Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 35 ang:de stämplade pappersafgiften; Den 24 Februari e. in. BancoUtskottet: N:o 148, öfver en af Hr Biskop Agardh väckt motion, ang:de användande af en fjerdedel utaf bankens framdeles årligen blifvande räntevinst till allmänna arbeten; N:o i4g, med underrättelse om RiksSttns fattade beslut i anleda, af Utslits betänk.
N:o 97 och utlät.
Nto i3o; N:o i5o, i anledn. af väckt fråga om förstärkning af fonden för belåning af fast egendom i R.
St:s Bank; N:o i5i, i anledn. af väckt fråga om uppbäfvande af föreskriften i 228 §:n af nu gällande bancoreglemente, ang:de förkortande i visst fall af lånetiden vid omsättning af från bancodisconten erhållet lån.
Nto i52, med hemställan om afskrifning af obetald arrendeafgift för den till Malmö lånecontors hus hörande gårdsjord. H. R. o.
Lördagen den 27 Februari i84i.
Justerades i prot.utdr. för den 18, 20 och 24 dennes, samt 1 för den 24 dennes e. 111.
Föredrogs ånyo Exped.Utskts den 24 dennes på bordet lagda, ej mindre förslag
Nio 246 lill R.
M. angtde reglering af allm. indragn.staten, än ock mein.
Nto 34, angtde en med regleringen af allm, indragn. staten sammanhang ägande fråga.
Uti 3 punkten af i frå ga var. expedition angtde anslag till
Vettenskapsacademien af 800 rtdr för utgifvande af plancheverket Svensk Botanik, bar Utsk. inkommit med särskildt mein., som upplästes vid förra plenum, och deruti föreslagit en redaction, som jag icke kan gilla; ty uti expeditioner rörtde hufvudtitlarna och statsregleringen, är det angeläget att besluten stå enkla och nakna , på det att icke, genom onödiga fraser, missförstånd om egentliga meningen må uppkomma.
Detta ämne har utgjort föremål för omröstning i förstärkt SlalsUtsk., som voterat först örn contra-propostn, och då blef den af R. o. Ad.
Ben 27 Februari f. m. 64g beslutade förändringen, att anslaget skulle lemnäs till K.
Vettenskapsacademiens disposition, sä länge academien begagnade sig af Kammarjuhkaren von Wrights biträde, afslagen; i stället hvarför till conlra-propos. antogs att omförmälte anslag må uppföras såsom arfvode för Kammarjunkaren von Wright att utgå så länge
Vettenskapsacademien begagnar hans biträde i och för utgifvandet af plancheverket Svensk Botanik; men uti slutliga voteringen blef ja-propos. bifallen med 77 röster mot 42.
Denna ja-propos. innehåller: ”Den sora, på sätt StatsUtsk. uti utlåt.
N:o 219 föreslagit, vill att det uti 3 punkten af utlåt.
N:o 63 tillstyrkta och af R.
St. bifallna anslag af 800 r:dr att å allm. indragn.- staten uppföras, må af K.
Vettenskapsacademien disponeras för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexter i och för utgifvandet af plancheverket Svensk Botanik, voterar ja.”
Det är detta beslut, som skall expedieras och intagas uti expeditionen till K. M. Jag föreslår derföre, att, i stället för det på icke mindre än 5 sidor upptagna förslaget till expedition, det helt enkelt måtte komma att heta: ”[ anledn. af E. K. M:s till R.
St. gjorda nåd. framställning om ett anslag af 800 r:dr b:co å allm. indragn.staten för att af K.
Vettenskapsacademien disponeras till insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexler i och för utgifvandet af plancheverket Svensk Botanik, hafva R.
St., med bifall dertill, uppfört berörde 800 r:dr till det afsedda ändamålet och till Vettenskapsacademiens disposition å allm. indragn. staten, hvilket R.
St.” etc.; anhållande jag, att, ifall R. o. Ad. gillar den af mig gjorda anmärkn. och förslag till expedition, Exped.Utskls förslag må blifva återremitteradt.
Redan förra gången detta ärende bordlädes, hade jag äran uppgifva anledntn till det mern., hvarmed Exped.Utsk. nu inkommit, hvilken var den, att Utsk. ansåg sig böra fästa Ståndens uppmärksamhet derpå, alt anslaget af K.
M. blifvit begärdt, icke till fortsättning af det redan påbörjade plancheverket Svensk Botanik, utan till ordnande af det hela efter vettenskapliga grunder, så att det blefve ett helt nytt verk.
