Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke allenast i anseende till principen, utan äfven såsom en moralisk pligt, åligger det måhända nu Ri*. kets Ständer, att förbättra ett förhållande, som, med begrepp om rätt, ingen kan finna riktigt, då det visar det bedröfliga resultatet, att för närvarande 3:dje BataljonsBefälet inom nästan hvarje Regemente aflönas på det öfriga Befälets bekostnad.
Lägger man härtill den mindre lyckliga ställning erfarenheten framvisar uti hela militära området, och att det verkliga hehofvet påkallar en löneförbättring, så hör det ej förefalla underligt, att då Staten redan i många andra grenar af administrationen Den ai Maji f. m. i3g afhjelpt bristerne, vi inom Militären tycka oss hafva skäl hoppas, det man icke allenast skall låta oss vederfaras en lika rättvisa med de Civila Embetsmännen, utan äfven att man må taga Militärens billiga pretentioner i öfvervägande; åtminstone de af dess fordringar, som en juridisk rättskänsla ej kan Vägra sitt bifall.
Utgående från rättsprincip, skulle man måhända icke obilligt kunna framställa Armeens lönereglering utur denna synpunkt: 1:0
Att då Rikets Ständer beslutit och, i förening med den andra Statsmagten, beviljat anslag till Beväringens omkostnader, så väl till underhåll som beklädnad, tillhör det äfven dem, att gifva anslag åt det dertill hörande Befäl. 2:0 Hela Europas Arme'er hafva Generaler.
Under Konung Carl XI:s tid funnos ett lika antal å Stat uppförde, som nu äro upptagne af StatsUtskoltet.
Armeen är ökad med Beväringen.
Generalerne lära således ej kunna uteslutas.
Denna rättvisa torde ej kunna vägras de krigare, hvilka äfven dela de öfrige bördor som tillhöra Landet, och på hvilkas Stat man redan förut af Indelningsverket indragit ett ganska betydande belopp, uppgående, enligt StatsUtskottets Tabeller, till no,5gp R:dr B:co årligen; men hvilken summa dock, i anseende till närvarande låga markegång, ej torde Den ?.i Maji f. m. liera beräknas till mer än 80 å go.ooo R:dr.
Uti denna summa äro ej Häst-Vacancemedlen inberäknade, äfvensom flera andra artiklar, hvilka härtill höra.
Antager man åter billigheten till grundval, skulle såsom följd deraf uppstå, att allt vid Armeen befintligt Befäl, som är mindre aflönt, än hvad Kongl.
Majrts Nådiga Proposition föreslår, borde aflönas efter densamma, så snart Riksdags-beslutet derom hunnit utfärdas.
Vid den första af dessa principers antagande åtföljer den olägenheten, att några af Regementerne blifva bättre aflönade än andra; alt Befälet vid gamla stammens 2.’ne Bataljoner af hvarje Regemente blifver det mest vanlottade o. s. v. Till rättelse häri kan jag för tillfället ej inse andra medel, än att antaga en Minimi tabell, och att hela anslaget ställes under Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, som provisionelt till nästa Riksdag förordnade om medlens fördelning.
Skulle åter billighets-principen följas, får den emot sig, att en alltför stor summa erfordras af Staten, hvilken måhända uti närvarande förhållande, med dess sätt att se, vore svår att erhålla.
Antages, mot min önskan, StatsUtskotlets förslag, uppstå deraf såsom gifna följder:
Att denna reglering icke låter verkställa sig på mindre än i5 å 20 år; Att den äfven då icke visar de påräknade resultaterne, utan troligen inom ganska kort tid, såsom omöjlig att realisera, öfverändakastas af kommande Ständer; Att löner ne, som nu visa på papperet ett ganska vackert utslag, icke uti verkligheten hinna på långt när till de utförde summorne; och slutligen att äfven hoppet, både om rättvisa utaf Nationen, och att någon gång uti en framtid få en plats, hvaraf man kan ega en sorts utkomst, till belöning för val uppfyllda pligter, är för alla Militärer helt och hållet försvunnet.
