Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs å nyo och lades till hand; lingarne StatsUtskottets den 26 sistledne Maji un: der N:o 191 afgifne, samt den 6 derpå följde Junii eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtandej i anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde hemställan rörande spannemålsuppliandling, i de orterj der klen skörd inträffat; Ut Supra; S. D. Föredrogös å nyo och giiiadeé följande StatsUtskottets den 26 sistledne Maji afgifne, samt den 6 derpåföljde Junii eftermiddagen på bordet lagde,'Utlåtanden:
No 2Co.
I anledning af Riksens Ständer* Revisorers år 1822 gjorde hemställan, rörande be* talningssättet vid skeende försäljningar af persed - * D*n 31 October e. m. 623 )är och effecter för allmänna Magazinslnrättningens räkning.
N:o 203.
I anledning af Riksens Ständer* Revisorers gjorde hemställan, om räntas erläggande å förskotten Ut Supra.
S. D, Vid förnyad föredragning af Bevilliiings- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 24 sistledne Julii under N;o 25 afgifne, samt den 29 i berörde minad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga olia nedsättning i Tullen å utgående Tjära och Beck; fann Ridderskapet och Adeln, att sedan Ridddéskapet och Adeln, vid granskning äf den utaf Bevillning* - Utskottet föreslagne TullTarifF å varor i allmänhet, jemväl bestämt Tullpröcenten å Tjära och Beck, Utskottens ifrågavarande Betänkande nu endast borde läggas till Handlingarne.
S. D. Föredrogs i n^o och bifölls Stats— samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 10 dennes under Nto 549 afgifne, samt den 23 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde* Betänkande, rörande DykeriVerketi Ut supra.
In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Bilagor tili Högloflig© Ridderskapets och Adelns Protocoll, Vid Lagtima Riksdagen i Stockholm* Ar 1B23.
Nionde Bandet. STOCKHOLM, Tryckte lios Olop Grahn; 18*4.
Bilagor till Pleni-Protocollet för den 3 October, förmiddagen.
Herr Uggla, Göran Guftaf: 1 Den hufvndfrågä, söm är öfverläggbingehå föremål, eller Stats- och BancoUtskottens memorial, angående den af Rikets Ständers Fullmägtige öfver Banco- och Riksgäldsverked vidtagne åtgärd, att genom Protocölisutdrag i JustitiasOmbudsmansEaibetet insätta den af Rikets Ständer till JustitiäaOtnbudsmannens efterträdare utsedde man, har endast i och för sig sjelf och utan alla personliga attributsr betragtad, synts mig äga en så fast stödjepunkt 5 Lagens bestämds kraf, att jag trott den sakna alla verkliga element för strid-
De inom detta Hus i ämnet redan haline discussioner hafva ock tili en del rätt visat denna min åsigt, under det en annan del hyllat motsatt* grundrstser.
Under Grundlagens och godtyckets serskildta egider hade tvenne med [»varannan stridande opinioner uppstått och på kard - 4 Den 3 Octobcr f, m. pens utgång berodde, om Rikets Grundlagar borde tydas eber deras ordaförstånd, eller en hvars godtyckliga tillämpning.
Constitutionen gick segrande ur denna första strid.
Rikets Ständers i öfvesensstämmelse med Statsförfattningen fattade beslut blef respecteradt.
Hufvud föremålet för striden ligger således icke nu mer inom densamas område och har genom -en sednare händelse blifvit än mer derifråo afiägsnadt
Men valplatsen är blott förändrad.
Det återstår ännu att värja sig för sidöhuggenj och utan öfvermod, men med den frimodighet, som känslan af en uppfylld pligt, som medvetandet af egra afsigters renhet ingifver och befästar, går jag att mig försvara.