Då Exped.Utsk. varseblef, att RiksSttn förbisett egenll. syftemålet med K. M:s nåd. propos., så ansåg Utsk. sig derpå böra fästa Ståndens uppmärksamhet samt gifva förslaget till skrifvelse den omfattning, som Utsk. ansåg tydligheten erfordra, såvida Utsk:s tillkännagifvande skulle kunna tjena till vägledning för RiksSt:ns omdöme.
Jag skall icke motsätta mig återremiss, ehuru jag anser den onödig.
Jemte tillkänna gifvande att jag i Utsk. öfvervarit endast en del af justeringen utaf denna skrifvelse, får jag förena mig uti hvad Frill.
Cederström anfört, så mycket hellre, som hans åsigt öfver20 H. 82 i 65o Den 27 Februari f. m. ensstiimmer med de principer, sorn allt ifrån början af riksdagen legat till grund för mina tillgöranden i Utsk.
Jag får således anhålla örn återremiss af detta förslag lill und. skrifvelse.
St. bevilja det anslag af 800 r:dr att ställas till Vettenskapsacademiens disposilion för lifgifvande af plancheverket Svensk Botanik, så kan deraf icke dragas den slutsats, att R.
St. ovillkorligen velat, att det verk, som kominer alt utgifvas från Vettenskapsacademien, skall till så väl stilar som format innefatta en fortsättning af det arbete, som funnits i bokhandeln under titel Svensk Botanik; men deremot torde det vara gifvet, att detta anslag är beviljadt för utgifvande af ett plancheverk under titel Svensk Botanik.
Jag föreställer mig således, att, om expeditionen blir öfverensstämmande med beslutet i förstärkta StatsUtsk., något misstag arni R.
St:s mening icke kan uppstå, och får derföre, förenande mig i Frih. Cederströms åsigt, anhålla om återremiss af betänkandet.
Då den bifallna voter:s-propos:n in nehåller, att anslaget skulle af Vettenskapsacademien disponeras för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexter i och för utgifvandet af plancheverket Svensk Botanik, och då vi redan hafva ett påbörjadt plancheverk under titel Svensk Botanik; så hemställer jag till Frih.
Sprengtporten, huruvida icke expeditionen, affattad i öfverensstämmelse med nyssnämnda voterts-propos,, kunde anses åsyfta att fortsättning skall utgifvas af det påbörjade plancheverket, och om icke, till undvikande af missförstånd om rätta meningen, Exped.Utsk:s förslag bör godkännas.
All ändra ett beslut, som är fatladt i förstärkta StatsUtsk. eller genom lie Stånds sammanstämmande mening, är icke tillständigt.
Jag vet icke hvarifrån Gr. af Ugglas tager den förutsättningen, att plancheverket Svensk Botanik hädanefter skall utgifvas i samina form som hittills.
Då Vettenskapsacademien får ett anslag till insamling af Svenska vexter, för deras afteckning efter naturen och för utgifvande af Svensk Botanik, så kommer plancheverket att erhålla den form, sorn academien linner tjenligt för att göra arbetet för allmänheten nyttigt.
Jag förnyar derföre min förut gjorda anhållan.
Jag ber om förlåtelse att jag ånyo upptager R. o. Ad:s tid.
Cederström har yttrat, att det icke vore tillständigt att förändra hvad som i förstärkta StatsUtsk. är antaget.
Det är egentl. icke någon förändring utan en förklaring, som Exped.Utsk. begärt.
Om nemi., i stället för plancheverket Svensk Botanik, det komme att heta — ett plancheverk för Svensk Botanik, så vore det öfverens - Den 2j Februari f. m. 65i stämmande med hvad så väl Konungen begärt, som R.
Jag anhåller derföre, att Ståndet ville bifalla Utsk:s hemställan och säga —”ett plancheverk uti Svenska Botaniken”, i stället för "plancheverket Svensk Botanik.”
Vid öfverläggning inom Vettenskapsacademien för två å tre år sedan, hade jag tillfälle att höra veltenskapsrnän i den genren, som är i fråga, yttra sig.
De ansågo nuvar plancheverket Svensk Botanik icke böra fortsättas under nuvar. form, dels emedan det icke motsvarar tidens fordringar, och dels emedan lagret af de redan utgifna delarna deraf icke befinnes complelt, hvadan det hela icke skulle kunna hållas allmänheten tillhanda.
Jag anser derföre det af ordföranden i Exped.Utsk. föreslagna förtydligande böra äga rum, hvilket icke skadar saken och öfverensstämnier med R.
