Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilr Frih. o. Landtm, förklarade, att, i följd af de af R. o. Ad. fattade beslut, morn. litt. a) således kommeott lyda sålunda: ”a) om beloppet af teckningssumman eller grundfonden, deraf minst 25 proc. skola utgöras af Rikets gällande mynt.
Morn. litt. b) i 5 § t n.
Utsktns förslag i denna del blef af R. o. Ad. bifallet.
Mom. litt. c) i 5 §tn.
Hr von Hartmansdorff', Aug.t
Jag anser alt uti den årliga revisionen bör ett af Konungen förordnadt ombud äfven deltaga.
I de allmänna revisionerna skulle, efter det uppgjorda förslaget, endast delägare komma att deltaga.
Det synes mig vara nödigt, att, i alla sådana bolag, der det allmännas säkerhet till den grad kan komma i fråga som i enskildla bankbolag, äfven något ombud på det allmännas vägnar må hafva tillfälle att se huruledes verket
Den 20 Februari e. m. sköles.
Jag hemställer derföre, att delta mom. mätte erhålla följande lydelse: ”Om tiden och sättet för den årliga revisionen, Iivari ett af Konungen förordnadt ombud hör deltaga, och revisionsberättelsens kungörande i tidningarna etc.” Hr Aminoff, Joh. Fredr.:
Ehuru jag är af den tanken, att elt sådant ombud icke behöfves, emedan min erfarenhet sagt mig att revisorerne aro så stränga som möjligt, instämmer jag dock med den sista värda talaren deruti, att ett sådant ombud må förordnas, emedan det tryggar allmänheten.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag i mom. litt. c).
Hr von Harlmansdorlfs förslag, så lydande: ”c) om tiden och sättet för den årliga revisionen, hvaruti elt af Konungen förordnadt ombud bör deltaga, och för revisionsberättelsens kungörande i tidningarna.” Mom. litt :is d), e) och f) i 5 §:n.
Utsk:ns förslag blefvo i dessa delar bifallna. 6: t e §: n. Hr Aminoff:
Det torde vara nödigt alt i denna § ändra orden ”reda penningar” till orden ”Rikets mynt” till följd af hvad vi redan beslutat vid en föreglde §.
Då det heter att Konungens Bef:h:de i länet äger deltaga uti pröfningen af grundfondens beskaffenhet, så skulle jag önska att elt tillägg måtte äga rum, så ali det komme att heta: ”uti hvilken Konungens Bef:h:de i länet, eller den han i sitt ställe förordnar, äger deltaga” etc.; ty det skulle kunna hända, att landshöfdingen sjelf är actieägare eller ock frånvarande.
Men det är en vigtigare omständighet, hvaruppå jag anhåller att få fästa uppmärksamhet.
Här står att såsom grundfond må begagnas leda penningar, controlleradt guld och silfver, fastighetsinteckningar, adier, eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, oell att de ”nedsätta medlen” jemte de godkända säkerhetshandlingarna skola nedläggas uti förvar i landlränleriet eller annat allmänt förvaringsrum.
Meningen mätte val icke vara, atl, om en actieägare såsom grundfond insätter hela summan i reda penningar, dessa penningar skola insättas i landtränleriet, ulan den summan mätte viii aclieägarne mot viss proc., som af bolaget bestämmes, få utlåna mot säkerhet, sorn är lika god som de öfriga grnnd fondshandlingarna.
I öfverensstämmelse härmed hemställer jag, om icke ett tillägg bör äga rum af följande innehåll: ”Actieägare, hvars grundfond består uti reda penningar, cl. Den 20 Februari e. m. v. s. Rikets mynt, njute derför årlig ränta, som af bolaget bestämmes.
Detta Rikets mynt skall af bolaget utlånas mot godkänd säkerhet af inteckning i fast egendom, hvilken säkerhet lägges till öfriga grundfondshandlingarna/’
Då jag begärde ordet, skedde det för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten att i öfverensstämmelse med dess vid förra §:u fattade beslut ändra orden ”reda penningar” till ”Rikets ray n t.” Hr Lagerheim, Lars Magnus:
Instämmande uti den önskan, alt i conformitet med R. o.
