Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om under loppet emellan riksdagarna sådana tillfälligheter uppkomma, att en tjensteman på ett ställe finnes öfverflödig och på ett annat en ny tjenst behöfver tillsättas, faller det af sig sjelf, att administrationens and 'målsenliga gång erfordrar, att Styrelsen äger att härom efter omständigheterna förordna; och det gifves således intet skäl att göra någon ändring uti hvad sorn sedan 180g varit öfligt.
Den oriktigheten, att i riksstaten uppföra speciella staterna, i stället för att de borde utgöra bilagor dertill, har medfört det begrepp hos många, att en embetsman skall ovilkorligen hafva så och så mångå r:dr och sk:r i lön, och en annan med samma tjenstebefattning en viss mindre summa, utan att deras functioner kunna komma under pröfning af dem, som förstå att bedöma desamma.
Det bar blifvit yttradt, att några anvisningar på öfverskotten icke borde äga rum, enligt hvad StatsUtsk. framställt.
Jag inedgifver fullkomligen, att alla kända behof icke böra på öfverskotten anvisas, emedan så ringa öfverskott som möjligt böra uppkomma.
En sådan anvisning på öfverskotten skulle ej innefatta annat än ett försök att undvika anslag, der de fordrades, och detta är den egentliga anledningen, hvarföre inga sådana anvisningar på öfverskotten böra äga rum.
Men det är på andra sidan ganska vigtigt, att, om inkomsterna beräknas så, att stora öfverskott uppkomma, R.
St. visa, huru öfverskotten skola användas, Den a6 Maj f. m.
I37 så att de icke ligga onyttiga för samhället, lill skada jemväl för rörelsen och näringarna.
St. hafva visserligen behof af betydliga summor för betäckande af Riksg.contrs skuld; men att göra en anvisning på öfverskotten för ett bestämdt behof är i detta som i öfriga fall oriktigt.
Önskligt vore att, på sätt Frih.
Åkerhjelm yttrat, StatsUtsk. satt sig i beröring med Bevilln.Utsk., hvarigenom StatsUtsk. kommit i tillfälle att närmare känna statens tillgångar.
Jag vill nu icke vidlyftigare yttra mig, emedan jag återkommer till dessa ämnen vid föredragningen af StatsUtsk:s utlåt:n öfver de särskilda hufvudtitlarna.
Bland de allmänna frågor, som med statsregleringen äga gemenskap och som StatsUtsk. behandlat uti utlåt.
N:o 78, hvilket utgör föremål för vår öfverläggning, hade jag väntat mig få en allmän fråga behandlad, hvilken jag dock uti detta utlåt, finnér förbigången, den nemi., huruvida det bär sig att bevilja de utgifter, som Utsk. föreslagit, eller sådant icke bär sig.
Jag hade väntat mig denna fråga utredd, icke blott hvad statsverket angår, utan äfven i afseende på Riksg.cont.
En sådan utredning hade vägledt omdömet i flera fall, då fråga är att bedöma, huruvida en utgift är mer eller mindre nödig eller nyttig; ty hvad rättesnöre har omdömet, om man ej vet, huruvida tillgångar finnas eller ej.
Detta föranleder mig till den önskan, att Utsk. äfven omfattat den fråga, som jag vidrört.
StatsUtsk. hade haft lätt att jemnföra Riksg.cont:s och statsverkets ställning nu med dess tillstånd i en förfluten tid, då Utsk. blott behöft gå i5 år tillbaka för att finna en betydlig skillnad.
St. sammanträdde 18r8 och hade då besparade medel, så att dermed bestriddes icke blott riksdagskostnaden, utan äfven en betydlig utgift derutöfver.
I hvad skick befinner sig nu Riksg.cont.?
Jo! belastadt med 3 millioner r:drs skuld; då det deremot var skuldfritt 1818.
Detta är en skillnad, som bort blifva utredd, åtminstone för att vägleda omdömet.