St:s mening samt med ändamålet för dessa medels användande.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af den uppkomna discussionen, uppmärksamheten på innehållet af 6g §:n Reg.F:n, som innehåller ang:de förstärkta StatsUtsk.: ”Detta särskildta Utsk:s ledamöter röste sedermera samfäldt med slutna sedlar, till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt blott i de frågor, hvarom RiksStm varit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom R.
St:s beslut.”
Nu hade inom det förstärkta StatsUtsk. de fleste rösternes mening varit, att den rättelse i afseende på dessa 800 r:dr, som Frih.
Cederström ur förstärkta StatsUtsk:s mern. uppläst, skulle blifva den mening, hvilken komtne att utgöra R.
Detta vore således ett beslut, hvilket i Hr Landtrms tanke icke kunde ändras, hvarföre Hr Landtm, ansåg sig förhindrad att framställa propos. på någon annan mening än de ordalag, hvilka genom förstärkta StatsUtsk:s votering blifvit bestämda såsom R, St:s beslut.
Hvad motiverna åter anginge, så berodde ordalagen i dem visserligen af R. o. Ad. att bestämma eller rätta, men hvad beslutet anginge, som redan vöre R.
St:s, så ansåg Hr Landtm, icke något Stånd deruti kunna göra någon förändring.
Jag hade velat an föra ungefär hvad Hr Frih. o. Landtm, nu framställt.
Dertill vill jag blottlägga, det jag hoppas, att, örn Ståndens redaction af beslutet skulle synas mindre fördelaktigt för vettenskapen, än det sätt hvarpå Exped.Utsk. ansett beslutet böra uttryckas, intet hinder för Yettenskapsacademien skall uppstå att, då en fortsättning af plancheverket Svensk Botanik skall äga rum, utgifva arbetet i annat format och bättre än del föregtde.
Jag instämmer uti anhållan om återremiss.
Då de ordalag, som blifvit 652 D c n 27 Februari f. m. begagnade uti RiksSt:ns beslut, eller att anslå en summa för utgifvande af pluneheverket Svensk Botanik, lemnar
Vettenskapsacademien fältet öppet att antingen föranstalta en ny upplaga för detta arbete, livars form genom B.
St:s beslut för ingen del är bestämd, eller efter godtfinnande fortsätta det utgifna arbetet, så kan jag icke inse att i något afseende erfordras förändring i beslutet; och jag får derföre, i öfverensstämmelse med Hr Frih. o. Landtnäs förklaring, ytterligare instämma uti anhållan om återremiss.
Då Ståndets majoritet tyckes vara mot min åsigt, vill jag icke uppehålla tiden med att invända något mot den siste ledamotens eller Hr Frih. o. Landtnäs yttrade tanke.
Jag får endast anmärka, att Exped.Utskts mening icke varit att förändra ett R.
St:s beslut, utan endast att genom en omkastning af orden förklaring måtte Jernnäs Vettenskapsacademien till hvad ändamål R.
St. hafva beviljat anslaget.
Exped.Utskts förslag N:o 246 blef derefter af R, o. Ad. återremitteradt.
Till justering föredrogs Exped.Utsk:s den 24 dennes på bordet lagda förslag N:o 247 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., i fråga om Bankens och Riksg.contts forum piivile— giatum.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, begärde, att detta förslag ytterligare måtte få hvila på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det visserligen berodde af Ståndet bestämma, det detta förslag ytterligare lomme att hvila, men på endast en ledamots begäran kunde det nu icke blifva livilande på bordet.
Förslaget N:o 247 blef derefter af R. o. Ad. godkändt.
Ånyo föredrogs och godkändes Exped.Utsk;s den 24 dennes på bordet lagda förslag N:o 248 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de dels förklaring af 88 §:n i concurslagen den 12 Mars 18 lo, dels ock upphäfvande af hvad stadgadt blifvit till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inteckning, att erhålla 3:e uppbudet.
Vidare föredrogs till justering Exped.Utsk:s den 24 dennes på bordet lagda förslag N:o 249 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., angrde granskning och beredning af förslagen till allmän civil- och criminallag.
Med anledn. af hvad jag i sista plenum hade äran nämna, får jag ytterligare fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att Exped.Utsk. gjort Den 27 Februari f. m. 653 en förändring uti LagUtsk:s utlåt.
N:o iy5; så att i stället för orden uti LagUtsk:s betänk.
— "pröfning bos R.
