Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s sida skulle ett ganska farligt prejudikat uppstå, enär pä detta sätt spekulanter aldrig komma att hejda sig i deras spekulationsifver vid utarrenderande af Kronans lägenheter.
Man varnar dem nu, men förgäfves, och följden blir, alt löftesmännen fä plikta för arrendatorernes obetänksamhet.
Ar det principenligt, att personer vid arrenden å Kronans lägenheter äga att bjuda huru mycket som helsi, blott för att undantränga andra, hvars anbud måhända varit mindre, men hvars förmåga att dem fullgöra, deremot varit större?
Jag förnyar hvad jag sagt, att den nu ifrågavar. eftergiften vore ett farligt prejudikat, och jag anhåller att R. o. Ad. icke måtte bifalla Utsk:s förslag.
Ehuru jag för min del anser Utsk:s-afd:n hafva träffat den rätta synpunkten af förevar, fråga, kan jag dock icke tillstyrka R. o. Ad. att fatta ett så beskaffadt beslut, som det Hr von Troil föreslagit, emedan detta synes mig innebära eli försök att eludera grundlagens förbud, att annorlunda än med bifall besluta öfver eli StatsUtsk:s betänk. ang:de Statsregleringsfrågor första gången det är före, om man nu skulle återremittera betänk, med förklarande, att den i reservationen uttryckta åsigt utgjorde R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Genom ett sådant förklarande hade R. o. Ad. väl icke antagit reservationen såsom dess beslut; men när saken återkommer från Utsk., hur skall
Ståndet då betrakta sitt förra beslut? är icke R. o. Ad. då derutaf bundet?
Samma ändamål som dermed åsyftas vinnes, om en enkel återremiss beviljas, emedan Utsk. af diskussionen tydligen finner R. o. Ad:s allmänna opinion i denna fråga, enär hvarenda ledamot, som här yttrat sig, talat för afd:ns förslag.
Jag anhåller således om propos. ä återremiss, pä grund af gjorda anmärkn:r.
Det synes mig troligt att R. o. Ad. beslutaren återremiss, och jag anhåller derföre att få fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet derpå, att, om reservationen antages med de här uppgifna ordalagen, bostället kommer att tillträdas d. 14 Mars 1849.
Det är icke möjligt, att beslutet hinner så tidigt expedieras att redan i början af denna sommar arrende-auktionen kan verkställas, åtminstone icke så tidigt, att den blifvande arrendatorn
Den 24 Maj. 119 kan under innevar. år företaga höstsådden.
Jag skulle således föreställa mig, att Ulsk. bordt framflytta tillträdestiden till år 1850.
I afseende på formen, instämmer jag med Gr. Lagerbjelke.
Hr Gr. o. Landtm., som härefter, i anledn. af de särskilde propos:r, som blifvit yrkade, och Gr.
Lagerbjelkes i ämnet afgifna yttrande, förklarade sig icke i grundlagen finna något hinder deremot, att Utsk:s utlåt, återremitterades, med förklarande att R. o.
Ad. instämde i den åsigt, som i Hr Norins reservation blifvit framställd, utan anse ali elt sådant förklarande, enär det icke vore att betrakta såsom eli definitivt beslut, kunna meddelas, ehuru detsamma måhända vore öfverflödigt, enär R. o. Ad:s mening redan, såsom Gr.
Lagerbjelke anmärkt, kunde inhemtas af prot., yttrade derjemte, att det torde vara lämpligast att propos. blefve framställd först å återremiss och sedermera å den förklaring, som af Hr von Troil blifvit föreslagen, samt alt Hr Landtm, fördenskull nu finge hemställa, om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s utlåt.
N:o 171 gjorde anmärkmr föranleda till återremiss.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vid den nu beslutade återremissen foga den förklaring, att Ståndet instämde i den uti Hr Norins reservation framställa åsigt, ropades nej, jemte ett eller annat ja, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit att härvid nej öfverröstat ja.
Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 17 och 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 172, dels i fråga om äskadt anslag för gevärstillverkning, dels rör:de förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärsfaktori.
Jag hemställer om icke betänk, bör punktvis föredragas, då den ena punkten innefattar en statsregleringsfråga, den andra åter blott förslag till en und. hemställan.
Sedan härefter l:sta punkten af detta utlåt., hvaruti Utsk. yttrat sig om förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärsfaktori blifvit uppläst, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Utsk. har anfört så goda skäl mot faktoriets upplåtande åt enskildte personer, att det varit åtminstone mig oförmodadt att Utsk. icke destomindre ifrågasatt en förändring dermed.