Jag vill med ett exempel upplysa detta. K. M. har uti sin nåd. propos. föreslagit, att öfverskotten måtte användas till beväringens exercerande.
Hvem är det väl, som ej önskar beväringens exercerande?
Eller skulle någon tveka att medgifva öfverskottens användande dertill, såvida de finnas och någon skuldsättning för Riksg.cont. icke äfventyrades.
St. beviljade dessa föreslagna utgifter och deremot skulle följa ett behof för Riksg.cont., hade det varit önskvärdt att få veta, om StatsUtsk. ämnar föreslå en tillökning uti bevillningen, t. ex. uti brännvinsbevillningen.
Sådant hade vägledt omdömet.
Nu känner man ej StatsUtsk:s afsigt.
Är det åter StatsUtsk:s afsigt att skuldsätta staten, så frågar jag, om någon skulle vara benägen att nu göra kostnader, hvarigenom vi skulle skuldsätta våra efterkommande.
Hafva vi fått betala de kostnader, sorn våra förfäder gjort?
De Den a6 Maj f. m, lemnade öfverskott åt oss.
Skulle StatsUtsk. vara sinnadt att inleda staten uti ett statsskuldssystem, så vore det önskligt att få veta, huru det skulle verkställas och om närvarande period vore den rätta, då en realisation förestår, hvartill ett creditiv behöfves, då man vet, att Armeens Pensionscassa begärt medel, men ej kunnat få, och då man vet, att Riksg.cont. ej kunnat få låna mot 5 procts ränta.
Vid sådana förhållanden vore det önskligt att få veta, om närvar, tidpunkt är den rätta för ett skuldsättningssystems införande.
I afseende på frågan , ang:de K.
M:s rätt att disponera besparingarna under hufvudtitlarna, måste jag erkänna, att jag tvekar med mitt omdöme, huruvida en sådan rättighet bör vara eller icke; men hvad jag vet, är det, att näst efter j823 års riksdag uppgjordes en ny stat under 4-de hufvudtiteln, som betungades med 34,ooo r:dr; att R.
St. vid förliden riksdag förklarade sig icke kunna bevilja någon tillökning för gardesreg:ternas befäl, men att icke desto mindre straxt efter riksdagen på besparingarna anvisades 18,000 l"dr för detta ändamål.
Då nu Regeringen fullgjort sin pligt att till Representationen uppgifva statens, d. v. s. fäderneslandets behof, vidtager Representationens pligt, visserligen å ena sidan att med rättskaffenhet pröfva de uppgifna behofven, men också å den andra ovilkorligen att fylla de behof, som bestått pröfningen; och Representationen står följaktligen inför Nationen i alldeles lika ansvar för hvad hon afslår, som för hvad hon bifaller.
Då jag, i enlighet med denna grundsats och erkännande ingen annan, går att pröfva StatsUtsk:s förevar, princip-betänk, i de delar, deri jag tillåter mig ett omdöme, hoppas jag, att sjelfva mitt sätt att fullgöra granskningen skall bevisa, att rättvisa och måtta äro de ändamål, jag söker.
Hvad irsta punkten af det under N:o 78 ingångna betänk. angår, får jag förena mig i det yttrande, Hr Cederschjöld afgifvit.
På de af honom anförda skäl begär jag återremiss och önskar, att StatsUtsk. ville antaga den nåd. propos., K. M. derom afgifvit; men jag utber mig att i anleda. af det yttrande, soin den förste värde talaren afgifvit, få dervid göra några anmärkningar.
Det är möjligt, att jag fattat saken oriktigt, och i sådant fall emottager jag gerna rättelse; men bland de flera alternativer, lian framställt såsom antagliga, i stället för den utväg, K.
M:s propos. föreslår, tyckte jag mig äfven höra nämnas, att jemväl sådana embetsmän, hvilka ej kunna få någon löneförhöjning, skulle kunna, till följd af JK. M:s propos. och förevar, betänk., förlora den fördel, de hafva af spapnmålsranslaget under lönerna.
