Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs til ffarstädande Hemliga U stottetS under den gide i denna manad afgifna Betänkande, angående beräkningen af, den afgift, ha lden, til en koncl för (äreclit-Sedlarnas Realisation, enligt den af bemalla U skott föreslagna > och af Riksens Ständer antagna kmanLL-plan, blisoer ^ nödig; och pröfwade Gtändet sk-ligt,-detta Betänkande bifalla, med följande ändringar och tittagg:
Uti 8 §- yrkas, kil förekommande af vmwag och förbehåll, för Preste»Skändet följande ändring.
"2°lr Ledamot af laga förfall hindrad, anmode "han nägvn af sit Ständ, som lil Riksdagsman "iväljas kan, al förrättningen i sit ställe bewisia." Wid 12. §. anmärktes, a) angående Laxe!- lans Boställen, hwad nedanföre wid 25. §. anjöras stall, och L) st Lagfarter ingalunda mä tagas til norna, inen ival lil uplysiwug wid Upstatluingen as Egendomars >värde.
Wid den i iZ- §. uptagna Llasstllcation af Bruks Egendomar tillägges näst för hwarje Warderings-Summa ordet min dst. Wid 16. §. anmärktes, at för de fordringar, som öro under Lonconrs, LroLenten bör utgöras af Lonconrs Ma§an, och sedan ä Fordrings-Agarens olis.ande andel anföras.
Bland de i 17. §. undantagna Lassor och Medel, böra afwen Llipenclii-Medel wid L.iroMerken uptagas; strmt uttrpcheligen nämnas, ak af Lapitaler, som arv ?onäar för Löner, betalas ingen annan LroLent än den Löutagarkn crlägger.
Den ii. Junii.
Ä ertogs granskningen af Hemliga Utskottets Betänkande angående afgifren til Ueulikations konäen M. NI.
I 2g.
L. böra Lazarettet uttryckeligen namrras, såsom jämte Hospitalet, med de siera alldraförst undantagna.
I Ztdje Nomen t 6t tillägges wid siutet:
Säsom ock alla andra publicus, hus iStä° der vch pä Landet.
I 4tLe Nomentet sörefläs följande äm dung: Nisnis - Boställen, undantagande wid Adels» Fanan och alla rellueeracle OkstcerareZ Boställen, samt alla Boställen i Städerna, utan afseende derpå, til hwilken Stat den Ämbets-man hörer, som et fläkt Boställe innehafver, tillika med alla ds CapellanersBostLllen, hwilke icke' hafwa Zo Trrns twr
Spannemäls Lön af Församlingen, eller derutöfwer.
Sluteligen pröfwade Ståndet nödigt, til förekommande af swarigheter för den xrojeeteraäs ikeulikations-plan, med alla derwid förknippade omständigheter, som möjeligen stulle kunna göra den frugtlös, be eda kan^usns obestånd och göra tyngdew för de skattskyldiga högst tryckande, at, med helgd af Ständernas Bewillnings-räkt och Kanco-Författuingarna, til Kongl. Majtt i underdånighet öfwerlemna, at, efter Kaiwo-Fnllmägrigas hörande, hwilke i flt underdäniga utlakande hafwa at iakttaga hwad Lanoo-InllruLtlOnen föreftrifwev, widtaga ds mätt vch steg, som lil kealilationons befrämjande Konungen pröfwar wara de mest rattwifa, möjliga» och för Skattdragande drägligaste; dock sä, åkförewaraude löealilationL-plcU'. i beskLttningsnvagen,forts sättes och fullbordas. rZ9 ,265 Hwarom rospectivA Med-Ständen genom Utdrag af krotocollot stuae wänlrgeu underrättas.
Lx pcolcwvllo k.
Kormell.
Den afbrutna ventilationen ätcrtogs, och Grefwe i^.mUtnn yttrate sig:
J-g kan ej frångå mm b. g Ivan, at ordet Laga mätte gä ut.
J.^g har nog politiska band pä mig anda:
Jag behösiver i-ga p--ilono11a.
I detta mäl yrkar jag til och mea Vot-linZ.
