Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mäl af sädan wigt det borde til grund och til jämnförelse för sit omdöme inhämta alla möjliga underrättelser och isynnerhet deras,som en större erfarenhet berättigade til et säkrare omdöme.
Utskottet har endast rädsiagswis begärt et sädant meddelande.
Endast säsom et Historiskt Factum har det anfört hwad som i detta afseende warit brukeligt wid föregäende Riksdagar.
Om deras minne wäcker obehagliga erindringar, är det en sak, främmande för rfrägawarande ämne, och Utskottet har endast ansökt hwad som händt, utan at deraf draga annan slutföljd, än at enahanda behof kunde berättiga til et lika biträde.
Under intet af desia afseende» kan Utskottet anses hafwa afsagt sig nägon af sina rättigheter eller trädt Ständers rätt för nära.
Det äterstär dä endast frägan, om Formen af detta framställningssätt; man wille, at Utskottet skulle gätt en annan wäg til 648 Den Z Augusti. fit ändamäl, man fruktar at den Utskottet tagit stall landa til prejudicat.
Men dä ingen np Riksdags-Ordning är faststäld, dä Utskottet hwarken kunnat eller bordt rädfräga annat, än de bittils antagne Former, har det ocksä icke haft nägon annan wäg at följa.
Sättet, at hemställa saken til Ständerna, mätte wal ej wara en kränkning af Ständernas rätt, och sjelfum frägan om principen tyckes hora til en kommande Riksdags-Ordning.
Dä likwäl äfwen cn motsatt Princip blifwit widare prkad anhäller jag, at fä utweckla de bearepp, som ligga til grund för min öfwertygelse.
Wid frägan om Ständers rätt, at erhälla de uplysningar, som äro nödige för deras befattning, har intet twifwelsmäl upstätt.
Det ar endast om Formen och sättet at erhälla dem.
Men hwar finnes wäl grunderne för den form, som i detta afsende bör iakttagas, om icke uti den som är gifwen ät Statens styrelse?
Det är onekeligt, at Ämbetsmän äro til för det allmänna , at de stola tjena Samhället, men dä detta Samhälle icke en Corps genom sina Fullmägtige, kan pä en gäng göra lagar och werkställa dem, dä dest eget lugn, destegen säkerhet fordrar, at allt hwad som hör til Lagens tillämpning, til förwaltningen af de mängfaldigt olika och mängfaldigt delade ärender, som ingä i styrelsen af det hela, skulle anförtros ät en särskild gren af Högsta Magten, som med oftversigten af det hela skulle förena omsorgen Den Z Augusti. 64g för allas wäl och Lagarnes werkställighet, dä blef det äfwen et hufwudsakeligt wilker för det delas beständ, at ingen gren af den allmänna Förwaltningen skulle kunna öswerstrida gränsorne för sin befattning, eller genom en blott wilja inga i den andras göromål.
Intet är lättare än at wilja; öfwer allt der menniffor finnas hafwa de denna förmäga; öfwer allt har man welat blifwa wäl styrd; wela t bewara sina rättigheter bäde för at nedtryckas under Depotismens ok, och för at förswinna ritt Anarkiens afgrund.
Endast i den mohn har denna wilja lyckats at winna sit ändamäl,som den förenat uplysnmg och stadga, äterhällsamhet och kraft.
Endast i följd af en sadan den allmänna wiljans riktning, har den gräns blifwit rigtigt utstakad, som ätstiljt Samhällets olika myndigheter, och endast i den mohn som allmänna öfwertygelsen bibehöll och stadgade denna gränslinea, hafwa Samhällen njutit lugn, och deras Författningar et langwarigt bestånd.
En djupsinnig
Tänkare och Statsman har ansett garantien af all Samhälls - Inrättning hwila pä uplösningen af detta Problem:
At förena enhet i werkan med delning i Magt.
Dä han anför at til undwikande af Despotism borDe Magten delas, til undwikande af Anarki borde den hafwa gemensam föreningspunct, har han tillika erkänt at delning blott är Anarki, at Enhet blott är Depotism.
