Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den närmaste följden klefve en utvidgad Ladugårdsskötsel ; denna åter skulle föranleda till ett utvidgadt åkerbruk, och sluteliga utvecklingen af en sådan anstalt skulle visa sig uti ökad Produetion af Spannmål och Victqalier.
Med godkännande af dessa grunder, trodde 18H års
Ständer sig änteligen hafva funnit den rätta medelvägen då de stadgade:
Att Bränvins■ bran?
ningen alla årstider skulle vara tillåten:
Att den tillåtna Panne-rymden skulle inskränkas till högst 90 kannor: Att Hemmans värdet borde blifva grunden för rättigheten att bränna Bränvin, och att Kongl. Maj:t blott i händelse af Krig i förening med missväxt, eller andra lika vigtige omständigheter, skulle äga rätt att förbjuda utöfningen deraf.
Jag har den öfvertygelse, att dessa Ständer sågo ämnet ur en rigtig syn - 252 Den 10 DecembeÄ punkt — Biänvins-bränningen drifves ej mera, åtminstone ej allmänt, Fabriques-mässigt, sedan Bränvinet fallit till det värde det bör äga i jemnförelse med Spannmåls-prisen.
Den lönar ej mödan att drifva för andra än Jordbrukare, som fästa mera afseende på nyttan att kunna öka sin Ladugård, och i förening dermed förbättra sitt Åkerbruk, än på en tillfällig Penninge-vinst, men — knapt äro 2:ne år förflutna, förrän jag åter hör klagas öfver Bränvins-bränningen, nya förändringar vid dess utöfning föreslås, som skulle leda till nya kostnader vid förändring af de redan anlagde verken, och dess inställande yrkas, ehuru ingen af de Alternativer inträffat, som, enligt 1815 års Ständers Beslut, icke hvar för sig, utan förenade borde äga rum , innan bränningen kunde förbjudas.
Denna korta historiska framställning af ämnet visar, att erfarenheten, som vid de fleste mänskliga handlingar plägar vara den bästa och säkraste ledare, aldrig synes vilja gifva oss nog pålitliga anvisningar att följa i denna för Rikets inre Oeconomie så vigtiga fråga.
För min del får jag förklara, att jag anser förbud emot Bränvins-bränning skadeligt, utom i ett enda fall, nemligen, då Spannmålsbristen är så stor både hemma i landet, och på utrikes orter, att verkelig hungersnöd är att befara.
I detta fall måste alla andra Considerationer vika, men sådant inträffar icke för det närvarande.
Jag tror att missväxten inne - Den 10 December. • ( 2f3 verande år är Partiel, och att den dessutom ej kan sägas äga rum för alla de olika Sädesslag som odlas i landet.
Jag grundar denna min öfvertygelse på de uppgifter jag af pålitli. ge personer från olika Provincer erhållit, samt på den enskilta kännedom jag äger om tillståndet i den ort, der jag sjelf har fast Egendom, och jag blir vid min tanka , intill dess man bevisar mig motsatsen, icke genom gissningar, utan genom säkra och ostridiga uppgifter.
De olägenheter man genom ett förbud mot Bränvins-tillverkning vill förekomma, äro i synnerhet Spannmåls - prisets stegrande, och den osedlighet, som öfverflöd på Bränvin åstadkom* mer.
Först borde likväl noga bestämmas, hvilka Spannmåls- priser egentligen äro att anse som höga i ett Land, sådant som Sverige, der Jordbrukaren har att strida med ett hårdt Climat, en i allmänhet mager jordmån, och der han, med ringa arbetsstyrka, måste inom 4 månader uträtta detsamma , som i andra af naturen mera gynnade Länder kan verkställas på dubbelt så lång tid.
Sedan om detta höga pris härleder sig från verklig brist på Spannmål, eller andra orsaker, såsom saknad communication, eller nödige och möjlige anstalter att underlätta den.
