Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De, som kunnat skaffa penningar, för att insätta afgifterna, hafva gjort det.
Att ej alla gjort det, kommer deraf, att de dertill saknat förmåga.
Jag känner precist den saken, ty jag har såsom husegare varit närvarande vid sammankomster och sett, att personer, som önskat försäkra sina hus, ej kunnat göra det.
Det finnes i småstäderne så många fattiga arbetskarlar, som äro husegare, hvilka knappt kunna betala Krono-utlagorne, ännu mindre Brandstodsafgiften, och som derföre ej ingått i inrättningen.
Det är omöjligt, att tvinga personer fullgöra, hvad de icke förmå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition tili bifall å Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande, hvilken Proposition med Ja och Nej besvarades.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess den 21 sistlidne April f. m. i detta ämne redan fattade beslut behagade afslå den af Utskotten uti ifrågavarande Utlåtande tillstyrkte åtgärd.
1 Den i3 Julii e. m. a63 Ropades starka Ja jemte några Nej.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som, efter hvad som Hans Excellence tyckt sig finna, Ja ÖfverrÖstat
Nej, den af Flans Excellence sist framställde Proposition blifvit af Ridderskapet oell Adeln bifallen.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N:o 180 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om indragning af Råoch Rörs samt Insockne-friheten å Hemman, som blifvit skiljde från Säterierne.
Herr Hjertaj, Gustaf j och Grefve Horny Claes Fredrik„ anhöllo, att ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt, det ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet, kunde sådant, enligt 49 §•
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N:o 181 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet V a64 Den i3 Juli i e. m. lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl.
Majus Nådiga Remiss af Handlingarne i målet, rörande Majoren von Stei jerns underdåniga anhållan om evärdelig
Skatlemannarätt å a:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter, Valla-Slätten och Härrsjö-ängen.
Jag anhåller om Sterremiss af detta Utlåtande.
Rar väl tillstyrkt, att Majoren von Steijern skall få skatterätt för de utägor han odlat, men alldeles förbigått förhållandet med Linnefabriken i Wadstena.
Denna fabrik är likväl icke allenast i god ordning, utan fortsattes med en drift, som icke saknar inflytande på näringarne i Fäderneslandet.
Jag skulle tro, att det vöre billigt, om man vid detta tillfälle afsåg det förhållande, hvari arrén da to ren kommit.
Ilan har begärt evärdelig skatterätt på ägorna.
Att ge en sådan, finner jag väl betänkligt, och vill icke motsäga de skäl Utskottet åberopat; men jag tror likväl, att Utskottet bordt åse den ömsesidiga fördel, som kunnat uppstå, om han fått en ökad arrendetid, emot skyldighet att öfverlemna de på de odlade utägorne uppförde byggnader i brukbart skick.
Om Kungsgården nu skall aflena nas, måste byggnaderne ersättas, och Statens utgift blifva åtminstone för ögonblicket större.
Derföre, om Utskottet föreslagit en längre arrendetid, mot skyldig - Den 13 J u 1 i i e. m. 265 liet att underhålla Linnefabriken i Wad-. stena, förutan hvilken han kunnat draga ett större parti af sitt arrende, samt emot förbindelse att aflemna byggnaderne i bruk-! bart skick vid afträdaudet, skulle efter min tanka en gemensam fördel både för Sta-: ten och honom uppstått, Herr RosenbladBernhard:
Under 5be-: ropande af Herr Suntessons reservation, och med anledning af de förbättringar innehafvaren af Starby Kungsgård vidtagit, får jag tillstyrka det ena af de i reservat tionen befintliga alternatif, att arrendetid den måtte utsättas till 3o år; och såsom ett ytterligare skäl härtill får jag åberopa, det prejudicat, att Arrendatorn af Horns Kungsgård på Öl-and blifvit beviljad 3o års besittning efter arrendetidens slut, å af ho-> nom till serskilt hemman uppodlade, från Kungsgården afskiljde, men dithörande jord-s lägenheter, ehuru för öfrigt icke för den-: ne Arrendator de andra bevekande skäl finnas, som för Arrendatorn af Slarby.
Min slägtskap med Herr von Steijern förbjuder mig att deltaga i Piidderskapets och Adelns beslut i denna fråga, men jag hoppas, att det tillätes mig lemna några upplysningar om hvad jag har mig bekant i saken.