Ibland 65o Den 3 Augusti.
Ibland osi är redan den frägan igenom Constitution afgjord, huru denna delning stall inrättas, huru olägenheterne stola undwikas, men mä det tillätas mig erindra, at hwarje afwikande derifrån, hwarje inkräktning af den Lagstiftande eller Verkställande
Magten är et steg närmare til Anarkien eller Despotismen.
Dä enligt Constitutions 4 § Konungen äger at allena styra Riket, pä det sätt Regerings-Formen förestrifwer, dä enligt 47 Z Ämbetsmän äro underkastade Konungens
Bud och Befallningar och honom i Laga ordning answarige, dä enligt 90 § under Rikfens Ständers eller deras Utstötts öfwerläggningar och pröfning frägor om Ämbetsmäns och Corporationers förhällande, eller wcrkställigheten af nägon Lag, Författning eller Inrättning, icke pä annat sätt än Grund Lagen boksiafweligen förestrifwer fä uptagas, synes tydeligen den gräns Constitution utstakat emellan den werkställande och Lagstiftande Magten, och at dä Konungen ensam äger den förra, är han ocksä^ensam den som äger at befalla öfwer Statens Ämbetsmän. __ Ständernes ätgärd i anseende til Statens reglerande har endast afseende pä deras Bewillningsrätt.
Det är för at känna storleken af behofwen, beskaffenheten af tilgängarne, sättet huru de blifwit anwända, som Ständerne äga at infordra uplysningar.
Deras Utstött äro i "detta afseende deras Organ; men denna Organ kan icke hafwa en annan rätt än de sjelfwe, den kan icke annat än medelbart communicera med Statens Ämbetsmän.
Dä Samhället til Konungen öfwerlätit sin Magt i anseende til Allmänna Ärendernas Förwaltning har det ocksä Den Z Augustt. 651, förbundit sig at endast genom hans ätgärd kungöra sin wilja.
Om Konung och Ständer skulle ömsom befalla Ämbetsmän upkomme snart den oreda, som skulle alstra owerksambet och göra Ämbctsmanna befattningen lika sivär som det är swart at tjena twa Herrar.
Om Utskotten, utom genom Konungen, skulle aga at befalla öfwer Statens Ämbetsman skulle, genom en hemlig öfiverenskommelse, antingen inkräktning pä Ständers rätt wara möjlig/eller
Utskotten genom en annan riktning blifwa mägtigare, än bäde Konung och Ständer.
Gränsen för Utskottens Magt ligger i beskaffenheten af deras befattning; säkerheten för Konungen och Nationen ligger uti iagttagandet af de former, som för dennä befattning äro föreffrefne.
Uti Utskottens skyldighet, at ti/ en wist af Konungen utsedd
Ämbetsman ge tillkänna de uplysningar de behöfwa och genom hans ätgärd erhälla dem; uti denna pligt, at i detta afseende gä Utskotten tillhanda, ligger grunden til den inbördes Garantie som för bäda är oumgangelig.
Om Utskotten begära andra uplysningar, än hwad som hörer til deras »verkningskrets, mäste denna Ämbetsman anmäla det hos Konungen.
Om de underrättelser Utskotten skulle förnekas, som de teo sig med skäl kunna fordra, kan den rättigheten dem icke »vägras, at hos
Ständen anmäla orsaken til et inträffat dröjsmäl eller upskof, i »verkställandet af deras äliggande.
Det blir dä Ständens rätt, at pröfiva beskaffenheten af deras Utskotts orrhällan, at om de finna den billig framföra den til Thronen.
Skulle den dä affläs, äga Ständen i fin rätt at neka Bewillning och i Nationens - 6Z2 Den 3 Augusti. tionens bifall det correctif, som stall hindra en Regering at lättsinnigt för en sä ringa anledning compromettera sin Magt.
En annan sakernas ordning är icke tänkbar.
