Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således ju mer silfver deponeras, dess mindre säljes eller vexlas till Banken, eller ock får den betala dess mer för det den köper.
Lika med Herr Hjerta anser jag den ifrågavarande depositionsräkningen skola motverka möjligheten af silfvers uppköpande för Bankens räkning; ty det är naturligt, alt hvar och en, som har silfver att aflåta, heldre skulle begagna den utvägen att emot erhållande Bancosedlar insätta det i Banken, med rättighet att uttaga det, då cursen gör det förmonIigt, än att sälja det utan alla vilkor.
En värd talare har sagt, att det sålunda insatta silfret skulle ingå i det förhållande af 5 till 8, som måste af Banco Fullmäktige beräknas, innan realisationen får taga sin början.
Men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att det beror på insättarne sjelfva, att uttaga sitt silfver, när de behaga; och att de således, om detta silfver 42<s Den 16 October e. ra. ingick i beräkningen, skulle dagen efter del BancoFullmägtige bos Konungen anmält, att allt vore färdigt för Bankens öppnande, kunna göra denna anmälan om intet genom deposilionernes uttagande, enär proportionen emellan fond och sedelstock då icke vidare vore den bestämda.
Jag tillstyrker alltså afslag å den ifrågavarande punkten, så mycket mer, som jag redan förut tagit mig friheten visa, alt man genom sådana silfverinsätlningar skulle kunna uttaga så mycket sedlar, alt cursen uppjagades, och en betydlig vinst sedermera, genom sil frets återiillagande, kunde erhållas, på bekostnad af det allmänna.
Herr Hjerta: Herr Stråle bär framställt en satts, sorn jag åtminstone icke kunnat finna af Utskottens Betänkanden, nemligen att meningen med den föreslagna deposit-räkningen vore, att det sålunda insatta silfret skulle sammansmälta med reela fonden, och alltså lätta ulvägarne alt komma till den bestämda proportionen af 5 till 8 mellan fond och sedelstock.
Af de sammansatte Utskottens Betänkande N:o 2, har jag funnit, att bland de åsyftade ändamålen med den föreslagne depositionsinrättningen äfven blifvit upptagit: att genom en på detta sätt bildad disponibel silfverfond, under det Bankens egen silfverfond fortfore att icke vara disponibelden cursförhöjning, sorn en för handel oför - Den 16 Octo ber e. ni. delaktig conjunctur kunde förorsakaj skulle till någon del motverkas ; och detta synes snarare utmärka, att Utskotten betragtat depositionerne såsom en särskild fond, hvilket ock ytterligare visar sig af den föreslagna provisionen till Banken vid återuttagandet.
Dessa depositioner kunna icke heller ingå i beräkningen af Bunkens reela fond, ty det skulle då kunna hända, såsom Herr Cederschjöld rigtigt anmärkt, att om BancoFullinäglige i Maji hos Konungen anmäla, att allting är färdigt tili utvexlingen, och Konungen utsatte dess början lill December, men deponenterne under tiden uttogo sitt insatta silfver, skulle beslutet derigenom tillintetgöras.
Jag får för öfrigt fästa uppmärksamheten på den enda vigtiga omständighet, som bör afses under förberedelseliden för realisationens verkställighet, nemligen att så mycket som möjligt ur vägen rödja alla hinder för Banken att förskaffa sig det erforderliga silfret.
— Ridderskapet och Adeln har redan bestämt, att proportionen emellan fond och sedelstock skall vara såsom 5 till 8, innan realisationen får taga sin början, och Ståndet har äfven, ehuru jag sökt motsätta mig detta beslut, bestämt, att Banken skall vara färdig med denna proportion sednast vid i83i års slut.
Men om man nu gifver exporteurerne, som äro de enda, hvilka kunna införskaffa silfver, rättighet att insätta detta silfver mot sedlar, och att ut - 43o Den 16 Octoher e. m. taga det, när de behaga, skola de slutligen tvinga Banken alt köpa sitt silfver för hvad pris som heldst, för att inom den ' föreskrifna tiden blifva färdig, och detta är så tydligt, att jag ej kan begripa, huru ; Utskotten kunnat inkomma med så rakt mot hvarandra stridande förslag. i Grefve von Schwerin:
Utskotten hafva i ansett depositions-inrättningen utgöra ett medel till befordrande af allmänna rörelsen.
