppbördsman, som redovisade densamma till Socknens Pastor eller FattigvårdsDirection.
Härigenom anser Herr
Doctorn en sådan person småningom hafva bidragit til! lättnad för den för ämling, hvars fattigvård lian en gång kunde komma att anlita, samt att tvister församlingarne emellan om fattigförsörjningsskyldigheten likaledes skola upphöra; Ty, när sådane p rsoner betalt denna afgift, hvar h Idst de vistas under deras arbetsföra tid, så blir det i Herr Doctorns tanka likgiltigt, på hvilket ställe de stadna i behof af Fattigvård, heldst den Socken, der sådant 'in - 498 Best), och Ekon.
Betänkanden, ti alfar, får sin ersättning i hvad andre till detta ändamål erlagt.
Utskottat har, vid pröfningen af Författarens i deua afseende uppgifna förslag, funnit betänkligheter och svårigheter, som torde förtjena en allmän are uppmärksamhet.
E’ uru Kongl.
Kungörelsen af den 14 Febr. 1811 stadgar, det skyldigheten att försörja de fattiga åligger hvar och en, sorn si ef icke är i behof- af andras hjelp, linner Utskottet sig deraf icke kunna hemta tillräcklig anledning att tillstyrka åläggandet af en sådan afgift, som Författaren föreslagit, då densamma skulle blifva en serskild beskattning på ert viss obemedlad dass af medborgare.
Den föreslagna åtgcärden torde dessutom, om den än gillades, svårligen kunna leda till det åsyftade ändamålet.
Ty antingen är denna afgift alldeles otillräcklig, då den, i enlighet med det framställda förslaget, endast skulle uppgå till högst 4 sk. för person om året, elier ock, om den ökades till ett betydligare belopp, skulle den icke ] nnna utgöras a£ sådana medellösa personer, som ej sällan äro i föga bättre tillstånd, än kringvandrande Tiggare, och hvaraf den följd skulle inträffa, att Husbönder och Jordägare, tvärtemot hvad Författaren åsyftat, komina att vidkännas denna afgift, och densamma falla dem till ny last, alldenstund inga betydliga afdrag af ifrågavarande personers små löner och ringa förmåner med säkerhet kunna påräknas.
I stöd af dessa skäl, och då härtill kom - Besv. och Ekon. XJtsh Betänk an den.
499 sner, det Kongl. Maj:t uti den ofvanäberopade Nådiga Kungörelsen förklarat sig, enligt hvad af Kong!. Maj:t och Riksens Höglofl.
Ständer vid tölo års Riksdag blifvit föreslaget och antag t, vilja med Nådigt välbehag för det närvarande anse, att provisoriska anstalter och öfverenskommelse!' lii! de fattigas försörjande i Städer och Församlingar på Landet träffas, och Kongl. Maj:tS Nådiga stadfästande uoderdånigst underställas, intill des:, efter utarbetadt och i underdånighet ingifvet förslag af en dertill i Nåder förordnad Comité, ett allmänt stadgande i detta ämne, enligt Riksens Höglofl.
Ständers i underdånighet yttrade önskan, vid nästa Lagtima Riksdag, kaij komma alt utfärdas; så finnér Utskottet, som dessutom för sin del anser fattigförsörjnings-skyldigheten lämpligare bestämmas, sålunda att d_n förmögnare biträder den medellöse, än att de fattige skola J.j lpa hvarandra, sig icke äga anledning, att hos Riksens Höglofl.
Ständer något föreslå, i afseende på den af Memorialets
F rfattare framställda motion, utan böra, i likhet med hvad Utskottet föreslagit i dess betänkande öfver den af Herr Doctor Knös väckta motion, rörande fattigvården, inskränka sig till den underdåniga önskans yttrande, att Kongl Maj:t skulle täckas i Nåder närmare bestämma, så val begynnelsen af ofvannämnde Comités arbete, sorn tiden för den Nådiga Författningens vidtagande.
Dock varder detta till Riksens Hög. loflige
Ständers eget upplysta ompröfvan» BesVi otili Elon.
