Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefwe lL tt Lrcl i e, sacoh, förenade sig i samma önskan, och frägade derjemte, om den Riksdags-Ordsing Riksens Ständer nu antaga, genast skulle komma at sättas i actiwitet, dock med undantag af de Stadgar som skulle kunna werka rettoaetuvt.
Elter en kor rt öfwerläggning och sedan Herr Grefwe» och Landtmarffalken derom gjort hemställan, stadnade Ridderffapet och Adeln i den öfwerenskommelse, at ventilationen öfwer den af Grefwe ck la Oln-Nle wäckta fräga stöde Riöderffapet och Adeln sedermera öppen.
Uplästcs första §. af Förstaget tilRiksdagsOrdningen: Grefwe lövenhjelm.
L^rl, anförde:
Emot denna §. får jag anmärka först och framst ordet Folks Representanter som jag sinner här lämpadt med orätta pä Ridderffapet och Adeln.
Ridderffapet och Adeln representerar ingen de! af Swensta Folket, Ridderffapet och Adelns rättighet at jämte Konungen göra
Lag är af urminnes tiders häfd.
Denne rättighet och flere mahanda utsiräkte utöfwer de gränsor, som wörö förenlige med Nationens wälsiand, bafwa tid efter annan blifwit modincerade . , och Swerige erhöll smämngom den Regeringsform, som indeld uti 4 Ständ med sine särskilde Privilegier, sedan med olika förändringar utgjort Swensta Folkets Eonftitution.
Den 29 Augusti. 12L3 Ridderstapet och Adeln bär af ädel nit för det allmännas wal, af ömhet för sina Med Ständer, och omtanka at gä Folkslagens uplysning til möte, afsagt sig be sillsta af betz rättigheter.
Men den at deltaga uti Lagstiftningen igenom desi bartil arfda ratt, är snart sagdt del enda som äterstar — och denna bwilar ingalunda pä den lyckan at representera nägon större ell»r mindre del af Swensta Folket.
At endast hwarje Ätts Capita äga rösträttighet innom Niddcrstapet och Adelns sammankomster, är ej at anse som bewis om Folks representation utan endast som en Ständets e g§n inre Inrättning, stödd pä den wigtiga ordsak at ej en talrikare slagt skulle äga mera inflytelse än en mindre talrik.
Huru litet nägon Ledamot af Ridderstapet och Adeln kan anses representera en del af Swensta Folket uplyses bast af den Ätt hwars rum jag bär
Len achan pä detta Riddarehus intaga, sorn endast bestar af 2 personer — mänge Ätter bestä blott af en enda person, hwilken, i egenskap af Caput dä ensamt representerar sig sjelf — och detta är långt ifrån hwad man manligen menar med Folks representation.
Således tror jag mig med all Logisk rigtighet kunna stuta, at ben egenskap som ej äges bwarje Ättt särskildt lagen, innom detta Riddarebus , intet kan utgöra Ridderstapet och Adelns samfäldt a egen stäp.
Det ar ej afdäraktig högfärd, eller som ansags jag mindre hedrande at representera nägon del af Swensta Folkel — som jag anför detta utan 1284 Den 29 Augusti. utan derföre at det Philosophie bemödandet at gifwa osi under namn och i egenstap af Folks representanter en ny rättighet at deltaga uti Lagstiftningen, endast stulte tiena til at i framtiden, wib et närmare stärstädande af denna rättighet bewisa den wara falst etter ogrundad, dä deremot den werkeliga och urgamla grundwalen för Ridderstapet och Adelns rättigheter derigenom oförmärkt rubbas och utplanas.
Sorm,denne af Constitutions-Utstottet gifne Dcfuntion pä Riksens Ständer ej är förestrifwen af sjelfwa Regeringsformen, kan jag et an - nat än anse den som ett af nämnde Utstött m.o:- mägtigt gjordt tillägg.
Oeb lägga til et werk will ej säga utarbeta utan förändra detsamma.
Herr von anför de at han för osin del ej kunde arpe sig utesluten frän den förmän, at wara en medlem af Swensta Folket.
Nationen wore af Stånden pä olika sätt representerad
De tre andra Ständen lämna sina Representanter genom ival- Representanterne af Adeln wore dcrtil födde, men detta sistnämnde sätt at lämna Representanter kunde ej förmena Adeln at utgöra en del af Swensta Folket.
