Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Bet.-det, yttrar komitéen pag. 41: »att bibanornas rigtning icke bör bestämmas förr än den hufvud - Den 25 April e. m. eller stambana blifvit anlagd och för allmänna rörelsen uplåten, hvartill bibanor skola utgöra affluenter m. m.» Annorlunda synes komitéeo ej hafva kunnat resonnera, då det borde afgöras forst hvar stambanan kommer att anläggas och i hvilken rigtning den ledes.
Utsk:t räknar såsom en obetydlig vinst att stambanan drages närmare sådana orter som Kalmar och Karlskrona, men man tager icke i betraktande huru högst vigtigt det är i militäriskt hänseende att, i händelse af krig, dessa kuststäder, särdeles Karlskrona, kommer skyndsamt i förbindelse med en östligare sträckning af södra stambanan, derifrån lifsförnödenheter hastigt kunna erhällas, och i hvars trakter en större truppstyrka finnes koncentrerad, hvilken hastigt kan efter upbrotts-ordres transporteras dit den kan behöfvas.
Sådant bör i min tanka ej heller förbises vid fråga om en stambanas ledning genom den ena eller andra orten.
En omständighet har icke varit vidrörd, rnen som är af stor vigt och inverkar betydligt pä allmänna rörelsen inom landet.
Det är de årliga marknaderna, af hvilka de flesta och betydligaste inom Småland förekomma pä Nassjö-liuien eller i närheten deraf.
Endast i Allbo härad äro 4 sådana tätt invid linien.
Bland de 25 särskilda marknader, som hållas årligen dels invid linien, dels på 1 högst 2 mils afstånd derifrån, emellan Skånska gränsen och Nässjö, må nämnas Wexiö, hvars vintermarknad är en af de mest besökta i riket.
Eksjö och Hvetlanda.
Yid alla ställen råder mycken liflighet i handelsväg, men till dessa sistnämnde 3:ne marknadsplatser infinna sig fabrikanter och handlande från skiljda orter att der föryttra varor och upköpa orternas produkter.
Om jernvägar anläggas i detina riktning, skall naturligtvis rörelsen mångdubblas och en gods- och persontrafik upstå, sorn man af denna rörelse aldrig tänkt sig.
På Laga-linien finnes egentligen blott Ljungby och Wernamo marknader, inom Smålands område, der någon större handelsrörelse bedrifves.
I sednare tider har ett kopparverk blifvit anlagdt öster om den af komitéu föreslagna banan.
Grufvor med sina hyttor äro belägna 1V4 ä 1V2 mil öster om linien, och då för en ång-machin med årlig tillverkning af 5f)0 skepp, koppar erfordras 7,800 t:r stenkol elier cookes, hvilka fördyra varan genom en lång laudttransport, så skulle rörelsen ökas på Nässjölinien, om nämnde kopparverk kunna för sina transporter begagna jernvägen i och för de många skiljaktiga delarne af sin rörelse.
Särskildt bör anmärkas, att åtminstone 5 socknar i Sunnerbo härad äro belägna så nära Nässjö-linien, att de med lätthet kunua begagna den, då deremot Laga-linien till största delen går så nära Halländska gränsen och Jönköpings län, att öfriga härader i Skaraborgs län äfvensom Wexiö stad icke kunna draga synnerlig fördel af denna jernvägs-sträckning.
Många andra fördelar af södra banans ledning genom den bördiga och för rörelsen i landet särdeles förmånliga trakt, som i min tanke har stort företräde, skulle uplysningsvis kunna anföras, men, utom det att dessa finnas antydda s& val i komitéens Bettde 366
Den 2f> April e. ra. sorn i K. M:ts Nåd. Propos., torde flera talare komma att ökaantalet af skäl för denna mening.
Mit yttrar i aflåten Nåd.
Propos. till R.
St:r den 28 Nov. 1856 bland annat, »att de stambanor, som på statens bekostnad byggas, böra framdragas genom de orter, hvilka, i anseende till sin aflägsenhet från vattenkommunikationer, af dessa icke kunna draga fördel,» och vidare, »att stambanor jemväl böra förena de punkter, som i följd etc.»
Det är i sanning beklagligt, att man lägger så mycken vigt på den ökade kostnad, som södra stambanans fortsättning från Finja-sjön i mera östlig riktning sknlle komma att medföra, och att man ej fäster afseende på deri större industri, som upkommer på Nässjölinien och sona ovilkorligen alltid framkallas i orter der fruktbarheten är störst.
