Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. icke utnämna embets-eller tjenstemän med ordin, löner af dylika medel.
De som behöfvas för ärendenas skötande kunna endast förses med arfvoden, och blott tills vidare förordnas.
Hvad blefve följden deraf vid domstolar och embetsverk? jo! att målen icke blott i lista och 2:dra instansen behandlades af vice häradsliöfdingar och tillförordnade lagmän, utan allt vidare af adjungerade ledamöter i Hofrätten, af någon copist eller eancellist, som fått förordnande att förestå ett Revisions-secreterare-emhete i Justitiae-revisionen, samt slut), uti Högsta Domstolen, väl icke af t. f. domare, men af embetsman, sorn hafva att af opinions-nämnden frukta ofördelaktiga omröstningar, i händelse domstolen råkat att vid sakernas afgörande vara af olika mening med dem, som för dagen gifva ton och riktning i politiska frågor.
Jag frågar: hvad trefnad och lycka, hvad säkerhet och trygghet skall väl i deltaland uppkomma både för rättsökande och embetsman genom cn sådan reglering, som StatsUtskrs förfarande skulle medföra?
Då de särskilda punkterna förekomma, får jag vidare tillfälle att i tillämpningen visa hvart det leder.
Innan jag går att yttra mig öfver de allmänna motiven uti Utsk:s utlåt., anhåller jag att reservationerna utaf Biskop Hedren, Prosten Stenhammar samt Doctor Björkman måtte blifva upplösta.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum på eftermiddagen kl. 6 lomme att fortsättas.
Reservationerne af Biskop Hedren, Prosten Stenhammar saint
Doctor Björkman emot allmänna grunderna för behandling af frågan om löne-tillökningar för åtskilliga embetsverk upplästes.
Hr Gyllenhaal uppläste derefter följande:
N:o /;o, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel, utgör ett document af så egen märkvärdighet, att förutgångna riksdagars historia säkerligen icke företer någonting dermed I i kastad t.
De ledamöter af Representationen, som med sina röster bidragit till detta utlåt., hafva visserligen, efter min öfvertygelse, derigenom beredt sig en viss ryktbarhet.
Huruvida denna ryktbarhet äfven är i samma förhållande ärorik, tillfredsställande, afundsvärd; huruvida den skyndsamhet, hvarmed detta utlåt, blifvit sammanfattadt och till RiksSt:n öfverlemnadt, äfven i samma mån berättigar till tacksamhet; huruvida Utsk:s ledamöter i samma mån gjort sig förtjente af fosterlandets erkänsla i en kommande Den 2 Maj f. m 21 framtid; huruvida de verkligen gagnat den nation, hvars ombud de äro,— allt detta lemnar jag derhän.
Den lugna, sansade eftertanken, den mognade erfarenheten må härom dömma; dess domslut är ofelbart och kan icke jäfvas.
Blott den allmänna reflexionen kan jag ingalunda härstädes undertrycka, attderest inom StatsUtsk. funnits tillgång på litet mera praktisk erfarenhet så väl i domare-värf som i öfriga grenar af administrationen; om bland Utsk:s 36 ledamöter funnits en enda jurist, en enda civil embetsman, med kunskaper och erfarenhet, förvärfvade under mångårig egen tjenstgöring, hvilken kunnat vägleda de öfriga ledamöterna med för dem högst behof]iga upplysningar: så hade, efter min öfvertygelse, detta betänk, uti många stycken otvifvelaktigt blifvit helt annorlunda beskaffadt, än det nu är.
Bevisen för detta mitt yttrande skola i det följande klart framläggas.
Betänk, i sitt närvar, skick gifver anledn. till många eftertänkliga reflexioner, till rättvist klander.
Det är min obestridliga rättighet såsom representant; det är min oeftergifliga pligt såsom chef för en af Rikets öfver-rätter, att deremot framställa anmärkn:r i de delar, hvaruti jag anser betänk, böra undergå ändring eller rättelse.
