Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J\s 540, innehållande inbjudning till instämmande i af nämnde RiksStånd fattade beslut i fråga om medels uplåning genom fonderade StatsObligatiouer.
Anmäldes och lades på hordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern. och Utlåt. nemi. från Banko-Utskottet: 82, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de artikeln af BankoReglementet; JW 83, med anmälan ang:de verkställd omröstning öfver åtskilliga frågor; Ben 15 November e. m. 87 Lag-Utskottet: 57, i anledn. af RiksStms olika beslut och anraärkn:r vid LagUtsk:s Beiiink.
JV2:o 49, ang:de K. M:s Nåd.
Propos. med förslag till förordn. om Handelsböcker och Handelsräkningar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m.
Justerades 8 prot.-utdr. för förmiddagens plenum.
Fortsattes pröfningen af Banko- och LagUlskms Utlåt.
J\s 2, med förslag till sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:ns Betänk. 1, i fråga om ny lag för en skilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar.
3:dje punkten, ang:de §§:ne 5, 9, 42, 43, 47 och 25.
4;de punkten, Då härvid först förekom Utskms lill R. o.
Ad. samt PresteSt. ställda inbjudning att instämma i Borgare- och BondeSt:ns beslut, yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto: R. o. Ad. behagade erinra sig, att skillnaden emellan R.- o. Ad:s och de öfriga Ståndens beslut var den, att R. o.
Ad. ansåg det böra på K.
M:s pröfning och afgörande bero, om en gjord ansökning rörande en privatbanks inrättande kan afslås eller beviljas, hvaremot Utskms förslag innehöll att, så vida lagens bokstaf var upfyld, skulle ingen pröfning hos K. M. ega rum.
Detta sednare förslag blef af R. o. Ad. ogilladt, och jag hemställer alltså, att R. o. Ad:s beslut, som synes mig vara af serdeles vigt, måtte vidblifvas, samt att den af Utslcn framstälda voter:s-propos. antages.
Ad. förevar:de inbjudning. 88 Den 15 November e m.
Beträffande sedermera Utskms inbjudning till Ii. o. Ad. att instämma i PresteStis ibeslut, yttrade Frih.
På förut anförda skäl, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslå denna inbjudning. R. o. Ad. fann för godt att afslå äfven denna inbjudning och vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut.
Uppå sedermera framstäld propos. godkände R. o Ad. de af Utsk:n i afseende på förevande punkt föreslagna voter:s-propos:r. 5:te punkten, ang:de §:n 6.
Palmstjerna: R. o.
Ad. torde erinra sig att orsaken hvarföre R. o. Ad. fattade ett annat beslut, än det, som Utsk:n föreslagit, var den, att Utsk:n uteslutit åliggandet för bankerne att så inrätta sin utlåning, att upp- och afskrifnings-räkning skall ega rum.
Då R. o. Ad:s beslut synes mig riktigt, anhåller jag, att Ståndet måtte, med vidblifvande af detsamma, godkänna den upställda voter:s-propos:n. R. o.
Ad. fann för godt att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt förut i ämnet fatlade beslut och godkänna den före slagna voter:s-propos:n. 6:te punkten, ang:de §:n 7, och 7:de punkten, ang:de §:n 10. R. o. Ad. godkände de i dessa punkter föreslagne volenspropos:r. 8:de punkten, ang:de §:n 11.
Orsaken hvarföre R. o.
Ad. fattat ett annat beslut i afseende på denna §, än det Utsk:n föreslagit, var att
Utsk:ns förslag icke tillät banken att i mån af sin förkofran utsträcka sin sedelrörelse till större sammanlagdt belopp, än som motsvaras af bankens hela teckningssumma eller grundfond.
Ett ögonkast på Ulsk:ns nu afgifna utlåt, är tillräckligt, för att finna, hvaruti skillnaden ligger emellan de olika af Stånden fattade besluten, samt att R. o.
