Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om BeviliningsUtskottet handlade äfven så i Bränvinsfrågan, hvilket jag icke vet, är det desto värre; och fortfarandet på samma bana påkallar desto mera uppmärksamhet alt hindra BeviliningsUtskottet bemägtiga sig de ärender, som tillhöra Ekonomiutskottet.
Jemte det jag till alla delar förenar mig med den siste Talaren, torde det tillåtas mig göra den förfrågan, om icke den del af Bevillningsutskottets göromål, som angå Bränvinsförfattniilgarne, behandlades i förening med Ekonomiutskottet.
Det förefaller mig besynnerligt, att den Ledamot, som i början af Riksdagen ifrade för att tullmålen ej voro af ekonomi-natur, nu yttrar sig tvärt Den 4 Ja n u a r ii e. m. 5i deremot.
Jag trodde då, att
Bevillningsutskottet ej borde befatta sig dermed , men sedan detta skett, så måste målen behandlas såsom Bevillningsmål och gå till Förstärkta StalsUtskottet, då icke alla Stånden blifva ense.
Man kan icke behandla målen efter olika former vid början och vid slutet af Riksdagen.
De anmärkningar den siste Talaren gjort mot BevillningsUtskottet, anser jag öfverflödigt att besvara, enär BevillningsUtskotlets handlingssätt blifvit gilladt af tre Stånd, och all åtalan således måste förfalla.
Jag har ej annat att tillägga, än hemställa, om ens proposition kan göras att draga ett mål till förstärkt Statsutskott, som enligt y5 §.
Riksdagsordningen ej dit hörer.
Det synes som hela felet skulle ligga deruti, att BevillningsUtskottet gifvit namn af grunder åt sådant, som icke är grunder; ty vore detta Revi/lningsgrunder, så fordrades alla fyra Ståndens beslut för att gora dem gällande.
Men om det nu befinnes, alt det icke är Bevillningsgrunder, så torde förhållandet vara annorlunda.
Då Talaren åberopat 75 §.
Riksdagsordningen såsom bevis att 56 H. 4* Den 4 Januari» e. m. saken borde vara af bevillnings-natur, så förundrar det mig att han icke observerat att 72 §.RegeringsFormen deruti står undantagen.
Nu heter deljusti^a §.:
"Yppar sig skiljaktighet emellan flera af RiksStånilen om dessa grunder, sätten af deras tillämpning och Bevillningens fördelning till utgörande, eller skulle, hvad icke väntas hör, något RiksStånd allena söka undandraga sig det deltagande uti den fastställda Bevillningssumman, som BevillningsUtskottet föreslagit, då skall hvarje RiksStånd, som ändring uti BevillningsUtskottets förslag åstundar, meddela de öfrige sina skäl dertill, samt uppgifva det sätt, på hvilket en sådan ändring må vinnas, utan att ändamålet förfelas.
Häröfver höres BevillningsUtskottet, hvarefter Rikets
Ständer skola till afgörande företaga den eller de frågor, om hvilka skiljaktighet dem emellan uppstått.
Stånd hvad emot BevillningsUtskottets förslag i en eller annan del anmärkt blifvit, varde förslaget i dessa delar förkastadt.
Af slå tre Stånd hvad ett särskildt
Stånd härutinnan yrkat, men detta ändock vid sin meningförblifver, eller stanna två Ständ emot två, då skall saken öfverlemnas till afgörande, på det sätt 6g $. föreskrifver, ät StatsUtskottet, förökadt till ett sådant antal af Ledamöter, sorn der bestämmes."
Det är just den §.
Herr Tham åberopat, som rakt ligger emot honom, äfvensom hans påståenden i Den 4 J a n n a v i i e. in. 55 början af Riksdagen tyckas vara i rak strid mot dem, hvilka han nu yttrat.
Herr Tham.:
Det är verkligen oväntadt att emot en lagkarl behöfva uppläsa den §. som han åberopar.
Han har åberopat 72 som handlar om Banken.