Dessa anmärknJr hvälfva sig hufvudsak!, omkring 3:ne punkter, nemi.: i:o de s. k. allmänna motiv, sorn legat till grund för Utsk:s afstyrkanden af anslag till nya löner eller till löne-förbättring inom styrelse-verken; 2:0 Utsk:s afstyrkande af äskad tillökning uti arbetspersonalen inom K. Götha Hofrätt; och 3:o XItsk:s afstyrkande af begärd löneförbättring för Hofrätternas ledamöter och tjenstemän, samt vaklbetjening.
I frågan om de allmänna motiverna för alla afstyrkanden hafva Hr Biskopen Doctor Hedrén och Hr Prosten Stenhammar, jemte flere af PresteSt:s upplyste ledamöter, afgifvit så kraftfulla, så förträffligt deducerade, så öfvertygande reservationer, att jag gerna skulle kunna inskränka mig till blotta åberopandet af deras innehåll i sin helhet, utan att trötta med ytterligare vidlyftighet i ett ämne, som ligger solklart för hvarje oförvilladt omdöme.
Ämnets stora vigt fordrar likväl tillägg af några ord, och jag utbeder mig i sådant afseende R. o.
Ad:s benägna tålamod och uppmärksamhet.
Utsk. har ej giltat förneka, Ulsk. har tvertom bestämdt medgifvit, "att anledn. kunnat finnas till begäran af nå"gon förhöjning uti embetsverkens stater.’’
Månne ej af detta bestämda medgifvande obestridligen följer, att Utsk. bort tillstyrka och att R.
St. böra bevilja den af behofvet påkallade förhöjningen?
Eller är det väl Utsk:s mening, alt arbetet inom dessa embetsverk skall 22 Den a
Maj f. di. hammas i sin jemna gång, att balancernn med hvarje år skola oafbrutet växa, att de embets- och tjenstemän, som anses förljente af löneförbättring, skola, under trägna mödor och ständigt växande arbete, med undergifvenhet, och utan att modfällas elier tröttna, förbida densamma i en måhända aflägsen framtid.
Jag beklagar uppriktigt det Iand, der sådana statsmanna-åsigter söka och förmå att göra sig gällande.
Utsk. åberopar den af R.
St. nyligen beslutade förändrade organisationen af Statsrådet, bygger derpå stora förhoppningar, förväntar deraf sådana förbättrade regleringar af domstolarna och styrelseverken, som leda till förenkling i både lagskipningens och de administrativa ärendenas behandling, samt göra de redan befintliga anslagen tillräckliga.
Lika lifligt och uppriktigt, som någon annan, önskar jag dessa välgörande resultater; men lika säkert befarar jag ock, att tid åtgår — en lång tid, — innan dessa resultater hinna verkiiggöras.
Man beslutar lätt en omstörtning, en omstöpning af det gamla bestående; man verkställer, ordnar och fullbordar icke lika lätt det nya, förut öförsökta, som skall sättas i stället.
Och intilldess detta på förhand prisade nya hinner blifva inrätladt och helfärdigt, bör ej det föraktade gamla orubba dt fortgå, med omsorg vårdas och underhållas?
Jag vädjar till den ibland eder, mine herrar! som sjelfve under längre eller kortare tid tjenstgjorl på den civila embetsmanna-banan, och derunder förvärfva t den egna säkra erfarenhet, hvarförutan man dömmer såsom den blinde cm färgen..
Edert svar skall icke jäfva mina farhågor för de menliga, högst eftertänkliga följderna af StatsUtskzs s. k. allmänna motiver; och J skolén obetingadt medgifva, att det ”bedröfliga interirastillståndet” — (såsomen af reserven terne benämner det,) — icke bör, icke kan af R.
St. sanctioneras.
Medgifves detta, så blifver deraf åter en omedelbar följd, att R.
St. måste bevilja den förhöjning i embetsverkens stater, som är behöflig för ärendenas obehindrade gång, om ej genom ett definitivt bestämmande, åtminstone genom en interimsstat, att utgå intilldess R.
