Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Årliga syner utan anledning skulle medföra kostnader utan behof, ocn det är ej troligt, att EmbetsVerken underlåta att anmäla de behöfliga reparationerne.
Att det föreslagne anslaget är för högt, betviflar jag, med hänsigt till den mängd af hus, som här linnas, och det förfallna skick, hvaruti de äro; deribland Operahuset och LandtmateriContoret.
Jag skulle således förmoda, att ingen nedsättning kan äga rum.
Hvad åter angår det tillägg Herr Hjerta föreslagit, i afseende på anhållan hos Konungen om en instruetion för ÖfverlnlendentsEmbetet, har jag svårt att afgifva något yttrande derom, emedan jag ej känner den instruetion, som detta Embete har, och den värde Ledamoten har ej eller anfört, i hvilka afseenden den är felaktig.
Likväl om det befi unés, att den är felaktig, har jag ej emot en sådan anhållan, men den måste vara grundad på en uppgift, hvilka delar äro felaktiga.
En värd Ledamot har trott, att en bristande Den 12 October e. m. 85 omvårdnad i afseende å de allmänna husen i Stockholm eger rum.
Jag medgifver att genom bristande anslag de ej kunnat hållas i det skick, hvaruti de borde vara, men ingalunda har det härrört af någon bristande omvårdnad.
Samma Ledamot har äfven yttrat, att ingen Styrelse finnes, hvilken har sig uppdragit att vaka öfver husens underhåll.
Såsom Friherre Cederström upplyst, * tillhör detta hvarje EmbetsVerk , hvilket uppger til] ÖfverlntendenlsEmbetet, om någre felaktigheter finnas.
I anledning af desse rapporter, uppgör ÖfverlntendentsEmbetet ett förslag till de aldraoundvikligasle reparationerne, hvilket årligen underställes Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande.
Beklageligen har Kongl.
Maj:t funnit sig föranlåten att, oaktadt
ÖfverlntendentsEmbetets anmälan om nödvändigheten af dylike reparationer, desamma uppskjuta till följande år, emedan alla behof ej kunnat fyllas.
Jag tror således icke, att det tillägg Herr Hjerta föreslagit, är behöfligt, utan anser att hvad StatsUtskottet yttrat, är allt, hvad som af Ridderskapet och Adeln erfordrar bifall.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogis-, laus:
StatsUtskottet har vid sina, genom Rikets Ständers underdåniga anhållan hos Konungen, beträffande hus och byggnader i Stockholm, föranledde undersökningar, blifvit fördt på den tanka att det borde finnas en CentralAuthoritet, der alla räkningar bor - 86 Den 12 October e. ni. de vara att tillgå, oell der alla dessa utgifter för allmänna byggnader borde bokföras.
ÖfverlntendentsEmbetet emottager och bokför de 25,ooo R:dr, som äro anslagne för Stockholm; KammarCollegium har öfverinspection öfver de 5o,oooR:dr, som äro anslagne för Landsorterna, och RiksMarskalksEinbetet har befattning med den summa, som går till Kongl. Slottet, äfvensom med en del af de 25,ooo R:dr, som äro ställde t under ÖfverlntendentsEmbetet.
ÖfverlntendentsEmbetet är organiseradt till bokföring; det har Kamererare och Secreterare.
StatsUtskottet är nu sysselsatt med ett Utlåtande, ägande för ändamål att Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t skulle anhålla, att ÖfverlntendentsEmbetet måtte återfå den befattning som det ägde i Carl X.I:s tid, då IntendentsEmbetet var en Surlntendance des batimens, helst det ännu bar alla de Tjenstemän, som dertill erfordras.
StatsUtskottet vill föreslå, att om än särskilta byggnader komma att uppföras under tillsyn af särskilte Commilterade, resultaterne dock må ingå i den Hufvudbok, som i ÖfverlntendentsEmbetet skall föras.
Detta är hvad jag ansett mig böra anmäla, och hemställer, om icke Herr Hjerta skulle anse den af honom gjorde framställning nu mindre nödig.
