Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarje så demoraliserande och bristfällig inrättning sorn den ifrågavarande, kan ej för snart afskaffas.
Det är en orm som Staten närer t sin egen barm ; ty då nationen utblottas, då dess krafter förtäras utan ändamål; så måste omsider Staten äfven råka i förlägenhet.
Vi böre aldrig glömma att endast visa och moraliska medel kunna med framgång använ. das till vinnande af det stadgade oberoende och det allmänna välstånd, som alltid borde vara föremål för Regeringens och Nationens Representanters gemensamma bemödande.
Jag anhåller att deta vördsamma Memorial må till Stats- och Serskildta Utskottet remitteras och med de öfrige Rcspective Stånden communi ceras.
Ben 12 Mar t ii. 73» N:0 2, Herr Tham, JFollraih:
Så vida de af Götha CanalDirection föreslagna inbetalningar för actierna, få erläggas åren 1824, 1826 och 1828» och af actieägarne få verkställas emot beräknande och tillgodo— njutande af 5 piocents ränta under arbetsåren,' samt Riksens Ständer bifalla det till arbetets fullkomnande nödiga anslaget, förmodar jag att dessa inbetalningar, ehuru utgörande 20” procent utöfver det tecknade capitalet, likväl icke af någon actieägare lära vägras, <lå dessa sistnämnde 20 procent egentligen icke fordra contant tillskott utan utgöras af den ränta, som uti privilegierna under arbetsåren är actieägarne tillerkänd.
Majtts nådiga proposition innehåller i afseende på sjelfva Byggnadsbitrådet arne frågor, den ena angår hela det anslag, som fordras, att fullborda Götha Canal arbete, utgörande om jag rätt minns 2,050,000 R.dr B:o; den andra åter tillåtelsen att genast uti Riksens Siänders Bank få lyfta 200,000 R:dr B:co deraf, såsom redan år 1818 beviljade.
Att skyndsamt erhålla tillåtelse till lyftande af sistnämnde Summa, är för Canalarbetet af högesta vigt, emedan
Directionen icke förr kan gå i författning om de upphandlingar och för-) beredande åtgärder, som för detta års arbete fordras, och erfarenheten nogsamt lärt, att hvarje uppskof med eller inskränkning uti erbella 732 Den i2 Martii, bedrifvande ordsakar ökade, förut ej påiäknade kostnader.
Jag anhåller derföre vördsamt, att Stats- och BancoUtskotten måtte anmodas med första möjliga inkomma nW deras Utlåtande angående lyftningen af förenämnde 2uo,ooo R:dr B:co.
Hvad åter angar den törsta frågan eller det till hela canalarbctets fullkomnande nödige fleråriga anslag, anser jag för min del att den icke kan afgöras utan i sammanhang med planen för hela Rikets myntoch penningeverk, emedan det endast blir i sammanhang dermed, som Riksens Ständer kunna stadga, af hvad fonder de till anslaget nödiga medel skola tagas.
Jag torde äfven vid detta tillfälle få anmärka, att lika förhållande företer sig i afseende på alla andra anslag, som för Staten fordras; att bevilja anslag härtill innan Financefrågan är afgjord tyckes vara »tt besluta utbetalningar innan man känner sina tillgångar.
Jag tager mig häraf äfven anledning ödmjukeligen föreslå det Stats- och BancoUtskotten må anmodas att framför alla andra frågor, företaga den om Rikets financer, »eli att i anledning så val af Hans Maj:t Konungens nådiga proposition, som FinanceComiténs Betänkande och alla i detta ämne ingifna Memorialer, så fort sig göra låter författa och till
Ständerna afgifva förslag om reglerande af allt som angår myntet; enär frågan härom hos Rikets Ständer blifvit afgjord , då först men icke förr kunna Ständerna bedomina alla så val till Staten i allmänhet sorn till Götha Canal enskildt erforderliga anslag, hvilka hvad de förstnämnde eller Statsanslagen angår, en - Den 12 Marti!, 733 ligt min öfvertygelse på en gång, uti ett sammanhang, och icke styckevis böra till afgörande företagas.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislav,c:
Jag anhåller vördsamligen att få framställa några önskningar till de
Utstkott sorn komma att handlägga frågan om det biträde, som ytterligare skulle kunna beviljas Götha Canal.