Jag anhåller vördsamt, att dessa anmärkningar få åtfölja återremissen till StåtsUtskottet.
Herr von Schantz, Jan, hade inlemna t följande, som upplästes:
Af sjukdom hindrad, såväl att personligen kunna uttala hvad, efter mitt omdöme, linnes anmärkningsvärdt vid Höglofl.
StatsUtskottets Utlåtande N:o i32, som att kunna detta fullständigt skriftligen uppfatta, får jag endast inskränka mig till den anhållan, att få förena mig med de Herrar Talare, hvilka yrkat återremiss af berörde Utlåtande, på grund af anmärkningar, att, i Den 3i Maji f. m. afseende på Utskottets förslag till lönereglering för Armeen, den saken icke blifvit så ordnad, att full tillgång lemnäs till bela beloppet af hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i detta ämne innefattar.
Enskildt, i afseende å Smålands Kongl. HusarRegemente, får jag äran yttra, att då StatsUtskottet för detta Regemente afdragit 3,276
R:dr 32 sk. fränden summa af 41 R:dr 16 sk., som Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition å ny Stat för Regementet Nådigst föreslår; och Regementets närvarande tillgångar äro ungefärligen årligen (med den föränderlighet, som olika markegångar orsakat) 47»0^1 R;dr, hvaraf dock till Statsverket, General-FörrådsCassan, Wadstena Krigsmanshus- och MilitiaeBoställs-Cassan årligen ingå omkring 4.356
R:dr; så, enär den nya Staten ökar Regementets Tjenstemannapersonal med 1 HäslLäkare, 7 Underofficerare och 6 SecondTrumpetare, och endast minskar den närvarande Staten med 1 Mönsterskrifvare och 1 Timmerman, samt, efter min kännedom och öfvertygelse, ingen vid Regementet kan anses hafva öfverflödig lön, inser jag icke, huru någon nedsättning uti de lönelillgångar, som Regementet för närvarande eger, kan verkställas, om lönerne någorlunda skola blifva tillräckliga för deras ändamål.
Äfven får jag äran anmärka, det för jnig klarligen visar sig, att StatsUtskottet
Den ii Maji f. ra. i43 uti en större proportion nedsatt lönerne vid CavalleriRegementerne än för öfrigt uti Armeden, ehuru den vida kostsammare tjenstgöringen fordrar ett motsatt förhållande.
Slutligast anmärkes, det Utskottet yttrat, att beräkningen af räntor och Boställen hafva för Armeen skett till ett högt pris af 7 å 8 R:dr tunnan spanmål, utan att Utskottet detta till rättelse befordrat, hvarföre, om ingen ändring häruti iakttages, indeldta Löningstagarne skola få vidkännas denna förlust såsom minskning uti deras löner.
Vid Smålands HusarRegemente utgör sammanräknadt Boställens afkastning i spanmål 5,596 tunnor, hvaraf visas, huru stor förlusten för Regementet blifver, om t. ex. tunnan spanmål vore upptagen till 2 R:dr mera, än dess verkliga värde.
Att dessa mina yttranden må åtfölja återremissen af StatsUtskottets Utlåtande, samt der tagas uti tillbörlig beräkning, derom anhålles vördsamt.
Herr Stjerngranat j Henrik, hade inlemnat följande, som upplästes:
Då nu en ny och förbättrad lönereglering för indeldta Armeens Befäl ändtligen hunnit komma i fråga, har detta ämne, i sig sjelf af så mycken vigt, hos mig, såsom Chef för ett Regemente, hvars
Befäl är försedt med bland de svagaste lönevil - >44 Den ai Maji f. m. kor i Armeen, väckt det lifligaste interesse.
