Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Cederschjöld, Pehr Gust.; 15.-de Bankm.s-Afd. N:o i3i3.
Frih. Leijonhufvud, Abraham; 16.de Hr von Troil, Emil, och N:o 1479- Hr Ulfhjelm; Fullm.
Hr af Geijerstam, Carl; iS:dc Bänkm.-s-Afd. N:o 1736 B.
Hr Hallenborg, Carl Johan, och N:o 1753.
Hr Hedenstjerna; Fullm.
Gr. Hamilton, Malcolm; ig.de Den 5 F eb r u n r i. 219 q.0:de. Bankmis-Afd.
N:o 1 g5g.
Hr von Kramer; Fullm.
Hr Ribbing, Bengt; 21.-sta Bänkm.-s-Afd. N:o 2007.
Hr Skjöldarm ; Fullm.
Under valet hade, då några valsedlar blifvit casserade såsom ihopvikna i 2 eller 4 delar och icke rullade samt således icke öfverensstämmande med föreskriften i 71 §:n Riksd.Ordn., dels Hr Frih. o. Landtm, erinrat om lydelsen af nämnde §, dels Frih.
Boye, Fredrik, då detta oaktadt, äfven sedermera, åtskilliga sedlar af samma beskaffenhet blifvit inlemnade, ytterligare fästat uppmärksamheten på nödvändigheten af noggrannt iakttagande utaf stadgandet i 71 §:n Riksd.Ordn.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att efter anslag sammanträda, för att innan nästa plenum utse Electorer efter nedannämnde till Utsk:s-ledamöter utsedde Electorer, nemi.: N:o 275.
Sprengtporten, Jacob Wilh.; Tersmeden, Wilh. Fredrik; Rantzou, Johan Albert; Ulfsax; Fullm.
Frih. Hermelin, August Söderling; Bäck i Finland; Fullm.
Spens, Carl Gust.; Anckarsvärd, August; Cederschjöld , Pehr Gustaf; Ehrenpreus; Fullm.
Leijonhufvud , Abraham; Gyllengahm; Fullm.
Hr von Troil, Emil; Ulfhjelm; Fullm.
Hr af Geijerstam, Carl; Hal lenborg, Carl Johan; af Harmens, Henrik Otto. 99 338. 99 376. 99 107.
Hr 99 i93. — 99 2109 A. — 99 1117. — 99 i3i3. — 99 i43o. —— 99 1479. — 99 1736 B. —r 99 2209.
Hr Söderhjelm, Gustaf August, hade inlemnat följande:
Den befattning af ledamot i R.
St:s Exped.Utsk., hvilken af IL R. o. Ad:s Hrr Electorer blifvit mig anförtrodd , får jag härmed i ödmjukhet mig afsäga, dertill föranledd af trägna göromål vid förenade Expeditions- och Protocollssecreterare-tjensterna i Kammar-expeditionen af K. M:s Cancelli.
Hr Uggla, Göran Gustaf, hade ingifvit följande anförande:
Hindrad af sjukdomsförfall att bevista II.
R. och Ad:s sista plenum den 1 dennes, då val-listan till utskolts-ledamöter öppnades, har jag först nu kommit i tillfälle att inför II. R. o.
Ad. vördsamt anmäla, det jag, under liflig önskan att hafva kunnat efterkomma det mig visade smickrande uppdrag alt vara ledamot i 11. Bevilln:s-Utsk., i an - 320 Den 5 Februari. seende lill mina öfriga tjensteåligganden, som icke tillåta mig detsammas emottagande och vederbörliga bestridande, nödgas nämnde uppdrag mig afsäga.
Hr Cederstråhle, Johan Casimir, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Som jag icke är i tillfälle att åt det mig lemnade uppdrag att vara ledamot af LagUtsk. egna den tid och verksamhet, som erfordras för att icke svika det erhållna förtroendet; så får jag, med stöd af 23 §:n Ridd.Ordn., härigenom vördsamt afsäga mig nämnde befattning.
Hr Pauli, Axel, hade inlemnat följande:
Med stöd af 23 §:n Ridd.Ordn. får jag härmed afsäga mig den plats i Bevilln:s-Utsk.
