Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s Banks fuudamental-lagar och dess privilegier innehålla, att den skall vara en depositionsbank; det är denna hnfvudgrund, hvarpå BondeSks förslag hvilar.
Det står sålededes fast och kan icke af Ständerne ändras, utan Konungens samtycke.
BondeSt:s förslag bar således en fast grund, den kan man icke bortrycka; i början af lagen bör stadgandet finnas; borttages det der, så skulle Utsk:n hafva tagit och satt in hvad som nu står i 5 §, i någon annan §.
Dertill hafva Utsk:n ingen rätt och måste låta hagen bibehålla sitt sammanhang och stå i sin helhet.
Jag torde nu hafva förklarat gi 11- tigheteri af de skäl, som förauledt Utsk:n alt erkänna, alt denna 5 § måste stå och falla med bela det system, som derpå är bygdt och hvaröfver en särskild votering är föreslagen och bör komma att äga rum.
Jag måste i så måtto skilja mig ifrån Hr von Hohenhausen, att dä Utsk:n framställt de §§, som förekomma i l:sta voter.propos. om contrapropos., sä medgifva Utsk:n möjligheten, att majoriteten i det förstärkta Utsk. voterar bort BondeSt:s förslag.
Om nu detsamma kan voteras bort, så måste det också genom 3:ne
Stånds beslut kunna förfalla, ty' 3 Stånd hafva redan beslutat, att den 5 §, sådan Utsk:n densamma föreslagit, skall vara lag, och då är det icke fråga att tillägga i voter.propos. de der orden, ”jemte den 5:te”, då, om de uteslutas, propos blir riktig.
Om då skulle inträffa att redactionerne voro olika, och BondeSt:s redaction icke vore tjenlig, sedan 5:te § förfallit, så förfalla jemväl rösterne, och dä är saken slut.
Om BondeSt:s § förfaller, eller om, mot hvad man kan föreställa sig, BondeStis förslag i dessa §§ skulle antagas, oan - Den 14 Maj e. m. 501 sedt den 5 § för Fallit, så kommer den omröstningen i hufvudvoteringen, och då hafva Utsk:n det alternativet, som här blifvit framstäldt att välja på till ja-propos. för sig, och voteringen kommer att gå sin riktiga gång i alla fall.
Jag kan icke se att Utsk:n haft full billighelsgrund att säga, att BondeSt. byggt hela sitt förslag på deposition i Riksbanken af 50 proc. af leckningssumman, i st. f. att Ulskms af 3 Stånd bifallna förslag i litt. a) säger, alt beloppet af teckningssumman eller grundfonden skall utgöras till 25 proc. af riksmynt.
Detta innefattar icke, att dessa 25 proc. skola deponeras i Banken.
Jag kan ej til i ba ka hn 1 la min förundran deröfver, att man nu vill förklara såsom grundsats, att hvad ett liiksSt. beslutat i lagfråga skall gälla för de öfrige 3 RiksSt:n, som varit ense om en motsatt mening, och derigenom tvinga dessa 3 Stånd till votering uti förstärkt Utskott.
Principen är verkeligen ny och förtjenar att förvaras bland riksdagsanalerpe.
Hittills har man ifrigt yrkat på den grundsatsen, att hvad 3:ne RiksSt. i lagfrågor beslutat, har varit R.
St:s beslut, och detta öfverensstämmer också med grundlagarne.
Om R. o. Ad. gillar den af de sammansatta Utsk:n föreslagna voter.propos., så begär R. o. Ad. liksom Utsk:n en olaglighet, och R. o. Ad. tager dessutom på hand för framtiden, ej seende hvartill prejudicatet kan leda.
Hvad sjelfva saken beträffar, så rubbar det ingalunda privatbankslagen i sin helhet, om bankerne deponera contant 25 eller 50 proc. af teckningssummau; men denna insättning till större eller mindre del verkar på privatbanksintresset, och kan derigenom skada detsamma.
Jag föreuar mig med dem, som yrka äterremisseu.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derå, att det icke är som Hr von Hohenhausen, förmodligen af misstag, uppgaf, endast. 5 § af BondeSt:s beslut, som handlar om deposition i Riksbanken utaf valutor för privatbankerues räkning, utan det förekommer äfven i den 7 och mom. litt. c) ”att minst hälften af bankbolagets teckningsbelopp blifvit i R.
St:s Bank på räkning insatt”.