Till de af Utsk. mot förändringen anförda skäl, anhåller jag, att få lägga några andra.
Gevärstillverkningen är, såsom vi alla känna, underkastad täta ändringar och förbättringar.
Hvarest skola rön och försök anställas, såvida Kronan icke äger en verkstad, der sådana kunna företagas?
Upplåtes faktoriet åt enskildte, så måste med dem uppgöras kontrakter om en viss modell, efter hvilken gevären tillverkas.
Den enskildte är hvarken förbunden eller måhända villig att använda särskildta kostnader på försök.
Dessutom är det, om sådana försök göras, 120 Den 24 Maj. ovisst med hura stor tillförlitlighet de ske, i synnerhet då fråga blir om förändring af gevärsmodellen, och om arbetarnes inlärande till ovanliga sakers förfärdigande.
Om dessutom, ett uppkommet krig skulle föranleda gevärstillverkningens hastiga utvidgande, eller om man likväl beslutade att sådant skulle ske, huru kunde man fordra af en arrendator, att han skulle beslå de ökade kostnaderna?
och om han ville det, huru skulle han hafva förmåga dertill?
Under sådana förhållanden, anser jag det vara rättast att icke göra någon förändring, utan tillstyrker vördsamt, att den föreslagna und. hemställan frän R.
St. måtte erhålla följande lydelse: ”det R.
St. måtte, jemte tillkännagifvande af sin åsigt att Carl Gustaf stads gevärsfaktori t. v. må för Statens räkning fortfarande bedrifvas, tillika hos K. M. i und. begära, att, såvida icke före utgången af nästk. år 1849, en sådan förändring i afseende på nämnde faktori kunnat tillvägabringas, att gevärstillverkningen derstädes bedrifves på ett för Staten i väsendtlig mån fördelaktigare sätt än för närvar, är förhållandet, K.
M. täcktes i nåder låta med faktoriet vidtaga sådane åtgärder, som må anses tjenliga för uppnående af det med inrättningen åsyftade ändamål”.
Om mitt förslag antages, har man genom denna und. skrifvelse lillkännagifvit, att man anser tillverkuingen vid faktoriet alltför dyr, och att rättelse derutinnan bör vidtagas, hvarom man i und. påminner, Jag önskar följaktligen att den und. skrifvelsen må blifva så beskaffad, att hon icke strider mot den betänksamhet, hvilken R.
St. uti allt hvad de företaga, böra ådagalägga.
Att begära det ifrågavar. gevärsfaktori, det enda Kronan i riket äger, skall utarrenderas, lärer svårligen kunna anses annorlunda, än såsom en obetänksamhet.
Den sistevärde talaren har mycket hårdt angripit förslaget att utarrendera gevärsfaktoriet vid Carl Gustafs stad och detta hufvudsakligen af det skäl, alt man derigenom betoge sig tillfälle att anställa försök med nya uppfinningar och till en ansträngd verksamhet i händelse af behof.
Jag ber likväl att i detta hänseende få fästa uppmärksamheten derpå, att i fall dessa skäl äro giltiga, de äfven borde gälla i fråga om kanontillverkning.
Denna tillverkning har likväl alltid hittills skett till allmänhetens synnerliga belåtenhet, och man har aldrig hört klagas deröfver att icke vid kanongjuterierna i riket försök blifvit verkställda till utrönande af nya uppfinningars duglighet; och då behof af ett störreSantal kanoner yppat sig, har man äfven sett att gjuteriernes verksamhet utvidgats.
Då sålunda till verkning af kanoner vid enskildes verk varit med Statens fördel förenad, kan jag icke inse någon fara deraf, att äfven upplåta åt enskilte att förse Kronan med sitt behof af gevär och pistoler.
Det är allmänt kändt, att gevärstillverkningen vid Carl Gustafs stad hittills gått mycket illa.
Man har sagt att en förändring i styrelsen af berörde faktori ägt rnm i så måtto, att en enda per son fått sig uppdraget vården och öfverinseendet af detsamma, Det vore väl om de förhoppningar man derpå grundat kunna rea - Den 24 Maj. 121 liseras.
Utsk:s förslag till und. skrifvelse innehåller också icke någonting som lägger hinder deremot, dä det ej innefattar annat än ett förklarande, att R.
St., för den händelse att äfven den nya organisationen framdeles skulle befinnas föga tillfredsställande och att det blefve utröndt att fabrikation af gevär för Statens räkning icke med fördel kan bedrifvas, R.