Ad:s förut fattade beslut orden ”reda penningar” böra utbytas mot orden ”Rikets gällande mynt,” anhåller jag att uti en sak af mera vigt få taga R. o Ad:s uppmärksamhet i anspråk.
Jag hemställer nemi., om det icke vore skäl att i en så vigtig pröfning, som den hvilken angår sjelfva säkerheten af de i bolaget inlemnade och för hankens existens nödvändiga handlingarna, minst -|:delar af bolagsmännen böra vara ense om beslutet att en handling anses innefatta fullgod säkerhet.
Äfven skulle jag önska att Konungens Bef;h:de, såsom vakare öfver den allmänna säkerheten, uti en så vigtig fråga finge hafva sin rättighet bevarad.
I följd häraf anser jag §:n höra erhålla följande lydelse: ”.Såsom grundfond må begagnas ej allenast ”Rikets gällande mynt” samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådana fastighetsinteckningar, adier eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål ”af minst |:delar bland de i bolaget vid p r ö f 11 i n g e n deraf a f g i f 11 a rösterna äfvensom af Konungens B e f: b : d e godkännas; börande de nedsatta medlen” elc. Frih.
Hvad den första an märk ntn angår, eller alt orden ”reda penningar’’ borde utbytas mot orden ”Rikets mynt,” så torde detta utbyte blifva en nödvändig följd af hvad R. o. Ad. vid en föregtde § beslutat.
Man har anmäikt, att det borde vara ett åliggande för Konungens Be(:h:de att deltaga uti granskningen af säkerhetshandlingarna.
Utsktn hafva icke velat föreslå det, emedan det kunde inträffa, att Konungens Befthtde kunde vara hindrad alt deltaga i granskningen, dels af jiif, såsom sjelf varande bankdelägare, och dels af andra embetsgöromäl ; och derför hafva Utslita sagt, att Konungens Beftlude ager deltaga uti granskningen, hvaraf följer att landshöfdingen genom ombud kan deltaga i pröfningen , ifall lian sjelf derifrån är hindrad.
Hr Aminoffs anmärka, huru förhållas la insättningen i contanta penningar, nemi. huru dessa penningar skulle placeras mot ränta, luiru stor denna ränta borde vara, samt luiru inteckningshnndlitigarne skulle förvaras bland öfriga handlingar, så äro dessa omständigheter af den 520 Den 20 Februari c. ra. beskaffenhet, att de icke utgöra föremål för denna lag utan böra få bero på de föreskrifter, som derom i bolagsreglorna kunna intagas.
Jag anhåller derföre, att, med iakttagande utaf den först anmärkta rättelsen, §:n i öfrigt må oförändrad antagas.
Jag anhåller att få behålla ordet efter Hr von Rosen.
Till svar å hvad den siste värde talaren anfört, får jag meddela den upplysning, att om icke det af mig föreslagna tillägg inflyter i denna lag, så kan icke heller det ändamål, jag dermed åsyftar, genom någon föreskrift i bolagsreglorna vinnas, emedan 6 §:n innehåller, att grundfondshandlingarne skola i landtränteriet förvaras, och följaktligen skulle äfven den del af grundfonden, som blifvit i penningar inlemnad, på samma sätt förvaras; men följden af detta stadgande skulle blifva den, att ingen actieägare insatte bela summan i contanter, hvilket dock vid många tillfällen är ganska nyttigt.
Jag finner derföre ingalunda orätt att på förhand bestämma huru en actieägares insatta penningar böra användas.
Hvad åter angår Konungens Bef:h:des deltagande uti pröfningen af säkerhetshandlingarna, så anser jag honom dervid böra hafva större makt än blott sin enda röst.