Således ar i min tanka 5 § i det afseendet förbindande, att hela BondeSt:s förslag förfaller, derigenom att detta Stånds beslut i 5 § går bort i denna del; och det torde vara tydligt, att fastän delägarne icke tillskjuta mer än -i, så kan likväl, när privatbanken vill börja sin rörelse, hälften af teckningsbeloppet vara insatt i Riksbanken, genom andra utvägar än den, att actieägarue i en sådan bank tillskjuta directe j, såsom 5 § bolagsreglorna efter BondeSt:s beslut innehåller.
Dessutom, påföljden må blifva hurudan som helst, kan den dock icke blifva sä äfventyrlig som i händelse 11. o. Ad. anser, att, i en fråga sådan som denna, 3:ne Stånds beslut icke gäller.
Ett sådant beslut torde vara långt äfventyrligare, än om aldrig någonsin någon privatbank skulle i vårt land uppkomma.
Hr von Hohenhausen: Frih.
Palmstjerna citerade den 502 Den 14 Maj e. m. 7 § såsom innefattande hvad som står i den 5.
Jag får då i anledning deraf nämna, att om lagen skall hafva sammanhang, så måste den 5 § gå förut och vara så affattad som den blifvit i BondeSt;s förslag.
Jag tror således, att det icke blott varit en obillighet, utan en absurditet af de sammansatte Utsk:n, om de ej hade föreslagit, att denna 5 § matte få medfölja Bonae St:s förslag i sin helhet.
Det är på denna föreslagna deposition i R.
Sus Bank, som hela förslaget hvilar, och borttages den, så är det en byggnad utan ali grund.
Följderna, i afseende på lagens beskaffenhet, må blifva hvilka som helst; jag öf verlemnar dem åt Utsk:n och det Stånd, hvars beslut Utsk:n, tvert emot 3 Stånds beslut, vilja göra gällande.
F’ör öfrigt synes mig här under discussioneu hafva blifvit tillräckligen bevist, att de 3ne Ståndens beslut, ang:de 5 §, kan väl slå tillsammans med antagande, i öfrigt och på det hela, af det förslag, som BondeSt. fattat, emedan annan säkerhet, än den som af nämnde Ständ blifvit äskad, kan i R.
St:s Bank nedsättas, och några redactionsförändringar i de följande §§ kunna afhjelpa olagligheten; men, jag upprepar det ånyo, 3 Stånds beslut är R.
St:s beslut, som icke bör rubbas.
Elt sådant prejudicat vore farligare och skulle föra till långt större vådor, än om aldrig någon lag för privatbanker i Sveriges Rike funnes.
Då Utsk:n varit af den af Hr Gr. o. Landtm, gillade tanka, alt frågan icke kunde förfalla, utan att votering rör:de RiksSt:ns särskilda beslut skulle ske i förstärkt Utsk., har det varit Utsk:ns pligt, den Utsk:n varit måne om att uppfylla, att tillse, det icke något Stånds beslut blefve undertryckt, utan att hvarje sådant, så fullständigt som möjligt, och sådant det i ett sammanhang blifvit fattadt, komrne under votering.
Så, som PresteSt. fattat sitt beslut, innefattar det, med sina skiljaktigheter ifrån Ulsk:ns förslag, ett enda sammanhängande förslag, hvarföre ock nämnde Stånds beslut innehöll, enligt det lill Utsk:n ankomna prot.utdr., att Ståndet, med afslag ä den 3 §, i följd, deraf stadgade de och de förändringarne i påföljande §§, och vid sådant förhållande hafva Utsk:n ej kunnat annat, än betrakta detta beslut såsom ett så sammanhängande helt, alt alla de §§, hvaruti PresteSt. gjort förändringar, borde som ett enda förslag uppställas i den ena contrapropos.
På samma sätt hafva Ulsk:n funnit sig nödsakade att handla i afseende å BondeSl:s beslut, helst det äfven lyder i 1 §, att Ståndet, med ogillande af 1 § i Utsk:ns förslag, stadgat att ”Bankrörelser emot här nedan bestämda förmåner och skyldigheter, må af enskilde personer, endast i förening till bolag bedrifvas”, etc.; hvaraf således visar sig, att beslutet rör:de 1 § blifvit fattadt under förutsättning att förändringarne i följande §§ jemväl skulle i sammanhang dermed antagas.
Till ytterligare bevis härpå, får jag fästa uppmärksamheten vid, att de 3:ne Stånd, hvilka bifallit 5 § i Utsk:ns förslag, och såsom eu följd deraf antagit, alt mom.