Ad:s har företräde.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad., med afslag å Utskms förslag, må vidblifva sitt förra gången fattade beslut. R. o. Ad. beslöt, att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt i ämnet fattade beslut och godkänna de derom föreslagna voter:s-propos:r. 9:de punkten, ang:de §:n 19.
Afven i afseende på denna § anhåller jag att R. o.
Ad. icke ville antaga inbjudningen, utan vidblifva sitt förut fattade beslut. R. o.
Ad. ansåg det af Ulsk:n gjorda förslag, att en enskild Bank skulle betala 8 proc:s ränta å kredit-sedel, som ej vid upvisandet inlöstes, äfvensom enahanda Din 15 November e. m. 89 ränta i konkurs, vara olämpligt samt dessutom ej ledande till det åsyftade ändamålet, att snart åstadkomma utredning af en bank, hvilken råkat i det tillstånd §:n utvisar. R. o. Ad. fann för godt att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt förut fattade beslut, sanit godkänna den föreslagna, voter:s-propos:n: 10:de punkten, ang:<le §:n 23.
Frih. Palmstjerna: R. o.
Ad. fattade, förra gången ärendet förevar, ett annat beslut, än det, som Utskm föreslagit, derföre att Ståndet ansåg den af Utskm föreslagna inlösningsliden af 5 år vara för lång samt motverka den snara utredning af en insolvent banks tillstånd, hvilken är önsklig.
Med afslag å inbjudningen, anhåller jag att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut att preskriptionen för inlösningsliden måtte bestämmas endast till 2 år.
R. o. Ad. beslöt att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt förut fattade beslut och godkänna den föreslagna voter:sproposm.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda Mern.
JV2 348, ang:de aflöningen för den bos Remliga Utsk. anstälda kansli-personal och vaktbetjeuing.
Föredrogos och lades till handlingarne StatsUlsk:s den 14 dennes på bordet lagda Mern.:
JVs 349, i anledn. af ålerremiss å en § i det Mern.
JM 317 bifogade förslag till de 3:ue första afdelnme af Reglementet för Riksg:s-Kont.; och J\s 350, i anledn. af återremiss å Utlåt.
JVs 329, ang:de de i Reg.F:s fi3:dje § omförmälde 2:ne kreditiv-summors belopp under liden intill nästa Riksdag.
Föredrogs och lades till handlingarne Bvillu:sUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs 72, i anledn. af återremiss utaf Mern.
JV2 30, så vidt det angår Hr Henschens motion, i fråga om praemier för utförsel af bränvin.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af (lera ledamöter, Bevilln:sUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda Mern.
M 33, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut, ang:de tull-lagstiftningen för artikeln Bränvin och Sprit.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s den 14 dennes på bordet lagda Belänkm:
M 137, i anledn. af väckt motion, ang:de förändringar af 9:de och 13:de §§:na uti Kongl. JFörordnm den 5 Sept. 1854, 90 Ben 15 Novémber e. m. om hvad iakttagas bör til! förekommande af kolerafarsotens införande i Riket; och Jtä 138, i ani. af väckt motion, ang:de tillägg till K. Förordna d. 5 Sept. 1854, om hvad iakttagas bör till förekommande af kolerafarsoteas införande i Riket.
Föredrogs ånyo Riddarh.Utsk:s d. 11 och 14 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 13, med svar på återremissen å Utsk:s Mern.
N:o 12, om tryckning äf R. o. Ad:s prot. under 1600:talet.
Jag vill icke ingå i någon pröfning ang:de nyttan af dessa protus tryckning och spridande bland allmänheten, utan jag vill endast betrakta frågan ur den enskilda synpunkten af en angelägenhet, som tillkommer R. o. Ad. att ensamt afgöra, och vid sådant förhållande förefaller det mig som om frågan eudast skulle hero derpå, huruvida kännedomen af ifrågavande prot:r är för den stora allmänheten eller blott för detta Stånd af speciell nytta.