Mert då för utvecklingen af detta försvar de grunder, som föranlsdt Fullmägtiges åtgärd, måste i ett sammanhang framställas, oberoende af beslut och händelser, hvilka under tiden inträffat, har jag för fullständighetert i min framställning, icke kunnat undgå, att vidröra arn-' nen, sorn ehuru redan således de facto undanröjde, med den öfverkbgade åtgärden likväl äga en så nära gemenskap,' att man icke kati rigtigt bedömma den sednare, utan att träda inom de förras område.
Det är i sådant afseende, som jag till ed början får åberopa det stadgande uti 98 § af Kongl. Majrts samt Rikets Ständers faststälde Regeringsform af den 6 Junii 1809, och som uti 63 '§. af Riksdagsordningen den 10 Februarii 1810 jemväl finoss intaget, hvilket är af följande lydelse; ”Electorerne böra vid Den 5 Oktober J. m. i vid samma tillfälle, då de Justitieombudsmannen utse och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, rom hos denne Embetsman erfordra», att honom efterträda, i fall han innan den nästföljande Riksdagen skulle med dqden afgå.
Vidare innehåller den af Konung och Rikets Ständer för Rikets Ständers Justitieombudsman den 27 Februarii 1810 utfärdade Iostruction uti dess 26 §. följande föreskrift: ”Dör Justitieombudsmannen, sammanträde genafl Fullmägtige öfver Banco- och Riksgäldsverken och insätte i Embetet genom protocollsutdrag, den perjon, Riksens Ständer till hans efterträdare utsett.”
Och sluteligen hafva Rikets Ständer på grund af ett. i behörig ordning anstäldt val, medelst utfärdadt samt af Herr Landtmarskalken och samtelige Herrar Taleman underskrifvet förordnande den n Augusti i innevarande år utsett Herr Förste ExpeditionsSecreteraren och Häradshöfdingen Johan Gabriel Richert, at t efterträda Rikets Ständers Justitiae Ombudsman, i händelse han inom nästkommande Riksdag skulle genom döden afgå, eller genom något i Lag stadgadt förfall hindras, att sitt Embete sjelf utöfva, samt förordnat honom Richert, att i dessa fall JustitiaeOmbudsmansEmbetet tillträda.
Det lärer väl icke kunna bestridas, att den af Rikets Höglofl.
Ständer vid denna Riksdag valde Justitieombudsman Herr Casper Ehrenborg med döden afgått inom den i RegeringsFormens 98 §• för hans efterträdares insättande i Embetet förutsatte tid, eller inora Den ä Chlober f. ni. den näfbjoljande Riksdagen, då den offenfellga sorgen anno vid, denna klagar öfver förlusten af en man, som i medborgerlig dygd ägde få sina likar; det är af orden i omförmälte förordnande ögonskenligen klart, att Herr Richert utan alla undantag blifvit tili hans ebertia,dare utsedd och det är i 26 §. af Justitieombudsmannens Instruction Fullmägtige öfver Banco,- Och RiksgäldsVerken ovilkorligen ålagdt, atfc vid Justi t iasOsnbudsma noens död dess efterträdare i Embetet insätta.
Jag frågar: hvad hafva au desse Full sjiägtige annat gjort, än ofvanåberopade Lagar, Instruction och Förordnande uttryckeligen föreskrifva?
Rikets Ständer hafva i den ordning Grundfagarne stadga, vid denna - Riksdag valt sin JustitiaeOmbudsman.
De hafva likaledes på enahanda sätt valt den man, sorn borde honom efterträda, i fall han innan den nästföR jsnde Riksdagen skulle med döden afgå; Rikets Ständer hafva för denne JustitireOmbuds* mannens Efterträdare utfärdat vederbörligt förordnande, att i detta fall JustititeOmbudsmancEmbetet tillträda; och Rikets Ständers ^ullmägtige öfver Banco* och Riksgäldsverken hafva till åtlydnad af tydeliga föreskriften i JustiticeOmbudsrnans Iöstructionen, vid JustitiseOmbudsmacnens inträffade död, i Embetet insatt den person, Rikets Ständer sjelfve förordna! till hans efterträdare.
