Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får till prot. vördsamt anmäla min reservation emot den propos., som af StatsUtsk. i detta betänk, blifvit uppställd rör:de förvandling af ett län till anslag, i ett mål, der, sedan två Stånd stannat emot två, frågan om contractets förändring bort förfalla och icke göras till föremål för votering i förstärkt StatsUtsk.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 267, i anledn. af 2:ne lliksStms återremisser å Utsk:s betänk., ang:de ett lån för den nya kyrkobyggnaden i Christinehamn.
Hr von Hartmansdorff, Au g., begärde upplysning om de öfrige RiksSt:ns i ämnet fattade beslut, till följd hvaraf undert.
Ridd.secret. lillkännagaf, att PresteSt., med afslag å Utsk:s i betänk.
N:o 216 afgifna, och i utlåt.
N:o 267 vidhållna afstyrkande yttrande, funnit för godt besluta att, på sätt motionären begärt, ett låneunderstöd, stort 25,000 r:dr emot 3 proc. ränta och 2 proc. årlig capilalafbetalning, må af allmänna medel till ifrågavar. ändamål beviljas; samt att BorgareSt. afslagit nyssnämnde betänk, och utlåt., samt bifallit de väckta framslällningarne om låneunderstöd af allmänna medel för uppbyggandet af en ny kyrka i Christinehamn; men att prot.utdr. i ämnet från BondeSt. icke till R. o. Ad. inkommit.
Således hafva två Stånd bi fallit låneunderstödet, men R. o. Ad. samt BondeSt. afslagit detsamma.
Jag ser här, att ingen inbjudning är gjord. R. o. Ad. lärer således icke kunna afslå betänk.
Jag hade eljest velat yrka, att Ståndet måtte hafva bifallit lånet, hvilket jag ingalunda anser sämre, än discontlånen eller åtskilliga andra, för hvilka Banken äger fordringar.
StatsUtk:s mern N:o 267 blef, uppå härefter framställd propos.
, lagdt till handlingarne.
Den 22 April.
GC3 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att i gårdagens Talmanssammanträde blifvit öfverenskommet, att Talmännen skulle hos R.
St. föreslå, att val af ledamöter i förstärk LagUtsk. mätte fä förrättas nästa Fredag, hvadan H.
Ex. finge hemställa, om sådant val finge hos R. o. Ad. nämnde dag äga rum. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter II. Ex., med hemställan, huruvida i förstärkta LagUtsk. kunde hehöfvas mer än 4 suppleanter, föreslog, att detta antal suppleanter måtte utses, och således vallistorne, enär 26 ordinarie ledamöter borde väljas, skulle komma att innehålla 30 namn; hvilket bifölls. II.
Landtm, yttrade, att sedan R. o. Ad. i sista plenum bifallit StatsUtskis utlåt, om utsättande af tiden för nästa revision af Stats-, Banco- och Riksg.verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, liden nu syntes vara inne tili förrättange af val utaf Revisorer vid de innan nästa riksdag förekommande revisioner af nämnde verk, och’ således H. Ex. nu trodde sig böra hemställa, alt äfven berörde val måtte få äga rum nästa Fredag.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, härefter tillkännagaf, att val af Electorer till utseende af Comilerade till tryckfrihetens vård, redan hos BorgareSt. försiggått och att H. Ex. ägde anledn. förmoda, det sådant val nästa Fredag komrne att företagas i Presteoch BondeStm, samt derjemte hemställde, att berörde val, med hvars förrättande R. o.
Ad., hade uppskjutit då detsamma vid ett föregående tillfälle blifvit ifrågasatt, måtte få hos R. o. Ad. nästa Fredag anställas; blef äfven denna hemställan af R. o. Ad. bifallen, och beslöts jemväl, uppå af II.
Ex. ytterligare gjord framställning, att vid detta val likasom vid sista riksdag 2:ne suppleanter skulle utses, och således hvarje vallista borde innehålla 8 namn.
Gr. Cronhjelm, Pol y ca r pus Eri k :
Jag hemställer vördsamt, om icke nu äfven kunde bestämmas på förhand, i hvilken ordning valen komma att ske, hvilka som komma att ske på förmiddagen och hvilka på eftermiddagen, samt om icke valet af Revisorer kunde först försiggå på förmiddagen.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Aå. behagade företaga på förmiddagen först val af Revisorerne och sedan valet af Electorer till utseende af Tryckfrihetscomiteen, samt på eftermiddagen valet af ledamöter i förstärkta LagUtsk., hvilket bifölls.