Trodde allmänheten på verkställigheten af realisations-beslulet, så skulle den genast förvexla sitt silfver mot sedlar till det åsätta priset.
Men denna tron torde fela; derföre har man ansett sig på annat sätt böra gå den till mötes.
Herr Hjerta befarar, att exporteurerne skola speculera på silfret; för min del tror jag, att de icke äro farliga; ju större alfairerne äro, ju mindre har man tillfälle till långvariga upplag.
Men andra finnas, som skulle kunna förlägga näringarne, och som gerna skulle vilja indraga silfver, endast de voro säkre alt för de sedlar, de erhållit, kunna återfå sitt silfver.
Det är för att undanrödja desse farhågor, som Utskotten föreslagit depositionsräkningen.
Snnnt är, att dessa deponerade medel icke kunna beräknas för reela fondens förstärkning till erhållande af den fastställda proportionen; men i samma ögonblick den allmänna utvexlingen vidtager, sammansmälta de med den öfriga fonden, Den i6 October e. ni. 43. och bidraga till dess förstärkande.
Jag frågar, huru stor del af det nu i Banken liggande silfver Banken kan sägas rå om?
Är det icke innehafvaren af Bankens sedlar, som rår om det?
Är det icke för hans räkning, som det står deponeradt?
Jag kan derföre icke se någon fara af den föreslagna deposit-räkningen, och tillstyrker bifall till Utskottens förslag.
Då nu förevarande fråga inom sammansatta Utskotten till öfverläggning förekom, var jag af den mening, att inrättningen af en deposilionsräkning skulle blifva mera hinderlig, än gagnande, för realisationen, ehuru jag visserligen insåg fördelen deraf för handeln och näringarne; men som jag trodde de skadliga följderna kunna förekommas genom det införda tillägget, att BancoFullmägtige skulle äga inställa depositionerne, så snart de funno omständigheterne sådant påkalla, har jag icke inom Utskotten satt mig emot förslaget.
Då jag likväl ännu är af den tanka, att depositions-inrättningen skall blifva hinderlig för Bankens egna operationer, och jag tillika finnér, att derigenom skall uppkomma ett realisationen motverkande intresse, hos dem, som äga silfver på Depositionsräkning, det nemligen att genom Vexelcursens betydligare förändringar och höjning bereda sig en särskild vinst på DepositionsAltesterne, hvilken vid en jemn och Den 16 O c t o b e r e. m. statlig curs icke kunde äga ruin; samt enär dessutom hela inrättningen icke har något egentligt samband med realisationen, utan förfaller och Liifver onyttig i samma stund utvexlingen blifver allmän, så instämmer jag med Herr Hjerta i begäran om afslag å Utskottens tillstyrkande i denna punkt.
Lej ren:
Hvad beträffar den farhågan man här yttrat, alt deponenterne skulle storma till, för att uttaga sitt insatta silfver i samma ögonblick Fullmägtige hos Konungen anmäla Banken färdig till utvexling, får jag anmärka, ätt om 200,000 på depositions-! åkningen stående R:dr i silfver uttagas, indragas sedlar i förhållande derefter, och proportionen förbi ifver således densamma, så länge de äro ställde på särskild räkning, hvilket jag för min del anser vara nödvändigt, ehuru det förefaller niig, såsom Herr Stråle trott motsattsen.
Jag tillstyrker derföre bifall å förslaget, och tror det vara af vigt, så väl att man vidtager någon utväg, för att finna capitaler åt näringarne, som att man vänjer allmänheten vid att se silfret gå ut och in i Banken; det skulle annars kunna hända, att den blir rädd och orolig, då den får se det ena silfverlasset efter det andra föras utom tullportarne.
Den siste talaren har ansett, alt förhållandet emellan silfver fond - Den 16 Öctober e. m.
433 fond och sedelstock icke skulle rubbas derigenom att deponenterne uttaga sina deposita; meri jag får påminna, att dessa uttag ske till sedelvärdets fulla belopp, eller efter ett förhållande af 8 till 8, och att ett missförhållande således derigenom måste Uppkomma i återstodens proportion af 5 till 8.
För öfrigt måste det vara naturligt, att ingen skall sälja till Banken det silfver, som han med hopp om vinst der kan deponera.
Man giiver tillfälle till specula» tioner, att motverka realisationen, och lem» nar vapen i händerne på dess motståndare.