Äfven jag har ansett mig böra, ehuru korrt och enkelt, biträda det goda ändamålet; och om än mina uttryck synas svaga, är dock min öfvertygelse stark om behofvet för indeldta Armeens Befäl, att vinna, efter förändrade tiders kraf, lämpade löneinkomster, åtminstone till tarflig bergning, hvarutaf verkligen ganska många för närvarande äro i saknad.
Konungen, alltid ledd af en upplyst faderlig omvårdnad för sina trogna undersåtare af alla classer, har insett Armeens behof af förbättrade löne vilkor, och, hänförd af sin känsla för billighet och rättvisa, deruppå behagat lemna ett förnyad t och ojäfakLigt bevis, då Hans Maj:t afgifvit Dess Nådiga Proposition, om förbättrade lönevilkor för indeldta Armeens Befäl.
StatsUtskottet, till hvars granskning denna Nådiga Proposition blifvit aflemnad, har deröfver afgifvit dess Utlåtande.
Det tillhörer Statsmannen, och således icke mig, att bedöma riktigheten af de anmärkningar StalsUtskoltet gjort, i afseende på detaljen och sättet till lönernes utgående i spanmål och räntor, eller genom förvandling i penningar.
Jag får likväl äran förnya den mening, jag förut anfört, att jag ej finner Indelningsverket till det minsta rubbadt, utan tvertom nyttigt derigenom, att Befälet i vissa Den 2i Maji f. m. i45 vissa grader af indeldta Årme'en icke sjelfva bruka och bebo sina boställen.
Men jag vill blott fästa mig vid tvenne omständigheter i StatsUtskottets Utlåtande, nemligen den nedsättning StatsUtskottet föreslår af den Nådigst proponerade Tariffen för lönerne inom hvarje grad, och den betydliga minskningen af den begärde anslags-summan, samt sjelfva sättet, på hvilket denna lönereglering skall verkställas, och hvarigenom förmodligen minsta delen af det nu tjenande Befälet lärer kunna komma i åtnjutande af de förbättrade lönevilkor, hvilka likväl af beliofvet, icke allenast för framtiden, men äfven för närvarande, så mäktigt påkallas.
Hvad den i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagne Lönetariff beträffar, så lärer livar och en opartisk granskare visserligen icke finna den öfverdrifven.
Frågan är icke om öfverflöd, men blott omen tarflig utkomst och lönevilkor, lämpade efter de utgifter, hvilka i och för tjensten, för hvar och en af Befälet, inöm den grad lian innehar i Armeen äro oundgängliga.
Om Staten, å ena sidan, med rätta af dess Embetsmän i allmänhet fordrar ett noggrant och outtröttligt uppfyllande af dem åliggande tjenste-skyldigheter; om den, med förtroende till Armeens hederskänsla och
Dit för sina plister, lemnar åt dess vård 25 H. 10 Den ai Maji f. ra. det dyrbara och ärofulla kall, att, med uppoffring af lif och blod, mot utländska fiender och inhemskt våld skydda Fäderneslandet och upprätthålla Lagar och ordning; åligger det äfven Staten, å andra sidan, att så aflöna Armeens Befäl, att hvar och en icke i och för tjenste-åliggandens uppfyllande behöfver använda, som ofta sker, egna knappa tillgångar, ruinera sig sjelf och sin familj, skuldsätta sig, tjena längre, än krafter och förmåga räcka, till föga båtnad för tjensten; och ändlligen afgå, för att med ett tillfredsställande minne af väi uppfyllda mödosamma pligter, men med förstörda affärer och i knappa omständigheter, afträda en bana, som under tiden slutat med brist och armod.
Denna skildring, Mine Herrar, är mörk, men den är ej öfverdrifven.
Den är sann, och kan ej blifva annorlunda, om ej snar hjelp mellankommer.
Jag vet, att Statsbördorne äro tunga, och de begärde anslagen många och dryga; men vid fråga om förnyade anslag, är väl Armeen, hvilken tryggar landets säkerhet, den, som bör ställas i sista rummet, då den likväl, när försvaret af Rikets sjelfständighet och medborgares frihet är i fråga, har den äran att stå idet första?
