Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle Utsk. hafva uttryckt sig oriktigt i detta fall, så kommer dess mening att förtydligas i ett annat utlåt.; men jag föreställer mig, att hvar och en, som behagar taga närmare kännedom om betänk., skall finna, att meningen alden, att hvai' och en, som vill behålla sin tjenst vid de lill indragning föreslagna regtten, har rättighet dertill.
Man har trott, att StatsUlsk. skulle hafva sträckt obilligheten ända derhän, att framställa, det nuvar. befäl vid Gottlands national-beväring skulle tjena utan all slags lön eller arfvode.
Delta har aldrig varit Utskts tanke; men Utsk. har tänkt sig möjligheten, att en milis, inom hvilken tjenstgöringen är I 496 Dm 9 Maj e. ra. frivillig för manskapet, skulle kunna, i afseende pa befälet, till större eller mindre del organiseras på samma fot — med ett ord, i likhet med national-gardena i andra lunder.
Man liar afven yttrat, att [Ilsk. åsyftar en så långsam verkställighet af sina reformförslag, att man äfven tagit i betraktande uppsittningen af Lifregttels grenadierer, hvilken efter contracternas förnyelse först skulle kunna äga rum 1871.
Jag får lästa 11. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att K. l\I:s nåd. skrifvelse till 11. St., hvarigenom K. M. und.rrättar 11.
St. om den vidtagna åtgärden att förnya contracten med rusthållarne vid det ifrågavar. regttet, inkommit samtidigt ined öfverlemnandet af Utsk:s förslag, och att det är för mig okändt, om den ännu blifvit föredragen, eller till hvad åtgärd denna skrifvelse kan leda.
Utsk. har således icke afsett ett förhållande, som kan hänföras till år 1871, utan snarare ett förhållande, sorn var nära förhand, då Utsk. fattade sitt beslut.
— Man har trott, atl Utsk. velat sträcka sina förslag uti detaljerna ända derhän, att blanda sig uti reglertn af garnisons-tjenstgöringen inom bufvudstaden, samt dispositionen af vakter och poster.
Jag erkänner , att så skulle kunna synas af StatsUtskts betänk.; men jag får blott upplysa, att det icke är någon positiv sats, Utsk. framstallt, utan att dess yttrande i denna del innefattar blott ett svar på en motion, som ingått i dessa detaljer, och i anledn. hvaraf Utsk. säger, att det icke ansett sig hvarken kunna bestrida eller styrka det uppgifna förhållandet, men att derpå ingen beräkning kan byggas för att minska garnisonen.
— Man har syftat på de höga auspicier, under hvilka vi lefva, och man har på denna grund trott, atl StatsUtsk. bort tveka att framkomma med något förslag, åsyftande förändringar i arrne'ens organisation.
Det finnes säkerligen ingen, som glömt eller någonsin kan glömma dessa höga auspicier; men jag utber mig att få erinra R o. Ad., att frågan icke är ny; den har blifvit ventilerad vid flera föreg:de riksdagar inför allmänheten i tryck och skrift, och måste alltid blifva det genom det stora intresse, den väcker hos nationen ; den har äfven länge utgjort föremål för behandling inom det vettenskapliga samfund, sorn är stiftadt, hufvudsakligen med afseende på krigsväsendet.
Frågan kan således icke vara främmande för ett R.
St:s StatsUtsk Äfven der , hvarest hjeltens och statsmannens egenskaper äro i deras högsta glans förenade på thronen, kunna krigsplanerna någon gång vara underordnade folkets eget begrepp om dessa angelägenheter och hvad som derför bör uppoffras.
Man hai i allmänhet gillat de principer, från hvilka Utsk. utgått, men ogillat Utsk:s förslag i detaljerna.
Detta kan hafva sin objectiva orsak, möjligen uti bristerna af det framställda förslaget; men grunden för ogillandet kan äfven vara subjectiv, d. v. s. att man i allmänhet äger mera benägen - D c i» 9 Maj e, m. 497 nägenhet att erkänna principer, än deras tillämpning.