Vidare tillkännagaf H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm., att i gårdagens Talmansöfverläggning fråga äfven uppstått, huruvida RiksSl:n önskade få hos H. M.
Konungen göra und. uppvaktning, för att lyckönska Honom efter Hans återkomst från Norrige, samt att GG4 Den 22 April. dervid, i förmodan att RiksSt:n hyste denna önskan, blifvit öfverenskommet alt åt H. Ex. och de öfrige iTalmännen kunde uppdragas, att hos K.
M. anmäla en sådan RiksStins önskan och anhålla om utsättande af dag för den und. uppvaktningen; hemställande H. Ex. fördenskull, om R. o. Ad. behagade lemna honom ett sådant uppdrag.
Föredrogos och lades lill handlingarne SlatsUtskis d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 268, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s mern.
N:o 168.
Föredrogs SlatsUtskis d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern.
Nio 269, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut, ang:de voterings anställande i förstärkt StatsUisk., rör:de de i utlåt.
Nio 113 och mern.
Nio 208 omförmälde frågor.
Detta mern. företogs punktvis till afgörande. lista punkten ang:de ett, jemlikt 3 Stånds beslut förfallet förslag till und. skrifvelse, ang:de framtida reglering af afgifterne till Handels- och Sjöfartsfonden.
2:dra punkten, innehållande inbjudning till 11. o. Jd. samt PresteSt., att instämma i Borgare- och BondeSt:ns beslut ont voterings anställande uti förstärkt SlalsUtsk., ronde dels Convoycommissariatets indragning och dess befattnings öfvcrJlyttande på fi.
Comm.coll., och dels åtskilliga bestämmelser i afseende på detta Collegii framtida förvaltning af Handclsoch Sjöfartsfonden.
Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. ville vidblifva sitt beslut och således icke antaga inbjudningen.
Uppå härefter framställd propos., afslogs Utskis inbjudning samt vidblef R. o. Ad. sitt förut i detta ämne fattade beslnt.
3:dje punkten, innehållande inbjudning till Borgare- och BondeSt:n, att medgifva, det frågan örn voterings anställande i förstärkt StatsUtsk. an g: de Handels- och SjöJ artsfondens tillgångars inlevererande till Biksg.cont., måtte få förfalla.
Föredrogs och lades till hanlingarne StatsUtskis d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern.
Nio 270, i anledn. af RiksStins skiljaktiga beslut, angide omröstnings anställande uti förstärkt StatsUtk., i frågan om samtlige bevillningsmedlens inlevererande lill Riksg.cont.
Vid D«n 22 Apuil. 665
Vid föredragning af StatsUlsk:s d. 12 dennes e. m. bordlagda meni.
N:o 271, i anledn. af RiksStms skiijakliga beslut i afseende på dels K.
M:s nåd. propos., ang:de bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositions- och jordäganderätt till de s. k. kyrkohemmanen i Halland, dels särskilde i detta ämne inom RiksSt:n väckte motioner, yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Så framt mitt minne ej felar, så blef den und. skrifvelsen till K. M. i detta ämne redan för 8 dagar sedan justerad.
Jag hemställer derföre om det kan vara lämpligt, att nu framställa propos. å ett annat beslut.
N:o 271 lades af R. o. Ad. till handlingarne.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 272, i anledn. af väckt motion om låneunderstöd för staden Sölvitsborg, för befordrande af den redan påbörjade quaibyggnaden derstädes samt upprensning af stadens hamn.
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 273, i aidedn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:0 220, blef detta mern. lagdt till handlingarne.
Föredrogs BancoUtsk:s d. 12 dennes f. m. på hordet lagda utlåt.
N:o 52, i anledn. af Fjerdingsmannen Johan Lindgrens sterbhusdelägares ansökning om eftergift af öfverränta å discontlån.
Jag har inom BancoUtsk. reserverat mig emot detta betänk., som angår en obetydlighet och som blott för principens skull är af någon vigt.
Utsk. har under hela riksdagen vidhållit den grundsats, att icke bevilja afskrifning å mera än § af räntan, och jag skulle tro, att denna grundsats bör hållas i helgd.
Ömmande omständigheter för ifrågavar. personer kunna visserligen anföras, men vid förvaltningen af allmänna medel tror jag icke, alt man får taga dem i betraktande.