St. vid riksdag framdeles godkänt embetsverkens nya reglering och bestämt deras stater; såsom Hr Prosten Stenhammar i sin förträffliga och ovederläggliga reservation föreslagit.
Uti ingressen till betänk, yttrar Utsk. vidare: dels att några aflönings-stater, fordrande högre anslag, än de redan befintliga, icke måtte fastställas, förrän R.
St. kommit i tillfälle att af förslagen taga kännedom; dels att betänklighet uppstått hos Utsk., att för sådana i annan ordning tillkomna lönings-stater tillstyrka ökade anslag.
Nu frågar jag Utskts
Hrr ledamöter, om detta argumenterande, detta skenbara skäl kan med någon slags rimlighet vinna tillämpning på staterna för Rikets Ho frät t er.
Kunna dessa sta - Pen a Maj f, m. 3J ter räknas bland antalet af — i annan ordning tillkomna?
Hafva ej dessa, efter den noggrannaste pröfning af nu bestående förhållanden och behof utaf vederbör, chefer gemensamt med Hofrätternas ledamöter uppgjorda , af Just.statsministern vitsordade och understödda, stater blifvit af K. M. till R.
Sl:s granskning och fastställande nådigst öfverlemnade, utan att ens ringaste fråga uppstått att bereda någon slags verkställighet åt dessa stater, innan R.
St. derom beslutat?
I frågan om General-land tmäteri -co n toret, i4tde punkten , yttrar StatsUtsk. dessa märkeliga ord (pag. 21):
"Då K. M., i afseende på regleringen af detta verk, "gått R.
St:s önskningar tillmötes, medelst förslagets öfverlemnande till deras pröfning, samt antalet af de i nya starten upptagne tjenstemän icke är högre, än behofvet oundgängligen synes fordra, har IJtsk. funnit sig böra tillstyrka, o. s. v."
Jag frågar nu åter StatsUtskrs
Hrr ledamöter: företer sig väl den ringaste skilnad i förhållandet med staterna för Rikets Hofrätten och för General-landtinäteri-contoret ?
Har ej K. M. gått R.
St:s önskningar till mötes, medelst förslagens öfverlemnande till deras pröfning?
Är ej behofvet af ökad arbets-personal oemotsägligen styrkt?
Är antalet af de i nya staten upptagne tjenstemän högre, än behofvet oundgängligen klafver?
M. uppgifvit skälen för den äskade tillökningen?
Hvarföre har StatsUtsk. icke ens försökt, än mindre mäktat vederlägga dessa skäl?
Jag förer Utsk. till last såsom en uppenbar inconseq vens, en verklig orättvisa, att det ena embetsverket icke fått tillgodonjuta samma välvilja, samma fördelar, samma skydd, som det andra.
Denna orättvisa blir ännu mera evident och obestridlig, då man förer sig lill minnes Utsk:s uttryckliga medgifvande:
"att an led n. kunnat finnas till begä”ran af förhöjning uti embetsverkens staler."
Innan jag slutar anmärkntna i första punkten emot StatsUtsk:s allmänna motiv, kan jag ej undgå att bibringa StatsUtsk:s ledamöter en, som mig synes, högst nödig kännedom örn, huruledes R.
St. i fordna tider betraktat och behandlat frågor af denna beskaffenhet.
Detta sker lättast och bäst- genom uppläsande af K.
M:s nåd. bref till Götha Hofrätt d. 21 Juli 1752.
Jag önskar och beder, att dess innehåll måtte uppmärksamt afhöras, samt derefter samvetsgrann! behjertas.
Det lyder sålunda: Afskrift.
ADOLPH FREDRICH med Guds nåde, Sveriges, Göthes och Wendes Konung etc. etc. etc.
Arfvinge till Norrige och Hertig till Schleswig Holstein etc. etc. Wår. ynnest och nådiga benägenhet med Gud allsmäktig, troman och tjenare, Friherre, President och Commendeur af Wår Nordstjerne-orden, så ock vice President, Hof - 24 Den 2 Maj f. m. rätts-råder och Assessorer!
