Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nerike, äfven om den na ifrågavarande banan icke utföres, likväS förut tiar trenne större banor, nemi. Nora-Ervalla- och KöpingHult-banan, samt vestra stambanan.
En hvar finner alltså att denna fråga icke för provinsen Nerike, som för Småland, är en 1-ifsfråga* och derföre tror jag icke heller, att dess innevånare äro lingade att göra detta sammanskott, ty det är icke något verkligt provincielt intresse, som derpå beror.
Hr Bildt har äfven yttrat, att dessa sainmanbiudningsbanor icke voro, ur allmän synpunkt betraktade, nödvändiga.
De stora statsbanorna, har han sagt, borde fullbordas utan afseende å den förlust, det allmänna derpå koinme att lida.
Afven jag är af denna åsigt; men jag tror derjemte att, om man på något siitt kan minska den förlust, som underhåll af dessa banor m. m. förorsakar, så är allt skäl dertill.
Orebro-Halsbergs-banan kommer att i betydlig mån minska förlusten å den vestra banan; och jag tror att denna bana blott och bart i delta hänseende är af stor vigt, emedan den kommer att blifva en af de bästa matare för vestra stambanan samt alltså en af de banor, som komma att egentligen minska förlusten derå.
Om nu It. o. Ad. amager Hr Bildt* förslag, är sannolikt att denna liana icke kommer till stånd.
Anser man åter, i likhet med K. M., JernviigsKomitén och SiatsUtskrt, att denna bana är af vigt och nytta, tror jag att man bör tillstyrka den på sätt StatsUtsktt föreslagit;: hvarom jag således lius Hr Gr., och Landtm, anhåller om propos.
Om, när statsbanorna först började byggas här i landet, de orter, genom hvilka desamma fördes, betalt i fråga vide expropriationskostnad, tror jag, att ett sådant förfaringssätt skulle varit både möjligt och nyttigt, samt besparat Staten en icke ringa utgift; men numera, då 2:ne stora banor redan äro under arbete och, som vi hoppas, kunna, till nästa riksdag åtminstone, blifva färdiga, den ena helt och hållet, den andra till större dejen; så och vid det förhållande, att II.
St:r ickeännu fastställt något, så beskaffadt förbehåll, hemställer jag huruvida det icke skulle vara att begå en orättvisa mot de orter, hvilka i alla fall senare komma i åtnjutande af jernvägarnes fördelar, att nemi. dessutom ålägga (lein att bekosla denna expropriationsutgift.
Tillämpningen af denna åsigt, skall dock, efter mitt förmenande, endast gillia Statsbanorna.
Att denna baija äfven är äf K.. M. uti Dess Nåd.
Propos. i ämnet uptagen såsom en Statsbana, känna vi.
När man härtill hav kännedom om så väl den K. Propos:n vid sednaste riksdag, som JernvägsKomiténs förslag,, finner man. att denna bana emellan Orebro och Hallsberg är yttersta ändan af dea samtnanbindningsbana, som, enligt ]{.
St:rs förut fattade beslut, skulle som Statsbana anses och bekostas af Staten till förening mellan norra och vestra banorna.
Det är således fullkomligt en del af dessa stambanor.
När man nu icke antagit den grundsats, jag i början af mitt anförande omnämnt, utan först på detta företag söker tillämpa den, så begår man, pä sätt jag förut sagt, I dubbelt afseende en orättvisa mot dem, sorn icke ännu kommit- i åtnjutande af fördelen att få jernvägar.
Uti Den 23 A p til f. a. 327 betraktande deraf anser jag det icke vara skäl att vidtaga den ifrågaställa åtgärden, utan att, hvad Statsbanorna beträffar, Staten hädanefter som hittills bör bekosta alla utgifter derför.
Hvad särskildt denna hana angår, har upmärksandielen redan förut under diskussionen blifvit fästad på densamma, äfven såsom något helt för sig.
