Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers öfverläggning lemna, om icke LandtRentmästarne måtte, ifrån och med detta års början, af Riksgälds-Contoirets medel få sig till godo beräkna den förlorade halfva procent, eller lika med hvad för Den 1G Maj. ®43 Höglofl.
StatsContoiret dem bestås, och att i sådant afseende detta mitt Memorial måtte till StatsUtskottet och den öfver RiksgäldsVerket tillsatta Fördelning remitteras.
Denna nii tillstyrkta och af billighet och rättvisa påkallade förhöjning utgör för hela Riket icke mera än 5000 R.“dr på alla Rikets LandtRentmästare, lördelade t nion åf hvarje Läns Bevillnings-sununa, eli r högst (l|) ett och ett halft runstycke för hvar Och en mantalsskrifven person i det hela, Remitterades till StatsUtskottet.
Härjemte blef det Herr König tillåtet ätt communicera sina bägge Memorial med de öfriga Riks-Stånden.
Upplästes och lades på Bordet ett Betänkande från StatsUtskottet, af den 12 Maj, i anledning af Handelshusets i Stockholm J. C. Muller &
Comp. ansökning om ti 14- godonjutande af den vid 1012 ärs Urtima Riksdag samma Handelshus vilkorligen be. villjade liqvid för Sju stycken Obligationer uti Svenska Rikslånen i Brabant; och tillstyrker Utskottet, uppå ahförda skäl, att —- emot det Handelshuset Miiller &
Comp. aflemnar sådan säkerhet, medelst Inteckning uti Fast Egendom, som af Herrar Fullmägtige uti RiksgäldsContoiret go’dkännes, och hvilken Intecknings-säkerhet Kommer att Den 16
Den 1G Maj. (545 fortfara intill dess RiksgäldsContoirets ansvarsskyldighet upphör — de nu i fråga varande Sju Obligationer uti Brabantska Lånen liqvideras efter redan vid lgl2 års
Riksdag bestämde grunder, så att Obligations, capitalen, med derå till den 5l Juli 1812 beräknade interessen, först förvandlas till Svenskt Banco, efter Fyratio sju (47) Skillingar för Två och En half Gulden Brabants Vexelmynt; och hvarefter för det härigenom uppkommande belopp i Svenskt Banco utfärdas RiksgäldsContoirets Obligationer under den 31 Juli 1812, ställde på fem år, och med fern procents årlig renta.
Upplästes och lades på Bordet ett Betänkande från Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet, af den 9 Maj, angående en Fyrbåks inrättande på Ön Gottlands östra kust ; och har Utskottet, uppå anförda skäl, icke funnit någon annan åtgärd nu kunna vidtagas, än att till Riksens Ständers godtfinnande öfverlemna, att hos Kongl.
Maj:t anmäla den underdåniga önskan, att Kongl. Majrt i nåder täcktes till vidare verkställighet låta befordra en inrättning, hvilken Kongl. Maj:t, till Mensklighetens bästa, redan skänkt en förberedande nådig uppmärksamhet.
Herr von Platen, Carl Aehates, hade inlemnat följande Vördsamt Memorial!
Täflande med hvarje medborgare i nit för allmänt väl, och i bekymmer öfver de binder som motverka det, har jag med upp. märksamhet uppfattat hvad så mänga värde Ledamöter af alla Stånd i ett ämne af uppenbar vigt yttrat.
Men då ännu oframställda sätt gifvas, att se både oredorna och botemedlen, så har detta uppmanat min rättvist blygare förmåga att yttra mig, till framgifvande af några Förslag i dessa ämnen, hvilka jag vördsamt begär måtte lem* nas till Riksens Höglofl.
Ständers Särskildta Utskotts granskning och åtgärd.
Om det är sannt, att för bristernas af« hjelpande det är nödvändigt att ifrigt arbeta på exporternas ökande och frihet att göra dem, samt att med särdeles bemödande och medel söka förmindska importen, så torde mera eller mindre af nedanstående utvägar kunna dervid komma i fråga, nemligen: 1.