Jag kan derföre ej annat än afstyrka Utskottens förslag, såsom vådligt och origtigt, heldst det är angeläget, att man framför allt i närvarande tidpunkt så mycket som möjligt söker förebygga alla tillfällen till missbruk.
Då vid sednaste
Riksdagen förslag till inrättande af depositions» räkningar eller dermed beslägtade anstalter väcktes af Herrar Stråle och Hjerta, yltrade jag mig emot desamma, emedan jag ansåg dem vådliga, så länge man icke med visshet kunde förutse, nar realisationen kunde verkställas, och så länge ingen myntbestämning kunde tillvägabringas.
Nu deremot är förhållandet helt annorlunda, då icke blott tiden är inne för en myntbestämning, utan man äfven med visshet kun 45 H. a8 434 Den tö October «. m. förutse den tidpunkt, då beslutet skall gå i verkställighet.
Under sådana förhållanden har jag ansett mig böra tillstyrka, att man partielt lemnar åt några de fördelar, som man innan korrt ämnar åt hela allmänheten, och jag tror det vara vigtigt just derföre, att allmänheten på detta sätt småningom kommer till vana af dessa fördelar.
Herr Lefren lärer icke underlåta att sjelf upplysa Herr Cederschjöld om sitt misstag, och jag vill således icke förekomma honom.
Jag skall blott erinra, att uti deposilionsräkningen intet hinder ligger för Bankens silfverköp; ty dessa blifva ändock alltid så lockande genom de förskotter, sorn meddelas, att jag är öfvertygad, att, i händelse depositions-räkningen redan funnits, den skulle förbi i fvit tom, under det Bankens silfverköp, särdeles i år, fortgått med den största framgång.
Jag hyser således ingen farhåga för den ifrågavarande inrättningen, utan tillstyrker bifall till Utskottens förslag, samt anhåller på förhand om votering, i händelse de olika meningarne ej annorlunda kunna slitas.
Knt 7 Julli e. m, 30i dennes eftermiddagen återremitterade Betänkande N:o 242, i anledning af väckt Motion om indragning af de Medico-Theologiske Stipendierne, samt deras användande till andra behof för Medicinal Verket, berörde Memorial måtte till StatsUtskot tet förvisas; hvilket bifölls.
Upplåstes och lades på bordet StatsUtskottets deri 3 dennes under N:o 27.8 afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om en årlig pension till f. d. Landshöfdingen m. m. Hans Järta.
Herr von Franchen, August:
Som jag förmodligen ej äger tillfälle att öfvervara Högloflige Ridderskapets och Adelns nästa sammankomst, dä frågan om Herr Landshöfdingen Järtas pension förekommer till afgörande, så anhåller jag vördsammast, att nu få yttra mina tankar i detta ämne.
Det ar onekligt, att den tjenst Herr Järta för fjorton år sedan gjorde sitt Fädernesland var stor, men jag för min del tror, att Herr Järta för densamma erhållit full belöning, genom sine medborgares högaktning och sin Konungs flere gänger lemnade Nådebevisningar, hvarföre jag alldeles icke kan anse detta nu påfordra ringaste pension, ännu mindre en Summa af 2,000 R:dr, som kanske vore tillräcklig att dela mellan fyra, hvilka ända till åldrens dagar tjenat sin Konung och sitt Fädernesland 3®2 Ben 7 Julii e. >n. med nit och verksamhet.
Herr Järta är ännu i de år och vid den hälsa , att han, om det ej besvärade honom, ännu borde kunna uppoffra sin tid åt Ernbetsmanna- banan; jag kan således ej annat än högeligen gilla Utskottets afstyrkande å ifrågavarande pension, men önskar uppriktigt, att Herr Järta ville åter inträda i tjenst, då Riket kunde få profitera af de talenter många tillägga Herr Järta, samt Herr Järta äfven af Staten bekomma en mot dess tjenst svarande lön, och således vid hans år ej behöfva betunga den med någon pension.
Jag anhåller vördsammast, att StatsUtskottets Betänkande mätte blifva bifallet, samt, i hän. delse af motsatsen, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja återremissen till Utskottet.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 27 sistledne Junii under N;o 2 15 afgifne, samt den 28 derpå följd^ eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, jemte serskilte motioner hos RiksStånden, angående SaltpetterGärdens nedsättning m. m, Herr Tham, Wollrath'.
