Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 1 December f. m. il sannt, såsom den ädle Grefven anmärkt, att de öfrige föredragande Ledamöterne af StatsRådet skulle få en större befattning med Statens egenteliga administration , än de förra.
Likväl blefve ingen af dem , hvad man i andra Länder förstår med Ministrar, Att de 2:ne förnämsta Stats-Råden äga och bibehålla benämning deraf, synes mig lämpligt, i anseende till den representation , som bör tillkomma Justitim-Stats-Ministern , i egenskap af högste embetsman för inre ärender, och Utrikes Ministern för de yttre.
I ett fattigt
Land bör man undvika att öka titlar och värdigheter.
Det behöfves ej heller i detta afseende , emedan hvarje Förvaltnings-chef kan , under namn af Stats-Råd , äga samma verknings-förmåga , sorn om han hette Minister.
Att a:ne af StatsRåden skulle beklädas med den högsta embetsVärdigheten, under namn af Stats-Ministrar, och de öfrige heta Ministrar, med närmaste värdighet till de förra, hvilket Utskottet föreslagit, anser jag, ehuru mindre vigtigt , dock olämpligt; ty om alla Stats-Rådets Ledamöter blifva Ministrar; så skola de förmodligen alla vara Excellencer , eller åtminstone anses derför.
Enär nu tillsättandet af en Förvaltnings-chef lätt kan misslyckas , alldenstund man icke på förhand kan så noga känna hans skicklighet till ett så vigtigt kall , bör man ej genast bekläda honom med så hög värdighet, att, i fall Kongl. Majit skulle nödgas entlediga honom, både Embetsmannen sjelf och Staten blefve för framtiden besvärade af denna värdighet, antingen axman beställning eller pension kpmine i fråga, 12 Den 1 December f. m.
Ytterligare torde man finna, att, då alla de vigtigaste embets-förrättningar skola utföras genom Förvaltnings-Cheferne, fordras dertill män i deras bästa ålder, och som följaktligen ofta måste väljas ibland dem , som icke redan äro högt uppsatta.
Ett icke obetydligt hinder mot deras anställning skulle öfvergången från en ringare till den högsta embets-värdigheten utan tvifvel blifva.
Konungen synes ej heller böra sakna det medel till uppmuntran för en Förvaltnings-Chef, som ligger i möjligheten, att med tiden förläna honom högre värdighet.
På grund af dessa skäl , hämtade från våra inre förhållanden, vågar jag för de öfriga medlemmarne af Stats-Rådet, utom de begge Ministrarne, afstyrka all annan benämning än Stats-Råd.
Äfven yttre förhållandeo tala för min mening.
Till följe af Riks-acten , hvarigenom de förmedelst föreningen med Norrige uppkomna förhållanden bestämmas , skola de bägge Rikenas StatsRåd stundom sammanträda och en fullkomlig jemnlikhet emellan dem iakttagas.
Detta torde , om våra Stats-Råd få annat namn och högre värdighet än de Norrska, icke, utan ömsesidiga obehagligheter, medgifvas.
Att Norrmännen skulle vilja höja värdigheten för sina Stats-Råd, är ej att förmoda, då man sett de anmärkningar, som redan blifvit gjorde mot den höga rang, hvarmed Riks-Ståthåilaren och Norrska Stats-ministern äro beklädde.
De flesta Norrska Stats-Råden hafva ock redan den slags ministeriella befattning, som våra Förvaltnings-Chefer hädanefter skulle få.
Att kalla dem, till skillnad från de öfriga, Föredra - Den 1 December f. m. l3 gande Stats-Råd , anser jag äfven origtigt.
Om Kongl. Maj:t skulle finna någon annan StatsRåds-Ledamot tjenligare att förestå en förvaltnings-gren , så synes Konungen böra kunna göia en sådan förflyttning utan hinder af en bestämd fullmakts-titel och deraf följande omsvep.