Säkert lära Rikets Ständer, och i synnerhet Ridderskapet och Adeln, icke finna ett sådant förhållande med billighet och rättskänsla öfverensstämmande.
Den ai Maji f. m. '47 Deremot lärer ingen kunna neka, att för indeldta Arme'ens Befäl i alla grader fordras förökade löneinkomster, och en jemnare fördelning af desamma; icke så, attén utsigt af hopp för framtiden om förbättrade lönevilkor, genom timad afgång i Armeen, småningom beredes, utan så, att äfven det nu tjenande Befälet, som är i trängande behof deraf, och ej förverkat denna rättvisa, må med första komma i åtnjutande af dessa förmåner; hvarföre jag såsom enda sättet dertill yrkar, i nuvarande omständigheter, att det af Kongl. Maj:t
Nådigst proponerade anslag för regleringen af indeldta Aramens löner måtte oafkortadt utgå, och af Rikets Ständer till fullo varda beviljadt, hvarigenom ändamålet vinnes, och ett palliatif undvikes, som säkert blifver utan bestämd och önskad verkan.
Jag anhåller, att detta anförande må få åtfölja de öfrige anmärkningarne till vederbörligt Utskott.
Herr Anckarswärd, August, uppläste följande:
Formationen af en serskild Stat för Generalitetet synes mig stå uti ett nära samband med hvad som uti io punkten förekommer om ny reglering med indeldta Armeens Befäl, och tror jag att dessa frågor, åtminstone uti anmärkniugsväg empL Utskottets förslag, kunna behandlas uti samman - 148 Den ai Maji f. ra. hang, samt tager mig derföre friheten yttra, att jag först och främst omöjligen kan inse nyttan med inrättningen af ett serskildt Generalitet; dessa höga Militärplatser hafva, enligt formationen af vår Annee, som endast är skyldig till activ tjenstgöring 17 dygn om året, ingenting att i tjensteväg sysselsätta sig med utom denna korrta tjenstgöringstid; ty att på mellantiden fyra gängor örn året sammanfatta qvartalsförslager, och ingifva förslag till vacancers ersättande och afskedsansökningar, förtjenar säkerligen ej att nämnas såsom antagliga skäl för behofvet af dessa höga militärgrader med derefter svarande löner, då detta allt lika väl förrättas af RegementsCheferne utan något Generalsbiträde; och under sådan åsigt af saken kan jag ej finna, hvarföre Staten skulle belastas med en AflöningsStat för Generalitetet, då landet sannerligen ej är uti den belägenhet, att man samvetslöst kan bortslösa dess skattebidrag, endast för att här söka tillämpa en princip för andra länders stående Arméer, utan beräkning, att vår stående Armée är till sin formation så utan all jemförelse olika med alla andra länders; och vågar jag, med fästadt afseende på denna vår Armées så högst olika formation med andra länders militärstyrka, påstå, att organiserandet af ett serskildt GeneralsBefäl, utom olämpligheten att uti ett fattigt land utgifva betydliga summor utan nytta, äfven medförer en verklig skada; ty det ska - Den 21 Maji f. m. *49 dar väsendtligen RegementsChefernes rang och anseende, att hafva dessa Generalsvärdigheter öfver sig, och det strider synbarligen mot grundidéen för hela Indelningsverket, som fastställtRegementsChefs-tjenstgöringen lill den högsta inom Armeen, med en vidsträckt verkningskrets, och derefter svarande löneförmåner; jag vädjar till hvar och en ibland oss, som ännu påminner sig indeldta Arméens ställning, innan den så kallade nya organisationen vidtog, om ej rubbningen uti RegementsChefernes ställning, så till omfånget af deras verkningskrets, som förändringar i deras lönevilkor, skakat bela inrättningen och betydligen vållat all den oreda, som nu skall hjelpas medelst ökade anslag af Ständerne.