Hrrr Rolrnftionn, IV i ls, conkormeraäe sig med Grefwe hamilton, pä det sätt, ak endast de, som orka, mätte kunna kallas ti!
Taxeringsman; men at, när man hunnit 6Z är, man mane strän sädana förrättning .r wara frikalla!), i anseende til besvärligseten af langa resor; ätmindstoue önskade han, at Taxeringsman mätte slippa answar.
Herr o vilan söler.
Rioderflapet och Adeln illäter, at g^de Punkten, augäknde answarek., upläsec; sa torde stnnaS, at detta answar icke ar sä smärt.
. H'rr Klinglporr, 6 s r cl r, hemstÄlLe, otti ej orden laga förfall kunde ulga.
Grefwe läervenlraupt, Lias.
Kanske torde Högloft.
Ridderskapet och Aoeln tillöka den jämnkning, ak ordet Laga gär ut, och ordet förfall blifwer qwarstämde. 1267 Grefwe III 3 milton.
Det är blott det jag begär.
Hans Lxcellsncs Herr Grefwen och Landt-Marstalken xroFoneraäe, at ordet Laga mätte rllgä.
Derefter fortfors til flut med läsningen af denna Artile! och lAojectet. Grcfws Krrömielr, ll' re 6 ni c Qeorg.
En sa? sturle jag för min del önsta förändrad.
Jag tror ej der more nyttigt, at, enlig' hwao i sörsta §: af tzen-ra Artikel stadgas, för Tereringars skull, draga in til Staderna de närmast belägna Socknar.
De nöoiga uplySningar, kunna bättre af Nimnden än i Städerna erhällas och lilstyrker jag Medes, at det mä förblifva ivid hwatz förr warit wanligt.
Herr ak storck in.
J'.g får gifwa tilkanna, at i Dalarna til exempel Taxeringar aldrig ske wid Tingsställen, utan i Städerna.
När staga är om uplvsningar, följer man, sa mycket möchgt qr, de förra TaxeringS-Längderna, och der finnas ej Tingsställen, der man kan sä mat.
Bewillningslltstottet har alltså trott bäst wara, at i allmänhet utsätta Taxeringarna i Släderna, dit Almogen anda far.
Friherre von 111 an tin A-rb su len förbehöll, alide orter, der Taxeringarna förr stett wid Tingsställen, mätte dernid förblifwa; emedan större olägenhet wore för Allmogen, at infinna sigmid aflägsna Städer.
,s58 — Herr ak oräiu begaf sig härlik.
Grefwe IV! örner, Lsr!
Lakris I, förestog, ar med TaxeringsställenS utsättande mätte förblifwa pä det wis förr warit manligt.
Hanö Lxeellence Herr Grefwe» och Landr» Marsk alken proponernäo bifall til Artikeln, med den af Grefwe körner föreslagna förändring.
Besvarades med Ja, blandad! med et och annat Nej. Herr Lng.e1cr:>.nt2, ?»I, rn!>am, wille harrit ogerna samrrcka, och anmärkte, at i Stockholms Län handt, det Taxeringar, i stället för at hällas ivid Tingsställen, blifwit hallna i Norrtelge.
Herr Grefwen och Landt-Marffalken, Jag har tyckt, at Grefwe törners t anka almannast wunnit bifall.
Flere talade pä en gang.
Herr Grefwen och Landt-Marffatken hemställde, om Högloft.
Ridderftapet och Adeln ef stuwe behaga förena sig om Grefwe kloruers tillagg, och förnyade sin proposition, hrrilten med Ja hefwarades.
Herr IVloräenilo ! p o, ^näsr r.
För någon lid sedan wackte en ward Ledamot Herr Öfwersten LIHÄäedrnnä, uti stt victnmen > fragan om tidens bestämnxande för Bewillningen.
Jag hemställer, hos Herr Grefwe» och Landt-Marfkalken, om I26y icke det mr mätte blifva upläst.
Afven skulle jag för min del lilstyrk», at om något
Ständ undandrogs sig någon del af Bewillmugen, jämnkningar äfven biefwe RidversLapet och Adeln sörbehallna.