St. då för deras del medgifva utarrendering af ifrågavar. faktori.
Deruti ligger ju ej något för Styrelsen förnärmande eller något så synnerligen farligt och oklokt, då man sett att det lyckas med en närbeslägtad fabrikation, eller den af kanoner.
Att deremot, på sätt den siste värde talaren föreslagit, ingå med en skrifvelse till K. M, och anhålla att Ilan i händelse den nya organisationen icke skulle lyckas, ville vidtaga en bättre och lämpligare organisation, kan jag alldeles icke gilla.
En sådan skrifvelse synes mig vara i allo obehöflig och nära nog innefatta en ohöflighet, enär den anhåller om något som det bör falla af sig sjelf, att K. M. i alla fall opåmint söker att göra; hvarföre jag för min del måste afstyrka detsamma.
På de här ofvan anförda grunder, får jag deremot tillstyrka bifall till Utsk:s förslag.
Fullkomligt instämmande uti de åsigter
Hr von Hartmansdorff här utvecklat, ber jag att nu endast få fästa uppmärksamheten på den enligt min öfvertygelse särdeles stora våda, som skulle uppstå deraf att Statens enda gevärsfaktori blefve genom arrende ät enskild person öfverlåtet och detta icke blott derföre, att Staten, såsom Hr von Hartmansdorff ganska riktigt anmärkt, derigenom hindrades ifrån att anställa försök med nya modeller, så länge de gamla kontrakterna efter en äldre modell ägde bestånd, ulan äfven derföre att de särdeles dyrbara machiner, som för berörde faktoris räkning äro anskaffade, möjligen kunde uti en arrendators hand blifva mindre väl vårdade, och då de vid arrendeårens slut återlemnades, befinnas i ett väsendtligen försämradt skick.
Dessutom måste jag erinra derom, att, efter hvad jag tror mig veta, det icke finues något enda Europeiskt land der icke Slaten anser såsom sin ovilkorlig» pligt, att för egen räkning bedrifva gevärstiliverkning, åtminstone vid något enda faktori.
Lagerbjelke anmärkt om kanontillverkningen, kan icke tillämpas på gevärsfabrikation.
Alla kanongjuterier i Sverige tillhöra för det närvar, enskildta personer, och Staten kan genom kontrakter med deras ägare, förskaffa sig sitt behof af kanoner.
Om Slaten ägde ett dylikt gjuteri skulle jag för min del afstyrka allt utarrenderande deraf åt enskilte.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att i fråga om Husqvarna, som förut varit en Statens tillhörighet, men i sednare tider blifvit åt enskilte personer upplåtet, har Staten numera kommit på den punkt, att den icke kan något så när bestämma priserna på de derstädes för dess räkning tillverkade gevär, i thy alt priserna ständigt stigit, så att de enligt sista kontraktet uppgått ända till 21 ndr 45 sk., då deremot för den tid som sista revisionen omfattar, priset icke var högre än 20 r:dr 24 sk.
Så - 122 Den 24 Maj. ledes om Staten äfven icke kan vid sitt eget faktori täfla med enskilte faktoriägare i afseende på tillverkningspriset, kan Staten dock genom att äga ett sådant faktori vara i tillfälle att, vid kontrakts uppgörande med enskilta, mera sjelfständigt bestämma de priser som böra ligga till grund derföre, hvarförutan, på sätt redan anmärkt är, tillfälle är alt vid ett sådant faktori få nödige förbättringar verkställda.
Dessutom bör raan ej förbise att utom den egentliga gevärstillverkningen, förfärdigas vid faktoriet åtskilliga mindre delar af geväret, såsom t. ex. läsdelar till slagkrutsanländning nöt-, ut och intryckare m. m., hvarmed enskilde faktoriägare icke gerna befatta sig.
Den tid, som sista revisionen omfattar, en tid hvarunder resultaterne af gevärstillverkning vid Carl Gustafs stads faktori visat sig särdeles ofördelaktiga, har lemnat ram för en annan tid, som, efter hvad jag hoppas, skall kunna förete ett lyckligare förhållande.
StatsUtsk:s förevar, betänk, visar att gevärstillverkningen gått, om ej betydligt, dock något framåt, derigenom ati allmänna inseendet öfver merberörde faktori blifvit frän krigs-colhm öfverlemnad lill en enda person, general-fälttygmästaren, hvarigenom styrelsen fått den enhet och den kraft, som för ett allmänt verk är lika nödvändigt, som för ett enskildt.