Så är det i Norrige.
Lika obehindrad som der, synes Kongl. Maj:t äfven böra vara här, till att åt den ene eller andre af sitt Stats-Råd öfverlemna vården af någon viss förvaltnings-gren.
Jag tillstyrker derföre, att Stats-Råden, utan förändring i rangen, må bibehålla deras vanliga benämning.
Här torde vara stället att äfven nämna , hvad jag med ordet Minister menar, ty endast om det namn Förvaltnings-Cheferne bör tilläggas lär icke vara vår mening att tvista.
Ministerial-maktens område är olika i hvarje Land.
Det bestämmes än af grundlagliga förhållanden , än af lokala behof: ofta af Regenternes och Ministrarnes personlighet.
Att vi behöfva Ministrar, utrustade med den vidsträckta egna makt de äga i andra, äfven konstitutionella Länder , är ingalunda mia tanka.
Jag går ej en gång så långt, att en Minister bör kunna af egen myndighet åvägabringa de åtgärder, som hos oss måste inför Konungen i Dess Stats
Råd taga sitt ursprung.
Deremot är jag långt ifrån att tro det vara nog, då de äga att föredraga och expediera.
— Min tanka är i få ord den , att Chefen för hvarje förvaltnings-gren skall äga förmans-makt och myndighet, att till behörig verkställighet befor - Den 1 December f. nu dra hvad han lagligen expedierat.
Det har blif* vit invändt, att den förmåga härtill fordras, oftast tillhör den ålder , vid hvilken man ej kunnat hinna tillden rang, om fordras att gifva befallningar åt Presidenter och Landshöfdingar.
Jag svarar, att min förmodan aldrig varit, att befordran till dessa Embeten skulle ske efter anciennitet; att denna rang kommer med makten och makten med Fullmaktens rang, har i civil väg aldrig varit ett nödvändigt vilkor för förmansskap, Den är det icke ens alltid inom miiitaira Ståndet, der likväl Hierarchien armera bestämd.
Våra General-Adjutanter bevisa det.
De befalla i Konungens namn.
Så göra ock Ministrar.
Lika med Hr von Hartmansdorff inser jag olämpligheten deraf, att de Föredragande skulle hafva högrevär, dighet än andra Stats-Råd.
Deremot anser jag, lika med Utskottet, lämpligt att de kallas Ministrar, då de utöfva den befattning man vanligen förstår med ministeriel.
De komme likväl ej att befinna sig i samma kategori, sorn de hittills varande begge Stats-ministrarne.
— Justitiae - Stats-Ministern är sjelfskrifven Ledamot af Regeringen , och i vissa fall Ordförande deri, samt är ensam af hela Stats-Rådet tillika Ledamot af Högsta Domstolen och oafsättlig.
Han befinner sig således i ganska olika förhållanden med det öfriga Stats-Rådet, äfvensom detta är händelsen med Stats-Ministern för utrikes ärenderne, hvilken hos Konungen enskilt föredrager alla ministeriella mål.
Desse Em - Den 1 December f m. t5 betsmäns högre värdighet torde derföre böra bibehållas.
Men då härigenom uppkommo arne slags Ministrar , Stats-Ministrarmed högre värdighet än öfrige Stats-Råden , och Stats-Rådj —.
Ministrar i värdighet och namn , eljest lika med de sednare; så, till undvikande af all kollision , vågar jag föreslå, att de begge förstnämnde Embetsmä'nnen må återfå de urgamla, för hvarje Svensk så dyrbara, benämningarne af Riks-Drotz och Riks - Canceller.
För dem, som komma att bekläda dessa Embeten, bör det vara både tillfredsställande och uppmuntrande, att kallas säj som en Axel Oxenstjerna och en Pehr Brahe kallades.
Man synes fästa mera afseende på de föredragandes rang, än den torde förtjena.