Jag vågar derföre vördsamt föreslå, att | af den återstående summan 272 r:dr 3 r:st. må afskrifvas, men de öfriga | afbetalas.
Om i något fall nåd bör gå framför rätt, så är det visserligen i det afseende Utsk. här föreslår att frångå den princip, som Utsk. eljest följt.
Den som har någon erfarenhet om alla de olyckliga följder, som på landet inträffa genom allmogens ofta af okunnighet härledda försummelser att iakttaga lagens stadgande om urarfva görelser, skall utan tvifvel ömma för den belägenhet, hvaruti gäldenärerna här sig befinna.
De hafva icke haft någon nytta af discontlånet, hvilket de måst gälda.
De hafva icke eller derföre gått i borgen, utan en deras slägting hade iklädt sig denna borgen.
De hafva till fullo guldit capitalet och till en stor del äfven räntan.
Det synes mig derföre, som om Staten här, om någonsin, skulle kunna, på de skäl Utsk. anfört, medgifva denna ringa afskrifning åt det fattiga folket. 9 H. , 84 CG6
Pal mstjerna, Carl Otto, hegärde upplysning om de öfriga RiksSt-.ns i denna fråga fattade beslut, tillkännagaf underl.
R revarande utlät.
Sedan tre Riks* St. hafva bifallit betänk., och det således är ett R.
St:s beslut, så är det icke skäl att discutera derom.
Jag har varit emot förslaget derföre, att så fort man vid ett allmänt verk, som lånar ut penningar, går ifrån principen och beviljar en eftergift i ett fall, sä kommer det alltid att blifva ett prejudicat i ett annat, och ömmande omständigheter kunna då alltid uppletas, och det kommer då att bero på de personer, som sitta i Utsk.
Jag afstyrker derföre detta förslag.
Alt Hrr Bancofullm. icke skulle vilja medgifva en sådan afskrifning, skulle jag icke finna underligt, derföre alt de såsom administratörer af ett sådant verk icke få hafva några considerationcr; men annat är förhållandet med Utsk. och ännu mera med R.
Dessa böra väl ställa sig på en högre ståndpunkt och se till om det är skäl eller icke skäl att bevilja en sådan afskrifning, och då tror jag, att om det någonsin varit skäl, att en afskrifning får ske, så är det visserligen här.
Förhållandet med detta i sig sjelf obetydliga mål är nemi., att en soldat bade gjort ett discontlån, hvarå capitalet och en del af räntan blifvit återbetald, men arfvingarne försummade att göra sig urarfva, och för denna försummade formalitet, vill man nu pålägga detta fattiga folk att betala alltsammans.
Jag vill hemställa om detta vore billigt, och derföre tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänk.
Jag har visserligen gjort allt afseende på de skäl, sorn den siste talaren anfört, men jag fästade mig inom Utsk. verkligen dervid, att Discontverkets ombud ansett, alt liqvid möjligen skulle kunna erhållas.
Sedan nu 3 Stånd bifallit Utsk:s hemställan, vill jag icke vidare yttra mig i ämnet, utan afstår från den propos. jag begärt.
Öfverläggningen förklarades nu vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle BancoUlsk:s utlåt.
Ropades ja och nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna propos.
Föredrogs och bifölls BancoUtsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 53, i anledn. af f. d. Bruksidkaren W. L.
Ahlboms ansökning om eftergift af öfverränta å discontlån.
Föredrogs Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms den 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 98, angule väckt fråga om utsträckt portofrihet för contractsproslarnes och pastorernes skrifvelser i embetsärende!).
Hr Bildt, Knul: Utsk. har visserligen i början medgifvit, att pastorernas embetsskrifvelser lill Konungens Bef:h:de och Consistorium mycket tillväxt, men slutligen kommit till det resultat att afstyrka motionen.
Det lärer icke kunna förnekas, att en sådan tillökning i de administrativa göromålen icke billigtvis jemväl bör medföra ökade kostnader för pastorerna, och derföre hafva jemväl PresteSt:s ledamöter reserverat sig emot detta betänk.
Jag anhåller, att detsamma måtte återremitteras med förklarande att motionen bör bifallas.
Då frågan förevar på afdelningen inom Utsk. så gick den igenom utan minsta svårighet, men då ärendet behandlades inom sjelfva Disk., så råkade några af PresteS(:s ledamöter att vara frånvarande, och då utföll voteringen på detta sätt.
