Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gyllenskjölds förslag till gemensam tanke gick derpå ut, att med bibe - hållande af Const.Utsk:s förslag i öfrigt R. o. Ad. skulle representeras enl.
Detta förslag tillförsäkrade icke R. o. Ad. sjelfskrifvenhet vid riksdagar, och Const.Utsk:s förslag, rör:de R. o. Adis representationsrätt, kunde således inrymmas i Hr Gyllenskjölds.
Slutligen har Gr.'
Björnstjerna önskat, alt R. o. Ad. per capita skulle deltaga i Ståndets öfverläggningar.
Härigenom tror jag mig hafva ådagalagt olikheten emellan alla dessa förslag.
Under diskussionen har man yttrat farhåga, att de män, hvilka deltaga i Riksnämndens förhandlingar skulle, med bibehållande af sjelfskrifveoheten, komma i strid med sitt eget Stånd.
Jag kan likväl icke förstå annat än att de män, R. o. Ad. utser till ledamöter i Riksnämnden skola vara ett uttryck af R. o. Adis tanke och jemväl i de mera vigtiga frågorna.
Desse Ståndets deputerade inom Riksnämnden komma i samma förhållande lili de öfrige ledamöterne af R. o. Ad., som Ståndets ledamöter inom Utskin under ntivaride förhållanden äro till Ståndet i sin helhet.
Skulle likväl inträffa, att uti någon af de mera vigtiga frågorna R. o. Adis ledamöter inom Riksnämnden icke förfarit enl. majoritetens inom Ståndet åsigter, i hvilket fall Hr Lefrén önskat, att desse ledamöter borde äga rätt, att afsåga sig R. o. Adis förtroende, så tror jag, alt R. o.
Ad. skulle blifva desse
Hrr ganska mycken tack skyldig, om de afträda, enär de i sådant fall icke kunna anses representera R. o. Adis tänkesätt.
Lagerbjelke har så väl motiverat fördelarne utaf bibehållandet af R. o. Adis sjelfskrifvenhet i de stora och vigtiga konstitutiva frågorna, att jag icke har något att dertill lägga, hvarföre jag i denna omständighet helt och hållet förenar mig med honom.
I de mindre vigtiga frågorna har Grin ansett sjelfskrifvenheten medföra olägenheter, men då dessa frågor afgöras hufvudsakligen af dem, som sitta i Riksnämnden, och erfarenheten visat, alt under riksdagarnes lopp R. o. Ad. sällan utgör mera än 100 på detta rum, blir de facto de af II. o. Ad. valde 60 ledamöter jemte de på R. o. Ad. inympade 15 nya ledamöterne dem, hvilka besluta i dessa frågor, hvarföre jag anser Grins farhågor i detta hänseende häfde.
Slutligen får jag förklara, att jag till alla delar gillar Const.Utskis förslag, sådant det nu är, ehuru jag visserligen hade önskat, att sjelfskrifvenheten bibehållits för R. o.
Ad., men jag kommer likväl aldrig alt vid nästa riksdag, i händelse förslaget dertill kan göras hvilande, tveka, att med min röst understödja detsamma.
Jag befarar, alt, då R. o. Ad. vid nästa riksdag mangrannt upkommer, förslaget förkastas just derföre, att sjelfskrifvenheten icke blifvit bibehållen.
Björnstjernai Jag är förekommen af de 2 sisla lalarne.
Hr Brakel har visat skilnaden emellan milt förslag lill gemensam tanke och de 2ine redan förut afslagna.
Jag vågar påminna det Högt.
Ståndet att Hr Lefrén redan i förrgår gjorde det vigtiga och som det nu vill synas nödvändiga förbehållet att R. o. Ad. vid hvarje särskilt förslag till gemensam tanke endast yttrade sig om ordalagen, icke om sjelfva saken.
Hr Cederschiöld har visser - ligen nu uprepat livad han anfört emot Hr Gyllenskjölds förslag, men Ståndet fästade då icke något afseende derå, jag förmodar, att den värde talarens sednare yttrande kommer alt röna samma öde.