Den lyder sålunda: ”Rikets Ständers Bank förblifver hädanefter, som den hittills varit, under Rikets Ständers egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmäktige, hvarje Stånd dertill förordnar, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorde äro eller andare af Rikets Ständer göras kunna; ägande Rikets Ständer allena rätt att genom Banken utgif va sedlar, som för mynt i Riket må erkännas.
Så lyder 72 §. åtminstone i det exemplar af Grundlagen jag har i min liand.
I 1823 års Bevillningsutskotts Betänkande i förevarande ämne blef äfven nu ifrågavarande sak godkänd.
Det är åtminstone en lycka för den lagkarl, som råkar citera en oriktig §., att han uppläst början af deri §. han menade, och sålunda visat, att han icke så alldeles misstagit sig, som man skulle önskat tillvita honom.
Jag uppläste åtminstone 71 §., så att den långa upp läsningen om Banken, hvilken Herr Tham besvärat sig med, tjenade till alldeles intet. 54 Den 4 J a n u a r i i e. tn.
Tag är alldeles förekommen af Herr Cederschjöld, och tror, lika med honom, att hvad
Be villningsUtskottet kallar grunder alldeles icke är några sådana.
Men eftersom Utskottet gifver dem ut derföre, så mäste man åtminstone vara så mycket conseqvent, att man låter dem såsom Bevillningsgrunder behandlas.
Hvad de öfrige 3:ne Stånden gjort, kan jag hvarken hjelpa eller åtala; men jag önskar att i det Stånd jag sjelf tillhörer man måtte handla annorlunda.
Jag anser olagligt, att någon i hufvudsaken afgörande proposition framställes på ett mål, sorn kommer från oriktigt Utskott, och jag hoppas, att Herr Grefven och LandtMarskalken det icke gör, Herr Rosenbladj Bernhard:
Vid förra Riksdagen instämde jag så vida med Herr von Hartmansdorff, att jag ansåg alla ekonomiska frågor hafva bordt tillhöra EkonomiUtskottets och icke BevillningsUlskottets behandling; men Rikets Ständer godkände då ett annat förfarande, och jag måste låta mig dermed nöja.
Förhållandet har äfven denna gången varit lika, men sättet att behandla frågan förändrar ej derföre frågans natur, 2 Morn. 34 §•
Riksdagsordningen föreskrifver: "Vilja Rikets Ständer hellre, än att tillsätta flera Utskott, remittera sådana mål, sorn till visst Utskott icke höra, till något af de öfriga förut tillsatta Ut - Den 4 J a n u a r i i e, m. 55 skott, vare samma Utskott pligtigt, att med dess Utlåtande, i enlighet med erhållen Remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Rikets Ständers deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör af göras."
Då nu dessa frågor verkligen icke äro af annat än ekonomisk natur, nemligen örn utländska fabrikater skola få i Riket införas eller icke, hvilket är af den, art att det tillkommer Kongl. Maj:t att ensam afgöra, så ar det klart alt saken genom tre
Stånds beslut är afgjord, ehuru Rikets Ständer funnit för godt att låta BevillningsUtskottel utreda frågan.
Jag tror icke, att ett missbruk varder lagligt derföre att det 2:ne gånger förnyas.
Ingalunda har jag betviflat Herr Rosenblads förmåga att tyda Grundlagen åt alla båll; men jag hoppas alt frågan om proposition endast på Herr Grefvens och LandllVIarskalkens grundlagstolkning beror, Herr Rosenblad:
Det fägnar mig, med afseende på Herr von HartmansdorfFs sista replik, att det icke var den af mig uppläste Grundlagens bokstaf som lian vederläde.
Hans satts understödjes således icke af Grundlagen, ty det är en möjlighet att 56 Den 4 Januari! e. m.
Rikets Ständer genom en oriktig behnndling af ett mål, kunna visa det till hvilket Utskott som hälst, men derigenom förvandlas alldeles icke målets natur.