Jag önskar nemligen att frågan, huruvida landets myntväsende skall förblifva i det skick det är, eller någon åtgärd till myntvärdets bestämmande skall vidtagas, måtte afgöras, innan frågan framställes huruvida nationen skall eller icke skall biträda canalbolaget.
Utskotten skulle föreslå ytter ligare biträde till Canalers fullbordande, önskade jag att detta biträde heldre måtte bestå i garanterande räntor åt actieägare än i nya län.
Jag föreställer mig att genom garanterade räntor actieägare skulle sättas i tillfälle att sjelfva kunna uppnegotiera Capitaler.
Jag önskar vidare, att om räntor skulle garanteras actieägare, denna förmån måtte blott komma de actieägare tillgodo, hvilka gjort inbetalningar, icke dem hvilka på auctioner 734 Dm 13 Martii, för * R:dr köpt 100 R.*drs actier med inbetalning, och ej heller bolaget tor de actier> hvilka för bristande inbetalning hemfallit det^ samina.
Bilagor afl PleniProtocollet för den i5 Martii.
N:0 1 ♦ Grefve von Schwerin, Fredric
För rätta behandlingen af Kongl. Majtts nådiga proposition hafva betänkligheter hos mig uppstått, sorn jag anhåller att få underställa Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ilöglofl.
Ridderskapets och Adelns upplystare bepröfvande.
Maj:ts nådiga proposition innehåller en yttrad önskan att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majrt inkomma med förslag till ändring i Missgerningsbalkens 5 Cap. 1 §.
Sjelfva piopositionen innehåller icke något nytt lagförslag.
En remiss till Lagutskottet skulle förutsätta rättighet hos Lagutskottet att väcka fräj Iben i 3 Martii; göt till afgörande i Ståndens Plena, det vill Säga: att framställa Förslag.
Men denna rättighet, enligt Riksdagsordningens 37 §. äges endast Constitutions-och BancoUtskotten.
Lag» Utskottet, enligt Riksdagsordningens 33 §. äger endast att ”utarbeta de från Riksens Stäm ders plena remiterade förslag,” samt att upptaga de, Riksens Ständer meddelade, Konungens propositioner, eller i Riksens Ständers plena väckta frågor.
Lagutskottet synes mig icke kunna lemna någon annan åtgärd än att det utreder det närvarande förhållandet med ofvannätnnde lagrum, samt yttrar sig huruvida en ändring synes Utskottet behöflig.
Annorlunda bade förhållandet varit om Kongl. Maj:ts nådiga proposition hade blifvit Ständerna meddelad, innan motionstiden, ellef rättigheten för enskildta Riksdagsmän att väcka frågor och göra förslager upphört.
Under discussionen öfver ämnet hade ofelbart någon tanke blifvit utvecklad, hvilken såsom förslag eller motion hade kunnat remitteras till LagUtskottets ytterligare utarbetning.
Nu blir sannolikt den enda åtgärd hvilken från Ständernas sida kan lemnäs, den att Rikets Ständer i underdånighet för Kongl. Maj;t anmäla, att Rikets Ständer mott hindef för uppfyllandet af Kongl. Maj:ts i nåder yttrade önskan.
Som likväl RiksdagsOrdningens 44 §, synes ovilkorligen påkalla remiss till Utskott af 736 Den io Martti^ Kongl. Majdg propositioner, åå den säger att de ej få i Riksens Ständers Plena till omedelbarligt afgörande upptagas” anser också jag denna remiss böra ske, anhållande» att mitt Memorial måtte få åtfölja remissen, då ofelbart Utskottet om de af mig framställda betänkligheter skulle befinnas grundade, derpå läref göra behörigt afseende.