Hen kommer ock att betydligt öka trafiken på den vestra hanan, när denna väl en gång hl i r färdig.
Ytterligare skall linder dea vestra hanans byggande, såvidt nemi. denna hana snart skall blifva färdig, en stor lättnad uti ifrågavarande hänseende genom denna hanas anläggning beredas, emedan man då på mycket närmare håll än nu är i tillfälle att få de materialier rn. m. hvad som till hanan behöfves, sedan man nemligen fört dem sjövägen till Örebro och sedermera, med begagnande af Hallsbergs-banan, kan komma midt på den vestra banan.
I öfrigt känna vi, att från flera delar af Bergslagen blir trafiken på denna hana säkert ganska betydlig, äfvensom att detta är den första hana, som egentligen bereder någon slags fördel åt öfre delen af Nerike.
Afven denna omständighet anser jag, att man icke, då man ser saken från billighetens synpunkt, hör glömma.
Jag anser således att det icke är skäl att utan i förväg lägger något hinder för denna hanas fullbordande.
Södra delen af Sverige har redan nytta af jernvägarne.
Huruvida norra Sverige komtner snart af dessa fördelar i åtnjutande, är ganska osäkert; och då man således nu är i tillfälle att till någon del bereda lättnad för åstadkommande af jernvägar i norra Sverige, så föreställer jag mig att 11. o.
Ad. icke bör förkasta detta förslag samt icke heller belasta detsamma med några särskilda kostnader för de orter, som kunna deraf hemta något gagn.
Jag för min del tillstyrker således bifall till Utsk:ts förslag.
Samtlige talare, som här yttrat sig för Hr Bddts förslag, hafva, i likhet med honom, i afseende på sättet för dessa bidrag, yrkat att desamma skulle åstadkommas genom teckning.
En talare, Hr Brakel, har förklarat, att, efter hans öfvertygelse, skulle denna sak ganska lätt kunna åvägabringas af Landshöfdingen i Örebro Län.
Jag ber dock att få förklara, det jag, med den kännedom om ställningar och förhållanden i Länet jag anser mig ega, likväl hyser en alldeles olika öfvertygelse; och jag är förvissad att, om teckningslistor utläggas på ett ställe, t. ex. i södra Nerike, så svarar man der:
Vi skola vänta och se hvad norra Nerike, Götheborg, Södermanland, Wermland, Westergöthland, Westmanland m. fl. provinser, som äro i denna benbyggnad lika intresserade som vi, komma att göra.
Man skulle sannolikt på det sättet hänvisas från den ene till den andre och ingenting uträtta.
Riktigheten af sjelfva grunden för Hr Bildts förslag bestrider jag ej, men att, innan en sådan lag finues och befunnits utförbar, söka tillämpa den. finner jag olämpligt och opraktiskt.
Man har redan förut i åtskilliga länder försökt kostnadernas förminskande vid jernvägsanläggniugarne i denna riktning, nemligen år 1842 i Frankrike, men der hade saken ingen framgång på annat sätt än att
Staten så godt som tog den mark, der jernvägen
Den 2ft April f. m. gick fram.
Nägra hinder mötte väl ej på sådant, sätt; men jag hemställer om något dylikt, med våra begrepp om egauderätt, skulle kunna låta sig göra.
Jag anhåller fortfarande örn bifall tilt Utsk:ts förslag.
Gr. af Ugglas, Carl Ludvig:
De talare, som nu uptriidt emot Hr Bildt» förslag, hafva egentligen utgått från 2:»e åsigter, den ena att denna ort icke skulle företrädesvis hafva något intresse att ett jernväg, i följd af ett sådant bidrag, skulle kunna erhållas, den andra att det vöre föga rättvist, att belasta den ort. der banan skulle komma att framgå med en utgift, sorn icke drabbat de öfriga delarne af landet.
