Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var då endast 81 Sj som tjenade till ledning för behandling af grundlagsfrågor.
Ar 1815 deremot antogs det sednare mom. i 56 g, och saken har derigenom fått ett helt annat utseende.
Om man betraktar den 56 § ensam, så lärer dess mening vara föga tvetydig.
Jag medgifver visserligen, att 81 § bort vid samma tillfälle något förändras, på det att man icke skulle kunna ifrån densamma ta - 88 Den 10 Mars e. m. ga sig anledn. att missförstå den 56 §.
Då man likväl betänker, att en sednare lagstiftning alltid upphäfver en föreg:de, vidare att alla riksdagar efter år 1815 56 § har varit så förstådd, att då Const.Utsk. framlagt något förslag till grundlagsförändring, på samma sätt som Utsk. bär framlagt ett förslag till den nuvar. nationalrepresentationens ombildning, så bar det varit tillåtet för hvilken Ståndets ledamot som helst att lill Ståndet hemställa, att såsom sin gemensamma tanka antaga hvilka modificationer som helst af förslaget, att proposir på sådana förslag aldrig hafva af Landtmarskalkarne blifvit vägrade, och att man nu således har alt åberopa en 20-årig praxis, följd af många Landtmarskalkar, hvilka haft Ståndets förtroende; så skulle jag tro, alt åstadkommandet af en förändring uti hvad sålunda genom grundlagens sannolikaste mening och genom 20-årig praxis blifvit stadgadt, skulle innefatta en verklig grundlagsförändring.
Att på detta sätt införa nya ordningar i så vigliga ämnens behandling som Const.Utsk:s förslag, blott genom votering i ett Stånd, skulle i sanning vara ett sätt alt verkställa betydliga grundlagsförändringar på en fullkomligt grundlagsvidrig väg.
Det skulle i sanning vara ett steg på den revolutionära banan.
Att deremot bibehålla den tolkning af grundlagarna, som under 20 år varit följd, det anser jag vara alt hålla grundlagen i helgd, och jag hemställer till Ståndet alt nu låta denna fråga förfalla, samt alt låta oss vidblifva den ordning, som hittills varit iakttagen.
Jag kan icke undgå att till en talare midt emot göra den anmärkn., alt han alldeles icke uppfattat mina ord i deras mening.
Icke har jag yttrat den absurditet, att något sammanhang ägde rum emellan det förslag till nationalrepresentationens ombildning, som den värde talaren nnderstödt och i hvars utarbetande han sagt sig hafva del, och emellan det hypotetiskt af mig anförda, alt man på sådant sätt skulle kunna försöka, att i Sverige införa suveräniteten.
Om den värde talaren gifvit akt på de ord, hvilka han företog sig att besvara, skulle han icke fallit i ett så förundransvärd! misstag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, att ordningen för föredragningen af de särskilda förslagen till gemensamma tankar blefve följande, nemi. l:o Hr von Troils, 2:o Gr. Anckarsvärds, 3:o Frih. Hamiltons, 4:o Hr Åkermans, 5:o Hr Lagerhjelms, Frih.
Cederströms och Hr Cederschjölds, 6:o Gr.
Lagerbjelkes, 7:o Hr von Hartmansdorffs, 8:o Frih.
Palmsljernas och 9:o Hr Lefrens.
Ropades ja. H. Ex. yttrade sedermera, att han icke behöfde erinra derom, att om något af dessa förslag blefve antaget såsom R. o.
Ad:s gemensamma tanke, kommo alla de öfriga förslagen, som stodo i strid med det antagna, att förfalla.
Då härefter H. Ex, yttrade, att till följd af det nyss fattade be - Den 10 Ma rs e. m. beslutet, ITr von Troila, Emil, förslag nu förekomme lill pröfning anmälde sig och anförde Hr von Hartmansdorff:
Jag skulle anse nödigt, att Siandet visste hvad Hr von Troils förslag innehåller, innan man röstar deröfver.
Jag har väl hört berättas, att det skall vara likt Hr Ekholms; men det vore dock kanhända nödvändigt att få veta hvaruti det består. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, att Hr von Troils ifrågavar. förslag vore detsamma, som de s. k.
Reformvännerne* förslag, utan någon förändring.
Hr von Hartmansdorff tillkännagaf nu, att han icke ville påyrka förslagets uppläsande, hvarefter H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. ansåge nödigt att det upplästes.
Ropades nej, men dervid anmälde sig och yttrade Gr.