Innan den nya organisationen gick i verkställighet, bildade RegementsCbeferne en af de mest verkande och magtpåligggande Corporationer inom landet; deras ställning var sådan, att de fullkomligt kunde i ekonomiskt afseende föra den representation, som är oskiljaktig från deras tjenstebefattning; och huru många unga obemedlade Officerare bade ej den tiden att tacka sina RegementsChefer för uppfostran och beredda utvägar till framtida bergning; den tiden voro alla nöjda och belåtna; ingen klagan hördes öfver lönernes otillräcklighet, och jag tror, att med all den egenkärlek, som vanligen alltid åtföljer menniskolynnet, det ändå skall blifva svårt bevisa, att Arméens hållning och i5o Den ai Maji f. m. tjenstbarhet under Öfverstarne Jernefeldt, Sprengtporten, Fieandt, Wrede, Mörner, Friesendorff, Wachtmeister m. fl., hvilkas namn jag nu ej minnes, ej var lika god, som den nu kan vara efter den systematiska formationen i Brigader och Divisioner; ty om Armeen nu är grannare, hvad beklädnaden beträffar, än uti förra tider, så torde förtjensten derutaf få sökas uti Rustoch Rotehållares ökade bidrag dertill, och derutaf försämrade egna vilkor, och således ej kunna läggas förändringen till någon förtjenst.
Sedan förändringen, under namn af ny organisation, vidtog, har allt förändrat sig.
De gamla goda Chefslönerna hafva så till sägandes gått utur Armeen, och representationskostnaden för Chefskapet blifvit lagd på de gamla ÖfversteLieutenants-lönerne; och, genom ökadt Befäl alla grader igenom, tjena nu Majorer med Capitains, .Capitainer med Lieutenants, och SuhalternOfficerare ofta med Underofficers och simpla Rotelöner; alla hafva nu för litet, och alla klaga med skäl; och sedan man nu så ganska olyckligt inkommit på ny organisationsbana i denna väg, så är det ej svårt att förutse, att svårigheter skola hopa sig på svårigheter, och att organisationer skola komma att följa tätt på hvarandra, åtminstone visa sig för mig inga lugnande förhoppningar på varaktigheten af de förslag, som nu äropå Den ai Maji f. m. bane att hjelpa det onda.
Jag skulle derföre tro, att det vore så godt ju förr dess hellre, att vidtaga det enda verksamma medel, och hvilket ändå ohjelpligt till slut måste begagnas, för att återföra ArmeeBefälets ställning lill det slags välstånd, de hafva rätt alt fordra för sine tjensler, och som är det enda förenliga med landets förmåga, det nemligen, att Styrelsen, under åsidosättande af den sårade egenkärleken, att erkänna sig hafva begått ett misstag, ville nu låta den så kallade nya organisationen gå tillhakars, på så sätt, att RegementsCheferne åter inträdde uti sina gamla så lönesom tjenste-rättigheter och skyldigheter; alt sedermera hvart Regemente inom sig, med de tillgångar, som redan förefinnas, kunde få reglera och jemka sina löner till ett passande förhållande alla grader igenom; och ej såsom nu är föreslaget, löner tagas från. ett Regemente och lemnäs till ett annat, hvarvid utan tvifvel ganska betydliga missräkningar skulle komma att ega rum; jag vågar derjemte tro, ehuru förmätet det kan vara att påstå det, att hela det i sednare tider tillkomna 3:dje Bataljons Befäl borde successift indragas, emedan det utan tvifvel är denna ökning, som åstadkommit den största villervalla i lönerna; och kan jag ej erkänna, att Beväringsexercicen påkallar detta ökade Befäl, ty för 12 dagars sammandragning om året af Beväringsmanskapet, behöfves visserligen ej det ökade Be - Den 21 Maji f. ra. fälet, som åter verkar, att lönerne måste fördelas på så många och på så sätt blifva otillräcklige för alla; men om det, efter en sådan återgång från den nja organisationen, skulle befinnas vid ett och annat Regemente behöfligt, att med ökade anslag förbättra Befälets löner, så må det då gerna ske, och kan omöjligt blifva rätt betydligt; deremot synes det mig åtminstone, att utaf hvad Utskottet nu föreslagit, är 54,700 R:dr B:co ny Stat för Generalitetet både onödig och skadlig, och 24,165
R:dr till förbättrande af Arméens Befäls-löner bortkastade utan väsendtlig nytta, om ej Öfverstarne först återfått sina gamla boställen och löneförmåner.