Om betänk, återremitteras, är det således alla apparencer, att saken skall gå igenom.
Jag kan icke rätt fatta, hvartill en återremiss skulle i della fall tjena, men väl finner jag billigt, att presterskapets skrifvelse)1 såväl lill Consistorium som Konungens Bef:h:de malte genom kronobetjeningens försorg fortskaffas, och derom kunde R.
M. ingå med en anhållan, alt K. förfaltn. d. 27 Sept. 1S34 matte utsträckas jemväl till sådana presterskapets i embetsärenden aflåtna skrifvelser, som äro ställda till Consistorium.
Då vore ändamålet vunnet, och derföre hemställer jag, att en sådan skrifvelse måtte beslutas.
Hr von Hartmansdorff, Aug., begärde upplysning om de öfriga Ståndens i ämnet fattade beslut; lill följd hvaraf lindert.
Ridd.secret. lillkännagaf, att Borgare- och BondeStm bifallit Utsk:ns utlåt., men PresteSt., roed afslag derå, funnit för godt så till vida lemna sitt bifall till den i utlåt, omförmälda motion, att contraclsproslarne må för deras bref i embetsärenden till Konungens Bcf:h:de och Domcapillen erhålla fribrefsrättighet.
Jag anser Utsk. icke hafva vederlagt de skäl, som blifvit i motionen anförda, och anhåller derföre vördsamt, att R. o. Ad. mätte instämma med PresteSt.
Om man ville utsträcka saken derhän, som Frih.
Cederström yrkat, sä blefve R. o. Ad. ensamt om sitt beslut, som måhända icke vore väl, ehuru jag fullkomligen erkänner riktigheten af hvad han föreslagit.
Med afstående från min begäran om återremiss, får jag förena mig med Hr von Hartmansdorff.
Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade, med afslag å Utskms utlåt.
, besluta, att contractsprostarne må förderas bref i embetsärenden till Konungens Bef:h:de och Domcapillen erhålla fribrefsrättighet.
Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, det lian trott sig finna, att ja härvid varit öfvervägande. 66S Den 22 April.
N:o 99, ang:de väckt fråga om indragning af K.
Hofjaktvarfvet, försäljning af dess inventarier och localens utarrenderande för Statens räkning.
Hr Rafel t, Anton:
Vid föregående„riksdag väcktes en motion af Hr Dalman om K.
Hofjaktvarfvets indragning, som blef remitterad till StatsUtsk., men der afstyrkt.
Under hänvisande till de af detta Utsk. då anförda skäl, hvilka ännu qvarstå, anhåller jag, att R. o. Ad. ville afslä denna motion.
Jag instämmer i den siste talarens begäran om afslag på Utskms ifråga var. betänk.
En station med varf i Mälaren för flottans räkning torde icke vara obehöflig.
Det är ännu icke kändt, i hvilken grad, som flottans mindre roende och seglande fartyg kunna komma att ökas efter ångkraftens upptäckande.
På stället finnas byggnader och skjul, som kunna blifva nyttiga, och sjelfva varfvet kan blifva nödvändigt för Kronans behof.
Jag kan således icke se något skäl alt tillstyrka denna indragning och anser alldeles obehöfligt, att R.
St. taga initiativet i en sådan fråga.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms utlåt.
N:o 100, ang:de föreslagen lindring i tionde- och räntegifvares skyldigheter.
Jag får erkänna, att detta är ett af de mål, som jag icke öfvervarit vid de förenade Utskms sammanträde.
Jag anser förslaget vara omöjligt att verkställa, emedan indelningsverket, enligt 81 § Reg.F., beror af Konungs och Ständers gemensamma beslut.
Hvar och en torde derföre finna, att en sådan reglering och förändring måste gå i laga ordning, så att ett förslag uppgöres, pröfvas uti Kammarcoll. och underställes K. M., hvarefter Ständerna kunna fatta sitt beslut derom.
I afseende på formen för sakens verkställighet torde det jemväl blifva ganska svårt eller omöjligt att åstadkomma det af Utsk:n åsyftade resultat, åtminstone i större scala, så att någon likhet vunnes öfverallt, ty det är icke sagdt, att räntorna, som från en socken utgå, passa precist till ett visst antal räntetagare, utan ojemnheter skulle i alla fall på detta sätt uppkomma på mångå ställen, hvarföre jag yrkar afslag å betänk.
