Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det enda skäl, sorn kunde vara giltigt för en återremiss, vöre de anmärkningar, som blifvit gjorda rör:de Chalmerska skolan; men jag tror, att, utan något särskildt anslag för detta ändamål, man skall af titeln finna medel, om man finner skolan deraf förtjent.
Hvad sorn i öfrigt blifvit yttradt i anledning af detta Utlåt, finner jag icke föranleda till återremiss.
Dessa omständigheter kunna i alla fall behandlas oberoende af ett bifall till utlåt.
Jag vill ej med min röst bifalla det förslag, Frih.
Cederström framställt; men hvad jag velat yttra är redan sagdt af Frih. Palmstjerna.
Ehrenborgh har väckt ett förslag, som jag anser af högsta märkvärdighet.
Jag vågar ej yttra mig, huruvida man skulle kunna tillämpa den sats, han framställt till förmån för näringarna inom vårt land.
Det är för ingen obekant, att näringarna ligga under hos oss till en obegriplig grad; detta land har stora ressourcer, men alla näringar och hufvudnäringen jordbruket äro till den grad obetydliga i vål t land, att det icke är möj - 1) t n a3 M 3) t. m. möjligt att komma till någon hög grad af production utan särskildt biträde af capitaler.
Ett stort steg vore, om sådana ändamålsenligt kunde beredas, och jag ville derföre önska, att Frih.
Ehrenborgh närmare uppgåfve detaillerna af sin motion, så att man finge se, huru delta fondsystem skulle se ut och om det vore med full säkerhet förenligt.
Om ett sådant ändamål kunde vinnas, skulle jag gerna understödja det.
Jag är till en del förekommen af Hr Lagerhjelm.
Jag kan dock ej annat, än för min enskilda del yttra min förundran öfver det knapphändiga sätt, hvarpå Utsk. inledt sitt tillstyrkande af en tillökning utaf 28,000 r:dr å denna titel.
Utsk. har dertill icke från någon Konungens propos. hemtat anledning» Utskottet har visserligen sagt, att i anledn. af de flera inom RiksSt. väckta motioner, rör:de anslag till föremål, sorn kunna anses tillhöra denna titel, Utsk. funne nyttigt att förhöja titelns belopp, men hvarken äro motionärerna namngifna, eller deras framställningar till sitt speciella föremål bestämda; ty om man skulle rätta sig efter mängden af motioner, ang:de näringarnas och jordbrukets behof af understöd, skulle icke ens millioners anslag dertill förslå.
Man finner emedlertid af betänk., att det förnämsta föremålet varit att betäcka titelns iråkade skulder eller Regeringens anticipationsvis på denna titel gjorda anvisningar.
De förra uppgå till ett belopp af något Öfver 170,000 r:dr och de förut beviljade årligen fortfarande anslagen till nära 96,000 r:dr.
Titelns alla tillgångar äro således anticiperade för flera är.
För min del skulle jag tro, att detta förhållande, långt ifrån att föranleda till ökade anslag, hade bort föranleda en anmärkning mot anticipationen.
Jag yrkar åtminstone, innan jag beviljar någon tillökning, att Utsk. måtte uppgifva de särskilda ändamål, hvartill medlen skulle användas; ty för mig äro de af Utsk. åsyftade, här ofvan antydda, att nemi. endast betala Regeringens skulder, ej tillfyllest.
Jag skulle likväl ej vara envis att motsätta mig det ifrågavar. anslaget; jag medger tvärtom, att det med en klok administration kan blifva ganska nyttigt; men då jag finnér afstyrkta så många, i min tanka, lika angelägna anslag till bestämda föremål, och deribland åtskilliga på tolde hufvudtiteln, skulle jag tro, att hela eller en del af tillökningen kunde till denna titel öfverflyttas.
I allmänhet skulle jag tro, att under en Styrelse, med hvars system man vet, att StatsUtsk. varit så litet belåtet, att det endast berott på en röst, att Utsk. kunnat undgå att tillstyrka en hemställan till K.
M. om iakttagande af bättre hushållning med statens medel, det ej är lämpligt att vind för våg lemna anslag till dess disposition.
I händelse således de befintliga tillgångarna 7 H.
Si Den 18 Maj e. ra. medgifva det iikade anslaget, anser jag, att det bör komma undervisningsverken lill godo.
I afseende på livad i öfrigt blifvit yttrad t om nyttan af statslån och af capitaler för jordbruket, tror jag det blifva tids nog att tala om den saken, då vi fått ett stadgadt mynt.