Jag afstyrker således för min del allt bidrag till lappande af det närvarande löneförhållandet inom Arméen, ehuru jag fullkomligt erkänner, att klagomålen öfver för knappa vilkor inom Arméen äro rättvisa; men då jag, efter mitt begrepp om saken, sökt antyda det bristfälliga och möjlighet att hjelpa det, tror jag mig äfven såsom Representant gjort nog i detta fall; ty min fasta öfvertygelse är, att klagomålen ej skola upphöra, utan möjligen villervallan blifva ännu större, om de nu föreslagne ökade anslagen bifallas, och organisationen sedan får fortgå, efter den uppgifna planen.
Utaf hvad jag haft äran yttra faller äfven, i fall något afseende skulle derå fästas, att GeneralFälttygmästaren och GeneralQvartermästaren fortfarande måste
Den 21 Maji f. m. i53 förblifva vid de Stater, der de försl varit aflönade, hvarvid äfven ingen olägenhet försports.
Ä.tt nu bestämma en Stat för arne FältMärskalkar, såsom Utskottet föreslagit, kan jag ingalunda biträda; ty jag kan ej inse beliofvet af denna höga militärgrad inom vår Armee, aldraminst såsom upptagne på Stat med bestämd lön; finnes denna bestämmelse, gör jag mig äfven förvissad, att platserne blifva fyllde under den första campagne Armeen kunde komma att göra.
Skulle någon hög Militär förtjent uppstå, och vara så lycklig att rädda fäderneslandet, eller eljest tillskynda det förmåner genom vapenlyckan, anser jag det då böra förvaras åt framtiden, alt med belöning erkänna sådane tjenster, i hvilket fall det säkerligen äfven ej stort skulle komma i beräkning, hvad vi nu kunde finna för godt bestämma.
Jag föreslår derföre, att hela detta förslag borde afslås.
Att för ÖfverCommendantsExpeditionen i Stockholm öka anslag, måste jag reservera mig emot, då det för mig visar sig oemotsägligt, att hela utgiften i och för denna Stat, utan skada eller rubbning uti den militära tjenstgöringen inom Hufvudstaden, kunde indragas, och dessa medel användas på långt angelägnare behof; men då förhållandet med ÖfverCommendantsExpeditionen redan vid remissen af den Kongl. Propositionen blef anmärkt, och antydt, »54 Den 21 Maji f. m. huru i fordna tider GeneralAdjutanten för
Armeen äfven hade öfverbefälet i garnisonen inom Stockholm, utan att Utskottet dervid fästat något afseende, så smickrar jag mig visserligen ej, att nu, genom återupprepande af hvad redan i denna väg är yttradt, kunna tillvägabringa någon förändring; jag blott beklagar, att så säkra och antagliga möjligheter för besparingar åsidosättas och försmås, under en tidpunkt, då behof och fordringar på ökade anslag, snart nog uti alla administrationens grenar, föreläggas Ständerne att afhjelpa.
Det torde vara ursäglligt, om, med sådane bevis för ögonen, man skulle anse denna allmänna klagan på otillräcklighet, äfven till stor del härröra från bristande afseende på nödig sparsamhet vid organiseringarne i allmänhet.