St. förekomma, en ytterligare granskning af desamma varder företagen, för att slutligen bereda och afpassa dessa förslag för ändamålet att sältas i kraft och verksamhet, så hafva R.
St.” etc.
Exped.Utsk. insatt orden: ”pröfning hos R.
St. förekomma den ytterligare granskning af desamma varder företagen, som för ändamålets vinnande är af nöden; så hafva R. St." etc.
Jag har ansett mig böra fästa Ståndets uppmärksamhet på denna förändring, beroende det på Ståndet att besluta huruvida densamma bör antagas eller icke. Gr. af Ugglas, Ludv.:
Jag får upprepa hvad jag hade äran nämna, då detta förslag till skrifvelse bordlädes, nemi. att olikheten emellan Exped.Utsk:s förslag och LagUtsk:s utlåt, icke innefattar någon förändring i sak utan blott i uttryck, för att göra språket vackrare.
Jag har så mycket mindre kunnat hafva för afsigt att göra någon anmärkn. mot den af Exped.- Utsk. vidtagna förändring, som jag sjelf inom Utsk. deltagit i beslutet om denna förändring; utan har jag blott ansett det vara en ledamots inom Exped.Utsk. skyldighet att fästa Ståndets uppmärksamhet på förändringen, enär något särskildt memor. derom icke blifvit från Exped.Utsk. afgifvet.
Jag får denna gång till alla delar förena mig med Gr. af Ugglas.
Den föreslagna förändringen i ordalagen inverkar alldeles icke på sjelfva saken, utan gör blott språket vackrare.
Jag är af samma mening som de
Hrr ledamöter, hvilka nyss yttrat sig, men tror, lika med Hr Liljenstolpe, att Utsk. vid detta likasom vid andra tillfällen bort underrätta Stånden om denafUtsk. vidtagna förändringen i ordalagen.
Då likväl en afExped.- Utsk:s ledamöter här tillkännagifvit förhållandet, och man kan hoppas alt på samma sätt tillgår i de öfriga Stånden; så vill jag icke bestrida att expeditionen må antagas sådan hon är.
Frih. Cederström, Jacob: Då R. o. Ad. genom ledamöter uti Exped.Utsk. erhållit underrättelse om den inom Exped.Utsk. beslutade förändringen eller rättelsen, och redactionen derigenom blifvit bättre än den befanns uti LagUtsk:s utlåt., så torde R. o. Ad. låta dervid bero; hörandes dock, vid expeditionens öfverlemnande till de öfriga Stånden, anteckning åtfölja om den R. o.
Ad. i detta hänseende meddelade upplysning, Exped.Utsk:s förslag N:o 249 godkändes, och bestämde R. o. Ad., att det af Frih.
Cederström föreslagna meddelande till de öfriga RiksStm skulle å expeditionen antecknas.
654 Den 27 Februari f. m.
Ånyo föredrogos och gillades Exped.Utsk:s den 24 dennes på bordet lagda förslag till R.
N:o25o, ang:de ändring uti mantalspenningarnes beräknande; N:o 1 , ang:de en förklaring öfver 5 §:n i förordn. om stängselskyldighet den g Febr. 1802; N:o 2Ö2, ang:de räntedagsverkens utgörande af åtskilliga heraman å Wisingsö.
Äfven föredrogs ånyo och gillades Exped.Utskrs under N:o 9 afgifna och den 24 dennes på bordet lagda förslag till § i riksd.beslutet, ang:de traktamenten för städernes raagistratspersoner och borgare, äfvensom för nämndemän och fjerdingsmän vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning.
Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit ut sedde, uti ConstitutionsUtskottet: W:o igåg.
Hr Ribbing, Bengt, efter N:o i43o.
Hr von Troil, Emil; StatsUtskottet: Wto i5o2B.
Hr von Titia fa II, fullm.
Cederström, Anders, efter Wto i43o.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot att inträda i BancoUtsk. under den ledighet, som blifvit beviljad N:o 113.
Gr. Hamilton, Jacob Essen; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1960B.
Hr Monlgommerie, Carl Hampus.
Likaledes öppnades Hrr Electorers lista lill val af en ledamot i Hemb Utsk. efter N:o i43o.
Hr von Troil, Emil; och befanns dertill hafva blifvit utsedd:
K:o 2109 A. Hr Anckarsvärd, August. R. o. Ad. anmodade Exped.Utsk. att uppsätta och till R.
St. inkomma med förslag till und. skrifvelse till K. M., innehållande underrättelse om det sålunda förrättade valet af en ny ledamot i Hemb Utskottet.