Jag önskar, att jag kunde blifva öfvertygad om de förmåner, man förespeglar oss för våra näringar genom detta och så många andra projecter; men jag tror, att då pluraliteten knappt förmår betala räntorna på sin egen skuld, det är rådligast att ej kasta oss in i ett system, der vi äfven skulle nödgas betala räntor på den skuld, som Regering och Representation pålägga.
Jag vill emedlertid uppskjuta mitt omdöme i detta fall till den lid, då StatsUtsk. inkommit med sitt utlåt, öfver extra anslagen till försvarsverket.
Jag är ledsen att finna mig nödsakad att ännu en gång uppträda; men det sker i anledn. af ytterligare förslag utaf 2:ne ledamöter att bifalla detta betänk.
Detta vore icke formenligt, då 89 §.
Reg.F. innehåller: "att uti R.
St:s plena må frågor väckas om förändring, förklaring och upphäfning af lagar och författningar, som Rikets allm. hushållning röra; om sådana nya la"gars stiftande samt om grunderna för allm. inrättningar a£ "alla slag, hvilka frågor skola till utredning af Allm.
Re"svärs- och Oecon.Utsk:n förvisas. R.
St. äge dock icke "magt att i dessa mål annat eller mera besluta, "än föreställningar och önskningar att hos Konungen anmälas" etc.
Det lärer således ej blifva annat än en lind. önskan, som R.
St. kunna besluta.
Detta i alseende på formen.
I afseende på sjelfva saken får jag fästa de värda ledamöters uppmärksamhet, hvilka velat anse mitt yttrande såsom vore det en ny motion, deruppå, att det icke är en sådan.
Mitt förslag innehåller ett vilkor, att af StatsUtsk. eller, rättare, R.
St. antagas vid beslutets fattande ruride utlåt.
Jag (einnar derhän den saken, huruvida R.
St. tinna mina anmärkningar förtjena afseende.
För min del tror jag, att utlåt, icke ens lagligen kan antagas.
Det har sedan blifvit yttradt af en ledamot, att ett sådant förslag, sorn det jag gjort, skulle vara alt skrinlägga statens krafter.
Jag har ej begrepp om hvad det vill säga att skrinlägga statens krafter.
Jag (einnar detta yttrande till det värde, det kan förtjena, och till den förklaring, som blir nödig för att göra det begripligt.
Jag tror, att om staten hvarje år utlånar medlen, blifver ingen skilling skrinlagd, och alla de krafter, som genom dessa medel kunna komma i rörelse, blifva nyttigt använda.
Det måste ju vara ett samhälles interesse att städse vara i ett till förbättring ordnadt tillstånd; samhället måste bereda sig tillgång för tillfälliga behof, och utan att en gång börja, kan man ej komma till detta mål.
Det har ytterligare blifvit yttradt såsom ett hinder för för - Des aS Maj c. 111. slaget, att innan summorna hunne lill något högt belopp, E.
St. skulle tillgripa dem.
Jag ur af en annan tanka.
Jag tror, att E. St. samt Svenska folket, om de se, att capitalerna användas till sådana företag, som befordra näringarnas fortkomst, skola, långt ifrån att draga en skilling derifrån, vara angelägna att se systemet fullföljas.
Jag kan ej före-, stalla mig den kortsynthet, att R.
St. ville förrycka sådana medel, då de utan särskildt bidrag kunna låta dem qvarsta, och då man beräknar, att, i den mån de kommit till näringarnas förkofran, dessa hafva genom statsbidrag lylli de brister, hvilka pä de öfriga titlarna kunna finnas.
Jag skulle tro, att vid en lugnare besinning man skall komma till den öfvertygelsen, att hvad jag framställt, kan blifva nyttigt.
En talare har anmärkt, att 89 §.
Rcg.F. skulle hindra E.
St, att antaga Utskrs förslag.
Dea stadgar i allmänhet, alt hos R, St. må förekomma frågor om nya oeconomiska lagars stiftande samt om grundel na för allm. inrättningar af alla slag, hvarom likväl endast i önskningsväg beslut kunna hos K. M. anmälas.
Om nu således R.
St. följa den formen att åt K.
M. öfverlemna uppgörandet af grunderna för den nya inrättningen, hvilket är öfverensstämmande med Utskls förslag, kan jag ej annat finna, än att formen är iakttagen.