Det upplästa 2:dra Momentet af 34 §• lyder sålunda: "Vilja Rikets Ständer hellre, än att tillsätta flera Utskott, remittera sådana mål, som till visst Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch Ekonomiutskottet, eller till något af de öfriga förut tillsatta Utskott, vare samma Utskott pligtigt, att med dess Utlåtande, i enlighet med. erhållen Remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Rikets Ständers deröfver tillhöriga beslutande-rätt, bör afgöras.”
Således är det bestämdt uttryckt, att här är fråga om sådane mål, som ej till visst Utskott höra.
De Talare, hvilka här yttrat sig, hafva bestämdt sagt, att detta är ett ekonomi-mål; således är 2:dra Momentet ej tillämpligt i delta fall.
Dermed förfaller ock hela den bevisning Herr Rosenblad sökt åstadkomma.
Till hvad Herr Ribbing anfört får jag lägga, att då jag förra gången gjorde anmärkningen, svarade mig en Ledamot, att målet visserligen icke vore till BevillningsUtskottet remitte - Den 4 Januarii e, rn. s7 rädt, men att Utskottet ägde opåmint att uppgöra Bevillningsgrunderna och med dem till Rikets Ständer inkomma.
Herr Rosenblads påstående, alt jag ej kunnat anföra grundlagsord emot hans mening, kommer förmodligen deraf, att han icke var tillstädes vid öfverlägeningens början, då jag uppläste 71 §.
Jag anhåller att få rätta ett misstag, som är begånget af den siste Talaren, då jag påminner, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslag till Tulltaxa, blef remilterad till BevillningsUtskottet, och att den lägger en fri handel till grund för hela systemet.
BevillningsUtskottet har sålunda haft rätt att behandla frågan.
Herr Ribbing har anmärkt, att 71 §. endast antyder allmänna Bevillningen.
Detta Betänkande åter innehåller grunderna för TullBevillningen, hvilka äro bifallne af alla 4 Stånden, och hvarom blott redactionsförändringar äro i fråga.
I denna punkt är det blott en ekonomisk del af dessa grunder, som är bestridd.
I en fråga af denna beskaffenhet kan man icke låta så tillgå, att Konungens rättigheter gå förlorade genom BevillningsUtskottets åtgärder, såsom här nu är på vägen alt ske.
Herr Tham har citerat 71 §., och sagt, att den angår blott grunderna för Bevillningen, hvaruti han trott 53 Den 4 Januarii e, in. sig finna ett skal, hvarföre denna fråga icke såsom Bevillningsmål utan såsom Ekonomimål skulle behandlas, synnerligen som Herr Tham icke anser Tullen sorn en Bevillningsgrund, utan ett Ekonomimål; men han måste medgifva, att om BorgareStåndets redactionsförändring linge läggas till grund, upphörde den fria införseln, och detta är sjelfva grunden.
Det är verkligen oväntadt, att nu höra samma skäl, som i höljan af Riksdagen blifvit så kraftigt bestridda, åter göras gällande, sedan man fått sin vilja fram.
För min del synes tiden sannerligen bättre kunna användas, än all discutera, om denna fråga skall afgöras genom tre Stånd eller Nämnd; Kongl. Maj:ts rätt att meddela eller icke meddela ett införselsförbud är i alla fall derigenom icke upphäfd.
Jag anhåller om bifall på Utskottets yttrande.
Uppå derefter framställd proposition, blef hvad Utskottet i denna punkt yttrat, af Ridderskapet och Adeln godkändt.
Jag skall icke besvära Ridderskapet och Adeln med någon votering, utan blott draga slutföljden af det en Ledamot sagt, hvilken näst efter Herr LandtMarskalken plägar varaRiderskapels och Adelns Grundlagstolkare, jag menar Friherre Cederström, att nemligen Kongl. Majit i alla fall behölle sin rätt att förbjuda eller icke D«n ( Jaoiiarii e, oi, 5g förbjuda varuinförseln.