Jag tror dock att, i fall man vill fästa sig vid Hr Bildt» förslag och icke läser det sorn nian önskar, skall man icke kunna neka till, att en sådan ersättning lätteligen katr Staten beredas, ty Hr Bildts förslag går icke ut. på, att de orter, genom hvilka jernvägen bomme att gå. skulle lemna jord, utan att, genom bidrag från de orter, hvilka af banans anläggning hafva fördel, skulle sammanskjutas den härför erforderliga summan.
Likväl och dä de talare, som bestrid t Hr Bildts förslag, alltjemt framhållit, at.t få banor skulle lemna så stor inkomst sorn denna, kan man väl antaga såsom troligt, att stora intressen skulle af denna jernväg halva sin fördel, och att följaktligen dessa intressen då äfven skola veta att bevaka dessa fördelar derigenom, att de åt Staten lemna delta bidrag af 105,000 ldr rrut, sorn för ändamålet vore behöfiigt.
På sätt jag förut nämnt, är det andra skäl, man anför, »rättvisan».
De talare, sorn åberopat denna, hafva anställt jeinlörelser mellan Orebro-Halsberg--banan och de banor, sorn redan blifvit byggda.
Skulle denna jemförelse vara riktig, kunde man tro. att med fullbordandet af nu påbörjade banor, äfvensom Orebro Halsbergsvägen, det skulle vara slut med våra statsbanor.
Tore så förhållandet, medger äfven jag lör mili del att det skulle vara en orättvisa att pålägga Orebro •
Halsbergs-banan en kostnad, som icke drabbat de orter, genom hvilka jernvägar hittills blifvit förlagda, äfvensom att
Staten med nöje kunde för dessa 105,000 rdr köpa den fördel, som sålunda skulle Staten genom detta köp beredas.
Utgår man åter icke från den äsigten att del. med denna Orebro-LlalsbersUbana är slut med våra statsbanor, utan, i likhet med mig, dock måste antaga att åtskilliga stambanor ännu af Staten här i landet koinme att, byggas, då blir den jemförelse, som dessa talare upställt, oriktig.
Denna jemförelse skall nemi. anställas icke allenast med de redan nu påbörjade jernbanor, utan äfven med dem, som framdeles skola byggas.
Då just denna bana. på sätt förut är visadt. är en bana, som berör så stora intressen, — ett. förhållande, som äfven dessa talare medgifvit —, torde tillämpningen af en princip, hvilken olyckligtvis icke från lörsta början varit följd, rätteligen ega turn och böra, just vid detta tillfälle, begynna tillämpas, enär säkerligen deraf i en framtid skulle blifva följden, att ett sådant vilkor, vid kommande anläggning af statsbanor, måste föreskrifvas.
Denna fråga är icke af så ringa vigt.
Det belopp, hvartill dessa Den SS April f. m.
expropriatiouskostnader hittills upgått för de stambanor, som varit under byggande, utgör en sammanräknad summa af 1,760,806 rdr rmt eller öfver 1 '/2 proc. af hela anläggningskostnaden.
Jag bestämmes att uttala denna åsigt af ytterligare ett skäl.
Jag kan nemi., då jag tänker på nästföregide riksdags strider rörande dessa frågor, icke annat än önska att innevånarne i de orter, genom hvilka jernvägarne skola dragas, komma att i någon mån bidraga till de utgifter, som för dessa jernvägar drabba det allmänna, emedan man då, åtminstone till någon del, kan blifva för vissad, att verkliga fördelar genom dessa1 banor beredas, samt att icke de enskilde söka alt, endast och allenast för enskilda orters fördelar, hvar och en åt sitt håll draga jernvägen.
I detta hänseende hyser man nemi. föga betänkligheter.
På det att sålunda en princip mätte stadgas, hvilken i framtiden kommer att följas, får jag. med stöd af de skäl. sorn i ölrigt af mig blifvit anförda, anhålla om bi fal I till Hr Bildts reservation.