Att det tvifvelsutan, då man betraktar saken blott från ena sidan, för vårt försvarsverk vore bättre alt bibehålla liela indelta armeen utan nduction, det bestrider jag ej: men frågan är relativ och har afseende derpå, huruvida, då svårigheter och betänkligheter från de skattskyldiges sida möta, att, med bibehållande af armeen till dess fullkomliga stvrka, kunna bereda bevärtn en större utsträckning oell mera öfning, det är rikligare att reducera en ringare delaf armeen och derigenom bereda sig tillgång för bevärtns exercis och aromens vapenöfningar, eller att bibehålla aromerna uti sitt nuvar. skick ocil försaka de utsträckta öfningarna för stam och beväring. — StatsUtsk. har för sin del antagit del förra alternativet, och Utsk. har ej trott, att den säkerhet för landets försvar, som derigenom förvärfvades, vore för dyrköpt med uppoffring i fredstid af i ,600 rotar af det indelta infanteriet, 600 man cavallen och Wermlands Fall jagare, oaktadt man icke ett ögonblick kan misskänna värdet af detta regtte, ur den militäriska synpunkten enskildt betraktadt.
StatsUtsk. har för öfrigt i denna fråga endast gått ett steg längre, än K. M:s propos.
Äfven den K. proposm är grundad på principen af utsträckt beväring och någon indragning af indelta armeen.
Jag erkänner dock, att denna indragning icke varit så stor, sorn -StatsUtsk. afselt; men den omfattade likväl 5 a /[°o rotar infanteri.
Jag skall icke ingå i någon ytterligare pröfning af fördelarna af bevärrs-systemet eller indelta annesen, emedan sådant vore att kanske ånyo upprifva discussionen; men jag kan ej fatta, att de ledamöter af detta Stånd, hvilka förklarat sig gilla principen af bevär:s-systemet, och sträcka den ända derhän, att de vilja införa det Preussiska systemet och in petto beräkna hela indelta armeens anslag såsom tillgång vid en sådan förändring, kunna uppträda med ett förslag, som, från denna synpunkt betraktadt, icke innefattade annat än första steget på denna bana.
Jag får öppet förklara, att jag ej biträder detta systeme.
Min öfvertygelse är, alt om man tager siffran till hjelp, skall det visa sig, att intet försvars-systeme för Sverige är bättre och mindre betungande, än bibehållandet af indelt stam, jemte beväring.
Att landets försvar är i samma mån mera tryggadt, som denna bevärts-exercis utsträckes, är otvifvel ■ aktigt; men jag tror försvaret vara tillräckligen tryggadt, äfven om denna exercis icke utsträckes längre, än Utsk. föreslagit, synnerligast då man icke förbiser hvad Ulsk. i bilagan yttrat, ang:de förberedande fifningar för bevänn, utöfver den egentliga mötestiden , och äfven tager i närmare betraktande de föreslagna förändringarna i vårt sjöförsvar.
Huruvida StatsUtsk. uträttat något eller intet med det förslag, hvarmed det framkommit, torde få afgöras af framtiden.
Men må det tillåtas mig att enskildt få förklara, att 6 II. 63 Ucn 9 Maj c. u>. jag anser ett stort mål redan vara uppnådt , och att jag betraktar vårt försvnrs-sysléme ur en långt ljusare synpunkt efter den förklaring vi ei hållit, så val genom Generaladjutanten för armeen, sorn af en militär-ledamot i Konungens Conselj,att, om icke förr, åtminstone vid nästa riksdag, 11, St. äga att påräkna af K.
M. en fullständig propos. i allt hvad som rör försvars-systémets organisation.
Jag erkänner fullkomligen, att detta ar rätta vägen.
— Det har blifvit sagdt,. att vårt försvar väntade på en skapande hand , som vore verket fullt vuxen.
Ingen kan mera än jag erkänna denna grundsats; den har också varit Utsk:s, hvars hela framställning hvilar på denna förutsättning.
Sjelft har det, om jag får otti veka mig genom en metaphor, icke velat fatta mejseln, för att lilldaua vår Svenska Rotas hild.
Det har endast trott sig böra uppsöka den lera , af hvilken den borde formas.
Discussionen har i öfrigt öfvertygat mig, att det är på den fria öfverläggningens falt, sorn man slutligen i denna fråga, likasom i alla andra, skall uppnå det rälta och blista.
För min del respecterar jag alla bemödanden , alla motiver, ställande mina egna inom. samma fridlysta område.
Vägarna äro mångå; men vi liro alla Svenskar, och i grunden mäste det antagas, att vi ledas af en föresats och sträfva till ett mål, och alt vi, om också efter olika åsigter, gemensamt verka till hvad som för fäderneslandet är nyttigt, sorn befordrar dess trygghet och säkerhet, dess sjelfständighet , ära och förkofran.