Jemte det jag bestrider detta, öfverlernnar jag till Utsk. och R.
St:s rättvisa att pröfva, om en propos., gjord af K. M., icke i afsigt att i minsta mån förorsaka något lidan - Den 26 Maj £ m. 129 Hände, om denna propos. skulle i något enda fall för ett sådant resultat rättvisligen kunna åberopas, eller 'erhålla en riktning till lidande för en hel class af embetsman.
Skälet tycktes mig vara, att, då realisationen föregått, de skulle erhålla ett mynt, som icke fluetuerar.
Jag önskar realisationen, och jag skall, då denna fråga förekommer, visserligen icke underlåta att med allt det allvar, hvaraf jag är mäg1ig, understödja den, såvida den har till föremål Nationens trefnad; men jag älskar icke chimeriska och illusoriska föreställningar samt förstår icke, då embetsmannen efter realisationen icke erhåller ett öre mer eller ett öre mindre än förut, jag förstår icke, säger jag, med hvilken illusion man skall kunna tillfredsställa honom vid den förlust, han nödgas lida, då man säger honom:
Ni får i silfver icke mera än jemnt motsvarande, hvad ni haft i sedlar; men för ombytet måste ni förlora en del af hvad ni förut hade.
Beträffande åter 2:dra punkten, eller frågan om öfverskotten, klandrar jag icke Utsk. derför, att det, sin öfvertygelse likmätigt, gjort ett tillstyrkande sådant som detta; men då jag anser högst angeläget, att B..
St. bevara deras pröfningsrätt, ang:de det företräde, Utsk. ger åt Riksg.cor,t:s behof framför de statsbehof, som nu äro i fråga, en pröfning, som icke kan uppstå, förrän alla de särskilda statsanslagen äro granskade, ty det är först då, som jemnförligheten kan anställas emellan vardet af Riksg.contts behof och värdet af statsverkets behof; hvarförutan mig äfven synes, att frågan om öfverskottens undantagande från Ständernas disposition icke heller bör eller kan pröfvas, förrän vid slutlig granskning af inkomst-betänk, det visar sig, 0111 inkomsterna befinnas sådana, att undantaget må kunna äga rum.
Jag förbehåller mig altså öppen rätt att, sedan budgetens detailbetänkm förevarit, få ang:de det resultat, som principbetänk. föreslår, vidare mig yttra.
Hvad slutligen 4;de punkten angår, begär jag äfven, på alldeles samma grund och samma skäl, återremiss deraf och önskar då, att Utsk. ville taga i något närmare eftersinnande, om det icke finnes en motsägelse emellan Utskts tillstyrkande häri och det tillstyrkande, Utsk. gör i betänk.
N:o8i pag. 16, der Utsk. yttrar sig ang:de Raketcorpsen, att den må fortfara, om K.
M. anser den nödig och oni genom indragningar på andra håll utvägar dertill finnas.
Utvägen genom indragningar synes mig stå i temlig analogi med utvägen genom besparingar; och det är för alt icke framdeles, då betänk.
N:o8i förekommer till pröfning, hafva händerna bundna, som jag upprepar min begäran, att nu förevar. betänk, måtte återremitteras, med anhållan, att dessa anmärkningar derjemte må få till Utsk. afgå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme i eftermiddag att fortsättas.
7 H. *7 D c 11 26 M a j f. m.
Pelir: StatsUtsk. har i dess betänk.
N:oy8, rör:de en ny reglering i afseende på centonalens erläggande, framställt grundsatser, hvilka jag delar; men jag vill dervid göra en enda anmärkning, sorn jag tror vara grundad på rättvisa och billighet, nemi. att den summa, som skall utgöra ersättning till de veik, hvilka hittills burit upp centonalen, måtte bestämmas vid hvarje statsreglering eller hvarje riksdag, så att de donationer af centonalen, som äro gifna till åtskilliga inrättningar, icke må minskas med tiderna, utan följa med tiderna.
