Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Silfververket deraf skulle njuta fördel då tillverkningen vore under 2,900 lödige m:kr, men att Statsverket deremot erhölle någon behållning i mön som tillverkningen stiger deröfver, var länge för Statsverket föga betungande; men sedan Silfvertillverkningen med tiden aftagit, och deremot priset å räntepersedlarne från Contractets afslutande, stigit mera än dubbelt i värde emot Silfret, hade deraf en betydlig förlust för Statsverket uppkommit; hvilket föranlät R.
Sttr vid 1809 och 1810 års Riksdag hos K. M:t i underdånighet anhålla, att en vettenskaplig undersökning vid Bergverket ora Grufvans och Silfververkets beskaffenhet måtte anställas af kunnige Bergsmän, samt åt dem äfven uppdragas att höra Bergslaget om vilkoren för en ny reglering af contractet och Grufvedriften, så att ett aftal mätte träffas, hvarigenom Interessenternes bestånd och Ortens fördel kunde med någon vinst för Statsverket förenas ; hvarvid tillika af R.
St:r yttrades den underdåniga önskan att nämnde undersökning måtte fulländas innan näst derpåföljde Lagtima Riksdag, på det att ett afgörande beslut då skulle kunna tagas.
Uti Nådigt Bref af den 26 Mars 1810 täcktes K.
M:t, med bifall till Strrnes berörde underdåniga anhållan, i Nåder förordna BergsRådet och Riddaren Rothoff jemte Bergshauptmannnen och Riddaren Pihl, att anställa en så beskaffad undersökning, som R.
St:r begärt, och vid samma tillfälle höra Bergslaget i fråga om vilkoren för en ny Reglering af conlractel Betänkande n, K:o 199. 1A7 och Grufvedriften, derom berättelse borde till Bergscollegium aflenmas.
De committerade, som insågo nödvändigheten, att i en allmän omfattning och systematiskt sammanhang känna Grufvans förhållande i Bergsmanna-afseende ; hvarpå ett omdöme skulle grundas angående Grufvans så kända men ännu obegagnade som sannolika tillgångar af malm, anhöllo i sådant afseende hos K.
M:t i underdånighet om nådigt tillstånd för nu mera aflidne Markscheidern, Bergshauptmanen Polheimer att afmäta och på Charta lägga alla i Sala Grufva tillgängeliga ar betsrum, att noga undersöka skölarnes förhållande och inflytande på malmlagren och att af alla sådane i grufvan befintelige Berg-arter deraf kännedom kunde hemtas om Grufvornas särskildte förhållanden på olika ställen, uppgöra en Stuff-samling; till hvilken underd. anhållan K. M:t, uti Kådigt Bref till Bergscollegium den 4 Junii 1810, lemnade Kådigt bifall; i följd hvaraf vederbörligt förordnande utfärdades för Bergshauptmannen Polheimer, efter hvars död denna förrättning af hans son, Geschworner vid Stora Kopparberget A.
Polheimer blef fullbordad.
I sammanhang hvarmed, enligt K.