För min del har jag trott, att mera vigt ligger på den instruction och myndighet man gifver desse Embetsman, och på den nytta deraf, sorni förvaltningen skulle följa.
Committerade, likasom Särskildta Utskottet, hafva varit af den öfvertygelse, att i spetsen för hvarje förvaltnings-gren borde ställas en Chef, som hade högsta myndigheten i alla dit hörande ärender.
Man har då ansett nödigt, att den som föredrager ärenderne inför Konungen, skulle aga denna myndighet, dock icke till den grad, som andra Länders Ministrar, utan skulle den förnämligast bestå uti ett närmare inseende och en starkare controll å de till hvarje Chefs-departement hörande Embetsverk och Embetsman.
Om desse Förvaltnings-Chefer benämnas Stats-Ministrar, Ministrar, Stats-Råd eller
Den 1 December f i».
Stats-Secreterare är efter min tanka alldeles likgiltigt.
Grefve Löwenhjelm har rigtigt uttryckt hvad som är deras bestämmelse, att nemligen i grundlagsenlig form vara Chefer för Administrationen.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: En värd Ledamot har klandrat, att de bägge StatsMinistrarna skulle hafva högre värdighet, än Stats-Rådets öfrige Ledamöter.
Detta har blifvit tillräckligen vederlagdt af Herr von Hartmansdorff, med hvilken jag förenar mig.
Hvad i öfrigt angår det klander , som drabbat Utskottets Förslag, att för hög värdighet blifvit gifven åt Stats-Rådets öfrige Ledamöter, så bör jag nämna , att jag anser olämpligt , det någon Embetsman, i följd af sin rang, skall kunna komma närmare till Konungens person, än Dess ansvarige Rådgifvare , eiler att en Konung någonsin skall kunna råk3 i ett sådant förhållande , att han blott på afstånd skall kunna se desse Rådgifvare.
Detta skäl har ensamt ledt mig att tillstyrka en förhöjning i StatsRådens rang; och jag anser det så mycket mera nödvändigt, som , i annat fall, Presidenter, hvilka hafva en lägre verkningskrets , stå närmare Konungens Person än de , som äro deras verklige Förmän.
Hvad Titulaturen af Minister angår , har jag ansett den lämpligare för korthetens skull, och emedan den är lättare att sammanbinda med namnen på förvaltningsgrenarne, såsom Krigs-Minister, Ecclesiastik-Minister o. s. v. än Titeln; föredragande Stats-Råd, som endast Den 1 December f m.
>7 endast skulle åstadkomma långa omskrifningar.
Men för att undvika all förblandning med Stats-Ministrarne , kan jag icke neka, det jag ju anser det förslag, Herr Rosenblad framställt, vara ganska lämpeligt.
Grefve von Platen Baltzar Bogislaus :
Uti förevarande fråga vill jag icke uppehålla mig vid Embetsmännens benämning, hvilken kan påfinnas både bättre och sämre änden Constitutions-Utskottet tillstyrkt.
Det är likväl en sort besynnerlighet deruti , att vika från det allmänna bruket, äfvensom menigheten icke så lätt uppfattar meningen af namn, som förut brukat uttrycka en annan bestämmelse.
En annan sak är då fråga blir om Ministrarnes ålder.
Jag får påminna, att den största Minister, som verhlen kanske ägt, inträdde i sitt Embete vid några och tjugu års ålder i ett ganska folkrikt land, och likväl fans ingen , sorn klandrade detta.
Hans administration är tillräckligt känd för verlden.
» Rörande den af Utskottet föreslagne Ministervärdigheten måste man ihogkomma , att, om det är likgiltigt, hvad rang Embetsman ega , der ingen rang finnes , så är förhållandet likväl nu annorlunda i Sverige och hvarje annan Europeisk Stat.
Sverige är en Monarchi , en constitutionell Monarchi , och der måste nödvändigt en Aristokrati finnas.
