Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion kommer att afgöras, bifalla densamma, så tror jag samma resultat skulle ernås som genom den behandling, den värde motionären föreslagit.
Jag tager för afgjordt, att om BondeStts inbjudn. i dag ovilkorlig! skulle afgöras, blefve den afslagen, och det önskar jag icke.
Jag tager äfven för afgjordt, att om StatsUtsk. tillstyrker bifall å H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion och den sedermera af R.
St. bifalles, så antages BondeStts inbjudn.
Det är under dessa förutsättningar jag vågar hemställa, att R. o. Ad. måtte besluta, att vi antaga BondeSt:s inbjudn., såvida H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion blifver af R.
Jag utgår från den åsigt, att det är nödvändigt att i dag afgöra inbjudn. till förekommande af åtskilliga för närvar, kanske oväntade beslut inom BondeSt. 2.0 II. 23 D e ii 12 Mars f. m.
Denna Öfverläggning är ett icke omärkvärdigt exempel på de svårigheter, hvaruti RiksSltn vid denna riksdag ofta komma genom oformJigheten af deras åtgärder vid ärendernas behandling.
Det är beklagligt, att man nu skall finna, att, såsom jag tyckt mig inse af discussionen och handltna, man fattat beslut, som stå i motsägelse sins emellan.
Hvad sjelfva saken beträffar, så, oaktadt jag sjelf föreslog, att markegången skulle sättas senare, kan jag dock icke, sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut derom, och detta beslut blifvit R.
Sirs, nu tillstyrka, att man skulle frångå detsamma, eller genom enny motion söka ändring i det beslut, man en gång fattat.
Jag anser, att sådant ej allenast vore olämpligt, utan äfven särskildt i högsta grad betänkligt att nu, da hela nationen längtar efter snart slut på riksdagen, uppehålla den genom en motion, som är öfverflödig.
Här är endast fråga om att frångå ett beslut, som R. o. Ad. fattat, och då ser jag icke, hvarföre man ej kan frångå det på ett mindre olagligt sätt, nemi. i anledn. af en inbjudn. från ett annat Stånd, hellre än att på ett alldeles olagligt sätt väcka motion om ändring i detta beslut inom det Stånd, hvaruti beslutet är faltadt.
Jag får derföre vördsamt anhålla om propos. till bifall å BondeStts inbjudn. Gr. von Fersen:
Jag begärde ordet, då Hr Dalman, på grund af Rdksd.Ordn., begärde den af H. Ex. Gr. af Wetterstedt väckta motion på bordet.
Dalman framställde derjemte den önskan, att BondeStts inbjudn, matte företagas till definitivt afgörande.
För min del finner jag val, att Hr Dalman har rättighet att lägga berörde motion på bordet; men alt
Ståndet äger rättighet att besluta öfver BondeStts inbjudn., när Ståndet behagar, torde ej kunna bestridas.
Jag förmodar, att Ståndet fattat det beslut, att StatsUtsk:s förevar, betänk, skulle i dag upptagas först på föredragntslistan; men huruvida derjemte ovilkorligt beslut fattades, att detsamma skulle såsom första målet i dag afgöras, derom är jag icke säker och anhåller jag att underrättas från prot.
Om ett sådant beslut tillkommit och R. o. Ad. således måste afgöra Utsk:s betänk., så tror jag det saklöst kan läggas till handltna ; men hvad BondeStts inbjudn. beträffar, så vågar jag säga, att jag är för mycket interesserad för att densamma må bifallas, för att jag ej skulle motsätta mig, att den skulle handlöst framställas till ett afslag, innan de hinder, som förra gången vållade afslag å StatsUtskts förslag, blifvit undanröjda.
Det är på denna grund jag vågar anhålla, att inbjudn. ej måtte företagas till afgörande, förrän H. Ex. Gr. af Wetterstedts nu framställda motion blifvit af StatsUtsk. besvarad.
Jag anmälde mig för att tala om frågans behandlingssätt.