Hr von Troil, Samuel
Guataf:
Om denna punkt är re dan så Hinge och så mycket ordadt, att jag för min del kan yttra mig deröfver i största korthet; och börjar således med att anhålla om bifall till hvad Stat.sUtsk:t i detta hänseende föreslagit.
Afven jag iir, i likhet med Frih. Åkerhjelm, fullt öfvertyitad, att det skulle vara en omöjlighet att ninnera åvägabringa det ifrågaställda bidraget.
Ett helt annat förhållande hade varit, om denna Iråga upstått innan denna jernväg blifvit dels af StatsUtskit tillstyrkt, dels af 2:ne
Stånd bilailen.
Enligt min öfvertygelse skall hvarje försök af en Landshöfding att. sedan frågan redan blifvit i hnfvudsaken afgjord, sammanbringa dessa 1 05,000 rdr, stranda.
Jag har så mycket mera skill att säga detta, som Hr Bildt, i sitt första anförande, behagat med välvilja omtala mina bemödanden för att i Skäne nedsätta expropriationskostnaden.
Förhållandet var då helt annat, ty frågan stod icke på samma ståndpunkt.
Jag har sökt alt göra allt hvad jag kunnat, lör att icke Kronan i detta hänseende skulle blifva prejad; och jag tror att i det fallet kan eli Landshöfding uträtta mycket, oin han vill.
Jag iir säkert förvissad att, om eli dylik fråga upstår i Orebro län, skall äfven Landshöfdingen derstädes åvägabringa detsamma sorn jag i Skåne.
Att åter, sedan frågan kan sägas vara afgjord, hopsamla förutnämnda summa, anser jag omöjligt och är i öfrigt af den öfvertygelse, att det icke heller vore fullt rättvist, sedan man beslutat, att denna bandel anses som en statsbana.
På dessa skäl tror jag, att det icke finnes någon annan utväg än att bifalla hvad Statslitskit föreslagit; hvaruppå jag således anhåller att Hr Grin o. Landtm, måtte framställa propos.
För att kunna fatta sitt. be slut mellan bilall till StatsUtsk:ts förslag eller Hr Bildts reservation, är nödigt, att taga en noggrann kännedom om den sednare; och jag ber således att få underkasta densamma en liten kort granskning. 330 Den 25 April f. m.
Hr Bildt öfverensstämmer roed StatsUtskit deruti, att för denna sammanbindningsbana ett anslag måtte beviljas, med vilkor att byggnadstomt för bangård i Orebro varder kostnadsfritt för Staten upläten.
Detta villkor är, enl. livad man känner, redan npfyldt, och således kan det icke vara någon betänklighet att antaga detsamma.
Sedermera tillkommer, utom detta vilkor, ett annat, nemi. beviljandet af detta anslag »under förutsättning att genom bidrag »från de orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, t i Ilsk ju I ea »en summa, som blir tillräcklig för bestridandet af de med denna »anläggning förenade expropriationskortnader, beräknade till högst »1 0 5, l) 0 0 i dr rmt».
Nu stannar man i någon ovisshet hvad Hr Bildt menar med denna förutsättning.
Har han dermed velat uttrycka ett bestämdt vilkor, sfi har han icke bordt använda detta ord.
Det ligger något så sväfvaude i detta uttryck, att man knappt kan tro, att det är ett alldeles oeftergiflig! vilkor, hvarförutan icke medlen få för ändamålet användas.
Dock orri så är och för det fall Hr Bildts förslag antages, kommer man till det besynnerliga förhållande, att R.
St:r anvisa ett anslag tor denna jernväg, men penningarne skola ligga i Riksgäldskontoret och få icke användas förr ii ii ifrågavrde 105.01)0 rdr blifvit insamlade.
