Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 14 Martii. 453 Herr Cederskjöld: Riksens Ständer förlora i alla fall icke sin i 56 §. förvarade rätt, att väcka och till afgörande befordra sådana frågor, som omedelbarligen föranledas af redan fattade Beslut, af upptagne ärender &c.
Här är således fråga om en alldeles ny rättighet.
Det är helt tydligt, att denna Redaction icke inskränker rättigheten att väcka sådane Motioner, hvilka af redan framställda ämnen föranledas.
Derom är nu icke någon fråga.
Redactionen deremot syftar endast på sådana nya ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme besluta och hvilka icke äga sammanhang med redan gjorde framställningar; Redactionen synes mig således bereda en större Latitud åt Riksens Ständers Motionsrättighet.
Jag får för denna gången förena mig med Grefve Mörner, hvilken, i mintanka, fullständigt ådagalagt, att denna Redaction är öfverflödig.
Då uti de ämnen Riksens Ständer äga beslutande rätt, hvarje Motion, som framställes, måste äga sammanhang med någon föregående af samma natur, kan jag icke finna hvartill det skulle tjena, att vid en Riksdag framställa Motioner för att först vid den nästföljande få dem afgjorde.
Jag tillstyrker alltså, att ifrågavarande Redaction, såsom alldeles icke behöflig, måtte afslås.
Herr Gref ven och LandtMarskalken till - 454 Den i4 Martii. kännagaf, att BorgareStåndet redan afslagit ifrågavarande Redactiön, samt hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade äfven för sin del Redactionen ogilla.
Ropades starka Ja ^ jemte några Nej. Herr Cederskjöld yrkade votering.
Herr Grefven och LandtMarskalkén yttrade, det lian, utan att i någor måtto bestrida votering, endast ville hemställa, om icke, sedan BorgareStåndet redan afslagit Redactionen, den begärta voteringen kunde få förfalla.
Då jag, för min del, tyckt mig höra ett ganska betydligt antal
Nej, får jag ödmjukast hemställa, om ej Herr Grefven och LandtMarskalkén skulle täckas framställa Proposition till bifall.
Herr Grefven och LandtMarskalkén förklarade, att, enligt hvad han tyckt sig höra, den af honom nyss framställde Proposition blifvit med långt flera Ja än Nej besvarad, Herr Cederskjöld; Såsom anledning till min hemställan, får jag ödmjukast anmärka, att
Ja kan ropas med starkare stämma och längre uthållas än Nej; och är det derföre ganska möjligt, att ett mindre antal
Ja kunna höras starkare, än ett vida större antal
Nej. Friherre
Sedan ett Stånd redan afslagit Redactionen, är det af föga bety - Den i4 Martii. ^gg denhet, om den varder af Ridderskapet och Adeln antagen eller ogillad.
För min enskilta del, anhåller jag endast få till Protocollet förklara, att jag ansett berörde Förslag, såsom lemnande anledning till nya Motioners framställande, hafva varit ganska nyttigt.
Herr Munck af Rosenschöld yttrade, alt de Herrar, hvilka ropat Nej, torde afstå från votering, om i Protocollet blefve för deras räkning antecknadt, att sådant skedde endast af den anledning, att Redactionen redan blifvit af ett Stånd afslagen, och alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut erfordras för Redactionens antagande.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om de Herrar, hvilka ropat Nej, behagade, under det af Herr Rosenschöld föreslagna vilkor, från votering afstå.
Under det vilkor, som Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, afstår jag från votering. §. 63. 1 andra Momentet var efter orden: ”väljes af Riksens Ständer,” ett så lydande Tillägg föreslagit: ”Sedan Cons titutionsUtskottets
Utlåtande öfver dess Embets-för,vältning inkommit.” Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär denna Redaction .. ode 456
Den i4 Martil. i nära sammanhang med de af 53 och 96 §§. i RegeringsFormen, af ConstitutionsUtskottet föreslagne, men af Ridderskapet och Adeln vedan ogillade nya Redactioner , förstnämnde Redaction jemväl loide af Ridderskapet och Adeln ogillas.
Bifölls, §. 68.
Dervid var föreslagit, att i afseende på föreskriften om tiden till begagnande af den Revision, hvilken af Riksens Ständers Revisorer bör förrättas, må, i stället för: ”den i5 September,” utsättas ”den i5 Augusti;’ och meningen näst före den sista sålunda förändras: ”och må ingen Revision öfverskrida en tid af fyra Månader.” Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef den af ifrågavarande §. föreslagne nya Redactionen af Ridderskapet och Adeln gillad.