Sådant bevisar ju, att saken hörer till Rikets hushållsärender och att BevillningsUtskottet trängt sig in uti vår Statshushållning, för att deri införa skadliga grundsaltser. flerr Bibbing förenade sig med Herr von Hartmansdorff, b) Andra Bevillningsgrunden.
Bifölls, c) Femte Bevillningsgrunden.
Denna punkt ansågs icke erfordra någon åtgärd, d) Sjunde Bevillningsgrunden.
Bifölls, e) Åttonde Bevillningsgrunden, Ansågs icke erfordra någon åtgärd. f) Nionde Bevillningsgrunden _, och g) Tionde Bevillningsgrunden.
Biföllos, h) Elfte Bevillningsgrunden.
Första Momentet, Herr von Hartmansdorff:
Af detta Moment inhemtas att ett Stånd velat medgifva Kongl, Maj:t rättigheten att höja Tullen, men att tre Stånd icke velat medgifva det.
Jag kan ej af Grundlagen bestämdt finna, huruvida i denna fråga antin - (jo Den 4 Januari) e. ni. gen tre eller alla fyra Stånden erfordras, för alt utgöra pluralitet, och anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes derom yttra sin mening.
Herr Tham: 60 §.
RegeringsFormen innehåller: ”Ej må några allmänna afgifler, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Rikets Ständers samtycke kunna förhöjas, etc.”
Jag tror att det behöfves fyra Stånds sammanstämmande beslut för att lemna Kongl.
Maj:t rättighet att höja tullen.
Stånd gjort det, kan det fjerde dertill dock ej tvingas.
Detta kan således icke dragas lill förstärkt Statsutskott.
De frågor, som skola dragas under Nämnd, stå upptagne i 71 §.
Men der står alldeles ingenting nämnt om bortskänkandet af Ständernas rätt.
I 60 §. står ordet Rikets Ständer, och då nu ej mer än ett RiksStånd beviljat höjningen, kan icke någon vidare åtgärd deraf blifva en följd.
Då eif.
RiksStånd åtagit sig Tullbevillningen, med vilkor att åt Kongl. Majit öfverlemna att förhöja Tullen med 33y procent, så är det klart, alt ett sådant vilkor skall hafva inflytande på Tullbevillningen, och om detta erkännes, måste man ock erkänna, att frågan icke kan afgöras utan att alla fyra Stånden äro ense om vilkoren, eller att saken hänskjutes till förstärkt Statsutskott.
Den 4 Januarii e. m. Herr LefrenJohan Pehr:
På alla ställen i Grundlagen, der stiftaren åsyftat att alla fyra Stånden fordrades till ett beslut, är sådant bestämdt uttryckt.
I 114 §• står samtelige RiksStånden , på andra ställen står sammanstämmande beslut, men på andra ställen, der endast åsyftas tre Stånds pluralitet, finnas Bevillningsmålen undantagne.
I 6o §.
RegeringsFormen, som en Talare åberopat, säges: ”Ej må några allmänna afgift er j af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke, kunna förhöjas etc.;” der står ej sammanstämmande beslut eller samtelige RiksStånden; frågan är således af beskaffenhet, att böra förvisas till förstärkt Statsutskott.
Lika med den siste värda Talaren är jag öfvertygad, att frågan skall hänvisas till förstärkt Statsutskott; ehuru ej af samma skäl som han.
I alla Bevillningsfrågor fordras alla fyra Ståndens beslut för att säga Ja, och man kan icke tänka sig, att man kan neka med färre röster än man kan jaka.
Det är således tydligt, att om alla fyra Stånden ej äro ense i denna fråga, måste den hänskjutas till afgörande af förstärkt Statsutskott.
Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken gjorde proposition lill bifall å första Momentet af denna punkt.
Ropades Ja och Nej. 6a Den 4 Jan nar i i e. rn.
Jemte det jag får anhålla om bifall till hela denna punkt, får jag, i händelse Herr Grefven och LandtMarskalken skulle hafva tyckt att bifallet dertill icke är tydligt, begära votering.