Hcrr Greswen och Landt - Marska! ken förklarade sig hafva arnat/rima Ridderffapet och Adeln om innehållet af Ofverste Lkjöläedranäs victamen, för at- nu derom öfverlägga; och frägade, om Ridderftapet och Adeln behagade, ak det skulle ä nys upläfas, sa wille Herr Grefven och Lanvt-Mr.rffalken läka detsamma hämta.
Ä stillige' yttrade sig, at Ridderfkapet och Adelu torde påminna sig detsamma, utan at det behöfde ä nyo upläfas. Friherre 8cjsrnelä, ^äolpd I^uävig, upläste följande.:
Jag upstär för at ge mit.^bifall til förewarande öfverläggningsämne.
Ridderskåpet och Adeln torde tilläta mig, at derom yttra mina tankar, underställande dem wördsammast rättskaffens Adelsmäns omdöme.
Mina skäl arv grundade pä fördelningens fä wida jämnhet, som möjligt tyckts kunnat blifva och framför allt pä räuwifan af Summans bestämmelsesäsom fotad pa Ständers gjorda antagande af en i kstnance-Betänkandet som et behof upgifven Summa, hwilket behof är i likstämmighet med Rcrets skuld, den Stånden högtidligen garanterat, och til hwilkens amortickernent dr aldrig lära undandraga sig at betala z följatteligen skall wäl Be.villmn - IL72 gen wara, ill dess RiksMden uphörer, för hwilkeu dea är gjord.
En sadan lid för Beivittmngen kan intet gesar» haga, ty i' hwrlkens händer funné ivi uter tryggt ös, werlkiana denna anqetägenhet, .än i dens, som har hela wart förtroende?
War upmarkfamhec undsalirr icke
Le flera vc-udande,on,st ndigh t-.r, som medwerka rik « saosrrr bisa!!.
Hwad skulle icke blkfwa för ored ar, om wart beslut i föieinarande amne bicfrve ct asflog, ^ dringar gjordes elier göras, stnn ck-leda lil tua» righetcr i werkst-ölligheten, til hinder! s illeri Ed n. ders wäliviiijr, som ytkradrS den 26 creieu an tagande af Hemliga sk'tctS Be-.uiia.-ö'-? - »vi i dag brfluke, mine Herrari lärer va ku! r.a anjes vlifwar. dr som en f-inKio» der unn rvi bcfl/kc- til l?i«tgncern, -i tipftjelpande, elier ledande lii »plöjande af der goda w! gjort.
Den bästa wilsta kan m:'st:aga-sig, da ben icke åtföljes af alla omstairdi.Uxrerk noga ösoecwägande.
Wt äie lycklige wi, so nr icke b- hösrva frukta; men vlyckiige de, som i stn dwaka icke en-s brönrma vm politiska faror.
Wi hasme sett ek Ko ungarike, der wrsit aldrig man skulle trott blrfwa kullkastadt, der i början wälmc-ning hoS uägm, ondt ursak hos andra, skapade den asskywärda , Rrvuiuiicknen; ^ der unDerdänigst, med kbilviapluLn kil Sköldr-nät-fe vck) Melitiifkans ratktgh-ner ti! härskli/ kus!>i'in:n banade sig wägen at trosta Kom,nyahuset, ak ickän Purpurn kil WalinarsT. öju!! ästad, osuma aru-.od och oidröfwclfe; ock oak - » 727 L kadk detta', hsfwe wi^ dock sett dylika ripkrädrn försiö. ra andra Riken och de frcdjaimnaste Fvikflag.
Lyck, lige moro Jilwilljarue, dä de åstadkomma in/Sirirer och willenvallo.
Skilide frän alik fäda-n, är Fäder» neslander^ bästa war rest: och w! kunne hafira ti i rpalspräk:
Ostvom Nibderffap gensm osivikiigher ar sta med Konungen.
Wi bäfwe bast fullgiort märk åliggande, ta «i lcmnar Negeuten cr öppet Falk, c-r göna ost lyckliga; der tror jag bäst skett, da. a-i bifuilik Vi-williiwgS.
Urstkotktls Betänkande, och. anse den kr!
Skuldens betalande urgätnbr
Beisriiuingen böra fo.-rchia, ii! dest jemma stuib är lil fullo herald. friherre I. r Z orbj eI!< s, 6 u sta st.