Så väl innehållet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om nedsättning, af Saltpetter-gärden, som äfven den delen deraf, hvilken innehåller, att en deremot Dori i Julii e, m, 303 svarande utgift skulle användas till Försvarsverket , gör, att jag finner denna sak hafva en fullkomlig förening med Tredje HufvudTiteln, och böra i sammanhang dermed afgöras; och som Ridderskapet och Adeln redan denna förmiddag återremitterat StatsUtskottets Betänkande om Tredje HufvudTiteln, alltså och då Beslutet i denna sak , kommer att bero på det Beslut som blifver fattadt i det förra ämnet, hemställer jag, om icke denna fråga äfven bör återremitteras.
Herr Rothlieb, Axel, förenade sig med Herr Tham.
Jag har ej hört den värde Ledamoten göra någon anmärkning emot StatsUtskottets nu ifrågavarande särskilta betänkande , angående Saltpettergärden.
Om man ej nu finner något egentligt att anmärka dervid, och StatsUtskottet ej förbundit detta ämne med frågan om Tredje HufvudTiteln, så ser jag ej, att en återremiss kan vara af nöden, utan tillstyrker bifall å betänkandet.
Herr Tham \
Om jag rätt fattade Statsutskottets betänkande om Tredje HufvudTiteln, hade Utskottet deruti icke bifallit Konungens begäran, att den minskning, som genom en förändring uti Saltpetter-gårdens utgående kunde uppkomma, skulle på annat sått användas till förstärkning af ofvannånmde Titel.
Utskottets betänkande i den delen kommer att 3°4 Den 7 Julii e. m. undergå någon förändring, verkar det äfven på detta betänkande, och på denna grund har jag begärt återremiss.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric- Jag har icke annorlunda kunnat fatta Utskottets betänkande, ån att den ifrågavarande besparingen för SaltpetterFonden förut har utgått af Tredje HufvudTiteln, och skulle nu för ett annat ändamål vara tillgänglig, samt sålunda förstärka Titeln; med anledning häraf, kan jag ej annat ån biträda Herr von Hartmansdoiffs mening, att återremiss icke år af nöden, samt tror att betänkandet kan bifallas.
Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets utlåtande böra, i anledning af Herr Thams dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall å berörde Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades.
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den a? sistlidne Junii under N:o 246 afgifne? och den 28 derpå följde eftermiddagen på bor - Den 1 Julii e, m, 305 bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inqvarterings-penningars anslående för, Befålet vid indeldte BåtsmansCompagnierne.
StatsUtskottets deri 27 sistlidne Junii under N:o 247 afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om utbyte af tvånne indelningar vid Kongl.
LifRegementet.
Herr Lefrén, Johan Pehr-.
Det förhållan-i de, som nu år anmält vid LifRegementets HuJ sarCorps, år likaså allmänt kändt, som skadligt för Corpsen.
Långe har man der med skål klagat deröfver, att en Ryttmästare och en Lieutnant, och dessa vid samma Esquadron åro så illa lönte, att en beständig flyttning ifrån denna Sqvadron åger rum, i följe af de Författningar, som tillåta transport ifrån en indelning till en annan.
En Esquadron vid ett CavalleriRegemente år en vigtig omständighet, och en vigtig del af vapnet uti ett Land, som ej har råd att hålla ett talrikt Cayalleri, och det är ganska skad-* ligt att Chefen för eri sådan Esquadron ofta om-; bytes.
Upplysningsvis får jag nämna, att densamma sedan 1816 nu har sin femte Ryttmästare och sin femte Lieutnant.
Ombytet har således Kidd, 0, Ad, Pr, VI.
Baad. 20.
Den 7 Julii e. m. varit nästan årligt.
Hvad åter beträffar det begårdte utbytet, och Statens förlust derutaf, så tror jag den vara obetydlig emot nyttan deraf, att organisationen blifver sådan den bör vara.
Att en Ryttmästare tjenar för 5oo Riksdaler, och en CavalleriLieutnant för 5oo Riksdaler år ett förhållande, som jag tror böra behjertas, och på grund häraf anhåller jag om återremiss.
Grefve Löfvenhjelm, Carl Gujtaf, hade inlemnat ett så lydande Memorial:
(Se Bilagan N:o 3.) Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets
Ut-j låtande, i anledning af de dervid gjorde anmärk, ningar, till Utskottet återförvisa.
Föredrogs å nyo StatsU-tskottets den 27 sistledne Junii under N:o 248 afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt Motion om löne-tillökning för tretton SubalterneOfTicerare vid Skånska DragonRegementet.