Det var endast i samma mening, sorn Hr von Hartmansdorff, jag begärde ordet.
Jag trodde, att da det var fraga om ett förslag till ombildning af Sveriges representation, så vore det icke för mycket alt få veta hvad detta förslag innehåller; men om Ståndets ledamöter äro beredda att yttra sig i frågan, utan att taga kännedom af handlingarna, så vill jag visst icke trötta Ståndet med någon uppläsning.
Jag ber att få vördsamt hemställa till Hr Gr. o. Landtm, om icke, då 1111 10 å 12 voteringar föreslå och klockan är redan half 10, Hr Gr. o. Landtm, hellre skulle vilja låta dessa voteringar försiggå i morgon än i dag, ty eljest tror jag vi icke komma härifrån förr än i morgon vid middagstiden.
Det var en talare midt emot mig, sorn uppkallade mig, lian yttrade, att det icke vore för mycket att nu få höra uppläsas det förslag, hvarom frågan gällde.
Grefven hade likväl hört, alt det var Reform vän nernes förslag, och jag hemställer, 0111 icke Grefven lika sorn vi litet hvar har sig bekant alt detta förslag bar varit tillgängligt i bokhandeln under loppet af hela vintern, och den som är en sann vän utaf reformer måste väl längesedan hafva genomläst detsamma.
Mig synes mer än besynnerligt, att då en ledamot har begärt uppläsning, det kail ifrågasät tas att icke sådant genast ovillkorligen skall ske; all discussion deröfver är mer än öfverflödig. II.
Ex. Hr Gr. 0. Land tm. yttrade, det lian, i antedn. af Gr.
Björnstjernas framställning finge tillkännagifva, att II.
Ex:s afsigt visserligen icke varit att besvära R. o. Ad. med att qvarstanna intilldess alla de framställde förslagen kunde hinna blifva pröfvade, ulan hade II.
Ex. trott, att sedan Hr von Troils förslag 8 IL 1,2 90 Den 10 Jlars e. m. blifvit afgjordt, plenum kunde afslutas.
Hvad åter angick Frih.
Cederströms yttrande, finge H.
Ex. upplysa, att Hr von Hartmansdorff afslatt från sin begäran om förslagets uppläsning, samt att Gr.
Mörner icke begärt en sådan uppläsning, utan underkastat sig Ståndets beslut derom.
Mörner förklarade härvid ytterligare, att han icke yrikade denna uppläsning.
Hr von Hartmansdorff; Jag har afstått ifrån uppläsningen, derföre att, som detta förlag är ungefärligen af samma innehåll, eller utgår ifrån samma grunder af allmänna val, hvilka för några månader sedan blefvo af R. o. Ad. med ett så öfvervägande flertal ogillade, så har jag tagit för gifvet, alt
Ståndet under den korta lid, som sedan förflutit, ej förändrat tänkesätt; <och att följaktligen, om Hr Gr. o. Landtm, föreslår Ståndet, alt såsom sin gemensamma tanka antaga förslaget, så kommer att dertill svaras ett öfverlägset nej.
Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om öfverläggningen ronde Hr von Troils förslag ansåges slutad, begärdes ordet af Hr von Troil, som yttrade:
En värd talare, Hr Gr.
Björnstjerna, har till vederläggning upptagit hvad jag i denna dags förmiddagsplenum anfört, i anledn. af ett hans föreg.-de yttrande; men så vidt jag kunnat märka likväl icke vederlagt mitt yttrande.
Jag hade, då jag talade om benämningarne af de båda hamrarne, kallat deni den äldre och den yngre, men då jag talade om dessa kamrar i allmänhet, benämnt dem den första och den andra, för att skilja emellan de speciella benämningarna i förslaget.
Jag förmodar, ali detta har ländt till någon reda vid frågans behandling.
Grefven, som likväl, enligt hvad jag lyckats bevisa, varit helt och hållet bortblandad i hvad han yttrat om det af mig framställda förslaget, har deremot endast påstått, att jag varit bortblandad.
Jag skattar mig lycklig, som endast genom en sådan lös beskyllning, kunnat vederläggas för ett af mig framstäldt fullständigt bevis öfver en beskyllning mot honom.
I afseende på valcensus har han begagnat en annan utväg.
Efter min uppfattning af hans ord, så yttrade han i förmiddags, att detta förslag i förenämnde afseende vore mycket sämre än det som framställdes af 1840 års Const.Ulsk.