St. bevilja löneförhöjningar vid någon riksdag, är det skäl, att äfven den summa, som skall motsvara centonalen, må förhöjas till ett derefter lämpadt förhållande på grund af sjelfva principen af centonal-afgifter.
I annat fall skulle den summa, sorn vid denna riksdag bestämmes såsom ersättning, ständigt förblifva oförändrad, hvilket jag anser obilligt och orättvist emot dem, som erhållit donationen.
Hvad återigen angår den punkten, som rör K.
M:s rätt att fritt disponera besparingarna iuom hufvudtitlarna, kan jag icke, vid jemnförandet af 62 §.
Reg.F. och 2 mom. af 3o §.
Riksd.Ordn., finna annat, än att denna rättighet, då jag juridiskt betraktar saken, är alldeles oemotsäglig.
Jag är för min enskilda del af den tanke, att den grundsats, Utsk. framställt, är klok, och jag skulle önska, att Regeringen icke administrerade efter annan grundsats, emedan den skulle nödsaka Regeringen att väl begrunda hvarje utgift, för att förekomma brist på de för öfrigt behöfliga medlen; men jag skiljer denna sak, såsom en klokhet och princip ä Regeringens sida, från Konungens rätt att fritt disponera besparingarna inom titeln.
Jag vill således hvad Utsk. föreslagit, om den tanken hos K.
M. framställes i form af en und. önskan, och i sådant fall gillar jag den lifligen; men jag ogillar denna tanke, om den framställes såsom ett beslut, hvartill R, St. förmena sig äga rätt.
Jag har uttryckt denna min mening förr och derföre framställt den i större korthet.
Jag begär, att Utsk. måtte collationera och citera de grundlags-^.
, som, bokstafligen tolkade, kunna anföras till stöd för Utsk:s tanke.
Jag får slutligen förklara, att jag för min enskilda del är lika mån som någon annan derom, att Regeringen icke må träda R.
St:s rätt för nära, men att jag på andra sidan är lika ömtålig om, att R.
St. icke må träda Konungens rättigheter för nära.
En ömsesidig varsamhet bör äga rum, på det friheten må bibehållas och onödiga tvistigheter förekommas.
Det är icke för att yrka återremiss af förevar, betänk., som jag begärt ordet.
Jag instämmer deremot hufvudsakligen i hvad Utsk. derutinnan anfört, och skulle för min del önska, att betänk, genast blefve bifallet; men då jag förmodar, att en återremiss af detsamma kom - Den 26 Maj f. m. iner att äga mm, anhåller jag vördsamt att få fästa uppmärksamhet på några omständigheter, som deruti förekomma och hvilka torde böra föranleda till några mindre rättelser uti Utsk:s hemställanden.
Hvad först beträffar den under lönerna beräknade spannmålen, gillar jag fullkomligt den af Utsk. yttrade åsigt, att ett medelpris å densamma, på sätt K.
M. föreslagit, skulle medföra en bestämd löneförhöjning och i följd deraf ökade statsutgifter; men lika med en af reservanterna inom Utsk. anser jag det vara ett skadligt och onaturligt förhållande, att embets- och tjenstemännens iuteressen tillväxa i samma mån, som folkets välmåga af missväxt och dyr tid nedsättes.
Det finnes, efter min tanke, icke något giltigt skäl för spannmålsberäkningens fortfarande.
Spannmålsprisens stegring inverkar föga på embetsmannens lefnadsbehof.
Yictualie-varorna falla vanligen i samma mån, som spannmålspriset stiger, och om äfven ökade bekymmer skulle uppkomma för embetsmannen, då hela landet är lidande, torde ett sådant förhållande icke skäligen kunna af honom öfverklagas.
Jag instämmer derföre i den mening, Hr Santesson uti sin reservation uttryckt, och skulle önska, att spannmålsberäkningen under lönerna hädanefter måtte upphöra på det sätt, att all sådan spannmålsberäkning vid innevar. års slut afskaffades, dock med rättighet för de embetsmän, hvilka för närvar, innehafva löner på ordinarie stat med derunder beräknad spannmål, att fortfarande till deras afgång eller befordran åtnjuta den derför belöpande förhöjning.