Sedan J, så väl som Wår Svea Hofrätt hos oss inkommit med särskilda und. föreställningar, alt till det nuvar. oell dagligen tilltagande myckna arbetets så mycket skyndsammare afhjelpande, J med t vänne och Wår Svea Hofrätt med t ren ne divisioner matte lörstärkas, samt flere ledamöter och betjente till den ändan förordnas, hafva Wi häröfver hört Piik sens Ständer vid sist hållna riksdag, hvilka ock under d. 4 Juni sistförflntne lemnat till und. svar: att ehuruväl de gerna hade undvikit i dessa svåra tider och under så dryga och mångfalldigt tryckande pålagor, hvarmed Rikets undersåtare, och hvar och en isynnerhet är belastad, att ytterligare ingå i någon ny utgift, som antingen kunde vara stridande emot något Stånds privilegier, eller eljest medföra någon besynnerlig tunga, dock likväl, som undersåtarnes gemensamma vällärd kräfver en skyndsam åtgärd för framtiden till de många oafgjorda sakers afhjelpande, och alt låg och rätt i landet ej saknas måtte till beskydd för dem, som vilja lefva späkt, och ett välförtjent straff och näpst för dem vrångvisom; Så hafva R.
St. blifvit föranlålne att i underd. styrka Oss dertill, att J hädanefter matte komma att arbeta på tvänne och Wår Svea Hofrätt på Irenne divisioner, med den förstärkning och tillökning af ledamöter och betjente med årlig lön, nemi. hos eder tvänne hofrättsråder, som med deras förra innehafvande assessors-löner undfå i tillökning trehundrade daler silfvermynt hvardera, fyra assessorer med tolfhundrade daler silfvermynts lön hvardera, en proto-notarius med femhundrade daler silfvermynt, tvänne notarier vid civil— protocollet med fyrahundrade daler silfvermynts lön hvardera, en notarius vid criminal-protocollet med fyrahundrade daler silfvermynt, tvänne cancellister med trehundrade daler silfvermynts lön hvardera, och tvänne hofrätts-poster, hvardera med etthundrade daler silfvermynts lön; och uti Wår Svea Hofrätt äfven tvänne hofrättsråder, hvilka med deras innehafvande assessors-löner hvardera i tillökning bekomma trehundrade daler silfvermynt, fyra assessorer med tolfhundrade daler silfvermynts lön hvardera, tvänne notarier med fyrahundrade daler silfvermynts lön hvardera, en fiscal med trehundrade daler silfvermynts lön, och en cance11 ist med trehundrade daler silfvermynts lön.
Till hvilka förstärkningars aflönande R.
St., efter öfverenskommelse, beviljat följande fond: i:o att R. o. Ad. vid hvarje dödsfall i adeliga sterbhus, och då bouppteckningar i Wära Hofrätten skola inlevereras, erlägga till Hofrätternas aflöning en fjerdedels proc., utom den vanliga en åttondedels proc., som efter allmänna lagen till de fattiga utgöras bör af hela summa inventarii, sedan gäld och skuld gulden är, hvilken afgift antingen i Ware ränterier för Iiofrälternes räkning bör insättas, eller ock Den a TV1 » j f. m. a5 ock afleverera^ till Wåre Hofrätten tillika och på en gång, då bouppteckningen ingifves: börande desse medel enkannerligen till ofvannämnda behof användas och vidare redo derföre göras af hofrätts-kamereraren; 2:0 att PresteSt., på samma sätt som R. o. Ad., betalar af sina sterblnis-inventarier en fjerdedels proc.; dock att utan intrång af några domstolar, efter allmänna lagen, få förrätta sina arfskiften; 3:o att sex öre silfvermynt betalas af alla innevånare i städerna Stockholm och Götheborg för hvarje matlag, utom dem, som äro af R. o. Ad. eller ock PresteSt., äfvensom ock att de fattige, minst förmögne, härifrån undantagas; och hvad angår de öfriga städerna, så komma de att erlägga en fjerdedels proc. af alla arfskiften, likasom R. o. Ad. samt PresteStåndet; 4:o har BondeSt. samtyckt dertill, att lagmans-markerne eller de till Just.statens aflöning, som af allmogen utbetalas, så lämpas och jeinkas, att de öfver hela Riket till tjugufyra styfver af matlaget, Finland undantaget, derspaninåt betalas, komma att utgå; 5:o att R.