, hvartill Hrr Electorer behagat kalla mig.
Hr Lannerstjerna, Adolph:
Icke närvar, i sista plenum, då listorna öfver valet till utskotts-ledamöter öppnades, får jag nu tillkännagifva, att jag, i anseende till enskilda angelägenheter, nödgas afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Ridd.Utsk.
Justerades 2:ne prot.-utdr., innefattande R. o. Ad:s den i dennes fattade beslut.
Hamilton, Henning Ludvig Hugo:
Då det enl. i5 §:n Ridd.Ordn. åligger ordför. i Ridd.Utsk. att, uppå begäran af den, hvars anhållan om inträdes-pollett icke blifvit af Utsk. beviljad, anmäla förhållandet, får jag tillkännagifva, att, vid de 2:ne sammanträden Utsk. haft, 2:ne fullmakter blifvit företedda, sorn icke ansetts kunna godkännas.
Den ena, för släglen N:o 1129 Edelfelt, var utgifven af en person , som enl. genealogien icke är hufvudman.
Uti enskildt bref har väl blifvit uppgifvet, att hufvudmannen år 1818 afgått med ett skepp till Lubeck och sedermera icke afhörts, men detta blef icke genom några lagliga documenter styrkt, och Utsk. fann sig således icke kunna meddela pollett.
Den andra fullmakten var för ätten, N:o 1100 Jägersköld, och utgifvaren Under-lieutenanten vid 2:dra Gardesreg:tet Lars Mauritz Jegerskjöld, hvilken ej heller finnes vara hufvudman.
Enl. uppgift skall hufvudmannen bo i Finland, och man trodde, att den enl. genealogien närmaste ättemannen hade dött.
Vid denna fullmakt är ytterligare att anmärka, att utgifvarens ätteledning icke finnes i genealogien upptagen , utan är han endast antecknad å en vid genealogien Fästad lapp, med uppgift att hans ätteledning är osäker.
Jag får följaktligen till H. R. o. Ad. öfverlemna, att sjelfve afgöra dessa frågor.
Uppå derefter af Hr Frih. o. Landtm, framställda U e n 5 Februari. 231 Särskilda propos:r, godkände R. o. Ad.
Ridd.Utsk. i afseende på båda de företedda fullmakterna fattade beslut.
Enl. 5y §:n Riksd.Ordn. åligger det Exped.Utsk. att öfver samtliga Utskottens betänkandens utgifvande på trycket hafva uppsigt, och det bar äfven vid sista riksdagarna varit brukligt, att Exped.- Utsk. föranstaltat om tryckningen af alla belänktn från XJtskotten.
Jag får derföre anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes till R. o. Ad. framställa den propos., att, i likhet med hvad vid sista riksdag skett, Exped.Utsk. måtte åläggas att taga befattning med tryckningen af alla de handlingar, som höra till bihanget till RiksSt:s protocoll.
Jag tager mig friheten göra denna framställning i egenskap af ledamot i StatsUtsk., inom hvilket Utsk. beslut blifvit fattadt att afvakta de resp.
Ståndens beslut i denna fråga.
Horn sålunda föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet.
A nyo föredrogs Hr von Troils, Emil, den 23 sisth Januari på bordet lagda motion om i8§:ns i Ridd.Ordn.bringande i öfverensstämmelse med 4i §:n Riksd.Ordn.
För att bringa 18 §:n Ridd.
Ordn. i öfverensstämmelse med 41 §:n Riksd.Ordn. erfordras egentligen visserligen ingenting vidare, än att blott efter orden: ”11. o.
Ad:s närvarande hela antal,1’ tillägga: med undantag af de i 4[ §:n Riksd.Ordn. uppräknade personer; men jag tror likväl, att Ridd.Utsk., då det företager omredigering af ifrägavar. § i Ridd.Ordn., bör lillse att den äfven kommer i närmare öfverensstämmelse med en annan grundlags-§, nemi. den 28:de i Riksd.Ordn.
