Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti 1835 års Bevilln:sFörordn. står det, att köpeskillings-beloppen skola tagas till ledning, och del var äfven föreskrifvet, att Häradshöfdme skulle meddela uplnids-förteckningar till ledning för Taxerings- och Pröfnings-Komitéerna, men detta stadgande har sedermera blifvit uteslutet, och är det äfven nu af Bevilln.Utsk., förmodligen derföre att då raan fann, att man icke kunde få ned bevilln:s-proc:n, så villé man icke hafva så noggrann kännedom om de verkliga förhållandena.
Del är derföre — jag ber om ursäkt, att jag idkeligen uprepar detta — af yttersta vigt att bevilln:s-proc:n Den 27 Maj f. m. 367 nedsättes, under bibehållande af det macbineri man bar, endast med ett litet förtydligande, emedan den gamla §:n blifvit emot sin ordalydelse tillämpad.
Ty en rättvis taxering är väl icke, då man ömsom taxerar till \ eller J af det verkliga värdet.
Sådant är tvertom orättvist, men så bar man ändock gjort och gör.
Minskas bevillmns nominella belopp till j. af hvad den nu utgör eller 4 R:dr för 10,000 R:dr, så tror jag icke att man skall behöfva hvarken de af Ola Månsson föreslagna och af Hr Hjärne bär understödda länsvis sammansatta Komitéerna, eller alt i likhet med hvad i andra länder, t. ex.
Norrige och Frankrike, egt rum, hålla nya allmänna taxeringar för hela landet, hvilka skulle medföra ett odrägligt besvär ocb dryga kostnader, utan alt jag tror att vi derigenom skulle ledas närmare till målet, än genom det goda, enkla macbineri vi redan ega.
Taxeringsman, som sitta inom sin egen ort, känna bättre verkliga värdena än taxeringsman från bela länet, ocb naturligen ändå bättre än en Taxerings-Komilé, som skulle resa omkring öfver alla länen eller amien, såsom i Norrige skedde, för att taga reda pä fastighetsvärdena.
Sådant behöfves icke, ocb dessutom skulle, såsom en värd ledamot redan anmärkt, sedan arbetet väl vore fulländadt, sä många förändringar under tiden hafva inträffat, att man ånyo mäste göra om alltsammans, och företaga en ny rundresa, Ett väsendtligt skäl för taxering inom kommunen är, att dä kommunal-afgifterne merendels utgå efter samma grund som bevilln:n, kontrollera ledamöternas enskildta intressen i taxeringen.
Låtom oss derföre behålla våra Taxerings-Komitéer uti smärre distrikter, men låtom oss gifva dem en förståndig lag, så skola de nog väl tillämpa den.
Att de kunna tillämpa den, äfven under mindre fördelaktiga förhållanden, visar sig bäst här inom Stockholms kommun, ty oaktadt de anmärkn:r, som i dag blifvit gjorda emot Stockholms stads Taxerings-Komité, tror jag, att den i afseende å fastighets-taxering, fullgör sin skyldighet bättre än någon annan i Riket, och att den i allmänhet temligen väl träffar de rätta värdena.
Det måste alltid gifvas fall då en eller annan kan hafva anledn. till klagan och missnöje, men i det hela tror jag dock att raan i Stockholm dertill har föga anledn.
Det har visserligen en lång tid brukats, all låta det gamla värdet på ärfda fastigheter stå qvar, men detta har, åtminstone i flera fall, i sednare tider blifvit förändradt, och de ärfda fastigheternas värde bar äfven blifvit upsatt, i förhållande till hyresbeloppen och öfriga i sednare tider försålda egendomars jemförliga värden.
Derföre torde vi dock hafva att tacka mindre Bevilln:s-Förordn:n, än de höga kommunal-afgifter, som Stockholms innevånare på sednare tider hafva fått åtaga sig, för att få en förbättrad polis, bättre fattigvård, gatulysning m. m., hvarför afgiflerna till större delen drabba husegarne.