Det lärer icke kunna väntas af någon StatsUtskts ledamot, att kunna i ett sammanhang upptaga och besvara alta de anmärkntr, som , under arne dagars discussion i detta ämne, blifvit framställda mot dess tillstyrkanden; och förmodligen skulle R. o. Ad. gerna efterskänka det, om det äfven vore möjligt att verkställa.
Jag inskränker mig således till att i första rummet förena mig uti Frih.
Sprengtportens nyss afgifna yttrande.
Jag delar dessa åsigter fullkomligen, likasom de, hvilka legat till grund för StatsUtskrs framställning; men jag ber att härvid, för egen del, få frambära en tacksamhetsgärd till en talare i föregtde plenum, nemi.
Hr General Lefre'n , som på ett lika öppet som ridderligt sätt godkänt StatsUtsk:s omdömen och uttalade principer.
Hr Generalen har, åtminstone för min känsla, gjort den största tjenst någon kunnat göra , då jag anser principerna här för hufvudsak och detaljerna för bisak.
Jag har sett och beskådat , huru våra ömsesidiga grannar gaspiljerat våra vile k ra provinser, eller, rättare sagdt och för att nyttja rätta ordet, huru vi sjelfve, under närvar. militär-systéme, bortplåttrat våra provinser.
Jag skulle derföre, med tanken fästad på hvad vi förlorat, önska ett sådant militär-systéme, att, sedan vi blifvit tillbakndrifne till vårt insulära läge, vi kunde vara trygga att få be - D c n 9 Maj c. :v,.
Italia hvad vi hafva qvar.
.lag kan icke föreställa mig möjligheten för landet alt på en gång kunna bära en väl ordnad och exercerad stående annee, samt en väl öfvad nationalbeväring.
Jag hyllar dock den grundsats, att försvaret bör hufvudsakligen grundas på nalionnl-heväring.
Äfven tror jag, att SlatsUtsk. i detta fall följt en klok beräkning och i det fallet politiskt tidvägagåll, då det roed ett litet steg velat börja beträda denna bana och genom mindre indragntr visa hvad sorn sedermera i stort kunde verkställas och omsider fullbordas
Rian har mycket klandrat oss här.
Det förundrar irrig icke; ty det har roan både kunnat och bort vänta, nldramest uti en samling, der så många olika enskildta intressen finnas, som vilja göra sig gällande.
Men jag liar varit mycket belåten med det sätt, hvarpå debatten blifvit förd
Det har varit fullkomligen parlementariskt, och de anroärkntr, som niet SlatsUtsk. blifvit framställda, hafva hvarken varit sårande eller förolämpande.
Hvad afseende likväl SlatsUtsk, vid besvarande af återrerrrissen, derpå kan komma att fästa, I.runar jag derhän. 11. o. Ad. torde erinra sig, att StatsUtsk:s ledamöter utgöras icke ensamt af Adel.
Vi utgöra blott ^:del. ^:del är prester, ^-:del borgare och -Jtdel bönder.
De hafva hvar för1 sig lika mycket att säga.
Deras röster väga , hvar för sig, lika mycket sorn Adelns; och det torde således icke läggas 11. o. Ad:s ledamöter lill last, hvilken utgången kan blifva.
Åsigterna kunna i dessa fall inom de särskildta Stånden vara och blifva mycket delade, llesultatct blir i alla fall: vill man saken, måste man äfven vilja medlen.
Men rinder närvar, förhållanden kan man icketro, att den tungt beskattade delen af Svenska befolkningen skulle underkasta sig ökad bevär:s-skyldighet, utan någon lindring på annat håll.
Det är på den lugna vägen, det förefaller mig, man kunde komma till rätta i detta hänseende, för landet så högst vig ligt.
Tidpunkten dertill synes också vara inne.
Under Europas politiska skick, i närvar, ögonblick, synes tidpunkten vara den bäst valda, att på den lugna och sansade vägen ordna försvaret och Statens inre angelägenheter i allmänhet.
Det är ur den synpunkten jag uppfattat saken, och framdeles, så länge jag har den förmånen att deltaga uti dessa ärenders handläggning, kommer alt se densamma, hvilket jag blott velat nämna reservationsvis, i afseende på hvad som framdeles kan komma från TJtsk. till Ståndets pröfning.
Ehuru jag visserligen, lika med deri siste talaren, erkänner, att denna debatt i allmänhet blifvit förd på ett parlementariskt sätt, är det likväl ett undantag derifrån, som föranledt mig att uppträda, då jag i öfrigt funnit mig förekommen af Frih. Sprengtporten.
