Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s bepröfvande att vidtaga den indragning uti Bergs-Colhii tjenslemannapersonal, som i följd af den beslutade nedsältningen i anslagssumman kunde blifva nödvändig och utan olägenhet lät sig verkställas.
Sådan indragning har äfven i den beslutade regleringen egt rum.
Jag tror icke att en större nedsättning i antalet af tjenstemän gerna kan tänkas, än den, som vid delta tillfälle har försiggått.
R, St. uttalade icke vid förra Riksdagen någon önskan om uphäfvande af Bergs-Colhm, utan sade uttryckligen att de önskade ”indragning” i Bergs-Colhii tjenstemanna-personal.
Således gaf R.
St:rs egen skrifvelse icke anleda, alt vidtaga förstnämnde åtgärd, hvilken Hr Bildt nu ifrågasatt.
Huruvida en sådan åtgärd kunde grundlagsenligen vidtagas är en annan fråga som vål äfven torde förtjena någon upmärksamhet, då Bergs-Colbm hörer till Rikets gamla Colhr och dess President samt äldste ledamot äro sjelfskrifne ledamöter i Riksrätten.
Det skulle således tilläfventyrs kunnat gifva en mera grundad anledn. till anmärkn. om K.
M. hade företagit sig att utan R.
St:rs medverkan uphäfva ett af Rikets collegier.
Hvad Bergslags-Staterne åter angår, hafva R.
St., såsom redan blifvit anfördt, begärt att Ii.
M. ville till Rikets näslsammanlrädande Ständer aflåta Nåd.
Propos. om den förändrade reglering af nämnde stater, som af omsländigheterne kunde påkallas ; men uti samma skrifvelse omtalas icke, på sätt
Hr Bildt velat tolka orden, alt en sådan reglering skulle vara inskränkt inom det gamla anslaget, utan R.
St:rs framställning afser endast erhållande af en Kongl.
Propos. arig:de den reglering, som K.
M. finner af omständigheterna påkallad, utan någon vidare inskränkning.
En sådan framställning har äfven blifvit gjord och R.
St:rs medverkan till regleringens genomförande äskad i de delar, densamma funnits behöflig.
På sätt en föregtde talare äfven anmärkt, röra också de erinringar, som af Hr Bildt blifvit gjorda, egentligen frågan om Bergs-Colhii organisation, men det afslående svaret deremot drabbar icke Bergs-Colhii tjenstemän, utan Bergslags-Slaternes.
Om således Utsk:s förslag skulle vinna R.
St. bifall, så blefve det icke Bergs-Colhii, utan en annan embetsmanna-personal, som skulle komma att vidkännas olägenheterna af det beslut, som blifvit ifrågasatt.
Om vigten för Svenska jernhandteringen att hafva en lämpligt organiserad Bergslags-Stat, sora upfyller de fordringar, man gör sig 170 Den 19 April e. m. af densamma och motsvarar sitt vigtiga updrag, derom behöfver jag icke vidlyftigt yttra mig inom detta Stånd.
Det är för eder alla, Mine Hrr, nogsamt bekant, huruledes det är för Sverige en lifsfråga att icke Bergshandteringen går under, och i detta afseende är det åter af största vigt alt grufvebrytningen rätt bedrifves och sådana åtgärder icke vidtagas att en tillgång, som skulle kunna räcka lill i oändlighet, blifver oåtkomlig eller förstörd.
Det är derföre angeläget alt denna vigtiga angelägenhet icke utan all kontroll öfverlemnas åt personer, som sjelfve vid sin handtering behöfva ledning af insigtsfull;» personer.
Det har redan kanske allt för länge varit en icke ringa afsaknad för Bergshandteringen, som af flere talare påstått under den framfarna tiden hafva framsläpat ett aftynande lif, alt så få personer funnit sin uträkning vid att egna sig åt den ifrågavande tjensteman naban an, emedan man icke haft någon säkerhet om hvilka utsigter till befordran, som kunnat påräknas.