Ehuru öfverlägg - Den vi Mars {. m. ningen sedan vändt sig till sjelfva hufvudsaken, vill jag dock icke vidröra denna, förrän behandlingssättet blifvit bestämdt.
Jag kan ej finna annat, än att man antingen mäste nu afgöra hufvudfrågan eller också uppskjuta den, intilldess Gr. af Wetterstedts motion blifvit pröfvad och afgjord.
Skälen för ett sådant uppskof hafva redan af flera välda ledamöter blifvit framställda och behöfva icke af mig upprepas.
Några talare hafva föreslagit att vilkorligen afgöra BondeStts inbjuda, och likväl remittera Gr. af Wetterstedts motion.
Hvad som menas med detta vilkorliga afgörande, har jag ej hört utredas och det vet förmodligen ingen annan af R. o. Adts ledamöter än de, som sådant yrkat.
Man har sagt, att R. o. Ad. ej borde uppskjuta sitt afgörande af denna fråga, emedan BondeSt. deruti kunde finna anledn. till missnöje med det H.
Ståndet, och sådant kunde åter hafva svåra följder vid afgörandet af andra mål.
Det tyckes således vara fråga derom att af BondeSt. tillbyta sig någon fördel, mot hvilken bifall till denna dess inbjuda, skulle gå i qvittning.
För dem, som möjligen skulle vilja inlåta sig i dylik byteshandel, vore det väl ändock nödigt att förnimma, hvad som i stället kunde erhållas af Hederv.
BondeSt., på det att vederbörande måtte få veta, om denna köpslagan är något värd.
Delta borde först upplysas; men jag skulle helst önska att aldrig höra sådana framställningar göras på detta rum, utan att Ståndet, likasom hvarje ledamot, beslutade efter sin öfvertygelse, fritt från biafsigter öfverlemnande åt samtid och efterverld att bedöma ett sådant handlingssätt.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, yttrat, huru med formen skall förhållas, förbehåller jag mig att få tala i saken, derest den till afgörande förekommer.
Hr Hjärne har föreslagit en medelväg, som han trott skulle leda till målet.
Jag betvifla]' dock, att resultatet skulle blifva sådant.
Jag tror, att om R. o. Ad. nu först företager BondeSCs inbjudn., hvilket jag anser vara R. o. Adts pligt enligt grundlagen, som ej lärer medgifva rättighet att uppskjuta mål, hvilka 2tne gånger hvilat på bordet, så funnes, äfven om R. o. Ad. skulle afslå inbjudn. , intet hinder att, derest Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. skulle anse Gr. af Wetterstedts motion laglig, remittera den till StatsUtsk. och från detta Utsk. erhålla ett utlåt, deröfver, som sedermera kunde pröfvas.
För mindel ansel' jag Gr. af Wetterstedts motion stridande emot ett förut fatladt beslut och således icke lagligen kunna remitteras; men kan den remitteras, så kan sådant ske oberoende af beslutet öfver BondeStts inbjudn.
Jag tycker mig dessutom af Gr. v. Fersens m. fl. talares yttrande finna, att det egentligen är uppskofvet, som ligger dem om hjertat, och om så icke varit förhållandet, ser jag icke, hvarföre H. Ex. Gr. af Wetterstedt ej förut kunnat begagna sin i8o
Den i i BI a r s f. ra. grundlagsenliga rätt att väcka ifrågavar. motion, lieist det redan i flera veckor borde varit II.
Ex. likasom hvar och en bekant, att StatsUtsk. afstyrkt Frih.
Jag tror det icke vara rätt att, sedan riksdagen redan varat så länge, ytterligare förlänga den med nya motioner och uppskofsbeslut, och jag fortfar att tro, att, om It. o. Ad. anser remiss af Gr. af Wetterstedts motion kunna äga rum, kan den äfvensåväl remitteras, sedan R. o. Ad. beslutat öfver BondeSlts inbjudn., som förut.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på e, m. kl. 6.