Det är redan visadt så väl af Hr Troil som af reservanterna, att denna kostnad ej torde blifva så farlig och att räntan kan betäckas af den vida större trafik, som otvifvelaktig! är att förvänta på Nässjölinien.
När man i allt fall ieke ser på uplåning af många millioner för jern vägsanläggningar i landet, så förstår jag icke en sparsamhetsanda, hvarigenom man vill förekomma Skånes förbindelse med Stockholm genaste vägen genom de medlersta och mest befolkade delarne af Sverige, ty icke må man med fullt allvar vilja påstå att Skåne och Småland har större fördel af att komma i beröring med vestra orterna, då man större delen af året har kommunikation emellan Skånska kusten och Götheborg.
Det gäller nu att afgöra om medlersta Sverige och förnämligast den vestra delen af Småland skall, måhända för alltid, sakna kommunikation med de bördigare orterna och utlandet, eller om endast de vestra oeh norra orterna skola draga fördel af jernvägarna i Sverige.
Jag vädjar i detta fall till R. o. Ad:s känsla, öfvertygad att, skiljd från alla enskilda intressen, alla biafsigter, en hvar icke förbiser det vigtiga målet, en i så många afseenden vanlottad och hittills på lättade kommunikationer blottad landsorts billiga önskan att komma i åtnjutande af de fördelar, som genom jernvägar åstadkommas.
Dessa fördelar befordras till hufvudsaklig del gegenom det förslag, som K.
M:t i Nåder framställt, och efter att nu hafva pligtskyldigt äfven uttalat min mening rörande den ena eller andra liniens företräde genom Småland, anser jag att R. o. Ad., med afslag å StatsUtsk:t,s Utl.-de i Jule punkten, mätte bestämma att södra “stambanan bör dragas från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö samt derifrån öfver Tenhult till Jönköping, och att R.
St:r mätte för banans fortsättning i denna riktning bevilja ett anslag af (i milkr att från RiksgäldsKontoret utgå.
Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, afgaf följande skriftliga anförande : StatsUtsk:ts majoritet synes mig vid behandlingen af södra stambanans alternativa sträckning hafva nästan uteslutande fästat
Den 25 April e. m. 3fit sig vid en mängd mindre detaljer oell lokala förhållanden, uta» att för sin åsigt om Lagaliuiens företräden stödja sig på mer än 3:ne omständigheter af mera omfattande och allmän natur, nemi. r 1:0 att jernvägskomitéen grundat sitt förslag på ett system af jernvägar, som B.
St:r redan förkastat och ej heller finnes omnämudt uti K. M:ts Nåd.
Propos. vid inuevide riksdag, och 2:o att Nässjölinen förlänger jernvägen ifrån Götheborg, Vestergöthland, Nerike och de norra landskaperna till Skåne och Malmö, samt slutligen 3:o att antagandet af Nässjölinien skulle tillskynda Staten en större utgift af 3,120,000 rdr.
Uti Ofverste Stjefngranats och Rikdagsfullmin Jonas Anderssons reservationer äro visserligen de flesta af Utskitsmajoritetens lokala skäl och trafikberäkningar temligén utförligt vederlagda, så att löga derom återstår att yttra'; dock anser jag mig böra lästa upmärksamheteu på några omständigheter.
Innan tanken på jernväg hela linien emellan Stockholm och Malmö upstått eller hade utsigt, att komma till utförande, var det naturligt att man måste söka den kortaste förbindelsen ifrån Malmö till Wetterns södra ända, för att ändock, med tillhjelp af de inre vattenkommunikationerna, tillvägabringa en åtminstone större delen af året obehindrad förbindelse emellan hufvudstaden och de södra orterna.
Nu mera inser dock hvar och en de vigtiga politiska och kommersiella skäl, som fordra 2:ne jernvägssträekniugar såsom egentliga hufvudbanor för landet söder om Mälaren och Wenern, nemligen från Stockholm till Götheborg och från Malmö till Stockholm.
Härvid är det obestridligt en hufvudsak att söka anlägga dessa hufvudbanor så, att post och passagerare om möjligt kunna på en dag transporteras ej allenast emellan Stockholm och Götheborg utan ock emellan Stockholm och Malmö, hvaröfver den lätta kommunikationen med kontinenten är möjlig.
Detta mål kan dock ej upnås, om man afviker från den rakaste rigtningen emellan ändpunkterna, som lokalen kan medgifva.
Af komitéens Betide finner man att, enligt dess förslag och K.