Justerades pleni-prot. för den i3 dennes f. m.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 6 och 18 dennes på bordet lagda utlåt.
K:o 4^7» i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse i fråga om anslag för cabinettscassans behof.
Jag anhåller att reservalio - Den 27 Februari f. m. 655 nerna måtte blifva upplästa.
De äro visserligen vidlyftiga, men innehålla saker, sorn jag önskade måtte återkallas i R. o. Adis minne.
Jag utber mig att få yttra mig sedan de blifvit upplästa.
De Utskottets utlåt, bifogade reservationer upplästes.
Frölich, David, upplåste följande:
Det är icke alls förunderligt, att en fråga af den olycksaliga natur som denna blifvit uppställd under flera och deribland de mest besynnerliga synpunkter.
Också har icke något ämne inom StatsUtsk. framkallat så många meningsskilnader, hvilket synes af reservationerna.
Jag skulle knappt kunna förklara den första deribland, med hvilken åtskillige ledamöter instämt, örn jag ej trodde mig finna begrepp förvexlade, som dock, efter mitt omdöme, äro himmelsvidt åtskiljda.
När andra lnifvudtitelris reglering i fjol somras förevar, fingo vi i sanning på detta rum höra så mycket ordande 0111 Statens värdighet, och om hvad i anslagsväg erfordrades, på det våra ambassadörer skulle kunna uppträda med oförminskad glans, att hvad deraf behöfdes då, såsom argument för att undvika förknappning i anslag åt Ministerstaten, presenter, sorgpenningar m. m., nödvändigt måste lemna ett öfverskott.
Detta har, tyvärr! såsom det ofta händer med dylika, icke blifvit väl användt.
Hänsigt till värdigheten kunde möjligen då vara på sitt ställe, i händelse det varit sanning, alt en viss rundhet i summorna verkligen behöfdes, och alt man ville använda dem för att höja denna lilla stats politiska rang öfver den plats den i anseende till sin folkmängd ihop med Norrige äger emellan Sardinien och Belgien; men vi hafva alla fått erfara, huru grundlöst argumentet var; och det har visat sig, att frågan alldeles icke gällde Rikets framtida diplomatiska ostentation ulan något helt annat.
Att nu samma värdighets upprätthållande äfven skall blifva ett fullgodt skäl i afseende på en, sedan 1823 förfluten, att icke säga förspilld tid, under hvilken förvaltarne af ett bestämdt anslag på en af Statens hufvndtitlar skuldsatt sig genom hvarjehanda utgifter, som öfverstigit anslaget, det kan jag omöjligen lika med Gr.
Horn medgifva.
Jag vill icke nu yttra mig om, huru pass förenligt det varit med hvad man borde förstå med värdighet, att R.
St., riksdag efter riksdag, blifvit förledde till anslag, högre än som varit behöfliga för de ändamål man öppet kunnat för Ständerna ådagalägga; alt utrikes ärendenas minister måst hålla öppen skuldräkning med utländska bankirer, med mycket mera, som i sednare dagar yppats; nog af, att dessa transactioner, Gudilof! för Sverige, såsom ett constitutionelt land, icke medfört den ringaste nedsättning i dess värdighet, emedan de hittills varit främmande för Svenska folket och dess Representation.
Att man icke tilltrott sig under så lång 656
Den 27 Februari f. m. tid yppa behofven för R.
St., utgör ett starkt bevis, att man på förhand — och jag tror ganska riktigt — beräknat, det R.
St. aldrig, äfven under de menlösa dagarna, skulle vågat inför nationen samtycka till de utgifter, sorn vållat nämnda behof.
Den stora massans omdöme är, efter hvad jag tror, ännu detsamma som fordom: att icke sätta värde på ett, landels klena tillgångar medtagande flärd ful 11 prål, då en hvar, huru en fa i
Id ig han än är, lätt begriper att främmande makter icke deraf låta dåra sig.
Än mindre kan detta lilla, men om sin heder ömtåliga folk någonsin föreställa sig behofvet af hemliga utgifter för att skydda sina gränser eller sina Konungar och deras ätter.
Med lif oell blod hafva vi ofta varit färdige — och jag tror vi äre det ännu — att försvara så väl de sednare som de förre.
Ja, historien vittnar med eller emot oss — allt som man anser det — att vi oftast varit alltför slösaktige med både blod och medel, när man med enkel anspråkslöshet uppriktigt behandlat oss.