Nu är att märka, att, för att denna bana skall göra nytta vid vestra stambanans byggande, skall den likväl, enligt förslaget, genast börjas, så att materiel må kunna föras från Örebro till stambanan; men orri dessa 105,000 rdr icke kunna pä ett eller annat år samlas, så är heia den byggnadsplarien förstörd.
Om det rut ock skulle kunna Ilända, att man kunde samla 90 å 95 tusen rdr, så lijelpte det dock icke.
Kanske ändamålet kunde vinnas med 100,000 rdr?
Nej! ingenting lijelpte annat än 105,000 rdr.
Detta belopp måste blifva Irån orten hopsamiadt, annars förfaller hela förslaget.
Dä nian naturligtvis icke liar någon rättighet att uttaxera dessa 105,000 rdr, blir förhållandet så mveket svårare.
Det synes mig orimligt att fästa ett sådant vilkor vid den bana, som nu är i fråga att beslutas.
Att medel af II.
St:r skola anvisas, men endast begagnas i den händelse, att, uti en alldeles oviss framtid, en annan summa kan af enskilde samlas, ett sådant beslut kan jag åtminstone för min del icke biträda.
En annan otydlighet uti reservationen är att det der heter, att medel skola sammanskjutas »från de orter, hvilka af banans anläggning ega fördel».
Hvilka äro då dessa orter och hvem skall afgöra delta?
Är det K. M:t, sorn skall sägn att de och de orterna hafva fördel af denna bana och inga andra orter ?
Men, om nu K.
M:t misstager sig. då dessa orfer aldrig blifvit hörda i frågan?
Man skulle således inlåta sig i en mängd svårigheter, hvilka jag icke inser huru man skall kunna öfvervinna.
Jag vill upge ett exempel:
Östergöthland i allmänhet kan väl icke anses hafva fördel af Örebro Halsbergs-banan, ty det är vissa delar af Östergöthland, t. ex. kuststräckan kring Waldemarsvik, Ydre härad m. fl., som med Örebro hafva ringa förbindelse.
Östergöthland i sin helhet är således icke den ort, som skulle deltaga uti dessa kostnader.
Men huru långt sträcker sig den del af Östergöthland, som det i första hand tillhörde.
Det är en ganska betydlig del af Tf r, ii 25 April t. ra. 331 denna provins, som skulle hafva fördel af den banan, nemi. den, sorn afsänder sina varor till Norrköping, Utaf den trakten, som ligger söder om Götha kanal, har den närmast der intill liggande icke någon egentlig nytta deraf; men söder derom ligger en ort, sorn tar sitt tackjern npifrån Nora, t. ex.
Således har dettii bruk betydlig nytta af jernvägen.
Men huruvida Boxholm fortfarande kommer att hemta sitt tackjern derifrån, beror naturligtvis på egaren, äfvensom att lemtia upgift derom.
Man skall således, genom antagandet af en sådan bestämmelse, inveckla sig uti en mängd svårigheter.
Hedan häruti ligger ett hinder mot antagandet af Hr Bildts reservation ; men jag vill nämna ytterligare thue svårigheter, som förete sig mot densammas antagande.
Först och främst att det icke finnes någon auktoritet med rättighet att taxera den föreslagna afgiften.
Om det ändå funnes en Länsnämnd, eller någon annan auktoritet, som kunde fördela dessa 105,000 rdr emellan vissa län, vissa orter, då kunde detta förslag möjligen antagas; men att under omständigheter, då sådana bidrag äro frivilliga, fastställa en summa, af hvilken hela företaget, skulle blifva beroende, det kan jag omöjligt finna vara riktigt.
Den andra svårigheten är, alt, om det antages såsom en regel, att Staten vid hvarje riksdag skall anslå medel lör stambanor, med vilkor att, orten skall bidraga på ett eller annat sätt till kostnaden, så skall sannolikt en täflan mellan orterna upsla att på förhand komma fram med sina förlag.
Det är verkligen för Stalén af mindre vigt,, om Staten för en banas anläggning får betala en 1 00,000 rdr lör mycket, tili om denna bana blir oriktigt anlagd.