Den betydliga tillökning
Utskottet föreslår för båda GardesRegementerne till fot, anser jag äfven vara af den natur, att den utan någon olägenhet tål ett afslag.
Compagnierne, af 80 mans storlek med fullt
Befäl kunna otvifvelaktigt ökas, och om således 2.’ne CompagniStater indragas på hvardera Regementet, skulle derigenom tillgång beredas till de föreslagne utgifterne, utan StatsCassans betungande, Lifmunderingen för indeldta Infanteriet haV StatsUtskottet föreslagit, i likhet med den Kongl. Propositionen, böra räcka Den 21 Maji f. m. i55 oeh beräknas till 4 ärs slitniugstid, men jag skulle anse, utan den minsta fara för misstag i denna del, 6 års slitningstid kunna bestämmas för Lifmunderingen.
Om man för 6 år sammanräknar Regementernes excercisetid, skall den ändå visa sig alltför korrt, för varaktigheten af en så beskaffad mundering, och torde mest af allt de Cassör, som uti BeklädnadsDireetionernes vård finnas, bevisa möjligheten för en nedsättning i landets bidrag till detta ändamål, StatsUtskottet föreslår äfven ett ökadt anslag i och för KrigsAcademien; men ehuru jag erkänner, att Ajcademiens närvarande
Styresman på ett högst förtjenstfull sätt infört väsendtliga förbättringar inom Academien, finner jag de nu föreslagne ökade anslagen på intet vis .motiverade.
Det förefaller besynnerligt, att, under ett jemt fallande i varuvärden, kostnaderne för Academien ändå skola vara uti stigande.
Jag kan ej finna annat, fin att pensions-beloppet för Cadetterne borde ökas, i fall de anslag, som nu gifvas, befinnas otillräckliga; hvilket säkerligen af föräldrar och målsmän ej skulle finnas obilligt, då Statens uppoffring ändå är så ganska betydlig i detta fall.
Friherre Stjerncronaj Davidj anförde skriftligen:
Vid StatsUtskottets nu förevarande Utlåtande, angående den af Kongl. Maj:t i Nå - 156
Den 11 Maji f. m. der föreslagne lönereglering för Armeen, anhåller jag att fa göra några anmärkningar, hvad Cavalleriet beträffar.
Maj:t har föreslagit 55oo R:drs lön för en Inspecteur för hela Cavalleriet.
Utskottet, som hyser den tanka, att en Regementschef vid Cavalleriet bör hafva 4000 R:dr i lön, bar likväl ansett, att Inspecteuren icke borde innehafva mera än 45oo R:dr.
Då emellertid Inspecteuren vid Cavalleriet säkerligen innehar den största verkningskretsen inom sitt vapen, och desskall i följd deraf är ett af de besvärligaste och ansvarsfullaste, torde det väl icke vara sakenligt, att en sådan Tjenstemans lönevilkor endast med 5oo R:dr öfverstiga en RegementsChefs; så mycket mera, då Inspecteuren tillika är högsta Befälhafvare» inom ett helt vapen.
Förgäfves lärer man i andra länders Statsregleringar få leta efter ett sådant exempel, att en Officer, sorn coniin end erar 5oo man, har endast 5oo R:dr mindre i lön, än högste Befälhafvare» inom vapnet.
Som jag anser detta förhållande icke vara grundadt på någon riktig princip eller åsigt, yrkar jag rättelse häruti.
Utskottet bar vid den verkställda uppskattningen af boställena anmärkt: att den derunder ingående spannemålen efter medium af de näst före i8ay förjlutne 10 årens markegångar är upptagen till ett högt värde af y ä 8 R:dr B:co per tunna.
Jag före - Den 21 Maji f. m. ställer mig, att
Utskottet under målets beredan de icke kunnat undgå att inse, hvilken högst betydlig nedsättning härigenom skall till vägabringas för alla dem bland Befälet uti indeldta Armeenr som äro föreslagne alt bibehålla boställen.