Detta skulle icke medföra någon statsutgift, i fall Riksg.cont. finge sig uppdraget att de år, dä riksmarkegångspriset öfverstiger 6 r:dr, ersätta skillnaden emellan dessa 6 r:dr och nämnde markegångspris.
Deremot borde spannmålsberäkningen upphöra för alla dem, som fr. o. m. nästa år vinna befordran.
Härigenom skulle, på sätt jag haft äran yttra, något ökadt anslag för Riksg.cont. icke blifva behöfligt, enär den vid stegrade markegångspris inträffande förhöjning i värdet af den Kronan behållna spannmål skulle fylla, hvad i berörde hänseende kunde komma att utgifvas.
Jag kan icke på något sätt instämma i Utsk:s yttrande, att löningsspannmål ensamt för de löner, som hädanefter anslås, icke må beräknas, emedan sålunda en olikhet i löneförmåner skulle uppkomma, som otvifvelaktigt komme att medföra en mängd olagenheter och missförhållanden.
Hvad öfverskotten angår, har sednare årens erfarenhet tillräckligen visat oriktigheten af att på dem anvisa några utgifter.
De beräkningar som blifvit uppgjorda öfver Riksg.- cont:s nuvar. ställning, visa det resultat, att Cont., som bort komma i åtnjutande af öfverskotten, deraf för åren i83o och 1831 icke erhållit en enda skilling, utan i stället måst till Statscont. utbetala ej obetydliga summor till fyllnad af uppkomna brister å de på öfverskotten anvisade anslag.
Jag sLtille vilja tillägga, att någon åtgärd borde tillstyrkas af StalsUtsk. till beredande deraf, att öfverskotten måtte förr, un som nu vanligen är förhållandet, komma Riksg.cont. tillhanda.
Jfågon fruktan, att rörelsecapitalet derigenom skulle minskas, anser jag ej böra hysas, helst det ar allmänt kändt, att Riksg.cont. har en löpande skuld af nära i millioner r:dr, till hvars amortering öfverskotten komma att användas.
Beträffande 3:dje punkten afUtsk:s betänk., anhåller jag att få fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att vid centonalens öfverflyttande på bevillningen det är nödigt att ihågkomma, det centonal icke utgöres af alla löner, hvadan en emot centoaalen svarande bevillningsafgift således endast bör påföras de tjenstemän, å hvilkas löner centonal hitintills varit innehållen.
Slutligen får jag, lika med en annan värd talare, förklara, det jag hade önskat, att Riksg:sverkets tillstånd och behof blifvit uppgifna i sammanhang med statsverkets.
Jag tog mig friheten att derom vid riksdagens början väcka en motion, men den har ännu icke blifvit besvarad.
Jag tror, att det för mången, likasom för mig, varit lättare att bestämma sin öfvertygelse i frågor om anslag för statsverket, örn lian i samma stund haft kännedom om Riksg.contrs tillstånd och sålunda icke behöft befara att, genom uppfyllande af statsbebofven, nödgas åsidosätta Riksg.contcs behof till vårdande af Rikets credit.
I händelse af återremiss å betänk. anhåller jag, att detta mitt anförande må få densamma till UtsL åtfölja.
Frih Silfverskjöld, Garl:
För min del har jag biträdt StatsUtskls förevar, betänk, i usta, 2:dra, 3:dje och 5:te punkterna.
Hvad i:sta punkten beträffar, har jag trott, att om realisationen vid denna riksdag går i verkställighet, skola spannmålsprisen vid en blifvande riksdag hafva hunnit till den stadga, att det då kan blifva lätt, möjligen obehöfligt, att bestämma det ifrågavar. medelpriset.
Måhända har jag misstagit mig, och i fall återremiss af betänk, beviljas, kommer
Utsk. i tillfälle att taga denna fråga i närmare öfvervägande.