St:s Bank, sorn så ganska mycket förorsakar Wår Svea Hofrätt besvär och arbete med alla banken rörtde tvistemål, jemväl tager del i Wäre Hofrätters aflöning till en summa af ett tusende daler silfvermynt årligen, om hvilken summas årliga utbetalande af banken lill detta behof R.
St:s SecreteUtsk. behörig anstalt fogat.
Nu som Wi vele, att denna inrättning må komma till behörig verkställighet, så gifves eder sådant till den ändan härigenom tillkänna, jemte nådig vilje och befallning, att J till de således hos eder tillökte beställningars besättande hos Oss i und. inkommen medförslag, dock på vanligt sätt, att allenast ett i sender afgifves; låtande vi ock nu bref och befallning afgå till Öfverståthållaren och Landshöfdingarne att besörja om hvad häraf på deras åtgörande ankommer.
Wi anbefolle jemväl Wårt och Rikets Stats-contor att förskjuta lönerna till denna stat och förstärkning, hvilket förskott sedermera bör ersättas med hvad af berörda fond kan inflyta: och alldenstund, efter R.
St:s gjorda förbehåll, denna inrättning ej längre kommer att continuera än till nästa riksdag; ty vele Wi eder härmed i nåder hafva anbefallt, att J dragen försorg, det alla nu oafgjorda så väl som hädanefter inkommande mål då måtte i möjligaste måtto finnas afgjorda, det allmänna så väl som Wåre undersåtare i gemen till förmån och fromma.
Hvarmed Wi befalle eder Gud allsmäktig nådeligen.
Stockholm i Rådkammarend. 21 Juli 1752.
Under Hans Kongl. Maj:ts
Vår aliernådigste Konungs och Herres frånvaro: A. J.
PVrant*el. J. L. Ccdcrcrenlz. A. J. v.
Fabian Wrede.
Gab. v. Seth. Gusf. W. Heland. 6 H. 4 a6 Den 5 Maj t. m.
Att förestående afskrift är lika lydande med det i K.
Götila HofrättS-archiv förvarade liöga original , intygar: jönköping af K.
Hofrätlens Actuarie-eontor d. 18 Febr. 1840.
Ex officio, C. G. Linde/vist.
Jag frågar eder, mine herrar! skulle väl Rikets nu församlade
Ständer vara mindre upplyste, mindre högsinnade, mindre valvillige, än 1732 års Stander, uti en af samhällets vigligaste angelägenheter?
I taj och i skrift hörer man ofta påkallas nödvändigheten af en skicklig, oberoende och sjelfständig domare-corps.
Icke sällan hörer och läser man äfven klagomål,— ofta nog ogrundade, orättvisa — öfver långsamhet i lagskipniitgen; motioner hafva vid denna riksdag blifvit väckta om bestämmande af viss tid för målens föredragning i Hofrätterna, o. s. v. Hvad gör man då, för att åt samhället dana en sjelfständig och oberoende domare-corps, för att bereda skyndsamhet i de allmänna ärendenas gång?
Jo! man afslår en af trängande behof högt påkallad tillökning i antalet af dem, som skola arbeta för det allmänna bästa: man afslår en lika behöflig förbättring i embetsmännens lönevillkor, hvars billighet man icke ens kunnat förneka.
Man klagar vidare deröfver, att löneförbättring begäres för de högre embetsmännen, under det man glömmer de lägre, eller underordnade.
Hvad gör man för alt afhjelpa detta missförhållande?
Man häcklar, man utkastar förebråelser emot dem, som våga framkomma med förslag till förbättring äfven i de underordnades lönevillkor.