Rättigheten at befalla kan icke gifwas utan den, at twinga dem, som wägrade at lpda, och Utskottens eller Ständernas rätt at direote befalla öfwer Statens Ämbetsman skulle antingen blifwa et intet, eller medföra eneoereitif kraft, lika siridande emot wär Constitution som emot den fördelning af den werkställande och Lagstiftare Magten
Vom utgör grunden för Allmänna Säkerheten och för möjligheten af Samhällsföreningens bestånd.'
Förgäfwes stall man söka en annan ordning.
Utskottens Magt mäste hwila pä Ständernes och deras pä Nationens.
Lagarne äro medlet och wilkoret för bädas utöfning af deras rättigheter, och den at afstä gjorda framställningar, at wägra medlen til Stats - utgifterne, utgör den motwigt, som stall bibehålla Ständernas rätt och gifwa kraft ät deras pästäenden
Desias anseende och werkan hwilar pä allmänna opinion, pä det understöd de äga af densamma; och en Regering som satte sig emot denna och Ständernas derined förenade och i enlighet n ed Lagen utträde wilja, skulle antingen snart förlora sin Magt eller sinna en Nation icke wärd friheten.
Än mindre kan man föreställa sig at för blotta frägan om nägra uplpsningars erhällande, en Regering skulle wilja satta sig i strid med Ständerne Det blir alldrig genom en direck wägran, det blir genom ofullständige eller oriktiga upgiftcr, som man för dem skulle söka dölja sanningen, och detta skulle ej förekommas genom Utskottens rättighet, at directs infordra uplpsnin gar.
Den 3 Augusti. 653 gar.
Jag ser deruti ingen nytta, ty ifall Ämbetsmannen wägrade eller gäfwo dem vfullständige underrättelser skulle ju Utskotten ändock i alla fall wända sig til Konung och Stander ty meningen mätte wäl ej wara at de skulle sjelfwa blifwa ereeutorer.
Men wäl ser jag möjligheten af misibruk af en sädan Utskottens rättighet.
De skulle snart deraf föranledas at öfwerskrida den gräns Constitutionen utstakat och säleLes efter hand bereda desi fall.
Det är derföre med samma nit, hwaraf jag war uplifwad da, nar inför den Konung, som nu mera ej regerar, jag wägade föreställa mädan af de Rädflag hwarigenom man ffiljde Konung och Nation, det är med samma nit, som jag nu inför Rikets här församlade Ridderskap och Adel, äfwen med faran at misshaga, wägar föreställa mädan utaf at förblanda ständers och Konungens rättigheter, at genom en oriktig tillämpning af de förra gifwa anledning til inkräktning pä de senare.
Genom bwarje sädant steg nalkas man Anarkien eller Despotismen, och Friheten finnes blott emellan bäda.
Friherre LtLÖl von IlloIl8 tsin, Uorlit2 Uucivig, den af Stats - Utskottet gjorda Proposition har gifwit anledning til en discusiion, främmande för det förstnämnda ämnet
Den har nemligen föranledt til en af de kinkigaste deliberationer, om nägonsin kunna äga rum, det will säga, rörande gränsen mellan Konungens Magt och Riksens Ständers
För at gjöra flut pä denna deliberation hemställer jag ödmjukeligen lil Högloft.
Ridderskapet och Adeln, om icke hela denna fräga mä förfalla; och föreflär jag i stället, 654 Den 3 Augusti. stället, at Stats-Utffottet endast mätte äläggas, at sjelf upgöra och til Ständerne inkomma med et Finanee-project, anhällandes jag häröfwer, om Herr Grefwens och Landtmarffalkens Proposition.
Herr Grefwen och Landtmarffalken Det förewarande ämnet tyckes wara af flere Ridderffapets och Adelns Herrar Ledamöter sä wäl och grundeligen utredt, at Stats-Utffottets Proposition nu sones kunna til afgörande uptagas: och jag fär säledcs hemställa, om Ridderffapet och Adeln ffulle behaga bifalla hwad Stats-Utffottet proponeradt, nemligen, at hos Kongl
Maj t r underdänighet anhälla, om desi befallning til wederbörande Ämbetsmän at inkomma med sitt Jörflag til den Financeplan de tjenligast anse.