Beträffande a:dra punkten, eller frågan om öfverskottens anvisande, kan jag icke neka, att jag skulle (inna det vara af vigt för Riksg.cont. att få behålla dessa öfverskott för att derigenom erhålla en fond till creditiver och af betalningar af Rikets för band varande skuld; men då jag önskat det, har del varit under förutsättning, alt R.
St. måtte anvisa de för försvarsverket nödiga anslagen.
Skulle deremot dessa ej blifva beviljade, nödgas jag öfvergå till de värda ledamöters mening, som önska, att anvisningar på öfverskotten må ske til! uppfyllande af detta behof.
Således skulle jag för min del tro, att det varit bäst, om detta prineipbetäuk. kunnat företagas efter 3:dje hufvudtitelns regie - Dea aG Maj f. m. 133 rande.
Att 4;de punkten af detta betänk, tages af Utsk. i närmare öfvervägande anser jag högst vigtigt.
Egentliga orsaken, hvarföre jag begärt ordet, är, att en talare omnämnde Raketcorpsens uppsättande såsom ett missbruk, som Styrelsen skulle hafva begått.
Jag önskar att få använda samma exempel såsom ett bevis på nödvändigheten, att samma ordning fortfarande äger rum, sorn hittills blifvit iakttagen med besparingarnas användande.
Raketcorpsen är helt och hållet grundad på tillgångar inom Artilleriet.
Den består af 25 man, och ett dubbelt antal nummer hålles vacanta vid Artilleriet för betäckande af corpsens underhållskostnad.
Befälet är commenderadt från Artilleriet och består af 2 officerare samt 2 eonstaplar, hvilka tillhöra Artilleriets stat.
Följaktligen är Raketcorpsen så reglerad, att den hvilken stund, R.
M. behagar, kan upplösas och införlifvas med Artilleriet.
För det närvarande vill jag ej ingå i något yttrande om Raketcorpsens större eller mindre nytta, emedan vi få discutera derom, då fråga blifver om anslagen på 3:dje hufvudtiteln; men jag vill nu endast antaga, att denna corps varit af behofvet påkallad och nödvändig, och frågar, huru detta ändamål väl kunnat vinnas, i fall K.
M. ej kunnat disponera besparingarna.
Enligt min tanke visar det sig således redan af det exempel, som blifvit anfördtsåsom bevis på missbruken af besparingarnas användande, att besparingarna inom titeln böra få disponeras såsom hittills; och att jag icke misstager mig deruti synes af en anmärkning å pag. 33 af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 8i, hvarest en försvarare af Utsk:s förslag i 4:^e punkten af betänk.
N:o 78 linner sig föranledd att reservera sig emot Utskts förslag i afseende på Raketcorpsen.
En värd talare, med hvilken en annan förenat sig, har strängt klandrat StatsUtsk., för det
Utsk. icke föreslagit ett nytt system och en ny organisation för hela statsbestyret, samt begärt, att sådant måtte ske vid återremissens besvarande.
Förrän jag för min del ville ingå i utarbetande af dessa nya organisationer, skulle jag dock önska att få veta, hvaruti det egentligen felaktiga ligger, som skall rättas; ty jag erkänner väl, att jag är en ifrig vän af reformer, men innan jag önskar dem, måste jag vara öfvertygad att de äro nyttiga.
Jag tror jemväl, att Utsk. hvarken skulle ägt förmåga att uppgöra förslag till alia dessa genomgripande reformer, eller kunnat veta hvilka reformer det bort föreslå; ty derförinnan fordras framför allt, att deras nödvändighet måste vara allmänt erkänd.
Tvenne värda talare hafva önskat, att Utsk. i detta betänk, hade uppgifvit Riksg:scont:s ställning och behof, samt huru statsregleringen i sin helhet skulle slå ut, på det man kunde se, huruvida ökad bevillning eller skuldsättning deraf blefve en följd.