M:ts särskildta Kådiga tillstånd, försök med Silfverprocessen i Sala, af bemäldte Polheimer och då varande Auscullanten, nu mera Bergshauptmannen J. H. af Forsselles blefvo anstälda, hvarefter de Committerade i September 1816 hörde Bergslaget i afseende å Regleringen af Conlractet om Sala Silfververk samt 0111 Grufvedriften. 158 Stats — Utskott ets Bergslagslnteressenterne härvid i första rummet åberopande helgden och orubbeligheten af de ingångne Contracterne eller 1682 och 1741 årens Transporter, förklarade, att då vid den anställda vettenskapliga undersökningen åtskillige försök, särdeles med smältningsprocessen blifvit gjorda , hvars Resultater väl då för närvarande visade sin verkan för ändamålet; men hvilkas bestånd för framtiden ej ännu vunnit den stadga att derpå kunde byggas säkra slutsatser, hälst erfarenheten visade, att partiella besparingar i en så vidlyftig omfattning, som det ifrågavarande Verkets drift, ej medförde den för det hela, der efter hand tillfälligheten gjorde, på andi a håll, omkostnader nödvändiga, som svarade deremot: så, jemte det Bergslaget erbjöd sig att, enligt ett af KrigsCommisarien Ahlström afgifvet project, till K. M:t och Kronan betala Silfverskatten och Arrendet, efter 1741 års transport och 174^ års Contract, beräknadt efter en gifven Silfvértillverkning af 2,900 Lödige M:kr, antingen den dertill uppgick eller ej, hvilken Siifverafgift jemte Myntarelonen och Slagskatten, enligt Ahlströms beräkning (med 120 sk. cours) skulle utgöra 7,943 R;dr och Arrendesummen i,644 R:dr 8 sk.
B:coSedlar, ansåg Bergslaget det i samma mon, som Bergslaget hade fördel och besparing af den förbättrade Grufve- och Hyttedriften, Statsverket borde för förlusten på Räntorne ersättas; men att, då erfarenheten borde bestyrka värdet deraf, ert tid af minst 10 år syntes böra leranäs Bergslaget, under liviIken förtroendet dertill kunde befästas, hvarefter det anbud å Betänkande n, N:o 199. i5g
Bergslagets sida kunde få uppgöras, som i ofvanberörde afseende funnes lämpeligt.
Sedan de Comrnitteradc till Bergscollegium inberättat resultatet af den hällne vettenskapliga undersökningen tillika med hvad af Bergslagslnteressenterne sålunda blifvit anfördt, afgaf Collegium den 21 Januari! 1818 dess Betänkande i ämnet, hvilket i afseende på förhållandet med Grufvebrytningen vid Silf— ververket upplyser, att Grufvan tillförene under 2:ne perioder, nemligen vid rylde och i8:de seclernes början, genom cfterlåtne förberedande anstalter för framtiden, råkat uti lägervall; men genom skicklige personer och ihärdighet återförts uti ett bättre tillstånd, så att Silfvertillverkningen bibehållits emellan 2000 och 2Öoo lödige M:kr intill år 1796, hvarefter tillverkningen, i anseende till felaktig brytningsmetbod för 60 år tillbaka, kommit i aftagande, så att den från nämnde år till 1806 varit årligen i medeltal vid pass 2,200 lödige M:kr, och de derpå följande 10 åren endast 1610 M:kr årligen, utan att likväl någon anledning emot Bergslaget förekommit, att det underlåtit ställa sig utfärdade författningar till efterrättelse eller i öfrigt brustit i fullgörandet om hvad Contracterne om Grufvedriften föreskrifva; men att, enligt hvad utrönt blifvit vid ofvannämnde vettenskapliga undersökning, ej allenast de varande eller snart blifvande malmfallen voro tillräckelige att, under en tid af 20 till 25 år gifva Malm för en årlig tillverkning af mera än 2000 lödige M:kr, utan ock att flere nästan till fullkomlig sakel het bestyrkta anledningar voro, att betydlige 160 Stats-Utskottets
Malmförråd i obruten klyft fun nos, sa väl på åtskilligt* djup i Grufvans Sydöstra oell Nordvestra ändar , som under dess nuvarande botten, hvaraf en större tillverkning vore att förvänta efter den tid af 20 å 25 år, som erfordrades för att kunna bereda sig åtkomst till desse större obrutne förråder.