Östnertygelsca war oliwa,, oni waden af Rikets pcrmingestLllnittg: lika allman willson ar hjelpa.
Meningarna om Mc dlen ar winna äudamalck wero deiade, de haima förenat ftg: er blott willor derwid är nu under öfwer,'äggning, och meningarna härom lara annu snarare kunna förenas i et Srand, broars enda Fö» remal.
Fäderneslandets wäl, urgör föreningen as »i, las rätt och allas piigter.
Ridderssap-t och Zloeln star bcslukac ingörandet af den Bewiuning, som kil Riksgälds - Verket erfordras.
Fragcm är i>u, em densamma bör pa witz tid hestämmas eller icke.
Jag har ingalunda glömr Riksens Ständ, rs ratt ar bestalla sig sjeijwa, samt at utstaka wilkvren för ststvilligc akagna förbu,drifer, men jag är öfmercygad, ar Högloft.
Niddnstepct och Adeln icke bcsiuter om en staga af dcn största cch mest allmänna wigk, endast såsom den har rättighet ak I27L c,'.-"
?!"» bcsinra, utan at den häldre lämpar sin rättighet efter fordringen as dec Allmännas wäl.
Dä kan en annan grund upkomma för wilkoren af Bewillningen, än blotta rairigheren: denna grund, är sakeus Natur» Ac al! Bewiilning har sin anledning as behofwet: at dettas uphörande rustakar al! BiwillnlngS gräns: sadan är sakens Natur.
Riksens Ständer, som erkänna sina garantis- förbindelser, som känna bchssmen kil deras upfyllaude, känna dock icke den tid, da detta behof, da desis förbindelser kunna uphöra.
Hwmföre da j förtid inskränka Vewillnings-Derminsn, för at sedan äcer bemillsa?
Man kan smara: för at jani,ika, för at mindska densamma, dä behoswet asrager.
Delta är billigt.
Men Konungen har ej längesedan uti Högloft.
Hemliga Utstokttt täcktö förklara, och detta förklarande har äsiven dliswit klena mcddeladc:
''Atom ''Riksens Ständer updraga sina Fullmägtiga osmer ''6,nea- och Riksga ds werken, at i underdånighet "föreslå jamnknjngar och förmindstning, Kongl. Majit "med Nådigt »välbehag uptager en sadan utwäg, at ge» ''nast lindra, der bördan härdast eller obilligt trycker, ''utan at den a någon annan flyttas eller förhöjas ''kan".
Wida lättare more jämnkningar och mindst'- rung pä detta färt ar werkställa, an pä något annat, emedan de grad.wis kunna siks »astan hwarje är, hwrlket med Ständerö msäisrs åtgärd aldrig kan tvinnas, ty Ständer knnna wisierligen icke alla ar församlas.
Jag föreställer mig för lifligt Högloft.
RidderstapckS och Adelns underdäuiga och oinj?ränk« »a förtroende för en Konung, som sä nära förenar Sin ära och Sin tjlfredsställelse med Sina Undersätaresmål, för at harwid tillåta mig någon widare anmätkning.
Werkar ater förflagcr at utsätta wisi tid för Dcwlll, ningen, ^ l »27) ^siigdn, äf något afseende pa Penttknge-iverkens förwallning, torde irrig
Mätas anmärka, ak i desta delar dr/aren heren redan lenina! msrerislier ti! en ga- ska fullständig IltstluÄion.
Jag har harwid aker tilm-le at hänföra r-l er Konungens Nådiga yttrande, likaledes i Högloft.
Hemliga Ukstetler, hmaduti Hans Majit kli Riksens Ständers omsorg öfwenemnäk, "at uti en "lilgörande lnllrucriun för deni, som FörwaltuingeN ''anförkrdS, bestämma, hrvad as denis säministratioii "och kilständek kan och ma wid någon mist ursäkt cid af "äret göras weterllgtM med blot! undantag af deä ^ublieilst, som kunde föra Riket eller Perustnge-werkct i wada.
Med en sä alknian kännedom as Förs walrningen äro mistbruk föga troliga, och mistratz genast anmärkta.