Lagerbjelkes anförande, får jag erinra, alt sådana frågor finnas, hvilka ehuru icke af politisk natur dock äro så ingripande alt jag tror, det R. o.
Ad. i och för öfverläggningarne derom mangrannt nog skall infinna sig.
Jag behöfver endast nämna arfsfrågan.
De skål, som här blifvit anförda till ådagaläggande deraf, att R. o. Ad:ns bibehållande såsom sjelfskrifvet
Stånd inom representationen, icke kunde stå tillsammans med Riksnämndens inrättande, hvarom Const.Ulsbs förslag närmare förmäler, äro af beskaffenhet, alt jag icke kan begripa desamma.
Man säger, att R. o. Ad:s delegerade inom Riksnämnden skulle, derigenom att Ståndet är talrikare vid sina öfverläggningar om de ärenden, hvilka förut varit föremål för behandling inom Riksnämnden, blifva till sitt anseende nedsatte, ja lill och med ett åtlöje inom de öfriga Stånden, emedan det stora antalet ledamöter inom Ståndet möjligen skulle omintetgöra, hvad de delegerade inom Riksnämnden yttrat och heslutat.
Jag kan icke inse, att dessa delegerades anseende skall i ringaste måtto förnärmas.
Jag önskar icke tro, det Const.Utsk. velat inrätta ett enkammarcsystem, hvilket man likväl har all anledn. alt förmoda, enär samma ledamöter, hvilka fungera i Riksnämnden, jemväl skola fungera i RiksStånden.
Detta förhållande liknar ett spegelfäkteri och gränsar nära nog till det löjliga.
Pröfningen utaf hvarje förhållande, vare sig i rättegångs- eller riksdagsangelägenheter, förutsätter såsom eli oeftergiflig! vilkor, att den sker af olika personer på olika rum.
Nu vill man likväl, att samma personal, hvilken deltager i Riksnämndens förhandlingar, skall inom RiksSt:n öfverlägga och besluta öfver hvad, som i Riksnämnden förevarit.
Detta är detsamma, som att först nedflytta en Hofrätt till en Häradsrätt och sedermera gifva honom rang, heder och värdighet af Hofrätt, för alt pröfva precist detsamma han i egenskap af Häradsrätt beslutat.
Jag kan icke föreställa mig, att några underdomstolsledamöter blifvit beröfvade något af deras anseende, derigenom att en öfverdomstol uphäft deras beslut.
Lika litet föreställer jag mig, att Riksnämndens anseende förnärmas derigenom, alt ett större antal ledamöter af R. o. Ad. fattar ett beslut, som är stridande mot det, hvari ledamötnrne inom Riksnämnden stannat.
Under uuvande förhållanden skulle ledamöter af Utsk, följaktligen finna sig förnärmade deraf, att majoriteten inom Ståndet icke instämmer i Ulsk:s yttrade åsigter.
Jag har emellertid icke kunnat erfara, att desse
Hrr häraf funnit sig i någon mån stötte, ännu mindre förnärmade.
Enl. min åsigt är det nödvändigt, att bibehålla R. o. Ad. såsom Stånd i det skick, hvari den nu belinnes.
Jag betraktar
Riksnämnden icke annorlunda än såsom ett förstärkt StalsUtsk. under nuvar:de Statsskick, endast med den skilnad, att förstärkt SlatsUtsk. beslutar, utan att diskutera ärendena, onder det att Riksnämnden kan på samma gång både diskutera och besluta.
I följd häraf, och då Gr.
Björnstjernas förslag, långt ifrån att på något sätt förnärma R. o. Ad:s delegerade i Riksnämnden, i stället innefattar en stor garanti derför, att ärendena, när de komma lill delta Stånd, såväl hädanefter som hittills blifva med sakkännedom och grundlighet af våra många ledamöter behandlade; tillstyrker jag vördsamt antagandet af Gr.
Bjöbnstjernas förslag.
Förevar:de ämne är likartad! med det vi redan 2me gånger afgjort., och jag måste på det högsta beklaga, att en fråga kan ånyo lefva upp och föranleda en diskussion, den der sannolikt kommer att uptaga återstående delen af f. m.