Då Major von Steijerns fader på i'74°“tu^et anlade Linnefabriken i Wadstena, tillförsäkra - 266
Dea i3 Julii e. m. de honom Rikets Ständer, såsom en vedergällning derför, evärdelig besittning af Starby Kungsgård, emot det arrende, hvartill densamma då uppskattades.
Denna försäkran af Rikets Ständer ägde bestånd allt intill 1772 års Revolution, då den åter fastställdes af Konung Gustaf III:dje.
Det var först i Gustaf Adolfs tid, som, oaktadt alla af Ständer och Konungar förut gifna löften, arrendet genom ett maktspråk frånkändes honom, och han nödgades ingå i ett annat contract om 200 tunnor Spannemåls afrad.
Han öfverlemnade sedan Kungsgården till sin son, som åtog sig, att underhålla Linnefabriken, fullgöra arrendet och försörja sina föräldrar.
Han har nu icke blott odlat de tvenne omtalta ängarna, och der uppbyggt nödiga hus, utan äfven gjort dylika odlingar och byggnader på de intill Kungsgården belägna egor, samt på de omkringliggande torpen.
Dessa odlingar hafva förbättrat afkastningen till fulla 5o procent.
Vid hans afträdande inträffar det förhållande, att skogsfångst upphörer; ty skogstrakten Fölhagen har blifvit skiljd från egendomen, och öfverleinnad till Götha CanalBolag, äfvensom tvenne andra skogstrakter, hvilka anslogos till ersättning, sedan blifvit försålde till Skatte, så att den blifvande Arrendatorn ej har en skogspinne oköpande, utom litet, som finnes till husbehofs vedbrand uti en hage.
Utskottet har nu väl tillstyrkt ersättning för ned - Den i 3 J u I i i e. m. 267 lagde kostnader vid odlingarne, men icke fästat sig dervid, att en suverän Regent borttog hvad fordna fria Ständer under en lagbunden Konung gifvit.
Att få inlösa de båda ängarne till Skatte, instämmer måhända icke med Grundlagens stadgande, hvarföre jag icke vill insistera derpå.
Men om arrendatoren, då han aflemnar StarbyKungsgård, får vissa års fri besittning deraf eller icke, så borde det likväl vara stadgadt, huru förhållas bör med alja af honom verkställde byggnader, som äro ganska betydliga; ty de utgöras af 8 torp och 3 odlingar, och jag tror det skulle blifva ganska obehagligt för pn blifvande arrendator, att nödgas inlösa dem.
Derföre bade jag önskat, alt något sådant beslut kunnat tagas, att i den ersättning, som Ständerna bevilja, äfven mätte blifva intaget denna fråga, på det man mätte slippa ifrån alla framtida dispuler om den saken, och borde väl Ständerna vid detta tillfälle ihogkomma den rättvisa, som den beslutande magtägande är skyldig den, hvilken måste låta sig nöja med beslutet, hurudant det må blifva.
Eu värd Ledamot har sagt, att StatsUtsköttet icke gjort afseende på Linnefabriken i Wadstena; att
Arendatoren underhållit denna utöfver sin skyldighet, och att man derföre borde hålla honom särskild räkning.
Men sid. 76 i StatsUtskottets Utlåtande slår: 268 Dea i3 Julli e. m. ”Genom det med Kongl. Maj:t och Kronan ”sedermera år 1801 ingångna nya arrende"contract om Kungsgårdens innehafvande, "i hvars 15:de punkt skyldigheten att underhålla Fabriken jemväl är vorden Arrendatorer! föreskrifven, har väl någon ersätt"ning derförer och för de kostnader, som "på Kungsgården kunde nedläggas, icke an”norlunda blifvit Arrendatorn medgifven, ”än i det fall, att han skulle, i följd af ”Högstsalig H. Maj:t Drottning Hedvig Eliasabeth Charlottas giftermåls-contract, korndia att frånträda Arrendecontraetet inom ”Arrendetidens slut.” Derest StatsUtskottet icke sagt annat, än hvad sora är enligt med rätta förhållandet, så är det tydligt, att Arrendatorer! åtagit sig underhålla fabriken utan annan ersättning, än för arrendets frånträdande innan arrendetidens slut.