Att alla varor från utländska orter må på 2:ne års tid till införsel alldeles förbjudas, med undantag af de victualier, som efter Tractaten med Ryssland från Finland inkomma; Salt; rått Socker; alla Rudimaterier till Svenska Fabrikerna; de för helsö, vården nödiga medel; och Spannemål i den qvantitet, som Regeringen finner oundgäng - Den 16 Maj. ligt, då Tullen bör lämpas så, som allmänna prisen det fordra och den handlandes dervid billiga vinst.
Det är ganska visst, att oaktadt större förråd af de mesta öfverflöd svaror för det; närvarande äro i Riket, en stegring i pri. sen likväl säkert uppstod; men denna stegring borde då ock medföra den nytta, att de flesta inskränkte sina behof och att småningom det öfverflödigt bruket och nyttjan, det af mindre nödvändiga varor försvunne.
Få personer finnas i Riket, som ej för 2:ne år äro försedde med allt hvad till klädbonaden och möblering behöfves.j Införskrif, ning af dylika saker är under denna tid alltså onödig, och som efter dessa 2-‘ne år, eller också nu, en öfverflöds-förordning är att vänta, kunde sådana i Riket varande varor ej i priset mycket förhöjas, i ovisshet af hvad som blefve förhudet eller tillåtet.
Att förekomma Lurendrägeri, som nu visst fick ett ökadt interesse, måste en ny Författning utkomma, och som Tull-hetjeningen dels då blefve otillräcklig, dessutom så illa betalt, att deras vaksamma ögon läto förfela ändamålet, så skulle lönerna för Tull* betjeningen ökas, och Tull-Direction, besynnerligen i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län och hela Norrska gränsen, uppdragas, genom öfverinseende åt Possessionater och andra personer, att vaksamt verka Den 16 Maj. 647 och bidraga till förekommande af allt Lu* rendrägeri, och hvilka utan.
Tullens bekost. nåd, af patriotism ätogo sig denna befattning; då tillika allt som confiscerades på stränder, i Städer och ä Landsvägar, tillhörde den som gjorde beslaget.
Inga packar eller varor finge af Allmogen transporteras utan militair-bevakning, som af ägaren betaltes, då tillika dessa varor af Tullkamrarne förpassades till bestämd ort, och någon af de personer, som Tull-Direction Uppdragit, äfven påskrifves, Caffe fick ej af någon medföras tili större qvantitet, än 2 Lisspund, och så i proportion allt, Skeppare, som införde förbudna varor, blefvo icke allenast straffdöinde med fästning, utan fartyget condemneradt, hvilket vid dylika tillfällen och omständigheter, så i Ryssland sorn England, brukas.
Med den som till lands transporterar någon oförpassad vara, blifve förhållandet detsamma, men deremot Skeppare eller transporterande, som upptäcker försnillnin* gen, behåller den, eller värdet utbetalas honom, och böterna af godsägaren, lika med varans värde, tillfalla Kronan eller någon Inrättning.
För vidlöf tigt blifver nu att uppräkna alla de medel, som kunna användas till förekommande af Lurendrägeri, när man med allvar vill detsamma förhindra^
Maj. men de äro att tillgå; nödvändigt blefve att på alla predikstolar i Riket en gång i månaden och vid HäradsRutterna ofta uppläsa Förordningen emot Tull-försnillning. 2.
För att ersätta Statsverket för den Tull, det igenom detta förbud nödvändigt förlorade, vidtages i:o
Att pålägga hvar och en af mankön, som dricker vin, 6 R:dr B;co, och af qvinkön 2 Rtdr, årligen i skatt, och för nyttjande af CalFe frän 16 sk. till och med 2 R;dr B:co. 2:0
Att de, som vilja bruka på sina bord och i sina hus annat Silfver, än skedar och gafflar, betala årligen 100 R:dr B:co. 0:0 De, sorn på kläder, livréer, hattar och mössor vilja hafva Broderier eller Ga. loner, betala ärligen 20 R;dr B:co, uniformer och militairen undantagne.