M. gjort ett förslag att ordna detta förhållande samt öfverlemnat detsamma till B.
St:rs pröfning, och för att bereda framgång ät en för samhället så vigtig sak har K, M. begärt alt af (ide Hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket få till Berglags-Staternes ordinarie anslag öfverflyttade 1,600 R:dr om året till arfvode åt 4 stipendiater, samt att, för att gå R.
St. önskan till mötes om indragande af Bergsfogde-tjensterne, få använda 800 R:dr b:ko om året under den tid, sorn några utaf desse redan åldrige tjenstemän vid sina nu innehåfvande befattningar qvarstå.
Det är likväl i fråga om denna summa, som man funnit Rikets tillgångar icke medgifva den ringa upoffring, som blifvit ifrågasatt.
I sammanhang med det förslag, som K.
M. framställt, har K. M. hemställt till R.
St., att då endast en tjensteman på ordinarie
Stat inora hvarje distrikt skulle komma att finnas, desamma skulle vid upnådda 6a års ålder kunna på indragningsstat förflyttas äfven om de icke sjelfve derom gjorde, ansökan.
På denna hemställan är icke något bestämdt svar afgifvet, likasom ej heller i fråga om de öfriga af mig nyss anmärkta omständigheter.
Utsk. har visserligen i motiveringen af sitt yttrande sagt, att Utsk. ansåg K:
M. vara oförhindad att af anslaget till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket under den lid, när Statsreglering blifver gällande, disponera de för de 4 stipendiaterna erforderliga medel, men detta är icke af Utsk. hemstäldt till R.
Sins godkännande; det är blott ett resonnemang af SlatsUlsk., som Exped.Utsk. möjligen kan finna för godt alt utesluta.
Om de 800 R:dr för Bergsfogdarne har icke ens något yttrande på det sätiel blifvit meddeladt, och så som Utskts Betänk. i denna punkt är upstäldt, hafva R.
St. icke ens sig öppet att öfver den punkten besluta.
Jag får således förena mig med de Hrr, som yrkat återremiss af denna punkt.
Då man hör de anklagelser, hvilka här riktats emot StatsUlsk. för anslagen till Bergs-Colbm och Bergslags-Staterne, så skulle man tro dessa Stater vara på det hårdaste af StatsUlsk. handlecade, och att de, om Ulsk:s förslag
Den 19 April e. m. 171 antogs, skulle komma i en olycklig belägenhet, jemförelsevis emot den hvaruti de förut befunnit sig.
Går man till StalsUlsk:s Betänk.
, sä linner man likväl StatsUlsk. hafva föreslagit, att samina anslag, som hillills ulgåti till dessa Stater, fortfarande böra för dem / bibehållas.
51ig synes således som någon så förfärlig hårdhändthet / å StatsUtsk:s sida alldeles icke här förefunnits.
Att bibehållande 1 af Bergs-Colhm i nuvande form icke blifvit af StatsUtsk. giiladt torde vara så myckel naturligare som af de frågor deruti R.
St. under en längre följd af år bibehållit samma tankar är just den att Bergs-Colhm icke borde vara något-Colhm.
Det må visserligen vara sant, alt då K.
M. vid 1S47 års Riksdag aflat Propos. till R.
St. att förändra Bergs-Colhm ifrån den gamla collegiala formen, denna Propos. af R.
St. blef afslagen, men den blef det alldeles icke, derföre alt Bergs-Colhm skulle uphöra att vara ett Colhm, utan derföre att det som skulle sättas i stället icke ansågs vara nöjaktigt.
Om StatsUtsk. således icke för sin del kunnat gilla den nyligen af Kongl. Maj:t för Bergs-Colhm och Bergslags-Staterne fastställda organisation, har Ulsk. derföre icke med en enda skilling minskat anslaget för Bergs-Colhm och Bergslags-Stalerne, utan fortfarande npfört det till samma belopp som förut.
Man må då icke säga att Bergs-Colhm och Bergslags-Staterne råkat i någon sämre ställning än den hvaruti de förut varit.