Här var således icke fråga om ett nytt val och kunde aldrig
Den 5 October f. ni. 7 blifva det, om Grundlagarne och Rikets
Ständers egne i laglig form utfärdade förordnande s^ola äga gällande kraft och icke i en död bokstaf förvandlas.
Herr Richert var i kraft af Rikets Ständers förordnande deras Justitieombudsman de jure i samma stund Herr Ehrenborg med döden afgick.
Detta förordnan • de är icke vilkorligt; successionsrätten på Embetet är deruti utan alla undantag tydeligen bestämd och måste således ifrån den dag det utfärdades, ovilkorligen gälla, ehvad JuatitiaeOmbudsmannen skulle genom döden afgå tinder, eller ejler Riksdagen.
Det återstod derföre endast, att iagttaga de^i Instructionen stadgade former, för att sätta den af Rikets Ständer valde Efterträdaren i tillfälle att sitt Embete utöfva.
Fullmägtiges åtgärd har ock inskränkt sig inom denna af Instructionen utstakade gräns, den nemligen att honom i Embetet insätta och derigenom till verkställighet befordra ett af Rikets Ständer redan fattadt Beslut, en åtgärd, hvilken är i allmänhet för Fullmägtige lika litet ovanlig ocbffrämmande under det Rikets Ständer äro församlade, som emellan Riksdagame.
Häraf följer äfven ostridigt och klart, att, em än Rikets Ständers Fullmägtige icke haft sig någon i ofta åberopade Instruction åliggande pligt, att i detta fall fullgöra, Rikets Höglofl.
Ständer sjelfve i sådan händelse icke ägt, att tvärtemot hvad Grundlagen och deras eget utfärdade förordnande ut. tryckeligen innehålla, vidtaga någon annan åtgärd vid Justitieombudsmannens död, än den deras Fullmägtigtige nu vidtagit, att hans lag-i 8 Den 5 Oclaber f. m. ligen valde Efterträdare i Embetet insättaDerföre kunde frågan om ett nytt val af Justitieombudsman icke vara annat än olaglig, såsom kränkande ett af Rikets Ständer redan fattadt beslut, och i ett Riksstånd, som njuter den oskattbara lyckan, att äga Carl DcGéer till vårdare af den Constitutionella friheten i dess öfverläggningar, biel ock den af Grefve von Rosen derom väckta motion enligt 55 §.
Riksdagsordningen behandlad och, såsom bokstafligen stridande emot Grundlagarnes lydelse förkastad.
Det har emot Fullmägtlge blifvit ^nmärkt^ att ifrågastälde angelägenhet, såsom af en från Fullmägtiges egenteliga förrättningar aldeles skiljd och olika natur, endast emellan Riksdagarne skulle tillhöra Fullmägtiges befattning: att 26 §. af JustitiaeOmbudsmannens Instruction sorn blott för en sådan tidepunkt skall hafva afseende icke vöre användbar, då principalerne sjelfve voro tillstädes och man har i sammanhang dermed jemförelsevis liknat Riksens Ständer#
Fullmägtige öfver Banco och Riksgäldsverken, vid en Inspector, för hvilken det skulle vara både anständigt och klokt, att om Tjenstefolks väljande rådföra sig med sinklerre, (eller Husbonden), hvilken serdeles om han vore en determinerad man, väl kunde uppsäga en Inspector, som * oträngdt mål ville agera Förmyndare: vidare att Fullmägtige icke vid samma tillfälle de vidtogo den nu öfverklagade åtgärden, genast skredo till val af JuititiceOinbudsmannens efterträdare och ilute* Den 3 October f m, 9 ligan att då icke flere än Tjugoen Fullmägtige vid ifrågavarande tillfälle varit tillstädes, deras åtgärd till Formen icke varit behörig.
Jag får häremot påminns, att då på sätt jag oivanföre anfört, 98 §.
