Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har med nöje afhört början af den siste värde talarens anförande, deruti han yttrar, alt nu gällande författningar icke lägga hinder i vägen för träffande af öfverenskommelse med väghållningsskyldige om vägarnes grusning under vår- och höstmånaderne och alt någon annan föreskrift än den som tinnes uti K. br. d. 30 Juni 1818 icke behöfves.
K. kamm.-collegii på detta K. br. grundade kungörelse af d. 4 Augusti samma år är ock tydlig derutinnan, att K. bef:de böra höra vederbör, häradsboer i fråga om de årstider, de anse för väglagningen vara tjenligast.
Den värde talaren har äfven rätteligen yttrat, att der vägarne lagas höstetiden, äro de gemenligen alltid i godt skick, hvaremot grusningen om våren gör dem nästan ofarbara, ty när sommarvärmen sedermera inträffar, ligger gruset ofvanpå och vägarne blifva sedan under sommarmånaderne dåliga.
Då den värde talaren yttrat, att öfverenskommelser om liden för väglagningen äro i enlighet med nu gällande författningar, så frågar jag, hvartill en und. skrifvelse till K. M. nu skall tjena.
Hr von Schantz har tillstyrkt bifall till betänk., men jag afstyrker bifall just på grund af hans anförda skäl.
Det är mig obehagligt att uppträda i motsatt rigtning med 2:ne personer, med hvilka jag i allmänhet tänker lika; men ämnets vigt fordrar likväl, att jag uttalar mina tankar.
Behofvet af vägarnes lagning känna vi alla, äfvensom att detta måste ske under de tider af året, som dertill äro de lämpligaste för de olika orterne.
Frih. Cederström, J., har yttrat, att hösten vöre mest passande, men jag känner en ort, der förhållandet icke så är, utan våren i stället lämpligast.
Skulle väglagningen fortgå ända till d. 1 Juli blefve följden endast den, att man har dåliga vägar nästan hela året om.
Jag kan således icke finna annat än ändamålsenligt Utsk:s förslag att, efter häradsboernes hörande, antingen hösten eller våren bestämmes för vägarnes lagning, och då jag icke kan inse, att Utsk. möjligen kunnat lemna någon latitud åt väghållningsskyldige eller någon auktoritet, som dermed har att bestyra, så anhåller jag, att Ståndet måtte bifalla betänk.
Jag är verkligen förekommen utaf Frih.
Cederström, Jakob.
Jag har denna gång den tillfredsställelsen att i allo kunna instämma med honom.
Det förhåller sig verkligen så, att enl. kamm.-collegi bref af d. 30 Juni 1818 hvarje landsh. är förpligtad att i ämnet höra häradsboerne, hvilka deremot äga rätt, att öfverenskomma om tiden för väglagningen.
I min hemort uti södra delen af Kalmar län är öfverenskommelse träffad om vägarnes lagning under höstmånaderne och dermed hafva vi hitintills funnit oss belåtna.
Jag för min del tror, att då man nu har den utvägen att höra häradsboerne
390 oell med dem öfverenskomma om den lämpligaste årstiden för väglagningen, och den föreslagna lind. skrifvelsen således afser hvad man redan har, densamma just icke gagnade mycket, synnerligasl som på en del orter af riket grusningen under sommaren är fördelaktig, men desse orter genom bifall till Utskrs betänk, skulle beröfvas en sådan fördel.
Enl. min åsigt bör bestämmandet af tiden för väglagningen endast bero på de väghållningsskyldige och af sådan anledn. afstyrker jag betänk.
Med synnerlig tillfredsställelse har jag funnit, att Ekon.Utsk. med mera grundlighet än vid föregtde riksdagar behandlat denna fråga.
Utsk. har förklarat, att den nuvar. tiden för väglagningen är den mest olämpliga, och jag instämmer häri, såvidt denna Utskrs åsigt kan tillämpas på Skåne.
Vägarne inom de Skånska länen äro i allmänhet dåliga i saknad af tjenligt grus, men äfven om sådant vore att tillgå och detsamma påfördes vägarne under sommaren, bortfördes det af blåsten.
Utsk. har likväl saknat erforderlig lokalkännedom, då del föreslagit vissa dagar, hvilka skola föreställa årstider.
Klimatet i de båda provinserne Norrland och Skåne är synnerligen olika, men icke destomindre har Utsk. föreslagit att väglagningen bör försiggå antingen tidigt om våren eller ock sent om hösten, men Utsk. har derjemte utsträckt våren till d. 24 Maj.