Deraf är äfven en gifven följd, att en viss ordning i rangen måste vara stadgad, jag kan derföre icke lUcld. o. Adi Blot. XI.
Band. 2 i8 Den 1 December f. m. finna annat, än att, då Konungen har den högsta rangen , hans organer böra stå näst efter honom.
Jag kan icke finna, att detta är nödvändigt endast i Militairen, men icke för Civila.
Jag tror tvertom oåterkalleligen , att en rang , äfven i Civil väg, är nödvändig för dem, som, i Konungens närvaro, äro Dess första organer, och i Dess frånvaro styra Riket.
Jag tror detta vara rätt i theoden , och vissa händelser i det praktiska lifvet äro ej så aflägse, att vi ju kunna minnas , det denna theorie blifvit deraf besannad.
Det är väl sagdt, att Rangordningen endast tillämpas vid begrafningar, mendet har äfven funnits vissa tillfallen , då Konungens dörrar varit stängda för Konungens organer, men upplåtits för andra, som icke tnecl Styrelsen haft någon befattning.
Jag tror det vara bäst, att de, som äro närmast att utföra Konungens vilja , äfven äro närmast hans person , och att, om de vid begrafningar eiler andra tillfällen råka tillsammans med andra personer, någonting finnes, som visar dem och alla andra, att de böra stå Konungen närmast.
Jag instämmer således uti allt, som angår desse Embetsmäns värdighet och rang , med Herr Cederschjöld.
Hvad äter angår det omnämnda förhållandet med Norrige , så är det en vigtig consideration, hvarom jag förbehåller mig att få yttra min tanka vid slutet.
Kanske är det ännu för bittida att tala derom , då i Serskilta Utskottets hela yttrande finnes så litet spår deraf.
Hvad beträffar olikheten i värdighet emellan Föredragande och icke Föredragande Stats-Råd, så kan det vara ett skäl härföre att, Den 1 December f. ni. *9 till den förra befattningen fordras en större talent* sorn icke k*n vinnas utan genom praktisk öfning.
En ganAa skicklig man kan salena de egenskaper , soin fordras till ert sådan post j men om denna anmärkning är grundad , så är, i alla fall* en omflyttning för Konungen lätt att Verkställa.
Friherre Cederström j Jacob.' 1 afseende på formen för Discussionen , får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, då fråga är om att discutera ett Cöustitutions-Utskottets förslag, måste de gjorda anmärkningarna af Ståndet gillas , otn de skola föranleda till åtcrremiss.
Jag hemställer, huruvida detta ändamål skall vinnas derigenom , att Betänkandet punktevis föredrages, då det möjligen kunde hända , att Ståndet instämde i en punkt , tnen icke i en annan , och Utskottet således omöjligen skulle kunna rätta sig efter Ståndets önskan Detta måtte icke vara alsigtett med de förändringar, som i Constitutions-Utskottcts utlåtande blifvit föreslagne.
Discussionen kan väl fortgå punktvis , men besluten måste generelt fattas , på det att återremissert må i ett sammanhang återkomma till Utskottet.
Uti hvad Herr Grefve von Platen yttrat, angående Förvaltnings-Chefernes rang, instämmer jag fullkomligt.
I afseende på formen, och då så många skiljaktiga meningar blifvit yttrade, rörande denna punkt allena, så lärer Höglofl.
Ridderskapet och Adeln nogsamt 20 Den i December f. m. finna huru svårt det skulle blifva, att bringa de anmärkningar, som möjligen göras vid alla punkterne, pä en gång, till en sammanstämmande mening.
Hvad beträffar den af Herr Rosenblad föreslagna benämningen af Riks-Drots och Riks-Canceller., för Justitia;- och Utrikes Förvaltningarnes Chefer , så får jag vördsamt erinra , att dessa benämningar endast funnos på de tider, då Sveriges Styrelseform antingen var enväldig, eller åtminstone vida skiljd från den nu varande.