Jag skulle tro alt honom borde tillkomma ^tdel i beslutanderätten, d. v. s., att om Konungens Bef:h:de samt -Jrdelar af bolagsmännen anse handlingarna icke innefatta nöjaktig säkerhet, så är denna mening ett gällande beslut, i följd hvaraf handlingar, som innefatta fullkomlig säkerhet, böra anskaffas.
Det är i anledn. af frågan om Konungens Bef:h:des befattning med granskning af handlingarna, som jag anhåller om en stunds uppmärksamhet.
Såsom Utsk:ns förslag lyder, så innefattar det ingenting annat, än att Konungens Be(:b:de kan få vara närvar, vid handiingarnes pröfning.
Hans befattning är ingen annan, än att taga kännedom om de handlingar, som bolagets pluralitet anser för säkra.
Jig vet icke hvartill det tjenar att inrymma åt Konungens BeMude -i;<Je 1 uti rösterna.
Skall han i och för embetet de'taga uti handiingarnes granskning, så måste det ske för att tillse, huruvida handlingarne äro säkra eller icke, och då måste han antingen hafva veto eller också mot handlingarna kunna få göra observationer, för att hänskjutas till afgörande af någon annan instans.
Om det stadgas i afseende på fastighetsinteckningar samt allmänna verks och inrättningars obligationer, att de böra vara sådana som i R.
St:s Bank kunna belånas; då har Konungens Bef:h:de en norm att följa vid granskning af handlingarna.
Jag får derföre anhålla, att efter orden "räntebärande obligationer” malte tilläggas orden : "som i R.
St:s Bank få belånas."
Den ao Februari e. m.
Jemte det jag biträder den utafHr Aminoff yttrade mening i afseende på contanta medel, sorn istället för faslighetsinteckningar deponeras såsom en del af grundfonden, tror jag dock, att den redaction lian föreslagit kunde blifva litet mera bestämd.
Utan att vara egenkär, vågar jag föreslå en annan.
Den lyder sålunda: ”Insättes i stället för inteckningar Rikets mynt, må det utlånas mot lika säkra och godkända inteckningar, som de, hvilka till grundfond få användas.” Hvad angår Hr von Hohenliausens yttrande, alt de inteckningar, som inlemnas såsom grundfond, skulle vara lika med dem som antagas i R.
St:s Rank, så innebär det en vida skarpare säkerhet, än som tills dato ansetts nödig i privatbanker; men då privatbanksdirectionerne äro i tillfälle att säkrare bedömma huruvida inteckningar i egendomar, belägna i den ort der privatbankerne finnas, innebära full säkerhet, än fullmäktige uti R.
St:s Bank, behöfves icke samma stränghet i afseende på säkerhetsliandlingar uti privatbanker som i R.
I alla fall tror jag icke att R.
St:s Bank skulle riskera mycket vid att medgifva lån mot inteckningar utöfver halfva taxeringsvärdet.
Den föreskrift, som i detta hänseende gäller för R.
St:s Bank, anser jag dock vara ganska riklig, emedan fullmäktige icke fullkomligt kunna bedömma inkommande hypotheker.
Att vidtaga så stranga åtgärder i afseende på privatbanker, skulle säkerligen leda derhän, att inga privatbanker kunde komma till stånd, emedan egendomarne i allmänhet äro så intecknade, att högst få pössessionater skulle kunna presentera inteckningar inom halfva taxeringsvärdet.
Att bifalla detta förslag, vore således detsamma som att säga:
Inga privatbanksbolag få hädanefter bildas, hvadan jag afstyrker Hr von Hohenhausens förslag i detta hänseende.
Deremot instämmer jag uti hvad den värde ledamoten yttrat rör:de Konungens Bef:h:des deltagande lili pröfningen af säkerhelshandlingarna.
Om Konungens Bef:h:de icke får deltaga i beslutet vid pröfningen, så stålhan der blott som en åhörare eller åskådare och kan ingenting uträtta.