Denna § säger, att R. o. Ad. väljer sina utsk:s-ledamöter genom electorer , hvilket icke är detsamma , som genom bänkmän och electorer; och Ridd.Ordn. bör således, för alt vara fullt öfverensstämmande med grundlagen, icke innehålla någon föreskrift om bänkm:s-val.
Jag anhåller följaktligen, att Utsk. måtte taga i öfvervägande det, enl. hvad jag vill påminna mig, vid 1823 års riksdag af Gr.
Spens vackla förslag, att alla de ledamöter af Ståndet, som äro berättigade att välja electorer, uti detta val må deltaga på det sätt, att de indelas i fem lika delar, och att hvarje sådan afdelning direct inom sig väljer fem electorer.
Remitterades till Ridd.Utskottet.
Yid förnyad föredragning af Frih. NauckhofFs, Johan Otto, den 1 dennes på bordet lagda motion med förslag till ny Bevillms-stadga, blef densamma remitterad till BevillntsUtskottet. 322 Den 5 Februari.
Föredrogs å nyo Frih. af Nordins, Cari Johan, motion ang:de undersökning, huru henimantals-räntan blifvit ålagd att af jorden utgöras, samt om nämnde räntas upphörande.
Då Frih. af Nordins motion om heinmantals-räntans upphörande står i nära sammanhang med den af Gr.
Anckarsvärd gjorda framställning i samma ämne; så anhåller jag, att de begge motionerna måtte på samma gång få företagas.
Hr von Hartmansdorff, August, instämde med Hr Rääf. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, om han rätt fattat Hr Rääfs anförande, hade dess mening varit, att, jemte Frih. af Nordins motion, skulle föredragas den af Gr.
Anckarsvärd väckta motion om extra-ordinarie räntans nedsättande samt de i sammanhang dermed gjorda och i Gr.
Anckarsvärds anförande den i dennes med N:ris i, 9., 3, 4 och 5 utmärkta motioner; och hemställde Hr Landtm., i anledn. häraf, om R. o. A. tillät, att dessa motioner finge samfäldt till discussion föredragas.
Hr Carleson, Jacob Edvard:
Jag hemställer till Hr Rääf, om icke meningen med hans anhållan var, att endast den af Gr.
Anckarsvärds motioner, som angår hemmantals-räntans upphörande, skulle i sammanhang med Frih. af Nordins motion föredragas.
Jag förenar mig med de herrar, som begärt att Frih. af Nordins motion måtte föredragas i sammanhang med Gr.
Anckarsvärds motion om hemmantals-räntans afskaffande.
Min mening och vördsamma hemställan är, att Frih. af Nordins förslag om hemmantals-räntans afskaffande må föredragas i elt sammanhang med så väl Gr.
Anckarsvärds motion i samma ämne, sorn hans öfriga dermed förknippade förslag.
Grefven har icke skiljt dem åt annorlunda än i motiveringen , men i den gemensamma premissen innefattas de alla fem.
Jag kan således icke tro, att någons rätt förnärmas , om dessa frågor , sorn stå i oskiljaktigt sammanhang, på en gång företagas.
Deras åtskiljande skulle deremot medföra olägenhet vid öfverläggningen, och icke erfordras förr, än vi komma till frågan om remiss.
Jag tror ej heller, att Ståndet, i afseseende på dessa förslags ytterligare behandling , binder sig derigenom, att de nu blifva föremål för en gemensam öfverläggning , hvilken synes så mycket riktigare, som de utgöra föremål för samma Utskotts handläggning.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att Gr.
Anckarsvärds i dess anförande med Wais i , 2, 3, 4 och 5 utmärkta och i ett sammanhang afgifna motioner fingo till discussion föredragas tillsammans med Frih. af Nordins motion, i anledn. hvaraf nu äfven föredrogos Gr.