Jag tror således att det var rätt gjordt af igot) års Ständer, att icke bihehålla dessa benämningar , sorn betecknade något annat än hvad Stats-Ministrarne borde vara.
På samma grund anser jag det för oriktigt att nu återtaga dessa gamla benämningar.
Den anmärkning sorn blifvit gjord vid presidenternes höga rang, förfaller utan tvifvel, emedan det bör följa af Styrelseverkens förbättrade organisation , att den andra Instantiens'
Presidenter icke komma att äga högre rang än de föredragande i den högsta.
Att de nu varande
Presidenterne hafva en sådan värdighet härleder sig deraf , att deras företrädare i begynnelsen tillika innehade de så kallada Riksembetena.
I afseende på de anmärkningar , som blifvit gjorde emot formen , får jag vördsamt förklara, att jag trott fråga blott kunna blifva om pröfning af Förslagen till Grundlagsförändringar, emedan det blir svårt att återförvisa några andra anmärkningar såsom Ståndets gemensamma tankar, än detri, sorn röra sjelfva Redaktionsförslagen.
Jag hemsta!-
Den 1 December f. m. ler derföre, om icke
Discossionen öfver Mctiverne kunde få fortgå, huru som helst, men Ridderskapet och Ådeln likväl sedan särskildt för hvarje §. bestämma sin tanka.
Grefva Löwenhjelm :
Cederström har förekommit mig.
Då jag stillatigande förenade mig med Herr af Lehnbergs framställning, ansåg jag yäl-att det vore lämpligast djscutera punktvis; men jag förutsatte, att deri intet hinder skulle sedan ligga för målets slutliga afgörande in globo.
Herr Rosenblad: Med Herr von Hartmansdorff instämmer jag deruti, att det för redighetens skull vore bäst , att vid hvarje punkt inhämta Ridderskapets och Adelns tanka om de dervid gjorde anmärkningar.
Herr von Hartmansdorffs yttrande om RiksDrotzens och Riks-Cancellerns Embeten , att de endast tillhört den despotiska Styrelse-formen , så hemställer jag, om något mera fritt tidehvarf varit i Sverige, än under Gustaf Adolfs och Christinas Regering, då dessa Embeten voro mest utmärkte.
Deremot upphörde de vid Souverainitetens införande.
Vid hvad samme värde Talare nämnt derom, att 1809 alla dylika benämningar borttogos , som funnos under den förra Regerings-formen , får jag erinra , att Hof-Cancellers-Embetet ännu qvarstår, ehuru jag visserligen tror, att Hof-Canceliers befattningen då icke var densamma , sorn nu.
Jag anser det således vara nödvändigt, att vidtaga en annan benämning, för att utmärka skilnaden Den i December f. m. emellan Stats-Minjstrarne och Stats-Råden Ministrar.
Jag vågar derföre ä nyo föreslå, att de gamla och dyrbara namnen Riks-Drotz och Riks-Canceller må nyttjas , hvilka jag icke tror skola blifva främmande för Nationen , för hennes ära och frihet, ehuru icke deras befattningar blifva helt och hållet desamma » sorn i fordna tider, Herr Grefven och LandtMar skalken ytt-* rade , att ehuru det visserligen ankomme på Ridderskapet och Adeln, att öfver alla Constitutions-Utskottcfs, i förevarande Memorial, framställda särskilda punkter, hvilka likväl blott voro att anse såsom motiver till de af Constia tutions-Uiskcttet vid slutet af berörde Memorial föreslagne Grundlags-förändringar, ingå i discussion och piöfning; likväl och då, på sätt Herr Cederschjöld riktigt anmärkt, de anmärk-, ningar, hvilka Ridderskapet och Adeln tilläfventyrs kunde vilja förklara utgöra Ståndets gemensamma tankar, måste vara rigtade emot, samt omfatta sjelfva Grundlags.ändrings-Försla-* gen, för att kunna till Constitutions-Utskottet remitteras , hemställde Herr LandtM ar skalken om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt, att nu genast till pröfning företaga Constitutions Utskottets Grundlags-ändrings-Förslag, samt i stället uppskjuta djscussionen öfver de i motiverne befintlige ämnen , hvilken nu icke syntes vara på sitt rätta ställe, intilldess Särskildta Utskottets Betänkande om Reglering af Rikets Styrelse-verk , hvaruti dessa ämnen fullständigt afhandlades , hos Ridderskap Den 1 December J. m. 23 pet och Adeln förekomme. ■— Genom en slik behandling skulle icke allenast ali sammanblandning af de i S uskildta Utskottets Betänkande upptagne ämnen , hvarom nu icke vore fråga, med de af Constitutions-Utskottet framlagde Grundlags-ändrings-Förslag , hvilkas redaction och uppställning nu endast utgjorde föremål för Ridderskapets och Adelns pröfning , lättast förekommas, utan ock en dyrbar tid , som annars fruktlös förspilldes, bäst kunna auvändas.