Friherre I.iljencrrintL, fobsn ^Vilhelm, trodde den distinction böra aöras. at en Adelsman representerar genom Arfsrätt, dä de andra Ständen representera genom Wal. Adeln representerade desiutom för sin Jord: det wore wäll sannt, at Ridderstapet och Adeln wid denna Riksdag afstätt ifrän epclusiva besittningen af Säkert Jorden i Riket, men det wore icke mindre sannt, Den 29 Augusti. 12^5 sant, at en ganska stor del af denna Jord wore i Adelns händer, och formovcligen komme a t blifwa det.
Grefwe l^övendjslm, Lail, erindradc at det wore ej af owilja mot ordet Folk-representanter, svin bar gjort sin sfwanberörde anmärkning, men at han ansäge definitionen sä mycket origtigarc, som de moderna begrepp man fäster wid denna benämning ej wörö cns kända dä Ridderstapct och Adelns urgamla Lagstiftningsrätt grundades.
Och bwad anginge representation för Jord wore inbildningen derom sä mycket mindre grundad, som Frälsejord äfwen ägdes af andre än Adelsmän, och Rrdderffapet och Adein ej kunde supponeras representera en Jord som den icke äger.
Grefwe iklörn er, ^ckolpb 6örLN , förmälde sig ej här ärna ingä i undersökning om det mer eller mindre riktiga bruket af ordet Representanter, utan wille allenast erindra, at frägan här wore om en Niksdags-Ordning, hwaruti borde, uptagas, hwilka personer böra utgö. ra Nationens Representanter, ej om en RiddareHus-Ordning, hwilken borde uptaga huru Ridderffapet och Adeln enffildt är representerad.
Grefwe I>övsnbjelm, Larl, inwände häremot, at Riddarehus-OrdningcnS föressriftcr icke borde strida emot Riksdags-Ordningens.
Herr Grefwenoch Landt marskalken hemstälde til Ridderffapet och Adelns ompröf. mng 1SZ6
Den 29 August?. ning om det icke kunde anses ofwerflödigt, ak i dag ingä uti discussion, och om icke det more för det närwarande tilräckeligt at endast anmärkningarne wid Riksdags-Ordningen gjordes, hwilka förmodeligen komma at Lil Constitutivns-Utskottet remitteras.
Wid Lidra §. anmärkte Grefwe Oo la Oaräie, Jacob, dä nägot hwar lärer finna swärighetcn at ^ denne ärstid samlas til Riksdag, och för Landtman at wara borta, under de L:ne för honom sä angelägne tidpuncter Säning och Skörd, får jag ödmjukast föresiä om icke Lagtima Riksdagar hädanefter altid matte utsättas: (det är den hällas stall:) t-il början af Ianuarii mänad, flere stäl tala derföre och om Ridderffapet och Adeln det bifaller kunde i denne §. efter orden äter sammanträda inflyta; Son- altid stall wara innan medium af narri Mänad.
Ehuru denne §. ordagrant är den samme som 49 Z.
r Regeringsformen, anser jag dock mitt begärdLe tillägg pä intet rois stridande emot Grundlagen.
Friherre Olsjön crantz, Joban 'tVllbolrn, dagen dä Riksens Ständer til Lagtima Riksdag sammanträda, synes mig böra infalla frän mcdio October til flutet af November.
De Representanter som äro Jordbrukare kunna dä medhinna' at efter fullbordad Skörd och Säning ^verkställa resan til Riksdagen, som beqwämligen kan warg flutad innan Säningstiden päföljande Wär.
Herr Dm 39 Augusti. 1287 Herr Keutcrbjelm, Larl, förenade sig med Grefwe UL 0?.rcliL. Wid z:dje §. gjordos ej någon anmärkning. 4:de §.
Herr kdotblieb, Lgrl t^rellric, uti denna §. äfwensom 2, 6,-7 och io:de stadgas at StatsRädet i wista fatt skall sammankalla Riksens Ständer: Stats-Rädet utöfwar dä all Kongl. Magt, pä sätt S9 §. i Regeringsformen förestrifwer, och lärer Häledes äfwen äga magt at utnämna Landtmarskalk och Talemäu.