Hans Maj:ts ytterligare Nådiga lös» ten, kända af Riksens Ständer genom dek försegladö iLonvolursks öpnande, körde ändteligen i desta afseende^ göra säkerheten fullkomlig» ^il forenämnda skäl kan läggäs, a ena sidää den mest osvikliga, underdåniga förtröstan, at Konungen, sa framt det Allmännas wäl sadant fordrar ^ witzerligcu, samt ruan afseende pa naara Bewillmngsleriiimer, ater församlar Riksens Ständer: samt ä den andra, en grundad förmodan, at Högloft.
Riddcrskapet och Adeln mindst af alia har orsak at föranleda lil et förtidigt behof af Ständers sammankallande, emedan kaka Riksmöten utgöra för wart SranS eii den drygaste Bewilluing.
SlutcligeN, da nian opartiskt besiniiär fvlsdernäj ds allenast i et Rike, hrvars politiska warelse nu uphört> Utan äfwen i wart Fädernesland af föresedda och ut» 1274 > räknade Riksmöten , der arenderna genom ränker blifwit förberedda,r under »wedrägt afh-kblade samt af parti-styrka bestukna, torde Hög-ost. Zudderstapet och Adeln af dosta sammanlaggda stal' finna någon anledning, at hwad Bewillnings- tidens bestämmande angar, för denna gäng, läka sm osttid,ga och obestridda rätt hwila-. 2lt Riksgälds» Bewillnings» ma til nästkommande Riköd g utgöras, är hwad jag således anhällor matte af Hans Txcel lener Hero Greswen och Land-tMarstkalken Höglost.
Riddrrstapet och Adrin xrcijooLeras.
Harwid ropade-
Friherre Ackslkvsrä, Riic Jöran.
Sedan Bevillning».
UtstottetS Beränkande för Ridderffapet och Adeln blifwit upläst, ger jag dertil mir bifall, och har Ulstottet wid rsparnrion deraf, eiiligt Ständernas önstan, fokt lindra och mrndsta Bemjllningen för Ämbetsman och den fattigare Medborgare» Clasten.
Summan til Riksstuldcns betalande ak nu upgifwen, den kan icke förmindstas, utan ak rubba hela Betänkandet och upwisa andra medel til dest ut« görande, hwarril tiden är för korrt, och war ZorsmiL älagger ost styldigheten at den betala.
Jag utbeder mig således fa göra Ridderstapet och Adrin den hemställan , om >vi icke böre samtycka lil BewillningsilistoktrtS Betänkande, sa wida wara Med-bander deruti, uran afdrag eller askorrtning, inga.
Och onr Realjssrioos plan, det Gud gifwe, gar i werkstallighet r8oi, finner jag äfwen möjligheten af, at inom 6 L 8 ar afbörda en del af war Agrsmsrsäs skuld, och wäggr derföre proponera Ridderstaptt och Adels», au - 1275 tingen denna sermin, eller ock ril nästa Riksdag; dm sednare eller Bewillnmgcnö utgörande ci! nästa Riksdag, ar eir.r min vfwenygelse lämpligast wid delea ttlfälle, och om eea aniiges, förbehåller jag nstg, ar samma tillägg gör s, som wid 1789 och 1792 ars Riksdagar,'nämligen, utan piwjuclicik för framliden, och ak der är war ostridiga rätt al bäde bestämma tid och summa.
Slutelig»» får jag äfwen erinra, det wid hmar» je Ksv stil»,) , en Krlsrirm til Nationens uplpöning af Trycket utkommer, la wäl om denna Bewillnings arliga belopp, samt äfwen hwad räntor och stknld dermed arligtn bjifwit clarsrsäe.
Herr 6ripsnv»IZr, facob Lric.
För ak undwika al! widlöftighek instämmer jag til alla" delar med Friherre Häslivarch sä som öswerkygad, at rätta larmenen är lil nästa Riksdag, htvilkcn genom huShalirtng ivrds kunna undgäe, i de langliaa tider, som fordras lil bade In - och Utländska skuldens betalande til fullo.
Hans LxceUslice Grefwe kuukk up lLste följande:
Olika begrep om ordck- Bewillnkng ar orsak til Lenn» vswerläggning.