Höga Spannmålspris, om de ock i vissa afseenden med skäl kunna sägas vara menlige, innebära i sio sjelfve medlen till rättelse, ty de framtvinga, om möjligt är, en ökad production, och denna återverkar naturligen på priset.
Att genom tvångsmedel nedsätta detta pris, är att afskräcka från odling, 2f4 Den i o
December. — är att qvarhålla det Land, der sådant inträffar, i den ömkeliga belägenhet, att så ofta naturen ej skänker rika skördar, vara blottstäldt för faran af verklig hungersnöd.
En närmare undersökning om ålit detta, skulle leda till eri vidlöftighet, sorti tillfället nu ej medgifver, meri det är dessutom öafgjördt, atf inställande af Bränvins-bränningen åstadkommer låga Spannmålspriser.
Erfarenheten visar ätt desamma vid etf inträffadt Brähvins*fötbud aldrig fallit, och' orsakerrié dertill mäste vara, dels att vid sådane tillfällen mycket Spannmål åtgår till kreaturens behof, emedan dranken på något sätt mäste ersättas, dels att de sorn äga större Inrättningar och styrka att drifva detri, nied ökad verksamhet under den tillåtna tiden använda ett ökad t' qvantum
Säd till Bränvin, söm nu blir dyrare, och ändtligen, att ingeri med så mycken förifrån kan betala’ Spannmålen högt, soirf Lönnbrännare, och sådane måsfe finnas, så länge vinningslystnad ej kari utrotas, sä länge
Sve« rige äger nästari otillgängliga skogar och berg,' och så länge man ej (inner nyttigt att underhålla Arméer af Fiscaler och Beslagare.
— Att Omåttlig föitäting äf Bränvin offa föiorsakar hos dén rnindre cultiverade delen af Nationeri brott och osedlighet, kari ej bestridas; men då* rnan eftersinnär, ätt andra medel böra begagnas atf hämma missbruk af en eljest nyttig Inrättning, ari att omkullkasta sjelfva Inrättningen:'
Att Bränvin måste finnas, ehvad dess vidare tillverkning nu förbjudes eller ej :
Att det ej är genom ett
Cemporairf förbud på några månader,- sorn något för Sedligheten kan uträttas, och atf Den i o December. den som vill tänka opartiskt, och ej har för principe att alltid anse deri närvarande tiden som den sämsta, mäste medgifva, att fylleri oell deraf uppkommande öordningar ärö mindre allmänna nu 3 än vid den första Perioden af den återVundna tillverknings-friheten, synes den naturliga fråga böra uppstå, örn de skäl, som häraf velat hämtas, äio af den stora vigt, att de böra föranleda till rubbning af Sfatens Oecoriomiska förhållanden?
Jag tror det icke, och smickrar mig med det hopp, att bland dem, sorn vilja gifva sig mödan att granska ämnet i helå sin vidd, och icke äro fjättrade af ensidiga beräkningar, finna mångå, sorn gilla min mening, — Jag Vill ganska korrt uppehålla mig vid det svaga inkastet, att vi kanske för Brän. vins-bränningens skull behöfva införskrifva Spannmål.
Då alla ternligen ärö öfverens derom, att Bränvin ej kan umbäras, frågar jag blott:
Är det då bättre ätt införskrifva Bränvin, och lemna förädlings vinsten åt Utländningen ? och för att nyttja en känd Författares ord, ”Huru långt skall detfä tanklösa rop orri spöken, dem man aldrig sett, leda ett för vi lladt begrepp och samla olyckor öfver ett fattigt Land?
Är det' då nödigt för drörrimarne om Under-balance i Handel, att ihjälsvälta Landets Folk och kreatur Sedan jag nu sökt visa',- aff de olägenheter man genom ett Bränvins - förbud vill förekomma, dels icke genom en sådan åtgärd kunna, dels icke böra förekommas, återstår för mig ätt för en korrt stund utbedja mig Högh Rid - 256 Den Io December derskapets och Adelns uppmärksamhet på de skadliga följder, som ett förbud i närvarande stund måste åstadkomma.