Den inkomst, som af allt detta till Staten ingick, skulle troligen till en del ersätta Tullarne, hvad de i Tullinkomst förlorade.
Som nu, efter detta, importen i 2!ne år bletve obetydlig,deremot för utskeppningen af Jern och andra Producter, beloppet skulle antingen genom Vexlar indragas, el - Den 16 Maj - 649 ler ock Silfver för dessa producter införskri fvas, så skulle Coursen nödvändigt falla, och Sedelstocken taga den så mycket önskade faveur till sitt värde, utan någon annan operation, och hvilket blefve resultatet af detta project.
Att nu få mera Sedlar i omlopp, och till större delen förekomma denna brist, utan att en ny eller större Sedelstock utgafs, vore nödigt, att följande vidtogs:
Banken borde ju förr ju hellre öfvertaga Discontlnrättningarna, på det sitt, att han utbetalte alla Actieägare dess Capitaler; att en HufvudDiscont blefve i Stockholm, en i Götheborg, och en i Malmö, desse sednare som Filialer af HufvudDisconten; all annan indragning af Disconterna, på hvad sätt det ock skedde, skulle förorsaka stor villervalla, och manga personers förstörelse och undergång; hvarföre min tanka vore, att de blefvo, som de varit, omsättningar och Lån gjordes som förut, med den skillnad, att af de nu varande
Directeurer en bortgick, och i dess ställe en från Banken insattes, som då med de andra bevakade Bankens säkerhet och rättigheter.
Då införsel af främmande varor inskrän* kes, så blifva ovedersägligen Capitaler, e-' mot säkerhet, att för rörelsen tillgå, då de inlöste Actier äfven sätta Fonder i omlopp; och då nu Banken eller Staten igenom de betydliga inkomster, som af Disconterna föl. 6$P Den 16 Maj. ja, erhåller en ny stor vinst; så kunde den användas till Landets uppodlingar, nyttiga inrättningar och utlåningar till Landtbruket, Penninge-ägaren funne då mindre lägenhet att på högre än laglig procent utlemna eller använda sina penningar; ockrandet måste något förfalla, Capitalisten måste då antingen sjelf till nyttiga företag använda sina Capitaler, eller lemna dem tili näringar* na emot säkerhet i Jord, som då till verksam nytta för det Allmänna användes.
O, För att befordra Åkerbruket och gifva Landtman lust och möjlighet till odling, måste dess producter finna afgång och ett* säkert värde af dem söka vinnas, hvilket jag tror, om ej alldeles fullkomligt, dock er, hålles, om nu varande Ständer gåfvo Regeringen medel att årligen uppköpa åtmindstone 300,000 tunnor Säd, i alla Rikets provinser, på följande sätt; Att prisen på alla sorter Spannmål skulle till nästa Riksdag bestämmas efter hvart och ett Läns Markegångstaxa, dock så, att inköpspriset för Kronan , å tunna Råg och Korn, blefve 16 sk.
Banco, och på Hafra 12 sk. mindre, än Markegången utsätter.
Härvid är min mening egentligen den, att som MarkegångsTaxan i de södra provinserna alltid är lindrigare än i de norra, Kro - Den 16 Maj. 651 nan då på de ställen, der Spannmålen brister, kunde, sedan fragt- och transport-kostnaderne blifvit beräknade, till de behöfvande afyttra så mycken Spannmål, som åstun* dades, med 16 sk.
Banco förhöjning å hvarje tunna öfver hvad Markegången utsätter, hvarigenom ock således den i behof varande alltid med säkerhet kände, till hvad pris den på Kronans Magazin vore att erhålla.