Ia och klej.
Herr ligerbjelm, 8evect 6v8t^s, erindrade at han hade anmält sig redan innan Propositionen gjordes, och yrkade at fa til godo njuta sin Niksdagsmanna-rätt at sig yttra.
Herr Grefwen och Landtmarffalken yttrade at Herr ligerkj-gm sig j rättan tid anmält, men at Herr Landtmarffalken honom icke upropat, emedan han trott Herr kigerNwims afsigt wara, at öfwer et annat ämne sig yttra.
Herr Landtmarffalken hemstälde för öfrigt, om icke frägan redan sä mycket wore ventilerad, at den nu wäl kunde afgöras: tilläggandes at en ny Riddarehus Ordning ännu icke blifwit antagen, men at den hittils brukliga Riddarhus-Ordningen stadgade, at det tilkomme Landtmarffalken föreffrifwa tider och timmar til deliberation.
Gansta Den z August?. 6Zg Ganska mänga ropade, at Herr
Di^erbjelm mätte fä tala.
Tilläts.
Herr sigert, selm, 8evec1 6ustLk, upläfie följande til Protocollet:
Det tilhör en Regent, det tilhör et fritt Folk, at framkalla Tänkaren, at nyttja desi insigter, desi wisa Förslag til det allmännas wäl.
Förra Konungen ägde fel, men äfwen dygder:
Dä Rikets penningewerk och skuld sätt en ställning, som wisade mörka utsigter, öfwerlemnades icke förbättringen ät tanklösa Gunstlingar.
En betydande belöning utlofwades ät dem, som r Lesia ämen kunde upgifwa gagneliga förflager.
Egennyttan och Högmodet, Lesia en menniffas starkaste lidelser, nyttjades at wäcka tankekraften; strapt utkom en mängd Strw skrifter, som uplyste och gagnade.
Rikets Ständer sammankallades, dä Hemliga Utskottet skulle bereda Finnanceplanen.
Det räknade bland sina Ledamöter Rikets skarpaste Snillen, en del med djupaste kännedom i Finance - ärender.
En Excellens Uil. , som warit Konung 6U81^L- den nirs Finance-Minister, en Baron k-läkan88on, Herr Profesior LcbultLenbeim, en Biskop ^Va11gui8t, en Envoye ^.8P med flere.
Desie stora Snillen insägo widdén och answarigheten afsittäligganLe, ty det tilhör stora Män, at misitro egne insigter, at läta sig wäaledas af allt möjligt ljus, dä deremot den inskränkte tror sig äga styrka och förmäga, ofta i mäl som öfwergä desi fattningskrets.
Herr Baron och Presidenten U-^erKejmg yttrande och förslag infordrades, och sedan alla desin uplysmnM blifwit samlade, stadgades ett 656
Den Z Augusti. pä mogna grunder fattadt beslut.
Det forsta öfwerläggnings-ämne blef, hivid Nationens krafter högst i bewillning kunde täta, och sedan huru Ltatsbristerne i en annan wäg genom Finance-operationer kunde fyllas.
I förra frägan anfcrg
Utskottet halfannan nrillivn, säsom ben högsta Bcwiliningssumma, som upgafs lil Bewillnings-Utfottet at fördela.
Ett wistt warde asattes det wacklande Riksgäldsiuyntet, och anstalter widtogoö til inlösen pä bestämde längre tidffiften af detta mynt.
En Riksdiskont, som sammanbragte en si Ifwe rina sa, och märkeligcn ckckade Riksinkomsterne, inrättades.
En förmögenhets befattning, som icke tryckte Uslingen, utffrefs: och följden af desta beslut hade blifwit innom fä är et stadgagt penningewäsende; at Riket blifw t ffuldfritt; alla bewillningar säledes uphört, och at Undersåten warit förmögen och oberoende; sanningar som aro bekräftade genom Nationens allmänna röst, genom nuwarande Konungens berättelse wid Riksdagens början.