Gr. Posse: Hr
Dalman har visserligen rätt deruti, att R. o. Ad. beslutat, att markegångssättningen hädanefter skall ske d. 4 Dec., och deraf skulle följa, att H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion skulle innefatta ett försök att rubba R. o. Ad:s en gång fattade beslut.
Men jag ber Hr Dalman fästa uppmärksamhet derpå, att först och främst har denna fråga genom BondeStts inbjudn. kommit i helt annat skick, än den varit, om en sådan inbjudn. icke ägt rum.
Ty hvad är BondeSt:s inbjudn.?
Den är intet annat än en anmaning till R. o. Ad. att frångå sitt beslut.
Det är derom vi tala; och om denna inbjudn. icke ägt rum, hade fråga om beslutets frångående ej kunnat uppstå.
Dessutom är det en annan omständighet, som gör, att Gr. af Wetterstedts motion antager form af lagenlighet, och det är, alt här icke blott är fråga om att flytta markegångssättningen från d. 4 Dec. till d. i5 Jan., utan äfven derom, att den skulle gälla för det kommande eller följande året.
Delta är en sak, hvarom R. o. Ad. icke beslutat och som mycket inverkar på frågan.
Bland de skäl, som Hr Cederschjöld uppgaf för sitt påstående, att motionen ej vöre laglig, var äfven det, att R. o. Ad:s beslut skall hafva öfvergått till ett R.
Sådant är dock icke förhållandet; ty det är endast R. o. Ad. och BorgareSt., som sagt, alt markegången skall sättas d. 4 Deeemb., emedan PresteSt. afslagit Utsk:s förslag och BondeSt, uppskjutit sitt beslut, för alt afvakta R, o. Ad:s beslut öfver ifrågavar. inbjudn.
Under sådana förhållanden anser jag H, Ex.
Gr. af Wetterstedts motion kunna upptagas, och hoppas jag, att Hr Gr, o. Landtm, i sinom tid ger oss propos. lill remiss deraf.
Tiden dertill lärer dock nu icke vara för handen, emedan Hr Dalman begärt motionen på bordet, i följd hvaraf jag lager för afgjordt, att den måste hvila.
Men då jag gör det, nils te jag äfven begära R. o.
Ad;s beslut, att pröfningen af BondeStrs inbjudn. uppskjutes, tills StatsUtsk. yttrat sig öfver Gr, af Wetterstedts motion; ty i annat fall skulle den oformlighet inträffa, att denna motion aldrig kunde komma under pröfning, emedan hufvudsaken redan genom beslutet öfver inbjudn. vöre afgjord, Jag inser väl, när jag återkallar
Den 12 Ma r s f. m. i mitt minne, hvad Hr
Dalman yttrat, att äfven på mig kan falla den förebråelsen, att jag ej har annat syfte än att få uppskof med sakens afgörande; men jag har ett sådant syfte på de skäl, jag förut framställt, eller för det jag vill bereda framgång åt det rätta i saken, och jag sammanbin der icke BondeStrs beslut i andra frågor med denna.
Jag är väl egentligen förekommen af den siste värde talaren, men begär ändå, örn icke för annat, åtminstone för min egen tillfredsställelse, att få yttra några ord.
Jag har förut framställt den tanke, att det vore oformligt att på samma gång afgöra BondeStrs inbjnön. och remittera H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion; ty genom det förra vore ändamålet för det sednare afskuret.
Jag vill blott till de talare, som med så mycken grannlagenhet yrka beståndet af R. o. Ad:s förut fattade beslut, ställa den erinran, huruvida icke BondeStrs inbjudn. afser ett frånträdande af vårt förra beslut.
Nå väl! är det en gifven sak, att vi hafva rätt att bifalla denna inbjudn., så mäste vi väl hafva rättighet att gå en annan, en mera rättvis väg till samma mål, hvilken skulle leda till mera tillfredsställelse för BoudeSt., än ett afslag å dess inbjudn.