Att den Landtman, som i förlitande på Ständers Beslut, anlagt ett efter sitt jordbruk afpassadt Bränneri, och deruppå grundat en del af Ladugårdens framfödande, blir bedragen i sin calcul, och måste antingen sälja eller slagta en del af sine kreatur, så vida han ej häldre väljer att med dryg kostnad och uppoffring af Spannmål framföda dem:
Att en oberäknelig skada i oeconomiskt afseende tillskyndas Landet genom Ladugårdarnes minskning, emedan den för framtiden verkar minskning i Production af Spannmål och Victualier:
Att förlusten för ögonblicket blir högst kännbar för några af Rikets Provincer, såsom Blekinge, Halland och en del af Skåne, der, just med hänsigt till Bränvins-bränni igen , odlingen af Potatoes blifvit drifven ganska högt, och der den insamlade skörden, i händelse af ett förbud, måste lemnäs åt förrulnelse, eller rå förtäras af kreaturen:
Att Bränvinet i hast stiger till ett ganska högt pris, 1 varigenom en obillig vinsr, utan all slags egen förtjenst, tillskyndas dem, som nu af denna vara innehafva lager, då deremot en Rättelser: Sid. 10, rad. 7, står; 24: läs: 25. — 142, rad. ij, står:
Fortsattes justeringen ; läs:
Fort sattes tten i sista Plenum den 2 dennes böljade justering. l?4> rad. iS , står; 29 sistl.
November; läst 4 i denna månad.
— 191, näst efter raden 12, tillägges; Upplä»:e föl jande :
Decemberj en lika obillig förlust drabbar Consumenten t
Att en Författning, som utan motiver, hvilka af det allmänna omdömet kunna godkännas, inskränker en fri utöfning af ;naturliga rättigheter, alstrar Lagbrott, och bidrager i sin mohn dertill , att
Lagbud ej mera anses med den agt* ning, som närmast försäkrar om deras obrottsliga efterlefnad; Att de mångfaldiga föreskriftetne och lormer, vid verkställigheten af en sådan Författning , blifva för den enfaldige en sna» ra, uti hvilken kittslige ech spitsfundige Fiscaler finna ett ypperligt tillfälle att snärja mången i öfrigt agtningsvärd Medborgare:
Och ändteligen, att den inkomst som till Stats-behofven blifvit påräknad af Panne-afgiften , försvinner , och på annat sätt, må hända med mera directa uppoffringar, måste fyllas.
Om jag,genom dessa anmärkningar, dem jag anhåller måtte få åtfölja Herrar Sveden» hjelms och Flachs Memorialer till det Utskott, dit de samma komma att förvisas, varit nog lycklig att fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på vådan af täta, icke af nödvändigheten påkallade förändringar i den Oeconomiska Lagstiftningen, på följdtrne a£ Beslut, som fattas, att bota en ofta inbillad ögonblickets förlägenhet, utan att allmännare å» sigter och det helas väl dervid fa komma i beräkning, har jag vunnit mitt ändamål, och ehvad utgång som må följa, är jag tillfredsstäld, att med den rätt mig på detta rum tillkommer , hafva fritt fått yttra mina tankar i ett äraRidel, ech Ad.
Fröt. 1, B. 33» 34* Den 10 December. ne af större vigt och allmännare omfattning, än det till äfventyrs alltid ansetts innebära.
Herr Heykenskjöld , AdolJ Detlof, anförde skriftligen:
Då flere Motioner blifvit väckte angående Brännvinsbränningens inställande, får jag äfven yttra mina tankar i detta ämne, och utbedja mig H rr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloft.
Ridderskapets och Adelns tålamod med afhörande deraf, såsom dicterade af ett hjerta, som alltid är varmt för Fäderneslandets sanna väl.