. llesultatet af denna täflan skulle utan tvifvel blifva ett förryckande al banornas rätta sträckning; och man skulle få svårt att undgå att förlägga banorna på sådana ställen, der de framkallades af de särskilda orternas intressen.
Följden häraf blefve, att man sannolikt finge banor, som icke uti det allmännas intresse voro riktiga oell således genom sitt mindre fördelaktiga läge komme att gifva mindre inkomst än om denna kostnad utgått af Staten.
Med ett ord, jag tror att detta för framtiden skall förrycka anläggningen af statsbanorna.
Ett annat hinder ligger deruti, att, ehuru detta förfaringssätt möjligen, ehuru svårligen, låter sig tillämpas, då man anlägger en bana genom en rik ort, så komma otvifvelaktig! ännu större svårigheter att förete sig, då man skall företaga sådana anläggningar uti de trakter, som äro mindre lyckligt lottade.
Har mati en gång fastställt detta vilkor, måste detsamma allt framgent iakttagas; och huru skall det viii komma att gå, när man en gång börjar att bygga banor norr ut t. ex. från Dalarne.
Jag förmodar att det väl icke lär bli så särdeles många, som der skulle vilja deltaga i anläggningskostnaden; och jag skulle anse det vara betänkligt för dessa orter, om de ensamma skulle få draga denria börda.
Få dessa skäl instämmer jag med dem, som yrka bifall till StatsUtsk:ts Betänk.
Jag anhåller att endast få tillägga några ord med anledning af hvad den siste talaren yttrat, att uti mitt för - Den 25 April f. m. slag skulle finnas några sväfvande och obestämda uttryck.
Jag tror likväl, att den tolkning, som Gr;n sjelf gifvit åt de uti mitt förslag förekommande ord »samt under förutsättning.» att dermed afses ett oeftergifligt vilkor, är fullkomligt, riktig, samt att dessa ord icke gerna kunna på annat sätt tolkas.
I öfrigt får jag nämna, att ined insamlandet af dessa 105.000 rdr afsetts, att man skulle komma just till den summa, som erfordrades, samt att man icke genom denna insamling skulle få tillsammans ett obestämdt högt belopp.
Denna summa. 1 05.000 rdr, hvilket belopp är den af JernvägsKomitén beräknade expropriationskostnaden, är ganska högt tilltagen, ty den är beräknad efter 800 rdr för inrösningsjorden, och då man i Skåne fått detta pris nedsatt till 500 rdr, — en följd af Malmöhus Läns nitiska Landshöfdings bemödanden, -— så tror jag att, äfven under sakernas nuv.-de skick, delta kostnadsbelopp sannolikt kan nedsättas.
Min öfvertygelse är, att. det verkligen icke skulle vara så svårt att få ihop dessa penningar, om nian genom allmänna kungörelser gåfve vederbörande del af ändamålet, samt att de uti företaget intresserade kunde medlen uti Landtränteriet insätta.
Sådana intressen finnas både uti Götheborg och Norrköping, ty dessa begge orter nappas, så att säga, om Orebro såsom handelsort.
Funnes nu denna jernväg emellan Norrköping och Cathrineholm, så är ganska påtagligt, att i Norrköping skulle stora bemödanden göras för att åvägabringa denna handelsförbindelse med Örebro.
Det är lika sannolikt att äfven Götheborg skulle skynda sig att söka få sitt handelsområde förflvttadt upp till samma stad och detta med samma skyndsamhet sorn Norrköping.
Pä dessa skäl har jag ansett att de omnämnda svårigheterna lätteligen skulle kunna undanrödjas, samt yrkar fördenskull fortfarande bilall till mitt förslag.
Det har redan så mycket blifvit taladt i denna fråga, att det möjligen torde anses öfverflödigt att deruti sig vidare yttra.