Men desta ljusa utsigten ändrades:
Konungen uphörde at framkalla och begagna wisheten; ofwerlemnade sig til Gunstlingar; hörde intet Nationens röst: blef krigisk och störtade et genom kriget siyckadt Fosterland i et bräddjup af elände: och Kronan rycktes frän Hans hjesta.
Mä jag härwid icke dölja min brutna suck för et olyckligt Fosterland.
Mä i en ewig kedja af är aldrig en Konung upstiga pä Swcnska Thronell, som öfwerlemnar sig ät nedrige Gunstlingar hwilka missleda det renaste hjerta til wäldsamma eller okloka företag; uprätta en skiljomur emellan Honom och Dest trognaste Under - Ven 3 Augusti. 667 sätare, samt med de smartaste färger mäla deras redliga bemödande, at sammanbinda Kön. ungens wäl med det allmännas, och stämpla dem, säsom allmänna lugnets Förstörare och Hatare af Konungamagten, hwilka, sedan de beredt Hans och Fosterlandets fall, äro de första, som öfwergifma sin olyckeliga Konung, i stället at söka lindra Hans misiöden, förklara Hans företag för egensinnigheter, men-aro ater färdige med nya rökoffer, at misileda en kommande Regent, hwars dagar de ma hända, fordom gjort mindre behageliga.
Matte alud en Swea Konung wara Fosterlandets Far, och alla Fosterlandets Söner, antingen de bebo kojan eller palatserna, äga tilträde til Hans Person och LandSfaderliga hjerta.
Men känslan för mitt Fädernesland förer mig öfwer ämnets gräns.
Jag ätergar til förevarande fräga.
Et Stats Ntffott är, efter min tanka, för et fritt Folk detsamma, som en Finance Minister för en enwälds - Konung
Desi befattning kän icke slutas fnnom den inskränkta krets, at endast af Konungen emottaga summan pä Statens behof, för at öfwerlemna samma summa til fördelning at Bewillnings - Utskottet; at sedan efterse misiräkningar och gransta Certificater, hwartil endast fordras det inskränkta wett, hwarje Köpmans-Bokhällare äger.
Nej det har en wida större omfattning: det bör reglera Rikets penningestock, afmäta den i jämt förhällande til rörelser, näringar och utlagor: det bör genom en wis Finan.e
Operation gifwa credit ät det representatiwa myntet, och genom desi omlopp bespara Nationen de betydligaste summor, hwilka eljest genom räntor ä en Riksskuld stus» . Andrg^Band.
s 33, 34. le
Dett Z Ilugusir. le tynga och förordsaka dryga utlagor.
StatsMskottet bör säledes, i samband med Banco-Utffottet, Vidtaga sä försigtiga steg, at detta mynt bibehåller i rörelserne et lika wärde med det reella.
Det bör afmäta Förswarsmerket i Fästningar, Orlogs Flottor och Armeer efter Rikets styrka och läge, oberoende eller såsom ffyddadt af Utländska Magter.
Det bör inrätta Cavallerie och Fotfolk efter samma mättstock, sä at alt detta kan underhällas ored den minsta tunga för Staten.
Det bör reglera Stats>Werket, at jnkomsterne smara emot utgifterne, ritan at Undersätarne tyngas med nya ewärdeligen älagde grundräntor, och sä, at alla saker gä en lika jämn gäng med et mindre antal, bättre lönte Tjenstemän
Med den fullkomligaste kännedom i Landthushällningen, bör detta Utskott föreflä sädane utwägar med Kronans Domainer, Allmänningar, Skogar och Kungsgärdar, at det bereder en större Folkstock, et bättre skött äkerbruk, och säledcs större spannemälsförräder, samt en Nationel wi st genom indragning af de dagswerken Menigheten til Kungsgärdarne utgjordt, och hwilka tilskapat sä hiskeliga Jordbruksförluster, men kunna utgöra tilökte inkomster för Drätselwerket- Förnämligast bör dock et Statsutskott känna Rikets styrka at bära Bewillningen, uprätta en Stats-Tableau för hwarje är lil nästa Riksdag, som ä ena sidan utwisar alla behofwer och ä den andra alla jnkomsterne, samt den deraf inkommande Statsbrist, af hwilken en sä stor del, som genom Bewillningar kan utgå, bör til fördelning öfwerlännäs BewillningsUtskottet, samt äterfloden fyllas genom en wis Finance-Operation, dä i detta ändamäl FinanceMinisterns betägkaM, til ljus och Vägledning l si sts Den Z Augusti. 65g L sistnämnde, samt Collegiers och Ämbetsmäns i de förstnämnde delar bör infordras, för at kunna stadga en grundelig pröfning och beflut.