Jag tillåter mig icke att bedöma andras afsigter; men jag har rätt att yttra hvilka icke äro mina.
Jag underkastar mig icke tvånget att bifalla BondeStrs inbjudn. derföre, att BondeStrs begäran blifvit omfattad af en särskild kraft, den politiska kraften.
Jag anser mig icke pligtig att bifalla den, och jag vill icke afslå den.
Jag kan, genom det förslag, Gr. af Wetterstedt framställt, komma till den 3rdje utvägen, hvarigenom BondeStrs afsigt, såvidt den är med rättvisa förenlig, varder bifallen.
Med ett ord, jag låter, på ena sidan, icke skräma mig, och jag vill på andra sidan icke sätta R. o. Ad. i något slags obehaglig ställning till BondeSt.
Vi undvika båda delarna genom remiss af motionen.
Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, om propus., alt det betänk., som nu är föredraget, må läggas till handlrna, och att sedermera propos. må göras på remiss till StatsUtsk. af H. Ex. Gr. af Wretterstedts motion, samt slutligen begär jag propos., att BondeStrs inbjudn. må hvila, tills motionen kan afgöras.
Hr Hjärner Jag har af Hr v. Hartmansdorff blifvit uppmanad att gifva tillkänna, vid hvilken frågas afgörande jag trodde, att BondeSt. ville qvitta med R. o. Ad:s beslut i denna fråga.
Jag kunde väl undvika att svara; men då jag har den öfvertygelse, att man inom sitt eget Stånd kan uttala, hvad man tänker, tror jag mig böra meddela Hr v.
Hartmansdorff ett svar.
Jag behöfver icke mer än bedja den värde ledamoten då och då besöka BondeStrs plenum eller någon gång samtala med BondeStrs ledamöter, för att han må få höra, att BondeSt. begagnar såsom skäl vid vigtiga frågors afgörande:
"den frågan rörer R. o. Ad, (eller Den la Mais f. ra. PresteSt., eller BorgareSt) och då dessa Stånd icke bifallit en fråga, som rörde BoodeStrs interesse!), så vilja vi icke bifalla, hvad för dem Liefve förmånligt.”
Då jag hört sådana skäl anföras af BondeStts ledamöter, är det mig tillätet att yttra min farhåga, att vårt beslut öfver deras i dag förevar, inbjudntsfråga skall inverka på andra vigtiga frågors afgörande inom BondeSt.
Hr v. Hartmansdorff har önskat att icke inora detta Stånd få höra sådana framställningar, som dem jag gjort; men den har härledt sig från min öfvertygelse, och då Hr v.
Hartmansdorff sagt, att man i sak bör tala efter sin öfvertygelse och icke biafsigter, torde han icke hafva skäl att ogilla, att äfven jag öppet uttalat denna min öfvertygelse.
Jag har kommit till denna riksdag med den tro, att jag såsom representant skulle kunna, utan anmärkn. eller oblida omdömen och utan afseende på om jag var embetsman eller icke, yttra mig inom detta Stånd efter min öfvertygelse om det rätta i de ämnen, som till pröfning förekomma; men erfarenheten har lärt mig, att detta icke är rätta vägen, som representanten skall gå, oin lian vill verka något i sak.
Jag har trott, att den raka vägen till ändamålet skulle vara den bästa och enda rätta; men jag har funnit, att man nästan vid alla tillfällen nödgas gå bivägar för att vinna något ändamål.
Jag har slutligen kommit till det resultat, att jag för egen del anser mig skyldig att, då jag talar för en nyttig sak, i vissa mindre vigtiga detailler göra coneession af tnin öfvertygelse och på detta sätt någon gång göra ett afsteg från den stränga och småaktiga formen, för att komma till målet, då detta handlingssätt icke strider mot bestämd lag och mitt eget samvete.
Det är derföre, jag i denna sak velat instämma roed dem, som vrkat hvad som synes mig något oformligt, emedan det kan leda till ett bättre resultat af saken.