Man bar nemi. funnit det nödvändigt alt iakttaga en billigare ocb jemnare beskattningsgrund emellan husegare i afseende å nämnde afgifler, och det har gjort att man äfven taxerat fastigheterna temligen rättvist.
Men om ock denna taxering är rättvis inom denna 308 Den 27
Maj f. m. kommun, sä blir orättvisan så mycket större då man jernför den med andra kommuner.
Här betala vi nu verkligen för våra fa-' stigheler 2 pr mille efter köpeskillingens hela belopp, då de pä andra ställen betala 2 pr mille utaf J, J, ja till och med r‘ö af verkliga värdet.
Detta går för sig utan oro och knot, så länge skatten är relativt låg och under fredliga tider kan hållas låg, men det går icke an om en calmité inträffar och man mäste taga ut en hög bevillning af fastighetsegare, och dä ångrar man kanske att man icke i tid upgjort ett bättre beskattnings-system.
Skulle, på grund af Hr von Hartmansdorffs begäran, en återremiss beviljas, sä anhåller jag att dessa mina anmärkn:r mätte få till Utsk. medfölja.
Det är, såsom jag förut sagt, icke min mening att få någon ändring i 68:de §:n, derest icke pr-milleberäkningen blir ändrad, men skulle pr-mille-afgiften blifva nedsatt, sä önskar jag att Utsk. mätte göra ett sådant förtydligande af §:n, som jag föreslagit.
Jag torde få börja med den siste värde talaren.
Lika med mig har han ansett, att så länge som nuvärde proc.-beräkning är i Bevilln:s-Förordn:n intagen, bör man icke söka att på en serskild klass lägga sådana kontroller, att denna proc. efter egendomens fulla värde utgår, under det att andra klasser undandraga sig sådant; men han har talat för återremiss derföre, att då frågan om proc. vore af 2 Stånd återremitterad, så borde äfven R. o. Ad. återremittera denna punkt, för att hålla frågan öppen.
Då 2
Stånd hafva återremitterat frågan, så är det gifvet, att Bevilln.Utsk. får å nyo sysselsätta sig med frågan, och att R. o.
Ad., då det nya Betänk, inkommer, är oförhindrad att rör:de proc:n och följderna af dess förändring, fatta det beslut, som
Ståndet anser vara rikligt, men att återremittera frågan, då man, såsom Hr von Koch anser, att man icke bör införa några starkare kontroller än de nuvandé, så länge bevilln:s-proc:n är bibehållen, tror jag icke skulle vara conseqvent med R. o. A:ds beslut att bibehålla denna proc.
De öfriga St:n, som återremitterat frågan om proc.-beräkningen, må sköta om saken och R. o. Ad. derefter fälla sitt omdöme.
Hr von Hartmansdorff har emot mig anmärkt, att jag icke borde tala om länsvis sammansatta Komiléer, utan att taxeringen kunde verkställas af en Komité i Stockholm med ledning af de köpslut, som under de sista 10 åren afslutatsoch om man inom hvarje län tog ett medelvärde af hemmanen.
Jag får då förklara, att jag högeligen betvifla:-, att en Komité fjerran ifrån orterna kan bestämma ett taxeringsvärde å hemmanen inom de serskildta länen, lika för hvarje hemman, ty det kan icke vara för Hr von Hartmansdorff obekant, att en serdeles betydlig olikhet hemmanen emellan eger rum, då dessutom naturligtvis en eller annan tillfällig orsak såsom eldsvåda, hvilken är uti 68:de §:n omnämnd, skulle i Förordnm intagas, men jag tror dock icke, att genom annat än Komitéer pä sjelfva orterna denna värde - Den 27 Maj f. m 309 värdering af hemmanen kan rättvisligen verkställas.
Att den icke kommer att sanningsenligt ske förr än den obilliga proc:n nedsättes, tror jag att man kan vara fullt öfvertygad om.