Detta olika begrep har de fidsta Riksdagar likasom blifwik stadfästadk., da man kallat Vrwrllninq, bäde dct li!
Stats.wcrket af Ständer bifallna exrrgoräinsirL understöd, Utöfwer dek, som wanliga Ulskylder och Lomribuiionsr utgöra, u ian ock med lika namn af Brwillning betecknat de sammanstött, som Riksens Ständer öfwerenskommit yk ärligem erlägga, til Inre-clUns och förfaflandtz egpirsfors betalning uppä den Riksgäld, som Miks sens Ständer vid i/89 och i/yr arens Riksdagar sig äkggik at ombesörsa.
Ek hopblandadt begrep af desin bada flage LxrrzarciingchL
UkMstder har också än ytterligare deras upkammn, at de blifwik de Skattskyldiga cksbirsrsclL och af dem i Landet upbur-, pa under en och samma titel , pä lika särk redowifade, och ingått uti RiksgäldS-Lonrcstrei» samt sedan derstädes-fördelade, sa ar SkatS-Lnnrvirer derifrån erhållit 200,000 Ziiksdaler om äret, som, ti.l Stats-Werket af Roseus Seander bliswit såsom understöd bewilljave.
. Desa 2OO.VYO, Riksdaler ärligen, är således hen Summa, som med ordet Bewillning räktcligen hör sörstao, och är gf den natur, at .Riksens Ständer kunna Jaka, eller Neka ar gifwa den, kunna cle--, rormrnsrs, om Summan skal! wara större eller mindre, samt utsätta tiden huru länge de wilsta giswa § och således, när en sadan Bewillying skall uphöra».
Men Mine Hanar! as helt olika beskaffenhet lärer hwar och en china den så kallade Vkwillningen wara, som gar til Riksgälds-Loyroirers. egen äispolinon,/> ekler ar anflogen til liguifforanäa af Riksgälden, sä »il Lapttsl som Räntor.
Det är tydligt, at sa lange Riksens Ständer hofwa gäld, kan den afgift icke.
Vphöra, som til föreyämnda behof erfordras, ty
Stän» der arv ej undantagna fullgörandet af sina förbindelser mera an någon annan enskilld man L Skaten, som icke Mätt sin egendom til sina Borgenärer.
När golden är betald, dg först kunna de hewilljade samman-. gotten liphöra, men ef förr: hwem af osi, mine Herror, kan ålägga någon af wara Oeäirorer den skyldigheten, at i loppet af 6 til 10 ar pä sin sopran gf io,oOo Riksdaler emottaga zoo Riksdaler om Hrk4 pä Onpiralsr^ sänrte uplöpande Räntor; mcn esree hen tiden lära dcrpa arckomma, om man räkas ellcvicke, för ar besörja om och huruledes sedan skal! för, hällas Med hioad ssm pä stulven atel stst".
Ingen enman, än Koniiuge,,, ager esker wära arundlagap magt ar sammankalla Riksens Ständer"; Regering sAvrmens z8.
Z. är klar och tydlig härutinnan.
Nar fördenskull magen skuld med dera uplöpande Räntormäste af Riksens Ständer betalas, och IlikstnsStänder icke äga magt ar sammankomma när de behaga, fä är det wä! otwifwelaktigt, ar den akgrfk, somRckfens
Ständer böra astemna, ti! besörjande af sm egen gäld, mäste fortfara lil dest galdea är betald, eller til dest Kongl. Maj:t behagar kil a lunån t
Riksmöte sammankalla Sina RiköSiauder.
Jag hemställer derföre wördsammast, om icksHäglost.
Ridderstapet och Adela behagade bisalla den. i fräga »varande Bewillningnr, och at Len ma blrfwcp utsatt at fortfara til nästa Riksdag, same anhaller, at HögwLlborne H.-rr Gref,oen och Landt-Ma> stalfen deröswer mätte göra ^ro^astrion.
Grefwe lbe>v-enbsu pk^ (ligg.
Sedan.
Hoglofl.