Det förslag, jag gjort, grundar sig på den öfvertygelse, att det kunde vara det nyttigaste.
Det har ej blifvit gilladt af de flesta talarne; men jag anser i dag vigtigast, att vi afgöra BondeStrs inbjudn., och den kan, såsom jag föreslagit, afgöras på ett sätt, som lemnar BondeSt. upplysning om hvad R. o. Adrs mening egentligen är, och tillika kan leda till ett bättre resultat i saken; ty jag anser såsom bättre för saken, alt H, Ex. Hr Gr. af Wetterstedt*; motion bifalles, oell jag tror dpt vara tillräckligt för BondeSt. alt genom det v i I— korliga beslut, jag tillstyrkt, få veta hvad R o.
Ad. framdeles vill besluta, Hr v.
Hartmansdorff har väl ej kunnat begripa, hvad min vilkorliga begäran innehar, och yttrat, att R, o. Ad:s öfriga ledamöter förmodligen ej heller kunde begripa dep; meq jag tror likväl det skall vara lätt att begripa den propos,, hvarom jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhållit, nemi.:
Bifaller R. o. Ad., att BondeStrs i nbjudp. antages nied det vilkor, att äfven den motion, som nu af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt blif - t
Den 12 Mars f. m. i83 vit väckt och hvarå remiss till StatsUtsk. blifvit begärd, framdeles varder af R.
S t* antagen?
Yi skulle sålunda tills vidare bifalla inbjudn.; men ifall Gr. af Wetterstedts motion ej blefve bifallen, skulle beslutet innebära ett bestämdt afslag å inbjudn.
Då skulle BondeSt. veta, hvad det har att rätta sig efter, och vi hade då lemnat BondeSt. den upplysning, jag anser nödig att nu lemna.
Hr Gunther, Garl Gust.:
Sedan frågan nu inskränkt sig till formen, vill jag ingå ej i discussion om hufvudsaken, utan blott åberopa, hvad Hr Rosenblad yttrat.
Hvad formen beträffar, vill icke heller jag bestrida upptagandet af H. Ex.
Hr Gr. af Wetterstedts motion, då den blifvit af så många gillad; men för min del anser jag den stridande emot den form, sorn vid åtskilliga tillfällen varit iakttagen, och som man yrkat böra hållas i helgd.
I alla fall tillåter jag mig att fästa uppmärksamhet på hvad man kan vänta sig för resultat af remiss af ifrågavar. motion.
StalsUtsk:s nu föredragna svar på Frih.
Palmstjernas, motion torde vara en vägledning i detta fall, och jag tror ej, alt vi haft minsta nytta af remissen å denna motion.
StatsUtsk. har svarat, att det ej kunde upptaga Frih.
Palmstjernas motion, då Utsk:s förut afgifna betänk, i samma ämne ännu är oafgjordt.
Samma förhållande äger rum med den motion, H. Ex.
Hr Gr. af Wetterstedt väckt.
Den rörer 3:dje punkten af StatsUtskts betänk.
N:o 3g3, som blifvit bifallen af 2tne Stånd, nemi. R. o. Ad. samt BorgareSt., och afslagen af PresteSt.
BondeSt:s beslut erinrar jag mig icke; men det säkra är, att R. o. Ad. bifallit denna punkt, och StatsUtsk. kan således svårligen behandla denna motion, som blifvit väckt i samma Stånd, der Utskts förra betänk, blifvit bifallen.
Da öfverläggning här förevar om tiden för markegångssättningen, bestred jag dess framflyttande till våren, hvilket jag hufvudsakligen gjorde derföre, att markegången bör sättas före den tid, då kronouppbörden sker, och icke efteråt.
Detta mitt skäl emot markegångssättningstidens framflyttning förfaller således, då H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt begärt en ändring i uppbördstiden; men jag tviflar, att en sådan ändring kan ske, utan att ingripa i en mängd andra förhållanden, som derjemte erfordrade förändring och således skulle utgöra betydliga hinder för förslagets antagande.