Onekligen är Gr.
Björnstjernas förslag till syfte och innehåll lika med Hrr Printzenskölds och Gyllenskjölds.
Skillnaden består blott i ordalagen, men icke deslomindre måste vi om detsamma öfverlägga.
Delta förslag kan jag på intet säll understödja, utan förenar mig med Hrr Lefrén, Cederschiöld och Gr*.
Lagerbjelke m. fl.; ty enl. min åsigt uphäfver Gr.
Björnstjernas förslag all verkan af Const.Utsk:s förslag lill förändring i Riksd.- Ordn.
Lika gerna kunde man då förkasta det, som alt på detta sätt eludera och tillintetgöra dess verkan.
Björnstjernas förslag finnér jag icke något annat skäl, än att Ståndet antingen skulle hysa misstroende lill de tiO ledamöter, hvilka skola väljas, för att i Riksförsamlingen representera R. o. Ad. eller också skulle hafva en slags tillfredsställelse deraf, att dess ledamöter när de så för godt finna, kunna inställa sig i Ståndet och i dess öfverläggningar deltaga.
Hvad denna personliga lillfredsställese angår, så lemnar jag den helt och hållet å sido och anser den icke ens värd ett ord, då fråga är om fäderneslandets stora intressen.
Beträffande åter misstroendet emot de 60 ledamöterna, torde R. o. Ad. ihogkomma, att det i Gr.
Björnstjernas förslag är bestämdt uttryckt, att, i händelse R. o. Ad. så finner nödigt, R. o. Ad. är berättigad alt allmänt samlas, då öfverläggningar inom Ståndet skola ega rum.
Men anser man, alt dessa 60 valde ledamöter icke kunna ega samma öfvertygelse som majoriteten af R. o.
Ad. om dess och fäderneslandets bästa, eller att de icke ega den fasthet, att de på sitt afskiljda rum kunna emotstå sådana Riksförsamlingens beslut, hvarigenom fäderneslandets väl kan äfventyras, måste ju delta misstroende helt och hållet förringa desse 60 deputerades inflytande i Riksförsamlingen.
Desse voro då i Riksförsamlingen de ende, hvilka man underkastat ett sådant förmynderskap och förmyndarne utgjordes af det Stånd, af hvilket de voro valde.
Öfrige ledamöter i Riksförsamlingen skulle vara sjelfständige i sina beslut, såväl på det ena sorn andra rummet och icke underkastade någon revision.
Skulle R. o. Ad. fatta ett sådant beslut, att R. o. Ad. skulle anses berättigad att inom Ståndet per capita deltaga i öfverläggningar och beslut, så borde väl de öfriga Stånden på samma sätt och med samma skäl jemväl hafva sitt större antal ledamöter, för att uti öfverläggningarne och be - Den 31 Maj f. m. 377 sluten inora hvartdera Stånden deltaga.
Björnstjernas förslag leder således i konserjvenserne till orimligheler, och jag kan icke inse, huru detsamma annorledes skall kunna verkställas, än alt man ensamt uteslutande tillerkände R. o. Ad. denna rättighet och i och med detsamma nedsätter man de delegerades inflytande i Riksförsamlingen.
Skulle likväl sådant kunna verkställas, hvad blefve väl följden?
Jo den, att när Ståndsöfverläggningarne skulle försiggå, komme endast de i hufvudsladen eller trakten deromkring bosatte ledamöter af R. o. Ad. att, jemte de 60, deltaga i dessa öfverläggningar och desse 60 blefve då öfverröstade.
Jag hemställer, huruvida nämnde 60 ledamöter skulle finna sin belägenhet särdeles angenäm, om det berodde på Stockholms Adel att tillintetgöra deras beslut.
Det vore en åtgärd, hvilken i grund skulle tillintetgöra de delegerades anseende och inflytande, hvarföre, om R. o. Ad. skulle vara sinnad antaga Gr.