Den brist jag afsåg i den gamla instructionen, och som vållade, att Den 12 October e. in. 87 jag anhöll, att en förändrad instruetion matte utfärdas, var den jag angaf, att det icke fanns en Centralstyrelse, som hade uppsigt och controll öfver det hela.
Det var just på denna grund jag vågade fästa uppmärksamheten å denna sak.
Då Grefve von Schwerin nu upplyst, att StatsUtskottet utarbetat ett förslag till beslut i denna del, finnér jag öfverflödigt att upptaga tiden med något vidare anförande rörande nödvändigheten af denna åtgärd, för att komma till ett så önskansvärdt mål.
Men, för att bidraga dertill, att ändamålet må vinnas, anser jag, att man bör förena sig om att nedsätta anslaget till 25,ooo R:dr för framtiden, hvilket jag finner bäst leda till målet.
Efter den kännedom jag erhållit, är den föreslagne tillökningen högst nödvändig; man hör hoppas, att den i en framtid må kunna nedsättas, men för närvarande anser jag omöjligt, att med det anslag, som är, kunna bestrida kostnaderne, Uppå derefter gjord framställning, blef Åttonde Punkten af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Herr Hjerta reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Byggnader och Reparationer i Landsorterne.
Städers Friheter. 88 Den 12 O c t o b e r e. m.
Elfte Punkten.
Gästgifvares Friheter.
Toljte Punkten.
Färjor och Färjekarlar.
TiondePröfvare.
Dessa Fem Punkter blefvo, livar för sig, af Ridderskapet och Adeln bifallne.
Fjortonde Punkten.
Ramlösa Helsobrunn.
Herr Munck af Rosenschöld; Eberhard:
Oaktadt sjelf Intendent vid Ramlösa Hälsobrunn, bar jag först nu inhemtat, att ett Statsanslag till denna Brunn existerar.
Jag får upplysa, att Ramlösa Brunn, hvad sjelfva hälsokällorna angår, icke är enskild mans, utan Statens tillhörighet, hvarmed vederlägges
Utskottets skäl för uteslutande af berörde anslag bland Statsutgifterne.
Det gifvés utomdess visst ingen Hälsobrunn i Riket, der så många fattige understödjas utan något publikt bidrag, som vid Ramlösa.
Hans Maj:t Konungen har af enskilta medel i nåder anslagit öfver Åttatusen R:dr B:co till nämnde Brunns Fattige; men då ännu ingen byggnad till deras herbergerande finnes, och en del af denna fond till en sådans uppförande är anslagen, skulle jag förmoda, att Rikets Ständer icke vägra bibehållandet af det ringa Statsanslaget, som jag alltså vågar tillstyrka Ridderskapet och Adeln att bevilja, och icke utesluta bland Statsutgifterne, isynnerhet som det icke torde vara Ständerne Den 12 O c to ber e. in. 89 värdigt, att bestraffa med en beständig mistning uraktlåtenheten, att i en del år uttaga ett anslag, på hvars innehållande StatsCassan åtminstone ej förlorat.
Hems Excellence Herr Grefven och Lan iltMar skalken gjorde proposition till bifall å Utskottets senare Utlåtande i afseende å i4:de Punkten.
Herr Munck af Rosenschöld reserverade sig mot Ridderskapets och Adelns beslut.
Spinnhuset i Stockholm.
Spinnhusen iLandsorterne.
Flyinge Stuteris Dagsverkser sättning.
Dessa trenne punkter blefvo af Ridderskapet och Adeln godkände.
Hingstpremier.
Då IlingstpremieCassans Capital indrogs från KrigsCollegium, och öfverflyttades till Riksgäldskontoret, fick KrigsCollegium ersättning för Räntan.