Mits derpå grundade Nåd. Propos., nämnde syftemål icke upfylles annorlunda än om de så kallade östra och södra stambanorne förenas vid Nässjö.
Afståndet emellan Malmö och Stockholm blifver då det minsta, som lokala förhållanden medgifva.
Med alside derpå grundade också 11.
St:r vid sisth riksdag beslutet om vestra stambanans anläggning söder om Mälaren på det förhållande, att 12 mil derigenom blef\e gemensam väg för denna och den framdeles blifvande östra stambanan.
På samma gång, som R.
Stir fattade detta beslut, anslogos ock betydliga medel för nya undersökningar, i ändamål att derpå grunda ett framtida jernvägssystem, ehuru det vid förra riksdagen framstälda icke antogs för andra delar än sådana, hvartill anslag vid samma riksdag beviljades.
Enahanda var förhållandet vid 1854 års riksdag, då E. Stix af Regeringen begärde ett system för statens jernvägar sig före - 362 Den 2a April e. m. lagdt; tanken derpå har således 2:ne föreg:de riksdagars auktoritet för sig och bör väl ej heller nu alldeles öfvergifvas.
Att, när statens tillgångar framdeles medgifva, icke utföra den föreslagna östra stambanan, vore att afsäga sig en af de fördelaktigaste sträckningar, som landet erbjuder.
Östergöthland är ju ett af rikets bördigaste och folkrikaste provinser, samt har den största fabriksindustrien i landet.
När nu tillika de förenade östra och södra stambanorna ej allenast upfvlla det politiskt och kommersielt vigtiga mälet af den kortaste järnvägsförbindelsen från rikets hufvudstad och största fabriksort till Malmö oell utlandet, utan ock genomgå de mellanliggande landskapernas bördigaste och folkrikaste delar, anser jag landets gemensamma fördel fordra, det K.
Sur i denna fråga godkänna K.
Mits Propos., och ej genom afvikelse derifrån lägga hinder i vägen för detta stora syftemåls framlida upfyllande.
Utskits majoritet har väl sagt, att en möjlighet till förening af östra och södra stambanorna vid Tenhult i stället för Nässjö förefinnes, om än Laga-linien antages, utan större krok an IV4 mil; men af kostnadsberäkningarne synes att östra stambanan från Kathrineholm öfver Nobynäs till Tenhult kostar öfver 21/2 millin mera än till Nässjö, och hvarje förlängning af den framtida direkta hanan emellan Stockholm och Malmö försvårar naturligtvis den beräknade trafiken emellan dessa hufvudpunkter.
Utskits majoritet lägger vidare en särdeles vigt vid den förlängning af 2 mil, Nässjölinien åstadkommer för trafiken från Malmö dels till Jönköping för vidare försändning på segel-lederna, dels till Götheborg, Vestergöthland, Nerike, Vermland, Dalarne och Gefleborgs län.
Föremål för denna trafik skulle väl hufvudsakligen vara import- och exportvaror, men då afståndet från Jönköping till Götheborg nr 17 mil och till Malmö 26 ä 28 mil, samt Götheborg dessutom har sjökommunikation med Jönköping, lärer väl kunna antagas att samma Götheborg ock blifver både export-och importhamn för en god del af trakten söder och öster om Jönköping, innan dess affärer mötas af handeln från Malmö.
Detta gäller ännu mera om de norr om Wettern belägna orterna.
Att Götheborg, som med några lå månaders uppehåll, har daglig ångbåtskommunikation med Köpenhamn och Malmö på 12 timmar, skall lör sina affärer i_den 11a riktning betjena sig af en 44 mil lång jernväg med större kostnad och utan tidsbesparing, är ej sannolikt annat än i några få enstaka fall.
Det är svårt att fatta huru en jemförelse kan upställas mellan behofven af snabb kommunikation med Malmö för vestra och östra delarne af riket.
Stockholm, såsom landets hufvudstad och största konsumtionsort, måste onekligen komma att blifva den egentliga drif-fjedern för transitorörelsen med både passagerare och gods från och till södra orterna, i jemförelse hvarmed hela den vestra sidans behof deraf omöjligen kan ställas.
När dessutom folkmängden fördelas emellan 2:ne linier dragne i öster och vester genom Finjasjön och längs Wenerns norra kust till Stockholm, befinnas vester om Laga-linien, Wettern och Örebro 936,000 och Den 25 April e. m. öster om samma sträckning 1,116,000 personer, hvaraf dtet syness temligen tydligt hvilken sida af lasndet har största olägenhet af en förlängd kommunikation med Malmö och deröfver med utlandet.