Ridderskapet och Adeln har redan en gång bifallit den mening Utskottet nu framställer.
Då Herr Grefven och LandtMarskalken, utan alt yttra sin mening, gjort proposition lill bifall på Utskottets framställning, synes det som hade han gillat Utskottets åsigt.
Jag vet således ick^ något annat sätt att bestrida den, än genom en vägrad proposition.
Jag tror, såsom Friherre Cederström, att här fordras fyra Stånds sammanstämmande beslut, och jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes derom yttra sin mening.
Med Brukspatron Tham är jag ense, huru beslutet i detta afseende bör vara.
Jag tänker således lika nu, som då frågan förra gången förevar, men jag anser att Rikets Ständers beslut skola laglikmäligt fattas.
Jag kan icke neka att det vore Ridderskapets och Adelns rätt att få frågan afgjord genom Nämnd, i händelse Ridderskapet och Adeln hade bifallit, att Kongl. Maj:t skulle erhålla rättigheten att höja Tullen.
Samma förhållande måste äfven äga rum då Ridderskapet och Adeln afslagit frågan , emedan Grundlagen stadgar, att alla fyra Stånden härom skola vara ense.
Den 4 Januarii e. na. 63 Herr Tham:
Jag kan ej anse denna fråga, att bortlemna en del af vår beskattningsrätt, stå i samma catbegori, som en fråga om Be v i 11 ni ngens fördelning, hvilken skalL afgöras i Nämnd.
Här är fråga om att öfverlemna en af våra rättigheter åt deri andra Statsmagten, och jag tror, ej att ett Riksstånd kan tvinga de andra trenne Stånden att votera härom i förstärkta StatsUlskottet.
Det är verkligen förunderligt att böra huru, i lika beskaffade frågor, motsatta åsigter blifva yttrade.
Jag hemställer, i händelse Rikets Ständer förut bestämt en lägre Tull, och Kongl. Majit uppsatt densamma, eller Rikets Ständer, till undvikande deraf genast satt en hög
Tull, om icke saken är alldeles densamma, med endast någon skilnad i siffrorna.
Herr Lefrén: Én Talare bar nämnt, att det vore fråga om att bortskänka Rikets Ständers beskattningsrätt.
Jag ser då ej något skäl, hvarföre Talaren glömmer bort, att Förstärkta StatsUtskottet handlar i Rikets Ständers namn.
Beträffande åter Kongl.
Maj:ts rätt att nedsätta Tullen, är den en gång för alla gifven, och jag vill förskona Ridderskapet och Adeln från att derom vidare böra någon bevisning.
Jag anhåller blott, att Ridderskapet och Adeln ville bibehålla en af sina rättigheter, som är att få målet till Nämnd. 64 Den 4 Januarii f. ra. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken lät uppläsa Högvördige PresteSlåndets ProtocollsUtdrag af den 17 och 21 sistlidne December, af innehåll, atö
Ståndet låtit bero vid de öfrige Irenne RiksStåndens i afseende på första Momentet af denna punkt fattade beslut.
Sedan, enligt det upplästa ProtocollsUtdraget, PresteStåndet frångått sitt fattade beslut, lärer all vidare fråga om ändring i vårt beslut förfalla.
Uppå derefter framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln första Momentet af denna punkt icke erfordra någon åtgärd.
Andra Momentet.
Redactionen af n:te Bevillningsgt unden blef af Ridderskapet och Adeln bifallen i enlighet med a:dra Momentet af denna punkt. i) Angående BorgareStåndets förslag rörande en underdånig önskan till Kongl. Maj:t om förbud å vissa varor dels till inoch dels till utförsel; samt k) Angående Ylle- och Sidenvarors förtullning efter vigt.
Biföllos. 1) Angående Varuartiklarnes Boksvärta , Färgträd Hudar och Skinn, Silke, Soc - Den 4 J a n n n r i i e. m. 65 Socker och Ull, fritagande frän Tolag , ernof erläggande af den derå föreslagne Tull.