Try ckf r ihets Förordningen.
Deruti var föreslagit, att efter orden: ”i förväg lagde,” måtte utslutas orden: ”af Tryckfrihetslagen ej föreskrifne” samt citationen af 86 §. i RegeringsFormen återföres till fullkomlig likhet med lydelsen af samma §.
Uppå derom af Herr Grefven och Landt - Den i\
Martil. 457 Marskalken gjord Proposition, blef berörde nya Redaction af Ridderskapet och Adeln bifallen. §. i.
Moni. 5.
Här var föreslagit, att efter ordet: ”Boktryckeri, ” må införas: "eller Tryckeriför Mu~ sicalier," hvilken förändrade Redaction af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. i.
Mom. 6.
Deruti var föreslagit, att efter orden:”Svenska Medborgare,” föreskriften måtte sålunda förändras: "hvilka i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle Författare-ansvar åliggaj så vida Författarens namn och hemvist befunnes origtigt uppgifne, eller i Sedeln saknades," i sammanhang hvarmed äfven blifvit hemslälldt, att det öfriga ifrån och med orden: ”eller ock,” ti il och med orden: ”ifrån Svaromålet uteblefve, ” måtte alldeles uteslutas:
Hvilken af 6 Momentet sålunda föreslagne nya Redaction jemväl af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. i. Mom. 7. ConstitutionsUtskottet hade föreslagit, att andra puncten af detta Moment måtte erhålla en sådan lydelse: "Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid , i afseende på ansvaret, ansedd såsom Författare, derest han sig ej med dennes Namnsedel försett, eller ej kan på annat sätt bevisligen uppgifva Författaren ; åliggandes
Ut gifvaren, under lika för - 458 Den 14 Martil. bindelse , att tillse det de vilkor, som vid utgijvandet deraf i denna Lag ytterligare stadgas, varda noga iakt t agne Herr Hammarsköld, Lorenzo, anförde skrifteligen: i §. 7 & 8 Mom. böra, efter min tanka, i ett sammanhang till afgörande företagas, ty det de båda Moinenterne stadga, är af så enahanda och af hvarandra beroende natur, att det beslut, i hvilket man stadnar i afseende på det ena, äfven ovilkorligen gäller om det andra.
Stadgandet i det 8 Morn. är nemligen intet annat, än en närmare bestämning och utveckling af stadgandet i det 7 Momentet.
För min del tror jag mig böra tillstyrka bifall till nya Redactionen af dessa båda Momenter.
Det strider visserligen uppenbart mot all Lag-esprit, att stralfa en annan, än den verkligen brottslige, som likväl måste ske, då TidningsUtgifvaren skall straffas för en i bans Dagblad införd, brottslig befunnen Artikel, men icke Författaren till Artikeln, änskönt han till och med sjelf skulle vilja framträda; detta är ett i dubbelt afseende menligt förhållande.
Dels måste Tidningsutgifvare, helst som alla böter för dem fördubblas, göras till Censorer öfver hvad till deras Blad iiiJemnas, hvilka af en förlåtlig skuggrädsla för liv -je uttryck, som de ej fullt kunna controllera, måste lätt förledas, att undanhålla Allmänheten mången vigtig upplysning.
Dels är Den i4 Martii. 459 genom det gamla Stadgandet en obillig börda lagd på Tidningsutgifvare, hvilka äfven i så många andra fall äro nog styffaderligt behandlade, mot Författare af alla andra slags Skrifter, utan att jag åtminstone icke varit i stånd att dertill utfinna en fullgiltig Causa Legis.
Till dessa Teoretiska skäl, för antagandet af den föreslagna ändrade Redactionen, tror jag mig böra tillägga ett erfarenliets-skäl.
Jag har nemligen sjelf såsom Juryman sett mig nödsakad att fälla en Person, som bevisligen icke gjort annat än i sitt
Dagblad infört en anmärkning, på hvilken Författaren sjelf tecknat sin ansvarighet, ja! hvad som värre är att döma en sak att vara brottslig, hvars vigtighet, då rätter man till svaromål icke blifvit framkallad, icke var eller kunde blifva fullt utredd.
Alla sådana missförhållanden skola visserligen genom den nya Radactionen undvikas, och mig tyckes allt derföre skäligt att densamma antaga och bifalla.