Varande i samma Betänkande vidare yttrad t, att då, på sätt Collegium närmare utvecklat, för skattefriheten af grufve- och stadsjorden, hvaraf den förre utgjorde tillsammans i,023 Tunneland af Wäsby fordna Kungsgårds och andre Hemmans ägor, och den sednare bestode af nämnde Kungsgårds, jemte i6| Mantalsägor, som enligt Sala Stads Privilegier af år 1624 blifvit donerade till delning emellan Tomterne i Staden, förklarade från grufvedriften oskil jäktige, Kronan hade full ersättning derföre medelst afgifterna af Sala Stad, som sannolikt icke kunde existera på detta ställe, utan jordbrukets och bergsbrukets gemensamma biträde; då för den förmedling, som, i anseende till vattenskador genom fördämningar vid Silfververket, måst förunnas ii| Mantal, Kronan äfvenledes åtnjöte en icke obetydlig om ej fullkomlig ersättning genom Räntorne af de uti Sagan anlagde Vattenverk, som, om desse fördämningar icke fhnnos, skulle förlora största delen af sitt drifvatten, hvilket sistnämnde förhållande äfven inträffade med Kyllinge så väl
Såg- som Mjölqvarn , af hvilka den förra från
Dammarnes anläggning varit en husbehofs-såg för KonstStaten, och den sednare, skattlagd till 70 Tunnor Spapnemål, från äldre tider och I ' Betänkande n., N:o 199. i6r seli efter 1682 & 1741 ;°,IS Transporter, förlänad till underhåll för de fattige ooh förlamade samt i Grufvan slagne eller eljest förderfvade arbetare och Bergsmän ; och då de så kallade adlare Verken i allmänhet tilan recognitionsafgift innehade sådane skogar, som de Silfver Verket, till understöd med storvirke och timmer upplåtne Nora och Enångers allmänningar; så visade det sig, att StatsVerkets egentliga förlust, i följd af 1741 års Transport, berott af de till KonstStatens underhåll anslagtie räntor jemte den såkallade Grufvedrängshjelpen , hvilken väl, enligt den, vid t8oa års Coaimission, nied allmogen träffade öfverenskommelse, af Allmogen, utan afkortning i dess Hemmansränta , utgör till ett fastställt belopp af 018 T:r Säd; men i så måtto graverar Kronan, alt derföre hestås dels den lindring i Roteringen, att i allmänhet Tre Mantal anslagits till Roten i stället för Två i öfriga delen af Länet, hvarigenom en minskning af ungefär 63 Soldater uppkommit, dels ock i63 Tunnor SpannemAJ, hvilka, linder namn af dagsverkstunna, till lika fördelning lemnäs de 163 Rotarnc i Sahlbergs Fögderi; men hvaraf för bristande Spannemål utgår blott 22 ^ kappar in natura på Roten och resten efter 3 D:r Silfvermynt tunnan; och hade, enligt af Bergscollegium åberopadt Utdrag af Bergslagets Uppbördsbok , värdet af Grufvedrängshjelpen, tillika med de öfrige till KonstStatsmedlen hörande Räntorne, i medeltal af ro år, från och med 1806 till och med i8i5, uppgått till 7,673 R:dr 47 sk. årligen, hvaraf, 3 B. n j6a Stnts-TJtsk ottets då derifrån afräknades Kronans Ts:del af den då va-«. rande låga Silfvertillverkningen samt behållningen å myntarelön och slagskatten, tillsammans i medeltal 2,3oi R:dr 8 sk. 8 r., StatsVerkets förlust utgjort 5,372 R:dr 38 sk. 4 r-j hvarförutan Kronans förlust i följd af det genom 1743 års Contract, om Räntorne från de Sex nedre Socknarne i Sahlbergs
Län afslutade arrende, såsom upprättadt ur den synpunkt, att
Bergslagslnteressenlerne deraf skulle hafva vinst, i den mon Silfvertillverkningen utgjorde mindre än 2,900 lödige M:kr, men deremot Kronan, vid en Silfver till vei-knirig till detta belopp hafva full ersättning för de upplåtne Räntorne, beräknades hafva, under nyssnämnde 10 år i medeltal uppgått till icke mindre än 7,821 R:dr 17 sk. 4 årligen.