Sädant synes mig likwäl böra här omnämnas, ätminstone med lika skäl, som uti 26 Z. säges, at Stats Rädet äger genom en Herold utlysa Riksdagen; en omständighet af wida mindre betydenhet.
I den händelse Riksens Ständer sammankallas, pä sätt io §. omförmäler, nemligen genom Riddarehus-Directionen, DomCapitlen, Magistraten i Stockholm, och Landshöfdingarne; wänne icke Talemännens utnämnande uti detta möjliga fastän oförmodade fall, äfwen bo>'dt omtalas ?
Hwarkcn Konungen eller Stats Rädet lära dä wara i tilfälle at utnämna dem:
Hwem stall dä göra det?
Förmodcligen Riksens Ständer kjelfwe:
Ordföranden i Riddarehus-Directionen och de i 2z §. omnämnde Fullmägtige kunna rcke länge hafwa denna befattning. 5:Le Z.
1288 O en 29 Augusti» S:te §.
Grefwe IL OLrclie.
Anmärkningswärdt har jag wid denne §.
. funnit, at den rättighet 10 §. lämnar Riddarehus-Directionen, Dom Capitlen, Magistraten i Stockholm samt Landsböfdingarne i de fall a, 6 och ? §. §. utsätta, ej sträcka sig til denne, dä likwäl samma rätt synes dem harwid böra tilhöra.
Grefwe kte lL Laräie, tilläde mundteligen: at han funne samma anmärkning wara at göra wid 9S §. af Regeringsformen.
Detta äsyftade icke nägon förändring, utan lärer, sörmodelrgen af glömsta, hafwa kommit at ej i Regeringsformen inflyta. Wid 6 och 7 §.
§. gjordes ej nägon anmärkning. 8:de §.
Grefwe 6ar6ie, som en främmande Minister med wilja och skicklighet bertil, gansta sgkert stall kunna lika influera pä Besluten antingen han finnes pä stället eller pä et afstånd af de i denne §. utsatte minst 10 mil, spnes mig denne sa mycket mera böra utgä, som ett tilfälle äfwen deruti kan gifwas för en främmande
Magt at taga mätt til twifiigheter af de mäst obehageliga följder.
Wid § §. fanns ej nägot at anmärka, ro k Gref. Den 29 Augusti. L28S Grefwe cle gjorde härwid sam, ma anmärkning, som han gjort wid denä.t». 11.Le §.
Friherre i.iifencr»ntr, det answar som i denne Z. omtalas, önstade jag mätte bestäm, mas.
Herr von IllLusvolf, Larl 6u8trkk.
Wid litte §. anmärkes, at sedan är 1789 Kongl, Majtt, wid utwidgandet af Allmogens fri-och rättigheter, bland annat i Räder förordnat, at ehuru Let i allmänhet enligt Författningarne wore Häradshöfdingarnes äliggande, at enär Riksdagsmän för Allmogen stola utwäljas, säLane Wal förrätta, fingo dock Häradshäfdingar af Frälse-Ständ et thäbanefter icke befatta sig dermed, utan borde wid Kungörandet om Riksdagar, i deras ställe Högloft.
Hof. Rätterne utan widare anmälan sjelfmante, genast förordna stickelige och ojäfwige Ofrälsemän, at Riksdagsmanna-Walen werkställa; Och det säledes är en Allmogen sorund rättighet, at i de Domsagor hwarest Häradshöfdingarne äro af Frälie-Ständet, fä til Valförrättare sticklige och Ojäfwuge Ofrälfemän af Kongl.
Hof. Rytterne och ingalunda af Landshöfdingarne eller nägon annan tilförordnade; samt uti n4 §. af den antagna nya Regeringsformen samtelige Riksens Ständer försäkras tils widare om bi, behällande af deras Privilegier, förmonex, rättigheter och friheter; — Men uti denna utte L Andrs Vandet kils 162, 1SZ. 12M Den 29 Augusti. §. af föreslagne Riksnags - Ordningen likwäl stadgas rikan undantag, det Landshöfdingarne hwar i sitt Län ffulle föranstalta om Riksdags. manna-Walförrattningcn för Allmogen; genom hwilka L:ne mot hwarandra stridande Bud, misitag, irring och olika begrepp otwifwelagtigt upkomme i den fräga huruledes wid omrörde tillfällen rätteligen hädanefter förhällas mäste, ut; de Domsagor lwarcst Härads, öfdingcrne Frälsemän äro, neinligen dels vin ännu det stadgandet wore gällande, at sädane Domare med Riksdagsmanna - Wal icke mäge sig befatta; Dels ock i synnerhet om Walförrattarcna i desia Frälsemäns ställe böra tilförordnas af Kongl. HofRätterne säsom förut stadgadt och brukligt warit eller af Landshöfdingarne, säsom äbcropade utte §. synes, dock twetydigt, utmarka.