Det 3.dje hufvudsakfiga mom:t i Utskismajoritetens bevisning, för Laga-liniens företräde
Ur den dermed förenade lägre kostnader),, som blifvit uträknad till 3,126,000 rdr.
Sedan i och för sig sjelf anser jag denna högre kostnad ej afskräckande, med afseende endast på den större trafik, som banans böjning åt öster från Jönköping genom Smålands bördigaste, foikrikaste oell mest industriella trakter skall bereda densamma.
Men hvarje tvifvel bör försvinna, då man, såsom i Ofverste
Stjerngranat» reservation är tydligen ådagalagdt, finner att Laga-liniens antagande tillskyndar
Staten, en ökad framtida utgift af mer än 2'/2 milhr, hvadan Nässjöliniens högre kostnad inskränker sig till omkr. 554,000 rdr, en summa, som i sanning synes ringa i jemförelse med de fördelar, som skola komma landet till godo, om K, M:ts Propos. om södra stambanans riktning af K. St:r antages.
För ett så stort företag, som Sveriges stambanor, måste väl en plan vara genomtänkt, som ligger till grund för deras utförande i den mån tillgångarne kunna det medgifva.
Om också endast smärre delar i sender kunna fullbordas, så bör dock ingen sådan del beslutas, som ej passar in i det hela och bidrager att ernå de dermed afsedda syftemål.
Så är förhållandet, enligt min upfattning, med den södra stambanan, och den bör ej anläggas så att den i framtiden beröfvar oss de fördelar, som dermed kunna up nås, om den erhåller den rätta rigtningen.
Med stöd af det jag nu haft äran anföra, yrkar jag. att R. o.
Ad., med afslag å StatsUtskrts förslag, malte i al's:de på riktningen besluta att för södra stambanans fortsättning, från Finjasjön, förbi oell i närheten af sjön Salen åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping, R, St:r måtte be vilja och till utgående från RiksgäldsKontoret anvisa en summa af 6,000,000 rdr rmt.
Då jag i hufvud saken instäm mer med de trenne talare, hvilka sednast yttrat sig i denna punkt, kan jag vara ganska kort, men anhåller dock att få yttra några ord till försvar mot de anmrr, Utsk:t framställt.
Den menjng, jag vid remissen af K.
Ma Propos. uttalade, har icke blifvit af Utsk:t vederlagd, ehuru jag erkänner, att Utsk:t i denna del sökt samla erforderliga upgifter med ganska mycken omsorg och derpå nedlagt en icke vanlig möda.
I allmänhet är det dock svårt att genom blotta lösryckta siffror komma till någon bevisning i en fråga, sådan som denna, emedan siffror måste begagnas med en viss varsamhet och ofta, under vissa förbehåll nemi., kunna användas till hvad man behagar.
Att äfven StatsUtsk:t icke frigjort sig härifrån, lärer väl knappast hafva undgått någons upmärksamhet,.
Om man t. ex. slår upp pag. 27, finner man att Utsk:t ansett 2'/2 mil, sorn åtskillige personer skulle få längre att färdas, vara en ofant - 3C4 Den 25 A pril e. m. ligt stor distans; men på följande sida är det fråga om 1-| mils krok, och det anses för en obetydlighet, ehuru skillnaden icke utgör mera an J mil.
Sid. 32 talar Utskit om befolkningen och antager för hvarje mil jernväg å den vestra linien en summa af 8,076 och å den östra af 8,947, således ett öfverskott af 10 proc. på den sednare; men detta betyder här föga.
Deremot ökar sig befolkningen, enl.
Utskits mening, mycket mera på Lagalinien än på Nässjölinien, nemi. på den förre med 26 proc. och på den sednare med 24V2 proc. under 25 är, således en skillnad af 1V2 proc., eller 8/ioo Proc- 0111 året, men detta är dock, enl.
Utskits upfattning, en betydlig tillökning.
Genom ett dylikt begagnande af siffror kan man verkligen bevisa ungefär hvad man behagar.
Jag vill ogerna längre uptaga E. 0.
Adis tid med detta ämne.
En punkt måste jag dock fästa mig vid, emedan den kan förefalla såsom varande af en icke obetydlig vigt.
Det är nemi.
Utskits upgift, att öfver 1 mill. raenniskor skulle komma att lida intrång genom kroken åt Nässjö, under det att ett betydligt mindre antal sk lille komma att lida af vägens förande genom Lagadalen.