I Skåne är då full sommar, och under många år är i denna provins tidigt om hösten, hvad Utsk. kallar sent, eller tiden emellan d. 21 och 24 Oct.
Jag tror derföre att denna bestämmelse är ganska olämplig.
Jag hade önskat, att Utsk. icke utsatt någon dag, utan blott föreskrifvit, att väglagningen skulle ske tidigt om våren eller sent om hösten.
Enl. min åsigt bör väglagningen i Skåne ombesörjas tidigt om våren, ty då uppblandas de gamla massorna med det påförda gruset och derigenom göres vägen hård, då deremot, om väglagningen sker om sommaren, gruset sönderköres och blåser bort.
Fyllas vägarne om hösten, så blifva de fasta under den tid af året, som förflyter intill våren, enär icke sällan uti Skåne frost icke inträffar förr än i Januari eller Februari månader, men de blifva sedermera efter käl-lossningen vida djupare och ofarbara, än om de lagas under våren.
Jag har trott mig böra fästa Ståndets uppmärksamhet på dessa omständigheter, och hemställer, om icke just pä grund af dem det vore skäligt, att återremittera betänk.
Man har sagt, att ålerremiss icke behöfves och att den föreslagna und. skrifvelsen vore otjenlig, enär enl. nu gällande författningar K. bef:de äga rättighet, att höra häradsbocrne; men jag skulle tro, att K. bef:des åtgärder vinna mera styrka, om K.
M. låter utfärda en skrifvelse i ämnet, och man sålunda hade K.
M:s befallning alt stödja sig vid.
En annan fråga är, huruvida det bör bero på häraderne att bestämma väglagningstiden.
Vi hafva visserligen en gammal författning i detta hänseende och jag vill icke bestrida, att häraderne skola höras, men deremot önskar jag, alt häraderne icke skola få ett bestämdt veto i denna del, ty då skulle möjligen kunna hända, att den 400 Den 29 Mars. frågan uppkastades, att någon väglagning icke skulle äga ruin och i sådant fall kunde möjligen hända, att en dylik framställning vinner bifall.
Då jag varit den, som inom Utsk. synnerligast arbetat för afgifvande af ifrågavar. betänk., anser jag mig pligtig att, så godt jag kan, besvara de här gjorda anmärkmr emot betänk.
Man har sagt, att i 1818 års K. bref häradsboerne blifvit tillerkände rättigheten, att till K. bef:de ingå med ansökning om bestämmande af en annan termin för väglagningen och vägsynerne än d. 1 Juli; men svårigheten att under nuvar. förhållande få denna termin förändrad, är temligen bekant, och allmänheten har således icke kunnat begagna sig af denna rättighet, utan väglagningen har åtmistone uti Skäne hitintills verkställts under sommaren, till stor skada för vägarne.
Utsk. har derföre ansett, att väglagningen borde ske antingen om våren eller hösten; och beträffande den af Utsk. lemnade optionsrätt, så har Utsk. tillstyrkt den af det skäl, att då det för vissa orter kan vara fördelaktigt, att väglagningen sker om våren, det deremot för andra är förmånligare om hösten, och Utsk. har således velat lemna väghållningsskyldige valet öppet.
Orsaken, hvarföre viss dag blifvit af Utsk. bestämd, är den, att uti 1818 års K. bref stadgas, att väglagningen skall ske om våren, men vägsynerne verkställas inom d. 1 Juli.
Följden af della stadgande har varit, att väglagningen företagits först under sommaren några dagar före vägsynerne.
Jag skulle tro, att, om R. o. Ad. bifaller detta betänk, oförändradt, några farliga följder deraf icke skola uppkomma, särdeles hvad de norra länen angår, ty om någon förändring i den af Utsk. bestämda tiden erfordras, äger ju K. bef:de att ingå till K.
M. med begäran om en dylik förändring, och som detta ämne är af ekonomisk beskaffenhet, kan ju K.
M. förordna på det sätt K.
M. finnér nyttigast och lämpligast.
Utsättes icke någon termin för väglagningen, och det stadgas, att den skall ske tidigt om våren eller sent om hösten, så blir förhållandet sådant det för närvar, är, eller att väglagningen äger rum endast under sjelfva sommaren.
I afseende på Utsk:s moliver för den föreslagna nnd. skrifvelsen, vill jag icke vara vidlyftig.
För behofvet af densamma har jag att åberopa ett fall inom Malmöhus län, hvarest jag m. fl. jordägare anhöllo hos K. bef:de om en sammankomst för att få bestämd någon annan tid af året än sommaren för väglagningen, men K. befide kunde icke åstadkomma någon förändring i tiden, utan vägsynerne fortgå nu likasom förut under sommaren och väglagningen verkställes några dagar förut, hvarigenom vägarne alltid äro dåliga, det hvar och en, som mäste färdas dem, nogsamt får erfara.
Jag har icke såsom Frih.
Raab, tillfredsställelsen att kunna förena mig med Frih.
Cederström, emedan erfarenheten visat, att der vägarne lagas om sommaren, de alltid äro dåliga.
Jag anser det vara lyd— ligt, Den 29 Mars.
401 ligt, att vägarnes lagning icke ensamt bör bero af väghållningsskyldige, såsom Frih.
Raab föreslagit, enär sådant måhända skulle föranleda lill vägarnes försämrande.
Den nuvar. väglagningen under sommaren är grundad på kamm.-collegii kungörelse af d. 4 Augusti 1818, der det stadgas, alt väglagningen skall verkställas om våren, men synerne först under sommaren; det oaktadt, vet man, att vägarnes grusning företages öfver allt några dagar före vägsynerne.
Emot vägarnes bättrande under hösltiden har man invändt, att gruset nedköres och att man under våren sedan har dåliga vägar.
Skulle väglagningen likväl nu enligt kamm.-collegii kungörelse verkställas, så inträffar hvad jag förut nämnt, att väglagningen icke företages förr än under sommaren och man får derigenom dåliga vägar under både sommaren och vintren.
Detta har föranledt Utsk. att tillstyrka bifall till den ifrågavar. motionen.
En värd talare har, med afseende på de olika klimat, som råda i vårt långsträckta land, önskat, alt tiden för vägarnes lagning måtte blifva olika för hvarje provins.
Utsk. har icke kunnat inkomma med ett dylikt förslag, utan Utsk. har sökt att föreslå en tid, som vore lämplig för alla de särskilda provinserne.
På dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänk, och får upplysningsvis nämna, att behof af förändring i tiden för vägarnes lagning icke förefinnes för Gottland, hvarest vägarne lagas under hösten, och alltid äro i godt skick.
Att stifta en lag, enligt hvilken vägarne inom hela landet emellan Torneå och Ystad borde på en bestämd tid lagas, gränsar till det omöjliga, då man tager i betraktande de omvexlingar i klimatet, som å denna landsträcka äger rum.
Man finnér också i ekonomiska författningar, alt afseende på dessa olika klimatförhållanden blifvit fästadt och Utsk. har äfven af sådan orsak föreslagit, alt häradsboerne borde höras för uppgörandet af öfverenskommelse!- om den lämpligaste tiden för vägarnes lagning.
Flere talare, och bland dem äfven landsbo-, hafva bestridt bifall till Utsk:s betänk; men jag måste bekänna, alt de af dem anförda skäl icke kunna af mig godkännas, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag.
Jag anhåller att få upptaga några här gjorda anmärkmr emot Utsk:s betänk.
, hvilka synas mig icke hafva blifvit af föreg:de talare besvarade.
Man har sagt, att Utsk:s föreslagna åtgärd icke vore tillämplig för Sverige och såsom skäl härtill anfört, att i de nordliga länen våren vore mindre passande för väggrusning.
Jag känner icke fullkomligt förhållandet i det nordliga Sverige, men jag tror, att väglagningen der om våren blir alltid omöjlig, i synnerhet som vi alla känna, att såningen der försiggår straxt efter det snön försvunnit, hvarigenom någon tid för vägarnes bättrande icke då återstår.
Likaså har jag svårt att tro, att hösteliden från d. 1 till d. 24 Oct. vore i dessa delar af riket olämplig för väglagningen, enär erfarenheten visat, alt snöfall då sällan inträffa.
En 3 H. 2fi 402 Den 29 Mars. värd talare har yttrat, att de särskilda kommunernc icke borde lemnäs rättighet, att bestämma hvilken lid för dem vore lämpligast till vägarnes lagning.
Jag för min del finner kommunerne, såsom bestående af dem, hvilka både skola underhålla och befara vägarne, och icke K. bef:de, böra tillerkännas rättighet, att besluta derom; ty om K. bef:de skulle, efter kommunernas hörande, besluta om tiden för våglagningen, vore åtgärden att höra kommunerne öfverflödig, då K. bef:de icke vore bundne af kommunernes afgifna yttrande.
Här har blifvit yttradt, att den, som vore missnöjd med K. befidcs beslut, ägde att detsamma i laga ordning öfverklaga; men jag hemställer, hvartill en sådan klagan tjenar, då K. befides beslut vore i öfverensstämmelse med en af K.
På grund af dessa och de af Gr. Posse, F., anförda skäl, tillstyrker jag bifall till betänk.
Posse: Till någon förändring af mina redan yttrade åsigter har jag icke hemtat anledn. af de yttranden, hvilka här blifvit afgifna utaf icke med mig liktänkande talare.
Jag är tacksamhet skyldig
Hr Coijet, för det han erinrat mig en tilldragelse inom Malmöhus län och hvilken bevisar att en auktoritet på grund af 1818 års författning icke kan åstadkomma någon förening om lämplig tid för väglagningen.
Genom Hr Coijets åtgärd inkommo flera ansökningar om K. befides medverkan till åstadkommande af förening om lämplig tid för väglagningen, och jag sökte äfven att bereda framgång åt saken, men vid sammankomsten motsatte sig en af häradsboerne föreningen, hvarigenom hela frågan blef om intet.
Detta bevisar, att 1818 års författning icke medför det åsyftade ändamålet, och det vore derföre önskvärdt, att den af Utsk. föreslagna und. skrifvelsen måtte komma att afgå, på det att en lag ma blifva stiftad i den syftning Utsk. angifvit.
Jag tror, att det vore både nyttigt och nödigt, äfvensom alt tiden för väglagningen bör vara olika för olika orter.
Om jag emot Utsk:s förslag skulle göra någon anmärkn., vore det den, att Utsk. utsatt tiden för väglagningen om våren väl tidigt och om hösten väl sent i afseende på de norra länen.
Äfven jag delar den tillfresställelse, åtskilliga talare yttrat öfver det slut, hvaruti Utsk. stannat, och jag förenar mig med Gr.
Lewenhaupt i hvad han yttrat om nödvändigheten, att hösten eller våren bestämmes såsom lid för väglagningen ; men jag kan deremot icke dela hans åsigt, att beslutande rätten i detta afseende öfverlemnas åt K. befide.
Jag tror, att i några provinser hösten kan vara lämplig för väglagningen; der förhållandet icke så är, såsom uti medlersta och norra Sveri ge, framföres gruset tjenligast under vintren och utbredes sedermera under våren i käl-lossningen på vägarne, då gruset nedköres, hvilket icke är händelsen om väglagningen verkställes under sommaren, emedan gruset sönderköres, och sålunda förvandlas till damm, blåser bort och endast en eller annan mindre sten stannar qvar, till en början förorsakande gropar i vägen, som snart förvandlas lill reservoirer för regnvatten och förstöra vägen.
403 tror man gör bäst, att öfverlemna åt de väghållningsskyldige att öfverenskomma om den lämpligaste tiden för väglagningen, vare si® om våren eller hösten, ulan att för vårens eller höstens inträdande bestämma någon viss dag, såsom beroende af särskilde klimatiska förhållanden i skiljda delar af vårt under så många latitudsgrader utsträckta fädernesland.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle Allm.
Besv- o. Ekon.- Utsk:s förevar, betänk.
N:o 49, och besvarades denna propos. med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Ekon.Utsk:s d. 18 dennes på bordet lagda betänk.
N-.o 50, i anledn. af väckte motioner om upphörande af eller lindring i de tullafgifter, som K.
Danska Regeringen uppbär för fartyg hvilka passera öresund.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 51, i anledn. af väckta motioner, rör:de häslafvelns förbättrande inom riket.
Detta betänk, företogs punktvis lill pröfning.
Irsta punkten, ang:de Frih.
Tolls motioner om bildande af föreningar för stohållning samt anskaffande af sqvadronshingstar, som äro födde af ren inhemsk stam eller af i Tyskland eller Ryssland uppdragne stammar.
Jag anhåller om upplysning, huru denna fråga blifvit behandlad af de öfriga Stånden.
Jag har mig bekant, att 2 Stånd redan bifallit delta betänk.
Ridd.-sek reterare upplyste att prot.utdr. i ämnet ankommit endast från Preste- och BondeStrn, hvilka bifallit Utskrs betänk.
Tolh
Vid nu upplysta förhållande, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte låta bero vid Utskrs betänk.
Här gäller nu icke att angifva skälen för den ifrågavar. motionen, men jag kan likväl icke underlåta att erinra, att vid landtbruksmöte^ vid hvars första sammankomst jag var tillstädes, man klagade öfver bristen på goda hästar inom landet och häslafvelns förmodade försämring och man befarade, att de af stuterierne vidtagne åtgärder till hästafvelns förbättring icke motsvarade ändamålet.
Man befarade äfven, att artilleriet och kavalleriet icke kunde få sina behof af dugliga hästar fyllde; och enligt den erfarenhet, jag äger, äro de s. k. racehästarne oduglige till fälttjenst.
Det torde derföre tillåtas mig, att få upptaga Utskrs anmärkn., att kostnaden skulle blifva allt för dryg genom underhållandet af raeehingstar eller sådana af Österländskt blod, uppdragna i Ryssland eller Tyskland.
Mig synes deremot, alt rustningsskyldighelen blifvit mera betun 26 * 404 Den 29 Mars. gande genom den oerhörda kostnaden vid remonteringen för alt få dugliga hästar, och jag föreställer mig, att denna tunga skulle för landet ganska mycket lindras, om vid stulerierne verkliga racehingstar vore att tillgå.
Jag har ansett mig böra tillkännagifva dessa mina åsigter.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade låta bero vid hvad Ulsk. i förevar, punkt hemställt.
2:dra punkten, ang:de väckt förslag att de vid staterierne varande hingstar, genom användning till arbete, kappköringar samt kappridningar i traf\ må pröfvas innan de inmönstras såsom landtbeskällare.
Hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt, blcf af R. o. Ad. bifallet. 3:dje punkten, ang:de
Norrska hingstars användande till landtbeskällare.
Utsk. har i denna del af betänk, tillstyrkt att hos K.
M. begäran skulle göras om Norrska hingstars anskaffande till stuterierne för hästafvelns förbättring.
Jag har varit i tillfälle, ali taga kännedom om de Norrska hingstarne i åtskilliga provinser och kan intyga, att de voro högst oduglige, med undantag af en och annan, hvilka dock icke voro bättre än Svenska allmänhetens bästa hästar.
Utaf 9 hingstar voro 7 oduglige i och för lyten, som gå i arf och genom införskaffande af denna hästrace skulle icke allenast vår hästafvel helt och hållet förstöras, utan landet besväras med en onyttig utgift.
Toll har synbarligen misstagit sig om Utsk:s tillstyrkande, ty Utsk. har icke föreslagit något inköp af hingstar från Norrige.
Utsk. har blott vitsordat, att
Norrska häslracen blifvit på sednare åren försämrad, så att derifrån icke kan erhållas några beskällare, äfvensom Utsk. fästat uppmärksamheten derå, alt Svenska hästafveln förbättrats och Utsk. har derföre föreslagit ”det en och annan till arbetshästracens upphjelpande tjenlig hingst, må, så fort sig göra låter, blifva alt tillgå vid hvarje station i riket, dit landtbeskällare från stuterierne utsändas”.
Utsk:s afsigt är således, att dessa beskällare skola anskaffas från andra orter än Norrige och jag förmodar således, alt Frilnn instämmer uti Ulsk:s tillstyrkande.
Jag har icke kunnat uppfatta Utsk:s mening annorlunda, än att Utsk:s afsigt varit, att styrelsen öfver stuterierne inom landet skulle utaf K.
M. anbefallas, att vid stuterierne hålla så många hingstar utaf Norrsk eller någon annan race, som erfordrades för förbättrandet af den Svenska arbetshästracen.
Då Utsk. specielt nämnt Norrska hingstar, tog jag mig friheten att framställa beskaffenheten af dessa, sådana jag funnit dem.
Jag vill således icke bestrida nödvändigheten och möjligheten att kunna inom landet få sådana hingstar, hvarigenom hästracens för - 1 Den 29 Mars.
405 bättring kan åstadkommas, och i det afseende! bifaller jag betänk., men deremot icke införskrifning af Norrska hingstar. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i den förevar. 3:dje punkten tillstyrkt.
4:de punkten, ang:de tillsättning af en direktion för att hafva inseende öfver stuterierne i riket.
Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan, blef af R. o. Ad,, bifallen.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 18 dennes på bordet lagde betänkm och utlåt.:
N:o 52, i anledn. af väckt motion om förvarande af nya gevär samt användande vid åtskilliga tillfällen af de gamla; N:o 53, i aniedn. af väckt motion om förändring i stadgandena, ronde vården af munderingspersedlar, samt N:o 54, i anledn. af väckt motion om upphörande af landslnnes sjelfskrifvenhet till ordf. i hushålls-sällskaperne.
Ilr Hedenstjernas, Wilh., d. 24 dennes pä bordet lagda anförande i fråga om löneanslag lill åtskillige landtstats-tjenstemän.
Hr Hedenstjerna hade inlemnat ett sålydande mern.:
I sistl.
Lördags-plenum lärer jag af misstag begärt att mitt anförande, i afseende på regleringen af landlstalens löner, skulle såsom ny motion remitteras till StatsUlsk.; men min anhållan är blott, att nämnde anförande mätte lill berörde Utsk. öfverlemnas, på det de förhållanden, jag deri anmärkt, må lagas i betraktande vid behandlingen af lönereglerings-frågan; och torde bilagde af mig åberopade intyg om mina sifferuppgifters riktighet få åtfölja.
”På begäran varder härmedelst intygadt, att antalet af de vid Skaraborgs läns lands-cancelli handlagde diskont- promotorial- och skuldfordringsmål utgjort:
År 1843 6,038 — 1844 5,355 — 1846 2,846 och — 1847 2,571; äfvensom att brefnummern vid samma expedition uppgått:
År 1800 lill 1,594 och nästl, år till 4,620.
Marieholm i lands-cancelliet d. 4 Febr. 1848.
Ex officio.
Jac. Löfmarck, t. f. lands-sekreterare.”
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att Hr Hedenstjernas ifrågavar. anförande jemte dertill aflcmnade bilaga finge remitteras till StatsUlsk.
Ropades ja. 406
Gr. Frölich, Gust.
Då remiss till StatsUtsk., af Hr Hedenstjernas anförande blifvit beviljad, anhåller jag att mitt öfver detsamma redan afgifna yttrande måtte få åtfölja remissen till Utsk. Gr. Mörner, Carl: Då Hr Hedenstjernas anförande blifvit till StatsUtsk. remitteradt, får jag på samma grund som Gr.
Frölich anhålla, att mitt i ämnet afgifna yttrande måtte få åtfölja remissen.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att jemväl Gnne Frölichs och Mörners d. 24:de dennes i fråga om landsstatens lönereglering afgifne yttranden remitterades lill StatsUtsk., ropades ja, men härvid anmälde sig och yttrade Gr.
Ytterligare finner jag mig föranlåten förnya min anhållan, att alla de yttranden, som blifvit i denna fråga afgifna, må få åtfölja remissen till Utsk., enär flere talares anföranden innehålla gällande skäl och mitt yttrande i första delen egentligen endast var ett instämmande uti andras före mig yttrade tankar, hvilka jag ansåg öfverflödigt att ånyo upprepa.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han visserligen skulle framställa propos. på hvad Gr.
Frölich begärt, men erinrade att den ifrågavar. diskussionen lill stor del hvälft sig omkring formen för ärendets behandling, samt att det icke syntes vara behöfligt att de i afseende derpå afgifne yttranden meddelades StatsUtsk.
Den härefter framställda proposm, om R. o. Ad. bifölle att alla d. 24 dennes hos R. o. Ad. i frågan om landsstatens lönereglering afgifne yttranden remitterades till StatsUtsk., besvarades med ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, alt ja härvid varit öfvervägande.
Vid föredragning af Const.Utsk:s d. 24 dennes på bordet lagda mern.
N:o 4, ang:de fullbordad granskning af de uti Statsrådet förde prot., blef detta mern., på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagdt.
Med tillkännagifvande att, då Const.Utsk:s nu ytterligare bordlagda mern. innefattade ett af de vigtigare riksdagsärendena, i sednasle talmans-conference blifvit öfverenskommet, att uti samtlige RiksSt-.n skulle föreslås, alt detsamma mätte nästa Onsdag d. 5 April företagas till samtidigt afgörande hos RiksSt:n, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle, att med ytterligare föredragning af detta mern. finge anstå till nämnde dag.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagde mern.:
N:o 92, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 58; N:o 93, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 61; N:o 94, i anledu. af erhållen återremiss å utlåt.
Den 29 Mars. 407 Föredrogs StalsUtsk:s den 24:de dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 95, i anledn. af K.