RiksdagsGrJningen tydeligen och utan undantag bestämma den påföljande Riksdagen såsom den terminus ad qvein, inom hvilken händelsen förutsätteg inträffa, någon annan tiUämpninng deraf, än som skett, så mycket mindre bordt äga rum, som jemlikt RegeringsFormens 83 §, Grudlagarre skola efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas.
Om Lagstiftarens mening, hvarom jag uti en emot ordalydelsen stridande tydning, icke ansett mig befogad, att i pröfning ingå, endast åsyftat inträffande händelser mellan Biksdagarne, så frågar jag: hvarföre har en sådan mening ej blifvit uttryckt så väl uti 98 <y).
Regeringsformen och 63 §•
Riksdagsordningen, som deri blifvit det uti RiksdagsOrdningeng 69 der, i afseende på andra val, ordet: '"'mellan Riksdagarw” finnes tydeligen utsatt?
Förmodeligen derföre, att en sådan mening icke varit Lagstiftarens. 26 § af JustitiaeOmbudsmannens Instruction bjuder likaledes ovilkorligen hvad Riksens Ständers Fullmägtige olver Banco- och Riksgäldsverken hafva a$t isgttaga vid en JustitiseOmbudsmans död.
Hvarken ordet innan eller ordet emelian finnes der nämndt.
Denna författning borde i förevarande fall desto mer lända till efterrättelse, som Kongl. Majit i inledningen dertill beha - I© Den 3 October /, m. gat i Nåd^r förklara, det Kongl. Maj:t icke funnit densamma innefatta några föreskrifter, hvilka kunna anses stridande emot de för Ja. stitimOmbudsmannens Embetsbefattning i Regeringsformen lagda grunder.
Och har det varit Fuilmägtige så mycket mindre tillständig! att ifrån så uttryckelig! bestämda föreskrifter afvika, eller förvandla ärendet till ett föremål för en, förfrågan, som, utom det, att Fuilmägtige då med skäl kunnat tillvitas, att i oträngdt mål hafva Rikets Högloft.
Ständer besvärat, Fuilmägtige äro, i stöd af de för dem utfärdade Ansvarighetslagar och Instructioner, vid strängt ansvar förpiigtade, att noga efterkomma hvad dem till efterrättelse blifvit föreskrifva.
Rikets Ständers säkerhet bvilar ock, på en sådan Deras Fullmägtiges lydnad och på rättigheten, att den vid alls tillfällen kunna påyrka.
Aldraminst bör det då vara Stäodernes Fuilmägtige tillåtit, att, emot det klart uttryckta orda förJlåndet, i möjligheternes obegränsade rymder uppsöka a/Jigter och andemeningar, sorn med Lagens bokstaf icke äro förenlige.
Hvad angar anmärkningar rörande det af Fuilmägtige beslutne uppskof med valet af Justitieombudsmannen* efterträdare, åberopar jag hufvudsakeligen hvad Herr Stråle en förfluten Plenidag derom anfört.
Jag får endast tillägga, att Fuilmägtige ansett sig äga så mycket iner anledning till detta uppskof, som sednare Momentet i 26 §. af JustitiaeQmbudsmansiens Instruction bjuder_: ”Rlifver den person, Ben 3 Oclober /, m„ Ii sorn Riksens Siänder utsett, att Justit:asQ:nbudsmannen efterträda, till verkelig Justitieombudsman förordnad, väije genast bemälte Fullmägtige samfält och per capitalen annan."
Fullmägtige hafva icke kunnat linna annat än att ordet: verkelig Justitieombudsman efter Sven* eka språkets ordbestämning uttryckte det begrepp, att ders till Justitieombudsman förordnade efterträdaren skulle vara verkelig Justi— tiasOmbudgman, innan val af hans efterträdare borde komma i fråga och att han som sådan icke kunde anses förr , än han erhållit del af ProtocollslJtdraget och befattningen verkeligen emottagit, om annars detta verkelig, som endast på åberopad® ställe i Instructionen finnes närnndt, icke endast är ett tomt ord, utan både förstånd och mening.