Sedan nu H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion är bordlagd, förenar jag mig i de talares anhållan, som begärt, att BondeSt:s inbjudn. måtte afgöras; ty vill R. o. Ad. icke antaga den i dag, så tror jag den aldrig blir antagen, och den förändring, som H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion åsyftar, kan, om icke förr, vid nästa riksdag tillvägabringas, och det torde vara tids nog.
Posse har emot mig erinrat, att frågan om markegångssättning i början af Dec. månad 184 Den 12 Mars f. m. vore afslagen af ett
Stånd, bifallen af 2:ne oell att det 4:de
Ståndet ännu icke derom fattat sitt beslut; men förhållandet är i alla fall detsamma, ty detta 4^de Stånd har ju sig; öppet att besluta bifall till förslaget.
Hurudant skulle väl förhållandet blifva, om nu inom
Riddarhuset väcktes motion om förändrad tid för markegångssättningen, och BondeSt.
, innan motionen hunnit afgöras, bifölle den fråga, som ligger på dess bord, nemi. att markegångssättningen skall ske i början af Dec., och sedermera R. o. Ad. samt Preste- och BorgareSttn bifölle markegångens sättande i Jan. månad?
Då skulle 3 Stånd hafva beslutat, att den skall sättas i Dec. och andra 3 Stånd, att den skall sättas j Jan. månad.
Jag undrar, huru Exped.Utsk. skulle reda sig i den frågan, och huru riksdagsbeslutet derom komme att Jyda.
Jag ser ej annat, än alt 2.'ne R.
St:s beslut af motsatt innehåll sålunda skulle uppkomma.
Det är sålunda ytterst oformligt och ledande till oordning att väcka motion om ändring af fattade beslut.
Allmänheten kunde också få anledn. att tro denna motion vara väckt endast för att uppehålla BondeSt. med hopp om bifall till dess inbjuda., och derigenom locka dess ledamöter, om jag så får säga, att vara beskedliga i andra frågor, som kunde interessera andra classer, till ex. i-lånefiågan, för att sedan hafva sig förbehållet att, efter det BondeSt. fattat de önskade besluten, afslå dess inbjudn.
Detta är en af de omständigheter, som böra considereras; men det finnes ännu en annan, som ej bör förbises.
Denna motion om markegångens sättande i Jan. månad har kommit från ett håll, hvarifrån vi så sällan haft den hugnaden att få några motioner rörtde R.
Sits förhållanden, men derjemte från ett håll, som sjelf varit blottstäldt för Constit.Utskts omdöme öfver betydelsen af y5 § Riksd.Ordn., nemi. att frågor, som blifvit afgjorda, sedermera icke ens af Regeringen finge väckas vid samma riksdag.
Det är väl sannt, att Riksrätten förklarat, det något ansvar derför icke finnes i ansvarighetslagen utsatt; men mången skulle kunna tro, att Styrelsens organer nu ville äfven af R.
St. hafva sanction på upphäfvande af all betydelse af nämnde y5 §, eller derpå, att redan afgjorda frågor finge ånyo väckas äfven af Representationen, då man hittills endast tvekat, huruvida § kunde tillämpas på Konungens rådgifvare.
Jag finner således, att åtskilliga icke ovigtiga skäl kunde anföras för denna motion; men för min del kan jag ej annat än tillstyrka R. o. Ad. att icke medgifva någon remiss af denna motion, emedan den är uppenbart stridande emot 75 § Riksd.Ordn.
Jag får derföre förnya min anhållan om propos. på BondeStts inbjudn., så att vi måtte få, om jag så får säga, rent spel oell bestämdt afgjordt, om R, o. Ad. vill eller icke vill antaga inbjudn.
Hr De n »2 Ma t s f. «. Hr Dalman:
I anJedn. af Gr.