Altsä och til förekommande af olika behandlingssätt ock alla widare förfrägningar i detta ämne; anser jag, det nägot bestämdt stadgande derom i denna Riksdags - Ordning bör utsättas; och til bidragande af äsyftad och nödig skyndsamhet med Riksdagsmanna-Wal utan kränkning af den Allmogen en gäng förande rätt, tror det wara lämpeligast, at med förändring af hwad först omförmälde Författning föreffrifwit, icke Kongl. Hof-Rätterne utan Landshöf. bukarne hwar i sitt Län hädanefter mäge för. ordna Valförrättare i stället för Häradshöfdin. garne af Frälse-Ständet; ock at sädant i den. na ti §. tydelig! omnämnes, emedan i alla andra fall Landshöfdingarne icke äxo antovise. rade, Den 29 Allgustk.
L29L rade, at Vicarius för en Ordinarie Domare förordna. 12 §.
Härwid gjordes ej nägon anmärkning. iz §° Herr kotbliek.
Uti denna iZ Z. omtalas huru stort antal Riksdagsmän Presterskap pet af hwarje Stift stall ibland sig utwälja.
Detta är en fräga, som egenteligen spnes hör» lil det Högwördige Preste-Ständets granskning; men det torde likwäl tillätas mig at anmärka, huru Erke-Stiftet, Linköpings och Westeräs Stift här tillägges rättighet at sticka 5 Fullmägtige hwardera til Riksdag, dä Lunds och Skar» Stift blott äga at sticka 4 hwardera, ehuru Lunds Stift bestär af flere Pastoratet än Upsala och mäste äga ett lika talrikt Presterskap, och Skara Stift, som bestär af flere bäde Pro. sterier och Pastoratet än Westeräs, och mäste hafwa ett wida talrikare Presterskap än det« ta sednare.
Äfwen torde det blifwa ett ämne för Preste - Ständcts anmärkningar huruwida Bistoppar böra kunna wäljas til Fullmägtige. 14 §.
Herr dloräeristolpe, ^.näers, ansäg nödigt at bestämma ordet ringare Städer, efter Stä. vernäs Clasiification.
Herr käblmLN, Otto ^reclrlc, hemstälde om icke til Riksdagsmän frän Städerna böra äf - 12M Den 29 Augusti. äfwen kunna wäljas personer som icke är Borgare, detta skulle enligt min tanka mycket föröka Uplysningen innom delta Ständ.
Huru ofta finnes icke innom en Stads omräde eller i desi granffap mennistor, som jouera af Borgerskapets fullkomligaste förtroende.
Männe en sädan wald til Riksdagsman icke lika sä nog? grant skulle bewaka sine Committenters bästa, som om han sjelf idkade något handtwerk eller annan Borgerlig rörelse. iS.de Grefwe 6e la 6arclie.
Dä Bonde-Ständets Privilegier af 1789 äfwen förordna detta StändS Walsätt, och besie Privilegier mig wetterligen ej äro uphäfne, får jag hemställa huruwida nägon ändring derwidnukan göras,särdeles utan Bonde-Ständets hörande och begifvande.
För min del tror jag det ej, utan känner en ljuf tilfredsställelse, den jag äfwen förmodar hela detta Ständ delar, när wi nu kunna wisa det Hederwärda Bonds-Ständet, at dä wi med wärdighet weta förwara wära egna rättigheter, wi ej eller aldrig underlåta med den noggrannaste ömhet wärda wära Med-Ständers.
Friherre liljencranz.
Bonde- Stänvets i 114 §. af Regeringsformen siadfästade Privilegier bestämma, hwilka Personer kunna wäljas til Riksdagsmän för detta Ständ.