I afseende på saken utber jag mig vid det förslag, jag gjort, att dela summan så, att den ena hälften stöde qvar för denna titel och den andra öfverflyttades på nästa, samt i afseende på hvad som blifvit sagdt, att behofvel för undervisningsverken vid sista riksdag blifvit fyldt, alt få nämna, att vid sista riksdagen, då 60,000 r:dr för undervisningsverken tillstyrktes, det ej skedde i den akt och mening, alt blott 18,000 rtdr skulle för universiteten användas; en vida större summa åsyftades, men R.
St. föiv delade anslaget på sätt som skett.
Jag frågar hvar och en, som befattar sig med delta ämne, om det är nödigt för ett universitet att följa med sin tid; om det är nödigt för ett universitet att hafva ett observatorium, åtminstone för ti-r dens bestämmande, att hafva ett chemiskt laboratorium m. m.
Het är detta, hvarpå jag velat fästa uppmärksamheten, för att få StatsUtsk. att fördela anslaget, hvartill jag tycker 111ig linna så mycket mera skäl, som Utsk. icke tyckes hafva gjort sig reda för behofvet.
Jag tror slutligen, att en sådan fördelning af anslaget skulle vara för R.
St, att anse sorn en ren besparing för framtiden, och jag pr viss på, att dessa behof äro så gilna, att de, om ej nu genast, åtminstone rätt snart påkalla anslag.
Jag yrkar återremiss, på det at!
StatsUtsk. må kunna reservera en del af dessa medel för den kommande titeln.
Med tillfredsställelse har jag bort Utsk:s ordfor. medgifva nyttan och fördelen af den motion, Frih. 4°4 Deri aS Maj e. ra.
Ehrenborgh gjört; men jag har likväl, om jag ej missförstått hans yttrande, trott mig finna några framställningar af honom gjorda, hvilka jag anser mig böra till besvarande upptaga.
Om jag ej orätt fattade, yttrade han, att en fond skulle behöfvas lill lånet; men jag får erinra, att fonden är gifven.
På samma gång anhåller jag afven få besvara en anmärkning, sorn är gjord af en annan talare, att det är hardt att betala ränta för skuld; men jag frågar, när R.
St. anslagit en viss summa, qvittar det ej dem lika, om den användes till ränta oell amortissement för ett lån, som förstorar det ändamål, man söker, eller om det administreras i småportioner, men ofullkomligt leder till sitt mål.
Jag skulle tro, att fördelarna måste erkännas vara alltför stora på den förra sidan, att man icke skulle finna sig böra öfvergå till den.
Jag skulle tro, att då man har aldrig så liten förmåga att beräkna, skall man finna fördelen mycket öfvervägande, om summan användes till lån med amortissement, som StatsCont. är i tillfälle att upptaga-
Man har kanhända den scrupeln, att medlen ej skola användas till sitt bestämda ändamål; men den scrupeln försvinner, då man påminner sig, att det är af denna ränta, sorn lånets möjlighet beror.
Jag kan ej tro, att någon skulle lemna lån, om han trodde det vore fråga om att kasta bort penningarna; de skulle icke kunna användas utan contioll.
Jag hoppas, alt StatsUtsk. skall fasta sin uppmärksamhet härvid; och i den förutsättning och förhoppning, att utväg är gifven att fylla alla de behof, för hvilka en återremiss är begärd, bestrider jag återremiss och begär bifall å utlåt, klär är en anmärkning gjord; jag behöfver endast nämna den, den är så obetydlig.
Man liar nemi. sagt, att man ej bör gifva något, innan vi få ett mynt; men om vi få ett sådant, tror jag ingenting är lättare, än att göra en evalvation af anslaget efter en beräkning af 128 sk. Gr.
Cronhjelm; Då jag förra gången uppträdde, var det ej för att motsätta migTJtsk:s utlåt., utan endast för att uppmana R. o.
Ad. att vidblifva detsamma.
Jag trodde mig böra göra denna uppmaning, emedan jag visste, att anslaget i ett annat Stånd mött svårighet.
Jag har sedan varit i tillfälle att åhöra discussionen och hört, att åtskilliga andra talare äfven yrkat bifall.
Detta är ett anslag, som kommer folket directe till nytta.
Det är anslagen på denna titel och på titeln för undervisningsverken, som i första hand äro för folket till båtnad.
En talare har sagt, att han icke ville lemna äfven denna tillökning i g:de titeln derföre, att han icke vore säker, att Styrelsen använde medlen riktigt.
Det är sannt, att jag yttrat mig ungefärligen på samma sätt, men det var vid andra titlar.