Björnstjernas förslag, jag heldre önskar, att R. o. Ad. måtte helt och hållet förkasta det af Const.Utsk. framlagda.
På grund af dessa skäl, och då Gr.
Björnstjernas förslag ovilkorligen förstör al! verkan af Const.Ulsk:s förslag, anhåller jag, att R. o. Ad. ville afstå den af Gr:n föreslagna gemensamma tanken.
Mörner, Carl Göran Detlof: Gr.
Björnstjernas förslag öfverensslämmer i vissa delar med det förslag, jag tagit mig friheten att för det Högh Ståndet framställa.
Såsom bekant är går det derpå ut; att förbehålla R. o. Ad. rättighet, att i de större konstitutiva frågorna och dem, som röra Ståndets privilegier och ändringar i Riddarh.Ordu., utöfva beslutande rätten inom Ståndet.
Jag motiverade denna framställning på min osäkerhet om Ståndets benägenhet, att helt och hållet afsäga sig utöfningen af sin närvande representationsrätt och tillegna sig den af Const.Utsk. förreslagna.
Har jag härutinnan misstagit mig, har Ståndet för det upgjorda förslaget redan fattat ett sådant förtroende, alt Ståndet, utan att vilja se verkuingarne af förslaget, och i följd deraf sjelf medverka till nödige förändringar eller förbättringar och vill på en gång afsäga sig allt deltagande deruti samt öfverlemna detta bestyr åt de valde ombuden, så kommer jag visserligen icke att motsätta mig ett sådant Ståndets åtgörande, men jag anser för en pligt, att i hvad på mig kan ankomma, söka fästa upmärksamheten på följderna af förslaget.
Det är svårt att bekämpa motståndare, hvilka utgå från den grundsats, eller antaga såsom ett axiom, alt det är omöjligt att åstadkomma någon förmedling i det upgjorda förslaget.
Vederläggningen af sådana skäl måste blifva svår.
Jag skall likväl gå en annan väg och taga i betraktande, de argumenter, några talare här framställt.
En talare har yttrat att bibehållandet af R. o. Ad. af rättigheten att votera inom Ståndet per capita skulle, såsom han uttryckte sig, förvandla Ståndets ledamöter till voleringsmasehiner, hvarföre denne talare afstyrkt antagandet af Gr.
En annan talare har ansett, att R. o. Ad:s delegerade skulle inom den öfriga representationen förlora i anseende, derest deras i Riksnämnden yttrade åsigler ogillades inom Ståndet, hvilket åter skulle, såsom han utlät sig, föran - leda till deras utskrattande, och alt, vid sådant förhållande, det vöre skäl, att afsäga sig della förtroende.
Jag får härvid anmärka, att om ett sådant ogillande inom Ståndet skulle medföra den effekt, som den värde talaren förmodat, föreställer jag mig, att alla ledamöterna i Riksnämnden skulle vara voteringsmaschiner.
Såväl hädanefter som hittills upstå sannolikt olika tankar inom Iliksnämnden och Stånden och om sådane förefinnas, kan jag likväl icke inse, att den effekt skall upkomma, som denne talare anlydt.
Hvad åter angår yttrandet, att Ståndets ledamöter skulle blifva voteringsmaschiner, så tror jag, att den talare, som begagnat detta uttryck, icke har läst eller fästat upmärksamhet vid 43 § i Const.Utskis förslag, enl. hvilken hvarje Stånds eller Riksnämnds ledamot eger rätt att i plenum stående och från sin plats till prot. tala och fritt utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma och 0111 lagligheten af allt, som inom Slåndet eller Nämnden sig tilldrager.
Ilan har således frihet, att söka göra sina åsigter gällande, och om han inskränker sig lill den passiva röle denne talare omnämnt, tror jag, att det blir åtminstone icke den talaren, som då kommer att infinna sig.
Han gifvet- säkerligen skäl för de åsigter han framställer.
Vidare har man sagt, att Gr.
Björnstjernas förslag skulle innefatta antingen ett misstroende till R. 0.
Adis representanter eller begäret att erhålla en personlig tillfredsställelse för R. 0.