Hafva Fullmägtige häruti misstagit sig, så synes mig misstaget vara mera Författningens, än Fullmägtiges fel.
Emedlertid lära Fullmägtige åtminstone icke ge. norn nämnde uppskof kunna anses hafva föregripit fina principaler i deras åtgärder.
Det är således anmärkningsvärdt, att samme adle Friherre, som med en tactik , hvilken är honom så egen, *å6om en kränkning af Rikets Ständers rätt, till allmänt åskådande framställt
Fullmägtiges för långt utsträckta åtgärd i förra händelsen, eller att utfärda ett Protocollgutdrag, hvilket Konung och Siänder uti en allmän Författning dem anbefallt, med icke mindre ifver klandrat Fullmägtige, för det de icke gått ännu längre i sednare fallet, eller skridit till ett ordenteligt val.
Likväl lärer det icke kunna neka?, att det är endast i följd af ?
Den 3 Oclober /, rn. denna utaf Fullmågtige icke vidtagna åtgärd, som Rikets Högloflige Ständer, förmedelst den afsägelse hvilken under tiden mellankommit, nu komma i tillfälle, att lagligen besluta om Bytt val af Justitieombudsman.
Det är ej genom ett sådant handlingssätt, sorn principalers rätt blifver för nära trädd, eller Rikets Ständers förtroende missbrukade, och den dom en annan värd Ledamot, Herr Roos med ett tnagtspråk redan i förväg behagat fälla öfver Fullinägtige, lärer åtminstone häraf ej hämta ett stöd.
Beträffande anmärkningen, att endast Tjuguen Fullmågtige vid ifrågavarande til 1 tälle varit tillstädes, så har Grefve Hård af 26 §.
JustititeOmbudsmanns
Instructionen sökt hemta styrka för den mening, att alla Tjugufyra Fullmågtige bordt beslutet öfvervara, om det ej för en nullitet skulle anses och i sådant afseende förment, att med orden i ssmma §. ”Dör Justitieombudsmannen, sammanträde gensst Fullmågtige öfver Banco- och RiksgäidsVerken, ” utan serskildt b-stämmande, hvilka eller huru många, vore efter enkla ordalydelsen utan tydning sagdt: ”sammanträde de personer, som till Fullmågtige uti desse Verk äro utsedde, utan undantag, och de äro Tjugufyra.”
För mio del måste jag yrka rakt motsatsen af denna Grefvens mening och det efter sjelfva enkla ordalydelsen utan tydning och jag behöfver härföre endast åberopa Grefvens egna ord; att §. icke serskildt bestämmer hvilka eller huru mångå, som skola sammanträda.
Dea fråga Den ?
October f. m.
13 torde nu vara lätt att besvara, antingen det varit Fullmägtige, eller elen ädle.
Grefven, sorn gifvit åt denna §. en tydning, som i dess ordalydelse icke finnes.
Dä således åberopad® §., elter orden och utan tillskapade tillsatser läst och förstådd, icke bestämmer Fuilmägtiges antal, måste de för Fullmägtige utfärdade Reglementen vara den Lag, som bordt lända Fullmägtige till efterrättelse.
Enär nu dessa Reglementen, hvaraf Reglementet för BancoFuilmägtige icke på sätt Grefve Hård synes åsyfta, lärer kunna anses mindre gällande för det, att detsamma blifvit utfärdadt af.
BancoUiskottet, deruti för båda Verken öfverensstämma, att Sessioner ej må hållas då Fullmägtig för ettdera af de fyra Riksåtånden icke är tillstädes, ellef beslut i vigtigare mål fattas, så framt icke minst tvåtredjedelar af Fullmägtige äro närvarande, så lärer, enär tjuguen Fullmägtige af alla Stand vid ifrågavarande tillfälle voro tillstädes, denna endast på falska slutsatser och godtyckliga förklaringar grundade anmärkning desto mer böra förfalla, sorn det icke var något nytt val, utan blott en verkställighets åtgärd, som utgjorde föremålet för Fullmägtiges sammanträde.