Friherre Stjerncrona, David, anförde skriftligen : (Se Bilagan N;o 4.) ä> Dtn y Julii e. m. 3o? Herr von Francken, Augufi, upplåste följande:
(Se Bilagan N.o 5.)
Herr Munck af Rofenjkjold, Eberhard, anförde skriftligen; (Se Bilagan N:o 6.)
Herr Lafrén, Johan Pehr'.
På de grunder Friherre Stjerncrona, jemte flere andre värde Ledamöter, redan anfört, får äfven jag vördsamt anhålla om återremiss af StatsUtskottets Utlåtande.
Herr von Hartmansdorff, Augujit Stats; Utskottet har vid förslag till löne-förhöjningar i allmänhet följt den grundsatsen, att icke bevilja dem på enskilte motionairers framställa ning, emedan all organisation, och i följe deraf all fråga om löne-tillökning bör komma ifrån Regeringen, som skådar allt i sitt sammanhang, och som bör äga vitsord i afseende på behofvet af Tjenare för Statens räkning, och deras kraf på en lämplig vedergällning.
Utan tvifvel är det enligt denna grundsats, som Utskottet gifvit det afstyrkande, som nu år i fråga.
Jag, för min del, kan ej annat ån erkänna, att, om man betraktar saken på Ofticerarnes sida, hafva de allt för sig
De hafva mera manskap undersitt befäl, och åro mindre aflönta ån Officerare af samma grad vid andra Cavalleri-Regementen.
Men dervid får jag göra samma anmärkning, 308 fien j Julii e. m. sorn vid militaire-anslagen i allmänhet, att det bör bero af Regeringen att genom förändrad organisation så ställa till, att medlen råcka till.
När Regeringen icke begärt denna förhöjning, så synes det mig icke skål att bifalla densamma, emedan det år ovisst, om Styrelsen icke har i sinnet, att organisera Cavalierierna så, att de redan beviljade anslagen förslå.
Dessutom, skulle icke en sådan förhöjning väcka billiga anspråk äfven hos Officerarne vid åtskilige Infanteri-Regementer, Flottorne med flere Corpser, som åro ojemnt eller illa lönte, att äfven komma i åtnjutande af löne - förhöjning ?
Hvar skulle då Riksens Ständer taga medlen dertill?
Någon grundsats måste följas.
Hår hafva varit frågor om löne-förbåttring för HofRåttsRåd, Häradsskrifvare rn. fl.; de hafva blifvit afstyrkta af samma skål, att man nemligen trott sig böra uppskjuta dermed, tills den nya organisationen blifvit fulländad.
De partiella, sorn nu kunna ske i Militairen, skola ej heller tjena till annat, ån att aflägsna den allmänna regleringen.
Af dessa ^anledningar tillstyrker jag bifall å Utskottets Betänkande, j Friherre Anckarfvärd, Carl Henric:
Jag finner fullkomligen billigheten af Friherre Stjern, cronas ansökan, men förenar mig tili alla delar med hvad Herr von Hartmansdorff anfört, rörande sjelfva principen.
Jag vill blott utbe mig att få förete ett litet exempel, huru det vore möjligt, att genom uppmärksamhet vid nya orga. nieationer, vinna det föremål,' som sökes, Jag tror, att alla Militairer, och Cayallerister i syn - Den j Julli e. m. nerhet, skola vara derom ense, att 125 man LifRegements
Husarer icke borde behöfva dubbelt antal Befäl, emot samma antal Dragoner i Skåne.
Jag tror, att de åtta Esquadronerne LifRege^ ments Husarer ganska våi kunde fördelas till fyra; och att Militairer med mig derom skola vara ense, att de med mera fördel kunna föras på fyra Esquadroner.
Om en sådan indragning skedde, kunde derigenom utväg möjligen finnas till den löne-förhöjning, som Friherre Stjerna r crona begärt.
Jag anhåller, att denna anmärkning måtte åtfölja återremissen, i fall den beslutes, men tillstyrker för min del bifall å Utskottets Betänk kande.
Herr Munck af Rofenjkjold'.
Jag skall utbedja mig att få fästa uppmärksamhe på olikheten mellan ifrågavarande motion och de flere motioner om löne-förhöjning, hvilka hår före. varit.
Enär frågan, om desse 13 Officerare alla eller till en del, åro öfverflödige; denna hör nu ej till vårt bedömmande.