Så har åtminstone händelsen varit med mig.
Då jag, obekymrad om den för dagen blåsande vind, följande blott min egen orubbliga öfvertygelse och pligtens hud, vid riksdagens början ifrån detta rum väckte motion om förbättrade löner för tjänstemännen uti K. Götha Hofrätt, möttes jag genast af oförtjenta förebråelser, och dessa från ett häll, der jag minst borde vänta dem; jag möttes med anmärkningar, hvilkas grundlöshet jag genast i samma ögonblick kunde ovedersägligen ådagalägga.
Mot StatsUtsk:s sätt att framlägga statsregleringen har blifvit gjord en anmärkn., som jag anhåller att få bemöta.
Man har klandrat, alt Utsk. icke afgifvit det s. k. inkomst-betänk, förr, än dess utlåttn ang:de hufvudtitlarna.
Jag vet icke, att i grundlagen någon anledn. förefinnes för denna arbetsordnts iakttagande.
Hvad mig enskildt vidkommer, gillar jag fullkomligt det sätt att tillvägagå, som StatsUtsk. vidtagit.
Jag tror nemi., att StatsUtsk. i första hand hör noga pröfva Statens utgifter och rör:de desamma till Stånden afgifva förslag, och det är också hvad.
StatsUtsk. har gjort.
Utsk. har likväl icke försummat att samtidigt öfverse och beräkna Statens Dcm a Miij f. m - a7 inkomster, oell ett hetäuk. deröfver ligger nu äfven på Ståndets bord.
Det iir ieke, såsom en värd talare förmodat, StatsUtsk:? afsigt att så beräkna inkomsterna, att icke medel mätte finnas för de nödiga utgifterna.
En statsbristsuimna uppkommer ändock, huru än dessa beräkningar uppställas, — en sanning, som den välde talaren icke mätte vilja bestrida, såvida bans fordran icke sträcker sig derhän, att StulsUtsk. skulle till orimlighet beräkna Statens ordin, inkomster.
Då jag förmodar, att sådant icke kan vara hans afsigt, så kan jag icke förklara hvad vigt han faster derpå, att StatsUtsk. uppgifver en statsbrist-sumrna på förhand, emedan den alltid mäste uppkomma, beroende det icke af StatsUtsk. att densamma uppgifva, förrän siats-regleringen blifvit definitivt afgjord, och alldeles icke att afgifva förslag till dess fyllande, utan endast deröfver rösta i förstärkt StatsUtsk., såsom grundlagen föreskrifver.
Emedlertid gifves en beräkning af Statens ordin, inkomster, hvaraf man finner, att de uppgått från 3,qi<p2'5o lill 4i479>5ati r:dr 3a sk., oaktadt StatsUtsk. föreslagit borttagande af en eller annan titel.
Deraf torde den värde talaren finna, att StatsUtsk. alldeles icke så knappt beräknat Statens tillgångar.
Sannt är det, att den ökade tillgången uppkommer genom högre beräkning af ordin, räntan, som egentligen i samma mån förhöjer utgift<-titiarna; men delta är dock en ökad tillgång i ordin, inkomsterna.
Talaren har fastat sig dervid , att StatsUtsk. i sina principer eller ingressen till betänk. rör:de aldra hufvudtiteln har framställt åsigler, som skulle vara oförenliga med Statens verkliga väl. dan tror, att afsjglen dermed varit att snart framtvinga en ny riksdag.
Jag kan icke dömma om de individers afsjgter, som utgöra majoriteten inom StatsUtsk.
; men jag tror mig kunna bestämdt förklara, att majoritetens afsigt varit, att göra det omöjligt att bibehålla det gamla stats-skicket.
Denna afsigt ligger icke undangömd.
Del kan af hvar och en inses, att StatsUtsk. icke döljt för sig, huru nödvändigt det var att reglera staten efter ett annat förhållande, iläll sådana garantier skulle lemnäs nationen, som Ständernes majoritet bestämdt fordra.