Ar det så, att allmänheten kan hemta något gagn deraf och att det således vore önskligt, att protm hlefve offentliggjorda, då är det klart, att det tillkommer Staten att bestrida de omkostnader, som erfordras för deras tryckning, och att det följaktligen hade varit lämpligare, att motionen härom blifvit remitterad till StatsUtsk., samt att detta, derest omständigheterna sådant påkallat, hade tillstyrkt R.
St:r att bevilja det begärda anslaget.
Ty icke kan det vara R. o. Ad:s mening, att blott derföre, att dessa prot:r finnas inom R. o;- Ad:s ego, det skall vara Ståndets skyldighet alt trycka dem.
Ar återigen nyttan inskränkt till detta Stånd enskildt, då är det R. o. Ad:s pligt att på egen bekostnad besörja tryckningen.
Jag tror dock att ingen af de talare, som yttrade sig i ämnet förra gången frågan här förevar, ansåg att det vore för Ståndets enskilda nytta som dessa prot. borde tryckas, utan fastmer att det skulle vara för den stora allmänhetens nytta.
Det kan således icke ur denna synpunkt försvaras, att R. o. Ad. skulle vidkännas den utgift, som erfordras för ifrågavande ändamål, så framt R. o. Ad. icke eger tillgångar, som icke på något annat bättre sätt kunna användas.
För att emellertid i detta full icke pä måfå nedlägga mitt votum, har jag förskaffat mig uplysning om Riddarh.-kassans ställning såväl f. n., som under flera föreg:de år.
Jag har deraf funnit, att denna kassas inkomster för år 1853 öfverstiga utgifterna med 2,791 R:dr.
Vid första påseendet tyckes det således, som om kassan skulle kunna lemna en tillräcklig tillgång för den ifrågaställa tryckningen, hvilken, enl. hvad Ulsk. upgifvit, skulle komma att upgå till omkring 400
R:dr årligen under trenne år; men tänker man närmare på saken, finner man att berörde behållning ingalunda kan disponeras för ett så beskaffad! ändamål.
Det har nemi. blifvit uplyst, att Riddarh.-Direktm på sednare lider rönt allt större svårighet att förränta de kapitaler, kassan eger, hvarföre Direktionen funnit sig nödsakad, att just under innevarande år inlösa en stor mängd obligationer, sorn förut gått med 4| proc:s
Den 15 November e. m. 91 ränta, för att få dem atlanta mot lägre ränta.
Derigenom upkonuner en betydlig ränteförlust, och Jägges dertill, att en mängd af Riddarhusets byggnader äro i behof af reparation, äfvensom att Riddarh.-kassan måhända snart kommer att utbetala åtskilliga pensioner till Riddarhusets tjenstemän, hvarifrån skola då dessa penningar slutligen anskaffas, om icke ifrån den kassa, hvarifrån man nu vill taga förberörde 400 R:dr?
Största delen af kassornas inkomster består af kapitations-afgifter, hvilka upgå. till omkring 2000 R:dr, och hvad som fattas för de löpande utgifternas bestridande, blir således en skatt på R. o. Ad.
Denna skatt är visserligen icke betydlig, men den är dock en serskild skatt, som detta Stånd är underkastad, och enda sättet att öka inkomsterna är att höja skatten.
Vid sådant förhållande förefaller det mig oriktigt, att från Riddarh.-kassan taga något, äfven en så liten summa sora 400 R:dr, emedan det icke kan ske på annat sätt, än genom en beskattning på R. o. Ad. * Det är ur denna fmanciella synpunkt som jag bestrider det förslag, Riddarh.Utsk. afgifvit, och som jag för min del yrkar afslag derå.
Jag gör det destomera, som det är obilligt, att R. o. Ad. skall åtaga sig en serskild skatt för att trycka sina prot:r, pä den grund att kännedomen deraf är för allmänheten nyttig.