Herr idotbliek, jämte det jag förenar mig med hwad Herr Grefwe äe la Lerche wid den na - Ven 29 Augusti.
IL9Z na §. anfort, får jag tillika göra ett tillägg, som ehuru en smäsak likwäl kunnat intagas: Wid de orden "Ordinarie-Beställning innehaft" kunde tilläggas, Ordinarie Beställning innehar cll. r innehaft.
Tydlighet är en Lags första egenskap.
Herr l älllman.
Pä samma sätt som jag anfört rörande Borgare-Ständet, torde til Riksdagsmän ifrän Bonde - Ständet kunna wäljas Personer, som äro Jordbrukare, utan afseende pä naturen af det eller de Hemman som ägas.
Äfwensä tycker jag at en afskedad Tjensteman, dä han sä;om blott Jordägare icke kan hafwa annat interesse än det som delas af BondeStändet i allmänhet, bör af Bonderne, innom det Härad han är boende, tll Riksdagsman kunna wäljas.
Uplysningen innom detta Hedcrwärda Ständ, som i sednare ären sä synbart tilltagit, skulle härigenom ännu mera tillväxa.
Detta blifwer ju ej eller nägon inskränkning i Ständets Privilegier. dä Walrättighetcn är dem öpen, och de säledes kunna följa sin fria önskan i det fallet, antingen at wälja en i bland sig eller en af dem wäl känd Herreman, som smickrad af et sädant förtroende skulle begagna det til sina principalers fördel, med sä mycket större anledning, som bess egen dermed sä nära är förenad.
Friherre häljenci-Lnt?. yttrade sig hafwa ärnat göra samma anmärkning wid 14 och 15 §. §., men hade afstätt dcrifrän, emedan förmode - L294 Den 29 Augusti. modeligen de andre
Ständen sjelfwe icke ffulle hafwa ästundat en sädan förändring.
Herr Ulamm3i-8k.öl6, I^ornntr, förmodade at de §. §., som röra representationen mätte rvara provisoriska, efter wid nästa Riksdag ffulle komma at afgöras huruwida de Ofrälse Stånds.
Personer borde tilläggas nägon Representation.
Afgörandet af denna fräga ansäg han äga mycken influence pä öfriga Stadgande» i Riks. dags - Ordningen. 16 §.
Grefwe clo la 6arclie.
Dä 1Z §. noga ut. sätter antalet af Riksdagsmän afPreste-Stän. det för hwarje Stift, och ett större dem ej tillätit är at Laga, synes mig början af denne §.
Underlåter nägot probsteri rc. at ställa Lullniägtjg w- olämpelig, männe ej ordet wäija här more tydeligare än ordet ställa. i? §.
Den omtalde kropps pligten torde böra förswinna:
Endast penninge-böter kunna komma i staga.
Friherre 8taöl von llollstern, Lorllt?: I.uävig.
Gjorde erindran wid det stadgande i denna §, at Riksdagsman som wald blifwit, mä ej utan lagliga hinder kunna sig derifrån undandraga, och hemstälde, om det wore enligt med hwar Swensk Mans rätt- at kunna til rtt sädant förtroende twinga-s.
Den 29 Augusti. ' 1298 Grefwe Z- 1-1 6-rräie.
Manne ej penningechöter eller mistning af allmänna förtroendet more för det i s:dje Mom. af denne §. nämnde brott ett mera paflande straff.
Herr von Illauss^voI> Lg.i'1 (rustak K» At fom Dombafwanden dä han är Frälseman, uti r?89 ärs Förklaring öfwer Allmogens Fri - och Rättigheter , förbjudeS strangkligcn, at med Riksdagsmanna-Wal för Allmogen sig befatta; Men har i denna i?:de §. orden lyda, at ware D^mhafwanden wkd Riksdagsmanna - wa! för Bonde-Ständet pligtig at sjelf föra prstocsllet; borde til förekommande af miflförständ och motsägelse af hwad förut föceffrifwit är, i stället för ware Domyafwanden rc. inflyta, ware walförrättaren sjelf rc.
Herr von KebantiL, IvLr ^reärio 6abr-iel.
Ibland de olofiige Medel at störa Walfrihet, som i i?