Hr Hjärne har sagt, att man först borde utröna värdet och sedan nedsätta proc:n, men jag är öfvertygad om, att så länge fruktan för en öfverdrifven proc:s qvarstående spökar för de Komitéer, som inom länen skola upgöra dessa värderingar, så länge skola dessa af dem icke blifva sanningsenligt upgjorda, just för att söka undandraga sig den alltför öfverdrifna beskattningen.
Min öfvertygelse är, att det endast kan tillgå på det sättet, att man vid en Riksdag, då Statens tillgångar medgifva en minskning i bevilln:n af några 100,000 R:dr, stadgar en nedsatt bevilln:s-proc. och sedan man det gjort, i samma Bevilln:s-Förordn. föreskrifver, att Taxerings-Komitéer skola sättas, hvilka skola utröna egendomarnes verkliga värden, hvilka sedermera skola ligga till grund för den då stadgade billiga proc:n.
Detta är i min tanke det enda sätt, hvarpå saken kan tillgå.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att saken är rättvis och att rättvisan går sin väg fram.
Afven jag anser det, som här blifvit yrkadt, vara rättvist, nemi. att söka komma till det resultat, att skatten blir lika fördelad emellan alla medborgare, och jag är öfvertygad, att det skall gå derhän, men så länge har denna orättvisa genom den obilliga proc.-beräkningen varit sanctionerad, att verkliga svek få ega rum, och, såsom jag förut yttrat, icke ens sjelfva Bevilln:s-Förordn:n afser, att få ut den åsätta proc:n, hvilket synes både på den siffra, som i §:n är satt, och äfven af 112:te §:n, stadgande för Pröfnings-Komitéerna, att de skola jemka emellan Statens kraf och medborgarnes skyldighet att betala.
Så länge man godkänner detta förhållande har man förfalskat sjelfva grunden, och på den kan ingen annan än en falsk byggnad upföras.
Går grunden rättvis, så går äfven den af Hr von Hartmansdorff afsedda rätten sin väg fram.
Dessutom får jag till honom hemställa, hvarthän han med en återremiss syftar.
Han har sjelf sagt, att han icke åsyftar att någon förändring af den 68:de §:n skall ega rum.
Han vill det så mycket mindre som han sjelf sagt, att han i 72:dra §:n vill föreslå en förändring, som jag för min del skulle vilja gå in på, nemi. att utbyta rälta emot jemförliga värdet.
Det må blifva så mycket lättare att kringgå Förordmns bokstaf, hvarigenom möjligen äfven en indirekt rättelse länen emellan kan ega rum.
Då han för öfrigt genom sitt förslag icke åsyftar någon förändring i den Bevillms-Förordning, som till nästa Riksdag skall gälla, utan blott att man skall lägga en grund, pä hvilken en blifvande Bevillms-Förordn. kan byggas, så inser jag sannerligen icke hvarföre icke Utsk:s förslag till Bevillms-Förordn. skall kunna antagas, och det sedermera blifver en serskild fråga, huruvida det förslag Hr von Hartmansdorff framställt om upgörande af beräkningar, som kunna ligga till grund för nästa Bevilln.Ulsk:s arbeten, skall af R.
St:r godkännas eller icke.
Jag skulle för 7 H. 24 370 Den 27 Maj f. m. min del tro, att äfven om Hr von Hartmansdorffs förslag antar ges, borde den förövande Bevitln:s-Förordn:n ändock bifallas, emedan det är en sak, som är fullkomligt oberoende utaf Hr von Hartmansdorffs förslag.
Jag har ingalunda hyst den tanke, som Gr. af Ugglas föreställt sig, att hvarje hemman i ett län skulle blifva lika taxeradt.
Meningen med att få länet upskattadt har icke varit någon annan, än att få veta huru stor andel af hela Rikets bevillms-laxering, som på hvarje län bör belöpa.