Denna titels anslag äro de, som kunna minst missbrukas.
Det är derföre, och då jag befarar, att en återremiss skulle hafva till följd, att ansia*' get för åkerbruksinstitutat icke blefve tillstyrkt, jag anser Den a8 Maj e. ra.
4°^ sorn cn pligt att nu yrka bifall å betänk.
Cederström har sagt, att grundlagen skulle förhindra oss att göra ett sådant anslag och ålägga oss att till Konungen framkomma dermed i önskningsväg; men han har sjelf sagt, att hans förslag innehöll ett vilkor för anslagets användande.
Kunna vi fastställa det af honom föreslagna vilkor, så kunna vi fastställa det, att 5ooo r:dr skola användas till ett åkerbruksjnstilut.
Han har uppgjort ett förslag, som, om det vore lika lätt realiseradt som lätt att framställa, skulle leda oss till en hög grad af välmåga.
Jag tror, att ett så i calculer sönderfallande förslag är minst af natur att hos oss komma under öfverläggning.
Han har trott, att Representationen ej skulle vara nog kortsynt att förbise det stora ändamålet.
Jag hemställer då, om Administrationen skulle vara nog kortsynt att förbise hans förslag, och då tycker jag, att det är vida lättare för Kammarpresidenten att få fram det på annan väg än genom en återremiss.
.lag tillstyrker bifall å utlåt.
I afseende på den form, hvarunder Utsk. tillstyrkt anslaget till institutet vid Degeberg, får jag yttra, att jag anser den fullt öfverensstämmande med grundlagen.
Detta institut beliöfver ej inrättas, ty det finnes redan.
Ingen framställning derom eller remiss till annat TJtsk. behöfves, och det är blott dispositionen af de för detsamma anslagna medel-, som blifvit till Konungen öfvevlemnade på samma sätt som i öfrigt alla medel under denna titel, Dessa hafva hittills ej varit specificerade.
Derföre har Utsk. nu ej heller gjort det, utan föreslagit, att beloppets användande för det afsedda ändamålet skulle till K. M, öfverlemnas.
Detta har likväl icke hindrat, att ju Utsk- gjort sig reda för behofvet.
Utan all synbar anledning har det icke varit, som detta anslag blifvit föreslaget, Titeln beböfver förökadt anslag; likväl är på detsamma icke anticiperadt, ty de anslag, som äro uppförda att utgå år i833, utgöras till ett belopp af i5o,ooo r:dr i och för afvittringar, utflyltningshjelp 111. fl, dylika föremål, beroende af allmänna författningar.
Dessa medels utgående beror dels på utredning af vissa frågor, dels på specificalioner och iakttagande af former m. m.; men då Utsk. funnit, att titelns behof jemnt ökas, så att en eftersättning mäst ske i utgifterna, och då 3o §, Riksd.Ordn. ålägger Utsk. att inkomma med förslag, rörande statsverkets behof, har Utsk. trott, att detta vore ett af de angelägnaste och ett af dem, sorn äro lyckligast för samhället; ty utflyttningarnas tilltagande är ett tecken till framskridande i odling.
Utsk, bär altså trott, att dessa behof borde fyllas framför andra.
Här är visserligen sagdt af ?:ne talare, att undervisningsverken vore i behof och att det på denna titel ökade anslag borde delas emellan den gide och jorde titeln.
Jag för min del tror, att när vi komma till jo:de titeln, blir derom en särskild öfverläggning, och att vi pu blott böra afse den cjtde titeln samt att behof ven för dep - Ijoö Dd» aS Maj c. m. samma äro påfallande.
Om undervisningsverken hafva behof af understöd, hindrar det icke, att ett sådant kan beviljas.
Det ena behofvets existens hindrar ej det andras.
Når io:de titeln kommer under öfverläggning, torde vi få taga undervisningsverken i betraktande.
I afseende på det förevar. utlåt, vägar jag upprepa, hvad jag förut sagt, att jag tillstyrker anslagets bifallande såsom nyttigt; och jag vågar tillstyrka li. o. Ad. att bifalla detta utlåt, i sin helhet, enär, i min tanka, inga sådana anmärkningar äro gjorda, som föranleda till återremiss.
När jag uppsteg för att tala i detta ämne, förklarade jag, alt jag underkastade mig vilkoret att antingen anse den af mig väckta fråga såsom en motion eller en anmärkning.
Jag har ej blifvit föranledd att ändra denna öfvertygelse, och jag skulle tro, att fastän Frih, Cederström^ och mitt förslag skilja sig i formerna, äro de af natur att håda åsyfta mera en tillämpning än anmärkning.