När man sedan vid iSa3 års Riksdag beslöt, att medlen skulle uteslutas utur RiksgäldsContoirets räkenskaper, och på RiksStat uppföras ett belopp af i85o R:dr 21 sk., måste man hafva afsett behofvets fyllande på alla sätt; och 9° Den 12 O c to ber e. in. om det då beviljade anslag nu varit otillräckligt, hade Utskottet gerna kunnat tillstyrka mera, men att på detta vis, under namn af ersättning för Räntemedel, bereda ökade Statsanslag, anser jag origtigt, hälst förhållandet är lika med en del andra på 1790-talet från KrigsCollegium öfverflyttade Cassör; hvarföre dubbel betalning sålunda skulle komma att erläggas, Herr Rosenblad, Bernhard; Jag kan icke dela Herr Hjertås farhåga, ty saken är enkelt den, att då Capitalet blifvit från KrigsCollegium öfverflyttad! på RiksgäldsContoiret, och Statsverket mäst ersätta Collegium den förlorade räntan, har derigenom uppkommit en brist för Staten, som måst fyllas af öfverskotten; och då detta förhållande icke inträffar med någon annan af de under KrigsCollegii disposition ställde Cassör, kan jag ingalunda dela Herr Hjertås fruktan, utan tillstyrker bifall till Utskottets Utlåtande i denna punkt, Friherre Palmstjerna, Carl Otto:
Efter hvad jag fattat Herr Hjertås yttrande, har lian trott, att räntan inginge till KrigsCollegium, men den betalas likväl till RiksgäldsContoiret, på sätt som skett med sjelfva Capitalet af Hingstpremiemedlen.
Jag kan således hvarken inse, att någon förlust för Statsverket inträffat, eller att något dubbelt anslag derigenom beviljas. Den 12 Oetober e. in. 9‘ Herr Hjerta:
Jag skulle visserligen icke lägga mig emot ett så ringa anslag, som det ifrågavarande, om det uppfyllde ändamålet, och resonementet i Utskottets Utlåtande derom icke vore af en så betänklig natur.
Då på 1790-talet flera Cassör, som stodo under KrigsCollegii vård, öfverflyttades till StatsYerket, mot skyldighet att till Collegium erlägga ränta, var deribland äfven den nu ifrågaslällde HingstpremieCassan.
Om nu denna ränta äfven skall godtgöras Statsverket, så är det ju effectift dubbla anslag, som beviljas, enär KrigsCollegium ännu uppbär räntan, sorn måste användas till det afsedda föremålet, Hingstpremier.
Jag bar, som sagdt är, ingenting emot att detta ringa belopp beviljas, om det skedde i rigtig och ordentlig väg, men ej, såsom nu blifvit föreslagit, hvarigenom vi lätteligen kunde få alla KrigsCollegii Intressemedel på halsen, i egenskap af nya Statsanslag.
Den anmärkning Herr Hjerta framställt, är ganska förlåtlig, enär Betänkandet icke innehåller tillräckliga upplysningar i ämnet.
Här är icke frågan om Räntan för allmänna Hingstmedels-Cassan, utgörande i85o R:dr 21 sk. och hvilken sedan 1812 års Riksdag varit å Åttonde HufvudTiteln uppförd; utan frågan är om Räntan för de år 1820 till RiksgäldsContoiret särskildt aflemnade io,5oo R:dr, utgörande besparde medel till liästafvelns för - g?.
D e n 12 O c t o b e r e. ro. k o fia 11 i landet, oell hvilken.
Ränta, utgörande 525 R:dr, intill 1824 blifvit afRiksgäldsContorét utbetald, men vid i8a3 års
Riksdag icke såsom de ofvannämnde i85o R:dr 21 sk. å Stat uppfördes, och derföre sedan måst af öfver skotten på StatsVerkets inkomster utgå.
Det är således icke samma medel, som Herr Hjerta menat, och hvilka redan äro å Stat uppförde.
Hvilka Cassör Herr Hjerta, utom de nu ifrågavarande, kunnat mena, känner jag ej, men från RiksgäldsContoret utgår icke någon ränteärsättning för flera, än Skånska HingstpremieCassan.