Ad. att kunna uti Ståndets öfverläggningar deltaga.
Jag föreställer mig likväl, att Gr.
Björnstjerna utgått från en vida högre, en vida ädlare åsigt, nemi. den, att vi med kännedom om den förflutna tidens lärdom, icke böra opröfvadt bortbyta en rättighet mot osäkerheten, huru det i framtiden kommer att gestalta sig.
Denna grund tror jag är den enda och hvilken enl. min åsigt icke kan uphäfvas på sätt här är i fråga.
Möjligen kan förslaget innebära något misstroende, men icke till representanterne, utan lill sjelfva institutionen.
Måhända kan man icke ulan all anledning hysa tvifvelsmål derom, huruvida i frågor, i hvilka Riksnämnden uttalar sin åsigt, de valde ledamöterne, sedan frågorna inkommit lill de särskildta Ståndens afgörande, icke komma att erfara inflytandet af den opinion, som Tidningspressen i dessa ämnen uttalar, och huruvida de ega nog kraft att icke endast vidhålla deras inom Riksnämnden yttrade åsigter och göra deni inom Ståndet gällande.
Jag skulle likväl tro, att dessa ledamöter, långt ifrån att till deras kraft och inflytande försvagas, snarare skola vinna i styrka, om de inom Ståndet understödjas af en aktningsbjudande majoritet.
Förslaget hvilar således icke på misstroende till de valde ledamöterne, utan emot institutionens ännu opröfvade krafter.
Skulle erfarenheten vitsorda, att denna farhåga är ogrundad, så ådagalägger Svenska folkets historia, att R. 0.
Ad. icke varit sen att göra eftergifter.
Den gör det då med lugn och afträder från skådeplatsen, öfvertygad derom, att dess ställe kommer alt värdigt upfyllas.
Björnstjernas förslag hufvudsakligen öfverensstämmer med det jag afgifvit, anser jag mig böra understödja detsamma och anhåller om bifall dertill.
Den 31 Maj f. m. 37? 11 r von K ra: mer, Anders Rob.:
Den koria lid mig är förunnad alt nu pä delta rum qvarstadna, tvingar mig atl vara kori, så kort att jag fruktar att blifva otydlig, men jag har emellerlid ansett mig böra uttrycka min mening i denna fråga.
Jag får då säga, alt mitt votum bestämmes af den omständigheten att någon vallag för R. o. Ad. icke blifvit bifogad Const.Utsk:s förslag.
Hade en sådan samtidigt till RiksSt:n inkommit, och den innehållit stadgandet, att R. o. Ad:s ledamöter skulle väljas distriktvis och efter liberala grunder, d. v. s. att vid valen alla Adelsmän capita och icke capita skulle äga afgifva lika röst, så skulle jag icke tvekat, att afsäga mig sjelfskrifvenhelen.
Då likväl ett sådant förslag till vallag saknas, och, såvidt jag af antydningar under denne dagens och föreg:de dagars diskussion kunnat inhämta, meningen tverloin lärer vara, att de ledamöter, hvilka skola representera R. o.
Ad., skola komma alt väljas af dem, hvilka vid riksdagens början upkomma och uttaga poletter, kan jag icke afsäga mig sjelfskrifvenheten.
Kan man väl föreställa sig, att många skola göra sig kostnaden och besväret att upresa till Slockholm ifrån
Skåne och andra aflägsna provinser blott för att utse desse 60 ledamöter, som skola representera R. o. Ad. tilt hvilken enda valakt den illusoriska sjelfskrifvenhet, som man afsell att bibehålla blefve inskränkt.
Jag åtminstone tror icke alt mänga skulle göra sig detta besvär utan är tvertom öfvertygad, alt Stockholms Adel och Adelsmän från närmaste orterne intill hufvudstaden skulle komma att utgöra de väljande, hvars antal sålunda komme att upgå måhända till 200 eller något sådant.
Till de sålunda valde ledamöterne skulle den frågan kunna framställas representeren J? och hvad håfven J alt Stödja Eder på?
Representeren J hela Sveriges R. o. Adel ?