Dessutom torde här böra erinras, att om Fullmägtiges fulla antal för en sådan händelse vore af nöden, skulle det ofta blifva en physisk omöjiighet för Fullmägtige, att, vid förekommande fall vidtaga de i JustitiaeOmbudsmaanens Instruktion dem anbefalde åtgärder, så länge Reglementet icke förbjuder Fulimägtig, att blifva sjuk, eller på permission resa bort 14 Den 3 October f, m. och Fullaiägtige8 Supplsanter från de flesté Stånd endast genom Fullmägtigs afgång kunna tili tjenstgöring inkallas.
Sluteligen har jag, i afseende på den ofvan anförde liknelsen angående Husbonden och Inepectoren, trott mig endast böra förklara* att.Styrelsen öfver Banco-och RiksgäldsVerken utgöres af fria och sjelfständäga män, hvilka, undsr utöfningen af deras från Medborgerligt förtroende härflytande kall, utan all beröring med Husbondaväldets rörliga Satelliter, med Lagen till rättesnöre och kraft att följa den, äga en säkerhet och fasthet, som sätta dem öfver en Herres enskildta godtycke.
Sådane äro mina åsigter af förevarande fråga, sådane de bevekeleegrunder jag följt hos de förenade Fulimägtige öfver Banco-och RiksgäldsVerken.
De stödja sig på Lag, pligt och öfvertygelse.
Jag har ansett mig vara skyldig min hög6ta principal, det Svenska Folket, att i öppen dag framlägga, om jag tom Representant ömt vårdat den heligaste garantien, för dess frihet: Rikets Lagarj jag har trott mig skyldig, att inför det Riksstånd, af hvars dyrbara förtroende jag ännu njuter den lyckan, att innehafva ett medborgerligt Embete inom ett af Rikets Ständers Verk, behörigen redovisa, om jag, som Deras Fullmägtig, fuiigjordt min pligt; och det är för mitt handlingssätt under utöfningen af detta Enbet!, jag sökt att mig försvara- Höglofl; Ridderskapets och Adelns egen rättskänsla Den 5 October J, m. 15 bestämmer nu resultatet.
Striden är redan spelad in på den allmänna opinionens stora, stormiga område.
Med o»örfäradt lugn och oföränderlig öfvertygelse afvaklar jagdese dom.
N:0 3. I 1 “T Herr Munck af Rofenfchjnld, Eberhard:
För mig som 6Ökt till att med uppmärksamhet, köld och oväld skärskåda det ifrågavarande ämnet, är det klart, att då våra Grundlagar författades, förutsåg man ej, och tänkte ej på den nu inträffade händelse, då Justitieombudsmannen dör under Riksdagens lopp.
Jag tror derföre att för detta färskildtä fall intet finnes stadgadt i våra Grundlagar, eller något stadgande ämnadt och be/låmdt för detta fall.
Men Riksens Ständer behöfva derföre icke komma i någon förlägenhet, ty de hafva redan då de valt en suppleant äfven valt dmi sora i fall den på samma gång valde JustitiEeOmbudsmannen innan nästa Riksdag dör eller af annan orsak afgår, skulle efterträda honom.
Om Riksens Ständer sjelfve eller deras Fulimägtige i Banken och RiksgäldsContoiret utfärda förordnandet till denna Suppleant, är en formalitet, som i anfeende till refultatet är likgiltigt ty i begge fallen förblifver den redan valde Suppleanten Justitiac-Ombudsman.
Nämnde
Fullmägtige hafva haft skälig anledning begagna Grundlagens ordalydelse , ehuru ej be - Den 3 October f. m. stämd för denna casus, för att utfärda Proföcollsutdraget med förordnandet.
Det var dock enligt min tanke en tillfällighet, att detta Grundlagens stadgande kunde nu rimligen af Fullmägtige så användas.