Betankanäen. de vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm dert 3 Aprill 1818.
Ständero Allmänna Besvärsoch Ekonomi- Utskotts Betänkande i anledning af en inom Vallo fl. Borgare Ståndet väckt motion derom, att den åt Vesterbottniske
Allmogen beviljade seglationsfihet antingen må upphäfvas, eller sättas under nödig Controll.
T.. iil detta Utskotts handläggning har blifvit remitteradt ett af Herr Carl T.
Örnberg ingifvet Memorial, deruti han anför, a*t den seglationsfrihet med fartyg af till och med 50 lästers drägt, som blifvit Vesterbottens Province, det vill säga, Vesterbottens och Norrbottens Hö fd in gedo mm ens Landtbrukare eller Bönder i Nåder förunnad, skall vara i närvarande ställning, och då Finland ej mera tillhör Sverige, oförenlig med StatsEkonomien; och att alla LurendrejeriFörfattningar måste blifva frugtlösa, så länge denna af inga Controller utaf Tull och Upp.
Syningsmän begränsade seglationsrätt existerar; i anledning hvaraf han vördsamt föreslår, att Riksens Höglofl.
Ständer måtte taga detta ämne, såsom en sak af högsta vigt och nödvändighet, i öfvervägande, och antingen upphäfva denna så länge, och så of - Ee.sv. och Ehon.
Betänkcinden.
501 ta missbrukade seglationsfrihet, eller åtmindstone sätta densamma under nödig Controll.
Utskottet, som tagit detta ärende i behörig pröfning, l ar låtit sig föreläsas de stad» ganden och författningar, som till det sammas närmare kä n dom och upplys ing höra, och deraf inhemtat, att denna seglationsfrihet är en rättighet, Sorn från ålder tillbaka varit Vesterbottens Almoge, gemensamt med Sveriges i allmänhet, f runnad, och sedermera genom flere Kongl. K solutioner för Vesterbotten serskildt bekräftad.
I hvilket afseende Utskott.t anser sig b ra åberopa, utom flera författningar pä 1600 talet, 1:0 Kongl.'
Kungörelsen den 20 November 1766, så lydande : att
Lancltmannen ber äga rätt och frihet ti l seg1 ations id i ande på alla orter inom Paket, att der afsätta sina varor och Landtbruksaf kastningar, på hvad ort och ställe honom lagligast fal'er, utan att denna frihet ina vara inskränkt inom någon viss tid af året. 2:0 Kongl. Brefvet till Kammar- och CommerceCollegierne af den 5 October 1786, deruti allmogen i Oster- och Vesterbotten förunnas att till större beqvämlighet och säkerhet vid dess seglations idkande, samt de meahafvande laddningarnes bättre conservation, betjena sig af ■ dä chade fartyg, likväl till högst 50 lästers drägt. 5:0 Kongl. Försäkran på Allmogens fri• och rättigheter, clat. den 4 Apri l 1789.
Och sluteligen 4:° Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse den 4« September 1811 till Besv och Ekon.
Utsi. Betänkande»,.
Kongl Comitier c eCali egium i anledning af vice Landsbo fdiligens i Norrbottens
Län underdåniga hemställan om inskränkning i O O Vesterbottnis'e Admogcns seg!ationsfriket, af innehåll: att, då den af ålder Vesterbottirisk-e
Allmogen bevillade
Sjö fartsrättighet äger sin grund i ett billigt afseende pu Allmogens behof att afsätta sina producter, och med möjligen minsta kostnad förskaffa sig oumbärliga köpmanna varor; då vidare en minskning i Fartygens lästetal skulle, långt ifrån att befordra ändamålet, verka en större skogsåtgång, och flere personers sysselsättning med segelfarten, och då antingen denna, vid åtskilliga tillfällen ifrågasatta seglations frihet blifvit genom flere Kongl. Resolutioner, och i synnerhet genom Högsa ig Kong1.