Såsom af det uplästa Mern. synes, tillstyrkte jag förra gången bifall till förslaget, likväl med den förändring Utsk. deruti vidtagit, och följaktligen kan jag nu icke annat än anhålla, det R. o. Ad. behagade godkänna det förslag, Utsk. afgifvit och som nu är föremål för pröfning.
Jag utber mig emellertid att få till vederläggning uplaga några af de motiver, som den föreg:de talaren framställt för sitt yrkande om afslag å ifrågavar:de Mern.
Hr Bildt har velat betrakta saken icke ur någon annan synpunkt, än den financjella.
Hr Bildt har nemi. sagt, att då ingen talare kunnat bevisa att den ifrågaställda tryckningen af R. o. Ad:s prot:r endast för Ståndet sjelft vore af nytta, men icke jemväl för andra medborgare, så borde icke R. o. Ad. ensamt draga en tunga, som egentligen tillhörde Staten, hvarföre också motionen borde hafva till StatsUtsk. blifvit remitterad.
Då en ledamot i PresteSt., nemi.
Prof. Carlsson, väckte motion derom, att dylika urkunder som dessa skulle tryckas på allmän bekostnad, och att Statsmedel till ett belopp af 5000 R:dr b:ko dertill måtte beviljas, blef denna motion afslageu.
Nu är frågan, huruvida R. o. Ad. skall bekosta ett arbete, som kan vara nyttigt för andra medborgare.
Mig synes, att detta Stånd, som i fordna tider upoffrat så betydliga summor och, hvad mera är, sina egna personligheter för fäderneslandets bästa, väl icke helter nu skall draga i betänkande att göra en liten financiel upoffring för att gagna andra medborgare.
Frågan blir således endast, huruvida R. o. Ad. bar råd dertill.
Hr Bildt har upgifvit, att det öfverskott, som f. n. är att årligen beräkna, stiger till 2,791 R:dr; men, säger lian, deraf får man icke antaga att denna summa blifver lika stor i framliden, ty hittills har Rid - 92 Den 15 November e. m. darb.-Direkt, kunnat utlåna penningar mot 4| proc., hvaremot nu mera obligationer måste emottagas, som löpa med 4 proc.
Vi böra likväl härvid erinra oss, att R.
Sl:r bifallit införandet af ett fondsystem, hvarigenom naturligtvis många tillfällen, att inköpa obligationer, komma att erbjudas.
Vi hafva just vid behandlingen af fondsystemet måst erkänna behofvet af att sälja obligationer till nedsatt kapital-proc., och då denna fråga var å bane, talades mycket derom, att omständigheterna kunde blifva sådana, alt det vore nödvändigt att nedsätta procenten, så att den motsvarade 4£; vi veta icke, huru detta kan komma att gå; men det veta vi, att under tiden hafva tvenne hypolheksföreningar ställt sig på en inhemsk ståndpunkt, derigenom att ett större antal obligationer kommer att utbjudas.
Denna konkurrens skall hafva till följd, att det icke blifver svårt för kassor att väl använda sina penningar, och ingen anledn. är för handen att tro, det man icke skall få utlåna sina kapitaler mot 4^ proc., ja, jag tror t. o. m., att det icke skall blifva svårt att få utlåna dem på goda hypothek mot 5 proc.
Hr Bildt har vidare talat om förestående reparationer af Riddarhusets byggnader; jag känner icke huru stora dessa skola blifva, men jag ser med nöje, hvarje gång jag upkommer till Riksdagen, att Riddarhuset blir allt vackrare och vackrare.
Dock tror jag icke, att dessa reparationer hittills erfordrat stora omkostnader, och jag håller det troligt att icke heller hädanefter större summor komma att derpå bortslösas.
Hvad åter pensionerna beträffar, erkänner jag mig icke veta huru dermed förhåller sig ; hvad jag deremot vet och hvad vi hafva för ögonen, är att våra tjenstemän ännu äro ganska ungdomliga, och jag hoppas, att vi länge måtte få behålla dem; — jag vänder mig till höger och venster, och jag möter ingen motsägelse.