Således enär ordalagen äro tydliga, anser jag ingen rättsgrund finnas till någon annan ersättning, än denna, som icke kommit i fråga.
Jag tror icke eller den anmärkning Herr Tham gjort om ersättning till efterträdaren vara grundad, ty sid.
78 står: ”Börandes ”samma lägenheter, som i följd häraf, un■’der berörde tid af 20 år Kungsgården ”frånskiljas, efter samma års förlopp uti ”icke sämre skick än nu, och utan all ersättning för derå vidare gjorda förbättring ”gar, tili Kungsgården återläggas.”
Således gifva hvarken de förbättringar, som hittills äro gjorda, eller de, hvilka hädanefter gö - Den i3 Julii e. m. 269 ras, någon rättighet till särskild ersättning.
Hvad de billighetsgrunder och prejudicaler beträffa, som af Herrar Tham och Rosenblad blifvit åberopade, får jag erinra, det Kronan är i det hesjmnerliga förhållande, att de, som med henne hafva contracter, alltid äga ömmande skäl och prejudicaler att framdraga till sin förmån, och hennes skada; och slutsatsen är, alt emedan Kronan alltid har förlorat, så bör hon än ytterligare, för enskildtas vinnings skull, förlora.
Kommer nu äfven detta prejudicat till de öfriga; så torde vi få höra det uti ett annat Plenum upptagas i räkningen af skäl, hvarföre Kronan yttermera bör sätta till.
Jag ber blott få tillägga lill mitt förra yttrande, att den siste Talaren börjat på oriktig sida.
På deri näst föregående sidan ^5 finnér mali det första Arrendecontractet, hvarpå nuvarande innehafvares besittning sig egentligen grundar.
Det lyder så: thet måtte
Intressenterne 3 så länge fabriken underhålles3 fä obehindrade nyttja Kungsgården för samma ar rende summa som dittils blifvit be tald 3 sä att
Kungsgårdens nyttjande skulle blifva oskiljaktigt frän fabrikens bestånd.
Jag vill icke ingå i någon undersökning, huruvida SeCretaUtskoltct år 1756 borde ingå i något sådant contract; men Den 13 J u 1 i i e. m. då det var grundadt på den tidens maktägandes beslut, och i förtroende till helgden af ett sådant beslut närvarande arrendators far i inköp af arrendet nedlagt sin förmögenhet, tjckes något afseende härå böra fästas.
Jag bör tillägga, att i kraft af likartade beslut af de liders egenmyndiga Ständer, ännu för enskilla fördelaktiga dispositioner af Kungsgårdar äga kraft.
Sålunda t. ex. bestå ännu ioo-åriga arrenden å Räfsnäs och Wenngarn, perpetUelt arrende å Öllesta, och Skatteköp å Stegeborg och Strömsrum.
Jag upprepar då ännu en gång, månne ej under dessa förhållanden någon anledning förefinnes att fästa något afseende på de andra för nuvarande arrendator af Starby talande omständigheter.
Då man åberopar fördelar och undantag, som medgåfvos af maktägande
Ständer under tvedrägtstidernä, så bör man äfven undersöka, om den, som åtnjutit dem, varit Hatt eller Mössa , och således om han hört lill det för tillfället rådande partiet, och derföre åtnjutit vissa fördelar, eller om bans afhandlingar med Kronan verkeligen varit grundade på ömsesidig billighet.
Meri sedan man kommit ifrån dessa tider, och Ständerna icke mer hafva några gunstlingar att tilldela nådebevis, så borde man äfven afstå från anspråken derpå.
— För öfrigt när Utlåtandet uttryckligen upplyser, alt år i8or ett Den i3 Juli i e. m. 271 nytt contract ingicks, och ännu gäller, hur vill man väl åberopa det gamla, som för 38 år sedan, till kraft och verkan, upphörde?
Jag försäkrar, att jag hvarken är Halt eller Mössa; men jag vet hlott, att den nuvarande innehafvarens besittning af Kungsgården kostat hans far i lösen till förutgående innehafvare 280,000
Daler i den tidens mynt.