Det finnes få frågor, som äro så vidlyftiga och så ingripande i invecklade förhållanden, som just frågan om indelta räntornas förflyttning från de personer, på hvilka de nu äro indelta, till andra, och att skaffa räntetagarne att få med ett mindre antal räntegifvare att göra m. m.
Flera sådana förslag hafva varit uppgjorda och ligga nu till en qvantitet af ett ganska dugtigt kärrlass i Kammarcoll. sedan 1833 års riksdag.
I synnerhet från Christianstads län utgjorde antalet en alldeles öf - Den 22 April.
6C9 verdrifven qvantitet af besvärsmål och projecter i ämnet, som slutade med omöjligheten att kunna vidtaga någon åtgärd, som med någon slags belåtenhet skulle kunna medföra det åsyftade ändamålet.
Jag anhåller att få lemna den upplysning, att hvad beträffar de indelta infanteriregementerna, så synes mig den ifrågavar. regleringen icke af behofvet påkallad.
Till följd af 1833 års lönereglering, anbefalldes regementena att inkomma med förslag till nytt indelningsverk, grundande sig hufvudsakligen derpå, att en fördelning af räntorna skulle ske, dels till de personer, som njuta löner directe frän sina boställen, och dels till dem, som få sina löner af löningsfonderna.
Till följd af denna reglering hafva en stor del af räntorna kommit att ingå till löningsfonden, som således utgör en gemensam räntetagare för en mängd räntor inom regementena, och de öfriga räntorna hafva blifvit, så vidt möjligt är, så fördelade, att de räntegifvare, som varit närmast hvarandra, hafva fått en och samma räntetagare.
Huru förhållandet är med cavalleriregcmentena och civila ränteinnehafvare, är mig icke bekant.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., efter det öfverläggningen ansetts vara fulländad, framställde propos. till afslag å Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns utlåt.
N:o 100, blef denna propos. af It. o. Ad. bifallen.
Utsk:ns nedannämndé d. 15 dennes på bordet lagda ntlåtm: N:o 101, i anledn. af väckt fråga, om förändringar i K. Inqvarteringsordn. för städerne utom Stockholm af d. 22 Febr. 1841; N:o 102, i anledn. af väckt fråga, att från saltsjön inkommande och inrikes orter emellan gående fartyg må i visst fall befrias från erläggandet af båkafgift; samt N.o 103, ang:de föreslagen åtgärd till beredande af en allmän reglering af landtstats-tjenstemännens löner.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 104, i anledn. af återremiss ä Ulskms betänk.
N-.o 40, ang:de väckt förslag lill ändringar i K. stadgan om folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842, blef härefter föredraget samt lagdt till haudlingarne.
Ekon.Utsk-.ns d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 105, ang:de väckt fråga om förbättrade lönevillkor för contractsprostarne i Bohus län.
Vidare föredrogs och bifölls Stats- och LagUtsk:ns d. 15 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 106, i anledn. af ej mindre K. M:s nåd. propos. till R.
St., ang:de sättet för återbetalningen af lån, beviljade utaf allmänna medel till understöd för vattenaftapp - 670 Den 22 April. ningar, eller andra förberedande åtgärder för större odlingsföretag, än äfven särskildt väckt fråga om villkoren för dylika låns beviljande.
Stats- oell LagUtskms d. 15 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 107, i anledn. af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, dä den tilltalade saknar tillgång eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas.
Af min, detta betänk, vidfogade reservation synes, att jag icke instämt med Utskms pluralitet.
Jag har ansett och fortfar att anse vittnesmåls afgifvande vara en medborgerlig pligt, för hvars fullgörande, likasom för åtskilliga andra medborgerliga pligter, då de fordras af samhället sjelft, individen icke alltid är berättigad till ersättning.
Om likväl
Staten åtager sig förbindelsen alt godtgöra vittnena, så önskar jag, alt detta åtminstone måtte ske på ett rättvist sätt.
Jag skulle derföre hafva önskat, att, om ersättningsskyldighet för samhället antoges, hvarje vittne för sin inställelse blefve godtgjordt; men deremot framställdes inom Utskm den invändningen, som jag icke kan bestrida, att utgifterna derför skulle blifva alltför dryga.