Om han derföre skall vara närvar., så måste man äfven bestämma hvad han dervid har att uträtta.
Privatbankernes beskaffenhet är sådan, att de personer, som skola granska handlingarna, icke våga se igenom fingrarna med denna granskning.
De som presterat säkra handlingar, skulle i motsatt fall komma att förlora alltför mycket, i händelse den bank ramlade, hvari de hade adier.
Det synes mig sålunda icke vara af behofvet påkalladt att Konungens Ref':h:de är närvar, vid ifrågavar. granskning; men anses sådant nödigt, så bör bestämdt uttryckas på hvad sätt eller med hvad verkan han skall deltaga uti granskningen.
Jag har begärt ordet i anledn. af ett yttrande af en ledamot, att Konungens Bef:- 5a8 Don 20 Februari e. m. h:de borde hafva i;del lili rösterna vid pröfningen af sfi — kerhetshandlingarna.
Jag bestrider det, emedan sådant skulle medföra att Konungens Beflhlde också skulle ingå i ansvarighet för hvad lian gjorde.
Om lian godkände handlingar, sorn befunnos vara af intet eller för ringa värde, så skulle man bos honom såsom embetsman utkräfva hvad han måhända ej kunde betala; men Konungens Bef:h;de bör sjelf eller genom ombud vara närvar, för att göra anraärkoir, i händelse man vid grahkningen icke iakttager nödig uppmärksamhet derpå, att handlingarne äro af beskaffenhet att innefatta säkerhet.
Frågan rör allmänheten, och ett publikt ombud bör vara tillstädes; men Konungens Bef:Inde kan icke alltid vara personligen tillstädes.
Hail kan dessutom sjelf vara delägare och af sådan anleda, jäfvig; och då måste ett ombud vara förordnadt.
Derföre bör uti första delen af 6 §:n ett tillägg göras, så att det kommer att heta: ”uti hvilken Konungens Befrhtde i länet, eller den han dertill förordnat, äger deltaga; börande” etc.
I öfrigt instämmer jag med dem, hvilka anse orden ”reda penningar” böra utbytas mot orden ”Rikets mynt.”
Hvad som blifvit yttradt af Hr von Hohenhausen om allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, är så grundadt, alt jag ej vet huru Hr Ribbing kunnat förblanda dem med handlingar, som äro belånbara i banken.
Jag anhåller om propos. särskildt på hvardera delen af denna §, emedan rättelse uti sednare delen deraf äfven är af nöden.
Jag vill blott fästa uppmärksamhet derpå, att om der finnas säkra inteckningshafvare, sorn icke gerna skola gå in på att taga sämre inteckningar, så är det godt, om de säkra utgöra majoriteten.
Utgöra de minoriteten, så betyda de ingenting.
Skulle man återigen linder en tid, då man sett så många olyckor drabba menniskor i och för enskilda menniskors vinst, vilja se på den allmänna säkerheten, så må det vara tillåtet alt tänka sig, att det kunde blifva en förening af personer, som ej voro säkra.
De skaffade visserligen det contanla beloppet; men de togo hvarje handling till dubbla värdet, och på det sättet hade de i alla fall uppfyllt saken.
Jag önskar att en verklig säkerhet måtte stadgas, och jag ser ingen annan än just den som R.
Den har äfven genom beslut vid denna riksdag blifvit förhöjd på faslighelsbelåningen.
Jag vet icke hvarföre man skall hafva mindre säkerhet, då fråga är om enskilda bankinrättningar, än man anser nödig då fråga är 0111 R.
St:s Bank, när man icke har bestämda garantier för den säkerhet de kunna hafva, som utgöra delägarne i privata banker.
Jag kan derföre icke frångå hvad jag förut yttrat.
Utskins mening har aldrig varit an - Den 20 Februari e. m. annan, än att bolaget sjelf skulle pröfva säkerhetshandlingarna.