§. upraknas, torde penningars utdelande til röst-marfning, äfwen förtjena ett rum; och lärer detta sätt at anskaffa röster, hwarken kunna inbegripas under de upräknade Motiverne, eller wara mera lofligt än andre. Wida. re torde til denna mening i §. wid alla Riksdagsmanna - wal, stall den wara Riksdagsman, som de fleste röstecne undsätt böra tilläggas, och ssm efter denna Riksdags-Grdning får antagas.
Herr ansäg lika med Friherre 8tLöl böra tillätas, at afsäga sig förtroendet at wara Riksdagsman, och ingen Lil dcfl mot. tagande kunna twingaö.
Herr 1296
Den 29 Augusti.
Herr Rothlieb, anmärkte wid början af denna §., al en Ämbets, eller Tjensteman, som obehörigen iverkar uti Riksdagsmanna - Wal, och derföre skulle mista syslan, syntes wara mindre härdt straffad, än en annan, til hwil. ken skulle lämpas 5 Cay. 4 §. straffbalken, och hwars förseelse säledes blefwe ansedd för Urbo. la; hemställandes altsä, om Lj, i händelse det. ta sednare stadgande komme at äga rum, miste syslan borde för en Tjensteman anses för en nog ringa bestraffning.
En Ämbetsman synes mig i stikt fall wara wida straffbarare än nägon annan. 18 §.
Herr von 8ck>3ntr:.
Kanske bör det förstäs af stg sjelft at den Cestionant som icke blifwit befriad isrän sine Borgenärers kraf, men dem sedan godtgjort, samt at den k,wilken blifwit dömd til nesligt straff, men erhällit näd, säme. delst äterwunnit Riksdagsmanna - Rätten; dock more säkrast at til undwikande af twistigheter härom 18 §. mrd nägre ord jemkades.
Herr von l^i-n?
I anledning af 18 §. uti Constitutions - Utffottets Förstag til cn ny Riksdags - Ordning , torde mig tillätas nagra anmärkningar.
Uti denna §. stadgas: at til Riksdagsman mä ej i nägot Ständ godkännas en Person, fdm efter ingifwen CeKions- Ansökning och ut« fär.
Den 29 Augusti 129? färdad Proclama icke frän sine Borgenärers kraf genom laga Dom blifwit befriad.
Den rättigheten at wara Nations Repre, fentanr bör icke kunna betagas nägon Medbor. gare, för annat än brott och wanhedrande gär, ningar.
Den som genom olyckor förlorat sin egendom, är straffad nog när han nödgas afträda densamma, och förtjenar ej en sädan wanheder, som ätföljer utestängandet ifrän den försia af Medborgerliga rättigheter.
Mängden af Cetzions-Ansökande äro utan twifwel i de kritiska tider wi nu lefwat, offer för olyckan.
At den sökande ej genom
Dom blifwit befriad för Borgenärers kraf är pä intet sätt nägot bewis, at hans Concours förtjent en härd Dom.
La. gen tillåter denna befrielse endast i de L:ne fall, dä förlust upstätt genom
Sjö eller brandskada.
Det är til ock med löjligt, at de olyckor mot hwilka man kan skydda sig genom Atzmamer, och hwilka sälcdcs genom blott en wänlig för, sigtigbet kunna undwikas, stola wara de enda som Lagen godkänner säsom giltige stäk för Cefion.
Hela mängden af andra hwaribland krig, de allmänna Financernes oordning, personliga förföljelser m. m. hwilka en enskild man aldrig kan förut beräkna, gälla ej til hans ursägt och befrielse.
Och när Lagen föranleder lil denna orättwisa, bör den wäl dä ökasmed uteslutandet ifrän Representations-Rätt?
Skulle i de Ständ, hwilkas Ledamöter mäkjas, Walet stadna pä en i förenämnde fall olycklig
Man, synes det wara ett witsord at hans närmaste Med.
1298 Den 2v Augusti.
Medborgare anse honom ej sjelf wällat sin s, lycka.
Hos RidderffapeL och Adelns Ledamö, ter innebar denna Författning, en i Swerige förut okänd inskränkning i deras Representations, rätt.
Denne rätt kan ej uphora efter nuwarande Lagar, sä länge en Person ej är stild wid Adelstapet.
