Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty vi vete del nogsamt, att fisken äro af den natur, att de vissa perioder kunna vara af intet värde, men andra åter lemna en betydlig inkomst, hvarföre också lagstiflarne städse iakttagit den försigtigheten i afseende på arrendetidens fastställande för kronans fiskevatten, att de aldrig bestämt denna tid till likhet med den för jordegendom, nemi. 30 år, utan vanligen till 6 år och aldrig utöfver 15.
Här yrkas i allmänhet återremiss af förevar, betänk, men hvilken skall väl följden deraf blifva?
Jo, man vill att Utsk. skall inkomma med förteckning å de fisken hvarom här är fråga, nemi. på dem, som icke kunna mot någon afgift blifva utarrenderade och till följd deraf skulle ur Jordeböckerne aiföras.
Man vill hafva en utredning öfver hvarje sådant fiske, för att kunna bestämma de flere eller färre skäl, som kunna finnas för en sådan åtgärd.
Jag hemställer huruvida det skulle blifva möjligt för R.
St. att genomgå alla dessa utredningar öfver flere hundrade fisken, hvilken grund för sitt omdöme man deraf skulle kunna hemta, och om följden egentligen skulle blifva någon annan än att man omsider fann sig omöjligen kunna på verkliga skäl fatta något bestämdt omdöme om livart och ett af dessa fisken och slutligen fann sig nödsakad att afföra alltsammans.
Mig synes gom skulle en besparing vinnas både af lid och möda, örn man nu Den 20 Februari. geuasl afsloge della utlät, enär K. o.
Ad. icke tyckes vilja bifalla detsamma, ty någon pröfning af hvarje förhållande serskildt för hvart och ett fiske synes mig, som sagdt är, omöjligt att verkställa, utan mäste hero pä lokal-aukforiteternas utgifter och ytterst pä Konungens afgörande.
Om nu detta utlåt, återremitteras, så skulle också denna diskussion utskrifvas och till Utsk. öfverlemnas; den lid som detta erfordrar och det papper som dymedelst kommer att ödas, klefve säkert lika mycket värdi som dessa fisken.
Då R. o. Ad. icke synes vilja bifalla saken, utan anser alt möjligen kronan i en framlid skulle kunna af oftanämnde fisken hemta någon fördel, så vore det ändamålsenligt och tidsbesparande att afslä förevar, utlät.
För eli slikt förfarande lägger, i min tanka, grundlagen intet hinder i vägen, enär det icke verkar på Statsregleringen icke heller pä Riksg:s-kont:s tillgångar, ty de lisken, sorn äro i fråga, gifva icke en skilling och inverka således icke pä beräkningen af Statsverkets inkomster, utan hist helldre på utgifternc, nemi. pä riksdagskostnaderne, om återremiss beslutes.
Hr Sandströmer: Gr.
Mörner har, för afl vederlägga hvad jag nyss anförde i fråga om första afd:n af Konungens propos., upläst åtskilliga föreskrifter, som Konungen meddelat rör:de dispositionen af kronofiskena i riket; men jag ber att få fästa så väl hans egen, som R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att hvad han npläste, angick de fisken, som f. n. äro på viss tid, efter auktion utarrenderade, då här deremot är fråga om sådane lisken, som emot bestämd ränta äro med vissa hemman förenade.
Detta utvisas äfven tydligen af StatsUtsk:s betänk., hvarest det heter: '’K.
M. har tillika i nåder förordnat, alt i afseende å alla fisken, som af ålder eller på grund af serskilda resolutioner, emot bestämd taxa eller afgift begagnas af vissa hemmans innehafvare, byalag eller menigheter, eller äro tjenstemän tili begagnande uplåtne, vederbör, skola för framtiden bibehållas vid deraf nu egande dispositions-rätt, såvida den icke är till vissa år bestämd, i hvilket fall, efter samma tids förlopp, skulle förfaras på sätt ang:de utarrenderade fisken blifvit stadgadt; och då det bidroge till vinnande af förenkling i Jordeböckernc och räkenskaperne om de af dessa fisken, sorn sålunda fortfarande komina alt åtfölja vissa hemman, med deni hell och hållet förenas och ifrån Jordeböckerna, såsom serskilda lägenheter uteslutas, emot det att för dem nu bestämda taxor eller utgifter tilläggas hemmanens räntor, så har K. M. nu behagat föreslå R.