Eli talare har nemi. glömt sig ända derhän , att han DO o Dm y Maj c. m. velat beskylla Utsk. för afsigt att göra landels försvar omöjligt.
— Uti ett constitutionelt samhälle kan det visserligen inom Representationen någon gång hända, att densamma eller någon f action deraf anser sig böra göra den varande ministeren omöjlig.
Sådant är dess rättighet, då det öfverensstämmer med öfvertygelsen om det allmännas bästa ; m< n att vilja göra landets försvar emot Rikets fiender omöjligt, det, mine herrar! är ingenting iner och ingenting mindre än förräderi.
Jag vill söka en ur sä g t för denne talare deri, att han förmodligen icke tänkt på hvad han sade; ty någon annan ursägt för ett sådant uttryck finnes icke.
RiksSltns Utsk. äro ett slags congresser från de särskildta .Stånden, hvilka i Utsktn sammanträda genom sina deputerade för att gemensamt bereda ärendena.
Såsom ledamot af ett af dessa Utsk. är jag skyldig att frambära det sanningsenliga vittnesbörd från StatsUtsk-, att der icke funnits någon ledamot af något Stånd, som icke ansett fäderneslandets försvar såsom ett stort och heligt föremål, som icke gerna dertill skulle vilja anslå både blod och penningar, lif och egendom; men jag har också funnit en bestämd öfvertygelse alt icke anslå en enda skilling, som man ej vore förvissad om skulle leda lill ökande af detta försvar; ty det har varit den grundade eller ogrundade öfvertygelsen att de till försvarsverket anslagna medel blifvit, i mer eller mindre mån , om icke onödigtvis, åtminstone icke på det aldra nyttigaste sätt använda, som gjort, att Utsk. icke velat gå längre i anslags beviljande, förrän en fullständig plan för försvarsverkets organisation af Regeringen framlades, så att man, med full öfvertygelse 0111 ändamålsenligheten deraf, kunde fatta beslut derom.
— Hvad angår de grunder för en försvarsplan, som Utsk. tillåtit sig underställningsvis framlägga, så vill jag gerna erkänna, att denna försvarsplan icke är den bästa,som kan uppgöras; ty med ökade anslag är det naturligt, att man kan åstadkomma ett bättre försvar.
Men då man har beskyllt Utsk. att hafva velat lemna Riket utan försvar; då man upprepat dessa lika sanna som utslit na satserna: ”att ”freden måste betryggas genom försvarsverkets ordnande;” ”alt det är den största misshushållning att genom för ”stora besparingar blottställa landet för fiendens härjningar,” 111. fl. d. — ; så har man begått det icke oväsendtliga logiska misstaget att, såsom argument , använda just det som skulle bevisas; ty frågan, som skall bevisas, är den, huruvida den af Utsk. föreslagna försvaisplanen är starkare eller svagare, än den som finnes.
Jag vågar påslå, att den är starkare.
Hufvudsakliga grunderna för denna plan är indelta arme'ens förminskning med 2,800 man infanteri och 5oo man cavallen, saint i dess ställe bevärts-exercisens ökande till dubbelt emot hvad som nu äger rum, äfvensom infanteriets förseende med exereis-compagnier.
För min del tvekar jag icke att påstå, att deruti ligger en bestämd ökning af försvaret.
Till D c ii 9 Maj c m bevärtns ändamålsenliga exercerande anser jag visserligen att 3o dagar erfordras; men äfven med de 21, som Ulsk. föreslagit, tror jag, att ett skickligt och nitiskt befäl kan bringa saken derhän, att en trupp, som till |:del består af gammal stam och till -ftdelar af beväring, kan af sina anförare med lugn föras i striden, och att det ingalunda vore välbetänkt, att, såsom en värd talare tillstyrkt, lemna en sådan beväring hemma, för att rädda krigsäran , derigenom att ett mindre antal deltagit i nederlaget.
Jag hoppas tvertom, att, om bevärm tages med, skall någon ursägt för nederlag ej behöfva uppsökas, och ett gladare bevis för den bibehållna krigsäran finnas uti sjelfva resultatet af kriget.
Det är endast underställningsvis, som Utsk. framlagt några åsigter angtde ordnandet af vårt försvarsverks personal; det enda, som bestämdt blifvit yrkadt, har varit, att en omfattande plan derför måtte uppgöras och Ständerna föreläggas, och derom hafva vi äfven erhållit någon förhoppning.