Det finnes likväl derjemte en annan orättvisa i detta betänk., hvilken orättvisa kan och bör undvikas, den nemi., att ett vittne, som bor på ett afstånd af tre mil från domstolen får ersättning så väl för sin resa, som för vistelsen under bela tiden vid tinget; då deremot ett vittne, som bor på eli afstånd af två och f mil, måste först och främst utan ersättning tillryggalägga hela denna väg och vidare kunna blifva uppehållen vid tinget kanske ålla dagar, utan att erhålla den ringaste ersättning.
En sådan orättvisa, begången af Staten, måste föranleda till besynnerliga tankar hos de personer, som inkallas såsom vittnen.
Jag föreslår derföre, att om R. o.
Ad. antager den principen, att vittnen böra hafva ersättning för sin inställelse, sådan ersättning måtte dem tilläggas blott för den del af vägens längd, som öfverskjuter tre mil, hvilken väg Utskm ansett vittnen skyldiga att tillryggalägga utan ersättning, samt att vittnen tilläggas ersättning för all den tid, som de måste dröja vid domstolen utöfver t. ex. två dagar.
På detta sätt kan åtminstone någon slags billighet och rättvisa uppnås, men i annat fall leder förslaget till den förskräckligaste orättvisa.
Jag har i korthet uppsatt ett förslag i detta afseende, som jag ber att få underställa R. o. Ad:s pröfning.
Jag skulle nemi. vilja föreslå, att, med bibehållande af de fyra första raderna i den föreslagna und. skrifvelsen sådan den i betänk, finnes, det följande måtte ändras sålunda, efter ordet utalas: dock med den inskränkning, att den, som af allmän åklagare å tjenstens vägnar åberopas till vittne i dylikt mål, och som sig inställt vid domstol, belägen på längre afstånd än 3 mil från vittnets hemvist, bör, derest vittnet det äskar, af allmänna medel tilläggas skjutspenningar för en häst fram och åter, för den del af resan, som öfverstiger ofvanberörde väglängd, samt att vittnen, utan afseende på boningsorten, tillerkännas Den 22 April. 671 ersättning med högst 16 sk. b:co för hvarje dag under den tid utöfver 2:ne dagar, som erfordras för deras inställelse eller vistande vid domstol.
Sådan ersättning af allmänna medel tillägges vittnen endast i de händelser då den tilltalade antingen icke kan lill ansvar dömmas etc.
(Se betänk.).
Jag tror, att man på detta sätt skulle komma närmare rättvisan, sä att vittnena komma att åtminstone åtnjuta samma rätt och domaren icke komma att misstänkas för väld, derigenom att af två vittnen, som ho på en fjerdedels mils afstånd från hvarandra, det ena genom domaren tillerkännes full ersättning för hela dess resekostnad och vistande vid tinget, men den andra icke den ringaste godtgörelse för dess möjligen lika stora tidsspillan och besvär.
Jag anhåller om upplysning, huru delta mål är afgjordt af öfriga Stånden, och att jag derefter får yttra mig.
1 anledn. häraf tillkännagaf undert.
Ridd. secret., att Borgare- och BondeStm bifallit Utsk:ns betänk., men någon underrättelse om PresleSt:s beslut ännu icke erhållits.
Jemte det jag i allmänhet instämmer uti den redactionsförändring, som Gr.
Sparre föreslagit, och beklagar om saken redan kommit så långt, att två Stånd bifallit betänk., så att icke den utsträckning, som Hr Grefven velat gifva åt förslaget, lärer kunna fullt åstadkommas; får jag fästa Ståndets uppmärksamhet på ett annat, såsom jag tror, mindre lämpligt stadgande i detta förslag, nemi. att ersättning för kostnaden under vistandet vid domstolen, utan all åtskillnad, föreslås till 16 sk. b:co för dag.
Jag tror, att äfven den tarfligaste person af arbetsclassen knappast kan uppehålla sig för 16 sk. b:co om dagen på en gästgifvaregård, och skulle derjemte tro, att tjenstemän, hvilka långt ifrån alla äro bemedlade och långt ifrån alla i tillfälle att göra tillfälliga uppoffringar, då de såsom vittnen åberopas och nödgas att vistas vid domstol flera dagar, böra såväl för resekostnaderna, som för vistandet på stället, erhålla ersättning efter resereglemente!.
Jag tror, att detta skulle ganska lätt kunna förenas med Gr.
Sparres förslag, utan att i någon väsendtlig mån förändra lydelsen eller syftningen af den föreslagna redaclionen.