Den 14 Maj e. m. 503 litt. a) skall lyda sålunda: ”beloppet af teekningssumman eller grundfonden skall minst lill 25 proc. utgöras af Rikets gällande mynt”, i sammanhang dermed gillat mom. litt. e) i 7 §, som har afseende pä just det nyss citerade stadgandet i 5 §, hvaremot BondeSt. helt och hållet förändrat litt. e) i nyssnämnda 7 § till en sådan lydelse, att minst hälften af hankbolagets teckningshelopp skall styrkas vara i R.
St:s Bank på räkning insatt.
Med detta beslut, likasom med BondeSt.:s särskilda beslut i 9 §, att enskild hank ej må utgifva invisningar å R.
St:s Bank till större sammanlagdt belopp, än som motsvaras af bolagets i Banken inneslående fordran, och det creditiv, som i enlighet med derom gällande föreskrifter kan vara bolaget heviljadt, har ej 5 § i Utsk:ns förslag oförändrad kunnat stå tillsammans, och BondeSt. har derföre ganska conseqvent funnit sig föranlåtet att i 5 § intaga det särskilda stadgande, som under litt. a) är i n förd t, icke blott rör:de grundfondens belopp, att den skall till hälften utgöras af riksmynt, utan afven att den för bolagets räkning skall vara i Banken insatt.
Begge dessa stadganden höra så tillsammans med BondeSl:s beslut i 7 oc h 9 §§, att de icke kunna skiljas, ulan att rubba allt sammanhang i hela förslaget, och della har varit anledningen för Utsk. att icke före voteringen undantaga den 5 §; hvarföre jag för min del icke eller kan inse, att någon olaglighet härvid blifvit begången, utan endast en lämplig och nödig consideration iakttagen, ali icke sönderrycka sammanhanget i BoudeSt:s beslut.
Jag får börja med att upplysa, att oaktadt jag har betänk, här, kan jag icke finna, att mom. litt. c) i 7 § på något sätt hänvisar lill 5 §; ty detta mom. innehåller endast, att minst hälften af bankbolagets teckningsbclopp skall på räkning i Banken vara insatt.
Således finner jag deraf, att BondeSt:s yrkande i denna del i alla läll blifvit underkastadt discussion när 7 § förekommer, och således icke förqväfd.
För öfrigt kan jag ej undertrycka min förundran deröfver, att samme talare, som för en stund sedan yrkade, att sjelfva bufvudfrågan icke kunde förfalla, pä den grund att åtskilige §§ blifvit promiseue af 3:ne
Stånd bi fa line, nu deremot vill komma till den slutsats, att, fastän 3 Stånd bifallit en och samma §, den likväl icke skulle få anses såsom eli R.
Jag kan ej finna, att denna 5 § utgör ett så oeftergiflig! villkor för den princip, som legat till grund för BondeSt:s beslut, en princip, som äfven legat till grund för PresteSt:s, att den mäste stå och falla med förstnämnde
Stånds beslut; tvertoin anser jag, att detsamma, såvida fråga skulle kunna blifva om att göra det gällande inom de öfriga Stånden, måtte kunna modifieras på samma sätt som hvarje annan propos. från ett Stånd, då den genomgår skärdselden hos de öfriga; ty principen kan ganska väl qvarstå, om än icke de 50 proc. bli nedsatte, utan man i stället antager hvad Utsk:n föreslagit, eller att minst 25 proc. af teekningssumman skall utgöras af Rikets 504 Den 14 Maj e. m. gällande mynt.
När man nu kommer pag. 5 till de uppställda voler.propos:rne, och finnér der i slutet på sidan följande uttryck: ”vinner nej, kommer BondeSt:s beslut ronde §§ 1, 7, 8, 9, 10, 14, 15, IS och 21, jemte den 5 att i contra firopos. innefattas”, och jag anser att Ulsk. varit skyldigt förklara, det 3:ne Stånds beslut vore R.
Sl:s och således lag, kan jag ej eller annat än fortsätta milt yrkande, att betänk, måtte återremitteras, på det att Utsk:n måtto behörigen och i öfverensstämmelse med 5 §, som redan är af Ständerne beslutad, ändraden voter.propos, som finnes i slutet af pag. 5 af betänk.
Öfverläggningen förklarades härmed vara slutad; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då 3 Stånd godkänt 5 §, och således derom ett R.