Om den fastställda : organisationen emedlertid vore ändamålsenlig, så har likväl icke ge
I nom Ulsk:s åtgärd någon olycka handt enär densamma i alla fall , kommer att fortgå till nästa Riksdag.
Alen säger man, K. M. har ! dessutom fordrat 800 R:dr till iudragningsstat för Bergsfogdar och 1,600
R:dr till stipendier, och derpå har StatsUtsk. icke lemnat nåi got svar.
Detta tyckes mig dock vara en orättvis beskyllning då man närmare betraktar frågan.
Den nya organisationen bär sig med det gamla anslaget, om dertill ytterligare läggas 800 R:dr lill indragningsstat och 1,600 R:dr lill stipendier.
Nu har StatsUtsk. sagt alt Utsk. icke kan inlåta sig i pröfning af organisationen, men Utsk. har tillstyrkt bibehållande af det gamla anslaget och icke något mera.
Då är väl också då gifvet att hvad som skulle tillkomma utöfver det gamla anslaget är afslaget.
Likväl måste man dervid äfven medgifva att hvad den ena af dessa summor beträffar det står K.
Al. fritt att taga, de af de lill befrämjande i allmänhet af Bergsbruket under 6:te Hufvudtiteln anslagne medel.
Men, säger man, delta står endast omnämndt i motiverne till StatsUtsk:s tillstyrkande och kan af Exped.Utsk. uteslutas.
StatsUtsk. har' dock uti denna upställning haft fullkomligt rätt enär Utsk. ansett att, antingen R.
St. genom direkt skrifvelse eller icke, gifva K.
Al. den ifrågavande rättigheten, så eger K. AI. densamma i alla händelser, på grund af redan gifna allmänna stadganden.
Af dessa skäl kan jag icke finna annat än att StatsUtsk. galt varsamt och klokt tillväga och just afsett för framtiden en lycklig organisation af Bergslags-Staterne, hvarföre jag vördsamt yrkar bifall till StatsUtsk:s utlåt.
Frih. Cederström, Rudolf: Åled det förtroende till Regeringen, hvilket jag gerna antager hos Representationen vara rådande, 172 Den 19 April e. m. anser jag visserligen att det vore lyckligt och, för R.
St. sjelfve angenämt, om de ur full skattkammare kunde bevilja allt hvad Regeringen ansett nödigt för landets upkomst och för befordrande af dess utveckling.
Men penningeställningen är icke så ypperlig, ; som det kunde önskas: allt kan ej ernås på en gång.
Det skulle v emedlertid varit okärt och nedslående serskildt för mig, tillhörande i det embetsverk, hvilket handlägger de ärenden, som höra under den nu ifrågavaride anslagstiteln, om StatsUtsk. skulle hafva med njugghet bemött Kongl. Maj:ts förslag rör:de samma Hufvudtil; men så är lyckligtvis icke förhållandet.
StatsUtsk. har tillstyrkt 77,000 R:dr b:ko till Landsstaterna och dessutom flere andra betydliga statsanslag under denna titel.
Under sådant förhållande har jag ansett det icke vara gagneligt att drifva fordringarne lill det yttersta, äfven i frågor af mindre vigt, hvarigenom man möjligen kunnat gå miste om det angelägnaste.
Om man jemför nuvar:de SlatsUlsk:s förfarande i denna serskilda punkt med dess förfarande vid förra Riksdagen, så ser man att nuvar:de StatsUtsk. tillstyrkt R.
St. alt bibehålla det nu existerande anslaget.
Hvad gjorde deremot den förflutna Riksdagens StatsUtsk.?
Det tillstyrkte motu proprio en nedsättning, som R.
St. godkände.
När man känner den vacklande ställning, hvaruti ifrågavar:de Embetsverk sig befinner, så tror jag att all grannlagenhet och välvilja är utöfvad emot < Collini, dä bibehållande af det nuvar:de anslaget tillstyrkts; och det synes mig att man borde vara nöjd dermed, att det nuvande anslaget blifvit tillstyrkt, utan att en enda reservation afgifvils, likasom icke heller någon reservation blifvit gjord i syftning att erhålla ett större anslag.