Den värde talaren har derigenom blott ådagalagt, att enligt hans öfvertygelse hvart och ett förslag, som framslälles lill öfverläggning, alltid är mycket sämre, än alla, sorn icke äro i fråga.
Hvad i öfrigt angår förslaget i sin helhet, så tror jag visserligen, all Hr von Hartmansdorff icke så synnerligen misstager sig, då han förmodar, att det icke skall vinna pluralitet inom detta Stånd.
Jag har likväl ansett för min pligt att framställa det lill Ståndets afgörande och ämnar äfven derå begära votering.
Jag tror mig derigenom icke fela emot grannlagenheten, då jag icke Den 10 Mars e. m. 91 kan påminna mig, att jag under detta riksmöte vid något föreg:de tillfälle besvärat
Ståndet med någon votering.
Jag tror, alt det är af vigt för allmänheten att se, huru det förslag af R. o. Ad. omfattas, som har haft för afsigt att förena de skiljaktiga meningar, som förelinnas, oell sökt undanrödja de felaktigheter, verkliga eller förmenta, som egentligen blifvit åberopade såsom skäl för det vid sista riksdagen framlagda förslagets förkastande inom detta och eli annat Stånd.
Man åberopade dä såsom skäl, att många representerade skulle förlora sin representationsrätt.
Dessa skulle nu blifva representerade enligt det förslag jag framställt.
Man hade vidare anmärkt, att förra riksdagens förslag inrymde för litet åt den större förmögenheten och den högre bildningen.
Det förevar, förslaget liar i delta fall betydligen skiljt sig ifrån: det gamla.
I st. f. endast 6 röster för den högre förmögenheten har delta förslag meddelat 10 röster redan vid ett egendömsbclopp af 100,000 r:dr, då det förut fordrades samma summa i banco för endast 6 röster.
Detta förslag har vidare uppställt en högre kammare eller äldre, som den här nämnes, af mera skiljaktig beskaffenhet från den yngre, än som var fallet uti det förra förslaget.
Det har gjort denna kammare mera stabel, nemi. nndcren lid af 15 år, då deremot det förra högst medgaf en tid af 10 år, men hvilken understundom kunde inskränkas, vid händelse af ledamöters afgång genom dödsfall eller på annat sätt.
Förslaget har vidare försäkrat den högre bildningen, den högre lärdomen och riksdagsmannaerfarenhetcn om uteslutande rum inom den högre kammaren, derigenom att vissa cathegorier för valbarheten inom densamma blifvit med afseende derå bestämda.
Jag tror i öfrigt, alt förslaget, som redan längesedan varit allmänheten meddeladt, blifvit af hvar och en, som opartiskt nitälskar för representationsreformen, pröfvadt och undersökt.
Jag skulle tro, att hvar och en, sorn handlar annorlunda, har i denna fråga gatt, minst sagdt, lösligt tillväga.
Jag vill icke upptaga U. o. Ad:s lid med någon ytterligare utläggning af ämnet, utan då ingen behagat upptaga frågan till en vidlyftigare undersökning, så slutar äfven jag med en anhållan, om Hr Gr. o. Landthus propos. pä att Ståndet ville såsom sin gemensamma tanke förklara den af mig främställda proposm.
För den händelse, att det likväl skulle fulunäs någon, som icke tagit kännedom af Reformvännernas förslag och jemfört detsamma med Hr Ekholms reservation, så vill jag upplysa, att den enda hufvudsakliga skiljaktighet, som företinnes emellan dem, är, alt det förslag jag gjort, tillägger den högre kammaren ett absolut veto i alla frågor om lagstiftning, i alla frågor om förändring i indelningsverket m. nu; då deremot deli Hr Ekholms reservation framställda förslag endast medgifver den äldre kammaren ett suspensiv! veto, d. v. s. att sedan yngre kammarens förslag i vissa frågor blifvit förkastadt, skulle båda hamrarne sammanträda och per capita afgöra frågan.
Detta anser jag vara en försämring af förslaget, och det är derföre, som jag icke kan godkänna reservationen, utan yrkar att förslaget, så - •92
Den 10 Mai-s e. m. ■olani cici försl uppgafs, och sådant sorn elei först till Coust.Utsk. ingafs, malle af Ståndet godkännas.
Den siste värde talaren har hegart propos. till antagande af hvad han kallar sill förslag.
Del skulle förmodas, att de, sorn voterade i somras för det då hvilande förslagets antagande, och som i allmänhet förklarat sig hylla principen för allmänna val, borde votera mod Hr von Troil, efter delta skulle närmast öfverensstämma med deras åsigter.