Den 1 October hvart år, skulle alla jordbrukare, af hvad stånd och namn de vara ina, som vilja leverera
Säd, med sina anbud skriftligen hos Landshöfdingen anmäla sig, hvarvid egendomen och ägarens namn voro tecknade.
De, sorn leverera öfver 50 tunnor, skola vara förbundne att behålla Säden för Kronans räkning till den 1 Juni påföljande år; Allmogen och de som i mindre qvantiteter leverera, få, när de vilja, aflemna sin Spannmål på KronoMagazinerna, hvarest de erhålla genast full betalning; men för att ersätta Kronan dess kostnad i och för Magaziuerna, afdrages 13 sk. per tunna» Fossessionaterne erhålla sin betalning, så snart anbuden från Länen uppkommit till SpannmålsDirectionen, och höra dessa sednast den 16 October vara insända; och då Direction granskat beloppet af den till Kronan anbudna
Säd (som jag knappt tror kommer att stiga till det utsatta qvantum af 300,000 tunnor), och calculen är gjord öfver hvart Läns anbud, nedskickas pennin - 65* Den 16 Maj. garne till Landshöfdingen, att i November utdelas, till hvilket ej i det hela behöfves af Ständerna nu anvisas mer än. en och en half million, och hvilket ej helier på en gång behöfver uttagas; så att hvar och en säker Leveranteur erhåller hälften af den summa han för sin Säd skall ha va, och på resten ett betyg af Landshöfdingen, att när Spannmålen är levererad, den då contant betalas.
Den, som ej af Landshöfdingen tros vara säker, måste' prestera caution för den summa han erhåller och för hvad han leverera skall.
All deti Säd, som af kronan emottages, skall vari ren, torr och hälla den vanligen vid Kronans upphandlingar bestämda vigt.
Dock. blifver härvid nödigt, att en Instruction utlärdas för Magasinsförvaltare* hvari deras skyldigheter närmare än hittills bestämmas, så att ej levereringarne till Magazinerna iöisvaras.
Hvad ytterligare i detta ämne vore att tillägga, är af andra nitfulla Ledamöter värdigt omtäladt.
Jag har blott velat framställa några af dean icke leinnade åsigter.
Remitterades till det Särskildta Utskotet.
Herr Manner st am, Johan, anförde att, då motionstiden med denna dag hipe till ända, och Utskotten alltså nu mera kunde obehindradt få sysselsätta sig med de dit remitterade ämnen, vore nu hans anhållan, att Den 16 Maj. 653 Högloft.
Ridderskapet och Adeln behagade anmoda StatsUtskottet skyndsamt inkomma med sina förslag, rörande Finance-pianen och Stats-regleringen.
Herr Mannerstam
Yttrade sig icke göra denna hemställan af misstroende till Utskottets arbetsamhet, arbete och drift; utan ginge hans önskan allenast deipå ut, att StatsUtskottet måtte tills vidare lemna å sido de ämnen, soia vöre af ringare betydenhet, för att desto snarare kunna till Riksens Ständer inkomma med de vigtigare , efter som Riksdagens fortgång hufvudsakligen derpå berodde.
Denna Motion lades på Bordet.
Upplästes och lades på Bordet Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Betänkande, af den 3 Maj, innefattande dels afstyrkande å de till Utskottet remitterade Memorial och Dictamina, innehållande yrkanden dels om ändring i åtskilliga omständigheter af hvad Författningarne nu stadga rörande tiden och sättet för Markegångstaxornas upprättande, samt Riksens Ständers Justitiae-Ombudsmans befattning med deras granskning, dels ock om jemnkning uti de Tionde- och Rente-gifvare emot Indelnings, hafvare och Rente-tagare åliggande skyldigheter; vid hvilket Betänkande var bifogadt ett särskildt yttrande af Herr LandsI höfdingen Ekorn. ^54 Den 16 Maj. tJpplästes ett ProfocollsUtdrag, af dep 11 Maj, från det Hedervärda BondeStåndet, nied tiMkännagifvande, det Ståndet beslutit att, under åberopande af hvad BondeStåndet förra Riksdagarna anmärkt i afseende på 114 Regeringsformen, och med kraftigaste förbehåll, att så väl dessa sorn öfriga vid Grundlagarna gjorda anmärkningar, hvilka icke under närvarande Riksdag blifvit och blifva pröfvade, ovilkorligen böra företagas och afgöras vid nästa Riksdag , derintill uppskjuta de hvilande Grundlags-frågorna, utom hvad angar de af ConstitutionsOtskottet beredda förslag till ändring i 20, 70, 74 och 110 §. §■ af Regeringsformen, samt 34, 2g 0ch 56 J. §.