Lätt hänförde för hvad vi ansett nationel nytta eller nationel ära af oss fordra, är det icke från oss, som man någonsin hört påyrkas grundsatsen: ”fred, fred till hvad pris som helst.” Tvertom — och ehuru utländska penningar, ty värr! mången gång på våra statsangelägenheter haft ett starkt inflytande, hafva vi aldrig trott det ens kunna komma i fråga, att Svenska penningar skulle med’ära och fördel för Riket eller dess Konung kunna användas på utrikes potentater eller deras rådgifvare.
Sådant har, så vidt jag vet, aldrig varit Svensk politik, och jag tror, att Rikets sanna värdighet i ett upplyst tidehvarf påkallar, att man nu bestämdt visar, det man aldrig erkänt eller vill erkänna den såsom sådan.
Det var utan tvifvel just medvetandet af allmänna opinionen härom, som förhindrade utsktsledamöternes politiska samvete, att i fjol se igenom fingrarna med de successiva afbetalningarna, hvilka alltför länge fortfarit af det öfverflödigt stora anslaget.
Och jag håller dess majoritet räkning för, att den nu icke visat sig glömsk af sin första riktiga uppfattning.
När anslaget — hvilket man orätt kallar en cassa — varit alltsedan 1809 öfverlernnadt till Konungens nära nog omedelbara disposition, d. v. s. utan grundlagsenlig skyldighet att dervid höra Statsrådet på samma sätt som vid andra regeringsutgifter; när ingen redovisning eller controll varit föreskrifven, ulan alltsammans varit ansedt såsom en affär emellan H. M. och Utrikes Statsministern, hvilken affär specielt varit af grundlagen undandragen R.
St:s och alla andras blickar; så var nu dervid ingenting annat att göra, än att i afseende på framtiden nedsätta anslagets belopp — och så skedde.
— För min del var det också, i fråga om decharge för Utrikes Statsministern, icke egentligen det framfarna, utan fastmera bemödandet att göra detsamma fortfarande ännu längre, som, jag fann vara före - D e ii 27 Februari f. m. föremål för behandling enligt 107 §:n R.eg.F:n — oell jag lior erfarenheten har visat att jag hade rätt.
Hittills har jag egentligen försökt utveckla, hvarföre jag ur synpunkten af Statens och dess Representations värdighet, i motsats med Gr.
Horn, Biskop Hedren ni. fl. reservanter, anser just denna värdighet fordra ett fortfarande conseqveht handlingssätt af R.St., för att ådagalägga, det vi veta livad sorn angår denna värdighet och hvad som icke.
Dernäst, emot Frih.
Sprengtportens reservation eller den synpunkt, hvarunder han yttrat sig, anser jag mig först höra anmärka, att en irring synes hafva uppstått genom benämningen af cabinettscassa, hvilken benämning det oftanämnda anslaget fått antingen händelsevis eller för att kunna, likt en verklig statscassa, göra skuld eller gå i borgen för en annan cassa.
För det andra kan jag icke fatta, att, fastän cassans tillgångar bestått af statsmedel, den derigenom mer än andra anslag, hvilka just äga denna egenskap, kunnat upphöjas till rang och värdighet af Rikets Riksg.- ennt., hvilket af alla öfriga Statens cassör är den enda, som grundlagsenlig! kan göra skuld.
Det vore just en vacker grundsats att vilja medgifva det alla anslag på hufvudlillarna, t. ex. till Krigs-colhm, Myntet, Lappska Ecclesiastikfonden etc., skulle innebära för dem, som emottaga medlen till förvaltning, en rättighet alt vid de affärer och transactioner, som derhos en och annan gång förspörjas, äfven göra statsskulder!
Sådan har omöjligen kunnat vara Friherrens mening, men jag fruktar att hans argumentation alltför mycket lemnar rum för en sådan tydning.
Den delen åter af samma reservants yttrande, hvaruti ifrågasättes, huruvida Utsk. bort tillstyrka R.
St., att af redan anvisade statsmedel använda eller icke använda något till fullgörande af cabinettscassans förbindelser, tillstår jag mig icke rätt förstå till sin egentliga syftning, då det icke allenast måste anses otänkbart, att Frih.
Sprengtporten eller någon annan skulle vilja genom någon lind. hemställan af R.
St. förorda en annan disposition af anslaget än som vid dess reglering var calculerad, utan ock förekommer, ali nedsättning i ministerstatens aflöning synes vara en mindre grannlaga åtgärd utan Norrska Statens vetskap och minne, enär den sednare äfven lemnar bidrag till båda Rikenas gemensamma functionärer.