Det är klart, att då hemmanen äro sig emellan olika både till natur, jordmån och förmåner, så måste Komitéerna i hvarje län bibehålla samma befattning sorn hittills, att på ser♦ skildta hemman och lägenheter fördela den minimi-summa, som på länet belöper.
Gr. af -Ugglas uprepar beständigt, alt ingen sanning i taxerings-upgiflerna är att förvänta förr än en lägre proc., så väl af jordbruket som andra näringar, blifvit antagen, och att det dessförinnan icke är värdt försöka göra någon rättelse.
Det synes som skulle Gr:n vilja använda denna idkeliga vägran till alla andra förbättringar såsom en häfstång, för att genomdrifva sina egna tankar i detta ämne.
Det må så vara; men jag tror det är fruktlöst.
Om man än icke -får fram sin egen vilja, så bör man väl ändock tillåta att andra förbättringar, hvilka man för sådana anser, måtte få vidtagas.
Om sanningsenliga taxeringar aldrig kunna ernås förr än de skattskyldige fått sina skatter nedsatta så mycket de önska, så befaratjag, att denna sannfärdighet aldrig inträder förr än alla skatter blifvit afskaffade.
Men då blifver sannfärdigheten öfverflödig.
Hr Gr:n hav omtalat huruledes egendomars' värde förändras genom eldsvådor och andra omständigheter; sådant finnes redan i 68: de §:n uptaget, och jag har aldrig talat derom.
Vidare frågar Gnn hvad jag har menat och hvad verkan af min motion skulle blifva?
Andamålet är att få rättelse för framtiden, icke för denna Riksdag, ty det är ogörligt, emedan Utsk. icke kunnat för ögonblicket åstadkomma rättelse, när det icke haft någon utredning, hvarpå det varit möjligt att grunda en allmän jemkning af taxeringsvärdena.
Orsaken hvarföre jag yrkar förslagets återremitterande är den, att jag önskar det Utsk. måtte hos samtlige RiksStm föreslå en underd. framställning till Konungen, om den ifrågavande utredningens verkställande, hvarpå ett samstämmigt beslut kan grundas, och hvarigenom man ginge fortare och ändamålsenligare till väga, än om detta
Stånd ensamt skulle fatta ett sådant beslut och sedenueaa inbjuda de öfriga, att sig derom förena.
Det skulle ju kunna hända att Utsk., om en återremiss beviljades, hittade
,på något bättre, än hvad jag föreslagit.
Del vore ju då en fördel att hafva vändt sig till detsamma.
Hr Gr:n har åberopat, att ett föreg:de beslut af R. o.'
Ad. skulle vara hinderligl, men när jag icke begärt någon ändring af 68:te §:u, så upstode ju intet hinder för detta beslut.
Det enda, som med skäl torde kunna anmärkas mot mitt förslag är, att jag 1) en 27 Maj f. m 371 talal om 72:dra §:n innan lian kommit tinder öfverläggning.
Men detta kan gerna lagas bort.
Jag har gjort det, för att visa det sammanhang, som dessa frågor med hvarandra ega; och jag skall åter urtaga frågan, när vi komma till 72:dra §:n.
Hr Palmcrantz, Joli. Mauri tz.
Efter resultatet af Skatteförenklings-Komiléens verksamhet redan vid denna Riksdag har börjat att visa sina välgörande följder för jordbrukaren, så skulle förslaget att inrätta ständiga värderings-kommissioner sätta kronan på verket.
Man har visserligen sagt, att det ingalunda är för att höja skatterna, men mig synes, att afsigten är alltför genomskinlig, för att någon vederläggning skulle beböfvas, Det är en gifven sak, att det är och blir en omöjlighet, att komma till en absolut rättvisa i fråga om taxering af jordegendom.
Dess värde är underkasladt ouphöriiga vexlingar, hvaraf naturligtvis blir en följd, att för alt komma till en rättvis beskattning skulle dessa kommissioner ouphörligen förnyas.