Uti fria Stater, uti Monarkiska Regeringar uprättar gemenligen altid Finance - Ministern en dylik Tableau, jämte förslag, huru Statsbristen ffal fyllas Engelska Underhuset wägledes och hämtar ljus af dylika Tableauer och förslag, hwilka Finance Ministern upgör.
En sadan öfwerlemnades sistledne Riksdag til Hemliga Utskottet, och har wid förra Riksdagar under den sä kallade frihetstiden, dä Statswerket ägdepublicitL, genom trycket kommit til Allmänhetens kunskap.
Af desta anledningar har jag redan för flere weckor sedan i Stats-Utskottet föreslagit, at Herr Baron och Presidenten UaAerlleim, hwilken förestätt Finance ärenderna, skulle anmodas, at ingifwa en dylik Stats-Tableau och Financeförstag, hwilken motion jag ock sedan förnyat; ty jag har trott, at sä wäl wid denna, som alta sakers beredande erfordras til grundläggning och ljus, Ämbetsmäns och Collegiers betänkande», hwilka, äfwen om de äro byggde pä ensidiga afsigter, lättare blotta forswaret och afwäpna, dä man äger deras wapen i händerna.
Jag förenar mig säledes mcd Stats Utskottet om nbdwändigheten at infordra et förslag til Finance-operation; men det är endast om sättet at erhälla det, som upstär fräga.
Jag har trott at Rikets Ständer ^och dest Utskott ägde rätt, at af Collegier och Ämbetsmän infordra uplysningar och »Mandén i mäl, som efter Regeringsformen tilhöra Rikets Ständers handläggning, utan at ansökning dexorn hos Konungen 660 Den 3 Augusti. bör göras; men Utskottets pluralis är af at motsatt tanka, hwartil, säsom stal, anförcs: en Lagstiftande Magten icke bör med den La ask ipande sammanblandas: at Konungen är Ämbetsmännens Chef: at de icke lyda under Rikets Ständer: at
Regeringsformen icke tillagt
Sta rider na denna rättighet: at det skulle leda til Anarchie och Politiska förföljelser, om Ständerna ägde befattning med Ämbetsmanna - göromäl.
Jag har som motskäl anfört: at all
Lag utan werksistllighet, är en död bokstaf: at -dä Regeringsformen tillagt Ständerna den naturliga rättigheten, at äska redowisnigg för Statsmedlen, bör den redowisa, som dem under händer haft inför den, som redofordrings rättigheten stger.
At Konungen icke kan stallas til answar; at om Han inger» befallning utfärdar, undwikes all redowisning, och redofordrings-rättigheten blifwer onyttig.
Deraf skulle äfwen i framtiden nttjligen upkomma fraga, om Konungen icke stade vero, och dst förswunne aldeles denna rättighet.
Nationen finge dä skatta och betala, och Ämbetsmännen saklöst plundra
För öfrigt och dä Statens Ämbetsmän icke stro widare Rikets Ständer och desi Utskott lydno skyldige, än at lemna underrättelser och redowisning; frågor om answarighet och äterbstring af forstörde allmänna medel icke eller afdömmes af Ständer, utan af de lagliga Rikets Domstolar; sä är skräckbilden af Anarchie förswunnen, men deremot folkets rättigheter bewarade.
Konungens och Fäderneslandets wäl stro uti en oskiljaktig kedja fästade.