Posses yttrande får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Gr. af Wettorstedts motion icke handlar om den punkt i StatsUtsk:s betänk., hvilken BondeSt. inbjudit R. o. Ad. att, med frånträdande af sitt derom fattade beslut, godkänna, utan om en annan punkt, nemi. den 3:dje, som är af R. o. Ad. bifallen, och i afseende hvarpå någon inbjud n. icke skett.
Denna sednare punkt är jemväl bifallen af BorgareSf.
Huruvida den är bifallen af BondeSt., vet jag icke; men motsatsen är ej heller upplyst.
Om således jemväl BondeSt. bifallit denna punkt, och således 3 Stånd gillat den (hvilket åtminstone gerna kunde vara händelsen), så hemställer jag, om det är enligt med grundlagen att väcka en motion, som åsyftar ingenting mindre än upphäfvande af 3 Stånds beslut; och äfven om fråga blott dr om upphäfvande af a Stånds beslut, så förändrar detta ej förhållandet.
I öfrigt får jag erinra, att i händelse remiss af H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion bifalles, så kan, på sätt Hr Gunther yttrat, StatsUtsk. icke utan den största inconsequens afgifva annat svar, än Utsk. meddelat pä Frih.
Skulle likväl Utsk., emot ali förmodan, inkomma med tillstyrkande af motionen, så vore det icke nog, att R. o. Ad. biföll BondeSt:s inbjudn. med det amendement, som Gr. af Wetterstedt föreslagit, utan för att vinna något resultat fordrades äfven, att R. o.
Ad. skulle kunna förmå BorgareSt. att upphäfva sitt beslut rör:de 3:dje punkten, samt ytterligare förmå BondeSt. att ingå på en modification, sora ej vore till Ståndets förmån.
Jag hemställer derföre, huruvida det är sannolikt, att någon annan följd af motionen skulle uppkomma än den, att R. o.
Ad. skulle stadna i ett isoleradt beslut.
De, som verkligen önska något resultat i denna fråga, och till deras antal tror jag Gr.
Posse höra, synas mig derföre hafva allt interesse att fortskynda frågans afgörande och icke genom ytterligare uppskof såra och oroa de andra Stånden.
Jag kan således icke frångå inin tanke, att det är principenligare och fördelaktigare för saken att nu företaga BoudeStts inbjudn. till omedelbart afgörande.
Palmstjernas motion remitterades, hade Grefvarna Posse och v. Fersen samt äfven jag den förhoppning, att den kunde föranleda StatsUtsk. att föreslå några jemnkningar och sålunda facilitera saken; men då jag nu ser, att StatsUtsk., på skäl, som svårligen kunna vederläggas, funnit sig ej kunna upptaga denna motion, tror jag ej något annat resultat med ett fördröjdt afgörande af inbjudn. kunna vinnas, än ett ytterligare uppskof.
De, som hafva uppskofvet till ändamål, handla således visserligen consequent, då de yrka, att hufvudfrågan nu ej skall afgöras; men de, som önska ett godt slut på saken, handla mot sitt ändamål, då de med dem förena sig.
Jag kan således icke ao H. 2/{ Den i a Mars f. m. afstå från min begäran, att R. o. Ad. nu måtte till afgörande företaga BondeStts inbjuda.
Då jag begärde ordet, var det min mening att litet följa Hr
Hjärne på dess bana från den raka linien vid början af riksdagen till den krokiga, på hvilken han förklarat sig hafva kommit vid riksdagens slut; men för att icke förlänga den redan alltför vidlyftiga dis— cussionen skall jag inskränka mig till att anmärka, att hans bana är alltför krokig eller afvikande från Riksd.Ordn:s bestämda föreskrifter.
Under förutsättning, att H.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts förslag blir ansedt såsom en ny motion, yrkar Hr Hjärne likväl, att i sammanhang med densammas väckande R. o. Ad. skall fatta ett beslut, som är bundet vid antagandet'af den motionerade frågan, hvilken såsom en ny motion icke ens får afgöras, innan den blifvit behandlad af StatsUtsk.
Detta torde vara en något för mycket krokig bana, för att kunna beträdas.