NlO 2.
Herr Cederschjöld t Pehr Gttftaf:
Hvarje brottmålslag består af 2 setskilta delar, nemligen brottetr uppgift och sjelfva flrafJet.
Dessa lagar äro goda i nion som brotten äro noga bestämde, samt straffen lämpade efter brotten.
Den senare delen af den ifrågavarande § eller sjelfva straffet, måste jag öfverlemna åt mera lagkunniga att föreslå; jag vill blott vördsammast uppgifva förslag till den delen af §. sorn innefattar uppgiften på brottet.
I stället nemligen för den gamla bestämningen af brottet; ”Hvar som lasteliga talar eiler skrifver något emot Konungen eller Drottningen , eller den sorn till efterträdare i Regementet förklarad är& c., lår jag föreslå; Den som lasteliga talar eller skrifver något emot Den 13 Martii, 7 $ 7 fvmt Konungens person eller enskildt a gevningarJ eller emot Drottningens, eller Thronféljarens&C; Jag har på detta sätt velat noga utmär-i ha, att det är Konungens tnskilclta lif och lefverne, men ingal anda Kongl. Majts Jfgerinqs-åtgärder och Författningar, sorn skola fridlysas för klandret.
Härigenom tror jag mig blott hafva förtydligat det äldre stadgandet, och deruti klart uttryckt Regeringsformens anda, samt satt detta lägrum i nännäste öfverensstämmelse med det motsvarande 4 mom, 3 §. af Tryckfrihetsförordningen, hvarest förbjudes: ”allt slags ”lasteligt yttrande om den regerande Konungens höga perion eller gemingar, eller dess Gc« ”mål, Drottningen, eller Rikets bestämda ”Tronföljare.”
Att det gamla stadgandet ingalunda angår klander af Kongl. Maj:ts regerings- åtgärder, kan tillräckligen inhämtas a£ jemförelsen med 1 §. 28 Cap.
RättegångsBalken, hvarest utsattes endast peningeböter för den, som tadlar Konungens dom.
För att så mycket fullkomligare sätta den ifrågavarande <§. i öfverensstämmelse med det motsvarande stadgandet i Tryckfrihetsförordningen/har jag j hufvudsaken nyttjat samma ordalag; men blott, för ytterligare tydlighet, tillagt Konungens gerningar epithetet: cnskildta.
Härigenom harjag velat skarpt uppdraga den gräns, som Grundlagen utstakat emellan Kongl. Maj:ts Regeringsåtgärder, samt Konungens person och gemingar':
Konungens person och gemingar tillhöra nemligen Bil. till Ridd, o. Ad, Pr, II Rand, 47 Den io Marlii. blott hans en/hildia lif och lefverne; men i det offentliga lifvet är Konungen endast den styrande tnagtens högsta vilja, utan att likväl sjelf äga några kroppsliga organer, för att till verk och gerning bringa denna sin vilja.
Majds regeringsåtgärder och författningar måste säledegj enligt Regeringsformen , anses såsom coii• irasignentens gerningar; ett ytterligare bevis för denna mening kan hämtas från sjelfva Regeringsformens ordalydelse. [ 3 § heter det nemligen: ”Konungens Majestät skall hållas i helgd ”och vördnad; hans gerningar vare frän allt åtal fredade.”
Men samma Regeringsform medgifver, att Kongl. Majtts regeringsåtgärder kunna hos Föredraganden och rådgifvarne åtalas, enligt 106 §. inför Riksrätt, och enligt 107 §. inför Ständernas opinions domstol; följaktligen måste Kongl. Maj:ts regeringsåtgärder omöjligen kunna vara det, som förstås med de i 5 §. fridlyste Konungens gerningar.