St. alt en dylik förändring mätte fä vidtagas”.
Hvad beträffar den sednare punkten i K. propos:n, eller frågan om uteslutande utur Jordeböckerne af vissa fisken, för hvilka arrende-anbud ej kunnat erhållas, sä ber jag fä uplysa, att en fullständig förteckning öfver alla dessa fisken blifvit af K.
Kammarcolhm upgjord och till Konungen öfverlemnad.
Denna har äfven, derest så åstundats, för Utsk. varit tillgänglig för inhemtande af nödiga uplysningar i ämnet och deraf inhemtas, alt nästan alla de fisken, hvilkas afförande ur Jordebökerne är ifrågasatt, varit af den 56 Den 20 Februari. obetydliga beskaffenhet, alt äfven under den tid de kunnat utarrenderas, det endast varit möjligt att för hvardera af dem erhälla några skillingar.
Hvad Ständerne åsyftade då de vid 1840 års riksdag af Konungen ' begärde ett förslag huru med dessa fisken skulle förhallas, känner jag väl icke, då skrifvelsen derom intet uplyser, men emedlertid kan jag icke inse hvilken annan åtgärd må kunna vidtagas, än den nu föreslagna, alt afföra dem ur Jordeböckerne, ty då det visat sig, att ingen menniska vill arrendera dem, lärer icke heller någon vilja köpa dem, och är dermed så mycket mindre äfventyradl, som äfven den lid dä de, såsom utarrenderade, egde något värde, den ringa inkomst de, enl. hvad nyss nämndes, lemnade, icke ens motsvarade det besvär som utarrenderingsbestyret medfört.
Om det förhåller sig så, som någre ledamöter förmena, att saken redan blifvit afgjord, eller utlåt, bifallet af 3:ne
Stånd, så är det för sakens utgång likgiltigt, antingen R. o. Ad. återremitterar eller afslår detsamma, på sätt Frih.
Palmstjerna föreslagit; men för min del anser jag det icke vara för detta
Stånd likgiltigt att behandla frågan på ett oriktigt sätt.
På det att vi må göra rätt, ehuru än besluten på andra ställen utfallit, är det som jag önskar att ytterligare säga några ord.
Min mening är ingalunda alt bestrida afhändande ifrån kronan af de fisken, som intet värde hafva, men jag önskar att Ständerne icke måtte gifva pr«cj u dica t af den beskaffenhet, att de bortskänka något utan att veta hvilket det är.
Derföre anhåller jag att R. o. Ad. icke måtte godkänna någon grundsats i förevar, hänseende; ty grundsatser äro underkastade tydning åt liera håll.
Namnet på en fast egendom, eller på ett visst (iske kan deremot icke tydas hvarken hit eller dit.
Det är denna säkerhet i åtgärden, som jag anser R. o. Ad. böra för sin del iakttaga, likasom Ständerne för sin.
Här har blifvit sagdt, att hvad man icke vill arrendera, det vill man icke heller köpa.
Sådant torde icke alltid vara så säkert.
Det är möjligt och äfven troligt att man icke vill arrendera en strand der ingen fisk erhålles, men det kan vara möjligt att man vill köpa stranden, emedan, om man får henne för fiskets skuld så kan hon användas till helt andra ändamål.
I afseende pä lindringen i räkenskapsföring, har visserligen Hr Printzensköld anmärkt hvad deremot kan anföras; men jag tillägger, att räkenskapen icke måtte vara hufvudsak och egendomen bisak, utan att det förhåller sig tvertom.