Dessutom har verket hell nyligen till föreståndare fått en person, allmänt känd för en utmärkt skicklighet och duglighet, och af hvars verksamhet man väntar sig de bästa resultater.
Lika med Hr von Hartmansdorff måste jag säga, att jag anser det Utsk:s premisser stå i fullkomlig strid mot de slutsatser, hvartill Utsk. kommit.
Ehuru jag, lika med andra talare anser en und. skrifvelse böra i detta ämne af R.
St. aflåtas, i anseende till den allmännare uppmärksamhet som faktoriets förra olyckliga förvaltning ådragit sig, tror jag dock att densamma bör vara uppställd i de ordalag.
Hr von Hartmansdorff uppgifvit, och förenar mig således uti hans begäran om Hr Gr. o. Landtm:s propos. på det af honom här framställda förslag.
Den siste värde talaren har vid min jemförelse emellan kanongjuterier och gevärsfaktorier anmärkt, att Staten besitter ett gevärsfaktori, men att deremot alla styckebruken i riket ägas af enskildte.
Men då det säges vara nödigt, att Staten sjelf ägde ett styckebruk, så borde den väl också af samma skäl förskaffa sig ett sådant.
Detta har dock aldrig kommit i fråga, af det enkla skälet att kanonlillverkningen på enskildes verkstäder gått så förträffligt, att man icke kunnat önska sig detsamma bättre.
Samme talare har omnämnt, att Husqvarna gevärsfaktori, som förut tillhört Staten, numera är öfverlemnadt till enskilte, och han syues befara att förluster deraf kan uppkomma för Staten i fråga om priserna på de gevär, som derifrån måste anskaffas.
För min del kan jag icke dela den värde talarens farhåga i detta afseende, och det så mycket mindre, som ett motsatt förhållande hittills ägt rum.
Efter de officiella uppgifter, som revisorerne haft att tillgå och som i deras berättelser finnas anförde, har gevärstillverkningen vid Husqvarna gått mycket väl och Den 24 Maj. 123 livad priserna beträffar, så är det faktiskt att kostnaden för ett gevärs tillverkande vid Carl Gustafs stads faktori uppgår till mer än dubbelt så mycket som vid Husqvarna.
Jag tror icke att man behöfver sörja öfver att
Slaten undgått att göra en sådan förlust på Husqvarna, en förlust som den ovilkorligen fått vidkännas, om vid sistnämnde faktori gevärstillverkningen för Statens räkning bedrifvits på samma sätt som vid Carl Gustafs stad.
Man har bär mycket talat om den reorganisation af förvaltningen vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori, som helt nyligen lärer vara vidtagen ; men om denna verkligen medförer den åsyftade förbättringen, så förfaller ju all fråga om utarrendering.
Någonting annat har Utsk. också icke föreslagit, då det säger att faktoriet må t. v. på försök få fortfara och att det endast är för den händelse att någon väsentlig förbättring med gevärstillverknings bedrifvande för Statens räkning icke kan åstadkommas, som R.
St. böra föreslå faktoriets utarrendering.
Detta innefattar väl icke något sä farligt eller oklokt.
Jag anser det då vara mycket olämpligare att bibehålla en misslyckad och kostsam förvaltning.
Jag fortfar alt önska bifall till betänk.
Om jag ej alltförmycket misstagit mig, inskränkte sig icke andamålet med anläggande af gevärsfaktori vid Carl Gustafs stad blott till förfärdigande af gevär och pistoler, utan omfattade äfven fabrikationen af andra för arméen högst vigtiga vapen såsom t. ex. sabel- och värjklingor.
De fleste af detta Stånd torde hafva sig bekant, att förfärdigandet af sådana klingor är förenadt med mycken svårighet och att, om de skola blifva af god beskaffenhet, dertill fordras utmärkt skickliga och arbetsvana personer.
Om man nu, på sätt Utsk. föreslagit, afhänder Slaten ifrågavar. faktori, så skulle man derigenom tillintetgöra det nära nog vigtigaste ändamålet med faktoriets anläggande, eller att få dylika vapen förfärdigade för arméens behof.
Så vidt jag känner, finnes icke inom Sverige något enda enskildt faktori, knappast någon enda verkstad, der en god sabel- eller vätjklinga kan erhållas.