i Riksdagsordningen, hvilka förslag BondeStåndet ansåg böra under påstående
Riksdag till pröfning och af-, görande förekomma.
Ridderskapet och Adela åtskilldes kl. 3- In fidem Protocolli A. G.
Justerades Pleni-Protocollet för den 11 Maj, f. m.
Deri a 3 Maj. 655 Grefve Lilljencrantz, Johan Wilhelm\ yttrad e i anledning af hvad han till berörde dags Protocoll anfört om förhöjd Disconträtt för Götha Canal-Discont:
Till mitt yttran de i förra Plenum, får jag nu tillägga den upplysning, att Götha Canal-Bolag i Banken ägde att fordra den 11 sistlidne Mars, 123,982 R:dr den 1 April — — 164,261.
— Hvaremot sedan den till ställningen så förändrat sig, att CanalDirectionen var skyldig den lo April — 158,178 R:dr Brco den 29 Dito — 50g,65o — — den lo
Maj — 532,380 — — den ig
Dito — 636,^50 — — Justerades Pleni-Protocollet för den U Maj e. rti, Hans Zxcellence Herr Grefven och ZandtMarskalken hemställde, orri icke tiden för be. räkningen al de arfvoden, som Ridderskapet och Adrin åt Riddarhusets Kamererare, Fiscal, samt 2-'ne Ordinarie Cantzlister anslagit, borde vara lika med den, sorn af Riksens Ständer blifvit bestämd för RiksStåndens CantZlier.
Bifölls. 656 Den 22 Maj.
Grefve Lilljencrantz, Johan Wilhelm, an-* höll, att de anmärkningar, som af honom blifvit gjorda vid Herr Lilljehorns den 5 Maj upplästa Memorial, matte få blifva remitterade till samma Utskott, till hvilket Herr Lilljehorns sedermera hade blifvit hänvisadt.
I anledning häraf blefvo berörde anmärkningar till BancoUtskottet remitterade» Justerades PleniProtocollet för d. 16 Maj.
Friherre Cederström, Jaeol, begärde, att hans den 16
Maj gjorde Motion om RiksActens 'uppsättande af ConstitutionsUtskottet, måtte blifva till berörde Utskott remitterad.
Friherre af Wetterstedt, Gustaf.- Jag hem.- ställer till Höglofl.
Ridderskapct och Adeln, huruvida de icke genast behagade bifalla hvad Friherre Cederström föreslagit, och således ConstitutionsUtskottet få sig uppdraget att, i enlighet med de redan af Fiksens Ständer antagna och fastställda grunder, uppsätta förslaget till den RiksAct, som kom. mer att upprättas öfver de Constitutionella förhållanden emellan Sverige och Norrige» Det förstås af sig sjelft, att detta förslag tili RiksActen, genom Konungen öfverlemnas till Norriges Rikes StorThing, och att, om förän. III.
Den 22 Maj, 657 förändringar* eller jemkningar deruti af StorThinget äskas, förslaget då till Riksens Ständer återkommer: först sedan det af bägge Rikértas-Lagstiftande
Magter blifvit oförändradt antaget, och erhållit Konungens sanction, vinner den ifrågavarande RiksActen sin slutliga fullbordan.