Med framställning af hvilka förhållanden Bergscollegium, uti dess förenämnde Betänkande, jemte afstyrkande af Silfververkets öfverlemnande till Interessenterne, deraf följden sannolikt skulle blifva, att Grufvan för bristande förlag snart måste ödeläggas, i underdthet föreslagit åtskillige anstalter till vinnande, på annat sätt, af det åsyftade ändamålet*), bestående hufvudsakligen deruti, att af de besparingar, som under en tid af 25 år hunne samlas af anslagen till Silfververket, en fond skulle inrättas för grufvedriftens upprätthållande i framtiden, hvarmedelst, i förening med en påräknad högre Silfvertillverkning, efter *) Bih. t. R.
St:rs Prot. 1817 ock >818 års Riksdag 4:<fe Saint. sid. j385. — iSa3 års Riksdag \ Sami. 4 B. sid. 2. * Betänkanden, N:o rgg. i63 nämnde års förlopp Statens förläningar skulle kunna till det mästa indragas eller ersättas.
Sedan BergsCollegii berörde förslag blifvit till R.
St:r, vid 1818 års Riksdag, öfverlemnadt, samt St:rne efter granskning deraf, uti underd. skrifvelse den 6 Junii sistnämnde år, hos K. M:t anhållit, ej allenast att Sala Bergslags Interessenter måtte varda öfver förslaget hörde, utan äfven att K. M:t, jemte föranstaltande af sådane åtgärder, som med Kronans fördel, utan Bergslagslnteressenternes förnärmande, kunde förenas, täcktes vid påföljande Riksdag i Nåder meddela R.
St:r resultatet, på det ett afgörande beslut i frågan då skulle kunna fattas, yttrade Bergslagslnteressenterne, uti afgifvet underd. utlåtande, att, efter deras förmenande, någon rubbning, emot 77 §.
Reg.Formen ej kunde ske uti de med Sala Bergslag slutade Contracter, eller någon annan ändring uti Silfververkets författning föreskrifvas, än den som med Interessenternes egen önskan och medgifvande instämde; att grunderna för det af Bergscollegium framställde Förslag till Reglering härutinnan, såsom hämtade från resultatet af 10 års kostnadsräkningar och från de förhoppningar som vetenskapliga undersökningar lofvade om malmtillgångar och kostnadsbesparingar i framtiden voro af den beskaffenhet, att de af oförutsedde händelser lätt kunde rubbas, och sålunda icke med fullt förtroende borde antagas; att förslaget ej kunde med Interessenternes bestånd sättas i verkställighet m. m.; men att det dermed åsyftade ändamålet eller Interessenternes och Ortens fördel, jemte någon 164 Stats-Utskottets vinst för StatsVerket skulle på drägligare vilkor kunna erhållas; hvarvid blifvit af Bergslagslnteresscnterne föreslagit, att tills vidare den fö.ändring i 1743 års Contract kunde vidtagas, att någon för Bergslaget dräglig summa årligen afsattes till samlande af en fond, som, enär den vunnit en viss storlek , kunde med sin ränta motsvara hvad, enligt samma Contract, vore tillagdt Bergslaget till Verkets drift, hvarefter de arrenderade räntorne skulle till Kronan återlemnas, -med förbehåll för öfrigt å Bergslagets sida, att detsamma under full äganderätt till SilfverVerket, skulle bibehållas vid 1682 och 1741 årens transporter samt derjemte komma i åtnjutande af åtskillige uti BergsCollegii förslag omnämnde förmoner.
I anledning af desse Bergslagets anmärkningar inkom Collegium med ytterligare andraganden i ämnet, hvarefter, och sedan frågan, vid 1823 års Riksdag blifvit till R.
St:r å nyo öfverlenmad, R.
St:r i underd. skrifvelse den 4 October sistberörde år anfört, huruledes R.