Derföre bör man aldrig då fråga är om egendom, tala främst om räkenskapen.
Som min mening icke är att vägra fiskens afhändande, så kan jag icke instämma med Frih.
Palmstjerna, att man borde afslå betänk. utan jag anhåller att det måtte blifva återremitterad!.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framstälde propos. först lill bifall och sedan till återremiss af StatsUtsk:s förevar, utlät., samt, sedan dessa propos:r blifvit besvarade med blandade ja och nej, ånyo hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkn:ne föranleda till åter - Den 20 Februari. 57 remiss, oell då härvid ropades starka ja jemte många nej, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Hr af Ha emens begärde votering.
Upläsles till justering och godkändes följande votens propos.
Den, som bifaller StatsUlskrs utlåt.
N:o 45, voterar
Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot förenämnde utlåt, gjorde anmärknir föranleda till detsammas återremitterande.
Ja 17.
Nej 37. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. § lill 9 e. m.
Lördagen den 22 Februari 1851.
Justerades 2;ne prot.-utdr. för d. 20 samt pleni prot. för d. 5 dennes.
Uplästes följande af Frih. Lejonhufvud, Carl Knutsson inlemnade mern.
Nödsakad att i enskilta angelägenheter afresa från riksdags-orten, får jag afsäga mig min Iedamots-plats i Ridd.Ulsk., under tillika framställd vördsam anhållan, att vid min riksdagsmanna-rätt varda bibehållen. R. o.
Ad. lemnade till denna anhållan sitt bifall, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Ridd.Utsk. i st. f.
Frih. Lejonhufvud.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 15 och 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 46, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för utsockne frälse-hemmanen i Halland från skyldigheten alt erlägga rofevakans-afgift.
Dea 22 Februari. ■Ilr Bildt, Didrik Gillis:
Ehuru jag har reserverat mig emot detta utlåt., så har jag dock icke upsatt mina åsigter i ämnet skriftligen af det skäl, att frågan liar varit af en serdeles vidlyftig och omfattande beskaffenhet, så att den lid, söta för reservanterne inom Ulsk. varit tilläten att upsätla och skriftligen afgifva sina reservationer, icke varit tillräcklig.
Af denna anledn. anhåller jag att nu få framlägga de skäl, som i min tanka tala emot det resultat hvartill Utsk. kommit.
Frågan bör enl. min upfattning betraktas ur 2:ne synpunkter, nemi. först ur den, huruvida någon orättvisa har skett emot de Halländska utsocke frälsehemmanen genom det beslut, som fattades vid förra riksdagen och som blef af K. M. stadfästadt, och sedan ur den, huruvida en sådan orättvisa emot dem bör kunna rättas.
För alt bevisa, att orättvisa, verkligen skett emot utsockne frälsehemmanen i Halland torde vara nödigt att kasta en historisk blick öfver dessa utsockne frälsehemmans beskattning.
Boteringen började 1720 i Halland, och d. 9
Maj 1726 afslutades kontrakter om deras rotering; men deruti ingick endast krono-och kronoskatte-hemman, emedan R. o. Ad:s ledamöter i Halland protesterade emot att deras utsockne-hemmart skulle ingå i rotering, på grund af 10 §. R. o. Ad:s previlegier af 1723.
Detta kontrakt om roteringen i Halland stadlastades den 6:te Januari 1729.
Sedan upstod flera gånger fråga om att dessa hemman skulle underkastas rotering; men med anledn. af de åberopade adeliga privilegierne ledde delta icke till något resultat.
Ar 1756 d. 7 Sept. förklarade K. M., i anledn. af R.
St:s hemställan, att dessa hemman fortfarande skulle vid utskrifnings-penningar bibehållas, i st. f. att roteras.
Och på grund häraf fortforo äfven dessa hemman att betala utskrifnings-penningar, i st. f. att vara ålagda en ständig rotering, ända till sista riksdagen.