Friherre Cederström, Rudolph, anhöll, att om ett sådant beslut fattades, det samma med de öfriga RiksStånden communicerades med begäran, att de ville deruti instämma.
Uppå derom af Herr Landt-Marskalken gjord proposition, beslöts härefter att den blifvande RiksAcien skulle af ConstitutionsUtskottet uppsättas.
Upplästes Herrar Elecforers Lista till val af Ledamöter uti Bevillningsutskottet efter Herr Kuylenstjerna och Herr Stedt, och befunnos dertill vara utsedde: N;o 672.
Herr Bildt, fullmägtig Herr König, Pehr, Auditeur.
N:o I986.
Herr Spaldencreutz, Arvid, BruksPatron.
Upplästes ett ProtocollsUtdrag från Vallon.
BorgareStåndet, af denna dag, hvaruti Ståndet tillkännagifver att, då i afseende Ridd. och Ad.
N;o 83. 84.
658 Den a?
Maj. på den frågan, huruvida de sedan förra Riksdagar beredda förslag till ändringar och tilläggningar i Grundlagarna skulle vid innevarande
Riksdag till afgörande upptagas eller förblifva hvilande till den nästa, den skiljaktighet i meningar hos Riksens Ständer inträffat, att Högvördiga PrestStåndet ansett det alla dessa förslag borde hvila, Hedervärda BondeStåndet att blott de Sju af ConstitutionsUtskoltet utmärkta, Vällofl.
BorgareStåndet att berörde Sju och Fern dertill, samt Högloft.
Ridderskapet och Adeln att samtliga förslagen borde upptagas; att då något helt Riksens Ständers yttrande öfver Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition om Grundlags-frågornas hvilande alltså hittills icke funnes, och då BorgareStåndet för sin del önskade, att, i ett mål af så vigtig beskaffenhet, ett fogande till enstämmighet RiksStånden imellan måtte äga rum; så hade BorgareStåndet för sin del beslutit, att, till befrämjande af ett sådant fogande, anmoda bemälte Utskott, att, så skyndsamt sig göra låter, upplysningsvis till Riksens Ständer aflemna sina tankar om grunderna, hvarefter den sålunda i skiljaktigt skick
Stånden imellan befintliga preliminaira fråga, om Grundlags-förslagens hvilande eller upptagande, må, i brist på ett bestämdt stadgande, särskildt för det nu inträffade fall, likväl i full enlighet med Constitutionens hufvudsakliga föreskrifter, anses och behandlas.
Den 22 Maj 659 Likaledes upplästes ett ProtocollsUtdrag från Hedervärda BondeStåndet, äfven af denna dag, af samma innehåll och hufvudsakligen samma ordalag som uti BorgareStåndets.
Härjemte tillkannagaf Herr Landt-Marskalken sig genom skriftlig underrättelse från PrestStåndets Taleman hafva sig bekant, att PrestStåndet äfven stannit uti lika beslut som Borgare- samt Bonde-Stånden; — och hemställde Herr LandtMarskalken i anledning häraf om Ridderskapet och Adeln skulle behaga, så uti saken som ordalagen, med BorgareStåndet instämma.
1 anledning af det i Protocollet för den 16 dennes förekomna Memorial af Herr Trafvenfelt, angående medel till vaccinationens ytterligare befrämjande, hade Herr Munck aj Rosenschöld, Eberhard, anmält sig att tala, samt uppropades nu och uppläste följande:
Jag skall alltid anse för eri heder, att dela lika uppsåt med Herr Professor Trafvenfelt, men jag är ej denna gång lika ense med denna värda Ledamot i anseende till medleh för verkställandet af dess goda afsigt.
Om ett förslags rättvisa blott bestämdes af dess nytta, skulle jag ej tveka, att ÖÖO Dm 2S Maj. antaga Herr Trafvenfelts förslag, tili stad» gande af plikt eller vite för de föräldrar» sorn först! rajna låta vaccinera sina barn.