Att ett sådant ordnande ej länge kari uppskjutas, derom bör enhvar vara öfvertygad, som uppmärksamt gifvit akt på dessa ämnen; ty onekligen befinner sig vår krigshärs organisation i ett öfvergångstillstånd.
Ett sådant ägde äfven fordom rum , när de gamla bondehärarne , hvarmed vi hade betjent oss under medeltiden, skulle utbytas emot stående armeer.
De första försöken i den delen aflupo olyckligt, och man måste afstå från de utländska mönstrens oförändrade antagande.
Systemet måste lämpas efter Sveriges tillgångar och local-förhållanden och Svenska nntional-lynnet; och sålunda uppkom indeluts-verket, hvilket infördes af de sednare WasaKonungarna, och erhöll sin fulländning af Carl XI.
Att det blef honom möjligt att utföra detta storverk, tyckes hafva kommit deraf, att han, närmare än måhända någon af våra öfrige Styresmän , var bekant med våra nationella egenheter och förhållanden ända ned i bondens koja.
Huru säkert det systeine han skapade var beräknadt» det visade sig under de ärofulla krig, sorn fördes af hans efterträdare, ehuru de, genom saknad af högre politisk ledning, blefvo för fäderneslandet förderfliga.
Äfven under de båda sednaste krigen, af hvilka det ena var olyckligt , och det andra lyckligt, genom de motsatta egenskaperna hos dem* som hade högsta ledningen, har Svenska indelta armeen förvarat sitt rum bland stående härar.
Emedlertid hade inom krigsväsendet en ny tid uppgått.
De lejda härarna undanträngdes efter liand af organiserade national-arme'er.
Sedan Frankrike dermed gjort början, fun* no andra stater , alt räddning ej var möjlig med mindre än att göra sammaledes.
Likasom fallet varit med de lejda härarna, blef äfven vårt första försök på denna nya bana olyckligt; derigenom att Inndtvärnet sammansattes af endast rekryter till manskap och äfvenväl rekryter till befäl.
I Frankrike hade man gått annorlunda tillväga; ty derigenom Den g Maj e. m. att elen gamla lii!ren upplöstes, kunde den nya från dess leder tillegna sig danade krigsman, och det var sålunda linn erhöll flera af dem, som sedermera förde henne lill seger och ära.
V i ia i be höllö hela den gamla hären, och ville ställa bredvid och afskiljd från densamma en annan helt och hållet ny, som genast behöfde användas; och följden kunde derföre ej blifva mycket annorlunda, än den blcf.— 1812 års bevärts-författning var till danande af vår national-arme'e det andra steget — vissel ligen ett framsteg, men som den hastigaste blick dock visar ännu ej hafva fört till målet.
Ännu väntar vårt bevär:s-försvar på deri fulländade hand, som Carl XI lemnade det lejda.
Den vigtigaste fråga, som dervid torde behöfva afgöras, är den, huruvida bevärtn bör blandas med gamla soldater eller formeras i egna bataljoner under öfvadt befäl.
Af skäl, som här ej behöfva upprepas, har Ulsk. antagit det förra alternativet; men Ulsk. må deruti hafva haft ratt eller orätt, så mäste dock något i detta utseende vara det rätta och bästa, som derföre bör användas, med det andras utlemnande.
Nu deremot har man hört påstås, alt i många af våra provinser är det bust, alt bevurtn förenas med indelt trupp; hvarföre? — jo derföre alt så går nu lill. 1 vestra Wermland, säger man, att det är biisl förena bewirjn med en värfvad trupp, som -ygtdelar af året är kringspridd, Gud vet hvar; hvarföre? — jo derföre uti ett sådant reg:te finnes inom denna provins.
Af enahanda skäl vill man inom Stockholms län alldeles icke förena bevärm med någon gammal trupp, och säger, alt den basta cadren är ett regtte, som endast utgöres af en, visserligen ganska aktningsvärd, officers-corps; ty om detta reg:tes underofficerare och corporaler, såsom de 111.1 antagas och aflöuas, kunna tagas i någon beräkning, så utgöra de sannerligen ett underverk.
Delta sätt att bevisa, att det sorn är, är bäst, och det som är tvertom, är också bäst, utgör i sanning det märkligaste drag af optimism jag någonsin hört omtalas.