Den förevarande frågan om Stats-Rådens benämning, som blifvit remitterad till Constitutions-Utskottet, hänger väl icke omedelbart tillsammans med de öfriga af Särskildta Utskottet behandlade ämnen.
Likväl torde den ej böra särskildt från dem afgöras.
Ty om Ridderskapet och Adeln nu skulle genast öfvergå till bestämmandet af Grundlags-§§:s redaction , så skulle, emedan den allestädes hänförer sig pä hela det system, hvarefter Constitutions-Utskottet gjort sina tillstyrkanden , Ridderskapet och Adeln nödgas genomgå hela systemet , innan den första §:ns ordalydelse bestämdes.
Men denna §. antyder likväl icke allt, som sedermera kommer i fråga.
Derföre, och på det intet må blifva förbisedt, tillstyrker jag , att Högloft.
Ridderskapet och Adeln först må genomgå Utskottets motiver.
När man sedan kommer till bestämmandet af Grundlags-§§:nes Redaction, så blifver den en lätt funnen följd af den mening Ridderskapet och Adeln fattat om det hela.
I första §:n är fråga om Stats-Råds-L^damöterneg, Den 1 December f. m. aotal.
Detta beror på, huruvida en Krigs-Minister skall komma att finnas för Landc-försvarets och en för Sjö försvarets ärender . eller en för begge gemensamt, hvilket åter hörer till den i ordningen stående 2 §.
— Hvilken sammanblandning af olikartade ämnen skulle icke vållas , om man , vid öfverläggningen öfver en §,, komme att ingå i pröfning af många liera.
Jag anhåller derföre, att vi matte få fortsätta rliscussionen , på sätt den blifvit börjad , hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ridderskapets och Adelns mening , huruvida de gjorda anmärkningarne skola föranleda återremiss till Constitutions - Utskottet.
Jag inser äfven vigten deraf , att discussionen får fortgå, såsom Ridderskapet och Adeln en gäng beslutat.
Dessa förelöpande punkter äro blott såsom motiver till de följande Redactions-förslagen.
Om man nu directe skulle skrida till pröfning af Redactionen , skulle många anmärkningar blifva felaktiga, och de anmärkningar, hvarom Ridderskapet och Adeln förenade sig , icke blifva så fullkomliga , som de annars kunnat.
Jag förenar mig derföre med Herr von Hartmansdorff deruti , att vi då först skrida till pröfning af Redactions-förslagen, när Herr Grefven och LandtMarskalken inhiimtat Ridderskapets och Adelns tanka , om dessa anmärkningar genereit skola föranleda till återremiss.
Den 1 December f. m.
Jag har ingenting e inot, att discussionen om motiverne får fortgå; men omöjligen kan detta föranleda till en återremiss, utan endast lätta pröfningen af Redactions-förslagen , sedan hvar och en stadgat sin öfvertygelse rörande motiverne dertill.