Hvad beträffar de gjorda anmärkmne derom att svar icke skulle , hafva på Kongl. Maj:ts anmärknir afgifvits, så vågar jag hysa den äsigten, att ett svar kan på flerehanda olika sätt afgifvas.
Man kan gifva ett sv*ar, ntrustadt med åtskilliga direkta skäl för afslag, men man kan äfven på ett höfligt och undfallande sätt gifva enahanda resultat tillkänna, lika tydligt som i förra fallet.
Hvad beträffar de 2:ne punkter, på hvilka man velat hafva )| serskildt svar, så har Utsk. ingalunda afstyrkt att de ifrågavaride 800 R:dr, som i första punkten förekomma, må årligen utbetalas af 6:te Hufvudtitelns anslag ”lill befrämjande i allmänhet af bergs- 5 bruket”; hvilket anslag visat sig under tiden äfven dertill lemna tillgång; och då Utsk. icke har afstyrkt denna åtgärd, så synes K.
M. vara fullkomligt oförhindrad att densamma vidtaga.'
Hvad åter angår stipendiaterna, så har Utsk. i denna fråga uttryckligen förklarat, att det anser K.
M. oförhindrad att af anslaget till befrämjande i allmänhet af bergsbruket disponera sådaue medel.
Den farhåga man uttryckt, att Exped.Utsk. skulle tillåta sig att vid upsättande af förslag till den afgifvande underd. skrifvelsen utesluta denna fras anser jag öfverflödig, och vågar på Exped.Utsk:s vägnar försäkra, att Utsk: icke lärer tillåta sig att utstryka ett väsendtligt motiv, en sats, som väsendtligen hörer till besvarandet af Kongl. Maj:ts Nåd.
Skulle Utsk. tillåta sig dylik förtegenhet, så är jag förvissad att, vid skrifvelseförslagets föredragning och upläs - Den 19 April e. m. 173 ning inför RiksSt:n, ett sådant förbiseende icke skulle af RiksShn tillåtas; men något sådant uteslutande kommer visst icke i fråga härutinnan.
Jag tillstyrker således vördsamt, att R.
St. ville bifalla hvad J StatsUtsk. i detta hänseende föreslagit, och tror mig' derigenom göra Bergs-Colhm en tjenst.
Man besinnar icke hvad följden kan blifva, om man i st. f. att förvissa sig om en gifven summa, hänt skjuter till en oviss framtid afgörandet af anslags-frågor.
Vinden kan vända sig.
Nu tyckes det som om man anser Statens förråds^ kammare icke hafva någon botten, utan att man skall kunna gifva allt, allt som yrkas; men det kommer kanske innan kort en lid, ; då man finner det vara nödvändigt att iakttaga sparsamhet.
För öfrigt bör man icke alltför hastigt låta på sig inverka de förespeglingar som göras derhän, att ett uteblifvit högre anslag skulle väsedlligen skada embetsverkets gång.
Jag minnes ganska väl att vid förra Riksdagen, då frågan förekom om Bergs-Colhm, vi med förskräckelse hörde yttras att man var på vägen att medelst den då föreslagne löneindragningen med ens hugga hufvndet af Bergs-Colhm och huruledes ett Colhm, hufvudlös!, skulle naturligtvis ingenting kunna uträtta.
Emellertid har Colhm fortgått och jag finnér icke att det var mera hufvudlöst efteråt än tillförene.
1 Jag tillstyrker bifall till Utsk:s utlåt.
Man synes här vilja låta Bergslags-Staterna eller de lägre dervid anställda tjenstemännen umgälla hvad Bergs-Colhm eller Chefs-myndigheten kan anses hafva förskyllt.
Det är oriktigt, hvilket jag skall söka ådagalägga.
Nätfråga förevar om Bergs-Colhii indragning, så var jag af den tanken att det kunde ingå under Commerce-Colhm och utgöra en särskild afdelning deraf.