StCr nogsamt insågo, alt en förändrad reglering af Grufvedriften vid Sala Silfververk borde äga rum, så vida Staten skulle kunna erhålla en billig ersättning för sina betydliga uppoffringar till Verkets fortsättande; men att enär härvid förekomme, det Bergslagslnteressenterne, under åberopande af innehafvande Contract, bestridt all rubbning, utan deras samtycke, i Silfververkets närvarande författning, och någon jemkning af de utaf Bergscollegium och Bergslagslnteressenterne uppgifne från hvarandra i väsendtlig mon afvikande förslag, i afseende å den ifrugaställde regleringen icke I Betänkanden, N:o 199. i65 kunde af R.
St:r företagas, och , i ett sädant sakens skick, verkan af det emellan Staten och Bergslaget om Silfververket afslutade Contract borde komma under pröfning, som ej tillhörde Lagstiftande Magten, R.
St:r fingo i underckhet anhålla, att K.
M:t ville låta utarbeta förslag till en sådan af economien vid Sala Silfververk jemkad reglering, som med Statens fördel instämde och af Bergslagslnteressenterne funnes antaglig, samt vid nästpåföljande Riksdag i Wäder meddela R.
St:r resultatet jemte Nåd.
Proposition om de åtgärder K.
M:t, på grund af då befunnet förhållande, ansåge närmast ledande till ändamålet.
I anledning häraf behagade K. M:t uti Nåd.
Skrifvelse d. 18 Nov. 1823 anbefalla Bergscollegium, att med dertill i behörig ordning utsedde befullmägtigade ombud för Sala Bergslags Interessentcr, uppgöra ett så beskaffadt förslag som, i förrberörde afseende blifvit af R.
St:r begärdt.
Förslag till Reglering blef sedermera, d. i3 Dec. i8a5, af Bergslagets Deputerade, till Bergscollegium afgifvet, samt gjordes till föremål för flera munteliga öfverläggningar emellan Collcgium och de Deputerade.
Så väl uti berörde förslag, som ock under de deraf föranledde öfverläggningar, är vordet å Bergslagets sida aridraget; att Bergslaget föreställde sig, det någon rubbning icke kunde ske utan deras eget medgifvande, hvarken i 1741 års transport eller i 1743 års Contract, enär Bergslaget uppfyllt de för everldeligt åtnjutande deraf fastställde vilkor, att det vore lika oförenligt med lielgden af de ingångne contrac - ,66 Stats-Utskottets terne, sora roed möjligheten af bergsdriftens ytterligare upphjelpande och sjelfbstånd, hvartill, medelst Bergslagets ansträngningar, första steget nu kunde anses vara taget, och följaktligen äfven med Statens sanna fördel, om Bergslaget icke en längre tid fick åtnjuta de påräknade tillgångarne till den uppgjorda pia*- nens ändamålsenliga utförande, intilldess sig visat, att Bergslagets sjelfbestånd vore för framtiden tillräckligen försäkradt; att, på dessa grunder, Bergslaget icke kunde ingå i alla de begifvanden och serskilde närmare bestämningar, Bergscollegium, med fästadt afseende å Kronans största möjliga vinst, föreslagit; men att likväl Berslaget, under erkännande af nödvändigheten att så reglera, att Staten med full säkerhet kunde påräkna upphörandet af dess ifrågakomne förluster, så fort nemligen sådant med vinnande af det dubbla ändamålet af Statens fördel och Bergslagets bestånd kunde förenas, Bergslaget ville medgifva vissa sådane jemkningar uti BergsColIegii förut afgifne förslag, som borde bidraga dertill att göra den ifrågavarande regleringen å Statens sida mera antaglig, i samma mon som, utan någon känbar afsaknad för Bergslagets lnteressenter, ändamålet med regleringen derigenom inom kortare lid och med större säkerhet kunde vinnas.