År 1810 fattade R.
St. det beslut, att all oroterad jord skulle ”extra roteras”.
Genom detta beslut har man sedermera, med bortkastande af ordet ”extra,” sökt vindicera saken så, att
Halländska utsockne frälsehemmanen skulle åläggas ordinarie rotering men det rätta i detta förfaringssätt torde kunna betviflas.
På grund af detta beslut utfärdades 1811 instruktion för komiterade, som skulle verkställa roteringen och i sammanhang dermed lät K. M. genom Dess K.
Bef:h:de tillfråga de extra roleningsskyldige, om de icke skulle vilja emot t:s lindring i roteringen åtaga sig ordinarie rotering.
Denna propos. blef likvist, med undantag af i Skåne, förkastad öfver hela riket.
Skåningarne ingingo på proposm var den, att under de nära förestående krigen hoppades de, att de derigenom skulle få lindring i st. f. ökad tunga.
Det var på grund af beslutet af år 1810, som utsockne frälse-hemmanen i Halland lingö sig extra rotering ålagd; men blefvo också derför 1812, genom R.
St:s beslut, som stadfästades af K. M. d. 13 Maj år 1813, befriade från utskrifuings-penningarne.
En mängd klagomål hade emedlertid upstått emot de extra roterings-kommissionerna, hvilka hade begynt sina arbeten år 1811 och fortsatt dem än de till år 1815, hvilka klagomål gåfvo 1815 års
Den 22 Februari. 5'J
Ständer anledn. alt yttra, att deras afsigt vid extra roteringens antagande var, att densamma endast i krigstid skulle utgöras och dä i manskap, och att de derföre önskade att den för hågra utgående rotevakans-afgifter nu måtte uphöra.
Denna skrifvelse remitterades år 1816 lill Krigs- och Kammar-colhne, hvilka, sedan år 1819, afgåfve sitt yttrande i fråga om grunderne för extra roteringen, hvaruti collegierne vore så tillvida af skiljaktiga meningar, att Krigscolhm ansåg extra roteringen böra bestämmas efter den behållna inkomsten af jorden, och Kammar-collun efter jordens bevillningsvärde, men ingetdera af dem yttrade ett ord derom, att någon o rote rad eller till extra rotering skyldig jord, borde vara underkastad Ordinarie eller ständig rotering.
Att Regeringen äfven dä tänkte så, bevisas deraf att år 1821 frågade Regeringen om de extra roterade i Halland ville, i händelse af krig, lemna häst i st. f. karl.
Härpå ingingo de Heste af de utsockne frälse-hemmans-egarne år 1823.
Af 499 voro 463, som ingingo på denna propos., och konlrakterne derom hafva varit gällande för många ända lills nu.
Missnöjet med de år 1825 bildade role-kommissionerna, som skulle uprätta längderna öfver de hemman, hvilka borde underkastas såväl ordinarie som extra rotering, verkade emedlertid ett beslut af R.
St. af den 28 Okt. 1829, hvilket var af följande innehåll : ”att då emot 73 och 80 §§ R.
F. en sådan tillökning i ordinarie knektehället genom en del kronoskatte samt frälse-hemmans och lägenheters åläggande af ett ordinarie roteringsbesvär, derifrån de dittills varit befriade, såsom blott innefattande den förberedande åtgärd, sorn af likets år 1823 församlade Ständer varit åsyftad, icke måtte till någon slags verkställighet befordras, innan R.
St. efter mottagandet af K.
M. nåd. propos. fått tillfälle att sig derom utlåta, med den beslutande rätt, som vore R.
St. genom omförmälde §§ i R.
F. förbehållen och försäkrad”.
Härpå svarades af Regeringen, ”att då med de af K.
M. förordnade åtgärder afsågs ärendets ordentliga beredning, innan detsamma lill R.
St. öfverlemnades, någon verkställighet af den föreslagna tillökningen ännu icke kunnat inträffa, och då ingen verkställighet af komiterades förslag egt rum, var det icke heller någon sådan, såsom Ständerne anhållit, att återkalla”, förklarande K.