Då vi kasta vår blick på lörflutna tider, finna vi att i6co först Biännvin blifvit tillverkadt i Sverige; att år 1638 den första Förordning utkommit i detta ämne, och att ifrån Krono Bränneriernes inrättande kan man säga att
Brännvins - bränningen stigit till en förvånande höjd:
Atr för Sverige, hvars Provincer en del lemna
Säd till afsalu en del åter måste köpa denna vara, (och således af motsatt interesse) kunna erhålla en fullkomlig och till alla Provincer passande Förordning för Brännvins-bränring, anser jag nästan omöjligt, och bevisas af de mer än ioo:de Förordningar, som utkommit för och emot denna tillverkning:
— Att förbjuda eller inställa densamma, anser jag hvarken vara nödvändigt eller billigt, men att förändra den nu så kallade Husbehofs-bränningen egentligen till husbehof, anser jag högst nödigt, hillver den sådan, och utan all inskränkning, Deh i ö December. iskall hvarje klok Landtbrukar använda sin sämre Säd till Brännvins brännande ,, och äfven med säkerhet kunna rätta sin Ladugård derefter, för att lemna tillbaka åt jordén tinera productionskraft.
Jag täger mig friheten derföre föreslå, att den största Panne rymd blefve 6ö kandor i Stället för nu varande 90 kannor, öch att éj mer än en enda Panna får brukas i stället för dé 2:ne, söm nu få begagnas, samt att ej Hemmanets värde; utan Hemmansdelens eller Hemmanets mantalsskrifne Personer skall bestämma Patine - rymden ; ty ofri Hemmansvärdet tagés till grund, förorsakar det, att den som vill af Brännvins-bränningen göra Fabrique, uppsätter sitt Heihmansvärde, för att få begagna deh största Panne-rymd , i den öfvertygelse, att avancen å Brännvinet skall ersätta den förlust han lider å det höga Hemmansvärdet, hvilket ej, enligt nu gällande Förordning af Taxeringsmanhen fåf hedsärtas. —a. Slutligen örn Krogar, så väl i Städer Som pa Landet; minskades, öch Lönnkfögarne, Öm möjligt är, ännu mera förföljdes 3 tror jag Consultation skulle betydligen minskas, Brännvins-brännaren upphöra med denria ej förmånliga Handelsvara, mindre brott begås och sederna betydligen förbättras.
Herr Skjöldebrand i Pehr Erie, uppläste föiJaride:
Det ämne; hvarom flere vårda Ledamöter yttrat sig* är af én ganska grannlaga befckafferi - s5o Den i o December. het.
Men detta ämnets serskildte delar synas nu hafva blifvit något sammanblandade; Man hav ifrat mot Brännvins - bränning i allmänhet, på grund af dess mångfaldiga skadliga verkningar; Man har, utan afseende på förlusten och olägenheten af täta ändringar och författningar, föreslagit en ytterligare inskränkning af Panne-rymden; Man har yrkat fri fortsättning af Brännvins-bränningen, och synnerligen på den grund, att en del af Rikets södra Provincer förledne Sommar erhållit en rik skörd af Potatoes; och man har önskat en inskränkning af tiden för innevarande vinter.
För min del vågar jag vördsamt föreslå, att den ser.aste frågan:
Om Bränvins-bränningen nu fordrar inskränkning, eller ej, ensamt-af Ridderskapet och Addn till granskning företages, och att alla de öfrige frågorna, såsom ej fordrande så skyndsamt afgörande, må till annat tillfälle få hvila.
Ingen ting synes billigare, än att Jordbrukaren bör fa förädla den snart enda vara han kan utbyta mot de mångfaldiga han från Stadsinbyggaren behöfver förskaffa sig; icke eller lärer någon kunna bestrida, atr, då dels en i åtskillige Provincer svag gröda, dels förlidne vinterns medtagande af alla gamla förråder, flerstädes torde föranleda till foderbrist, en oafbruten tillgång på drank skulle lätta utvägen att framföda kreaturen.