Herr Lefren: I detta Memorial förekomma tvenne behandlingssätt från Utskottets sida.
En fråga, som är af ekonomisk natur, har der blifvit discuterad.
BorgareStåndet bade nemligen föreslagit att åtskilliga varor skulle förbjudas till införsel; denna fråga är af erkänd ekonomisk natur, och d erföre liar tre
Stånds beslut derom blifvit gällande.
Jag gläder mig att BeviilningsUtskottet derigenom erkänt, att det behandlat frågor af ekonomisk natur.
I denna punct deremot förekommer en fråga, som är af Bevillnings natur, men i hvilken Utskottet föreslagit, alt tre Stånds beslut skall blifva gällande, nemligen om Tolagen.
Jag var i hufvudfiågan af pluralitetens tanka, men derföre vill jag icke beröfva det fjerde Ståndet sin rättighet, att få frågan i Förstärkt Statsutskott afgjord.
Det skulle fägna mig, om Rikets Ständer kunde besluta, alt Tolagen vöre af Bevillnings-natur, ty då blefvo Städerne i detta afseende beroende af Rikets Ständer.
Likväl får jag upplysa att ehuru Rikets Ständer 1823 utsatte Tolag på 3o å 40 artiklar, har den dock af Regeringen blifvit borttagen.
Men Utskottet har trott, att Rikets Ständer ej derom kunna allena beslu 56 H. 5 ' 66 Den 4 Jan nar i i e. m. ta utan Kongl. Majrts bifall, hvarföre också saken i sådant skick är framställd.
Herr Cederschjöld torde kunna upplysa, att inom ConstitutionsUtskottet varit fråga om Tolagen, och huruvida Konungens Rådgifvare kunde ställas till ansvar för sin åtgärd.
Men ConstitutionsUtskottet har funnit att de ej derföre kunde klandras.
Tolag är således ej en Bevillningsfråga, utan en ekonomisk afgift, som Kongl. Majit äger att bestämma, och då Kongl. Majit kan nedsätta tullen, följer deraf att, om Kongl. Majit ej bifaller BevillningsUtskottets förslag, har Kongl. Majit nedsatt tullen på en del varor, emedan Tolagen är borttagen.
BorgareStåndet skulle blifva ganska missnöjdt, om denna fråga blef dragen till Förstärkt Statsutskott.
För min del tror jag det vara likgiltigt, huruvida frågan om Tolagen afgöres inom Förstärkt
Utskott eller icke, ty städerna beröfvas i alla fall icke derigenom rättigheten att disponera öfver Tolagen till sine inrättningar och sitt underhåll.
Men att kalla Tolagen en allmän afgift, och ställa den i bredd med Be vinningen , låter sig icke göra, så länge den går till städernas underhåll inom hvarje stad särskildt.
Tolagen är dessutom olika inom olika städer.
Det beror på Kongl. Majit att fastställa den, och den kan ej blifva föremål för Rikets Ständers pröfning.
Den 4 Januari i e. ra. 67
Vi böra derföre ganska lätt kunna komma ifrån frågan, emedan Kongl.
Mnj:ts rätt i alla fall icke genom Ridderskupets och Adelns beslut det minsta andras.
Just derföre att jag anser frågan om Tolagen icke vara ett Bevillningsämne, har jag redan tillförene bestrid t hennes inblandning i detta Memorial, men det ur fåfängt att söka från BevillningsUtskottet afleda mål, som det vill handlägga, fastän de icke höra dit.
Följden af en sådan inblandning är, att man nu icke vet, burn man skall komma ifrån saken; ty Kongl.
Majit, som skall vaka öfver allas lagliga rätt, och som beviljat städerna Tolagen, lärer väl icke låta släderne beröfvas sina inkomster, och de lära väl sjelfva icke heller göra det, utan att vända sig äfven till Domaremagten.