St:s beslut blifvit fattadt, ansåg densamma icke kunna blifva föremål för votering i förstärkt Utskott, och derföre icke kunde framställa propos. till anställande af votering derom, helst, derest denna § skulle stå i strid med andra delar af BondeSlts beslut, följden deraf icke borde blifva, att denna § förföl le, utan de deremot stridande delarne af nämnde Stånds beslut rättades i öfverensstämmelse med densamma; hemställande H. Ex., om R. o. Ad. ausåge de emot förevar. punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
4:de punkten, innehållande inbjudning till BorgareSt. att instämma i B. o. y/d:s beslut om tillägg af orden ”med Rikets mynt” i 8 §.
Lades till handlingarne. 5:te punkten, innehållande inbjudning till B. o. yld. att, med Jr anträdande af sitt om förändring af dels den i 8 § föreslagna minimi-sedelvaleur samt dels io § futtade beslut, antaga Utsk:s aj BorgareSt. gillade förslag.
Efter först framställd propos. till antagande af denna inbjudning, hvarå svarades ja och nej, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. vidblefve sitt i dessa delar fattade beslut, och blef denna sednare propos. besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, att vid densammas besvarande ja varit öfvervägande.
6:te punkten, innehållande en inbjudning till Preste- och BondeSt:n.
7:de punkten, innehållande en inbjudning till PresteSt.
Afven denna punkt lades till handlingarne, men derefter yttrade sig Hr Skogman:
Jag anhåller endast att få reservera mig emot Den 14 Maj e. m. 505 emot ett sådant beslut, hvarigenom en dylik bestämmelse om Bankens förvaltning, som innefattas i BondeSt:s beslut, skall kunna bli föremål för votering i förstärkt LagUtsk.
Af den nu upplästa punkten inhemtas, att Utsk:n inbjudit PresteSt. att, derest näst ofvanstående inbjudning icke antoges, förena sig med BondeSt.
På sätt R. o. Ad. nyss genom beslutet om återremissen uttryckt, utgöra redan de 3:ne Ståndens, nemi.
Adelns, Preste- och BorgarcStändens beslut ruride den 5 § ett B.
St:s beslut, som således icke kan upprifvas.
Det oaktadt inbjuder nu de förenade Utsk:n ett af nämnde Stånd, nemi. PresteSt., att förena sig rör:de den 5 § med BondeSt., hvars beslut i delta afseende redan är underkändt.
Jag har ej kunnat undgå att göra denna anmärkn., emedan jag anser, att Utsk:n saknat fog till en dylik inbjudning, anhållande att denna min anmärkn. måtte få åtfölja den beviljade återremissen. 8:de punkten, ang:de voterings anställande i förstärkt LagUtsk., ang:de de frågor, hvaruti It.
St:s sammanstämmande eller 3 Stånds beslut icke vinnes.
Hr Skogman har re dan fullkomligen uttryckt skälen, hvarför icke denna fråga skulle af förstärkt LagUtsk. afgöras.
Jag ser icke eller huru densamma kan af förstärkt BancoUtsk. behandlas, enär det gäller att stifta lag, icke allenast för R.
St:s Bank, utan en lag, som skall tjena till rättesnöre för alla innevånare, i likhet med alla andra allmänna lagar, och således skulle jag tro, att det vore de förenade Banco- och LagUtskm, som borde förstärkas.
Jag tror äfven att ärendet är af den sammansatta natur, att lämpligast blifver att Banco-och LagUtskm gemensamt Förstärkas.
Sådan förstärkning har tillförne ägt rum, och om så sker, äfven nu, då antalet af dessa båda Utsk:s-ledamöter icke utgör mer än 52, så skulle förstärkningen i alla fall komma att utgöra pluralitet af de sammansatta Ulskm.
Uppå härefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. de frågor i detta ämne, som utgöra föremål för omröstning i förstärkt Ut.sk., 9:de punkten, innehållande förslag till voter.propos:r.
På de skäl jag i början af discussionen anfört, kan jag för min del icke godkänna någon slags votering mellan 2:ne, mot hvarandra främmande förslag, som hvardera hafva endast 2:ne Stånd för sig; men då, genom Hr Gr. o. Landtm:s förklaring, saken likväl kommit derhän, alt betänk, blifvit föremål för discussion, och jag sålunda förutser att Hr Gr. o. Landtm, icke underlåter att framställa propos. lill antagande af den föreslagna votcr.propos., får jag fästa uppmärk10 H. 64 50C
Den 14 Maj e. m. samhcten dervid, att, i rent samband med R. o. Ad:s nyss fattade beslut ang:de åtcrrcmissen, står äfven, att alla dessa voter.- propos:r återremitteras, emedan den 5 § finnes nämnd i dem alla att vara votering underkastad, hvilket dock icke kan ske, då i afseende på densamma redan finnes ett R.