Om således, såsom sjelf innehafvare af Landtegendom, jag blott skulle rådfråga mitt enskilta interesse, skulle jag till alla delar instämma i hvad Herr Grefve Hamilton nyligen anfort; men då mitt Embete åläg - Den I o December: 261 ger mig söka förebygga att 100,000 människor, Södermanlands Innevånare, medelst ett öfverdrifvet och oförståndigt användande af Säd till Brännvin, icke komma att sakna bröd, innan utväg åter, vid blifvande öppet vatten, blir verkställbar, att från sädesrikare Provincer införskaffa
Säd, bör jag icke fördölja hvad jag å högre ort redan inberättat, att beklagligen Höst-säden, som utgör Provincens hufvudvakliga tillgång, nästan allmänt, men synnerligen i den norra delen, befunnits ganska svagt gif. vande, och att Brännvins-bränningen i de HufMudstaden omgifvande Landsorter uppstigit tili den höjd, att, utan öfverträdelse af Författningar, man redan i 3 månaders tid inom Nyköpings
Län till det minsta för detta ändamål förstöit 600:3 tunnor
Säd i hvarje vecka.
Om, som troligt kan anses , i öfrige Hufvudstaden omgifvande Provincer förhällandet är lika, skulle således följden af en under hela vintern fortsatt Brännvins bränning blifva, att tillförsel af Spannmål för Huvudstaden äfven troligen skulle upphöra, och då lörrådet frugta^svärdt icke för densamma är tillräckligt, och ingen tillför-: sel att påräkna förr, än vid nästkommande
Vår blifvande öppet vatt.n, följderns äfven här blifva af en farlig beskaffenhet.
Vid r.oga öfvervägande af alla dessa hotande omständigheter, förmodar jag, att hvar och en lärer finna, att om, genom en oförsigtig och för långt utsträckt
Potatoes - odling på sini trades gärden, der utan fara af förskämmande, flere Sädesslag kunnat odlas, några
Pro - 202 Den I o December, vincet råkat i förlägenhet om afsättning ^ sådant icke bör underkasta större delen af de säde$- fattigare Provincer och sjelfva Hufvudsradep en hotande Sädesbrist, och vågar således hos Ridderskapet och Adeln vördsamt hemställa, om icke, såsom d>ss gemensamma önskan, hvilken de andra respective Stånden meddelas, ma föreslås och till Oeconoope-Utskottet remitteras en inskränkning af ali Brännvins-.bränning ifrån den i Januari! till den t
April och sedan åter under svåraste foderbrist-tiden, och ensamt för den orsaken, en Ingifvelse från den 1 April till den Maji.
Friherre Nauckhoff, Henric Johan , hade infem na t följande, som upplästes:
Ehuru af en fortfarande sjuklighet hindrad att fö/ Höglo fl. Ridderskapet och, Adeln, personligen yttra, mina tankar i ett ämne, sorn, i, anledning af Herr Svedenhjelms väckte Motion |ill öfverläggning lärer förekomma , hoppas jag likväl anses berättigad att på detta sätt framlägga några skäl, sorn föranleda mig att önska skyndsam inskränkning i den nu tillåtna Hus-, behofs Brännvins bränningen.
Det är en känd sanning, att årets, Spannmåls-skörd i de fleste Rikets Provincer varit mindre fördelaktig, och i synnerhet klagas, att
Rågen är tfll sin afkastning allt för litet gifvande.
Spannmålsprisen gro. äfven redan uppstigne |ill en höjd , sorn bevittnar mindre god årsväxt och Bränvinet skall naturligtvis i samma förhål; Den i o December.
263 lande äfven stiga i dyrhet.
Utom i Skåne, Blekingen , samt en del af Halland , Kronobergs
Län och Småland, brännes blott ren Spannmål och kanske på många ställen med de na tillåtna 90 kannors pannor idkas HusbehofsBränvins bränningen till den myckenhet, att 20 å 30 tunnor Spannmål hvarje vecka förbrännes.
Således bortslöses Rikets Spannmåls-förråd, som annars till bröd för Folket kunde vara tillräckligt, uti tillverkning af Bränvin, som ehuru nu mera kanske för oss aldeles oumbärligt, likväl kunde äfven till sitt nyttjande mycket inskränkas.