För min del befarar jag icke alls någon ökad utgift, örn desse 5a5
R:dr nu beviljas, likasom vid i8a3 års
Riksdag mari tillät uppförandet å Stat af de i Betänkandet näst förestående g32 R:dr 4 11 risti KrigsCollegium uppbär ingalunda directe denna summa, utan den ingår i Statsbristsumman från RiksgäldsContoiret till StatsContoiret, sorn sedermera disponerar den.
Jag tror således, att StatsUtskottet mycket rigtigt tillstyrkt uppförande å Stat af ifrågavarande belopp, och yrkar alltså bifall till Utskottets förslag i denna del.
Herr Hjerta: Sedan Herr Danckwardt upplyst, att det blott är Skånska HingstpremieCassan, som nu är i fråga, förfaller min anmärkning, hvilken eljest varit af så myc - Den 12 O c to ber e. m. 9^ ket mera vigt, som dylika åtgärder skolat kunna inflyta på de under •
BergsCollegii disposition stående Cassör.
Efter den kännedom af ämnet, som jag äger, voro 3:ne Cassör under RrigsCollegii vård, nemligen Hingstmedels-Cassan , Artillerie-ExercitieCassan och Armeens organisationsCassa; dessa blefvo icke under Konung Gustaf III:s tid, utan år 1809, af Rikets Ständer öfverflyttade på RiksgäldsContoiret, med skyldighet för detsamma, att betala ränta.
Jag medger, att förhållandet, såsom Herr Hjerta anmärkt, synes compliqueradt, fast det i sjelfva verket icke så är.
RiksgäldsCbntoret har först utbetalt medlen till KrigsCollegium, som sedermera utassignerat dem till Styrelsen öfver Stuterierne.
Herr Rosenblad: Erindrande mig, att hvarje minut af Riksdagen kostar 5 R:dr B:co, afstår jag från att yttra mig öfver ämnet, och begär endast proposition derå.
Uppå derefter gjord framställning, blef i8:de punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Kungscingarnes bärgning.
Tjugonde Punkten.
Då redovisningarne ådagalagt, att MinisterS tateu åtnjutit betydliga 94 Den 12 October e. rn. andelar af dessa medel, samt Ridderskapet och Adeln icke minskat anslaget till nämnde Stat, utan tvärtom betydligen förhöjt det, tar jag mig friheten yrka, att beloppet af dessa extra utgifter måtte inskränkas till 5c,ooo R:dr såsom åtminstone någon ersättning för de stora kostnader Plurali teten betungar oss med i och för MinisterStaten.
Om ej minnet allt för mycket bedrager mig, uttryckte Ständerne år 180g, då de första gången anslogo ifrågavarande belopp, afsigten derrlied vara, att extra diplomatiska utgifter, såsom Courier-resor, presenter &c., äfven häraf borde bestridas.
Då likväl detta anslag ända till sista Riksdag till en betydlig del begagnats i Hamb. Banco utan Coursförvandling, men detta nu upphört, och Kongl. Maj:t endast begärt Svenskt Banko, kan jag icke finna någon skälig anledning till nedsättning, utan snarare till förhöjning; då man besinnar, att de år i8op beviljade 100,000 R:dr, i anseende till myntets försämring, nu mera icke kunna uppfylla samma ändamål som då.
Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utskottets Utlåtande i denna punkt.
Jag kan icke uti denna fråga dela de åsigter, Grefve af Ugglas yttrat.
Jag finnér väl, att 100,000 R:dr icke är någon öfverdrifven summa till extra utgifter, men då Den 12 October e. m. g5 MinisterStaten har Serskildt och ganska betydligt anslag, kan jag icke fatta, hvarföre den nu skall hafva 00,000 R:dr till af dessa medel.