Emellertid örn man efterser, hvilka dessa personer, som lida af Nässjölinien, äro, så skall man finna, att de äro sådana, som alldeles icke hafva det ringaste att skaffa med denna linie, emedan de bo i Dalarne, i trakten af Orebro 0. s. v., och under sommartiden naturligtvis hafva hela sin transport på Götheborg, utan att någonsin komma lill Småland, så vida ej någon enskild vill resa dit, och då kan väl kroken icke blifva af någon betydenhet.
Men i hufvudsaken borde kanske allt detta hafva ganska ringa inflytande, väsendtligen derföre att Utskit i hvarje fall, utom ett enda, nemi. beträffande tack- och stångjerns-tillverkningen, väl kommit till det resultat, att Nässjölinien icke eger så betydlig öfvervigt framför Lagalinien, som jernvägskomitéen trott sig finna; men det stannar dock, äfven efter Utskits beräkningar, vid en liten öfvervigt.
I alside på kostnaden, är det klart, att den blir mindre, om jag går från Malmö direkt till Jönköping, än om jag går öfver Nässjö till samma stad; men vore detta afgörande, kan det icke annat än väcka förundran, att man icke valt vägen öfver Sandseryd; ty vili man hafva en väg för bästa priset, så måste man taga denna riktning.
Jag är dock för min del mycket tacksam för denna, enl. min öfvertygelse, inkonseqvens fi Utskits sida, emedan den visar att icke ens Utslct kunnat frigöra sig från den tanka, som utgjort den hufvudsakligaste i K. M:s Propos, och som äfven förmodligen ligger såsom en hufvudtanke för alla dem, som yrka på banans sträckning öfver Nässjö.
Man kan nemi. tro att efter nästa riksdag jernvägsarbetena skola bedrifvas med vida mindre fart än nu; man kan antaga att
Staten icke vidare vill uptaga lån, utan blott bygga med de öfverskott, som kunna förefinnas, och att således högst få millir om året komma att användas för jernvägsarbetena; men jag tror, att det är högst få, som föreställa sig att de skola alldeles afstanna, utan, om också i någon obetydlig mån, fortsättas, och då tror jag att man icke kan tänka sig något annat, än att jernvägen skall fortsättas genom Östergöthland för att sammanbin - D en 25 April e. m. (las med Katrineholm.
Det är förmodligen under inflytelsen af denna föreställning, som Utsk:t föreslagit banans dragning öfver Tenhult och dymedelst letat sig en liten väg upåt Östergöthland.
Betraktar jag nu jernvägskartan och tänker mig att en bana skall gå ifrån Katrineholm till Malmö, så lärer väl ingen vilja tro, att den skall gå i en krok till Jönköping, utan i stället i den riktning, som K
M. föreslagit och måhända ännu något mera östligt, så att Staten derigenom finge dels en ganska rak stambana till Götheborg, dels en dylik från Katrineholm till Malmö och slutligen en sammanbindningsbana emellan Jönköping och Falköping.
Detta är systemet, ehuru namnen äro olika.
Anser man nu att i en aflägsen framtid detta system är det rätta, då faller det också af sig sjelft, att man icke bäfvar tillbaka för den af Utsk:t ganska riktigt upgilna högre kostnaden, emedan den kommer att en gång betala sig tillbaka.
Utsk:t har väl, på sätt jag nyss nämnde, sökt att få en sammanbindningsbana genom Östergöthland öfver Tenhult; men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att denna bana är betydligt sämre, än den, som går öfver Nässjö, dels derföre att den kommer att följa Wetterns strand mycket närmare, dels också emedan den för den trakt af Östergöthland, sorn derigenom skulle sättas i beröring med Småland, leder ifrån den väg, sora trafiken är van att gå, nemi. åt Eksjö.
Under den förutsättning således, att E. St:r verkligen vilja, om också i en något aflägsen framtid, långsamt fortgå till ett sådant fullbordande af systemet, sä förfaller ju hela frågan om kostnaden och med den äfven det huf* vudsakligaste motivet för Utsk:ts förslag.
Utsk:t har äfven ansett att skillnaden i inkomst skulle blifva så obetydlig att den, under de första åren åtminstone, icke skulle betäeka räntan på skillnaden i anläggningskostnaden.
Men detta förhållande uphör så snart man får vägen fortsatt genom Östergöthland.