Nidderstapec och Adeln fastsistllc Bewilluingss klistra tets krojecb, ar nu fraga upkommen om at bestämma tiden til den antagna Bewillnmgens utgående.
Mia t«nka är den, ac sedan Ständerna högtids ltgen xarsmLrLt Rikets gäld, och- BewillningS-SuiNs man endast och allenast ar anflagen ar afbörda arllgH ifncerssten, ost) genom återstoden, sa mycket möjligen stekan, mindsta Capital galden; anser sag ingen annc;A tid harti! kunna bestämmas, än den gansta natmllg^ tzä. s en lycklig stund Rikets ffuld är bocald».
Mtz» 1278 gifwer den utzaends Bewillnings-summan at detta snart later sig göra, är det ibland de lyckligasts tidningar !vi kunne inhämta; gar dermed längre ut, äge wi dock en stor tilfrsdsställelsr i den betydliga lindring wi njutit, genom Kongl. Majus ädelmodiga upoffrande as ds 202,000 Riksdaler, som för StatS-Werkets behof war Dess rättighet at affordra.
I detta afseende wagar jag ock hoppas, det inga afdrag ä Bewlllnings-stim nan as något Ständ göras..
Jag har deltagit i desi fördelande, den är enligt samwete med största billighet fullgjord; jag kanner Riksgäldens behof, och kan således försäkra, at ringaste mindstmng är et stort afsteg ifrån föremålet.
Grefwe Hjärner, Larl Qabr-iel.
Hvad NU tiden til BewÄningen angar, sä har jag sätt af de Herrar, som sulit i .Bewillmnzs - Utstot tet, den uplysning, at i hela Bewillmngs-summan cj inbegreps nsgot mera (sedan Hans Kongl.
Majtt allemädigst behagat afsäga Sig de Tolf Tunnor Guld, som til Staten warit anflagna), an det som sordraS til Riksstadens betalande och de Zoo,000 Riksdalerna til ^.mortiZkements-summan; hwad nu det angär, som fordras til RikSstuldenS betalande, sä har det sin tid at uphöra, nämligen dä ffuldcn ar betald; och gör jag mig det glads Hopp, at Kongl.
Majtt, dä
Han finner angeläget och nyttigt för Dest trogna Ständer at öswerfe och ändra de af dem utstakade grunder til RiksffuldenS betalande och Bewillnings utgörande, Han da sammankallar dem til denna för hela Riket sä anAelägna förrättning.
H^vad äler de 302,000
Riksdaler angar til ^mortisksments-summan, sä har tzm sin utsatta tid, nämligen iZ är; me» vm nä - IL7Y gon.
Bevillning til Stats-Werkst»? behof '.vors anslagen , sä more det wiflerligen Ridderffapets och Adelns räts, a- utsätta bade tiden och summan, och i det affeendct con formerar jag mig alldeles med Baron ^cleltvärä, och bisalier Betänkandet med samma sörbehc ll r anseende til tiden, som skedde tvid 1789 ars Riksdag.
Friherre von I.antinA5lianl'en uplaste följande: "
Annat ar at äga en rättighet, och annat, at godwilligt Lukpenäera utöstungen deraf.
Ester min tanka äger Ridderskapet och Adeln samt de R.echeÄiva Medstanden en ostridig rätt, at til rocha ar bestäinma tiden för BewillningarS utgörande; wara ?rotooo11sr '.vid förflutna Riksdagar, atlstfrän Regements-förändringen är 1772, wittna ock om de relervmionsr Ridderskapet och Adeln alltid gjort, i anseende tel sin rättighets at pä bestämda är stoterminsru tiden för Bewillningett, ändock Ridderskapet och Adeln densamma utsatt pä obestämd tid, eller til nästa Riksmöte.
Men, mine Herrar! om Ridderskapet och Adeln funnit tjenligast wara, at »vid trenne Riksdagar icke utsätta rocha är för Be»villningen, oansedt en del deraf war til StatsWerket anslagen, äger Ridderftapet och Adeln enligt min öfvertygelse ännu stön'e stät til at satta et lika beslut wid denna Ri-ksdag, da hela Bewillningen kommer at utgå til betalande af ärliga intereslen för en af Ständer ^nrautoracl ftuld.