Herr Grefven och LandtMarskalkcn yttrade , det han väl fann , att man, på sätt flere Ledamöter syntes önska, kunde serskilt discutera motiverne , och sedan vid granskning af Grundlags-ändrings-Förslagen fatta sina Beslöt; men Herr Grefven och Landt Mar skalk en fruktade , att, i sädant fall, det lätteligen kunde inträffa , att når man , efter fulländad discussion öfver motiverne, ändteligen kom till Grundlagsändrings-Förslagen , man antingen torde hafva glömt hvad under discussionen öfver motiverne blifvit anfördt, eller oek blef föranlåten då ytterligare å nyo upprepa allt hvad förut blifvit yttra dt.
Herr Grefven och Landt Mar skalk en syntes det således tydligt, att saken lättast och redigast skulle komma till slut, om man , utan att uppehålla sig med någon serskild isolerad discussion öfver motiverne , nu genast till pröfning företog Grundlags-ändrings-Förslagen, dock så , att vid hvarje Grundlags-ändrings-Förslag , de dertill hörande motiver jemväl upplästes och togos i öfvervägande.
Det Förslag, som Constitutions-Utskottet afgifvit, innefattas egentligen i de af Utskottet föreslagne nya §§. i Regerings-Formen.
Det som föregår är endast att *6
Den 1 December f. m. anse såsom motiver.
Jag hemställer derföre, om det kan vara lämpligt, att göra proposition pä motiverne.
Jag tillstyrker för min del att, sedan de , sorn hafva anmärkningar att göra vid motiverne , ägt tillfälle att serskilt deröfver yttra sig, Ridderskapet och Adeln derefter må besluta öfver de af Utskottet föreslagne §§.; men att serskilt besluta, först öfver motiverne till en §., och sedan öfver sjelfva Redactionen , tyckes mig innebära en oformlighet.
Jag förenar mig till alla delar med Herr Mannerstam ; men, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna, att så sammanhängande frågor icke kunna åtskiljas , och att motiverna till hvarje §., tillika med sjelfva Redactionen , böra underställas Ridderskapet* och Adelns bepröfvande , så kunde man ju först genomgå alla motiverne, och derefter inhämta Ståndets mening öfver de serskildta Redactions-förslagen.
Om vi nu skulle börja med y §., så komme vi, att på en gång discutera motiver, för liera serskilda saker, emedan man ej från den första §. der fråga är om Stats-Råds-Ledamöternas antal, kan skilja den andra , hvarest bestämmas bör , huruvida en Justitiae-Canceller skall finnas jemte JustitiasMinistern, eller 2:ne Krigs-förvaltare i stället för en.
Detta ingriper så i hvartannat, att Constitutions-Utskottet icke kunnat för hvarje punkt utan för det hela i sammanhang , uppgifva sina skäl.
Likaledes synas vi böra göra vid profil ingen.
Den 1 December f. m. a7 Herr Grefven och Lamh-Mar skalken förklarade, att då flere blanc!
Ridderskap;»® och Adelns Ledamöter yrkat, det en serskild Discussion öfver Motiverne borde föregå pröfningen af Grundlagsändrings-förslagen, samt det vore ostridigt, att något beslut under loppet af en sådan Discussion , innan sjelfva Grundlagsändrings-förslagen blifvit af Ridderskapet och Adeln pröfvade , icke kunde af Ridderskapet och Adeln fattas , ansåg Herr Landt-Marskalken sig böra hemställa , om Ridderskapet och Adeln önskade, att sedan Discussion af en punkt Utaf Motiverne ägt rum, Herr Landt-Marskalken måtte, utan att framställa någon Proposition , endast korteligen recapitulera de anmärkningar, som tilläfventyrs kunde hafva blifvit framställde , och hvilka sedermera, nä'r Grundlagsändrings-förslagen förekommo , borde sluteligen pröfvas.