Jag hemställer till Frih. sjelf, hvars idd jag ganska väl fattar och i hvars calctiler jag ej ser så mycken svårighet, som åtskilliga andra ledamöter, huruvida lian icke anser, att vi, oaktadt ett bifall till utlåt., kunna i motionsväg vinna vårt mål.
Cederström och jag skilja oss deruti, att då han föreslagit composition af sjelfva capitalet, har jag föreslagit cornposition af både ränta och capital.
Jag hade skriftligen utvecklat denna motion, om jag ej trott, att jag ändå skulle blifva förstådd af R. o. Ad., och jag har ej misstagit mig häruti.
Palmstjerna har fullkomligt förstått min rnomotion; men han har ansett, att medel icke skulle finnas, då redan g:de titeln vöre så belastad, att den ej kunde medgifva en användbar fond.
Då jag nu anhåller om propos, till bifall å betänk., och Gr.
Horn önskat, att jag skulle framställa detta förslag mera detailleradt, skall jag uppfylla denna begäran och söka uppgöra ett sådant förslag, hvarefter Utsk. kan komma i tillfälle att bedöma, om det vill biträda min mening.
Palmstjerna har egentligen förklarat sig ej kunna biträda den derföre, att ej tillgång vore på titeln.
Jag får förklara, alt det redan vore en vinst att sätta uti ett lånsystem en lika del af denna titel; om blott 3o eller 5o,ooo r:dr användes till ränta och amortissement, komme man ändå till ett stort resultat, och måhända borde man ej beträda denna väg i så stor scala till en början.
Man bör besinna, att dessa capital blifva betydliga och att jordbruk samt näringar kanske ej skulle kunna absorbera så stort belopp.
Hr Lagerhjelm har äfven erkänt riktigheten af min princip, men jag har ej misstagit mig deruti, att den skulle möta motstånd derföre, att man fruktade, att den skulle missbrukas.
Men om man derföre, att missbruk kunna ske, skulle förkasta satsen, tror jag, att man har orätt.
Samina anmärkning tror jag mig hafva hört af Hr Dalman, hvilken yttrat, att han ej riktigt gjort sig reda för, om statslåne - Den a8 Maj e. m. systemet vöre gagneligt för våra produetiva yrken.
Han liar äfven sagt, att dess införande nu vore för tidigt.
Äfven jag skulle önska, att vexlingen vore gjord, innan man beträdde banan; men då jag hoppas, att vi äro nära denna tidpunkt, och så nära, att vexlingen måste vara i verket ställd, innan den af mig föreslagna åtgärd kan vidtagas, vädjar jag till hans eget omdöme, i fall principen är riktig, 0111 det ej vore rätt att antaga den.
Cederström har mot mitt förslag anfört, att det vore ett sätt att bortkasta statens medel.
Jag liar då ej haft den lyckan att blifva så af honom förstådd, sorn jag förstått honom.
Han har antagit, att genom en årlig besparing och derigenom, att medlen återkomma, skulle en stor fond beredas.
Jag liar förklarat, att genom en, en gång för alla, bestämd summa till ränta oell amortissement en fond skulle beredas, hvilken, i samma mån dess ränta och amortissement åter inginge från näringarna, skulle betänka äfven hvad staten utbetalt.
IMågon förlust uppkommer ej, men ett stort capital produceras.
Det vore lätt att citera exempel derpå, men jag anser det nu icke behöfligt och skall göra saken åskådligare vid framställningen af min detaillerade motion.
Jag är för Öfrigt glad att vid detta tillfälle hafva vunnit deltagande för ämnet; äfven de, som varit mina motståndare, hafva gjort mig den rättvisan, att min motion förtjenar att öfvervägas.
Jag tillstyrker bifall å StatsUt:sk:s nu föredragna utlåt, samt anhåller, att min »notion måtte få hvila på bordet.
Jag hvarken kan eller vill förändra Frih.
Cederströms anmärkning till motion, emedan det vore obehörigt af mig, att denna anmärkning såsom min enskilda motion upptaga; men jag har önskat, att lian sjelf ville förändra den till motion, och att både den och Frih.
Ehrenborghs mätte blifva hvilande på bordet.
Jag har förut tillstyrkt bifall å utlåt.
Jag tror, att anslaget för institutet är af vigt och behof för Westergöthland, der jordbruket är vanvårdadt och påkallar
Styrelsens omtanka för att väcka det ur sin slummer.