Herr Silverstolpe_, Gustaf Abraham:
Det är just billigheten deraf, att den Redacteur, som kan bevisligen uppgifva Författaren till ett i bans Tidskrift infördt stycke, derigenom undslipper Författare-ansvar, som bör tillskynda denna Redaction bifall.
Någon ändring i förhållandet mellan Redacteuren och Insändaren uppkommer ej derigenom.
Redacteuren har alltid rättighet att vägra införandet af ett stycke, som till honom insändes, och den kan genom ingen Lag honom fråntagas.
Om nu detta 7 Moment antages, följer naturligen af sig 460 Den 14 Martii. sjelft, att del åttonde, dermed i sammanhang stående Momentet, äfven kommer att gillas.
Herr Grefven och LandtMar skalken ansåg 7 och 8 Mom. af 1 §. böra särskilt, hvar för sig, pröfvas och afgöras, samt hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla den af 7 Mom. föreslagna ifrågavarande nya Redaction.
Bifölls. §. 1. Morn. 8.
I detta Moment hade efter ordet: ”uppgifvit, ” blifvit föreslagit följande tillägg: kan Utgifvare förete Namnsedel å Författaren till den åklagade Artikeln eller på annat sätt Författaren bevisligen uppgifva vare han ifrån Författare-ansvaret frikändäfvensom att ett nytt Moment, i stället för den följande meningen som börjas med orden: ”Domaren äger,” och slutas med orden: ”Domstolen inkalla.” mätte införas, så lydande: ”Domare äge att Namnsedeln genast öppna j och att j på hvilketdera af ofvannämnde sätt den rätta Parten sålunda blifvit känd, honom inför Domstolen inkalla.” Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blefberörde nya Redaction af Ridderskapet och Adeln gillad.
Den i4 Martii. §. 3.
Morn. 9.
ConstitutionsUtskottet hade föreslagit, alt efter Citationen af Kongl.
Förordningen af den 20 Januarii 1779 måtte tilläggas: ”och Skriften confiscerashvilket tillägg af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. 4. Mom. 7. Af detta Moment hade blifvit föreslagen följande nya Redaction:
Utgifvare af Dagblad och periodiska Skrif - ter j hvilka i det fall, sorn i 1 ,§'• y Mom. är stadgadt j är o underkastade
Författare-ansvar s vare framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten; och umgälles Utgifvarens förbrytelsej genom sådant Blad_, dubbelt i alla de fall, der med Penningar pligtas” hvilken nya Redaction af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. 4- Morn. 8.
Deruti hade efter orden: ”allmän säkerhet, ” blifvit föreslagit följande tillägg: ”anstötlig mot den Evangeliska Läran.” Grefve von Schwerin Fredric Bogislaus:
Jag får fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att det föreslagna tillägget gifver en ytterligare utsträckning åt HofCancellersEmbetets redan nog obestämda granskningsrätt och af sådan anledning torde böra afslås. 462 Den 14 Martii, Grefve von Lantingshausen, Albrecht:
Med all den aktning jag hyser för den siste värde Talaren, kan jag likväl icke med honom instämma uti den tanka, att ifrågavarande tillägg bör uteslutas.
Jag anser visserligen icke detta tillägg nödigt, i anseende till försvar af vår Evangeliska Lära, hvilken försvarar sig sjelf, och skall, enligt dess höga Stiftares försäkran, äga bestånd intill dagarnes ända; men jag tror, att det är nyttigt, för att förekomma vådliga följder, så väl för Sedligheten, som den allmänna Säkerheten.
Då Dagblad få fritt kringspridas, skola sådana deruti införda Årticlar, hvarom nu är fråga, åtminstone bereda likgiltighet, om icke förakt för Religionen; hvadan ock, enär det icke kan bestridas, att Religionen är Samhällets säkraste grundval, det torde vara nödigt, att Religionen hålles i helgd och skyddas för de anfall, hvilka lemna lättsinnigheten utrymme och styrka åt villfarelsen.
På dessa skäl får jag för min del tillstyrka bifall af den nya Redactionen.
Herr Hammar sköldLorenzo:
Jag är också lifligen öfvertygad om vigten af Religionens helgd, men jag tror ej att skyddet derför på något vis ökas genom det föreslagna tillägget, hvilket endast bereder åt HofCancellersEmbetet en större arbitrage, lika obehaglig för TidningsTJtgifvarne, hvilka derföre blifva offer, som för HofCancellersEmbetet, hvilket skall densamma utöfva.