Grefve Gyllenborg} ffohan Henning:
Det har varit, likaså oförmodadt, sorn smärtande för mig, och jag förmodar, de öfrige Riksens Ständers Revisorer, som med mig delat samma åsigter utaf Kongl. Majits nådiga skrifvelse till Rikseos Ständer, angående revi*- son af tullräkenskaperne, att inhämta, det KongL Majit ansedt Riksens Ständers revisorer, med afvikelse ifrån den för dem 1813 utfärdade
Den 13 Martil, 739 Jnstruction, samt 68 §•
Riksdagsordningen, hafva visse deri omnämnde åtgärder vidtagit, och då jag, ej allenast såsom ledamot i alla revisioner deltagit utan äfven i egenskap a£ ordförande, ägt förbindelsen till ärendernes framställning till beslut, anser jag mig vara 1 tvelaildigt afseende skyldig att upplysa Högloft.
Riöderskapet och Adeln, att Revisionsåtgärderne jemlikt min öfvertygelse icke öfvers skridit föreskrifternes gränsor.
Det är emot revisorerne yttradt, att, oagtadt bokstafliga innehållet, i den för dem utfärdade Instruction, samt 68 § ”Riksdagsordningens stadgande, att hvarje revision endast bör omfatta 2:ne års af« slutade räkenskaper, Revisorerne dockickesäl-^ lan utsträckt sina omdömen och anmärkningar till förvaltningsåtgärder, hörande till en påföljande tidepunct, hvarförutan de stundom ingått i tillstyrkanden och förslag, som enligt hvad en del ledamöter vid sista Tevisionen sjelfve funnit icke rätteligen böra utgöra föremål för deras befattning.”
Härvid får jag först erindra, att detta stadgande 1 68 §.
Riksdagsordningen torde hafva afseende på räkenj skapernes granskning och de ä ren der sorn deN med stå i samband, i anseende till hvilka, då en längre tiderymd fordras, för Täkenskapers afslutande, en bestämd tid, aflägsen ifrån den närvarande tiden, måste bestämmas,men, lägger derföre intet hinder i vägen för den deraf oberoende, administrativa granskningen, emot hvilkens fortgång till den närvarande tiden, änga föreskrifter kunna citeTas, utan hvilka der^ omot synas dertill authorisera, enär 2 §, i R«- Den 13 Mardi. visorernes instruetion innehåller att Revisorer-: ne skola äga tillgång till alla StatsContoirets handlingar och räkenskaper, icke allenast för de år till hvilka revisionen sträcker sig, utan ock likmätigt 42 §.
Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContciret undlä de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt finna nödiga j varande det icke tänkbart, att Lagstiftaren skulle öppna en oinskränkt tillgång till handlingar och upplysningar för en oinskränkt tid, utan ändamål att lå till granskningsåtgärder begagnas, samt att ningsrätt skulle vara inskränkt allena till räkenskaps granskning för tvenne långt förut förflutna år.
Till detta omdöme hafva Revisorerne äfven hämtat styrka ifrån StatsUtskottets, af Riksens Ständer gillade Betänkande af den 26 Maji 18iS, som i enahanda åsigter synes instämma, och i öfverensstämmelse dermed, hafva ock alla revisioner utsträckt sine omdömen om administrativa åtgärder utöfver räken-t skapsåren, utan att någon erinran blifvit dervid gjord af Riksens Ständer, eller, förr än nu ifrån Regeringen.
Beträffande åter den andra anmärkningen, att nemligen, Revisorerne ingådt i tillstyrkanden och förslag som ej böra utgöra föremål, för deras befattning, så för? modar jag den, ej böra ledas, ifrån Revisorernes instruetion af 1812, då Revisorerne ej lära kunna anses hafva meddeldt föreskrifter eller beslutat förändringar hvad Statsverket an-i gär, som i 3 af instruetionen förbjudes; och de, ifrån den revisorerne i samma §. uppdragne rätt att anmärka och gifva omdöme 01a Den 13 Martil, 74 r förvaltningen icke rimeligen synes böra skiljas den, att, i sammanhang med samma Omdöme, framställa utvägar till rättelser och förbättringar, vill det synas icke vara någon afvikelse ifrån föreskrifter, utan tvärtom att gå ändamålet till mötes att sadane framställa der de tarfvas; enär, ifrån instruetionen icke kan deremot hämtas något bestämdt förbud.