Jag har således icke ifrat för Bergs-Colhii bibehållande, utan blott derför att man icke måtte förvandla det till en myndighet, sammansatt såsom Fångvårdsstyrelsen eller såsom ett Landsh.-Embele, utan låta det bibehålla sin collegiala form.
Konungen har icke funnit för godt att indraga detta Colhm och när så är, måste R.
St. låta sig dermed nöja, synnerligen som Konungen i alla fall gjort
Colhii tjenstemanna-personal så fåtalig som möjligt vara kan.
Missnöje deröfver att man icke fått Colhm indraget bör icke föranleda R.
St. att emot Bergslags-Staterna eller underordnade tjenstemän förfara obilligt.
Jag anser lika med föreg:de talare det vara orätt af StatsUtsk. att, med stillatigande förbigå en del af Konungens Propos.
Utsk. har här smugit fram ett afslag på samma sätt, som det på andra ställen smugit fram anslag derigenom att det utsatt summorna i förslagsanslagen mindre än de äro.
Bägge delarne anser jag oriktiga.
Hvad de 800 Rufina angår, förhåller det sig, såsom andra talare redan anmärkt, att Utsk. icke svarat derpå.
Hvar är tillgång å dessa 800
R:dr?
Så vidt 'jag vet, ingenstädes.
De äro i alla fall otillräckliga.
Det lärer finnas icke mindre än 12 Bergs-Fogdar, som tjena på förordnande, hvaraf en tjenat i 19 år och en på 17:de året.
Dessa skulle nu, eftersom de blott tjenat på förordnande afgå med 1854 års 174 Den 19 April e. m. slut, utan att få det ringaste, emedan de medel, som förut begagnats till deras aflöning då skulle indragas och i stället användas till aflöning åt Bergmästare och andra tjenstemän.
Ar det billigt att så behandla Statens tjenstemän?
Man svarar att de tjena på förordnande.
Men jag frågar eder, Mine Hrr! skulle en enskild man kunna behandla sina tjenare på det sättet, att den som tjenat honom i 17 eller 19 år öfvergåfves utan afseende på om han kan försörja sig eller ej?
När Bergstjenslerna icke blifvit ordinarie tillsatta, sedan 1823, så har följden naturligtvis redan varit alt unge, män fruktat inträda på en så oviss bana.
När det då slutligen inträffar, alt personer, som tjenat der hela sin tid, icke få det ringaste för sin ålderdom, huru skola då unge män vilja egna sig åt denna gren af allmän tjenst?
Hvad beträffar de 1,600 R:dr, så instämmer jag med Frih. af Ugglas och Gr.
Mörner derutinnan alt om Konungen skulle taga denna summa af de medel, som dertill blifvit anvisade, nemi. af de medel sorn äro gifna till Bergsbrukets befrämjande, sä skulle naturligtvis tillgångarne i detta hänseende derigenom förknappas.
Cederström har åberopat huru betydliga anslag Utsk. tillstyrkt i andra fall; men sådant godtgör icke bristerna på detta anslag.
Här vill Frih. spara på 800 R:dr för Bergslags-Staterna, men månne han kommer att spara på 800,000 R:dr, när det blir fråga om jernvägarne?
Jag tror att man bör göra rätt åt dem, sorn hafva billiga anspråk; derföre anhåller jag att R. o. Ad. ville återremittera denna punkt.
Här har blifvit yttradt att R.
St. länge uttalat den åsigten att Bei'gs-Coll:m borde indragas.
En värd talare som yttrade delta medgaf dock alt K. M. vid 1847—1848 års Riksdag framställde ett förslag, af enahanda syftning som af R.
Det skulle då varit vid sista Riksdagen som R.
St. framställt den åsigten; men huru uttalades den då?
Jo sålunda att R.
St. anhöllo hos K.
M. att han ville omorganisera BergsColhm så att lönerna måtte minskas med ett belopp motsvarande Presidentens ordinarie lön, utan att R.
St. bestämdt anhöllo att Colhm skulle indragas.
Huruvida delta kan kallas att hafva bestämdt uttalat den åsigten att Bergs-Colhm skulle indragas det lemnar jag derhän.