Dör öfrigt lär det hvarken varit afseende på nit i Hatt- eller Möss-intresset, som bevekt 1^56 års magtägande att bevilja ett så fördelaktigt contract å Starby, utan ett helt annat intresse, som jag skulle hafva all anledning förmoda ligger ännu den siste värde Talaren närmare om hjertat, än mig, nemligen prohibitifsystemets.
Den tiden trodde man sig genom dels förbud , dels uppoffringar å Statens sida kunna frambringa konstlade näri ngsföretag, och att meningen med arrendet af Starby endast ägde till föremål, att befordra Wadstena Linnefabrik, synes af det åberopade stället i contractet, som innehåller, ”thet måtte intressenter ne få obehindrade nyttja Kungsgården för samina arrende summa som dittills blifvit betald/’ icke så länge de förblefvo Hattar eller Mössor, utan ”så länge fabriken underhålles” — ”så att
Kungsgårdens nyttjande skulle blifva oskiljaktigt från fabrikens bestånd.”
Det lärer således hvarken vara Hattar eller 272 Ben i3 Ju Ii i e. m.
Mössor, utan prohibitif-systemet, som man är skyldig i^56 urs arrende af Starby. * Hans Ex cell ance Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtsköttets förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsamrnas återremitterande.
Rooades Ja och Nej. Hvarefter Hans Exceltence hemställde, Om Ridderskapet och Adelil behagade bifalla berörde Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna', Ja öfverröstat
Nej, Ridderskapet och Adeln således bifallit StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtandei Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 20 sistlidne Junii under N:o 182 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o g5 förut meddeldte Berättelse, om den af Utskottet förrättade granskning af RiksgäldsContoiret, GeneralAssistanceContoiret samt f. d.
FilialDiscoutlnrättningarne, fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Ex - Dan i3 J u I i i e. m.
Excellence Herr Grefven och LandtMar» skalken gjord framställning, alt, enär sistnämde berättelse redan blifvit den 4 sist— lidne Maji e. m. af Ridderskapet och Adeln godkänd, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den a3 sistlidne Junii under N:o i83 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af begärd upplysning, rörande verkställighet å ett Rikets Ständers beslut.
Herr Hjerta_, Gustaf: StatsUtskottets Utlåtande företer två så märkvärdiga besynnerligheter, att det förmodligen ej kan annat än återremitteras; den första är, att Utskottet alldeles icke tagit under öfverläggning, den delen af min Motion, som varit föremålet för densamma, nemligen att Kongl. Maj:t icke lemnat någon uppmärksamhet åt Ständernes Skrifvelse förleden Riksdag.
Jag har föreslagit en förnyad Skrifvelse i ämnet vid denna Riksdag, för att i densamma uttryckligen påminna Kongl. Maj:t om Församlingarnes rätt att sjelfve administrera sine Kyrkomedel.
Utskottet har med Cursiv stil upptagit början af Motionen, men endast med vanlig stil hufvudsaken af densamma.
Ifrån denna besynnerp H. 18 v} 4 Oen i3 Jfulii e. m. liga början har Utskottet kommit till det resultat, att det är JustitieOmbudsmannens pligt, att gifva Ständerne tillkänna hvad afseende Kongl.
Maj:t fästat vid sistlidne Riksdags skrifvelse.
Detta visste äfven jag; men då det var en möjlighet, att denna Ständernes Embetsmanspiigt, kunde i något enda fall försummas, så kunde jag såsom enskild Motionair ej i bättre bänder lemna saken, än till StatsUtskottet, sorn är väktare och vårdare öfver allmänna medeb Nu har StatsUtskottet tippställt den satts, att för det Lag-och EkonomiUiskotten vid förra Riksdagen afgåfvo förslag i ämnet, kunde StatsUtskottet vid denna Riksdag ej befatta sig med saken.
Men jag får påminna, att det då varit Utskottets pligt, att inom i4 dagar efter Motionens remitterande återsända densamma med detta tillkännagifvande, hvarvid jag ej haft någonting att säga; men nu deremot är förhållandet besynnerligt.
Jag underställer, hvilka följder deraf skulle uppkomma, om den enskildta Representanten alltid skulle vara skyldig, innan han väckte en fråga, att först efterse, i hvad Utskott denna fråga förut varit behandlad.
Då saken angår allmänna medel, kan jag ej finna annat, än att frågan tillhör StatsUtskottet.