Skulle man, hvilket jag vågar tro mig förutse, omsider finna, att bästa metoden är att hafva en indelt stam, motsvarande en viss andel af hevärtn; så återstår att så till vida förändra del gamla indelnts-vei ket, att soldaterne, i stället att inom landet vara fördelte efter den skattskyldiga jorden, blifva det i förhållande till de särskilda provinsernas folkmängd.
En sådan anordning kommer visserligen alt möta betydande svårigheter, men Carl XI mötte äfven sådana, hvilka måste öfvervinnas genom underhandlingar och contracter.
Ännu torde, på denna väg, af en driftig Krigsminister mycket kunna uträttas; och jag hoppas, att Sländerne ej skulle undandraga sin medverkan, så snart de om åtgärdens nytta blifvit öfvertygade.
Utsk , att det ej förstått beräkna huru mycket cavalleri Sverige behöfver bibehålla.
— Jag vill ganska gerna medgifva, att det vore nyttigt att kunna bi - D c ii 9 Maje. m. öoS behålla allt det cavallen vi hafva, örn alla nödvändiga behof för infanteriet derjemte kunna fyllas.
Det skall vara mig oändligen fägnesanit, om båda delarna kunna ernås; men man må aldrig glömma, att anslagen, de må vara större eller mindre, dock alltid äro begränsade, och att hvarje användande af medel för ändamål, som, ehuru nyttiga, likväl åstadkomma, att vigtigare behof blifva letnnade ouppfyllda, är ett försvagande af försvarsverket.
4°°° nian cavallen torde dessutom, vid närmare skärskådande, befinnas såsom fredsfot vara för Sverige någorlunda tillräckligt.
För att afgöra denna fråga, är det ej nog att hafva läst öfver, hurudan proportionen emellan infanteri och cavallen är inom Europas särskilda a rinder; ty för intet folk erbjuder den förmodade krigstheatern så litet tillfälle att använda det sednare vapnet. iNågot användande deraf i massa kan svårligen komma i fråga, utan lärer behofvet egentligen komma att inskränka sig till s. k. divisions-cavalleri, d. v. s. några sqvadroner, som tilldelas hvarje infanteri-division.
Vårt cavallen har skördat många lagrar, men det har skett söder om Finska viken och Östersjön och i Skåne. — Från Halmstad till Haparanda och från Torneå eif till Newa, letar man förgäfves efter någon ort, som genom en lysande cavalleribedrift blifvit märkvärdig.
— Det är ej naturen ensam, som i delta afseende gjort vår mark så oländig.
Vårt åkerbruk, med sina djupa diken och inhägnader, bidrager äfven dertill.
Om fältet vid Bornhöfd varit sönderstyckadt genom våra laggilda Svenska gärdesgårdar, så hade måhända äfven det skickligaste och raskaste cavallen derstädes föga kunnat uträtta.
Enär återremiss utan tvifvel kommer att äga rum, tror jag det vara lämpligast att nu ej längre uppehålla R. o.
Ad. och att först inom Utsk. upptaga de öfriga anmärkningarna.
Den siste värde talaren har ansett sig befogad att mot mig anmärka, det jag skulle hafva beskyllt StatsUtsk. för afsigt att göra landets försvar omöjligt.
Jag har erinrat om ordforms i StatsUtsk. bekännelse om Utsk:s afsigt att göra nuvar. statsskick omöjligt, och att jag fann Utsk:s grunder för reglerm af 3:dje hufvudtiteln äga det närmaste sammanhang med det af Gr.
Horn tillkännagifna ändamålet i och för reglerm af aldra hufvudtileln, nemi. alt göra närvar, statsskicket omöjligt.
Ilär vid 3:dje hufvudtileln gäller det att göra försvarsverket likaså.
— Att göra försvarsverket omöjligt, har han ansett förrädiskt; men han har dertill lågt, att det skulle vara tillåtet att göra den närvar, ministeren omöjlig.
Att göra statsskicket omöjligt, måste väl jemväl innefatta det dermed förenade försvarsverket likaså.
Jag lemnar derhän hvad talaren menar med det tillåtna att göra ministeren omöjlig; 5o4 Den g Maj e. no. ty del hör icke hit.
Men, i anledn. af hvad han yttrat i afseende på sjelfva förslaget eller förslagsfrågorna, huruvida nemi. indeln:s-verket holde successivt indragas och bevär:n utbildas genom ökad exercis, har jag begärt ordet, för att förklara, att indeln:s-verket tillhör icke enskildt armeen; det tillhör så väl civil- som krigsstaten.