Jag får likväl för anin del förklara, alt jag icke kan votera med honom, och tillika säga hvarföre, utan alt dervid gå in i utveckling af detaljer.
Jag vill hloll kortligen förklara hvarföre jag icke kan förena mig med det sätt att tillämpa den allmänna valprincipen, sorn Reformvännerne auvändt.
Felet var egentligen redan begånget vid förra riksdagen — någonting som jag först sedermera märkt — nemi. alt man med termen samfällda val helt och hållet uppoffrat allmänna valrätten.
Verkningarne af della misstag alt förvexla rätt med sätt har nu tydligare framträdt i den utveckling deraf, ■sorn Reformväunernc företagit.
Helt andra och mot allmänna valrätten stridande principer, såsom den af förmögenhet och hildning, — hvaraf den ena är crkändt materiel och den andra ofattlig och inpraktikabel, — hafva insmugit sig under slöjan att votera samfäldt om valmän.
Den politiska eller medborgarerälten alltså underordnad andra sociala distinctioner, ehuru den förra är naturlig, medfödd och oförstörbar, under det dc sednare äro eventuella, vanskeliga och obestämda.
Delta och flere misstag hafva Reformvännerna begått, ulan att marka det, emedan de framför allt ville jemka sig efter andra meningar.
Att de icke fä skörda ens någon lack för sin medgörlighet komma de väl alt framdeles sjelfve få erfara, enär deras förslag i alla full är oantagligt af de högre dussenia just genom det samfällda valsättet.
Sedan sekler har olikhet utbildat sig emellan de högre och lägre, rikare och fattigare, mera och mindre bildade, samt dem, hvilka af en eller annan orsak äga förtroende för hvarandra samt lefva tillsammans och andra, hvilka alldeles icke umgås med hvarandra.
Det finnes intet giiltigt skäl, hvarföre desse olika sociala classer — ehuru jemlika i politiska rättigheter — skola föras tillsamman i samma valcollegier; tvertom, denna tendens är Jacobinisk, undamålslös och skadlig, emedan den endast retar den ena classen emot den andra.
Och det gifves en annan utväg alt ge ät hvarje sin fullkomliga och oförnärmade rätt, äfvensom valsättet — hvarigenom hvarje får tillsätta sina riksdagsmän — icke blir samfäldt, utan vid större och mindre valkretsar för de som skatta mer eller mindre.
Det är sant att jag voterat för det från förra riksdagen hvilande, men ifrån den stund jag upptäckte nu omnämnde förhållande, och sedan hvad jag torde fä kalla conjuncturen för reformer i Sverige lyckligen vändt sig så, att man med mera skäl kan vänta sig, att det rätta skall göra sig gällande, så har jag icke ansett mig böra votera för ett förslag, som jag icke kan från - Den 10 Mars e. m. 03 känna ett så väsendtligt grundfel.
Sedan jag förklarat detta, vill jag icke uppehålla R. o. Ad. med någon ytterligare delaljanmärkn., ty det är nog för mig att hafva erkänt, det jag voterar emot Hi’ von Troils förslag.
Öfverläggningen om Hr von Troils förslag förklarades härmed vara fulländad, hvarefter IL Ex.
Landtm, hemställde, örn R. o. Ad., med förklarande, att Const.Utsk:s förslag till nationalrepresentationens ombildning icke är antagligt, behagade såsom sin gemensamma tanka antaga det af Hr von Troil, Emil, afgifna förslag.
Ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter II.
Ex. förklarade, det han funnit propos:n besvarad med öfvervägande nej.
Hr Westfelt, Nils, och Hr von Troil, Emil, hegärde votering.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till votenspropos.:
Den som bifaller det af Hr von Troil, Emil, gjorda förslag, all Const.Utsk:s i meni.
N:o 26 framställda förslag lill nationalrepresentationens ombildning och deraf följande grundlagsförändringar återremitteras, med den af R. o. Ad. såsoni dess gemensamma tanke förklarade anmärkn., att Utsk:s förslag icke är antagligt, utan den ifrågavar. grundlagsförändringen bör ske i öfverensstämmelse med det af bemälde ledamot afgifna förslag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke Hr von Troils förslag lill gemensam lanke.
Nej — 167.
Emot den utgång, som Hr von Troils förslag har fått, anhåller jag att få nedlägga min reservation.
Jag anser mig pligtig, då jag deltagit uti Reformvännernas förslag, att här afgifva den förklaring, att jag voterat för dess antagande.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till morgondagens plenum, och R. o. Ad. åtskildes kl. lill 11 om aftonen.