M. uttryckligen, dels att ”slik verkställighet vore beroende af Konungs och Ständers gemensamma beslut” dels att ”någon kostnad eller förlust icke kunde jordegarne tillskyndas genom den anstalt K. M. vidtagit”.
Denna anstalt var nemi. de oroterade hemmanens indelning till rotering.
Jag bör ej heller underlåta att anmärka ett annat förhållande, som visar, alt man på den tiden ansågo att ifrägavar. utsockne-hemman icke vore inbegripna i den ordinarie roteringen, nemi. det, att rotcrings-kommissionen år 1826 icke ansåg, att dessa hemman, författningarnö likmätigt, kunde underkastas ständig rotering.
Frågan om utsockne frälse-hemmanens ordinarie rotering förekom åter vid 1840 års riksdag och då ingingo R.
M. med det yttrande alt R.
St. ansågo ”dessa, enl. de mest ojäfaktiga bevis vara frikallade från skyldigheten att Utgöra ordinarie rotering <50 Den 22 Februari. eller deremot svarande afgift”. K. M. ansåg likvisl för Sin del, sedan vederbör, verk varit hörda, att dessa hemman borde vara underkastade ordinarie rotering; men ansåg likväl alt ingenting i det afseende! kunde vidtagas till defiuitift afgörande af frågan förr än R.
St. yttrat sig häröfver, och i anledn. deraf inkom K.
M. vid sista riksdagen med propos. i ämnet, öfver hvilken R.
St. då yttrade sig.
Utsk. har också hänvisat till de båda yttranden, som de sammansatta Stats- o. Ekon.Ulskm vid förra riksdagen afgifvit.
Uti dessa båda betänk:n hafva Utskm stadnat vid den åsigten alt ifrågavar. hemman icke kunde åläggas ordinarie rotering.
De serskildte besluten emellan R. St., som fattades i anledn. af dessa utlåtm, voro dock sä skiljaktiga, att votering i förstärkt StatsUtsk. blef följden af dessa beslut, och genom denna votering upkoni det beslutet, att dessa hemman skulle åläggas ordinarie rotering.
Af hvad jag nu haft äran anföra synes, att ifrågavar. hemman genom ett K. M:s och R.
Stms beslut af d. 7 Sept. 1756 fått sig tillförsäkrade rättigheten att för alltid befrias från den ordinarie roteringen och alt de sedermera, hvarken före eller efter 1809 blifvit genom något beslut i öfverensstämmelse med 80 § II.
F. ålagde denna nya beskattning, förr än år 1848; och att de, af mig citerade officiela handlingarne, som äro <le som röra denna fråga, ej i någon mån bevisa rättvisan af 1848 års
Ständers beslut utan tvertom tydligen ådagalägga Halländningarnes rätt att varda befriade från den ordinarie roteringen.
Om således, såsom jag hoppas att jag har bevisat, det är obestridligt, att en orättvisa har blifvit begången emot de Halländska utsockne frälse-hemmanen genom denna rotering, så är det likväl ett faktum, att de hade blifvit denna rotering ålagda i enlighet med 80 § R. F.; och som det kan vara betänkligt, hvilket jag icke vill bestrida, att uprifva ett beslut, som R.
St. nyligen hafva fattat, så tror jag att man nu bör söka att mildra de svåra följderna af detta beslut, hvilka drabbat en så betydlig del af en provins och hemman af så svag natur, som de ifrågavar.
Detta kan ske derigenom, att man nedsätter den afgift, som nu blifvit dessa hemman pålagd eller den s. k. rotevakans-afgiften.
Jag skulle tro att detta vore en lämplig medelväg, hvarföre jag vördsamt anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på återremiss af betänk.
, på det en sådan rättelse må kunna ske uti de ifrågavar. hemmanens vilkor.