Någon serskild beskattning kan således destomindre komma i fråga, som något dylikt icke af det uplästa Mern. gifvits tillkänna.
Att den beskattning, som nu utgår under namn af kapitations-afgift, blifvit använd för att öka sjelfva grundkapitalet, hvilket stiger till 28,000 R:dr b:ko, anser jag ganska väl.
Det är möjligt, att jag misstagit mig, men det lät så vid upläsningen af Mern.
Slutligen får jag erinra, att det icke är bestämdt afgjordt att 400
R:dr skola utgå under hvardera af de tre åren; här är icke fråga om annat än att förskjuta dessa 400
R:dr, med en, om ock icke viss, dock sannolik möjlighet att en gång få igen dem.
Jag skulle mycket misstaga mig i afseende på R. o. Ad:s vettgirighet, om det icke vore att hoppas, det Ståndets ledamöter vid nästa Riksdags början skola täfla om att förskaffa sig det tryckta arbetet.
200 exemplar låta ganska lätt sälja sig, och Riddarh.-kassan skulle då för det förskjutna beloppet erhålla fullkomlig ersättning.
För min del finner jag ändamålet vackert; vi gagna så väl oss sjelfva enskildt, som den större allmänheten, och den upoffring, vi dervid skulle i pekuniärt afseende komma att göra, vore obetydlig, måhända ingen.
Jag skulle beklaga, om R. o. Ad. icke ansåge sig i tillfälle att göra denna upoffring, ifall så skulle fordras, och jag bifaller Mern.
Ben 15 November e. m. 93 Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Vid behandlingen af denna fråga är det, efter mitt begrepp, nödvändigt att man gör sig reda för l:o huruvida det kan för det allmänna och för R. o. Ad. enskildt vara nyttigt att de ifrågavar:de prot:n tryckas, och 2:o huruvida Riddarh.-kassan har råd att, på sätt Utsk. föreslagit, bekosta tryckningen.
Hvad det första beträffar, torde det icke kunna bestridas, att det för det allmänna kan blifva nyttigt att R. o. Ad:s prol:r för den upgifna tiden blifva tryckta, enär de onekligen innehålla ganska intressanta uplysningar och bidrag till vår historia.
För min del är jag jemväl öfvertygad derom, att dessa prot:r skola bära vittnesbörd om att R. o. Ad. såväl under den tid de omfatta, som äfven sedermera, så tillvägagått att vi äro förtjenta af Sveriges tacksamhet.
Vidkommande den andra frågan, eller huruvida Riddarh.-kassan, utan att tillbakasätta andra nödvändiga utgifter, kan bekosta denna tryckning, så får jag bekänna, att jag icke så noga känner kassans ställning; men jag har af en ledamot, som har mera kännedom härom än jag, hört upgifvas att kassan lemna! öfverskott för de sednare åren, och jag hörde nyss af en värd talare nämnas, att detta öfverskott för sista året upgått till närmare 3000
R:dr, och jag förmodar, att detta är den ungefärliga tillgång, som Riddarh.- kassan i allmänhet har att påräkna.
Med ett sådant öfverskott finner jag icke på något sätt betänkligt att tillstyrka, det en summa af 400 R:dr, af ett års öfverskott, begagnas till detta, såsom jag nyss nämnde, nyttiga ändamål.
Hr Bildt har visserligen sagt, att detta icke kan åstadkommas utan en serskild skatt på R. o. Ad:s ledamöter; jag kan likväl icke rätt fatta, huru detta påstående kan stå tillsammans med det föreg:de yttrandet, att öfverskott verkligen finnes.
Så länge jag således icke blir öfvertygad om att Riddarh.- * kassan icke är i tillfälle att bestrida ifrågavar:de utgift, så mycket mer, som Frih.