Anckarsvärds motioner: 1 :o om hemmantals- eller extra-ordinarie-räntans upphii fvande; 2:0 om nedsättning i allmänna bevillningen efter 2 Art. §§ 9, 12, i3 till hälften, för handlande, fabrikanter, manufacturister, handtverkare och samtlige borgare i städerna, samt för deras betjening och arbetare; 3:o att derest, genom Konungens vägran, hemmantalsräntans uppbäfvande icke verkställes, beslutet angrde bevilluingens nedsättning för städernas borgerskap, inställes; 4:o om intagande i Bevil ln:s-förordningen af ett förordnande, att, i vissa uppgifna fall, ali uppbörd af allmänna bevillningen, efter i:sta Art. samt efter 2:dra Art. §§ 21, 22, 23, 28, 29, 33 och 35 för hemman och lägenheter, verk och inrättningar m. m. under ägande-rätt; och § t8 för fastigheter i städerna, genast skall inställas, m. m.; och 5:o om intagande i reglementet för Riksgts-contoret af en särskild föreskrift för det fall, att Konungen skulle vägra verkställighet åt R.
St:s beslut om hemmantals-räntans uppbäfvande, m. 111.
Frih. Cederström, Jacob: I sisth Lördags-plenum uppträdde bland oss, mine herrar! 2:ne ledamöter, som dervid visade sig uppträda i en ny skepnad af statsmän, nemi. Gr. Anckarsvärd och Frih. af Nordin.
Dessa herrar begärde, att hemmantals-räntan bland Rikets ordinarie inkomster skulle af R.
St. upphäfvas, och den förstnämnde jemväl, att Sländerne, för den händelse att Konungen skulle vägra att dertill samtycka, måtte besluta en föreskrift i Bevilln:sförordn.
, hvarigenom bevillms-afgifterna, enligt t och 2 artiklarna, skulle minskas med ett motsvarande belopp.
I allmänhet tillhör det statsmän, att noggrannt känna det lands institutioner och lagar, som de vilja göra till föremål för sina förhandlingar; men ett helt annat förhållande synes här äga rum, och Frih. af Nordin har begärt, att StatsUtsk. skall utreda uppkomsten af hemmantals-räntan, hvaröfver han uppgjort en liten historik från år 1617 till 1717.
Vid frågans slutliga utveckling börjas å g:de sidan af Hr Frih:s motion en period sålunda:
"En tid nalkas, då allt, som icke hvilar på rättsgrund måste upphöra att finnas; och rättigheten för hvarje medborgare är ock lika ostridig och måste vinna tillämpning, nemi. att blifva öfvertygad derom, att fördelningen af de allmänna statsbidragen är, icke efter godtycke, eller gammal häfd uppgjord, utan liemlar sin grund ifrån den förmögenhet, hvarje med - 2a4 Den 5 Februari.- m borgare äger och det skydd han åtnjuter.”
Jag vill icke ingå i någon granskning af denna period-byggnad. i afseende på det stilistiska eller det mindre sammanhang den synes förete; men i afseende på saken förekommer, att Ständerne böra hålla Frih. af Nordin räkning för detta yttrande, i händelse han vill fullgöra hvad han deri framställt såsom regel, nemi. att statsbidragen böra utgöras i mån af förmögenhet; ty för närvar, åligger det honom såsom bruksägare endast att till Staten gifva -j-i^tde!, i stället alt jordbrukaren nödgas erlägga -j-gMel af inkomsten.
Desse värde herrar, hvilka synas mig högst ovanliga statsmän begge två, hafva framställt frågor, huruvida, på sidan om grundlagens bestämda föreskrifter, man kunde förmoda, att Ständerna, efter 5j §:n Reg.-F., skulle äga någon rättighet att upphäfva ordinarie räntor, derföre att de äro berättigade att utöfva Svenska folkets rätt att sig beskatta; och, efter den samme herrar egna slutkonst, skulle de efterföljande §$:ne vara af ingen betydelse, i hvad de angå verkställande-maktens rätt, alt fordra bevillning lill bestridande af de utgifter, hvartill de ordinarie inkomsterna ej räcka, hvarom Reg.F:s 09 5 innehåller: ”Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof late Konungen till Utskrs öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas.
” Om nu Ständerne kunde, Konungens medverkan förbi, upphäfva vid denna riksdagen, såsom begge herrarne begärt, liemmantals-räntan, utgörande efter 1825 års markegång och förvandling en summa af 1,290,602 r:dr 3 sk. 1 r:st och vid en kommande riksdag, enligt Gr.