Efter min tanka är då hög tid att förordna om förändring i den nu allt för mycket utsträckta Brån vins-bränningen.
Under den korta tid jag varit anförtrodd Ordförande-befattningen i Kongl. Magazins
Directionen, har jag å ena sidan trott mig inse ändamålet med detta Verk egentligen vara, att i goda år, jemte bibehållande af jemna Spannmåls pris, kunna få förse Magazinerne med Spannmål, att i missväxtår åter en utväg funnes att undersröclja de behöfvande Landets Inbyggare, utan allt för kännbart lidande, som genom oskäligt uppstegrade Spannmåls pris naturligtvis annars borde uppkomma; men å andra sidan deremot funnit, att detta dyrbara ändamål i Landets närvarande skick, äfven om Landet hugnades med den ypperligaste skörd, aldrig skall ernås, så länge Bränvins * bränningen, så oinskränkt den nu är, bibehålles; ty jag har hört och sett exempel , att den Egen. doms • ägare, sora calcuLrat sin egentliga io_ 264 Den 10 December. komst på Bränvins - tillverkning, heldre än att sälja Spannmålen för vanligt pris till Magazinet, icke dragit i betänkande att använda hundradetals tunnor Spannmål till ett Bränvins - förlag, i förväntan på den tid, då, genom uppkommen missväxt, det förhöjda Bränvins priset skulle bereda honom icke allenast ett oskäligt Capital för den förut medelmåttigt betalte Spannmålen, utan äfven en, vida öfver 6 procent, beräknad ränta för den tid han af Capitalet varit i saknad.
Någon torde väl kanske invända, att om Landets Spannmåls-lörråd ej till .lika fri Bränvins bränning sorn nu, är tillräcklig, borde anstalt fogas om införskrifvande af utländsk Spannmål, som oftast kan för billigt pris erhållas 5 men jag svarar härpå , att utom det jag alltid anser det vara en säker misscalcul att upphandla utländsk Spannmål, utom dä högsta nöden sådant fordrar, är det allt för väl kunnigt att utländsk Spannmål ej kan så tidigt till Riket inkomma, som den torde, för uppkommen hrist genom oinskränkt fortsatt Bränvins - bränning, behöfvas.
Hjelpcn kommer i alla fall för sent, när den torftige får lida brist på lifsuppehälle.
Till något slags afhjelpande af det onda , som af nu tillåtne 'Bränvins - bränningen är en följd, får jag derföre föreslå, att Riksens Ständer skyndsamt hos Kongl. Maj* i underdånighet bönfalla, att nu genast Husbehofs-Bränvinsbränningen varder på någon tid alldeles inställd, och att Riksens Ständer sedermera sjelfve för Den io December. framtiden förordna den inskränkning i Hränvinsbränningen, atf, i de Orter der blott Spannmål brännes, ej högre än 30 kannors pannor hädanefter få begagnas, samt att Bränvins - bränningen ej mera än 2:ne månader före och 3:ne månader efter Jul finge idkas.
Att dessa mine tankar måtte vinna Hoglofl.
Ridderskapets och Adelns öfverseende, i händelse de till bifall ej äga anspråk , vågar jag hoppas, och under förtröstan derom, utbeder jag mig att detta mitt Memorial måtte till vederbörligt Utskott remitteras.
Herr Blach, Carl FredricJag biträder till alla delar och förenar mig med hvad Herr Skjöldebrand behagat anföra, så mycket heldre, som hans utlåtande innefattar hvad i detta äm, ne, genom skriftligt anförande, jag haft äran hufvudsakligen söka befrämja, nemligen Bränvins-bränningens snara inställande:
Mine dervid fogade Ändrings * förslag i sjelfva Inrättningen voro mer tillfällige.