Antingen bör det förklaras, at Adelstapet förloras genom Cesiions-Domen, eller bör Adelstapets rättigheter njutas.
Om ibland Högloft.
Ridderstapet och A, deln skulle finnas en Person, som dä han ifrat för Sanning och Rätt, blifwitetmäl för en mäld, sam Regerings förföljelser, som ej kunnat böja sig för magtcn utan wagat alt häldre än at wanhedra isig; om samma Person i förtröstan pä Riksens Ständers högtideliga försäkringar förlorat en stor del af fin förmögenhet igenom Realisationen; om under en fortsatt förföljelse, denna Person, utan understöd, och utan utwäg til utkomst, nödgats lita blott pä sin arbetsförmåga; om denna arbets-förmäga ej warit tilräcklig; om hans företag blifwit qwafda, ej blott af förföljarens owilja, men äfwen igenom ett olyckligt krig, som stängt honom bade ifrän sin Fädernebygd och dispositionen af sin Egendom: om här skulle finnas en sädan Person, som af alla desia omständigheter blifwit nöd, gad til en Ccsiivn: borde tvål dä Ridderstapet och Adeln öka hans olycka, nied det nya straffet, at betaga bonom hans Riksdagsmannarätt; borde hans nit för sanningen, hans ifwcr för Den 29 Augusti.
1299 för rättwisan, som warit första anledningen til hans mitzöden, borde wäl de belönas med ett utflutande ifrän det bästa, det ädlaste tilfälle at dem yrka och förswara?
Borde, om han äger kunskaper, Ridderffapet och Adeln ffilja dem ifrän sig, derföre at han blifwit ett Mäl för en orattwis förföljelse.
Jag anhäller at
ConstitutionsUtffottet mätte efter den anledning Lesia anmärkmngar innchälla, företaga en nogare granffning af förenämnde §. och deri uttrycka sin mening pä ett sätt som mindre leder til orattwisa, utan at förfela ändamälet.
Herr Xorclenstolpe, ^.Iiclers, r denna §. stadgas, at ej de böra wara Riksdagsmän, som blifwit förklarade owärdige Medborgerligt förtroende, eller nägot nesligt straff blifwit ädömdc.
Olyckligtwis kunna wi ej för Osi dölja, at äfwen ibland wart Ständ sädane Personer kunna finnas.
Emedlertid får jag den äran ödmjukeligen hemställa, huruwidadetta stadgande bör bafwa afseende pä dem, som redan kunna wara i samma belägenhet, eller endast pä dem, som framdeles kunna deruti komma. hem stälde han, at Resolution pä
Nåd för nägot äLömdt straff ej rnätte medföra utöfningen af den rättighet, at ätcrfä säte och stamma bland RidLerffapet och Adeln.
Herr HammLrsllölll, Ooren?.c), anmärkte mot sednare Momentet af Lenna §., at dä
Eon stitu - iZoo Den 29 Augusti. stitutionchUtskottet Föreslagit, det ingen Christen Religions Sett ffulle wara ifrän valrättighet utesluten, Personer af hwarje Sect äfwen syntes böra kunna til Riksdagsman blifwa walde.
Om det hade blifwit Projecteradt, at Trosförwandter gf den Evangeliffa Läran ensamme kunde wäljas, hade Herr ttammarsköin ej ansett sig behöfwa göra denna Anmärkning, men sedan en annan Christen Religions-Sect, nemligen den Reformerta, wore en sädan rättighet tilerkänd, insäge han ej hwarföre de öfrige wore densamma förmendte.
Grefwe la (laräie. Wid denne §:s andra Moment ffulle jag föreflä den ändring, Ej mä person af annan
Lära än den rena Evangeliska, Riksdagsman wara, men Walrätt äge alla, som eljest genom Lag och Lärfattningar dertil berättigade äro, utan afseende ti! hwilken Religion de sig bekänna.
Herr llsmmLi-sKöiä förklarade sig nöjd om §. sälunda redigerades.
19 r.
Herr keutolkjelin, (larl, anmärkte wid de orden, den klagande, om han ar af Borgareeller Bonde-Ständet, ingifwe innom s dagar derefter sine Beswär til Landsllofdinge Ämbetet, at