Denna Revisorernes åsigt har icke heller af Riksens Ständer blifvit ogillad, och den allmänna nyttan, som kan hämtas ifrån ett sådant behandlingssätt, upplyses bäst genom 1820 års Revisions tillstyrkande af flere stadganden och för; bättringar för Rikshufvudsboksarbetet. som för-; anledt til! flere vederbörande Embetsverk;; åtgärder, sedan Revisorernes åsigter synts hafva blifvit af Konungen i nåder gillade, hvarigenom detta riksgagoeliga arbete tidigare och fullständigare kommer till fullbordan, och hvilket förhållande gifvit en ny styrka åt Revisorernes öfvertygelse, att i förening med allmän nytta och utan motsägelse af föreskrifter, 6a beskaffade tillstyrkanden kunna äga rum.
Då jag nu, under åberopande af hvad anfört är, får Riksens Ständers Revisorers, ifrågastäldte åtgärder, till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns bedömande vördsamt öfverlemna, kan jag icke , kallad af min pligtskänsla återhålla det yttrande, att om, med instämmande i de emot Revisorerne gjorde anmärkningar , Revisorernes granskningsåtgärder blefvo inskränkte blott till de tvenne räkenskapsåren, för en längesedan tillryggalagd tjd utan tillåtelse till vidsträcktare pröfning af administrativa åtgärder, och 74® Den l>
Martii. utan rättighet att få yttra någon tanke om behöflige rättelser och förbättringar i afseende på förekommande ämnen, så skall man snart finna att
Revisorerne blifva så inskränkta i deras verkningskrets, att det med denna inrättning, åsyftade vigtiga ändamål aldeles för felas; och jag vågar tro, att desse nationens ombud , desse väcktare öfver nationens rättigheter, under det längre mellanrummet, emedan lagtima Riksdagarne, så uppfyldt nationens fordringar, att, i afseende på denna beredda allmänna nyttan, man äger anspråk på bibehållande af utöfnin* gen af de rättigheter Revisorerne hittills begagnat, som, under en ökad erfarenhet, otvifvelagtigt skall äga ett betydligt inflytande på nationens sannskyldiga väl
Jag anhåller att detta anförande må få åtfölja Kongl. Majts nådiga Proposition till StatsUtskottet samt att de öfrige Respective RiksStånden deraf ina erhålla del. 1 N:0 4.
Friherre Mannerheim, Lars Anguji; Enär alltsedan Pleni-dagen den 18 Februarii då anmärkningar gjordes emot mina Embetsberättelser och min förvaltning af Embetet, ingen protocolls justering förr än nu ägt rum, och jag derigenom saknat lämpligt tillfälle att öfver dessa anmärkningar förr mig yttra; anhåller jag att Ridderskapet och Adeln ynnestfullt lemnar ett ögonblicks upp - Deri i5 Martil, 745 märksamhet till hvad jag i anledning af dem nu ämnar anföra* I främsta rummet sätter jag de väckta fiågor, huruvida, (att nyttja Författarens egna ord), sådana förklaringar och tillämpningar af Ti yckfrihetslagen, af administrationen, i oafhängighet med Riksens Ständer gjordes, så att hvad Riksens Ständer stadgadt till skyddande för publiciteten i någon mån derigenom kunde eluderas»
På eine sätt kan Justitieombudsmannen egenteligen komina i tillfälle att om så beskaffade ämnen vinna kännedom, nemligen genom klagomål från Författare och utgifvare, eller genom någon till efterlefnad kungjord offentelig handling.
Intetdera har ägt rum.
Allmänhetens gissningar kunna ej, i hvad fall som helst, ligga till grund för JustitiaeOmbuds* mans åtgärder.