Denna omständighet utgör enligt min tanka ensam för sig ett tillräckligt skäl att tillstyrka en sådan und. skrifvelse, som den Hr von Hartmansdorff föreslagit, om nemi., på sätt han jemväl anmärkt, man nödvändigt vill hafva en skrifvelse i detta ämne.
För min del inser jag icke behofvet deraf, så mycket mindre som en dylik åtgärd, äfven med uteslutan- j de af all fråga om utarrendering, nära nog står i strid med hvad Utsk. i dess premisser anfört emot det af sista statsrevisionen gjorda förslag.
Hr von Hartmansdorff framställt, synes mig innefatta nära nog detsamma som Utsk. i sitt förslag hemställt, ty fastän i förra förslaget ej talas om utarrendering, kan detta dock innefattas i de deri förekommande ordalag.
Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag det bästa vara, alt låta Kronan behålla sitt gevärsfaktori.
Men om detta faktori icke kan bedrifvas utan alltför stor förlust, så torde . 124 Den 24
Maj. väl någon annan åtgärd böra dermed vidtagas.
Af denna orsak anser jag det vara indifferent, om Ulsk:s förslag, eller det af Hr von Hartmansdorff uppgjorda, blifver gällande.
Jag anhåller dock att i afseende på den giorda jemförelsen emellan kanongjuteri och gevärsfaktorier få anmärka, alt kanongjuterierna icke kunna betraktas som fortfarande verkstäder liksom gevärsfaktorierna.
Jag medger gerna att kostnaderna vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori för det närvar, äro vida större än vid Husqvarna.
Men jag har mig särskildt bekant, alt ägaren af det sednare faktoriet ingått till krigs-colkm med begäran om förhöjning i det öfverenskomna priset.
Kontraktet räcker likväl ännu för flera är, men vi veta icke om ej priserna för framtiden blifva högre.
Dessutom om
Staten gör sig af med sitt gevärsfaktori, så hade vi endast 2:ne sådana i riket som täffade med hvarandra om tillverkning för Kronans räkning.
Om då det ena deraf spelar bankrutt, så är Kronan för sitt behof af gevär i beroende af det återstående.
Dock som förhållandet hittills vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori varit sådant, att Staten ä gevärstillverkning gjort stor förlust, kan det icke skada alt genom en tind. skrifvelse fästa K.
M:s nåd. uppmärksamhet derpå.
Jag tillstyrker derför bifall till hvad Utsk. föreslagit.
Om gevärsfabrikationen i vårt land i allmänhet vore i den ställning som kanontillverkningen redan i en längre följd af år varit, så skulle jag för min del instämma uti den af Gr.
Lagerbjelke här uttryckta åsigt.
Kanonfabrikationen har under en längre följd af år hvilat på vissa antagna grunder, dem man ansett vara de riktigaste och hvilka endast i några mindre obetydliga detaljer undergått någon förändring; hvaremot gevärsfabrikationen under de sednaste åren undergått fyrfaldiga förändringar och ännu är underkastad dylika.
Sedan sista kriget har raan varit sysselsatt med att förbättra de dåvar. gevärens konstruktion och de uppfinningar, som i följd deraf uppstått, äro af mångfaldigt olika slag.
Dessa äro emellertid af den beskaffenhet, att raan ännu icke anser sig hafva påträffat de bästa som uppfinningsförmågan i den vägen kari utfinna.
Vid sådant förhållande anser jag det vara oundgängligen nödvändigt för Kronan, att äga ett eget faktori, der försök i större skala med nya konstruktioner af gevär kunna ske utan den omgång, de kostnader och betydliga svårigheter, som vore förenade med dylika försöks anställande vid enskildes verk.
Dertill kommer, att det finnes en större mängd gevär, hvilka tillverkade efter en förut såsom god ansedd modell, numera anses böra, för att vara fullt lämpliga, förändras i enlighet med sednare förbättrade konstruktioner.
Sådana förändringar befarar jag icke skulle kunna på enskildta faktorier verkställas utan med vida större kostnader och tidsutdrägt, än hvad som erfordrades i fall de skedde vid en Kronans verkstad.
Kommer man en gång derhän, att gevärsfabrikationen hvilar på bestämda och fullkomnade grunder, samt icke är underkastad täta förbättringar, då först anser jag skäl va - Den 24 Maj.
I2ä ra alt säga, det bästa hushållningen vore alt öfverlåta gevärstillverkningen åt enskildes spekulationsanda.