Anckarsvärds särskildta yttrande, jemväl jordeboks-räntan , hvilken, efter samma markegång och förvandling, uppgår till 1,221,412 r:dr 17 sk. 7 r:st; så kunde visserligen af dessa indragna statsbidrags-summor, fortfarande utgjorde till bildande af fonder för hypotheks-föreningar, låne-capitaler uppkomma, som skulle kunna sträckas till öfver 4° millioner r:dr, och hvilka föreningar, styrde af så ovanliga statsmän som Gr.
Ankarsvärd, kunde leda till ett stort penninge-öfverflöd i landet, och äfven dertill att jordägarne, på de öfriga medborgarnes bekostnad, kunde vinna fullkomlig skattefrihet.
Men vi måste också betänka rättvisans fordringar, eller att, såsom Frih. af Nordin sagt: allt som ej hvilar på rättsgrund måste upphöra att finnas; och då nödgas vi erinra oss, att hemmansägarne i Sverige utgöra ett antal af omkring 3oo,ooo personer, då deremot hela folkmängden är nära 3 millioner, i följd hvaraf 2,700,000 medborgare skulle komma att vidkännas de afgifter, sorn.skulle efterskänkas, derföre att man genom sådana förslag vill söka vinna en ögonblicklig popularitet, väl vetande att verkställigheten är omöjlig utan begge Statsmakternas bifall.
Vi hafva förut här sett ett sådant försök Den 5 Fe b ru nr i. försök att vinna popularitet.
Vid '8og års riksdag »ppträdde, i grannskapet af den plats Gr.
Anckarsvärd nu innehar, eller på första bänken, en värd ledamot, sorn föreslog, att all Svensk jord skulle lika beskattas.
Han erhöll derföre en stor Deputation från BondeSt., som betygade sin erkänsla för hans patriotiska förslag ; men sedan lionde.St. blef underrälladt, att Hr Grefven vid förslaget förenat det villkor, att all Svensk jord skulle förut undergå ny refning och skattläggning, oell man, med det antal landtmätare, som dä förefanns, öfvertygades att dertill skulle åtgå öfver tusen år, blef det liberala i framställningen uppskattadt till sitt rätta värde och populariteten förfelad.
Jag anser ingenting vidare vara att erinra vid dessa frågor; men i afseende på Gr.
Anckarsvärds framställning uti dess förslag till statsregleringen, förekommer att anmärka en grundlags-v drighet uti yttrandet, att kändt vore, del genom tractaler med främmande makter medel influtit, som icke blifvit redovista.
Anckarsvärd borde icke vara okunnig derom, att go §:n Reg.F. förbjuder sådana frågors framställande hos BiksStm, och att 2g §:n Riksd.Ordn. visar, huru de kunna väckas.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af slutet utaf Frih.
Cederströms anförande, uppmärksamheten derpå, att Gr.
Anckarsvärds motion med förslag till statsreglering ännu ej blifvit för R. o. Ad. föredragen, utan blott de öfriga, som ägde sammanhang med Frih. af Nordins motion.
I sista plenum väcktes flera särskilda motioner af Frih. af Nordin och Gr.
Anckarsvärd af hufvudsakligen lika syftning.
Jag värderar högt denna syftning, emedan den har till föremål att, om möjligt, minska de onera, sorn äro lagda på jorden; men jag tager mig friheten erinra, alt dessa onera hufvudsakligen äro af a:ue slag, nemi grundskatter och serviluter eller besvär.
Jag tror icke, att de förra kunna eller böra afskaffas, utan en föregående förändring af vårt närvar, statsskick.