Om med publicitetens händelser och öden menas indragning af Dagblad, eller förbud för någon person att sådane utgifva, äro dylika åtgärder allmänt kände, och äga deras grund i TryckfrihetsLagens uttryckelig» Stadganden, till hvilka Ridderskapet och Al deln vid 1812 års Riksdag sjelf medverkat.
Om det skick hvaruti sig befinner utarbeJ tandet af Förslag till en ny Civil- och Criminal Lag, har Kongl. Majit underrättat Riksens Ständer i dess nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag; f?en T 3 Martil, (se i6:de sidan;) jag har trott att ett upprepande af detsamma vore öfverflödigt.
Med Comittéen till öfverseende af Författa mngarne rörande näringarne, samt förändringars föreslående för de administrativa Emhetsverken, Saknar jag all relation, och resultaten af deras arbeten voro mig ej kände, då berättelsen inlemnades hvarken genom meddelande, eller genom någon allmän gjord handling.
Deductionen om hvad som kan förstås med 'jofdelagtig eller icke öjär delaktig, lemnar jag i sitt värde.
Jag har med min ordställning ve* velat uttrycka, att Lagskipoingen bibehållit sin jemna gång, och mitt omdöme i denne del grundar sig på hvad jag erfarit, på öppet gjorda forskningar, på hos mig anstälda klagomål, hvilka ej varit af beskaffenhet, att innefatta tillräckliga anledningar för mig, att genom klandrande omdömen kesta en oförr t jer. t skugga på domare och Embetsman i allmänhet; att en och annan; afvikelse bordt anmärkas och blifvit det, bör ej anses verkande på det hela, och den som under vidräkningen, helst med sig sjelf, fattar, att ingen absolut fullkomlighet finnes pä jorden, dömmer andre med varsamhet.
Hvad de anmärkande samfält lägga mig mig till last är underlåtenhet att anmärka brister i lagar och Författningar.
Herr Cederschjöld indelar desse brister i fern slag.
Den 13 Martil, 1:0.
Brist på upphärning då de blifvit föråldrade och olämplige för tidens upplys ning, lynne och öfriga fordringar. 2.0. Brist på måtta i antal. 3:0.
Brist på plan i syftning och billig het i medel. 4:0.
Brist på öfverensstämmelse sins emellan och ändteligen 5:0.
Brist på laglighet i tillkomst.
Han finner att alla dessa brister borde Justitieombudsmannen anmärka.
Herr Cederschjöld har i sanning summariskt öfverskå-dat Fäderneslandets Lagstiftning, och endast den som ägde den sällsynt lyckliga förmågan, att meden enda blick upp. fatta hela sammanhanget och hvarje del af slit hvad som egentelige hörer till ett Lands Lagstiftning, skulle kunna våga försöket, att lika Summariskt besvara anmärkningarne.
Må emedlertid vara mig tillåten den erindran , att då lagar för ungefärligen ett secel sedan blifvit, stiftade i enlighet, med då för handen varande förhållanden, och dessa lagar, i följd af förändrade tiders skick, blifvit antingen tillökte, eller i vissa delar ändrade, eller ock igenom tid efter annan utkomna förklaringar, vid tillämpningen erhållit en riktning, som iner eller mindre afviker från den syftning, de 7^6 Den 13 Martti, ursprungligt ägt, torde en hvar, för hvilken dessa ämnen icke äro alldeles främmande, inse, huruledes försöket att på en gång visa, hvilka lagar antingen äro eller böra anses upphäfde; hvilka af dem må vara Öfverflödiga» eller icke lämpelige till den närarande tidens fordringar; komina att innefatta icke mindre än ett fullkornnadt systematiskt arbete af en aldeles ny Civil-, Criminal- och KyrkoLag, hvarifrån vidare borde ledas alla de föreskrifter, hvilka angingo sådane ämnen, de der t följd af de för den egenteliga Lagstiftningen lagda grunder, hade till föremål Ekonomi, Handel och Police.