Slutligen bör jag fästa uppmärksamheten på vigten af hvad jag föreslagit.
Utkottefc har väl sagt, att ingen förändring borde ega rum; jag tror Den i3 Julii e. m. det dock vara Representantens största pligt att tillse, det Communerne sjelfve få förvalta och granska sine medel och slippa att betala anmärkningsprocent till KammarRätten.
Mig synes det icke vara hvarken oformligt eller obilligt, att förnya den vid. sista Riksdag till Kongl. Maj:t ingifne skrifvelse i detta ämne, och jag tror, att Utskottets pluralitet, med all visad benägenhet att så fort som möjligt affärda Motionären* hade kunnat tillstyrka den af mig väckte Motion.
Jag anhåller derföre om återremiss för att få svar på den verkliga frågan, som är, om en ny skrifvelse i detta ämne icke borde till Kongl. Maj:t afgå.
Deri instämmer jag fullkomligt med Herr Hjerta, att, emedan ämnet verkligen tillhörde Lagoch EkonomiUtskotten, hade StatsUtskottet bordt inom 8 dagar återsända Motionen; men då Utskottet fått sig tillskickad en sådan mängd af Motioner, vid denna Riksdag, är detta en ganska förlåtlig förseelse, och i följd af 34 §•
Riksdagsordningen bestämmer ämnets beskaffenhet, men icke den i allmänhet det behandlande Utskottet uppdragne befattning, huruledes detta mål bör afgöras.
I afseende på sjelfva Motionen, kan jag icke instämma med Herr Hjerta, utan med Utskottet, och tror att så mycket mindre 57 §.
RegeriugsFormen hit kan lämpas, som 31 H. 18* Den i3 Julii e. ni. genom ingen af Svenska folket bviljnd be-> skattning de ifrågavarande Kyrkornas enskilta inkomster tillkommit, och ser jag i andan och tonen af sjelfva Motionen ett af de många försök, jag beklagligen vid denna Riksdag trott mig märka, att genom misstydningar af grundlagen undergräfva den Konungamagtens andel i Rikets lagstiftning, som samma grundlag till skydd mot möjligen missledda och ensidiga Riksdagsmajoriteter gifvit henne.
Då jag för öfrigt icke endast anser, att Konungen vid sitt afslag å ifrågavarande i8a3 års
Ständers skrifvelse begagnat en honom enligt 81) §.
RegeringsFormen tillkommande rätt, utan äfven är öfvertygad, att nuvarande författningar i ämnet äro ändamålsenliga, tillstyrker jag bifall å Utskottets Utlåtande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskoltets Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Ropades Nej, Hvarefter Hans Excellence yttrade, alt ' då ifrågavarande Utlåtande icke innehöll någon hemställan, eller något tillstyrkande af Utskottet, som kunde blifva föremål för bifall eller afslag, utan endast innefattade anmälan derom, att den af Herr Hjerta äskade upplysning igenfunnes uti JustitiasOrn - Dun 33 Julii e. tfl. budsmannens EmbetsBerättelse, ansåg Hans Excellence för dess del, att, sedan Ridderskapet och Adeln med Nej besvarat den af Hans Excellence nyss framställde proposition lill återremiss, någon annan åtgärd nu mera lämpeligen icke därvid kunde äga rum, än att detsamma lades till handlingarne, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln hiföll, att förevarande Utlåtande endast finge läggas till handlingarne.
Just det skäl, som Herr Grefven och LandtMarskalken anfört, för Utlåtandets läggande till Handlingarne, bevisar bäst, att Utskottet felat vid behandlingen af ämnet, och att jag således har grundad anledning till anhållan om återremiss.
Jag begär bestämdt yttrande af Utskottet, om icke en förnyad skrifvelse bör afgå.
För de Herrar, hvilka med någon den ringaste uppmärksamhet följa de allmänna ärenderne, och känna, huru det i de eröfrade Provincerne tillgår med Kyrkans medel, torde det visserligen visa sig vara af stor vigt, att en sådan skrifvelse afgår.
Jag begär på denna grund ytterligare återremiss, och, i händelse den vägras mig, votering.