Ulsk:n hafva nemi. ansett, att det legat så mycket i bolagets eget intresse alt tillse, det handlingarne vore säkra, att för vanliga fall icke behöfves bättre controll, än den som bolagets eget intresse föreskref; men som man kunde tänka sig en sammansättning att vilja antaga handlingar, som icke innehöllo den säkerhet de borde äga, så, på det ett sådant bedrägligt förhållande icke skulle kunna döljas, hafva Utsktn tillstyrkt ali Konungens Bef:h:de skall äga att vara närvar, vid pröfningen.
Jag anser icke lämpligt att Konungens Befthtde anbefalles att vara närvar, vid pröfningen eller alt honom lemnäs någon andel, t. ex. ^tdel i beslutande rätten.
Hvad den frågan beträffar, att inga andra handlingar borde godkännas, än sådana, som äga belåningsrätt i R.
St:s Bank, så tror jag en sådan föreskrift nog sträng.
En mängd inteckningar kunna vara ganska goda, fastan de öfverstiga egendomens halfva taxeringsbelopp.
Det finnes äfven åtskilliga adier i andra bolag, som kunna vara ganska goda, ehuru de ej äga belåningsrätt i R.
Sits Bank.
Dessutom kan förhållandet med belåningsrätten i R.
Sits Bank vid riksdagarna ändras, men privatbankernes grundfondshandlingar höra ej vara beroende af sådana beslut.
För öfrigt får jag förklara, på satt jag redan nämnt, alt jag icke inser luiru det kan blifva föremål för lagstiftning, huru den bankdelägare skall bära sig åt, sorn blott nedsätter reda penningar.
Det blir hans sak att utbyta dem mot inteckningar.
Detta anser jag vara något, hvarom bolagsmännen sjelfve må sörja.
Så mycket jag kunnat upp fatta diseussionen, tror jag mig böra begära att få tillägga några ord.
Utsktns betänk, i denna § gifver tillkänna, att Konungens Bef:h:de i länet äger deltaga i pröfningen af säkerhelshandlingarnes beskaffenhet, men Utsktn yttra sig icke om hvad följden blir, om Konungens Bef:h:de är af olika tanke med bolaget, eller hvad rösträtt Konungens Bef:h:de äger; om han äger lika röst med den minsta actieägaren, eller huru hans röst skall beräknas, eller hvad följden blir om han är af olika tanke med bolaget.
Något skall likväl stipuleras, ifall Konungens Befthtde skall deltaga i granskningen.
Såsom det nu står, önskade jag alt föreskriften om Konungens Befihtdes deltagande i granskningen uteslöts; ty såsom embetsman måste han hafva någon ansvarigheten för livad han gör, och för att bestämma den ansvarigheten, måste man också bestämma huru långt hans rätt skall gå.
Örn händelsen gjorde, att en privatbank inrättades i mitt län, så vet jag icke hvad jag hade rättighet att göra eller hvad ansvar vore förenadt med milt tillgörande.
Såsom föreskriften om Konungens Befthtdes deltagande uti granskningen af 20 H. 67 53o Den 3o Februari e. m. säkerhetshandlingarna nu befinnes, önskar jag alt denna föreskrift malle uteslutas; men jag finner icke skal att tillerkänna Konungens Bef:h:de -Jldel af votum.
Om man i detta fall ansåge Konungens Bef:h:de under enahanda förhållande, som då han meddelar vederhäftighetsbetyg; så kunde den, som ansåg sig vara förfördelad, klaga.
Jag skulle tro, alt om han skall hafva något att göra i afseende på ifrågavar. granskning, kunde man ställa hans functioner i i sammanhang med hans åligganden i dylika fall.
Konungens Bef:h:de nekar.
Bolaget klagar.
Hvad forum det skall vara, som skall pröfva om bolaget har rall eller ej, lemnar jag derhän.
Jag kan icke se annat, än att han står der såsom embetsman, och hvad han gör såsom embetsman mäste kunna öfverklagas; men alt låta honom komma in med rösträtt i ett bolag, utan alt bestämma bans ansvar, kan jag icke medgifva.