Jag tror dessutom att äfven de, som hafva olika tankar med mig i ämnet, böra yrka en återremiss.
Jag finnér nemi. att det ifrågavar. utlåt har blifvit lill den grad oriktigt och ofullständigt upsatt — jag vägar t. o. m. säga vilseledande — derigenom att Utsk. har hänvisat till 2:ne utlåt.
Arnis 22 och 63, som Stats- och Ekon.Utskm afgåfvo vid förra riksdagen, och i hvilka Utskm efter en serdeles vidlyftig och fullständig utredning kommit till det resultat, att någon ordinarie roteling icke borde dessa hemman åläggas.
Jag tror att detta är ett ytterligare skäl hvarföre frågan bör återremitteras, och det är väl högst nödvändigt alt R.
St. få en fullständig utredning af frågan äfven ur den åsigt, som Utsk. här har uttalat, att ifrågavar. hemman böra vara ordinarie roterade; ty jag tror att det skulle vara serdeles kinkigt för dem, Den 22 Februari. fil sorn vilja ordinarie rotera ifrägavar. hemman, att i lTtsk:s förevar, utlåt. upleta skälen dertill.
För alla dem af Ståndets ledamöter, som varit riksdagsmän vid föreg:de tillfällen, torde den ifrågavar. ganska intrasslade frågan redan på förhand vara bekant.
En hvar, af Eder Mine Hrr, vet då, att frågan om de Halländska utsockne frälse-hemmanens rotering under omkring 130 år utgjort föremål för stridiga beslut inom representationen, likasom för olika åsigler emellan representationen och Styrelsen.
Ingen under då, att så lång tid åtgått innan denna fråga ändtligen liar fått en lösning.
Den erhöll det emedlertid vid förra riksdagen och, såsom mig synes, på ett sätt, som i allo öfverensstämmer med billighet och rättvisa.
Då man genomgår alla de handlingar, som röra de Halländska Utsockne frälsehemmanens rotering, så finner man att på ena sidan kan åberopas alla de skäl, sorn blifvit framförda emot roteringen af Hr Bildt, och sorn i reservationerna finnas vidare utvecklade, men på andra sidan kan man framdraga lika många, jag vågar säga, flera och fullt ut lika talande skäl derför, att de Halländska utsockne frälse-hemmanen skulle vara underkastade ordinarie rotering.
I detta hänseende vill jag åberopa 1664 års riksdags beslut, som ibland annat innehåller: alt allt frälse derefter måtte blifva lika gjordt i båtsmanshållet, och vidare 1683 års riksdagsbeslut, hvars 14 g bestämmer, hvilka hemman i Halland böra vara fria ifrån rotering; men bland dessa finnas ej de utsockne frälsehemmanen nämnda.
Uti 1723 års adeliga previlegier äro icke heller dessa hemman undantagna från roteringstungan.
Brefvet 1693, förklarades frälse med krono och skatte stå i lika båtsmanshåll.
I K. Brefvet af d. 27 Januari 1721 förklarades, att frälset i Halland icke borde med skäl och fog undandraga sig rotering.
Bevilln:s-Förordn. af 1812 innehåller, alt då all i riket oroterad jord, sorn vore af lika beskaffenhet med sådan jord, hvilken dittills dragit ständig rotering, enl. B.
St:s beslut, blefve till knektoch båtsmanshåll indelad, så skulle dylika hemman, som ej blifvit roterade, erlägga rolefrihets-afgift, ett stadgande, som sedermera influtit i alla Bevilln:s-Förordn:r ända t. o. m. 1830.
Uti B.
St:s skrifvelse af d. 17 Dec. 1823 står det, att extra roteringen endast borde träffa s. k. privilegierad jord samt att derifrån således äfven borde skiljas alla hemman och lägenheter af krono-skatte och frälse natur, hvilka enl. författningarne voro underkastade ständig rotering.
Vidare kan man åberopa 1825 års instruktion för roteringen i Halland, K.