Den i4 Martii. 463 Grefve Spens„ Jacob Melcker:
Om jag trodde, att genom den nu föreslagna nya Redactionen, någon serdeles farlig utsträckning gafs åt HofCancellerens magt att utöfva det åt honom redan förut uppdragna arbitraira inseende öfver Tidningar, skulle jag, hvilken lika litet som någon annan älskar arbitrage, visserlL gen ej våga tillstyrka Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln att Förslaget antaga.
Men då jag icke kan finna farligare, att Öfverlemna åt HofCancellerens arbitraira pröfning, huruvida en Skrift är anstötlig mot den rena Evangeliska Läran, än huruvida den är vådlig för allmänna Säkerheten, eller utan skäl och bevis förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädlig egenskap, hvilket allt redan genom TryckfrihetsFörordningens äldre lydelse är en sådan pröfning underställd; då i alla fall det antal Skrifter, som kunna komma under den första rubriquen, måste bli så ojemförligt mindre, än deras, som kunna dragas under de andra; då jag till och med tror, att arbitraget öfver de förras innehåll skall i sig sjelf aldrig kunna äga så stor utsträckning, som det, öfver de sednares; så kan jag ej neka, att det skulle förefalla mig besynnerligt, om vår TryckfrihetsLag skulle tillerkänna mera helgd, mera skydd mot oförsynta anfall åt allmänna Säkerheten och enskildas personliga rätt, än åt SalighetsLäran.
Herr Rothliebj Carl Fredric:
Jag kan icke ett ögonblick föreställa mig något arbitrage, väld eller hvad man vill kalla det, af nu va - 464 Den i4 Martii. rande HofCancellersEmbete, och kan således ej anse suppositionen om något sådant böra grunda ett aCslag å det föreslagna tillägget i 4 §* 8 Mom. af TryckfrihetsFörordningen; men jag anser deremot i öfrigt detta tillägg alldeles öfverflödigt, då icke allenast i TryckfrihetsFörordningen, utan äfven i allmänna Lagen bestämda Stadganden finnas, som föreskrifva straff och ansvar för hädelser emot Gud och den rena Evangeliska Läran, och hvilka Stadganden, vid möjligen inträffande fall, behörigt tillämpade, tillräckligen försäkra den sanna Religionens helgd, och derigenom SamliällsOrdningens orubbliga bestånd.
Jag får derföre, lika med Herr Grefve von Schwerin och Herr Hammarsköld, anhålla örn Proposition till afslag å det föreslagna tillägget uti ifrågavarande Moment af 4 §:» i TryckfrihetsFörordningen.
Det är visst sannt, att sådana Articlar blifva bestraffade, men den skada, som genom Dagbladens kringspridande redan blifvit orsakad innan straffet följer, kan icke förekommas på annat sätt, än derigenom, att HofCancelleren äger rätt att genast indraga Dagbladet.
Friherre Mannerheim:
För att stadga sin öfvertygelse i denna fr torde man endast böra rådfråga TryckfrihetsLagen sådan, som han för närvarande är.
Jag anhåller derföre, att få uppläsa de trenne första Momenterne af > Den 14 Martil. af 3. §. af TryckfrihetsLagen, hvilka lyda sålunda : 1:0 ”Hädelse emot Gud.
Brottet shall umgällas såsom i 1. Cap. 1. §.
Missger.ångs. Balken allmänna Lagen stadgadt år, och Skriften confisceras.” 2:0 ”Förnekelse af en Gud och ett lif ef ter detta eller af den rena Evangeliska Läran.
Förbrytaren skall anses efter 1. Cap. 4. §.
Miss* gerningsBalken och Skriften confisceras.” 3:0 ”Gäckeri af den allmänna Gudstjen] sten , Guds Ord och Sacramenten.
Förbrytelsen skall umgällas med Etthundrade R:rs
Bö^ ter och Skriften confisceras.”
Jag tror för min del, att alla förbrytelser j Theologiska ämnen kunna, efter något af dessa irenne Mom. bedömmas, och jag anser således icke rådligt, att i stället för Domarens pligt att dömma efter bestämd
Lag, antaga en personlig pröfning, hellst ordet anstötligt dessutom är i högsta måtto obestämdt.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag instämmer med Herr Grefve v. Schwerin och Herr Friherre
Mannerheim i tillstyrkan af afslagpä det föreslagna tillägget, så mycket hellre, sorn den sednare värde Ledamoten så tydligt ådagalagt öfverflödigheten och vådligheten af ifrågavarande tillägg.
Ordet ”anstötligt” är Ridd. 0. Ad, Prot, IV. B. I.