Sits beslut.
Till de skäl Gr.
Cron hjelm anfört, får jag lägga följande, hvilka jag anhåller, att de förenade Ulsktn mätte taga i öfvervägande.
Utsk:n hafva summariskt föreslagit voter.propostr, sorn i min tanka hade bort skiljas åt.
Att alla BondeSlts beslut upptagas i en voler.propos. deremot har jag ingenting ali erinra, med undantag hvad angår den 5 §, sorn måste förfalla; men att alla de §§, hvaruti PresleSt. stannat i olika beslut, skulle på samma sätt behandlas, det nödgas jag bestrida af följande skäl.
PresteSt:s beslut i 10 § 1 mom. lyder sålunda: ”Annan upplåning, vare sig på creditiv eller genom försträckning och deposition, må ej af enskild bank göras till högre sammanräknadt belopp, än hälften af hvad å tecknad grundfond finnes i Ranken insatt.”
Nu har samma Stånd beslutat, att hvad som i grundfonden skall af Banken insättas, det får inskränkas lill 25 proc., och således skulle endast 121; proc. af teckningssumman få upplånas af en sådan bank, under hvad form som helst, vare sig som försträckning eller deposition.
Då man ser, att i nuvarande privatbanker depösitionerne understundom uppgå till hela det belopp, som är på teckningssumman insatt, och det med en banks ändamål torde närmast vara förenligt, att på deposition få emottaga hvilka summor som helst och dem förräuta, så lärer R. o. Ad. finna, att detta beslut af PresteSl. är ganska skadligt för all privatbanksrörelse, oell derjemte att det alldeles icke står i sådant sammanhang med öfrige af Ståndet fattade beslut, alt icke en förändring häruti skulle kunna ske med bibehållande af desamma.
Jag anser således, exempelvis, att denna § bör skiljas ifrån de andra vid voteringen och måhända torde också någon af de öfriga §§ vara af beskaffenhet att utan olägenhet kunna skiljas; men ingen af dem, som äro så beskaffade, medför den skada, det stora hinder och det ogagn, som den ifrågavarande 10 §■ Äfvenledes hafva Utsk:n sammanfört i en voter.propos. de beslut, som angå sedelvaleurernes belopp, äfvensom de, hvilka röra maximum af hvad en bank får upplåna.
Detta är helt och hållet olika saker; man kan beträffande sedelvaleuren vara af motsatt tanka med R. o. Ad., men derföre vara förståndig nog att instämma med II. o. Ad. deruti, att privatbanker få upplåna mer än hälften af hvad som i Riksbanken är insatt, och att penningar må på deposition få mottagas och upplånas till ett maximum, motsvarande hälften af teckningssumman.
På dessa skäl yrkar jag återremiss af voter.propositionerne, med anhållan, att Ulsk:n måtte taga dem i närmare öfvervägande, så att förslaget, om än brokigt, må blifva så pass sammanhängande som under närvarande omständigheter är möjligt.
D e n 14 Maj e. m. 507
Dä nu öfverläggningen förklarades vara fulländad hemställde II.
Landtm, om IL o.
Ad. ansåge de gjorde anmärkn:rne emot de af Utsk:u föreslagne votcr.propos:r, föranleda lill desammas återremitterande.
Jag ogillar visserligen icke, att R. o.
Ad. återremitterar dessa voter.propos:r, helst jag sjelf yrkat återremiss i en föregående punkt; men jag får reservera mig mot alla propos:r på dessa voter.propos:r, emedan jag anser, att hela frågan bort förfalla, på de skäl jag i början af discussionen afgaf.
Då återremiss blifvit beviljad rör:dc den 5 §, torde det vara nödigt, så framt Utsk:n skola hinna inkomma med något förslag till ändringar häruti, att hvad på Cancelliet vidkommer, återremissen blifver så skyndsamt som möjligt expedierad.
Jag hemställer vördsamt, att R. o.
Ad:s beslut, att votering skall ske genom förstärkt Banco- och LagUtsk.
, mätte medelst prot.utdr. meddelas de öfrige Stånden.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han i auledn. af Hr von Hohenhausens framställning, finge tillkännagifva, att alla ålerrcmisser uppsattes företrädesvis framför öfriga discussioner, och således den nu beslutade återremissen så snart liden medgåfve skulle blifva expedierad, samt att hvad beträffade Hr Skogmans hemställan, det vore gifvet, alt prot.utdr., innehållande alla de af 11. o. Ad. i detta ämne fattade beslut, redan i morgon komme att justeras, för att samma dag meddelas de öfrige RiksSt:n.
Föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Hr Råfell, Anton, ånyo på bordet Lag- samt Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:ns d. 9 dennes första gången bordlagda utlåt.
N:o 43, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:ns betänk.
N:o 19, öfver väckte motioner om dels ändring och dels förklaring öfver stadgandet i 26 cap. 2 § Byggn.b:u, ang:dc byggnadsskyldigheter å prestegårdar på landet.
Föredrogs och lades lill handlingarne Lag- samt Allm, Besv.- o.
Ekon.Utskms d. 9 dennes på bordet lagda mern.
N:o 44 med förslag lill sammanjemkning af lliksSt:ns skiljaktiga beslut öfver Utsk:ns betänk.
N:o 31, om ändringar och tillägg uti K. förordn. om prestval d. 1 April 1843.
Const.Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt.
N:o 43, i anledn. af RiksStms ålerrcmisser å mern.
N:o 33 blef härefter löredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Frihme Palmstjerna, Nils Fredr, och Carl Otto.
508 Den 14 Maj e. m.
Föredrogos och biföilos StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagde utlåt:n N:o 307, i auledn. af väckte motioner i fråga om sättet för användande af Bankens behållna vinst för åren 1845, 1846 och 1847; och N:o 308, i anleda, af erhållen återremiss å betänk.
Vid föredragning af StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt.
N:o 310, i aaledn. af väckt motion om bildande af en credilivfond, yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Med afseende på det beslut, som Ståndet denna f. m. fattat, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte förklara, det Hr Kocks ifrågavar. motion icke för närvarande till någon åtgärd föranleder.
Uppå härefter framställd propos. bifölls StatsUtsk:s utlåt.
N:o 310, på det sätt, att R. o. Ad. ansåg den deri omförmälda motion icke för närvarande föranleda till någon åtgärd.
Vidare föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr., och Hr Råfelt Anton, ånyo på bordel LagUtsk:s i gårdagens plenum första gången bordlagda utlåt.
N:o 109, i anleda, af gjorde anmärkn:r vid Utsk:s betänk. lN:o 82, öfver väckte motioner om förändring af lagens stadgande rör:de teslamentsfrihelen och gåfva med varm hand.
Då härefter föredrogs LagUlsk:s i gårdagens plenum på bordel lagda betänk.
N:o 110, i anledn. af väckt motion, rörde omarbetning af K. förklar, d. 14 Maj 1805, ang:de lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, som röra klander å fast egendom samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas, blef H. Ex. Hr Gr. o. Landtm:; till bifall å detta betänk, framställa propos. besvarad med ja jemte ett eller annat nej; hvarpå H. Ex. tillkännagaf, alt ja varit öfvervägande.
Föredrogos och lades till handlingarne LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.:
N:o lil, i anledn. af skedd återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 54, öfver väckte motioner om dels upphäfvande af lagens stadganden ang:de summa appelin bilis, dels ock nedsättning af det belopp, hvartill densamma är bestämd vid Rådstugurätten i staden Fahlun; och N:o 112, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 94, öfver väckt motion om förändring af sättet för utmätt fa stighets försäljning.
Föredrogos och biföilos LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänkm: N:o 114, i anledn. af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på kungörelsers publicerande i kyrkorne; och Den 14 Maj e. m. 509 N:o 115, i anledn. af väckt motion om förklaring af 9 cap. 1 § Arfda-kn, i fråga om sältet för boupptecknings upprättande.
Föredrogs och lades till handlingarne LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda meni.
N:o 116, med förslag till sammanjemkuing af de inom RiksSt:n fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utsk:s utlåt.
N:o 95, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk.
N:o 00, öfver väckt motion, ang:de upphäfvande af 3 oell 4 §§ i K. förordu. d. 10 Juni 1S41, ronde bysättniiig.
Föredrogos och bi föllos LagUtsk:ts i gårdagens plenum på bordet lagde betänk:n N:o 117, i anledn. af vackt motion ang:de införande af ett nytt stadgande i 18 cap.
Arfda-b:n, rör:de testamentsklander; samt N:o 118, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels förändring af stiftstyrelsernes organisation, dels ock upphörande af consistoriernes domsrätt.
Då härefter föredrogs LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda ytterligare betänk.
N:o 120, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de antagande af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: