Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om detta då nämndes, innan senare Momentet kommer, som innehåller ansvarighet för Rådslag emot Grundlagen och andra Rikets Lagar, hvilket bör anses efter 106 §•» så tror jag att tydeligbet i föreskriften är vunnen.
Herr Steuch, Johan Hinric.-
Jag anser för min del så väl det af Constitutions-Utskottet med ifrågavarande tillägg åsyftade 'ändamål» som de Ledamöters tanka, hvilka önska att citationen af 107 §. må i 9 §.
Regeringsformen införas lämpeligast kunna vinnas , om i början af 9 §. näst efter orden: ’*Ovilkorligen förbundnetillädes orden: ”Vid den påföljd 106 och 107 §.§. i Regerings-Formen stadga.’’ Hvaremot sista Momentet i 9 §. eller från och med orden: ”För Rädslagen,’’ till och med ordet, ”stadgas” kunde alldeles utgå.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Constitutions-Utskottets ifrågavarande Memorial, i anledning af de dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. 362 Den 11 April.
Herr Grefven och LandtMarskalhen tillkännagaf, att Plenum Romme klockan 5 i efter* middag att fortsättas.
Föredrogs å nyo och gillades följande frän nedannämnde Utskott inkomne, samt den 7 och g dennes på bordet lagde Betänkanden: I:o Från Stats-och Lag-Utskotten, under N:o 130* angående Herr J, D. von Engeström® Memorial, om årlige Lagsamlingar. 2:0 Från- Srats-Utskottet under N:0 134, 1 anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om Medels anslående till bestridande af kostnaderne vid Hans Maj:ts Kröning, Vid förnyad föredragning af Stats-Utskof* tets under N:o 137, 138, 139, 140 och J41 afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Utlåtanden, öfver gjorde Anmärkningar vid Stats-Utskottets den 23 sistledne Januarii samt den 12 och 16 sistledne Februarii meddeldte Betänkanden: 1:0
Om bidrag af Statens Medel för Police-Inrättningens i Götheborg underhållande. 2:o Om ytterligare Medel för SöderTelje Canal-Inrättning.
Den 11 April. 363 3:0 Om Löners anslående för Läns-Nota. rier och Lands-Contoirister. 4:0 Rörande föreslagne Prestebohls-frihe. ter för nya eller framdeles blifvande Kyrkoherde- eller Capeilans-Boställen 3 samt 5:0 Angående f. d. vice Talmannen Jon Jonssons Motion om Tullgarns Kungsgårds öfverlemnande till Hans Kongl. Höghet Kronprinsen; fann Ridderskapet och Adeln att enär Utskottets sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande
Föredrogs å nyo Stats Utskottets under N:0 142 afgifne, samt den 8 dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistledne Februarii meddeldte Utlåtande, angående Herr Öfversten Carl Silfverskjölds Accords-ersättning 3 och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär Utskottets sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne Respective RiksStänden bifallit, afven för sin del dervid låta bero.
Lag-Utskottets under N:o 71 afgifne, samt den S dennes på 364 Den 11 April. bordet lagde Betänkande öfver vackt Motion, om granskning af Police-Författningarne rörande sysslolöse Personers försändande till Arbets eller Corrections Hus m. m.
Redan i början af detta år hade jag äran att i anledning af Herr Grönhagens dä uppläste Memorial om Police-Styrelsens förbättrande i Hulvudstaden, inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln framställa min öfvertygelse om nödvändigheten af ett nogare åtskiljande emellan Police- och Dolnare-Magterne, och att i sådant ändamål våra nu gällande Police-Författningar borde undergå en fullkomlig Revision.
Min härom gjorde hemställan, som da jemte Herr Grönhagens Memorial till Lag-Utskottet remitterades, blef af Utskottet behandlad i sammanhang med en af Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg i enahanda alseende gjord Motion, deröfver Utskottet uti ett Betänkande, som redan en föregången Pleni-dag blifvit återremitteradt, sig yttradt, att då något visst bestämdt ämne, deruti stiftande af ny Lag föreslogs, eller ändring, förklaring eller upphäfvande af redan gifna Stadganden ansågs nödig, icke blifvit framställd, kunde Utskottet något vidare Utlåtande deröfver icke meddela.
Hvad som sålunda funnits ofullständigt så väl af Herr Grefve Gyllenborg som mig framställt; har deremot Herr Borgmästaren Holm ganska väl och fullständigt utredt, och jag kan ej neka det jag hade väntat, det Lag-Utskottet skulle å ett ämne, som åtminstone förefaller mig så vig* Den 11 April. tigt, fästat mera uppmärksamhet.
Då efter mm tanka ingen orättvisa i Samhället är farligare än den som finnes i Lagarne och grundar sig på dem , anser jag åtminstone det vare mycket angelägnare att tillvägabringa rättelse i sjelfva de Författningar, hvilkas föreskrifter icke kunna sammanstå med rättvisans strängaste fordringar, än att söka förekomma enskildta misstag i tillämpningen af dessa Författningar, hvilka just då de efter Bokstafven tillämpas äro farligast.
Sådana verkeligen obilliga stadganden tror jag i synnerhet finnas i de nu gällande Författningarne, angående ansvaret och bestraffningen för tjenst- eller såkallad försvarslöshet.
Det har alltid förefallit mig besynnerligt, att på samma tid som Näringsfriheten hos oss varit inskränkt eiler åtminstone mycket försvårad, har Näringslösheten varit ansedd och behandlad såsom ett brott; att på samma tid som hvart yrke, hvar Stad, hvar Församling på Landet blifvit bildad till ett slutet Samfund, hvaruti man ej utan svårighet kunde få inträde, Personer vid äfventyr af frihetens förlust blifvit ålagde att skaffa sig ett sådant inträde; att den som i en ort, ett yrke, ett stånd blifvit genom omständigheterna försatt ur stånd att vara gagnelig för Staten och uppehålla sig sjelf, skiljd från alla utvägar att kunna på en annan ort, i ett annat yrke göra det, icke hatt annat val än att förblifva i sin uselhet, eller förlora friheten.
Då Staten vill gora gällande sina rättigheter öfver den enskilta bör den ock emot honom hafva iagttagit sina pligter, Den Ståts-Inrättning som 3 66 Dett ii April. ålägger Individuen att ovilkorligen innom viss lid hafva valt Närings fång och deruti förskaf* fat sig sysselsättning, vid äfventyr att StatsMagten eljest bemägtigar sig hans valrätt, och bestämmer hans framtida sysselsättning , borde väl åtminstone lemna honom detta val fritt, och icke undandraga honom något tillfälle för användandet af hans arbetsflit.
Serskildta Corporationer hafva ägt rättighet neka inträde innom sitt område, för Personer som kanske endast på det stället kunnat hafva sin utkomst, blott under förevändning, att en slik nödtorftig utkomst möjligen skulle kunna brista, och de få lof att underhållas af de öfrige innom Corporationen.
— Denna Consideration måste man väl åtminstone komma ifrån, då man upphör att vilja inskränka välgörenheten, detta friaste yttrande af den ädlare Människo-naturen innom Classer och Districter.
— Det är likväl ingalunda min mening, att Lag-Utskottet vid denna Riksdag, hvaraf minsta delen återstår, skulle medhinna den revision af PoliccFörfattningarne, som jag aldrig skall upphöra att såsom nödvändig påyrka* Dä en Lag-Comité är sysselsatt med utarbetande af Förslag till nya Lagar, synes det mig deremot icke vara olämpeligt, om Riksens Stander skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det denna Comité finge sig uppdragit, att äfven företaga en granskning af dessa Författningar, så - Den ii April. 367 dana de nu finnas gällande, uti förslaget till Allmänna Lagen intaga så mycket deraf, sorn möjeligt och lämpeligt ansågs, tillika med den serskildta Rättegångs-Ordnirg, hvilken för Po> lice mål torde bli nödigt att stadga, samt gifva åt våra Arbets Jnrättningar och Corrections. hus den Organisation, de behöfva för att blifva hvad de böra vara, till fly ks-orter, hvarest de som sakna sysselsättning erhålla den, och de som ej vilja sysselsätta sig, tillhållas dertill, intet strafilnrättningar för en olycka, som anses för ett brott och h vai till omständigheter lika ofta, om ej oftare än eget förvållande, gifvit orsaken.
— Deremot synes det föreslagna insändandet till Justitiae-Ombudsman af hvarje t\ serskildt mål fällt Utslag, äfven om en närmare Controil af Auctoriteternes åtgärder derigenom skulle vinnas, föga lämpeligt till ändamålet, personliga frihetens och rättigheternas helgd, så länge sjelfva Författningarne på sitt sätt förnärma den.
Med dessa anmärkningar anhåller jag att Betänkandet må återreI mitteras.
Herr af Brinckman, Gustaf: Uti Höglofl.
Lag Utskottets nu upplästa Betänkande, saknar jag både laglig anledning och redbar åsigt.
Hvarken Regeringsformen eller den för Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman utfärdade Instruction ställa Kongl. Mapts Befallningshafvande under dess inseende- Tillsynen öfver deras och öfrige Tjenstemäns rjensteutöfning är något helt annat.
Endast rättigheten att infordra deras beslut, icke ätt ovilikoiligen fä
Den ii April, dem insände är honom tillagd.
Jag förstår icke eller hvarför Landsböfdiogarnes Utlåtande öfver en persons frihet 'skall vara strängare bevakat, än hvarje Domares ofver andra Medborgares häcktande och bestraffning.
Betragfar man åter den säkerhet, hvarmed ,äfven Lösdrifvarens rätt är omgärdad, så har Kongl. Maj:t genom Nådig Skrifvelse den 7 Februarii 1816, hvarom förmodeligen både Författaren till Motion n och Lag-Utskottet saknat kunskap, i Nåder förordnat, att de, som endast för syslolöshet anklagas, skola först föreläggas lämpeljg tid, att förskaffa sig laga försvar eller Näringsfång, och om de ännu uragtlåta denna tid, likväl i lindrigaste motto med dem förfaras.
När den som icke vill begagna detta föreläggande eller på något sätt missbrukar sin frihet, kommer i fråga till allmänt arbete, äger att urskulda dess försummelse eller anföra dess försvar, äger att afhöra det beslut, som öfver honom fattas, att tillika deraf erhålla del, med underrättelse om hvad honom till dess talans förvarande åligger; — och sluteligen äger, att om han är inmanad i häckte, genom Konungens Befallnin^shafvandes försorg njura kostnadsfritt biträde till författande af dess underdåniga besvär och att få dem till Kongl. Majit i underdånighet insände; så tyckes val sä mänga utvägar till befrielse vara gifven att den som icke vill begagna sig deraf, skäligen må anses hafva godkänt Den 11 April. 36a godkänt den åtgärd, som emot honom blifvit vidtagen.
Om det ändå blifvit sagt, att på det icke fatalierne för den dömde, genom okunnoghet eller andra orsaker måtte gå förlorade; Utslaget borde så tidigt insändas till Justitieombudsmannen, att han, der anledningar förefunnos kunde besörja 0111 ändrings sökande; så hade det åtminstone tillkännagifvit något ändamål; men nu är det uttryckcligen förbehållit, att den som blifvit ålagd arbeta, skall nöjas åt beslutet, innan det insändes.
Nu företer sig intet annat synbart ändamål, än att Justitise - Ombudsmannen efteråt skall granska Landshöfdingarnes Utslag, ehuru det emot rätta Parten vunnit laga kraft; skall för denna granskning infordra de upplysningar, som kunna vara ellsr icke vara nödvändige; — derigenom tillvägabringa en för sig sjelf och i synnerhet för Landshöfdingen, med dess nästan oräkneliga göromål, obehaglig och tröttande brefväxling; en hos den sednare deraf följande liknöjdhet för denna vigtiga Police omfattning, häldre än att blottställa sig för uförtjente critiquer och mödor; och hvad annan slutsats kan väl dragas häraf, än att man åt lättjan och liderligheten, vill bereda ett obehindradt inträde pä arbetsamhetens och idogbetens område, till söndring i Samhällsförbindelsen och rubbning i den allmänna ordningen.
Af dessa med de flera i serskilte yttranden Ridd. och Ad.
1 Ajd, 471 48* 370 Den ii April. af Ridderskapets och Adelns Ledamöter innom Utskottet, anförde skäl, yrkar jag ogillande af Lag-Utskottets
Förslag eller att det måtte återremitteras med de deremot ställde anmärkningar.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Lag;Utskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återrwnitteradt.
Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets under N:o 136 afgifne samt den 8 dennes p5 bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid dess yttrande, angående Pensioner för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens f. d. Lärare.
Det är på den grund, att Lön och Pension icke skola pä en gång böra å Stat uppbäras , som Höglofl.
Stats-Utskottet lemnat utan afseende den af mig och flere Ledamöter, vid dess första Betänkande gjorde anmärkning, att Herr Cancelli-Rädet Tannström, emot hvad Utskottet föreslagit, måtte få uppbära den Pension, som för honom anslås, oafkortadt, ehvad Embete med Lön på Stat han må komma att bekläda.
Då Utskottet icke behagat för öfrige^ ingå i någpn pröfning, mindre vederläggning
Den 11 April. 371 af de skäl, jag till stöd för denna anmärkning anfört, uppkommer deraf för mig en anledning mer att oföränderligt vid min till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll den 24 sistledne Februarii i ämnet yttrade mening, hvarvid jag således icke kan hafva mycket att tilllägga.
Jig har likväl trott mig böra förklara, att då frågan nu är, icke ora Pensions tilldelande åt någon Embetsman, som, i följd af lefnads- och tjenste-år, kan, enligt gällande Författningar, anses vara dertill berättigad, utan deremot att gifva ett offenteligt vedermäle af Nationens erkänsla åt en man, hvilken, vid fullgörandet af ett honom anförtrodt, lika vigtigt som ansvarsfullt uppdrag, gjort sig väl förtjent af Fäderneslandet, finner jag den af Utskottet åberopade allmänna grundsaits för Pensioners reglerande, hvilken endast har afseende på förra händelsen, icke böra på den sednare ovillkorligen tillämpas , eller lägga något hinder i vägen för Rikets Ständer , att i förevarande ämne besluta med dén liberalitet, som åt belöningen lemnar ett högre värde, i samma mån den ej, genom villkor och förbehåll , till sin kraft förringas.
Jag är fullkomligt öfvertygad derom, att Herr Tannström, med dess varma oskrymtade kärlek för Fäderneslandet, med dess djupa lifliga känsla för sin Medborgerliga pligt, beredd till verkning i samma ögonblick den af ett vigtigt tillfälle påkallas, skall för egen del icke anse någon uppoffring för stor, emot det stör. te ändamalet att vara sitt
Fädernesland nyttig
Den ii April. och alt han således, utan afseende på alla personliga fördelar, med sann sjelförsakelse skall I Statens tjenst nedlägga ytterligare bevis af sid kraftfulla verksamhet.
Men jag kan ej anse det vara med billighet och rättvisa förenligt, att, ifrån den stund Herr Tannström för Statens skull uppoffrar sitt lugn, skall verkan af hvad Svenska Folket, genom sina Ombud, nu för honom beslutar, såsom en tacksamhets-gärd för den ädlaste af alla mödor, krönt med den lyckligaste framgång, imer eller mindre mohn förfalla.
Också har Utskottet, i anseende till Herr Regerings-Rådet leMoine frångått den grundsatts det för Herr Cancelli-Rådet Tannström sökt göra gällande , då Utskottet tillstyrkt för den förre ett ovillkorligt åtnjutande af en förmon, som endast villkorligen skulle tillfalla den sednare.
Jag finner deremot, för min del, intet skäl, hvarföre Herr Tannström .hvars förtjenst delar med Herr leMoine lika anspråk på Rikets Ständers välvilja och erkänsla, icke skall deraf röna ett lika oföränderligt och var« agtigt vedermäle.
Tannström har fullgjordt sin skönaste pligt; må vi, såsom Ombud för ett ädelt och storsint Folk, uppfylla vår} den att honom värdigt belöna.
Jag föreslår derföre, att Stats-Utskottets
Utlåtande måtte gillas med den förändring, att CancelliRådet Tannström må under sin hela lifstid oafkortadt uppbära den Pension, som för honom nu anslås, ehvad Embete med Lön, på Stat han an må komma att bekläda, samt på hvil - Den ii April. 373 ken jort som hellst han må vistas, hvarå jag vördsamt anhåller om Herr Grefvens^och LandtMarskalkens Proposition.
Grefve Posse, Claes Fredric, anförde skriftligen :
Oagtadt Stats-Utskottet ej ansett sig böra fästa något afseende på de hos Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets första Betänkande i detta ämne, utan förblifvit vid den mening, att Herr Regerings - Rådet leMoine skulle få tillgodonjuta den. utfäste Pensionen, ehvad han fortfarande förblifver i Sverige' eller sig utrikes begifver , då deremot Herr Cancelli-Rådet Tannström skulle gå i mistning deraf, då han emottoge något Embete med Lön å Stat, enär Pensionen komme ^tt gå i beräkning under lönen} så tror jag mig dock till Högloflige Ridderskapets och Adelns närmare och upplystare pröfning böra hemställa, om icke denna ifrågavarande åtskillnad dessa båda Herrar emellan är i sig sjelf obillig , då deras bemödanden och omsorger i deras vigtiga uppdrag varit enahanda.
Regents hjerta och själ inplantadt och rotfast kärleken till Fäder - 374 Den ii April. neslmdet och dygden, i förening med kraft och alfvar i dess utöfning.
De skäl Stats-Urskoftet framställt för sitt förbi fvande vid sitt första yttrande, nemligen; Att Riksens Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdagar etablerat den allmänna grundsatts, att Lön och Pension icke må på en gång a
Stat uppbäras , gillar jag å Stats.Utskottets sida.
Men jag tror icke dess mindre,att Högl. Ridderskapet och Adeln utan prejudicat för framtiden, kan vidtaga ett i så måtto skiljagtigt beslut, att Cancelli-Rådet Tannstöm, lika med Herr Regerings-Rådet leMoine må tillgodonjuta Pensionen,aehvad Embete med Lön på Stat, han än må komma att bekläda och hvar bellst han må vistas.
Jag förmodar Högloflige Ridderskapet och Adeln skall finna det sä mycket mera billigt, då de erhindra sig den åtskillnad, som vid detta serskilta tillfälle äger rum, nemligen; Att det är Riksens Ständer som sjelfve föreslagit och gifva Pensionerne tilt ifrågavarande Herrar, såsom belöning för deras bemödande och omsorg uti deras vigtiga uppdrag, i sammanhang med det förhoppningsfulla resultat, som deraf blifvit en följd.
Hade dessa Pensioner på vanligt sätt blifvit hos Riksens "Ständer sökte och beviljade, så vörö tillämpningen af den stadgade principen också- vigtig? men då Pensionerne föreslås ®ch gifvas af S>änderne sjeifve såsom belöning, Den 11 April. 37? vore det att för Cancelli-Rådet
Tannström tillintetgöra denna belönings kraft och verkan , hell st ingen lärer kunna bestrida, att icke Cancelli-Rädet Tannström, lika med Regering*.Rådet leMoine, i alla fall ägt ostridig rättighet, att förr eller senare få Pension af Statens medel sig anslagen.
Jag får således för min del vördsamt tillstyrka bifall till Stats-Utskottets Betänkande, med den förändring, att Herr Cancelli-Rådet Tannström lika med Herr Regerings - Rådet leMoine, må oafkortadt tillgodonjuta den honom tillagcfe Pension, utan afsende å den
Lön på Stat, han framdeles kan komma att erhålla.
Lärare, Herr Can O ’ celli-Rådet Tannström, om den Pension Riksens Ständer nu ämna att tillägga honom, skulle upphöra, så snart han erhållit något Embete med lika stor Lön på Stat.
Friherre Wrangel, Henning; Jag vill endast anmärka, att det inträffar en betydlig skillnad emellan Regerings-Rådet leMoine och Cancelli-Rådet Tannström.
Den förre ksn såsom Utländning och Catholik icke gerna erhålla någon Tjenst härstedes, hvaremot den senare visserligen lärer kunna befordras till ett Embete med Lön på Stat, i hvilken händelse Pen - 376 Deli it April. sionen synes, på sätt Utskottet föreslagit, böra beräknas under Lönen, bellst såsom ett exempel härpå kan åberopas Landshöfdingen von Rosenstein, hvilken, ehuru Embetsman, icke på cn gång njuter både Pension och Lön, utan endast deu förra, Grefve dk ta Gardie , Jacob:
I den säkra förmodan , att Ridderskapets och Adelns egen känsla lärer bifalla det af Grefve Posse föreslagne tillägg, får äfven jag för min del det samma tillstyrka.
Det är mig okärt att jag denna gången måste vara af skiljagtig tanka med Friherre Wrangel; men jag qtber mig få upplysa, dels att Landshöfdingen v.
Rosenstein, dä lian iemnade sin f. d. innehafde Informators* plats, fick en vida större Pension än den, hvil. ken nu blifvit för Cancelli Rådet Tannström föreslagen, dels ock att det skulle åtminstone i min tanka vara origtigt så väl att vilja betaga Cancelli-Rådet Tannström den förmon, att äfven, då han varder befordrad till Embetsman med Lön på Stat, få tillgodonjuta den honom tillagde Pension, som ock att vilja beröfva Fäderneslandet det gagn, det samma med allt skäl kan vänta af Cancelli-Rådet Tannströms utmärkta insigter.
Af dessa anledningar får jag anhålla om Proposition till bifall af Stats.
Utskottets ifrågavarande
Betänkande tillika med det af Grefve Passe föreslagne ofvamiämnde tillägg.
Herr Silfverttolpt, Gustaf Abraham :
Jemte det jag instämmer uti det af Grefva Posse fö* Den it April. 377 reslagne tillägg, får jag tillika upplysa, att Landshöfdingen v. Rosenstein endast åtnjuter sin Pension , samt afsagt sig Stats-Secfeterare Lönen, hvilken är något mindre än Pensionen.
Det är visserligen sannt, art Landshöfdingen v.
Pension , men han förklarade redan år 180^, att han deremot icke ville uppbära någon Lön, som Stats-Secreterare; af hvilken anledning han ej heller fått tillgodonjuta någon Löne - tillökning.
Pensionen och den Lön han framdeles kan erhålla} men jag får likväl anmärka, att om han varder i Nåder befordrad till något högre Embete, såsom Justitia-Råd eller Stats-Råd, blifva hans Löne-inkomster tillika med Pensionen nästan för betydeliga.
Utlåtande och instämt i den mening, det samma innehåller, vågar jag dock inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, vördsamt förklara, att jag för min del på det högsta skulle önska det Ridderskapet och Adeln, i afseende på förevarande omständigheter, täcktes lemna Cancelli-Rådet Tannström ett ytterligare bevis af sin agtning och välvilja.
Vid öfverläggningarne innom Utskottet har jag'ansett min pligt fordra, att framför “allt 373 Ben ii April. annat söka iakttaga de grunder föregående Ständer stadgat och hvarvid högagtningens och den enskildta vänskapens känslor måste tystna, då min böjelse icke kunnat förenas med skyldighetens kraf.
Här åter, finner jsg mig mera obehindrad att följa min egen önskan, hvarföre jag ock , långt ifrån att bestrida , fsst hälldre tillstyrker bifall å den förändring Grefve Posse föreslagit i Stats-Utskottets Betänkande.
Men det som i synnerhet nu föranledt mig begära ordet, är att jag omöjeligen kan antaga eller medgifva ett skäl, som blifvit yttradt för ett ovillkorligt beviljande af Pensionen , nemligen, att derest Cancelli-Rådet Tannström, enligt Utskottets Förslag, skulle förlora sin Pension , så framt han erhåller lika eller större
Lön på Rikets Stat, sådant skulle afhålla honom från inträde på Tjenstemanna-banan.
Jag känner för väl de redbara tänkesätt, som utmärka Herr Cancelli-Rådet Tannström, för att icke vara fullt öfvertygad att någon sådan anledning alldrig hos honom kan blifva hinder lör åtagandet af någon befattning, där han skulle kunna gagna det Allmänna.
Då jag icke anser gillandet af Stats-Utskottets Betänkande innefatta något vedermäle af Riksens Ständers erkänsla, eller någon belöning för Cancelli-Rådet Tannströms, såsom Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Lärare, ådagalagde utmärkta förtjcnsterj så får jag å nyo hemställa, att det af Den 11 April. 379 Grefve Posse föreslagne tillägg må af Ridderskapet och Adeln bifallas.
Jag instäm mer uti hvad Herr Uggla och Gretve Posse, rörande Cancelli-Rådet Tannströms Pension föreslagit, endast med den skillnad, au om Cancelli-Rådet vistas utom Riket, blott hälften af Pensionen bör, enligt Författningarna, honom tillgodo komma.
Då jag hört några värde Ledamöter yttra, att Landshöfdingen v. Rosenstein ännu innehafver sin Pension, anser jag mig skyldig upplysa, att bemäldte Landshöfding ifrån år 1809, intill dess Stats-Seereterare-Lönen förhöjdes, uppbar nyssnämnde Pension, men att sedan Stats-Secreterare-Lönen nu mera blifvit ökad och derigenom öfverstiga Pensionens belopp, Landshöfdingen emottagit Stafs-Secreterare-Lönen och fränträdt Pensionen, hvilken ej förr, än Landshöfdingen gått ur Tjenst, vidare tillfaller honom.
Om, såsom jag af Discussioneti har anledning förmoda, Stats-Utskottets Betänkande, i afseende å Cancelli Rådet rannström, skulle komma att ändras, får jag vördsamt föreslå, att föreskriften för både Regerings-Rådet leMoines och Cancelli-Rådet rannströms Pensioner måtte blifva enahanda, samt att, 1 följd deraf, någon inskränkning för Cancelli-Rådet Tannström uti Pensionens åtnjutande, icke måtte äga rum.