En annan fråga är, huruvida dessa Officerare voro uppförde på Stat innan den allmänna löne-förhöjningen för penninge-löntagande Embets- och Tjenstemän beslöts i8i5, och huruvida de således böra tillgodonjuta Riksens Ständers Beslut likaså väl som alla andra.
Då desse icke fått begagna 3lo pen 7 .Tulii c. m. samma löne-förhöjning, som andra penningelöntagande Officerare, så anser jag i sin ordning, att, då de nu sjelfve eller genom sin Chef i sådant afseende vånda sig till Riksens Stånder, de böra få tillgodonjuta lika löne-vilkor med deras penninge-löntagande kamrater.
Begäran hårom år, då den blott angår framtiden, så mycket billigare, som den, på giltig grund af Riksens Stånders omnämnda Beslut, kunnat sträcka sig till ersättning förden ända sedan i8i5 uteblifna löneförhöjning.
Jag anser det vara Riksens Ständer värdigt, att sjelfve åstadkomma rättelse uti ett sådant fall, och att det år just till Riksens
Ständer man bör vånda sig lör att erhålla ett beslut, hvarigenom ett sådant misstag kan råttas.
Vid i8i5 års Riksdag beslöto Riksens Ständer, på mitt förslag, att samma principer skulle följas vid löne-lörhöjningen för Militairen, som för CivilStaterne, Utom detta vågar jag anmärka, att StatsUiskotfet icke hade bordt tillstyrka öfverlåmnandet af regleringen åt verkställande makten, utan hade bordt till Riksens Ständer föreslå en utväg, hvarigenom representationen hade sjelf kunnat reglera en så vigtig sak, Friherre Stjerncrona:
Hvad en vård Leda; mot, Herr von Hartmansdorff, nåmnt, angående StatsUtskottets förmenta principe, att icke göra afseende på enskildte IVfotjouairers framställningar, lemnar jag uti sitt värde.
Jag tror mig böra nämna, att jag hyst för mycket misstroende till mina egna åsigter, för att icke först underställa dem höga vederbörande, innan jag bär gjordt denna anmälan, Vidare får jag fästa upp - Den 7 Julli e, m, Inårksamheten derpå, att hår icke år fråga om att göra en partiel löne-förhöjning för dessa i5 Officerare, utan blott att de äfvensom deras likar vid Skånska HusarRegementet måtte i följe af i8i5 års
Beslut komma uti åtnjutande af samma förhöjning, som andra redan mångå år hafva åtnjutit.
Jag kan icke fatta, hvarföre en så obehaglig skillnad skulle göras emellan dessa 2000 man, eller omkring hälften af hela Svenska Cavalleriet och den andra hälften.
Jag har ej brådskat med denna framställning.
Under de 9 år jag fört Befälet vid Regementet, har jag sökt att genom andra medel undvika olägenheterna, och att på alla lofliga vågar försäkra tillråckligheten af Officerarnes löne-infcomster, men jag har af erfarenheten funnit, att det ej annorlunda år möjligt ån genom en förhöjning deruti.
Följden bör ej betraktas endast utur Aritmetiskt förhållande.
Om förhöjningen icke bifalles, blir jag satt i den olyckliga belägenhet, att icke till Officerare kunna antaga andra ån dem, som ge^ nom egen förmögenhet kunna underhålla sig.
Det år likväl högst obehagligt, att icke kunna antaga en skicklig yngling med goda anlag, blott för det att lönerne åro så ringa uti första graden, att han ej med stxAngaste hushållning kan draga sig fram.
Friherre Falkenberg, Carl Axel, förenade sig med Friherre Stjerncrona.
Herr von Huhenhaujen, Michael:
Då det 3*2 Den i Julii ... n, nu tyckes vara upplyst, att ifrågavarande Officerare icke feommo till åtnjutande af den löneförhöjning, som andre åtnjutit, i följd af Riksens Stånders Beslut vid 1815 års Riksdag, och StatsUtskottet ej ansett sig kunna Bifalla densamma, på den grund att desse Officerare skulle vara Surnumerairer, ehuru de åro uppförde på Stat, så synes mig, att, om en återremiss beviljas, Utskottet kan, enligt GrundLagens föreskrift i detta afseende, inhämta upplysning från Regeringen.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarjkalken gjord projaosition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets Utlåtande!, i anledning af de dårvid gjorde anmärk, ningar, till Utskottet återremittera.