Raab förmodat att kassan möjligen kan genom bokens försäljning blifva betäckt för sin utgift, finner jag icke någon betänklighet att bifalla hvad Utsk. föreslagit.
Jag instämmer i allo med Frihme Tersmedens och Raabs yttranden, samt anhåller att, äfven för min del, få tillägga några ord.
Riddarh.-kapitations-fonden är skiljd ifrån Riddarh.-kassan och användes till Riddarhusets underhåll.
Den har redan en behållning af 28,000 R:dr och lemnar en årlig inkomst af ungefär 3,000 R:dr.
Således äro de farhågor, Hr Bildt framställt, ang:de förringandet af tillgångarne för Riddarhusets underhåll, öfverdrifna.
Om Riddarh.-kassan uplyste Hr Bildt, att hon år 1853 hade ett öfverskott af 2,791 R:dr, och detta blott för ett enda år.
Nu är fråga endast om 400 R:dr, för hvartdera af påföljande 3:ne år, hvilka 400
R:dr icke skulle gå förlorade, utan, på sätt föreg:de talare uplyst, utgöra ett förskott, hvilket troligen till stor del kunde återbekommas, emedan förmodas bör, att de ledamöter, som i högre mån, än Hr Bildt, intressera sig för R. o. Ad:s historia, skola i allmänhet köpa 94 Den 15 November e. m. de ifrågavande prot:n och dymedelst minska den kostnad, som eljest skulle drabba Riddarh.-kassan.
När alltså R. o. Ad. förnummit, att kapilations-fonden är en serskild kassa, synes det skäl, hvarpå Hr Bildt lagt så synnerlig vigt, nemi. att Ståndet skulle nödgas åtaga sig serskild skatt för prot:ns tryckning, hafva blifvit framkastadt för att göra den ifrågaställa åtgärden förhatlig.
Något sådant bidrag kommer alldeles icke i fråga, emedan de medel, som på detta sätt af R. o.
Ad. sammanskjutas, icke få användas till någon prot:s-tryckning, utan endast till husets underhåll.
I alla fall tror jag icke någon Adelsman vara så nidsk mot vår historia, att det skulle göra honom ondt, om några få af de skillingar han, såsom kapitations-afgift, erlägger, ginge till tryckning af Ståndets prot.
Vidare hafva pensionerna åt Riddarhusets tjenstemän blifvit omförmälde, hvarpå Frih.
Raab redan svarat.
Hvarföre har icke Hr Bildt, då han omnämnde pensionerna, jemväl yttrat sig om löneförhöjningarne?
eller hvarföre har han icke framdragit ännu flere nyttiga sätt att använda Riddarhusets medel?
Dessa sätt kunna vara mångfaldiga.
Hr Bildt, som sitter i StatsUtsk. och lärt sig känna än flera utvägar att använda medel, hvarföre begagnar han icke nu all sin fyndighet för alt afskräcka R. o. Ad. att göra den ringaste upoffring i detta hänseende?
Om Hr Bildt ej hade, vid andra tillfällen, visat sig vara af motsatta tänkesätt, skulle hans yttrande nu föranleda mig att tro, del han hörde till ljusets flender.
I fall det varit min mening att göra ifrågavande sak förhatlig eller att updikta behof, sora icke finnas, skulle jag visserligen hafva följt den lärdom Hr von Hartmansdorff gifvit mig; men då mitt yttrande endast varit föranledt af den öfvertygelse jag fått till följd af granskning utaf Riddarh.-kassans ställning, har jag icke ansett mig böra framlägga några andra skäl för afslag, än sådana, 'som öfverensstämde med verkliga förhållandet.
Det är visserligen sannt, att sjelfva kapitations-afgiften går till en serskild kassa, äfvensom att kassan är afsedd lill underhåll och reparation af Riddarhusets fasta egendom; men det är också ganska klart att, i fall någon brist npstår i denna kassa, hvilken ovilkorligen måste fyllas, det då icke finnes någon annan utväg än att gripa till kapitations-afgiften, och jag anser det vara med en klok hushållning öfverensstämmande, att icke på kommande slägten öfverflytta en tunga, som icke är absolut nödvändig.