Afd, 59, <10. 466
Den 14 Martil. verkeligen så tvetydigt och obestämdt, att det skulle kunna föranleda till de rysligaste missbruk och förföljelser.
Om så obestämda granmor utstakades för BokCensurens magt, skulle hos osv kunna inträffa detsamma, som fordom i Frankrike, hvarest Sorbonska Faculteten confiscerade och såsom anstötlig, till bränning fördömde en Bok, som samma Facultet korrt förut hade efter vederbörlig Censur till tryck?
ning tillåtit.
Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, det han, i anledning af Discussionen, ansåg sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå den nya Redactionen» Ropades starka Ja, jemte några Nej.
Då jag förmodar, att de öfrige 3tne Stånden redan antagit ifrågavarande tillägg, får jag endast hemställa, huruvida det kan vara passande att visa, det en lika beskaffad vård om Religionen saknas hos det första RiksStåndet, hellst tillägget endast innefattar hvad i allmänna Lagen derjemte stadgas.
I anledning af hvad en Värd Ledamot yttrat, att man borde antaga ifrågavarande tillägg för det de öf-' lige 3:ne Stånden förmodas redan hafva detsamma bifallit, får jag förklara, det jag just deraf hämtar skäl för tillstyrkande af frågans närmare granskning.
Hade de öfrige 3.ne Stan - Den 14 Martil. 467 den ogillat Redactionen så hade det varit öfverg flödigt för Ridderskapet och Adeln att taga i närmare öfvervägande ett förslag, som genom ett enda Stånds ogillande är afgjordt till af» slag; men nu, då Ridderskapets och Adelns beslut kan bestämma frågans utgång, anser jag Ridderskapet och Adeln för sin del så mycket snarare böra noga pröfva denna fråga.
För min enskilta del anser jag af flera skäl det föreslagna tillägget böra afslås.
Så snart en ny Philosophisk Sect uppkommit, har densamma i al-' la tider i sin början ansetts för anstötlig mot den herrskande Religionen.
Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold: jag har med förundran hört, huruledes man uti åtskilliga frågor åberopar de andra Ståndens beslut, hvilka likväl, enligt min tanka, ingalunda böra kunna verka på Ridderskapets och Adelns öfvertygelse.
Jag tror mig vara känd såsom den der hyser all möjlig vördnad för Religion och hoppas således att mitt yttrande ingalunda misstydes.
Då Friherre Mannerheim redan upplyst att TryckfrihetsLagen stadgar tillräckeligt ansvar för ifrågavarande förbrytelser } då Grundlagarne icke utan högsta nödfall böra undergå förändringar; då den gamla Redactionen redan lemnar HofCancebersEmbetet rättighet att hvarje för allmän säkerhet vådelig Skrift indraga, och då sluteligen det i nya
Re^ dactionen nyttjade ord anstötlig är så obestämdt, att man behöfver upplysning, om hvad dermed måste förstås 5 så anser jag mig, af alla dessa förenade anledningar, böra hemställa att den garn» 468 Dm i (.
Marili. la Redactionen må oförändrad bibehållas, desto hellre , som Religionens grundsanningar alltid försvara sig sjelfva, och vi ännu icke kunna smickra oss med det tillfredsställande loford, att vi uppnått höjden och fullkomligheten af Theologiska kunskaper, så att ali närmare upplysning derutinnan varder öfverflödig eller för Samhället skadelig.; men hvilken skulle väl våga att med dessa gagnande upplysningar för Allmänheten framträda, enär det obestämda ordet: anstötelig i Grundlagen kunde blottställa honom för skymf och förlust af sin, med dryga utgifter påkostade Upplaga, utan rättighet få sig förklara samt sin mening, principe och afsigt söka försvara ?
Vi måste, vid stiftande af Lagar, isynnerhet af Grundlagar, icke låta närvarande högre Embetsmäns kända oväldughet
Romma oss att förgäta, det andra lynnen kunsta efter dem uppträda, som missbruka en icke tillräckligt bestämd magt och Grundlagar beslutas icke ensamt för närvarande, utan ock för tillkommande Tidehvarf. Grefve Spens: 1 anledning af hvad Herr Rosenschöld nyss anlört, anhåller jag blott att få anmärka, att med de begrepp jag gör mig om Philosophie och Religion, jag icke kan förstå huru något slags Philosophiskt
Systeme skulle kunna vara anstötligt emot någon Religion, då det icke framföres på ett anstötligt sätt.