Att det var bestämdt blott för dm händelse, att JustitiaeOmbudsmannen doge emellan Riksdagarne, visar sig deraf, att något särskildt stadgande för detta dödsfall allsicke behöfdes, om det inträffade under Riksdagarne, ty så länge Riksens Ständer äro tillsammans, bora och vilja de naturligtvis /elfve utöfva sin rätt, att välja justitieombudsman och Suppleant.
De hafva redan valt den aflidne* efterträdare, således kunde ej fråga uppstå om val till justitieombudsman, utan cm val till den afgångne Suppleantens efterträdare, och detta val borde Riksens Ständer sjelfve utöfva.
Fullmägtige hafva derföre rigtigt handlat deri, att de icke gjort det.
Motivet för detta deras handlingssätt förmodar jag varit den skyldiga aktningen för Riksens Ständers rättigheter, och icke farhågan , att nu varande Justitieombudsmannen Richert skulle afsäga sig ett förtroende* som han en gång emottagit.
Ty med mer* skäl borde dröjas att välja Suppleant vid de tillfällen, då Justitieombudsman samma gång skall väljas, emedan den, som än icke mottagit förtroendet, bör snarare kunna supponeras vara i stånd att afsäga sig det, än den sorn redan det mottagit, hvilket Herr Richert gjort, då han mottog Fullmakt till Suppleant, och således äfven Fullmakt att vara JustitiaeOra bude* - Den 3 October f. tn. budsman i det ögonblick Herr Ehrenborg upphörde att vara det.
Sedan derföre nu Sverige genom Herr Ehrenborgs död och Herr
Richerts afsägelse lidit en dubbel och kan hända oersättelig Nationalförlust, återstår blott för Riksens Ständer att vidtaga den nödiga åtgärdj hvaruti Fullmägtige ännu icke gatt dem i förväg, nemligen att välja Suppleant, och för Ridderskapet . och Adeln att utse Electorer dertill, samt att hlbjuda sine MedStänder att göra detsamma;, N:o 3.
Herr von Hohenhaufent Michaél:
Sedan utbetalningen af det mindre Creditivet, på sätt Regeringsformens 63 §. fastställer, blifvit anvisadt uppå Riksens Ständers RiksgäldsCöntoir, torde uti ansvarighetslagen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, äfven böra införas det lagstadgahde, som med afseende uppå denna utbetalning finnes uti 2 §. r Mom. af Ansvarighetslagen för Fullmågtige i Banken.
Samma Lagstadgande torde dock böra qvarstå i Ansvarighetslagen för B»ncoFullmägtige, emedan Riksens Ständer möjeligen vid kommande Riksdagar kunde finna tor godt, att åter uppå Banken anvisa det mindre Creditivet.
Bil till Ridd. o. Ad.
Pr. lx Rand, a l8 Den 3 Octobcrf. m, Nio 4.
Herr von Hamsvotff, Carl Gnjlaj Reinhold:
Då Grundlagen , eller Riksdagsordningens 56 §. tillåter, att sådana frågor måge, oaktadt den stadgade Motionstiden af en Månad ifrån Riksdagens början enligt 27 §, tiliändalupit, väckas, hvilka- af redan fattade beslut, eller redan upptagne ärenden, eller under Riksdagen inträffande händelser omedelbarligen föranledas ; får jag med begagnande af denna lämnade frihet, vördsammeligen göra nedanstående hemställning.
Hos de Respective RiksStånden har förevarit öfverläggning om Höglofl.
LagUtskottets i anledning af derom väckt Motion affattade Betänkande, angående tiden då till vederbörande Authoriteter böra insändas
Domböcker jemte så kallade SmåProtocoller, eller Protocoller öfver Inteckningar, Ägtenskapsförord, Lagfarter och Förmyndaremål, och om det ansvar
Domaren ådrager sig, som icke inom föreskrifven tid denna sin ovilkorlig» skyldighet fullgör.