Jag anhåller derföre, att Konungens Bef:h:de måtte få vara der i samma egenskap som då lian meddelar vederhäftighetsbetyg.
Mig synes alla meningar syfta åt samma mål, nemi. fullkomlig säkerhet både för privatbankerna och för det allmänna.
Det torde således icke vara så svårt att komma öfverens; men att antaga Utskrns förslag, låter sig för detta ändamål icke göra, ty efter Utsktns förslag i 6 §Cn skulle pluraliteten af bolagsmännen kunna decidera om säkerhetshandlingars beskaffenhet, emedan Konungens Bef:h:de blott äger deltaga uti granskning af dessa handlingar, på sätt Utskrn undvikande uttryckt sig.
Således skulle jag tro att meningarne rör:de lämpligaste sättet att vinna säker grundfond kunde på det satt förenas, att minst -|:delar af de afgifna rösterna böra vid pröfningen af handlingarna hafva godkänt desamma, om de skola anses för säkra, samt att Konungens Bef:h;de, såsom vårdare af det allmännas rätt, äfven bör hafva godkänt dem.
Han skulle således ingalunda, såsom Hr von Rosen och andre värde talare föreställt sig, hvarken erhålla -j:del uti beslutanderätten eller betraktas såsom den der meddelte vederhaftighetsbevis, utan verkligen äga veto derutinnan, så att, om han förklarade handlingarna icke innefatta fullgod säkerhet, skulle de icke kunna antagas med mindre än alt hans förklaring blifvit öfverklagad och underkänd.
Att såsom en norm för säkerheten antaga samma grunder, som för R.
Sits Bank äio gällande, anser jag icke lämpligt, emedan fastigheternes uppskaltningsvärde är så högst olika, hvarpå såsom exempel kan anföras, att i Södermanland en egendom, som är uppskattad till 9 ä 10,000 r:dr, blifvit försåld för 5o,ooo ridr; då deremot en egendom i Westergöthland, uppskattad till 4°i00° r:dr, utbjöds att försäljas för 35,ooo, utan att för detta belopp kunna afyttras.
På 2tne mils afstånd från denna sednare finnes en annan egendom, uppskattad blott till i4,ooo
Den 20 Februari e. ra. r:dr b;co, livilken utan förlust icke kan försäljas under 28,000 r:dr b:co.
Ett annat exempel, bedröfligt i åminnelse i detta afseende, är förhållandet med Eks egendom i Westergöthland, hvilken, uppskattad och intecknad till 120,000 rtdrs värde, efter Major Eckermans afstående af sin egendom till borgenurerne, försåldes för 4°>°00> s& alt alla de, som hade inteckningar utöfver sistnämnda belopp, blefvo lidande.
Jag känner detta af egen erfarenhet, alldenstund jag äfven blef ibland de förlorande.
Häraf synes, att hvarken hälften eller •y:del af taxeringsvärdet är någon lämplig eller tillförlitlig norm för bedöinmande af handlingarnes säkerhet.
Deremot synes mig med trygghet kunna öfverlemnas åt j|:delar af bolagsmännen, eller deras delegerade, alt jemte Konungens Bef:h:de besluta om handlingarnes säkerhet.
På sådant sätt anser jag den högsta möjliga säkerhet vara vunnen, enär det enskildta intresset bevakas af -Jtdelar af bolagsmännen och det allmännas säkerhet af Konungens Bef:h:de.
Jag förnyar derföre min anhållan om antagande af den propos. jag haft äran föreslå.
Stjernstedt yttrat, skall jag icke vidare yrka uteslutande af den mening, som innehåller att Konungens Bef:h:de i länet äger att vara närvar, vid pröfningen af säkerhetshandlingarna.