Hvad Chalmerska inrättningen beträffar, så, enär Gr. von Rosen nämnt, att Konungen derå fästat sin uppmärksamhet, och g:de titeln nu blir ökad, är det all anledning att förmoda, att denna inrättning ej blir glömd.
Det synes mig af Utsk. riktigt sagdt, alt enär den Chalmerska inrättningen grundar sig på en enskild mans testamentariska disposition, som för Utsk. är obekant, Utsk. ej bort annorlunda förhålla sig, än det gjort, helst då titeln blifvit ökad och derigenom medel funnes att för ändamålet disponera.
Hvad användandet af titeln angår, undergår det granskning såväl af R.
St. som Kammarrätten.
Det synes således vara underkastadt vederbörliga controller.
Ändamålet för titeln är handelns och näringarnas befrämjande, och jag tror, att Utsk. haft mycket skäl att öka anslaget.
Jag båticke sagt, att det vid sista riksdag beviljade anslag var till - D t ii i8 Maj e. ra. räckligt för undervisningsverken; men. jag har fastat uppmärksamheten derpå, att det icke vore skäl att beröfva denna titel ett erforderligt anslag för att lägga det till den io:de.
Af dessa skäl anhåller jag om bifall å StalsUtsk:s förevar, utlåtande.
Jag har visserligen till en del af Frih.
Palmstjerna blifvit upplyst om de ändamål, till hvilka det förhöjda anslaget å g:de hufvudtiteln är ämnadt att användas; men jag tror i alla fall, att det varit orätt af Utsk. att ej upplysa R.
St. derom, enär jag utgår från den synpunkt, alt man ej bör lemna vår Styrelse några arbiträra anslag, utan att Ständerna böra bestämdt utmärka, till hvilka ändamål de skola användas.
Jag kan ej instämma deruti, att de i alla fall blifva använda så, att näringarna deraf hafva gagn.
Jag påminner mig t. ex., att å denna titel, bland annat, ej obetydliga summor blifvit bortkastade på canaler, 50m ej äro och troligen aldrig blifva fullbordade.
Jag har följt denna hushållsgren med uppmärksamhet under några år och funnit, att anslagen dels utgå till betalande af skulder för föregående åren, dels att gagnet af de från titeln anvisade anslag ofta varit ganska problematiskt.
Hvad angår den förhöjning, hvarom nu är liemstäldt, förblifver jag vid den öfvertygelse, hvilken stödjer sig på silfvan i Utsk:s betänk., att en sådan förhöjning ej kommer jordbruk och näringar till godo, utan endast Regeringen, för att betala hvad hon, utan anledning af grundlagen, på förhand beviljat för de kommande åren.
Utsk. har ej upplyst oss, huruvida de anslag på denna titel, som Regeringen gjort, blifvit väl använda, d. v. s. lill verklig förmån för jordbruk och näringar.
Det är ej tillräckligt, att man anslår vissa summor till enskiften, utflyttningar, flygsandens hämmande m. m.; man måste äfven förvissa sig derom, att de af vederbörande länsstyrelser blifvit ändamålsenligt distribuerade, och innan man beviljar ett ökadt anslag, hade man således bort veta, att de föregående kommit landet till nytta.
För öfrigt kan jag ej undgå att uttrycka min förundran Öfver den inconsequens, Utsk. i detta afseende synes hafva visat.
Utsk. har nemi. till skäl för afslag å åtskilliga af enskilda motionärer yrkade ganska billiga anslag anfört, att Regeringen ej ansett dessa nödvändiga.
Om således det nu ifrågavar. anslaget varit angeläget, hade det varit Regeringens skyldighet att föreslå detsamma.
Men när detta ej skett, måste jag tro, att Regeringen ej ansett det nödvändigt, och att detta skäl till afslag bort för StatsUtsk. gälla såväl i denna som öfriga anslagsfrågor.
Jag kan således ej annat än fortsätta mitt yrkande om återremiss, så mycket mera som jag icke vill bevilja något åt io:de hufvudtiteln, om ej besparing kan göras på någon annan.
Jag anser visserligen de ifrågavar. utgifterna för näringarna till sitt föremål vigtiga; men jag upp - Den 28 Maj e. m.
Upprepar, livad jag förut yttrat, att då jag ej är säker, luiru anslagen användas, vill jag ej gifva några ytterligare, innan jag får en sådan säkerhet, innan jag vet, till hvilka ändamål de skola disponeras.