Jag får den äran erindra, det jag endast yttrat mig förmoda, att de Den ] 4 Martil.
469 öfrige frenne Stånden antagit ifrågavarande tillägg, samt att, om så vöre, Ridderskapet och Adeln, såsom det första Ståndet, icke bor» de sätta sig emot enRedaction, hvilken skyddade vördnaden för Religion och hvilken egentelige-o icke innefattade mer än hvad £ den gamla Redactionen redan funnes inbegripit* Grefve von Lantingshausen:
Jag får en^ dast begära upplysning, om hvilkens skyldighet det är att åtala en mot den Evangeliska Läran anstötlig Skrift.
HofCancelleren åtalar eller ock remitterar Målet lill JustitiaCancelleren.
Hvad vore det då för skada att HofCancelleren ägde rät» tighet att först indraga Skriften och sedan åtala densamma ?
Jag har icke yttrat att Fhilosophiska Systemer varit anstötlige, utan endast, att, enligt LitteraturHistorien, hvart och ett af dem vid sin första uppkomst blifvit ansedd såsom anstötligt mot Religion, jag har sjelf öfverlefvat flera exempel härpå.
Bonnets Systeme beskylldes i början för Materialisme, Kants sedan vid sin första upprinnelse för Idealisme , Schellings derpå likaledes ' för det samma:
Sjelfva Cartesii , Leibnitz’s och Wollfs Systemer förföljdes i deras början såsom Rätterska och anstötliga mot Religionen. 470 Den 14 Mariit.
Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham: jag tror att på redan anförda grunder den föreslagna nya Redactionen bör afslås.
Men då det blifvit nämndt att opinonen om Ridderskapets och Adelns beslut skulle kunna blifva mindre fördelaktig, tror jag mig böra förklara, att jag derföre ej har någon farhåga.
Den Evangeliska Läran och all sann Lära vinner på en rätt to* lerance.
Den är då först i våda när man blottställer dess bekännare att efter magtens pröfning, af hvad som kan vara anstötligt blifva behandlade.
Ett afslag synes mig således här vara en följd af ett sannt nit och en innerlig öfvertygelse om Lärans egen kraft, och ett rent begrepp om sättet huru den i sin renhet bör bibehållas. Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde å nyo, att den föreslagna nya Redactionen måtte af Ridderskapet och Adeln afslås.
Grefve von Lantingshausen, Friherrarne Drufva och Lagerbjelke, Johan , samt Herr Lagerheims, Lars Magnus, reserverade sig mot Ridderskapets och Adelns beslut. §. 5. Mom. 1.
Deraf hade blifvit föreslagit en så lydande Redaction: ”Lagligheten af åtalade tryckta Skrifters innehåll skall hädanefter alltid prof vas af en Den 14 Martil.
Alt Jury eller Nämnd, bestående af nio Personer, hvilka sammanträda vid den Domstol, där brott emot denna Lag åtalas, oc/i där genom förhör med Parter ne, Åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring, ransaka ningen fullbordas barf Hvilken nya Redaction , uppå derom aE Herr Grefven och LandtMarskalken fram tälld Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls § 5• Morn. 2.
Af detta Moment hade en så lydande Redaction blifvit föreslagen: 55Den som kallas till Ledamot i Jury , må ej utan laga förfall uteblifva och åge Domaren genom vite eller annan laglig påföljd, en uteblifven Jury-Ledamot till inställelse förpligta.
Parten gulde Resekostnaden för de af honom tillkallade Ledamöter i Jury.
Om Förrättningen uppehälles genom någon Ledamots förfallolåsa ut eb lif vande, ersätte lian de tillstädeskomne Ledamöters Resekostnad.
Ej må Part till Ledamot i Jury någon utom
Domstolen må ej till Ledamot i Jury namna annan Person, ån som bor inom den Jurisdiction, där målet år anhängigt.
Herr Nauckhoff, Carl Ulric, hemställde att den nya Redactionen måtte afslås, emedan det, enligt hans tanka, icke vore rättvist att en 472 Den 14 Martii.
Part ej finge till Ledamot i Jury någon utom Länet boende tillkalla, hellst Parten, som skulle gälda den tillkallade Ledamotens kostnader, borde lå välja hvilken som hellst, för hvilken han hyste det mesta förtroende.
Herr Grefven och LandtMcirskcilken gjorde Proposition till bifall af den föreslagna nya Redactionen.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskacken hemställde, om Ridderskapet och Adela behagade afslå Redactionen- hvilket bifölls. §, 5. Mom. 3.