Majit Gustaf den lll:s Nådiga försäkran af den (\
Aprill 1789 bekräftad, liar Kongl. Majit funnit, uppå dessa och öfrige af Kongl. CommerceCollegium i underdånighet anförda skäl, ingen anledning förekomma att i Nåder bifalla någon mindskning, hvarken i lästetalet af de fartyg, Allmogen i Norrbotten äger att bygga oeh nyttja,, eller i den samma Allmoge förunnade rättighet till handelsresor och sjöfart.
Med anledning häraf, får Utskottet, sorn nu gar alt yttra sig öfver det förra af de i denna motion framstälida alternativer, förklara, att då, till upphäfvande af ifrågavarande seglationsfrihet, som genom så många Kongl.
Rescripter blifvit
V sterbottniska Allmogen försäkrad, några bestämda skäl af Sesv. och Ehen, Utsh.
Betänkande», 503 Memorialets Författare icke blifvit uppgifna eller anförde, så finner Utskottet sig icke Lunna till den föreslagna åtgärden tillstyrka bifall. 1 afseende på det a£ Memorialets författare föreslagna Alternativ: att denna, hvarken af Tull- eller Uppsyningsman begränsade Seglationsfrihet åtinindstone måtte sättas under nödig Controll, så anser Utskottet sig böra upplysa, att Kongl.
Brefvet till Kammar- och CommerceCollegiun den 15 Augusti i8or uttryckligen stadgar hvad Allmogen i Öster- och Vesterbotten bör iakttaga, då den vill försända sina proöucler till södra orterna, nämligen: att, om varor sjöledes affärdas till sådana orter, der fart förbi främmande kust intialfar, och inlastningsstället icke är mer än fem mil från närmaste
Stad beläget; bör nödig betj ning från LandtTulls-kammaren derstädes bevaka en sådan inlastning, samt Tull vid samma Tullkammare erläggas, och pass derifrån uttagas, men allmogen deremot äga frihet, när inlastnings - stället är belägetpålängre än fem mils afstånd, från närmasté stad, att varorne utan bevakning inlasta; dock med förbindelse att med samma fartyg och gods inlöpa till närmaste
Stad i vägen till den ort, dit det ärnar gå, der betala tull och förse sig med LandtTulIkammarens förpassning; äfvensom derest, vid ankomsten till destinerad ort, varor bland lasten skulle finnas, hvilka icke blifvit förpassade, och i afsändningsorten förtullade, att slike varor då böra beläggas med sexdubbel 504 Besv. och Ekon.
Betänkandea, Tull, och Tuilbetjeningen deraf njuta hälften, men af förpassadt gods blott draga enkel Tull.
Oni åter de händelser härvid inträffade, att Skepparen, sorn förer allmogens far tyg, antingen i förstnämnde fall hade underlåtit utt taga bevakning öfver inlastningen och vid närmaste Tullkammare erlägga tull, samt förse sig med förpassning, eller i sednare fallet, utan anmälan vid någon Tullkammare, afsrglat till annan ort; sä skall den, som passtagning alldeles försummat, derföre, på sätt uti Seglationsordningen af elen l5 Juni 1774 /• 27 samt förenämnde LandtTullsochAccisstadga i-^Capitlet 6 jeni förde med 6 art. 2 §. uti Kongl.
För ordningen till förekommande af Lurendrägeri och tullförsnillning den 6 /Iprill 1799, fnnes stadgadt, böta 200 daler Silfverrnynt, och för det inländska oförpassade godset, sorn rigligt angifves, er ägga Gdubbel Tull till Tv C skif tes mellan Kronan, och den som äta' derå gör;men förtegadt eler undandöljclt gods vare förverkadt.
Och är i Öfrigt kronob et'-eningen förbudet, att hädanefter utfärda bevis eller förpassningar för varor, som föras förbi främmande kust till och emelian Södra orterna.
Hvad redan blifvit anfördt synes visa, att nödig Gontroll icke saknas mot underslef i afs erde på börti esan: och Kongl, brefvet den 8 Januari 1807 föreskrifver hvad A lmogen i A!lmänhet åligge fullgöra tillförekommande af det missbruk, att under återresan Utländsk handelsplats må besökas, och varor der inta» Besv. och Ekon.