Alldeles icke!
J representeren blott Stockholms-Adeln och håfven ingen icke ens billighetsgrund för att fortfarande få utgöra jjdelen af Sveriges representation!
Det är lätt att föreställa sig huru dessa 60 ledamöter skulle komma att utses nemi. ungefär på samma sätt som Elektorerne under nuvarande förhållanden, och man känner alltförväl huru det tillgår vid dessa val.
2:oe eller 3:ue in fly (elserika personer upgöra nemi. hvar sin lista på de af R. o.
Ad:s närvarande ledamöter, hvilka skola väljas till Bänkman och Elektorer, och hvar och en som vill i valet deltaga, måste begagna en af dessa listor, såvida han icke vill ändamålslöst bortkasta sin röst.
Af dessa listor tillhör den ena det moderat liberala och den andra det ultra konservativa partiet, och erfarenheten vid denna riksdag, bland andra, har tillräckligt genom sina valförrättningars konstanta utgång visat hvilkendera af dessa listor som ständigt skulle blifva den segrande.
Dessa 60 ledamöter, som skola representera R. o. Ad. skulle icke blifva annat än ultra konservatismens aldra tjockaste grädda.
I min tanke skulle det således vara en ganska helsosam kontroll, om desse 60 ledamöter hade hela Ståndet eller de sjelfskrifne ledamöterne bredvid sig.
Med sjelfskrifne menar jag naturligtvis dem, hvilka äga deltaga i riksdagsärendenas behandling, och icke blott dem, hvilka endast få deltaga i de första valen.
Man har 380 Den 31 Maj f. m. här visserligen sagt, att afsägelsen af sjelfskrifvenheten vore ett långt uttaget steg och alt raan derföre borde bifalla förslaget.
Det är visserligen möjligt, att så är, men om Borgare och BondeSt:n helst önska ett Riddarhus så sammansatt som jag redan nämnt, tror jag likväl att denna deras opinion hvilar på ett misstag, och är öfverlygad, att, i händelse de blifva uplyste derom, att det valda, af de GO ledamöterne bestående, Riddarhuset komme att blifva långt mindre liberalt än det nuvarande sjelfskrifna, är jag förvissad, att nämnde Stånd om de uplystes om verkliga förhållandet skulle långt mindre slöta sig på sjelfskrifvenhetens bibehållande jemte valen än mången tror.
Under sådane förhållanden och då ingen garanti finnes att valen komma ali ske distriktvis, kan jag icke med min röst biträda Ulsk:s förslag, ulan förenar mig med Gr.
Björnsljernas förslag till gemensam tanke.
Björnstjerna kan vara förvissad derom, att R. o. Ad. skall ogilla min åsigt, att R. o. Ad. redan afgjort den fråga, som nu är under diskussion.
Del är mig likväl en tillfredsställelse, alt flere af husets utmärktaste ledamöter delat de tankar, jag tagit mig friheten framställa.
Björnstjerna har såsom stöd för det af Hr Gyllenskjöld framställda förslag sagt, att vi öfverlagt eller voterat blott om ordalagen.
Skulle än så vara, lärer väl deraf följa, alt de af Gr:n begagnade ordalag eller det af Gr:n framlagda förslag lill gemensam tanke, innan ännu diskussionen börjats om de olika förslagen, måste blifva oförändradi, ty om det tillåtes hvar och en att förändra de förslag, han afgifvit, ser jag sannerligen icke, huru och när vi skola komma till något slut.
Jag måste således af Gr:ns egna ord, att vi endast voterat om ordalagen, påyrka» att Grins förslag förblifver sådant, det först afgafs och innan vi öfvergingo till diskussionen om de serskilda förslagen till gemensamma tankar.
Här Ilar af en talare såsom stöd för Gr:ns förslag blifvit yltradl, att R. o. Adis ledamöter, derföre alt deras inom Utsk. framställda åsigter, sedermera blifvit i Ståndet ogillade, häraf icke funnit sig förnärmade.