Detta synes deraf, att StatsUtsk. antydt på nödvändigheten att hjelpa förhållandet genom extra-statsreglering.
Åtskillige ledamöter hafva väl ansett detta vara olämpligt; men tidsomständigheterna hafva framkallat denna åtgärd af StatsUtsk.
Jag önskar ej, och jag tror att få af StatsUtskts ledamöter skola önska, att 2tdra hufvudtiteln blefve antagen, sådan den är framställd lill Ståndens pröfning; men blir den i detta skick definitivt antagen, så har det sina goda skal och orsaker, och måhända blir det då hos dem, som framkallat sådana förhållanden , som nationen med mera skäl skall finna orsaken lill det missnöje, talaren omnämnt.
Jag fruktar hvarken del ena eller det andra.
Jag tror, att då Doo 3 Maj f. 01, Stunderna fått tillfälle att öfverlägga om de närvar, förhållandena och de förhållanden, jag förmodar skola uppkomma under riksdagens lopp, många af de svårigheter skola kunna undanrödjas och hjelpas, som nu uti 2:dra hufvudtiteln blifvit vidrörda.
Jag vill ej på förhand ingå uti närmare förklaring af min åsigt i frågan, utan uppskjuter att vidare yttra mig i statsregleringen, intilldess de särskilda punkterna förekomma, i händelse discussionen dä skulle föranleda dertill.
Jag har blott velat uttala min enskilda åsigt, som jag tror mig dela med många inom StatsUtsk., att meningen med statsregleringen verkligen varit att göra det närvar, stals-skicket omöjligt.
Då jag begärde ordet, var det ej för att ingå i något besvarande af de anmärknrr, som förekommit mot Utsk:s principer, hvilka äro förutskickade denna hufvudtitel.
Jag anser det mindre lämpligt och nödvändigt, att ledamöter af StatsUtsk. uppträda för att förlänga discussionen i en fråga, som så synbarligen kommer att föranleda återremiss.
Då desse ledamöter i alla fall aro underkastade efterverldens dom, som de säkert icke jäfva, så kunna de i allsköns lugn underkasta sig den närv. tidens domslut, åtminstone under så lång tid, som fordras för att besvara återremissen.
Anledningen, hvarföre jag begärde ordet, var egentligen Hr von Hartmansdorffs anmärkn. mot StatsUtsk., att icke hafva afgifvit inkomst-betunk. samtidigt med det öfver utgifterna.
Jag förenar mig med honom i den förundran, att icke detta betänk, redan ligger på Ståndets bord; ty om jag icke misstager mig, ehuru jag var frånvar., då beslutet inom Utsk. fattades, är detta betänk, redan för 8 dagar sedan justerndt, äfvensom det, hvilket upptager statsbristsumman.
Horn har upplyst, att åtminstone det första af dessa betänk:n inkommit till R. o. Ad.; och om icke något oförklarligt förhållande uppstått vid tryckningen, måste äfven det andra betänk, vara färdigt.
Till undanrödjande af Hr von Hartmansdorffs anmärkn., att det skulle vara i följd af någon plan inom Utsk., som statsregleringen förr än inkomst-betänk, till Stånden inkommit, och då det är i sin ordning, att R. o. Ad. känner förhållandet med inkomsterna och utgifterna fullständigt, innan de sednare bestämmas, anhåller jag att inkomst-betänk, måtte blifva anmäldt och uppläst, äfvensom det utlåt., hvilket utvisar statsbristsummans belopp.
Hr af Donner, Gustaf Wilh-, uppläste följande:
Då jag anser att StatsUtsk., vid regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel, alltför njuggt gått tillväga, enär Utsk., nästan utan undantag, afstyrkt alla de af K.
M. begärdta tillök ta anslag för de civila erabetsver - Den i Maj f. m; *9 ken, torde det tillåtas mig få fasta uppmärksamheten vid det embetsverk, som isynnerhet synes mest vanlottadt.
Under d. i4 Juli 1835 behagade K. M. i nåd. gilla och fastställa en interims-stat för K.