I öfrigt är det klart att, om man föreställer sig möjligheten af att
Staten någonsin i framtiden skall på sin bekostnad anlägga 2 banor genom Småland, då vore det visserligen skäl att den ena leddes i Lagalinien, på det de begge banorna icke måtte komma hvarandra alltför nära.
Men detta befarar jag är en alltför sanguinisk förhoppning för att i närv:de stund derpå bygga sina planer, och då är det också naturligt, att banan lägges så mycket som möjligt i den mellersta och bördigaste delen af provinsen.
De föregtde talarne hafva så fullständigt uptagit detaljerna af frågan, att jag icke vill dermed trötta K. o. Ad.
Jag ber dock om ursäkt; att jag icke kan förbigå ett ämne, som säkert kommer att snart utgöra föremål för diskussionen, nemi. om summan, och jag gör det desto hellre som meningarne på f. m. syntes vara delade äfven i afsrde på det belopp, som borde anslås för södra stambanan.
Jag kan således icke undgå att äfven beröra den 5:te punkten.
Då Utsk:t sjelft framställt 4:de och 5:te punkterna i ett sammanhang, torde det förlåtas mig, om dpt för mig icke låter sig göra att framlägga min bevisning, utan att äfven vidröra 5:te punkten.
Då Regeringen, på grund af beräkningarne öfver statsverkets
Den 25 Äipril e. m. tillgångar, fann att det kapital, för hvilket arr.ortering fanna att tillgå, utgjorde 25 milla- så gick man så tillväga, att man först ■eftersåg kostnaden för de sträckningar, om hvilkas fullbordande man kunde antaga såsom visst att R.
St:r skulle vilja förena sig, och ■derefter upgjorde man förslag om användande af öfverskottet.
Vid första påseendet erkänner jag, att det låg naturligt för mig, att roan borde fullända banan till Jönköping, emedan Stråken alldeles icke är någon ändamålsenlig ändpunkt.
Men 2 omständigheter mäste härvid tagas i betraktande, nemi. dels huruvida icke den tillökning i trafik, som södra banan skulle erhålla genom att dragas upp emot Jönköping, blefve större, än om vestra banan drages flit.
I detta hänseende gåfvo de uplysningar, som vi kunde förskaffa oss, vid handen, att om man fortsatte södra stambanan endast till Skånska gränsen, skulle den vid nästa riksdag stanna i en så föga fruktbärande ort, att deraf icke någon vinst vore att påräkna, så mycket mindre som den icke skulle leda till någon lättad trafik inom Småland och ej heller någon egentlig transport till Malmö kunde komma i fråga.
Resultatet af dessa kalkyler •blef således, att framdragningen af södra stambanan skulle i ekonomiskt afs:de vara fördelaktigare än vestra banans dragning förbi Stråken, och det så mycket naturligare, som hela den trafik, som kommer från Småland till Malmö, måste begagna sig af jernväg, hvaremot trafiken från Småland till Götheborg kan under sommartiden begagna sjövägen genom Wettern och kanalen, samt till stor del består af sådana varor, som nästan endast kunna föras sjöledes, så vida det skall bära sig och gå med vinst.
Vidare ansåg man sig vara skyldig att taga i betraktande, att, då här, snart sagdt, ett fritt val egde rum, vore det skäl att fästa afs:de på den ort, hvilken i alside å kommunikationer vore mest vanlottad, och det kan väl icke förnekas, att det inre af Småland befinner sig i detta hänseende i en ganska dålig ställning, synnerligen i jemförelse med Jönköpingstrakteu, som har lätta sjökommunikationer och dessutom redan befinner sig i en fördelaktig ställning, derigenom att jernvägen nu skulle stanna blott 3 mil derifrån.
Dessutom uplystes det, att de arbeten, som nu återstå emellan Stråken och Jönköping, till stor del utgöras af sprängningar, murningar, kulvertar m. m., sorn icke kunna göras på en gång:; att ganska få arbetare kunna användas på hvarje ställe; att, äfven med betydlig tillgång på penningar, arbetet icke kunde gå särdeles fort, men att, när sjelfva det förberedande arbetet väl en gång vore fullbordadt, det öfriga komine att gå ganska hastigt.
Om således R.
St:r läte arbetet på denna bana fortgå med de tillgångar, sorn förefinnas, och vid nästa riksdag beviljade medel till dess slutliga fullbordande, så skulle detta kunna ske på en ganska kort tid, hvadan någon stor förlust i tid för Jönköping icke skulle upkomma.