In fidem protocolli, Albert Munck, 9 i Den 11 Mars f. m.
Tisdagen den 11 Mars 1845.
Justerades pleni-prot. för den 5 sisll.
Febr. f. och e. m.
Fortsattes pröfningen af Const.Utsk:s mern.
IV:o 26, med förslag till nationalrepresentationens ombildning och deraf följande grundlagsförändringar.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt, enligt den af R. o. Ad. stadgade ordningen för föredragningen, nu först borde förekomma det af Gr.
Anckarsvärd, Carl Henr., i gårdagens förmiddagsplenum afgifna förslag till gemensam lanke i representationsfrågan.
Detta af Gr.
Anckarsvärd skriftligen aflemnade förslag upplästes, hvarefter Frih. Palmstjerna, Carl Otto, yttrade sig:
Vid uppläsningen af delta förslag till gemensam tanka, trodde jag mig finna inryckta åtskilliga meningar, hvilka blott innebära en individuel öfvertygelse, alldenstund till och med ordet jag der förekom.
Måhända torde Gr.
Anckarsvärd finna skäl att utesluta något af hvad som nu är uppläst, hvarefter discussionen kunde få börja ronde del öfriga.
Endast hållande mig till den anmärkn.
, som af Frih.
Palmstjerna blifvit gjord, får jag säga, det äfven jag, vid uppläsningen af Gr.
Anckarsvärds förslag, fästade mig vid ett sådant uttryck, men alt jag fann det ligga uti en mellanmening, som Gr.
Anckarsvärd säkert sjelf finner nödvändigt att helt och hållet borttaga.
Jag medgifver alltför gerna denna rättelse, helst jag icke kan annat än erkänna anmärkn:s riktighet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida meningen vore att ur förslaget utesluta följande såsom motiv intagna mening: ”Om bevillningsbeloppet så afmätes, att under denna valrätt inbegripes allt hvad. som med rätta kan få namn af högre förmögenhet, sjelfständighet och bildning, beredes derigenom den enda fullt tillförlitliga garanti mot den temmeligen allmänt (och jag medger det äfven af mig) befarade vådan deraf, att nyssnämnde qvalilicationer möjligtvis skulle kunna någon gång frän representationen alldeles uteslutas”.
Det vore blott den mellanmening ”jag medgifver det”, som efter min åsigt borde komma att utgå.
Den 11 Mars f. m. 95 Sedan härefter den ifrågavar. rättelsen blifvit af Gr.
Anckarsvärd verkställd på det sätt, alt endast de uti den af II.
Hr Gr. o. Landtm, nyss uppläste mening förekommande orden ”och jag medger det äfven af mig” uteslötos, och förslaget i öfrigt lemnades oförändradt, blef det sålunda rättade förslaget ånyo uppläst.
Jag börjar med att förklara min verkliga tillfredsställelse, blandad med någon förundran öfver, alt omsider finna Gr.
Anckarsvärd sjelf på detta rum uppträda för att förfäkta och utveckla ett förslag, som han för 14 år sedan offenlli gen och vid sidan af en annan man i tryck såsom författare utgifvit.
Vid förra riksdagen, mine Hrr, var det antingen af orsaker, "sorn den ädle Grefven sjelf täcktes förklara, om han linner nödigt, eller ock, såsom jag uppfattat det, af en öfverdrifven böjlighet för andras mening, som han icke vidhöll eller fullföljde detta sitt förslag.
Följden af denna eftergifvenhet hos författaren har varit den, att det förslag, för hvilket han sjelf icke ansåg det löna mödan att strida, nästan alldeles varit under dessa 14 åren öfverlemnadt åt glömskan.
Det förekom uti en tid, då ännu ide'en allmän valrätt var så ny och begreppen om möjligheten att undvara Riksstånd och bortkasta en onaturlig indelning af folket i politiska classer, samt såmedelst åstadkomma och vinna en ny representation, var så litet känd, att mängden af dem, som läste förslaget, hvarken kände behofvet af förändring eller förstod dess grunder.
Ytlige granskare och folkfrihetens vedersakare hade således lätt spel att förkättra detsamma.
Andlligen inträffade 1840 års riksdag.
Under tiden hade så småningom begreppen om allmänna val utbildat sig inom nationen; men om sältet för alt realisera dem hade icke opinionen liktidigt utbildat sig bestämdt eller lika tydligt och fullständigt.