Jag är, såsom Hr von Hartmansdorff ganska riktigt förmodat, icke någon ljusets fiende, och jag skulle således, i fall jag hade en varm och lefvande öfvertygelse om att de ifrågavande protms tryckning skulle ega något större inflytande på bildningen i allmänhet, icke vilja bestrida ett serskildt anslag från R. o. Adis sida i och för detta ändamål; men då jag icke kan tro att något sådant inflytande kan komma i fråga, vågar jag motsätta mig att någon undantagsbeskaltning lägges på R. o. Ad. för ett så högst tvifvelaktigt ändamål som det ifrågavande.
— Det är visserligen Den 15 November e. m. 95 sannt, att Riddarhusets tjenstemän f. n. äro i åtnjutande af god helsa och att det derföre icke är sannolikt att de snart skola taga afsked, men man bör väl icke afklippa eller minska för dem denna rättighet eller förhoppning, hvilket det nu är och om de hafva rätt alt ega sådana.
Raab har npmuntrat Riddarh.-Direkt:n dermed att den icke bör vara missnöjd med att få sina obligationer upsagda; ty, enl. hans tanka, komma dessa obligationer genom det nya fondsystemet att bibehålla den ränta, de förut burit, eller 4J proc.
Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derå, att det är maximum af ränta å fondpapperen, som är bestämd till proc., samt alt den förhoppning uttalats, alt man skall kunna få penningar till vida lägre ränta, hvilket också af sjelfva penninge-ställningen i landet torde bestyrkas.
Må vara att Frih.
Raabs upmuntran af honom anses som en förhoppning, men det är alldeles icke något skäl för R. o. Ad. att, på grund af sådana lösa förhoppningar, bevilja ett anslag, för hvilket troligen icke någon ersättning kommer att erhållas.
Jag anhåller fortfarande om afslag å ifrågavar:de Mern.
Hr Rildt har ansett oss icke höra besluta några utgifter, hvarigenom vi skulle blottställa R. o. Ad. för en beskattning i framtiden.
Hvarföre tänkte icke Hr Rildt på den saken, när han föreslog statslånen för jernvägarne?
Då mäste Riket, och således äfven R. o. Ad., skuldsättas; dä, när fråga var om 17 miller, då upstod ingen betänklighet; men nu, då fråga är om 1,200 R:dr, är Hr Bildt så noggrann, så samvetsgrann.
Här har talats om Riddarhusets tjenstemän.
Om Riddarh.-kassan skulle befinnas vara i stånd att vederbörligen pensionera dem: så torde Hr Bildt vid nästa Riksdag benäget komma ihåg hvad lian nu yttrat och väcka motion härom.
Jag skall icke sätta mig deremot, så framt jag lefver och här har någon röst.
Men att nu, pä grund af della skäl, vilja afskräcka R. o. Ad. från åtgärders vidtagande, hvilka kunna vara Ståndet värdiga och för det allmänna nyttiga, anser jag oriktigt.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. först till bifall och sedan till afslag å den del af Utsk:s Mern., hvari anordning af medel till ifrågavande tryckning blifvit tillstyrkt, och ropades dervid Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s Mern. i denna del, samt, efter det svaren härvid utfallit med starka
Ja, blandade med många
Nej, förklarade att han ansåg
Hr Bildt begärde votering.
Den som bifaller den del af Riddarh.Utsk:s Mern.
N:o 13, hvari lillstyrkes en anordning af 400
R:dr b:ko årligen intill slutet af det år då nästa Riksdag uphör, för att befordra tryckning af R. o. Ad. prot:r, röstar 90
Den 15 November e. m.
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde del af berörde Mern. af R. o. Ad. afslagen.