Hvad beträffar, att detta nu ifrågavarande anslag beviljades redan år 1809, och att varupriserne och cursförhållanderne iiro högre nu, än då, får jag erindra, att denna anmärkning är tillämplig till de flesta örn icke alla anslag, fastän den omöjligen låter verkställa sig, enär såsom jag redan ofta tror mig klart hafva ådagalagt, den skattdragande icke förmår efter sådana grunder fylla behofven.
Det har dessutom ofta visat sig, att de ordinarie medlen tagas till extra utgifter, som likväl fått sitt serskilda anslag, och flere anmärkte detta förhållande vid pröfningen af 3:dje HufvudTiteln.
Jag tror således, att det är högst olämpligt, att af extra utgiftsmedlen taga något till MinisterStaten, hvilken, om den vore i verkligt behof, då snarare borde erhålla en direct förhöjning.
På dessa grunder instämmer jag med Herr Hjerta deri, att ifrågavarande anslag hör nedsättas till 5o,ooo R:dr. Herr Rosenblad:
Då denna Titels namn och föremål är Extra Utgifter, och diplomatiska utgifter äfven äro af tillfällig egenskap, samt således lika litet främmande för denna titel, som andra utgifter, och redan år 1809 beviljades 100,000 R:dr i silfver, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Utskottets ifrågavarande Utlåtande.
Den n Oclober e. in. » • ' 1 Herr Hjerta:
Då vi hafva hestämcla HufvudTitlår, hvilka äro försedde med rikeliga anslag, malle det vara klart, att stola extra utgifter icke kunna.komma i fråga.
Hvad beträffar Grefve af Ugglass anmärkning, hvilken är den enda, som hufvudsakligen kan göras, eller att dessa Extra Utgiftsmedel redan år 1809 bestämdes med afseende på extra diplomatiska utgifter, så vill jag icke förneka förhållandet, men underställer likväl, om, då vi nu beviljat ett så betydligt anslag till MinisterStaten, som 100,000 R:dr Hamburger Banco, det icke vore skäl att minska extra utgiflerne med de 5o,ooo R:dr, som deraf gå lill MinisterStaten.
Det måste stå till, att hushålla med .
CabinelsCassan då den samman räknadt har omkring en half million R:dr, utom hvad den får af ConvoyCassan, som icke granskas, och hvilket derföre är till beloppet okändt.
Den värde Ledamot, som uträknat att hvarje minut kostar 5 R:dr, skulle, om han afstod från sina oupphörliga yrkanden af nya anslag, säkerligen bespara oss liera tusende illa använda minuter.
Jag befarar, att jag blifvit missförstådd, ty jag har icke åsyftat någon förhöjning af anslaget till Extra Utgifter, utan blott att det nu varande måtte fortfara.
Det var endast exempelvis jag nämnde, att MinisterCassan förut haft vida mera, Den ii Oclober e. m.
c>7 mera, då den af detta anslag begagnade 3o a 40,000 R:dr Hamb.
B:co, och nu endast circa 5o,ooo R:dr Svenskt B:co, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Tjugonde.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, på sätt Herr Hjerta föreslagit, ansåg att anslaget till Extra Utgifter borde bestämmas till 5o,ooo R:df, Ropades äfven Ja och Nej. Herr Hjerta begärde votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog följande Voteringsproposition'
Den, som bifaller, att, pä satt StatsUtskottet i Tjugonde Punkten föreslagit, en summa af 100,000 R:dr B:co årligen må å Stat uppföras till bestridande af Extra Utgifter, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, komma endast 5o,ooo R:dr B:co årligen, att till ofvannänmde ändamål å Stat uppföras.
Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. 45 H. 7 98 Den 12 October e. m.
Voteringen börjades klockan 8 e. m.; och befunnos vid dess slut, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda:
Ja — 94.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskälken förklarade, att Tjugonde Punkten således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skal ken tillkännagaf, att Herr Berg von Linde, Johan Albert, afsagt sig sin plats i Lagutskottet, samt Grefve Mörner, Carl, sin plats i RiddarhusUtskottet, båda i anseende till förestående afresa från Riksdagen.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 9 om aftonen.