För öfrigt anser jag likgiltigt huruvida det Embetsverk, som vore i spetsen för Bergshandteringen kallas BergsColhm eller något annat.
Jag tviflar likväl pä att man kan få ett Embetsverk för delta ändamål, för bättre köp än det nuvande BergsColhm, sorn efter den nya organisationen icke kostar mer än 28,413 R:dr 43 sk. 4 rst. om året och jag kan icke föreställa mig att för ett Embetsverk, som har sig anförtrodd vården om en ibland våra vigtigaste näringsgrenar, att icke säga den vigligaste, denna summa skall kunna anses vara för hög.
Lika med Hr von Hartmansdorff kan jag icke anse att, om man äfven antager att Colhm är för dyrbart, de lägre Bergslags-Staternes tjenstemän böra umgälla den förseelse, om man så vill kalla det, som man anser andra hafva gjort sig skyldige till och här är icke fråga om något Pen 19 A pri! e. m. 175 annat ån att bereda en billig rättvisa åt de lägre tjenstemän på dessa Stater som i följd af den nya organisa! ionen skulle komma att på indragningsstat upföras.
Lagerbjelke har sagt att StatsUtsk. genom sitt stillatigande skulle hafva afslagit K. M:s Nåd.
Propos- om de 800 R:dr.
Cederström har sagt att K. M. genom P«.
St:rs stillatigande vore berättigad att af de för befrämjande i allmänhet af bergsbruket afsedde medel taga dessa 800 R:dr.
Då man här ser att tankarne kunna vara så delade, så föreställer jag mig att det vore baltie att bestämdt uttala sin åsigt åt det ena eller andra hållet, så att icke någon tvekan kunde upkomma.
Hr von Hartmansdorff redan anlydt så finnes, jemte de Bergsfogdar som innehafva fullmakt med lön på Stat, åtskilliga Bergsfogdar, som tjena på förordnande, och hvilka i följd af den nya organisationen skulle komma att indragas.
Jag medgifver alt jag tror icke att för dem någon påföljd vid detta tillfälle står alt vinna af en återremiss, Jag tror att om man vill gifva dem ersättning så måste det åstadkommas genom enskilda motioner, men jag återuprepar det ännu en gång, då K.
M. har särskildt för alt bereda rättvisa åt några få Bergsfogdar, hvilka i följd af den nya organisationen skulle gå i mistning af sina löner,, begärt den obetydliga samman af 800
R:dr, så förefaller det mig eget att Stats Utsk. icke kunnat bestämdt besvara denna framställning.
Jag kan icke tro att skattkammaren, såsom Frih.
Cederström uttryckte sig är så tom alt den icke skulle räcka till att belacka dessa 800 R:dr.
Jag fortfar att yrka återremiss på denna punkt.
För att R. o. Ad. må kunna riktigt bedöma denna fråga, är det alldeles nödvändigt att man ifrån frågan afskiljer hvad dit icke hör.
Flera af de talare, som yrkat bifall hafva fästat sig vid Bergs-Coll:ii organisation, som icke synes dem behaglig, och en talare har yttrat att han ansåg mig i viss mån jäfvig all utlåta mig i delta ämne, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå alt här är alldeles icke fråga om Bergs-Colhii organisation, Detta är en fråga som K.
M. har afgjort- Frågan är nu endast den huruvida R.
St. för att bereda Staten arfvoden åt Grufve-Ingeniörer böra gifva något ständigt anslag eller om erforderliga medel böra tagas af det för befrämjandet i allmänhet af Bergsbruket redan lemnade anslag.
I afseende på frågan om Bergs-Colhm, som så ofta återkommer, så kan jag icke underlåta att påminna mig den der leken, att när jag säger släpp, skall du hälla och när jag säger håll, skall du släppa. K. M. föreslog såsom flere gånger nämnts år 1848 att Bergs-Colhm skulle indragas och förändras till ett verk, som skulle kallas Öfverstyrelse för Bergverken.