Till följd af dessa åsigter är, uti det af Deputerade uppgjorde förslag, såsom vilkor för regleringen, Bergslaget förbehållet: a) att ingen rubbning intenderas hvarken i Sala Stads privilegier af år 1624 eller transporten af Silfaer Verket till Bergslaget den 20 Januarii 1682 och Beta n ka nden, N:o igg. 167 stadfästelsen derå den g September 17415 med hvad deraf härflyter, rörande tionden, myntarelönen och slagskatten till Kronan, eller förlänade rättigheter till konststatens underhållande med dammar, vattenledningar och flottleder m. rn., som SilfverVerket är anslagit och Bergslaget af fordno njutit och begagnat; b) att, som SilfverVerkets framtida förseende med nödige kol, ved och byggnadsvirke är ett oundgängligt vilkor för en god och fullkomlig bergsdrift, och denna borde kunna bestå äfven med Allmogens, å de Verket, såsom skogsdistrict anslagne Tolf Socknarne, skäliga frihet, att jemväl, när liela deras skogsproduction för bergsdrifteu ej behöfves, genom ett måttlig), afsalu till andra, utan skogarnes förödande sig försörja, den så kallade Nora Allmänning hel och hållen till SilfverVerkets disposition öfverlemnas, att begagnas och förvaltas efter de serskilde hushållsordningar, som för ändamålet finnas tjenliga och af Bergscollegium stadgas; likväl utan någon derigenom uppkommande rubbning uti enskildes derstädes tilläfventyrs redan ägande laglige rättigheter.
Hvaremot, då det åsyftade ändamålets vinnande hufvudsakligen derpå berodde, att de förluster Statsverket lider genom 1743 års perpetuella arrende-contract, rörande de Sex Socknarnes räntor, må i framtiden kunna upphöra, under det att tillika bergsdriften vid SilfverVerket kommer i ett sådant skick att Kronan af en högre tillverkning må njuta ersättning och någon vinst för de till Konststatens underhållan - t 68 Stats-Ut.skottets de anslagne räntor, Bergslaget, enligt samina förslag skulle sig åtaga följande förbindelser, nemligen: i:o Alt en fond af Bergslaget inrättas, genom livars afkastning SilfverVerket i framtiden blifvcr i tillstånd att, med umbärande af vinsten på 174J års ArrendeContract, upprätthålla Bergsbruket ifrån eljest möjligen inträffande förfall; oell till hvilken fonds formerande Silfververket årligen, och ehvad tillverkningen eljest må utgöra, men så länge den ej öfverstiger 2,5oo lödige m:kr, alsätter 5oo R:dr B:eo, samt sedermera derutöfver 100 R:dr B:eo för hvarje fulla Joo-födiga m:kr; att till beredande af ömsesidig större säkerhet vid beräkningen af fondens progressiva tillökning, dessa årliga afsättningar till fonden skola utgå i silfver efter de sednare årens medeleotirs, pä det sätt, att, vid en silfvertiMverkning af a,5oo födige m:kr och derunder, de årliga tillskolterne till fonden borde utgöras med i85 Specie SilfverRiksdafer, och denna afsättning för hvarje fulla 100 lödige m:kr silfver, som utöfver 2,5oo årligen tillverkas, ytterligare ökas med ett nytt tillskott till fonden af 37 SiIfverRiksdaler; att de sålunda afsatte medel skulle i gångbart mynt förvandlas efter medelvärdet af Bergslagets för året gjorde silfverförsäljningar; utan att Bergslaget ifrån skyldigheten till desse afsättningar till fonden skulle äga åtnjuta någon befrielse vid andra än sådane serdeles olyckshändelser, som 8 §. uti 1741 års transport omnämner, då Bergslaget, efter nödig pröfning af sakens vigt, borde balva att förvänta skälig lindring.