Tisdagen den i3 Oct. 1829.
Föredrogs ånyo Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, den 12 dennes eftermiddagen på Den 13 O c t o b e r. 99 bordet lagde Motion, innefattande hemställan, att de öfrige RiksSlånden måtte inbjudas att instämma ntiRidderskapets och Adelns, i afseende å a5:te Punkten af StatsUtskottets Utlåtande N:o i32, fattade beslut, angående Anslaget lill FörsvarsVerkets Materiel.
På sätt jag förut baft äran nämna, vill jag icke söka afvända Ridderskapet och Adeln från fattandet af ett beslut, hvarom majoriteten redan tyckes hafva förenat sig; men då Friherre Cederström bjuder till att få en inbjudning till de öfrige Stånden alt instämma uti alla de beslut, Ridderskapet och Adeln, rörande StatsRegleringen, fattat, nödgas jag hos Herr Grefven Och LandlMarskalken anhålla, att få veta, om ämnet förekommer uti sin helhet, eller öm Herr Crusenstolpe® mera partiela förslag i samma sak serskilt skall afgöras.
Då hvad jag i ämnet föreslagit, icke åsyftar annat, än att inbjuda våra respective MedStänder att instämma uti de beslut Ridderskapet och Adelli fattat rörande a:dra och 3:dje HufvudTitlarne, och således uti sig innefattar livad Herr Crusenstolpe föreslagit i en serskild punkt, och jag är öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln önskar, att de öfrige RiksStånden skola förena sig uti Ridderskapets och Adelns beslut, samt, genom undanrödjande af behofvet utaf StatsUtskottets el45 H. ?* 100 Den i3 October. jest nödvändiga jämnkningsförslag, bespara minst 6 veckors tid på Riksdagen; så’ skulle jag äfven tro, att de Ledamöter, som jenmt yrka Skattebördornas nedsättning, snarare borde instämma med mig, än med Herr Crusenstolpe.
Då StatsUtskotlets Ledamöter upplyst, och Herr von Hartmansdorff ytterligare med sina Tabeller bestyrkt, icke allenast att tillgångar finnas till de beviljade och vidare calculerade Statsanslagen, utan äfven att betydliga öfverskott ändock komma att äga rum, skulle jag förmoda, att det förefinnes sä mycket mera anledning att begära de andra Ståndens instämmande uti Ridderskapets och Adelns beslut, som det i allo är öfverensstämmande med Grundlagen, att, sedan StatsUtskottet utrönt och Ständerne beslutat, hvad till Staten erfordras, Statens behof utöfver dess ordinarie intrader skola genom bevillning fyllas.
Nu är här ej fråga om någon ökad bevillning, utan endast att använda befintliga öfverskott, och det tyckes då vara så mycket mera skäl att Stånden förena sig uti gemensamt beslut angående StatsRegleringen, som, genom den uppkommande besparingen af 6 veckor på Riksdagen, en betydlig lindring för hela Svenska Folket inträffar genom förminskning af Riksdagskostnaderne och underhållet till deras Representanter, hvilka alla utom Ridderskapet och Adeln, sorn underhåller sig sjelf, hafva dagtraktamenten.
Enär Herr Crusenstolpes motion således innefattas uti Den i3 Octo b er.
IOI min, torde Herr Grefven och LandtMarskalkeu benäget göra proposition derpå, att Ridderskapet och Adeln må inbjuda de öfrige RiksStånden, att med Ridderskapet och Adeln instämma uti dess angående a:dra och 3:dje IIufvudTitlarne fattade beslut.
Med tacksamhet för Friherre Cederströms godhet, att låta min motion åtfölja sin om inbjudning i allt hvad rörer 2:dra och 3:dje HufvudTitiarne, får jag dock ödmjukast anhålla, att min motion måtte få serskilt afhandlas, då jag, när Friherre Cederströms förekommer, skall bevisa, att den af Friherren omtalde tidsbesparing icke inträffar.