Dervid förekommer det egna alt när detta ämne här på Riddarhuset föredrogs, så var jag den enda som förordade Bergs-Colhii indragning, emedan jag ansåg ett verk med den organisation som K. AI. föreslagit, vara lämpligaste för ärendernas behandling.
Serskildt påminner jag mig att Frih.
Cederström hvars bifall jag till mina yttranden sällan lyckas vinna och hvilken Saknad jag måste med resignation undarkasta 176
Den 19 April e. m. mig, äfven då lalade emot förslaget.
Jag nämner detta derföre att när frågan då var sådan som Frih.
Cederström nu tyckes vilja hafva den, eller att Bergs-Colhm skulle indragas, då var hail af alldeles motsatt tanka.
Den som vill öfvertyga sig att förhållandet.\ var sådant, kan finna det i R. o. Ad:s Prot:r, för nämnde Riksdag, och i den del deraf, som jag har här i handen.
Lagerbjelke sade att R.
St. icke ville gå in på K. M.
Propos. år 1847, derföre att R.
St. icke då gillade det förslag, som K. BJ. afgaf.
Jag får uplysa att i R.
Sl:s skrifvelse antydes tveriom ganska öppet att R.
St. ansåge den collegiala formen för ärendernas behandling tjenligare, hvaraf icke lärer kunna följa annat än alt R.
St. ansågo alt Golhm skulle vara qvar.
St. förminskade Golldi anslag, syntes sådant förutsätta den öfvertygelse hos R.
M. ändock genom minskning af lönerna på BergsColldi Stat ändock skulle kunna förordna om ärendernes ordentliga behandling.
Och då nu K. M. i enlighet med R.
St:rs önskan förordnat om Golldi bibehållande med inskränkning i Embetsmännens antal och aflöning, då behagar detta icke R.
Huru förklara delta?
Jag förstår det ej, men jag ber att få,fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, alt det är en alldeles serskild fråga, oberoende af Bergs-Colldi tillvaro eller icke, huruvida Staten skall sättas i tillfälle att utöfva den för Staten och Bergsnäringen högst nödvändiga kontrollen öfver grufbrytningen.
Jag har redan nämnt att denna icke kunde ulöfvas, såvida icke K. BI. försattes i tillfälle att genom yngre Ijenstemäns anställande remplacera Bergmästarne i män af deras behof af tjenstledighet eller bortgång.
Här är icke fråga om någon ny utgift, ulan endast att af de anslag som redan äro lemnade en högst ringa del mätte kunna af K. BI. fortfarande användas för myssnämnde ändamål.
StalsUtsk. har visserligen föreslagit att K. BI. måtte berättigas att intill nästa Statsreglering eller under nästk.
3:ne år af de lill befrämjande i allmänhet af Bergsbruket anslagne medel anvisa arfvoden åt dessa tjenstemän, men jag har förut framställt anledn. hvarför det icke later sig göra, nemi. att under de prekära förhållanden, som hitlils egt rum, personer icke vilja egna sig åt en bana, der de icke hafva sin framtid tryggad, och jag hemställer till hvar och en huruvida man karr hoppas att sedan StalsUtsk. nu föreslagit att göra denna aflöning beroende på ny pröfning hvart 3:dje år, kunskapsrika personer skola derigenom finna sig upmuntrade att egna sin verksamhet åt Statens tjenst i denna riktning.
Jag får således förnya min anhållan om åtterremrss.
Den siste värde talaren har upgifvit, att R.
St:rs skrifvelse vid 1847 och 1848 års Riksdag skulle innehålla att R.
St. ansåge, att Bergsärenderna borde afgöras i sisla hand i collegial form, men R.
Stms vid nämnde Riksdag i ämnet afhima underd. skrifvelse utvisar dock motsatsen och vitsordar den af mig lemnade upgift.
En annan talare har framställt den olyckliga belägenhet, hvaruti - Den 19 April e. ni. uti åtskilliga Bergsfogdar befunno sig, hvilka tjena! en längre tid på förordnande, en af dem, efter hvad talaren uppgaf, i 19 år.