Betänkanden. 50^ gas, som sedermera å Landet utlasta?, och till oloflig frrbrukning derstädes insmygasj Af detta Nådiga bref är ödra Momentet så ly« da ■de:
För att desto notare bevaka efterlefnåden af hvad sorn blifvit stadgadt till hämmande af Allmogens sjöfart ■på utrikes orter, skola utan undantag, alla de, som föra Svenska fartyg stÖive eller mindre, öppna eller däckade, vid vite af 50 R:dr, angifvarens ensak,v ar a skyldige, att vid ankomst till någon af de i Östersjön belägna främmande hamnar, der Svensk Handels Agent eller "'iceAgent Jinnes, sig hos honom anmäla; åliggandes Handels Agenten att Mån ateli gen till Genera tullar endeSocietetens Fullmäktige i Stockholm O O insända dylika uppgifter på alla ankomna fartyg, med hvad mera efter TullJournalernas föranledande kan tjena till vidare upplysning om de varor och ejfecter, som både till och från stället varda transporterade. gdje Momentet.
En hvar af allmogen, som i anseende till fart förbi främmande kust varit enligt ofvannämnde Kongl. Förordnande d. 13 Augusti 1801 förbunden, att vid af resan taga Tullkammarepass, skall ock åligga, att icke allenast för återresan sig förse med förpassning af Landi Tulik ammar en i den stad, till hvilken han varit bestämd och ankommit, utan ock derefter inlöpa till den intill hemorten närmast belägna
Stad eller tullplats, för att der uppte samma förpassning och undergå visitation, innan mer eller mindre af de medförda varor å något stolle utlastas. 506 Eesv. och Ekon.
Vtsn. Betänkande»..
Till följe af dessa upplysningar, hvar» igenom Utskottet tror sig hafva kommit i tillfälle att visa, dst i fråga varande Seglationsfrihet verkligen är begränsad af sådana stad» gauden och författningar, att deras behöriga efterlefnad borde blifva en tillräcklig Coutroll mot öfverklagada missbruk; anser Utskottet sig icke kunna något föreslå i afseende på hvad Memorialets författare yikat; Och får derjemte tillägga, att, om grundade skäl till ofvannämnda rättighets öfverklagan» de mö ligen skulle gifvas, torde de samma snarare böra sökas i en försummad, än i ea bristande controll; I hvilket afseende det icke lärer tillhöra Utskottet att rörande detta ärende taga någon vidare befattning.
Dock varder detta allt R.
Stä ders Eget upplysta ompröfvande vördsamt understäldt.
N:r 88.
Riksens Högl.
Ständers Allmänna Besvärs» och EkonomiUbskotbs
Utlåtande i anleda ning af de hos Högloft.
Ridder skåpet och Adeln samt Högvördige l1 re st Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottets den 21 sistlidne Januari afgifna, och från välbemäldta 9.ne Riksstånd återremitterade Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Gotha CanalBolag, att Besv. och Ekon.
Eetånhanden.
597 besörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgs och Östergöt ands Län, hvilka tillhört sådana hemman, som genom C anal anläggningen blifvit indragne m. m.
II os Höglofl.
Riddersknpet och Adeln hafva anmärkningar emot Betänkandet blifvit gjorde af Herr Gr fve Baltzar Bogis>aus von Vlaten, som, på grund af de utaf Kongl.
Majit år 1810 för Götha CanalBolag utfärdade Privilegier, och d 1 i ista, 2dra, gdje och 4'le Momenterna af 3dje § deruti lernnade INådiga föreskrifter, ansett d n ifrågavarande vägunderhållnings-skyldigheten icke böra eller kunna Bolaget å läggas, så mycket mindre, sorn, då Bolaget kommer att, utom sjelfva Canalen, underhåll cn 8 mils grusad dragväg af 6 alnars bredd långs Canalen, på hvilken väg de betydligaste Transporter skola fortskaffas, Bolaget måste anses som den största väghållare i Riket; och, om Bolaget nu skulle förpligtas, att deltaga uti den allmänna vägurderhållningen, så borde nyssnämnde väg deruti äfven ingå.