Huruvida Justitieombudsmannen må anses hafva åsidosatt de phgter honom enligt Instruction och bestämmelse, åligga, derföre att han afhåll it sig från ett dylikt försök, må den sakkunnige domina.
Äfven hos oss har man å särskildte tider, med större eiler mindre framgång försökt att göra samlingar och sammandrag af tid efter annan utkomne Lagar och Författningar, ibland hvilka må nämnas Modées, Drangels, af Ugglass, Norells, Robsahms m. fl. särskilta •verk, samt Lagsainlingarne af 1807, och 1819; men ehuru rik vår tid än må vara på försök i allmänhet, saknas likväl ännu det af en samling eller sammandrag af Lagar och Författningar, hvilka å en tid stiftade, å en annan bordt anses till kraft och verkan förfallne.
Det är vid fråga om tillämpningen afen ny lag, i synnerhet Grundlag,Isom verkan af en gammal, om han åberopas, egentligen Den 13 Martil. »näste bedömmas.
Så länge det icke finnes en aldeles ny lagstiftning, som omfattar alla lagstiftningens föremål, äro bestämda föreskrifter, hvilka af de gamle lagarne böra anses såsom gällande, hvilka förfallne, icke ens tänkbare Allt sådant insågo också Konung och Stan.' der år 1 SJo.
Då redan vidtogos anstalter till befordrande deraf, att alla gamla Lagar skulle öfverses och Förslag utarbetas till nya, i öfverensstämmelse med den antagna StatsFör* fattningen.
Medel anslogos; verkställigheten öfverlemnades åt Konungen; en Comitté nedsattes; fortgången af dess arbete är kändt.
Hvartill skulle väl tjena Justitie Ombudsmannens partiel le framställningar, må hända icke instämmande med Comittéens principer för det hela? och äger han då ej, såsom ledamot tillfälle att densamma sina åsigter meddela?
Hvad beträffar sådan?
Lagar och Författ* ningar som röra ekonomi, handel, näringar, är icke striden emellan anhängare till det prohibitiva och det liberala systemet ännu oafgjord?
Skulle väl JustitiasOmbudsmaenen tilli erkänna sig nog praesumtion, tilltro sig nog öfverlägsenhet att slita tvisten?
Den yttrade meningen, om egenteliga afsigten med inrättandet afJustititeOmbudsmansEmbetet, instämmer icke med det Constituerande Utskottets vid 1809 års Riksdag.
Utskottet hade sig bekant de sällsamma förhål - 7^8 Den 13 Martii. landen, som under fordna styrelseformer ägt rum, derigenom, att JustitiasCantzleren var ea af Konungen och Dess befallningar vare sig till actif åtgärd eller till overksamhet, beroende Embetsman; som, i följe afblott välbehag tillsattes eller entledigades.
Det lät sig vara angelägit att för framtiden förekomma möjeliga återkomsten och verkningarneafsådane fordna förhållanden, och då det icke borde vägras Konungen, att äga en högSte Ombudsman, föreslog det enligt Regeringsformens 96 § Creérasdet afen Embetsman, tillsatt af RiksensStänder, oberoende af Konungen, beroende afendast Lagen, men också vid ansvar, dess stadgande underkastad; en Embetsman, hvilken förnämligast ålåg tillsynen öfver Lagarnes verkställighet, af Domare, Embets- och Tjenstemän; som agde att vid vederbörliga
Domstolar tilltala sådane ibland dem, som uti sine Embeten® utöfning af väld, mannamån, eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta att sine Erabetspligter behörigen fullgöra; En Embetsman till hvilken klagande öfver någon af förenämds kunde vända sig utan att befara att blifva afvist; sorn borde föra talan med anledning af Riksens Ständers i 106 §.
Regeringsformen förvarade rättigheter, med mera, som Grundlagarna och Instructionen innehålla.