Betänkande», N:o 199. 169 2:0
Att emot det Si Ifver Verk et, under den tid, som för fondens samlande beliöfvcs, feck åtnjuta 1743 års ai rende-contract till alla delar, såsom hittills orubbadt, borde hushållningen vid Verket och bergsdriften under tiden i det görligaste sättas uti sådant skick, att af malmlillgångens fortfarande välsignelse kunde förväntas en högre tillverkning till Statens och Bergslagets gemensamma fördel; men den fond, som sålunda, och efter hvad förut nämndt är, efterhand bildades, förvaltas af Silfververkcts administration under Bergslagets revision och BergsCollegii ytterligare coutroli, allt efter det serskildta Reglemente, som härom med Bergslaget kunde upprättas, och vinna K. M:ts JMådiga stadfästelse, till befrämjande af fondens behöriga förvaltning och dess förökaude, icke allenast genom de årlige tillskotten, utan ock genom den ränta, som af medlens ändamålsenliga fruktbargörande härllyter, och hvarvid till desto större säkerhet, borde iakttagas, att fondens tillgångar, så fort sådant efterhand ske kunde, nedläggas uti jordegendom, som, emot viss span målsränta utarrenderas. 3:o
Att när på detta sätt en så stor fond hunnit samlas, att årliga afkastningen deraf utgör eller motsvarar itoo tunnor Spanmål, af hälften Råg och hälften Korn, en afkastning, hvilken, efter antagen medelmarkegång för spaninålen af 6f R:dr B:co tunnan, kunde anses ungefärligen uppgå mot Bergslagets vinst af 1743 års arrendecontract, Silfververkets afsättning»:- till fondens förökande väl koinmc att alldeles upphöra, men Bergslaget deremot ovilkorligen skulle från 170 Stats-Utskottels samma tid antingen till StatsVerket betala de genom contractet arrenderade räntorne till fulla värdet efter årliga markegången, med bibehållande af contractet i allt öfrigt, eller ock detsamma då genast upphöra samt räntorne till StatsVerket öfverlemnas, allt eftersom sådant vid den tidpuncten kunde befinnas vara för Staten eller SilfVerverket lämpligast; men den sandade fonden jemte dess afkastning i alla fall blifva med Silfververket orubbligen förenad, dock att afkastningen årligen användes till samma ändamål, som om behållningen af räntorna nu vore stadgadt.
Öfver detta förslag blefvo Bergslagets Interessenter, den 28 Junii 1827, vid Sala allmänna BergsRätt hörde samt förklarade dervid sig nöjde att ingå på hvad deras
Deputerade sålunda föreslagit och medgifvit; hvarefter Bergscollegium den 12 December sisth år 1828 finnes hafva till K. M:t i underd. inkommit med det uppgjorda Reglerings-förslaget, jemte eget utlåtande i ämnet.
Dervid Bergscollegium, för egen del, hufvudsakligen yttrat: att Coilegiuin desto mindre kunde ogilla de grunder, på hvilka Sala Bergslag ansett sin rätt, att bibehållas vid de, genom K.
Transport-Resolutionen den 9 Sept. 1741 och Arrende-conti actet den 20 Sept. 174a, Bergslaget upplåtne och Silfververket åtföljande förläningar och donationer, helig och orubblig, som Bergslaget å sin sida icke underlåtit, att ställa sig utfärdade Författningar och föreskrifter till efterrättelse; att om äfven, emot förmodan, beståndet af contractet skulle, genom målets öfverlemnande till laga pröfning Betänk an den, iV:o 199.
1-1 kunna häfvas, Collegium svårligen kunde inse, hvad sein dermed i sjelfva verket vore vunnet, så vida som det nemligen torde böra antagas, å ena sidan, att Silf— ververket, utan något direct understöd, ungefärligen motsvarande det Bergslaget nu, på grund af ingångne Contracter, tillgodonjuter, för det närvarande icke skulle kunna fortdrifvas på rätt bergsvis elier med behörigt fullföljande af den plan, sorn för Grufvubrytningen och i allmänhet