Deremot anser jag, att uti de sednare åtskillig lättnad kunde stå att vinna; men, i afseende på de väckta motioner, tror jag mig likväl vid detta tillfälle böra inför R. o. Ad. erinra, alt hvad som deri blifvit yttradt icke öfverensstämmer med verkliga förhållandet, emedan, hvad hemmantals-räntans uppkomst beträffar, denna ränta icke är af bevillnls-natur, ulan tvertoin tillkommit och blifvit beståndande genom lagliga beslut; hvad åter billigheten angår, upphäfvandet af heminantals-räntan icke kan ske utan rubbning i ägande-rätten och ett missförhållande för alla samhälls-classer, som, i följd deraf, skulle nödgas lemna större bidrag till statsutgifterna; samt slutligen, beträffande Ständernas beslutande-rätt i detta fäll, samma räntas afskaflände icke kan grundlags-enligt i II. 29 326 Den 5 Februari. äga runi, utan de begge Statsmakternas samtycke eller Konungs och Ständers gemensamma beslut.
Det är i anledn. deraf, som jag tager mig friheten att inför R. o. Ad. framlägga ett anförande i detta ämne, hvarvid jag skal! söka vara så kort, som det vigtiga ämnet kan tillåta.
Hr af Dalström uppläste derefter följande:
Då i allmänhet kan sägas, att kronoutskylder, af hvad namn de vara må, af hvarje samhällsmedlem erläggas för det skydd lill person och egendom han åtnjuter, eller tili bevarande af medfödda eller lagligen förvärfvade rättigheter; följer ock deraf, såsom ett nödvändigt villkor, att Staten, vid bestyret om samhällets utveckling till sitt högsta mål i intellectuclt och fysiskt afseende, måste äga tillräckliga medel dertill.
Men då denna tanka rörer hvarje samhällsmedlem i allmänhet, uppstår likväl ett annat förhållande med de utskylder eller skatter, hvilka tillhöra jorden; emedan de väl, i afseende pä deras användande, bidraga till samma föremål, men i afseende på deras orsak, likasom deras fortfarande bestämda belopp, äro att anse såsom villkor för ägande-rätten till olika slag af jord.
Således genom förvärfvad jus dominii uppkommer skyldigheten att erlägga den en gång derå fastställda skatten, hvilken icke bör eller kan rubbas, utan att på samma gång ägande-rätten äfventyras, så väl i afseende på olika naturer af jord, sorn i förhållandet samhällsclasser emellan; ty stabilitet i grunderna bör för samhälls-eonlractet vara en oeftergiflig fordran.
Med sådan förutsättning har jag betraktat hemmantalsräntan, som genom tidernas längd blifvit ansedd såsom en vid jorden fästad skatt, hvilken, likasom jordeboks-räntan, nu mera är villkoret för besittnings-rätten.
Då likväl annan fråga härom uppstått, anser jag mig böra ådagalägga, att förstnämnda ränta, icke endast genom häfd, utan genom både Konunga- och R.
St:s beslut, erhållit denna natur.
Hemmantals-räntan, som i Oster-och Westergöthland kallas sommarskatt, och i Sveriges från Danmark eröfrade länder, terminskatt, kongs- och mat skatt samt sölfskatt, är i allmänhet öfver ?oo år gammal, och tvänne af dess titlar härleda sig ännu längre tillbaka, utan att deras uppkomst är vetterlig.
De titlar, under hvilka hemmantals-räntan utgår, äro följande:
Lan dtogsgärden.
Denna ränta, åtagen 1617 och 1631, bestod i början af flera slags landtmanna-persedlar, hvilka utgingo, genom sammansättning af 16 mantal skatte, till ett visst belopp, men blefvo sedermera förvandlade i penningar.
Dess första ändamål var visserligen, likasom öfriga titlar, till fyllnad af statsbehofven, dä dessa genom omständigheterna öfverslego den vanliga jordeboks-räntan, såsom i detta fall, till understöd och fortsättande af Polska Den 5 Februari. 227 kriget, men sedermera, tid efter annan bibehållen, blef denna ränta genom riksd.-beslutet i65a stadfästad att fortfarande utgå af jorden.
B v g gnings h j eIpen härleder sig från allmogens skyldighet att bygga oell underhålla gränsehusen eller fästningarna och Konungens slott.
Den har utgått i olika orter i persedlar och i penningar efter kronovärdi, och efter förändringar dermed åren 1622 och 1678, till dess densamma, likaledes genom riksd.-beslutet i652, blef en stående ränta på jordegendom.