Men ett stadgandes rättvisa subovdinerar under något högre, än blott dess nytta, nemligen under allmänna moral-principer.
En af dessa förbjuder Staten att tvinga Medborgare .till begagnandet af ett äfven nyttigt medel.
Det är visst en olycka, om genom uteblif. vande tvångs-mesurer flera barn skulle vanställas eller bortryckas af koppor} denna olycka är physisk} men det är en ännu större och moralisk olycka, om en Regering eller Ständer skulle äga rättighet tvinga Medborgare att underkasta sina barn ett skyddsmedel, som, enligt deras egen öfvertygelse, möjligen kan anses af dem för skadligt.
Då är det bättre, att några barn bli offer för denna okunnighet eller fördom, än att Styrelsen skall störa husfriden, och göra intrång på.
Föräldrarnas fria disposition öfver sina barns äfven physiska vård.
Denna gång vill man påtruga ett verkligt nyttigt, men kan hända nästa gång ett blott förment nyttigt och i sjelfva verket skadligt medel.
Utom dess retar tvånget mången att fortfara i sin envishet och motsträfvighet.
Jag nekar likväl icke, att ju om vite af Riksens Ständer beslutas, det ju är, som Herr Trafvenfelt påstår, lagligtj m n det är derföre icke rättvist, ty älven en Lag kan vara orättvis, och strida mot natur-rätten, Dm 11 Maj. 661 ■Regering och Ständer äga således, enJ ligt min öfvertygelse, ej rättighet, hvad exempel man ock af Despotiska Regeringar och Regeringssätt må anföra, ätt winga folket till Vaccinationen, jag påstår äfven, eU ler åtmindstone förmodar, att detta tvång, som i sin princip är orättvist, icke heller är, som Herr Trafvenfelt med flera tror, nödvändigt för en allmän verkställighet af Vaccination i vårt Land.
Denna min förmodan grundar sig på min egen erfarenhet t Lunds Stift och pä min öfvertygelse, att hvarken Presterskapet i detta Stift äger mera förtroende af sina åhörare, icke heller Allmänhetett är mera upplyst och fördomsfri der, än i andra Stift.
På samma tid, som MedicinalRådet, Konungens Förste LifMedicus och Riddaren Herr Doctor Hedin, nuvarande Föreståndare för Vaccinationen i Sverige, lät trycka sitt svar till VäccinComitéen i Paris, i anledning af dess förfrågningar, samt å Collegii Medici samt Svenska Läkarnes vägnar försäkrade, att han och Svenska Läkare i allmänhet voro fullkomligen öfvertyga-! de om Vaccinationens opålitlighet, och att i allt fall, äfven om den vore så nyttig, sorn föregafs, dess införande och verkställande i Sverige ej vore ens att tänka på, i 'anseende till de fördomar och den horreur, sorn ufven de högre classer hyst emot denna sak, — ett svar, enligt hans uppgift, lika med det som flere aktningsvärde Läkare i Stockholm lemnat åt samma Comité på dess bref till dem.
Få samma tid utgaf jag min första 66s Den % 2 Maj. skrift om Vaccinationen, i en alldeles mot-* satt ton, sedan jsg Jdels år förut tillbudit samma afhandling till införande i Herr MedicinalRådet Hedins så kallade VetenskapsJournal, men detta blifvit mig förnekadt; och på samma tid rönte jag, med flera Läkare i Sftåne, emot denna nyttiga uppfinning intet motstånd å Allmänhetens, utan blott å en och annan Läkares sida.
Denna beredvillighet var så allmän, att i ingen af de många Församlingar, hvarest jag inom första äret vaccinerade, föräldrarne underläto att mangrant, nästan utan undantag, låta vac. cinera sina barn.
De hundradetais reqvisitioner af Vaccin, som mig från de flesta Landsorter i Riket gjordes, vittna äfven om Allmänhetens hog för räddningsmedlets begagnande öfverallt i Riket.