Men under hvilka förhållanden som helst skulle jag aldrig tillstyrka att något Kronans gevärsfaktori utarrenderades åt enskild person; utan bättre vore då att pä vissa vilkor öfverlemna detsamma åt någon lämplig person, pä sätt man gjort med Husqvarna, hvilket förut var ett Kronans faktori.
Men å andra sidan har deremot gevärstlllverkningen vid Carl Gustafs stad lemnat så föga tillfredsställande resultater, att jag anser en af R.
St. deråt lemnad större uppmärksamhet just vara på sitt ställe, samt att denna statsmakt således hör i ämnet aflåta en tind. skrifvelse lill K. M.
Dervid anser jag det af Hr von Hartmansdorff väckta försiag, som endast i sä måtto afviker ifrån Utskrs, att uti hans förslag icke förekommer något yttrande om utarrendering, vara det lämpligaste, hvadan jag äfven för min del tillstyrker bifall dertill.
Vid behandlingen af delta ärende, ansåg den ald. af StatsUtsk., som dermed haft befattning, nödigt höra styresmannen för Carl Gustafs stads gevärsfaktori, Hr kapten Hafström.
Denne man lemnade benäget den upplysning, alt kraftiga åtgärder i sednare tider vidtagits för verkets bringande i ett ändamålsenligare skick, såsom att öfverinseende! deraf öfver fly ttats från K.
Krigscolhm till en enda person, general-fälttygmästaren, hvilken deråt lemnat oafbruten uppmärksamhet; och ett nytt besigtningsreglemente blifvit beslutadt, hvarigenom den strängare kassation af gevär, som hittills ägt rum vid nämnde faktori, jemförelsevis med hvad förhållandet varit vid Husqvarna, för framtiden kommer alt upphöra.
Dessutom ådagalade han att de af revisorerne uppgjorde kalkyler på kostnaderne för gevärstillverkningen vid ifrågavar. faktori vid närmare granskning icke hälla streck, emedan derunder inbegripits en mängd utgifter, som egentligen ej hört dit, och hvarigenom tillverkningskostnaden beräknats högre än som vederbordt.
Utarrendering af faktoriet ansåg han vara särdeles vådlig och olämplig, emedan derstädes linnas mycket dyrbara machinerier, hvadan han skulle nödgas affordra en blifvande arrendator en särdeles hög borgen, för alt bereda Staten garanti att dess machiner icke gå förlorade.
Derjemte tillkännagaf han, att han trodde, att i händelse arrendatorn komme på obestånd, eller omständigheterne skulle påfordra Statens återtagande af gevärstabrikationen, sådant icke med fördel läte sig göra.
Oaktadt dessa upplysningar beslöts dock i Utsk., att den här anmärkta mellanmeningen, rör:de utarrendering, skulle i den föreslagna tind. skrifvelsen inflyta, för att tillfredsställa de ledamöter, som ansågo det vara behöfligt.
För min del anser jag ett sådant bestämdt utpekande vara öfverflödigt, emedan det innefattas under de i sista meningen af tillstyrkandet förekommande uttrycket, att K.
M. med berörde faktori måtte vidtaga de åtgärder, som anses tjenlige; hvaraf följer, att om K.
M. linner en utarrendering lämplig, (hvilket jag betviflar), är K.
M. oförhindrad att en sådan åtgärd besluta.
Jag tror således att om 126 Den 24 Maj. den ifrågasatta tind. skrifvelsen är affattad i de ordalag, FIr von Hartmansdorff föreslagit, är detta allt hvad som erfordras i denna sak; och instämmer jag derföre uti åtskillige ledamöters begäran om propos. till bifall derå.
Såsom boende nära Husqvarna, bar jag haft tillfälle att om gevärsfabrikationen derstädes taga kännedom, och får jag derföre med afseende å eli här fäldt yttrande om den strängare besigtning, som skulle äga runi vid Carl Gustafs stad emot hvad som för Husqvarna vore föreskrifvet, äran upplysa, att, efter hvad jag kunnat inhemta, besigluingen vid det sednare stället i stränghet fullt ut kan jemföras med den som iakttages vid Kronans berörde faktori.
Denna stränghet lärer för några år sedan hafva gått så långt, att en gång 99 gevär af 100 blifvit kasserade; och strängare kan väl icke kassationen vid något faktori handhafvas.
Följden har emellertid blifvit en större noggrannhet å vederböra sida vid tillverkningen, hvarefter också kassationen blifvit mindre, ehuru ändock efter de underrättelser jag erhållit i medeltal hvart annat gevär blifvit kasseradt.