Jag tror icke, att detta varit för Utsk. möjligt, ty alia Riksg:scont:s behof kunna icke vara kända; men 134 Den 26
M a j f. ra. deremot tror jag, att det varit en skyldighet för hvarje ledamot af StatsUtsk. att göra sig reda för, huru statsregleringen skulle komma alt slå ut, i händelse R.
St. bifölle, hvad Utsk. i afseende på de io hufvudtitlarna föreslagit.
Så har jag gjort, och jag anhåller att få göra reda för mina i detta afseende gjorda beräkningar, hvilka måhända kunna tjena till någon ledning för mången, som önskar ökade anslag å en eller annan af hufvudtitlarna.
Hvad således först angår Riksg cont:s ställning, så, på sätt det upplyses af en tableau af den 27 sisth Mars, som blifvit tx-yckt och utdelad i RiksSt., utgöi-a för närvarande Riksg.cont:s skulder, på bestämda tider till betalning förfallna och löpande med ränta, 5,728,772 r:dr, och det förmodas, att under årets lopp skola ytterligare behöfva upplånas 1,731,138 r:dr.
Då skola Riksg.cont:s samtliga skulder blifva 7,454)910 r:dr.
För att kunna få någon ledning för alt bei’äkna, hvad som erfordras till denna skulds reglerande, har jag föreställt mig, att den skulle kunna omsättas i obligationer, löpande med 4 procls ränta och 2 proc:s afbetalning å capitalet.
I sådan händelse erfordras årligen i rundt tal 447?33o r:dr.
Till de öfiiga skulder, Riksg.cont. äger och som upptages under rubrik:
Ouppsägbara capital, hvarå endast ränta godtgöres, erfordras omkring i3,ooo r:dr om året.
Årliga räntan till H. M. Konungen utgör 200,000 r:dr.
Aflöningarna till Just.ombudsm., Riksg.cont:s tjenstemän m. fl. uppgå till 72,000 r:dr.
Sedermera antager jag suppositionsvis, att R.
St. komma att bevilja de af K.
M. äskade 3,000,000 r:dr till försvarsverkets iståndsättande, m. fl. behof. Om R.
St. dertill bifalla, fordras till ränta och amortissement å detta capital under åren 1835—i83g tillsammans 54o,000, eller för hvarje år i medium 108,000 r:dr.
Om nu ytterligare Riksg.- cont. till fyllande af statsverkets behof lemnar ett årligt bidrag af 1,757,100 r:dr, skulle Contrs årliga behof blifva 2,597,400 r:dr.
Jag väntar mig den anmärkningen, att Riksg.- cont:s skulder ej skola kunna omsättas i obligationer, löpande med 4 procrs ränta och 2 proc:s capitalafbetalning; men om också endast en af de 6 proc., som blifvit beräknade, kunde användas till amortering, blefve Contts ställning i alla fall fördelaktigare än nu, då ingen amortering äger rum.
Tillgångarna för Riksg.cont. utgöras af åtminstone 33,4oo r:dr i räntor, som ingå för säkra fordringar, samt af allmänna bevillningen, hvilken vid sista riksdagen beräknades till 2,3oo,ooo r:dr.
Då uppkommer en blist af 264,000 r:dr, nemi. i hvad fr. o. m. nästa år Riksg.cont. kommer att behöfva för att betala sina räntor och amortissement till Banken, och med denna summa tror jag, att bevillningen kan ökas; ty för min del kan jag ej förmoda, att Nationen skulle med ovilja mottaga en bevillning, som har sin grund i Bankens consolidering.
Jag öfvergår nu till statsverket.
Dess tillgångar skulle Den jG Maj f. m. blifva förenäranda bidrag från Riksg.cont., 1,7^7,100 r:dr.
Sedermera statsverkets inkomster, enligt betänk.
N:o 54 uppgående till 7,652,000 r:dr.
Sedan finnas åtskilliga utgifter, som betäckas af ökade inkomster utöfver hvad betänk.
N:o 54 upptager, utan att erfordra tillökning i bevillning; de uppgå till en summa af 48,5oo r:dr.