I anseende till den siste värde Talarens förmodligen till mig ställde insinuation, får jag svara, att jag 37® Don i3 Julli e. m. fullkomligt känner, huru det i Skåne, Halland. och Blekinge tillgår med Kyrkomedlen, sedan de öfverflödige Kyrkolnspectorstjensterne indrogos.
Det tillgår nemligen ganska bra, och medlen stå så val under Municipalstyrelse, som under Auctoriteternas uppseende.
Jag anser derföre Herr Hjertås förslag olämpligt, och anhåller om bifall å Utlåtandet, eller rättare, att det må blifva lagdt till Handlingarne, Hans Excellence Herr Grefve
De la Gardie, Jcicob; Under fullkomligt instämmande uti hvad den siste värde Talaren yttrat, får jag tillkännagifva, att jag ganska väl känner, hur det i Skåne tillgår med KyrkoRäkenskaperne.
De granskas alla år af en Municipalstyrelse, och ett af Consistorium nämdt Ombud.
Detta är gjordt till den i Maji, hvarefter Räkenskaperne aflemnas till Konungens Befallningshafvande.
Detta förhållande är äfven med obetydelig förändring iakttagit vid de patronella pastoraten.
Jag tillstyrker således bifall å Utlåtandet, eller att det varder lagdt till Handlingarne.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade den af Hans Excellence nyss framställde proposition, att StatsUtskottets förevarande
Utlåtande måtte läggas till handlingarne, Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Hjerta begärde votering.
Den »3 Joli i ei m, 279 Hvarefter Hans Ecccellence framställde följande Yoterings-proposition:
Den, som anser, att StatsUtskottets Utlåtande N:o 183, i anledning af begärd upplysning, rörande verkställighet å ett Ilikets Ständers beslut, bör endast läggas till handlingarne, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskoltet återremitteras.
Sedan 41» 42» 4^ och 44 §§•
* Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ett qvart till 8 e. m.; och befunnos efter voteringens slut klockan ett qvart till 9 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 63.
Nej — a5, I följd hvaraf, och sedan det Öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grejven och Landt Mar skalken förklarade, att StatsUt - Den i3 Julii e. ra. skottets ofvanberorde Utlåtande således tlifvit af Ridderskapet och Adeln lagdt till liandlingarne.
Ehuruväl jag finner det mindre lämpligt, att förnya en skrifvelse, hvarpå Kongl. Majit gifvit nekande svar, anser jag;ej blott Motionairens rätt vara för nära trädd genom den behandling StatsUtskotet låtit den af honom väckta fråga undergå, utan äfven hvar och en Riksdagsmans, således min egen, då vi blifvit hindrade att besvara Motionen med
Jag får derföre vördsammeligen anhålla, det min Reservation emot Ridderskapets och Adelns_nu fattade beslut må blifva i Protocollet antecknad.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets d. 23 sistlidne Junii under N:o 184 afgifne, och d. g dennes e. m. gå bordet lagde, Utlåtande, angående äskad underrättelse, huruvida en af Rikets Ständer begärd ändring i Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o3, rörande Tionde- och Räntegifvares m. fl. rättigheter och skyldigheter egt rum.
Herr Hjerta_, Gustaf, och Grefve Horn , Claes Fredrik, anhöllo, att nämnde Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, af t som flere
Den i3 Ju.ii i e. m.
Ledamöter begärt att ifrågavarande
Utlåtande mätte ytterligare få hvila på bordet, bomme detsamma ock, att enligt 49 §•
Riksdagsordningen, derstädes förblifva hviiande.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 23 sistlidne Junii under Nio i85 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående anslåendet af ett Kongl. Majit och Kronan tilifallit
Dana-arf till en Scholaafond i Vahlö Församling af Upsala Stift. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob:
Jag känner endast saken af det nu upplästa Utlåtandet, de ifrågavarande personerne äro mig alldeles okände; men jag finner en orättvisa ligga deruti, att då Enkan kunnat med varm hand skänka all sin qvarlåtenskap åt de omyndiga fosterbarnen, Staten skall göra sin rätt gällande till denna qvarlåtenskap.
Jag kan ej ingå i Utskottets åsigt, att 1000 Rldr skola tillfalla Scholaelnrättningen, och det öfriga Staten, emedan jag anser detta dubbla tagande från barnen vara en orättvisa, Jag anhåller i detta afseende om återremiss af Utlåtandet.