Utskottet borde derföre hafva föreslagit 2:ne alternativer, nemligen ett, om Tolagen komme att bibehållas, och ett annat, om den afskaflas.
Nu vet man ej hvilketdera som sker, utan afvaktar följaktligen Kongl. Maj:ts beslut uti en beskattningsfråga, fastän beskattningsrätten tillhör Rikets Ständer.
Jag har icke anfört detta i hopp att vinna någon rättelse, men för att vid hvarje tillfälle visa den oreda BevillningsUtskoltet åstadkommit.
Här är ej fråga om den gamla Tolagen; städerna hafva redan länge 5G U. 5* 68 Den 4 Ja n u a r i i e. nr. åtnjutit densamma.
Här är blott fråga om sådana nya artiklar, som förut icke varit till införsel tillåtna, och å hvilka således icke någon Tolag kunnat vara bestämd.
I detta senare fall anser jag frågan vara af Bevillnings-natur.
Jag tror att Rikets Ständer icke hafva rätt att afskaffa den gamla Tolagen; men då Rikets Ständer beslutat tull på varor, som förut ej varit tillåtne till införsel, och städerne ej äga Tolag å alla Varor, utan blott å vissa, så anser jag Rikets Ständers lätt vara att bestämma, det ingen Tolag för dessa varor beräknas.
Jag tror, att Herr Tham kan upplysa, om icke förhållandet är sådant som jag nämnt, och då är ej Kongl. Maj:ts magt förnärmad.
Att försvara Utskottet mot de Talare, som från början af Riksdagen ogillat Utskottets förfarande, har visserligen ej varit min tanka.
Utskottet bar ej ingått i pröfning om Tolagen för annat än 6 artiklar, hvilka alltid varit tillåtne till införsel, och hvilka Rikets Ständer alltid sagt skola vara fri tagna från Tolag.
Herr Lefren måste således rnissminna sig, ty Utskottet har aldrig satt i fråga Tolag på de hittills förbjudna artiklarne.
Herr af Billbergh har tvärtom visat, att städerne så mycket mindre lida orätt, som städerne erhållit Tolag på alla artiklar, hvilka förut voro förbjudne.
Då frågan således nu endast är om sådane artiklar, som alltid varit til - Den 4 J a n u a r i r e. m. 69 låtne till införsel, har Utskottet i Memorialet ej kunnat säga annat än att frågan derom ej kan komma att i Förstärkt Statsutskott upptagas.
Hvad beträffar den villervalla, som Herr von Hartmansdorff omtalar, för det Utskottet ej föreslagit i slags tull, så är detta bjelpt genom Yoterings-propositionerne.
BorgareStåndet har föreslagit gamla tullen, och de, sorn ej vilja hafva Tolag, votera mot BorgareStåndet.
Jag har oriktigt fattat Herr Tham, och afstår från mitt yrkande, sedan jag blifvit upplyst om mitt misstag.
Jag trodde, att här var fråga om varor, som förut varit till införsel förbjudne.
Jag anhåller om ursäkt för det jag onödigtvis upptagit Ridderskapets och Adelns tid.
I anledning af hvad en värd Talare yttrat, om hvad som förefallit i ConstitutionsUtskottet i afseende på Tolagen, utbeder jag mig blott ännu en gång få fästa uppmärksamheten på hvad jag förut haft äran säga, nemligen, att min mening varit att Kongl, Majrt icke agde magt att förhöja Tolagen, eller pålägga några nya afgifter, utan Rikets Ständers samtycke, emedan 78 §.
RegeringsFormen stadgar: ”att inga nya pålagor, utskrifningar af manskap, eller af penningar och varor, må hädanefter, utan Rikets Ständers fria 7° D e 11 4 Januari! e. m. vilja och samtycke, i den ordning förut nämndt är, påbjudas, uppbäras eller fordras” Att Tolag är en sådan afgift, faller af sig sjelf, och att den ej kan hänföras under rubrik af de i AnsvarighetsLagen nämnda afgifter, som äro omnämnde i 3 §., är läll att inse.