Likväl hemställer jag, huruvida icke en förändring i redactionen är nödig; ty då Utskuis mening icke lärer hafva varit alt Konungens Bef:h:de med sin röst skall deltaga uti pröfning af säkerhetshandlingarna, ehuru redactionen gifver anledn. till en motsatt förmodan, då det heter—efter pröfning, uti hvilken Konungens Bef:h:de i länet äger deltaga”, så skulle jag tro, att, till undanrödjande af allt misstag i delta fall, den citerade strofen bär utbytas mot följande mening: efter pröfning, vid hvilken Konungens Bef:h:de i länet äger vara närvarande.
Det kan visserligen icke vara skadligt, att Konungens Bef:h:de är tillstädes såsom en controlleur öfver dem, hvilka skola pröfva handlingarna, äfven för den händelse att de som deltaga uti pröfningen skulle utgöra en så fruktansvärd sammansättning af oredlige personer, som man ansett möjligen kunna inträffa.
Hr von Hohenhausen har sagt, att han icke vet hvarföre, i afseende på säkerheten, mindre stränghet skall äga rum för privatbanker än för R.
Jag hemställer till den varda talaren, om den solidariska ansvarigheten icke äger något värde.
För den, som lånar i R.
Sits Bank, betalar ingen annan; men i bankbolagen gäller en solidarisk ansvarighet, så att, derest hända skulle, hvarpå Hr Lagerheim anfört exempel, att en inteckning inom taxeringsvärdet icke befunnes innefatta säkerhet, så stå alla de öfrige delägarnes egendom i sticket för hvad som brister uti den öfverintecknade egendomen; och jag ser således ingen 53a Den 20 Februari e.“m. fara kunna för allmänheten uppstå, om än något förbiseende ägt rum i afseende på en eller annan egendom vid .säkerhetshandlingarnes granskning.
I följd häraf yrkar jag, att icke den utomordentliga säkerhet, för hvars antagande Hr von Hohenhausen i fia t, må valda föreskrifven.
I afseende på Hr Lagerheims förslag ronde landshöfdingens rösträttighet, samt alt -|:delar af rösterna skulle erfordras till godkännande af säkerhetshandlingarna, så hemställer jag huru man vili göra detta möjligt.
Vid bolagsstämman skola vissa personer utses för att granska handlingarna, ty alla actieägarne kunna icke utgöra en comité'’ för detta ändamål, utan det måste vara delegerade af bolaget, som denna befattning tillkommer; men antalet af dessa delegerade måste, derest |:delar skola utgöra pluralitet, vara sådant att det kan divideras med 4- Jag hemställer, om det kan vara nödigt att på delta sätt ingå uti detaljer och reglementariska föreskrifter i denna sak.
För min del anser jag det för onödigt, helst jag tror bolagen sjelfva icke skola vara så släpphänta, att andra föreskrifter härutinnan behöfvas än bolagsmännens egen säkerhet.
Man har salt i fråga hvad gagn Konungens Bef:h:des närvaro vid pröfningen af säkerhetshandlingarna kunde medföra, då han icke ägde rösträttighet.
För min del anser jag hans blotta närvaro vara nödvändig, för den händelse någon sådan sammansättning, som man fruktat, uppstode, nemi. en sammansättning att bilda grundfonden utaf handlingar, som icke innefattade erforderlig säkerhet.
Dessutom hafva CJlskm föreslagit uti i §:n, ehuru den af It. o. Ad. icke blifvit antagen, att på K.
M. skulle hero, huruvida en tillämnad privatbank finge börja creditrörelse.
Enligt Utsklns förslag skulle det således alltid stå i Konungens makt att icke lemna bolaget rättighet alt börja bankrörelse förr än Konungens Bef:b:des rapport inkommit med underrättelse om hvad som af honom vid säkerhetshandlingarnes pröfning blifvit iakttaget.
Häraf synes således, att K.
M. kan, på första ansökningen om tillstånd för ett ti Härn nåd t bolag alt få börja creditrörelse, lemna det svar, att sadant icke kan beviljas förr än Konungeus Bef:h:de i länet om säkerhetshandlingarnes beskaffenhet sig utlåtit; och fastän B., o.