Likväl kan jag icke undgå att påpeka de besynnerligheter, hvartill Hr Biidts förslag skulle leda.
De orter, som af denna bana skulle hafva fördel, borde sammanskjuta elt belopp af 105,000 rdr, i ändamål att betala expropriationskostnaden.
Enl. jernv,ägskomiténs kalkyler upgår denna kostnad visserligen till nämnde belopp; men det är dock icke gifvet, att densamma kommer att stiga till denna summa, .lernvägskomitän har nemi. beräknat kostnaden efter 800 rdr pr tunnland för inegor, under det att samma komité vid de flesta öfriga banorna uptagit kostnaden för hvarje tunnland inegor till 000 rdr.
Jag vet icke af hvilken ani. värdet å inrösningsjorden i denna trakt blifvit så mycket större, och ehuru en annan linie finnes, der det är beräknadt ännu högre, nemi. i Småland, emellan Nässjö och sjön Stråken, hvarest samma slags jord är upskattad till 1,000 rdr för tunnlandet, så är likväl säkert att jorden på linien Halsberg—Örebro är beräknad till högre pris än på de flesta andra ställen.
Skulle nu så hända sig, att, när den egentliga upskattningen kommer att ega rum. jorden erhålles för billigare pris, än den summa, hvartill den är förslagsvis beräknad, Dea 25 A pril 1. ro.
M* sfi skulle <let icke vara nog dermed att orten betalade expropriationskostnaden med verkliga beloppet, utan Staten derutöfver erhålla ett litet öfverskott genom det öfverflödigt stora sammanskottet.
Jag förenar mig med dem, som yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Efter det öfverliiggningen nu ansetts afslutad, yttrade H.
Exc. Hr Gr:n o.
Landtm., att beträffande den förevide 3:dje punkten yrkats dels bifall till Utskits förslug och dels antagande af det uti Hr Bildts reservation framställda förslag, hvilket lydde sålunda: »alt K.
Skr, med bitall till K. M:s Nåd.
Propos., för anläggning af en sammanbinduingsbana från vestra stambanan i trakten af Halsberg till Orebro, måtte bevilja och anvisa erforderliga medel till belopp af 1,057,470 rdr rint., med vilkor att byggnadstomt för bangården i Örebro varder, kostnadsfritt för Staten, uplålen, samt under förutsättning, att genom bidrag från de orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, tillskjutes en summa, som blir tillräcklig tör bestridandet af de med denna anläggning förenade expropriationskostnader, beräknade till högst 105.000 rdr rmt».
Propos. å bifall till Utskits förslag blef härefter framstalld samt med starka ja jemte åtskilliga nej besvarad; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Sorn 4:de och 5:te punkterna af detta Utlåt, afhandla samma baita, den ena af dessa punkter den ostligaste och den andra den f. n. nordligare delen deraf, hemställer jag, huruvida icke lämpligast vore, att ötverläggningarne företoges öfver bägge punkterna gemensamt, saint att sedermera, då man kommit till bedutet, detta fattades först öfver den 5:te och sedan öfver den 4:de punkten.
Den 4:de punkten är nemi. i viss grad beroende utaf det anslag, som kommer att lemnäs till den 5:le.
Jag är öfvertvgad, att flera ledamöter af detta Stånd uti detta fall äro af lika åsigt med mig; och jag anhåller alltså om llr Gr.-ns o. Landtmrs propos. på det af mig nu framställda förslag.
Jag vill icke bestrida, att diskussionen öfver 4:de och 5:te punkterna må ske uti ett sammanhang; men deremot får jag, hvad besluten beträffar, anhålla, att de måtte föredragas i den ordning Utlåtit bestämmer, samt, att således beslut måtte fattas först öfver den 4:de och sedan öfver' den 5:te punkten.
Frih. Åkerhjelm, Johnn Carl:
Jag anhåller att få för ena mig med den siste värde talaren.