Detta är ganska sant, men man må noga gifva akt på den skilnad, som härvid förefinnes, ty under nuvaride förhållanden utgöras
Utskis ledadamöter af ett lika antal från hvarje Stånd, hvaremot enl.
Björnstjernas förslag R. o. Adis delegerade skulle underkastas ett slags förmynderskap, under det alt de öfrige Ståndens vore derifrån befriade.
Endast de af R, o. Ad. valde 60 ledamöter försättas således i den ställning, alt de kunna kalfatras af deras eget Stånd på sätt här anmärkt blifvit.
Jag vet visserligen att, på sätt Gr.
Mörner erinrat, det är hvarje ledamot obetaget alt deltaga i öfverläggningarne inom Riksnämnden, men man bör äfven här ihogkomma skillnaden emellan R. o. Ad. och de öfrige Stånden, nemi. att de sednare utgöras af de valde 60 ledamöterne och hvilka afhört diskussionen inom Riksnämnden, hvaremot endast R. o.
Adis delegerade vid desse öfverläggningar närvarit, och Ståndets öfrige ledamöter komma således
Den 31 Maj f. m. 381 att, såsom jag redan yttrat agera som voteringsmaschiner.
Hr Gyllenskjöld har hållit ett långt loftal öfver R. o. Ad:s förfäder, hvilket synes mig alldeles opåkalladt enär vi alla känna dem, och jag tror dessutom, alt del icke är på detta rum de böra framhållas.
Den värde lalaren har derjemte visat, hurusom, när man går för långt i artighet, man inkommer på det motsatta området.
Han har nemi. omtalat, hurusom den store Napoleon uttryckt sin förundran deröfver, att Adelselemenlet kunde uprällhålla samhällen, och att dun store mannen yttrat, att delta icke kunde annorledes förklaras än, på sätt Hr.
Gyllenskjöld sagt, att äfven nollorna bidraga till kontinuitet.
Jag vågar påstå, alt den värde talaren helt och hållet missförstått Napoleons yttrande, ty så oartig kunde han väl icke vara, att han liknat Adelns ledamöter vid nollor, och hade han äfven så gjort, skulle åtminstone jag icke begagnat detta såsom skäl för mina åsigter, ulan tvertom anse ett sådant yttrande såsom en orättvis beskyllning emot Adeln.
Hr Brakel har öppet och klart uttryckt sitt hjertås mening i anleda. af Hr Lefre'ns yttrande, att de af R. o. Ad. valde 60 ledamölerne skulle försättas i cn högst obehaglig ställning, derest de kunde inom Ståndet ötverröstas af öfrige ledamöter, hvilka icke deltaga i Riksnämnden, hvarföre Hr Lefrén ansåg dem böra äga rätt alt afsäga sig förtroendet.
Härtill har Hr Brakel genmält, att. han skulle tacka de 60 ledamöterne, om de afträdde; då de icke bättre representerade R. 0. Ad:s interesse.
Jag får i anledn. häraf erinra den värde talaren, att här icke är fråga om förändring af 1 § Riksd.Ordn. hvilken lyder sålunda: ”R.
St. äro Svenska folkets representanter oell kunna i utöfningen af deras riksdagsman nabefattning icke bindas af andra föreskrifter än rikets grundlagar”.
Jag hvarken vill eller kan föreställa mig, att någon af R. o. Ad:s medlemmar vill antaga ett sådant förslag, hvarigenom man rubbar R. o. Ad:s rättigheter, i så måtto som man vill ställa R. o. Ad:s delegerade under förmyndaruinseende af en tillfällig majoritet inom Ståndet.
Då vi genom det sätt som för föredragningen blifvit bestämd, beklagligen äro försatte i nödvändighet, alt diskutera ett förslag, som tili sitt syfte är likartadt med dero, som under föreg:de dagar blifvit afgjorde, anhåller jag att få uprepa hvad jag i sista plenum yttrat nemi. att jag kommer alt motsätta mig hvarje beslut, som i mera eller mindre mån åsyftar uphäfvande af det beslut, R. o. Ad. vid 1840 års riksdag fattade om sjelfskrifvenhetens uphörande.