Man har äfven sagt, alt jordbruket borde dock högre taxeras, emedan i allmänhet deraf icke utgår mer än 1 procis bevilln. af inkomsten.
Jag medgifver, att jordbrukets taxering är mycket olika öfver hela landet, men jag påstår, jalt om afdrag skedde af de fraier, som afgå, så är han på många ställen långt mer taxerad än embetsman eller näringsidkare, och har kanhända högst obetydligt öfver för sina egna nödvändiga behof.
Jag anser, i likhet med Gr. af Ugglas, att med en återremiss under nuvande förhållanden ingenting kan vinnas, hvarföre jag anhåller om bifall.
Det förefaller mig af de yttranden Gr. af Ugglas och Hr Palmcrantz afgifvit, som skulle de icke känna hvad som är i fråga, eller Hr von Hartmansdorffs förslag.
Det innefattar, att vid förslag om en jemkning af bevillnin de olika länen emellan, sedan Taxerings-Komitéerna inom dessa län, emellan hvarje hemman rättvist fördelat dess taxering.
Detta kan väl icke göras på något lämpligare sätt, än att man samlar försäljningspriserna för de sista 10 åren, och att man deraf skulle kunna inhemta hvad hemmanen inom hvarje län vore välda, tyckes mig alldeles klart, JVär man då visste antalet af hemman i länet, så skulle man äfven veta hvad jordvärdet i hvarje län utgjorde, neji när man det visste, så skulle ock den bevilln., sorn öfver hufvud för de sista 10 åren utgått, lätt kunna fördelas på hvarje län och sedan af Taxerings-Komitéerna utskiftas.
Om detta förslag tyekes hvarken Gr. af Ugglas eller Hr Palmcrantz hafva något att säga, utan blott om spökerier och annat, som verkligen förefaller mig spökeri.
Detta synes mig vara det enda sättet att komma till reda och ordning, samt att borttaga den stora orättvisa, som nu eger rum länen emellan, då i det ena länet taxeringen fullt motsvarar jordegendomarnes verkliga värde, och i det andra, såsom t. ex. Jönköpings, upgår till T'0 eller möjli 24 * 372 Den 27
Maj f. m. gen deraf. * Jag talar icke af intresse för någon ort, men att en egendom är taxerad till rätta värdet medan den andra blott är det till är icke rättvist och kan icke i längden bära sig.
Det vore väl skäl, att någon gång komma till rättelse i denna sak, och då det kan ske på ett så enkelt och matliemaliskt riktigt sätt, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, så vet jag icke, hvarföre man skulle sätta sig emot, att något sådant kunde åvägabringas.
För min del måste jag således understödja den framställda begäran om återremiss, på det att rättvisa en gång måtte ske i denna fråga, så väl som i alla andra.
Hr Gr. o. Landtm :s härefter först lill bifall och sedan till återremiss å Utsk:s i lörevartde punkt afgifne yttranden, besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå, sedan dessa propostr blifvit förnyade och åter besvarade med Ja och Nej, Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, att han ansåg den sednast till återremiss framställde propos. hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifva, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m., anmälde sig och yttrade Gr. af Ugglas:
Jag skall afstå ifrån den begärda voteringen; Utsk. må gerna försöka om det tinder närvar:de förhållanden kan något i detta fall uträtta. 30:de punkten, äng:de § 71. Gr. af Ugglas:
Jag får till det Högh Ståndet hemställa, att afgörandet af denna § mätte upskjutas till dess beslut ang-de I08:de §:n l:sta mom. blifvit faltadt, enär det tillägg, som uti nu föredragna § blifvit föreslaget, skulle komma att förfalla i händelse R. o. Ad. anser någon förändring böra ega rum i afseende på stadgandet uti 10S:de §:n Usta morn., att minimum af taxeringsvärdet skall blifva det, hvartill hus eller byggnad blifvit uti inhemska Rrandstods-bolag till försäkring antagne.
Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg:
Utan afseende på den af Gr. af Ugglas nyss gjorda framställning, tager jag mig friheten att yrka afslag på Utsk:s förslag i denna puukt.
Detta förslag är tillkommet genom en ganska liten majoritet inom Utsk., till hvars minoritet jag vid detta tillfälle räknade mig.
Det förefaller mig nemi. orättvist, att sätta taxeringen på egendomar i stad, och den på mindre lägenheter å landet i jemnbredd med hvarandra, då man betänker att egaren af stadsegendom deraf drager inkomst hela året, då deremot af lägenheterna på landet blott under sommarmånaderna någon inkomst kan påräknas.
En annan orättvisa synes mig äfven ligga deruti, att Bevilln.Utsk. lagt brandförsäkringsvärdet uti inhemska bolag till grund för minimi-taxeringen, hvarigenom de egendomar, som äro försäkrade uti utländska bolag, skulle vara från. denna princip undantagne.
För öfrigt anser jag närvar:de Bevilln:s-Förordn:s stadgande, att Den 27 Maj f. m. 373 ”egendomarnes brandförsäkringsvärde vid laxeringen bör utgöra en hufvudsaklig ledning”, vara fullt tillräcklig, hvarföre jag yrkar afslag å den förändring Utsk. föreslagit.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om icke, i anledn. af Gr. af Ugglas’s yrkande om upskof med denna punkt lills R. o. Ad. fattat sitt beslut ronde 108:de §:s l:stamom., de ledamöter, som begärt ordet, behagade, lills upskofs-frågan blifvit afgjord, upskjuta sina yttranden, såvida de icke ville yttra sig i berörde fråga, anförde Hr Printzensköld, Carl:
Den framställning Gr. af Ugglas gjort om upskof med denna §:s afgörande till dess den 108:de §:n förekomme, anser jag icke böra af R. o. Ad. bifallas, enär den af Gr. af Ugglas anförda § rör taxeringen af hus i städerna, hvaremot den nu föredragna rörer hus, som finnas på landet; dock icke sådana, som ligga på störrejlandtegendomar, utan å s. k. lägenheter eller lustställen, hvilkas hufvudsakliga värde ligger i byggnaderna.
Jag anser en jemförelse emellan värdet af dessa byggnader och af dem, som ligga i städerna, till utfinnande af rätta grunden för de förras beskattning, så mycket mindre böra ega rum, som stads-byggnadernas värde hufvudsakligen beror på den hyresafkastning, som för hela året kan beräknas, då deremot värdet af de byggnader, som här åsyftas, endast kan upskattas efter den hyressumma, som under sommaren kan erhållas, hvilket är beroende af serskildta förhållanden, så att det ofta händer att ett landtställe kan det ena året med fördel uthyras, men får det andra året stå outhyrdt.
Det vore således orättvist, alt sätta dessa byggnader i samma kalhegori som hus i städerna och att taxera dera efter samma grunder, hvarföre jag för min del anser det upskof, Gr. af Ugglas förordat, ingalunda vara af behofvet påkalladt, utan anhåller, att R. o. Ad. behagade till pröfning företaga den § Hr Gr. o. Landtm, nyss föredragit.
Äfven jag anser något upskof med denna §:s afgörande icke vara erforderligt, utan anhåller för min del om afslag å det föreslagna stadgandet.
Jag anser det nemi. vara högst orättvist, att ställa sådana byggnader, som här äro i fråga, xiii samma kathegori som byggnader i städerna, enär ett sådant förhållande skulle utsträckas öfver hela Riket, så väl lill dem, som ligga i närheten af de större städerna, som till dem, som äro belägne på sjelfva landsbygden.
Om en egendomsegare finner ett nöje uti att på sin egendom upföra någon dyrbarare byggnad, sä är det icke att undra på om han derå tager brandförsäkring, hvilken understundom kan upgå till ganska betydligt belopp.