Om Nationen ssal skatta utan redowisning, eller högre
Ämbetsmän sättas i tillfälle ak plundra allmänna medel, Den 3 Augusts. 661. medes, genom det wägen til redofordringö rättighetens utöfwande blifwit förswarad; sä störtas bäde Konung och Fosterland i grufweliga missöden.
Det är därföre af en sann wordnad för min alstads Konung, som icke wid alla mältan sjelf handlägga, och af redligt nit för mitt Fosterlands wäl, jag önskar wägen til redovisning gen och lätt.
2stare längt ifrän mig, at wilja bereda politiska förföljelser.
Hatets och Hämndens fackla bör fläckas; den medborgerliga enigheten, til befordrande af allmänt wal, bör lifwas ; förwillade Medborgare med godhet raltaS och Despotismens förhatliga wärktyg, straffade af et brottsligt medwetande, öfwerhöljde med all, mänt förakt, endast öfwerlännäs ät mörker, at glömstan; men under denna synpunct kommer icke redowisnings styldigheten för allmänna medel.
Nationens rätt fordrar den, och hwar och en, som har mindsta kansta af heder, gjör den utan Lagtwäng.
Förföljelser kunna ickeupkomma, dä endast är fräga om äterbetalnings-ssylvighet.
Hwar och en, som will ändamälet, mäste ock wilja medlen.
Utskottet har samfält insett nödwandigheten deraf atén sädan Stats-Tableau och Finanee förslag, som jag häräfwanföre upgifwit, bör infordras; men detta ändamäl kan icke winnås, och med behörig skyndsamhet ernäs, utan bertil lämpelige medel; utan at Stats-Utskottet begagnar sin rättighet, at wända sig amedelbart til de Rikets Ämbetsmän, som böra dermed gä tilhanda; och hwilket ej eller inägon matto strider emot Regerings-Formens grunder, enär det wisserligen icke leder til sammanblandning - 662 Den Z Augusti. ning af Lagstiftande och Lagskipande Magterna, at Rikets Ständer eller dest Utskott directe af Collegier och Ämbetsmän fordrar de uplysningar och det biträde, som de ostridigt äro pligtige at meddela, och som eljest skulle infordras genom en längre omwäg, hwarigenom det stora och wigtiga ändamälet troligen kunde förfelas.- Herr von 8cb oldenheim, vLVlll.
Ridderffapets'och Adelns förra Plenum yttrat min tanka i förevarande öfwerläggnings - ämne, och hwilket mäl i dag ytterligare af flere uplysta män mästerligen blifwit utredt.
Jag är förwisiad, at Ledamöter, af olika begrep om medlet til ändamälets minnande, eldas alla af lika nit för det allmänna bästa.
Det är alldeles icke utom bruk, at
Utskotten directe begära underrättelser afwederbörande Publika Werk och Ämbetsmän :
Jag har, fästom Ledamot af nu warande Stats Utskott framställ åtskilliga frägor och puncter uti Financemäl, uppä et til hälften afwiket pappersark och char Herr Baron och Presidenten u tan widare omwäg, genast derä och uppä samma papper afgifwit swar; likasä har Stats^Utfkottet uppä tilfrägan, obehindradt och utan tids Utdrägt, af Kongl. Stats Contoirets Ämbetsmän erhällit nöjaktiga swar uppä flera äskade underrättelser ; men i et ämne af den wigt och omfattning, som planen tilen Stats Reglering, och stom utgör en hel afhandling, har Utskottet trott stig böra, i den form som nu skedt, begära et utkast Stats-Utskottet blifwer icke annorlunda, än genom skälens wigt, bundet wid den föreslagna Planen.
Ständer förmodas - Dcn 3 Augusts. 66Z das hafwa walt sä uplysta män i deras Statsutskott, at de sjelfwe förmä gransta alla litgifter, tilgängar och behof, samt derefter uprätta et Stats-Förftag: men oftanämnde Stats Utstött har welat tilfyllest göra sä Riksens Högloft.
Ständers, som Publicr mögligaste önstan, at söka alla underrättelser af Ämbetsmän, som i Finan, ee mäl haft den mest prattista förfarenhet.