Beräkningsgrunderna för kronovärdiet bestämdes likväl år 1748.
I t p e t e r h j e
I p e n uppkom derigenom, att allmogen, som, sedan Guslaf I:s tid, varit skyldig att framskaffa ämnen till saltpeterhusen, dervid förrätta körslor och andra dagsverken, 1644 derifrån befriades, emot erläggande af en viss penningeskatt på mantalet; och blef likaledes vid riksdagen i652 denna skatt ansedd såsom en ständig ränta af jorden.
B o s k a p s p e n n i n g a r n e, i början kallade åkerskatt, voro Drottning Margarethas Konungaskatt, men blefvo 1620 anslagna till riksgäldens betalning och försvarsverkets underhållande.
Denna ränta, satt i persedlar, utgick i penningar efter flera förändringar åren 1622, 1624, 1627 och 1634; men blef af 11.
St. 1642 och 1649 förvandlad i cu reel skatt, och ytterligare i65a förklarad att böra utgå, jemte förra och öfliga utlagor, af jorden.
S k j u t sf ä r d s p e n n i n g a r n e antogos 1642 emot befrielsen från den sedan urminnes tider brukliga fria skjutsen och gäslningen, hvilken varit så otaliga missbruk underkastad.
Denna räntetitel har alltid utgått i penningar, och antogs af R.
St. för alltid 1649, såsom en skatt af jorden.
Dagsverkspenningarne hafva sitt ursprung från allmogens oinskränkta skyldighet att göra dagsverken och körslor vid Konungens slolt och gårdar, samt vid fästningarna.
Till allmogens stora förmån, blef denna skyldighet väl reglerad genom en K. förordning i65i; men ej kronovärdi derå satt, förrän året derpå 1602, då grunderna för dessa skyldigheters utgörande för alltid, så väl in natura, som genom förvandling efter kronovärdi, bestämdes.
Af hvad jag således ofvan anfört, tror jag mig tillfyllest hafva ådagalagt, att liemmantals-räntan är en ständig vid jorden fästad ränta, sorn långt för detta på ett lagligt sätt blifvit förvandlad till ordinarie; och utom det att öfver 100 år denna ränta såsom sådan blifvit i jordeböckerna upplagen, igenlinnes likväl den säkraste bekräftelsen derå i vår nuvar.
Reg.F. 5g §:n i Reg.F. säger: "Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof, late Konungen till U t s k : s öfverläggning framställa hvad Staten kan la ifva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom b e v i 11 n i d g a r böra Den 5 Februari. fyllas.”
Nu uttryckes i derpå följande §, livad med bevillningar förstås, nemi. i 60 tpn: ”Till dessa sednare räknas sjö- och land-1 ulls- samt accis-afgif tealia, postmedlen, chartae-sig. -afgiften, b us I) e li o fsJi r ä n n er i med I e n , samt livad 11.
Ocb då häribland icke uppräknas heminautals-räntan, eller 11.
St. någonsin, ocb således icke särskildt hvarje riksdag, samma ränta såsom bevillning uppfört, men lion likväl riksdag från riksdag utgått till statsbehofven; tyckes det för livar och en böra vara klart, att meranämnde ränta hörer till de i 59 §:n Reg.F. benämnda ordinarie inkomster.
Mig synes det, att 1809 års grundlags-stiftare tydligt uttryckt denna mening, hvilket ock bestyrkes derigenom, att R.
St., ocb deribland de värde motionärerne Hr Frih. af Nordin och Hr Gr.
Anckarsvärd, under en tiderymd af 3o år, deråt skänkt sitt tysta bifall.
Jag bar yttrat, att någon rubbning af nuvar. vid jorden fästade räntor skulle äfventyra ägande-rätten, ocb således ej böra ifrågakomma.
Det är nogsamt bekant, att vid bemmantalsräntornas utgående stora olikheter finnas, så väl inom särskildta landskap och län, som ock inom samma län, samma härader och socknar, både i afseende å skatteman i kronovärdi ocb i förvandling från en räntepersedel till en annan.
Det vore derföre här öfverflödigt, att närmare vidröra detta förhållande.