Det var en ledamot här i går, som beklagade, att sammansättningen af Const.Utsk. vid förliden riksdag var så beskaffad, att den allmänna valprincipen fick en öfvervigt, som den värde talaren icke trodde alt den liade hos Svenska folket.
Derom vill jag med honom eller någon annan nu icke strida; allt nog, jag tror det vara cn sats, som ganska väl kan försvaras, att begreppen om den allmänna valprincipen redan vid förliden riksdags början hade utbildat sig fullt ut lika mycket, som den uppskrämda ståndsprincipen sökt att sprida nya artificiella rötter.
Det hörde likväl till en af de underliga nycker, som ödet understundom tillåter sig, att äfven hos dem, som hyllade den allmänna valprincipen, densamma skulle inråka på afvägar, blifva förfuskad, ja nästan förqvälcl genom antagande af cn ny term, de s. k. samfällda valen.
Jag vill icke neka, alt i det samfällda valsättet också ligger något allmänligt, rncn då man lagt mera vigt på sättet än sjelfva rättsprincipen för val, och öfverdrifvit jemnlikhetssträfvandet derhän, dit det rätteligen aldrig hort sträcka sig, nemi. alt tvinga högre och lägre folkclasser tillsamman inom samma valcollegicr; så har man, på sätt jag redan förut haft tillfälle yttra, råkat in på ett ganska obehörigt och Jacobinskt nivellerings-system, hvilket nödvändigt 96
Den 11 Mars f. m. skulle framkalla nytt motstånd, ehuru ingen kunnat beskylla förra riksdagens Const.Ulsk. för någon åsyftad Jacobinism.
Detta ord förefaller mången strängt, men jag hoppas ingen enda ledamot af sisla riksdagens Const.Utsk. har ett ögonblick trott alt jag misskänt deras afsigter.
Dessa voro lika sä rena, som deras karakterer i öfrigt.
Det anmärkte misstaget skulle emedlertid nödvändigt hafva den effect, att icke allenast den allmänna valprincipen, utan äfven det förslag, som Const.Ulsk. vid förra riksdagen framlade, helt och hållet förkastades.
Denna utgång kunde visserligen icke af någon, sorn visste, hvaruti felet låg, betviflas, men det fans vissa och deribland äfven jag, som verkligen voro så utledsna vid ståndsfördelningen, eller det gamla systemet, (Herrarne förstå väl hvad jag menar med det gamla systemet?) att de trodde enda sättet att kunna möta, hejda eller tillbakaskjuta detta system var, att slå sig till hvad som hade vunnit en viss grad af allmännelighet, nemi. del hvilande förslaget.
Men jag bekänner öppet, att ehuru jag haft bättre tillfälle än de fleste, att approfondera det Richerl-Anckarsvärdska förslaget, så är det likväl försl vid början af innevar. riksdag, som jag rätt klart lärt mig att inse de ojemförligt större fördelar, som erbjudas åt alla classer genom detta förslag, än genom något annat.
Det var först då, som jag fann, alt, enligt detta förslag, beskatlningsprincipen blifvit använd och kunde än mera bestämdt användas såsom grund för valcollegiernes organisation i tvenne afdelningar, löpande så väl i bredd med hvarannan, som inom hvarannan, nian förnärmande af någons valrätt, utan någon hög census och med bibehållande af det bcqvämligare indirecla valsättet för den lägre afdelningen, under det de i högsta classen skattande lingö begagna direct valrätt, mera passande för deras vidsträcktare kännedom örn personer att välja till riksdagsmän och mera principenligt på det hela.
Under det samfällda valsättet hade endast slädernes innevånare fält gagna denna förmån, nu deremot alla, som möjligen deraf kunde och ville sig begagna.
Men en annan i afseende på antagligheten öfvervägande förmån, som det Riehert-Anckarsvärdska förslaget erbjuder, är den, ali det blir så enkelt, dä all graderad scala och all hemmantalsräkning undvikes, och alt man genast kän se huru många riksdagsmän, som hvar afdelning får tillsätta, och att iden efter skattebeloppen beräknade siffran erbjudes eli tjenlig! ämne för slutlig jemkning och eftergift, utan att såra eller förneka någon grundsats.
Dä jag upptäckte detta, och tillika fann, att de s. k.
Rcformvännerne, delta oaktadt, ansågo sig böra vidhålla det fallna förslagets Iuifvudprinciper, nemi. de samfällda valen, var det som jag salle mig i opposition emot deras förslag.