Med den öfvertygelse jag hämtat från nu af Grefve Hamilton andragne skäl, inskränker jag mitt vördsamma yrkande i den delen endast dertill, att det alltid måtte vara Regeringen likasom Riksens Ständer obetagit, att, efter anledningar och bedömmande, göra vid tiden att begagna Bränneri - friheten den afkortning, som kan anses behöflig, till nöds förekommande eller Oakälige prisers fällande.
Uppå af Herr Grefven och Landt Mar skall en 2 65 Den 10 December. framställd samt af Ridderskapet och Adeln bifallen Proposition, blefvo icke allenast Herrar Svedenhjelm» o:h Flachs Memorialer, utan ock alla de i dag afgifne ofvanberörde yttranden , angående Bränvins - bränningen , rtmitterade tild Allmänna Besvärs- och Qeconomie •
Utskottet samt med de öfrige respecuve Riks - Stånden communicerade.
Föredrogs å nyo Riddarhus •
Utskottets d. 3 dennes afgifne samt der» 6 i denna månad pä bordet lagda Betänkande, angående åts killi» ge ändringar i RiddarhusOrdningen.
Herr Munck af Rosenschöld} Eberhard.
Jag anhåller, att vid detta tillfälle få återkalla uti Högloft.
Ridderskapets och Adels minne den Motion jag under sista Riksdag väckte, angående Bankmannens afskafifmde, hvilken Motion blef af Ridder^kapet och Adeln bilailen , hvarefter en ny Redaction af dt §. §. i Riddarhus Ordningen, hvilka omtala Bankmän, äfven af Riddarhus - Utskottet vid samma Riksdag författades, och till Ridderskapet och Adeln, samma dag Riksdagen afslutadcs, jngafs, utan att likväl tiden medgafdet samma Redaction då kunde till pröfning och afgörande förekomma.
Med anledning häraf, och då Riddarhus-Utskottet för några dagar sedan erhöll Remiss angående en iämpeligare Redaction af 7 i Riddarhus-Ordningen , får jag således hemställa:; om icke Utskottet nu mätte anmodas, både:
Den jo. December.
267 $ft å nyo öfverse den vid sista Riksdag gjorde Redaction af paragrapherne angående Bankmannen , och äfven sedermera i att sammar* Bmg till Ridderskapet och Adeln afgifva yttrande öfver alla de ställen i Riddarhus-Urdningen, hvilka Utskottet kan anse erfordra en ny Redaction, i hvilket afseende jag anhåller att Utskottets i (råga varande Betänkande varder till Utskottet återremnteradt.
Herr Mannerhjertas Ulric Emanuel, uppläste följande:
Från sistledne
Riksmöte hvilar ett ämne, rörande Riddarhusets inre organisation, af icke likgiltiga följder, om än dessa icke hittills på något menligt sätt framstått.
Det är den af Herr Munck af Rosenschöld då väckte Motion om Bänkmanna - inrättningen, hvilken ansågs Böra afskaffas och Ridderskapet och Adeln, såsom ett närmare uttryck af sin vilja, sjelf företaga valet af Electorer.
Jag vågar återföra detta i Högloflige Ridderskapets, och Adelns minne.
Sedan Riddarhus - Utskottet, i följd af nämde Motion, som understöddes af flere värda Ledamöter, hade afgifvit ett yttrande, hvilket icke instämde med densammas syftning, och återremiss deraf föranleddes, vågade jag, då Ut-, skottet under ett förnyadt
Betänkande ännu qvarblef vid s,in en gång antagne mening, ytterliga-, re utveckla de grunder, som borde föranleda) till en förändrad form vid val af Electorer. -
Jag hade den tillfredsställelsen se de anförda skälen, rättvisas af Pluraliteten inom Högloft.
Riddarhuset; och Resultatet af de i ämnet fö* refallne
Discussioner, blef ett godkännande af den af Herr Munck af Rosenschöld framställde Principe, ehuru afgörande af Redactions- förän* dringen, vid stadgandern® af Flectors- valen, ansågs till närmare afgörande böra hvila intill nästa Riksdag.
Om således, vid den frän Högloft.