Brefven af d. 2 Nov. 1833 och 24 Okt.
1837; med ett ord, om man går igenom alla dessa handlingar, så finner man att vid olika tillfällen olika åsigter gjorts gällande allt eftersom inom representationen provinsen Hallands innevånare lyckats alt för sina åsigter vinna mer eller mindre sympathicr.
Jag skulle tro, att det måhända icke gifves något ämne, som kunde vara mera lämpligt än detta för tvenne skickliga advokater att mäta sina krafter uti.
Hvar och en kunde åberopa någon åsigt, som talar för hans mening och jag tror att, om man ville ur strängt juridisk synpunkt utreda förhållandet, så skulle det leda till en ändlös strid, hvars utgång icke 62 Den 22 Februari. vöre att emotse.
Går nian nu tillbaka till de faktiska förhållandena i ämnet, så visar det sig, att utsockne frälse-hcmman i Halland ända till 1812 hafva utgjort s. k. utskrifnings-penningar med 2 D:r S.
M. efter beräkning af 3 D:r på 1 r:dr silfver d. v. s. att om ej myntförsämringen lages i beräkning, de nu skulle utgöra icke mindre än 2 r:dr 32 sk.
r:gds för hvarje utskrifningsgild person, som fanns på hemmanet.
Myntvärdet har sedermera fallit och derföre upgingo år 1812 samtliga utskrifnings-penningarne till icke fullt 4,000 r:dr bxo. Emedlertid infördes år 1812 bevärings-manskapet i riket.
Vid ungefärligen samma tid beslöts äfven, enl.
H. St:s beslut, att all oroterad jord skulle roteras eller extra roteras, men tillika hade enl.
R, St:s beslut blifvit afgjordt att extra roteringen skulle drabba den previlegierade jorden, d. v. s. säteri och insockne frälse samt rå och rörs hemman, men ingalunda utsocknehemmanen.
Jag skulle tro, att då 1812 års utskrifnings-penningar uphörde för Halland, så var detta en följd af bristande upmärksamhet eller snarare ett misstag hos dem, som borde desamma uttaga.
Emedlertid hafva Hallands läns innevånare alltid velat tyda detta förhållande på sådant sätt att, sedan provinsen åtagit sig rotering, så skulle de derigenom blifvit befriade ifrån utskrifningspenningarne; men då såväl extra roteringen som beväringsmanskapets införande var en tunga, som pålades hela Sveriges land, så kan jag icke göra för mig tydligt, huru endast provinsen Halland skulle blifva befriad ifrån förut utgörande skaller derföre att hemmanen inom denna provins blefvo genom R.
St:s beslut af 1810 och 1812 ålagda en tillökning i onera, hvilken tillika drabbade Sveriges alla öfriga provinser.
Så har emedlertid från andra sidan saken blifvit tydd, och då man hatt temligen goda sakförare viri riksdagarne, så har derigenom den invecklade frågans afgörande, gång efter gång, blifvit upskjuten.
Emedlertid hade rotering efter 1823 års riksdagsbeslut blifvit provinsen pålagd.
Visserligen bade 1825 års roterings-kommission i Halland, såsom Hr Bild yttrat, tvärt emot den för densamma utfärdade instruktion ålagt provinsen extra ordinarie rotering i st. f. ordinarie; men sedan vederbör, embetsverk blifvit hörde, så kasserade K.
M. komiterades åtgöranden och anbefallte, såsom mig synes, på ganska goda skäl, alt dessa utsockne frälsehemman skulle i st. ordinarie roteras.
Saken synes sålunda vara afgjord.
Då vid 1840 års riksdag de åsigter, för hvilka Hr Bildt nyss yttrat sig, lyckades att inom representationen få ett öfverlag, och R.
St. ingingo med en skrifvelse, hvaruti begärdes, att all verkställighet af den redan anbefallda ordinarie roteringen skulle uphöra intill dess R.