En sådan byggnad ger honom likväl ingen inkomst, utan tjenar honom blott till hans enskilda nöje och tillfredsstäl lelse.
Helt annorlunda är förhållandet deremot i grannskapet af Stockholm och Götheborg, der man bygger sådana hus, för alt hyra ut dem, och vid dessa kunde möjligen den minimi-summa, som här är i fråga, vara tillämplig.
Likväl hemställer jag om man icke kan taga för afgjordt, att vid sådant förhållande Taxe - 374 Den 27 M aj f. m. rings-Komitéerna icke lära underlåta, att till deras verkliga värde upskatta sådana lägenheter, som äro afsedde att uthyras och sålunda förskaffa sina egare en kontant inkomst?
Jag anser det icke vara nödigt att vidlyftigare ingå uti denna enkla fråga, ulan förenar mig derföre uti de tvenne sista talarnes yrkanden.
Gr. a*f Ugglass Jag vill ie^e ingå uti framläggande af de skäl, som förmått Utsk. att föreslå denna förändring, utan jag vill Mott fästa deras upmärksamhel, som satt sig emot det af mig föreslagna upskofvet, derpå, att det skulle kunna hända, att det tillägg Utsk. vid 71:sta §:n föreslagit, blir af Ståndet antaget, men att likväl en ändring uti 108:de §:n skedde.
Detta vore ju ett alldeles abnormt förhållande, då Utsk. gjort denna hemställan i 7l:sta §:n, blott för att ställa den i likhet med hvad som här uti 108;de §:n är stadgadt.
Skulle 108:de §:n komma att förändras, så vill jag visserligen icke hälla på den af Utsk. föreslagna lydelsen af den 71;sta, men i ovisshet derom anser jag mig böra försvara densamma, helst jag icke vid upskjutandet af denna § kan finna någon olägenhet, men väl en vinst uti tid, enär det är klart, att om 108:de §:n förändrades, så, att taxeringen skulle ske ”med hufvudsaklig ledning af brandförsäkrings-värdet”, så är det khirt, att man äfven vid den 71:sta §:n skulle bibehålla dess gamla lydelse, och all discussion derom således blifva öfverflödig.
Det är onekligt, att Gr. af Ugglas haft god anledn. att begära upskof med denna §:s afgörande till dess 108:de §:n förekommer, på det att sladganden, sorn röra lägenheter af samma beskaffenhet, måtte kunna på en gång företagas till afgörande.
Men jag anhåller likväl att få fästa uptnärksamheten derpå, att 71:sta §:n handlar om byggnader pä landet och 108:de om byggnader i stad, eller lägenheter, som ligga på städernas jord.
Det finnes visserligen egendomar på städernas grund, som äro så aflägsna och ligga så illa till, att de kunna anses vara belägna på landet.
Men för dessa undantags skull bör man väl icke sammanblanda frågorna örn land och stad, utan när man kommer till 108:de §:n, der göra den rättelse, som kan finnas behöflig, och som, enl. min tanke, borde lämpas efter den ändring, 71:stu §:n kan komma att undergå.
För min del instämmer jag med de talare, som yrkat, afslag å den ändring af 71:stä §:n, hvilken Utsk. föreslagit, samt att man måtte bibehålla §:n sådan han lyder i nu gällande Bevilln:S‘Förördn.
Det är öfverdrift att antaga brandförsäkrings-summan tili taxeringsvärde på en sådan lägenhet, der åbyggnaden kostar lika mycket om icke mer än i sjelfva staden, ty vanligtvis nödgas man derifrån hemta byggnadsämnena, så att forslingskostnadéd ytterligare tillkommer.
Byggnaden blir derigenom dyrare än i staden, utan att man kan på långt när beräkna samma hyra som af dem.
Jag anhåller följaktligen om ogillande af den nu föreslagna ändringen och bibehållande af §:s gamla lydelse.