Jag får blott tillägga den vördsamma anhållan, att om Herr Hjerta fortfar uti sitt förra gången gjorde yrkande, att hans reservation skall åtfölja beslutet angående 25:tePunkten, så väl de under discussionen derom af Konungens Rådgifvare Herr Grefve Brahe och Friherre af Nordin afgifne yttranden, som Friherre af Tibells och Herr Möllerhjelms anföranden i ämnet, måtte få åtfölja till de öfrige respective RiksStånden.
Jag ämnar icke upptaga tiden, att tvista med Herr Crusenstolpe örn skillnaden emellan hans och min motion, ty det lönar sannerligen icke mödan.
Då likväl å andra sidan ali inbjudning blifvit bestridd, får jag vördsamt an - t 0‘2 Den 13 O e t o b e r. hälla, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville skilja emellan de
Irenne alternativer» hvilka nu förekommit till proposition, nemligen: 1:0
Att ingen inbjudning må äga rum; 2:0
Att den bör verkställas i afseende å de till Försvarsverkets materiel anslagne, af Herr Crusenstolpe omfattade, 70,000 R:dr, och 3:o
Att, såsom jag föreslagit, den skall utsträckas till alla de beslut Ridderskapet och Adeln fattat angående 2:dra pch 3;dje JJufyudTitlarne.
I sådant fall torde vi få börja med att votera , oin Herr Crusenstolpes eller mitt förslag skall utgöra Contra proposition; hvarefter Herr Hjertås alternativ kunde utgöra Ja-proposition.
Vi komma eljest att uppehålla oss med en onödig Öfverläggning, och jag anhåller derföre, att voteringarne, i den ordning jag omnämnt, mätte genast börja, Herr Crusenstolpe:
Med fullkomlig öf
Herr Hjerta: 5^ §, Riksdagsordningen lyder sålunda: ”De allmänna beslut, sorn Den 13 O c t o b e r. ”ett Stund fattar, äfvensom livad ett serskildt Stånd i egenskap af RiksStånd be”slulit, och annars rätt röra kan, meddelas ”de öfriga Stånden genom utdrag af Protokollet.
Vill Ledamot, som ej i Ståndets ”fattade beslut instämt, sin serskilda tanka ”hos de öfriga RiksStånden anmäla, stånde ”det honom fritt, genom serskildt Memorial ”eller Dictamen till Protocollet, hvilket må ”Ståndets beslut åtfölja.”
Nu uppstår likväl det besynnerliga fall, att Herr Crusenstolpe i en allmän fråga begärt de öfrige RiksStåndens inbjudning att instämma uti Ridderskapets och Adelns beslut, fastän Grundlagen föreskrifver, när och på hvad sätt dessa serskilda Ståndsinbjudningar skola verkställas, samt huru förhållas skall, då två Stånd stanna emot två Stånd i olika beslut.
Jag vädjar till hvars och ens känsla, om det är rätt att på delta sätt söka göra ett Stånds beslut gällande bland de andra Stånden, tvärtemot hvad de beslutat, och då Grundlagen tydligen utstakar helt andra utvägar för målens afslutande, när Stånden i besluten äro skiljagtige.
Det har visserligen varit öfligt, att i frågor, som icke äro af allmän Statsreglerings egenskap, RiksStånden till hvarandra inkommit med inbjudningar att deltaga i det beslut, hvari de hvart för sig stannat; såsom till exempel Ridderskapet och Adeln om Undervisningsverken, och RorgareStåndet angående Näringsfriheten, jnen dessa frågor liörde icke till Statsregle - D e n 13 O c t o b e r. ringen, och mig velterligen har aldrig i dermed gemenskap ägande ämnen Slåndsinbjudningar någonsin brukats.
Jag hemställer äfven, hvad resultat skulle blifva af vår inbjudning, om BondeStåndet till svar derå aflät den contrabjudning, att på grund af dess närmare kännedom om landets tillstånd afslå alla ökade Statsanslag.