Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke att man bör sätta K. M. i nödvändighet att framställa förnyad anhållan i delta ämne, utan att, sedan förhållandet blifvit anmäldt, det är öfverensstämmande med R.
St:rs värdighet, att utan uppskof afgöra frågan, på ett sådant sätt, att den ej behöfver återkomma.
Med denna åsigt och den monarkiska principens bevarande till ögonmärke, anser jag, att man icke bör till en framtid uppskjuta denna fråga.
Jag förenar mig med Ilr Cederschjöld.
Jag kan icke annat än på det högsta beklaga, att en så vidlyftig diskussion i detta ämne uppstått.
202 Den 18 Mare i. m.
Då man betraktar denna fråga från dess början, finner man, att K.
M. för sin del icke ansett lämpligt, att vid denna riksdag begära någon ordinarie förhöjning, utan i stället ett anslag för en gång, att utgå med 250,000 rdr per år till betäckande af den uti hoflorvaltningen befintliga brist.
Stats-Utsk:t har nu tillstyrkt denna K. M:s Nåd.
Propos., och gått ännu längre genom dess hemställan, alt den redan beviljade millionen må af K. M. omedelbart få lyftas.
Viii sådant förhållande och då Utsk:t, åtminstone efter hvad som kan synas af Betänk:t, enhälligt fattat detta beslut, så och oaktadt jag, för min del, under andra förhållanden ingalunda skulle hafva motsatt mig, utan tvärtom gerna bifallit ett högre ordinarie anslag, tror jag dock, att, sedan frågan kommit på sin nuv:de ståndpunkt, det skulle vara i högsta grad oklokt af K. o.
Ad. att frångå det af Stats-Utsk:t tillstyrkta beslut.
Jag är öfvertygad, att åtminstone ingen af de ledamöter härstädes, som ega en närmare kännedom om förhållandet, skall kunna tro att ett annat It. o. Ad:s beslut skulle äfven blifva It.
St:rs. Aldra minst uti en fråga af sådan beskaffenhet som denna anser jag alt man bör besluta ett anslag, derom man på förhand kan vara förvissad, att det likväl sedermera icke kommer till stånd.
Det är på dessa skäl, samt i öfverensstämmelse uti öfrigt med den af Frih. af Ugglas i denna fråga uttalade mening, som jag tillstyrker bifall till hvad Utsk:t uti denna del föreslagit.
Hr Montgomery, Robert: Frih. af Ugglas bar redan så fullständigt utredt denna fråga, att icke mycket återstår att deruti tillägga; men jag vill likväl till besvarande upptaga några af Hr Cederschjöld anförde omständigheter.
Till en början får jag således förklara, att jag belt oell hållet instämmer uti den af Hr Cederschjöld uttalade åsigt, ang:de nödvändigheten deraf att Konungen icke måtte hafva några bekymmer uti ekonomiskt hänseende, så att han får egna sig uteslutande åt sitt vigtiga värf; men hvad jag icke kan förstå, är, huru samme värde talare kommit till den slutsats, som han deraf velat draga, eller tillämpningen af detta förhållande å den summa, hvilken han föreslagit, såsom för ändamålet nödig.
Först har nemi.
Hr Cederschjöld begärt 50,000 rdr och derefter 170,000 rdr.
Uti bådadera fallen synes han mig helt och hållet sakna all grund för antagandet af de summor, till hvilka han kommit.
Hr Cederschjölds framställning i detta fall stödjer sig på det tydliga syfte, att sedermera icke någon fråga i denna väg måtte uppstå; men huru kan Hr Cederschjöld veta, att den af honom föreslagna summa är tillräcklig?
—Gr.
Mörner åter har föreslagit dessa 170,000 rdr, emedan detta belopp utgör ungefärligen \ af hittills varande anslag; men, frågar jag ånyo, huru han man veta, att denna J är den rätta siflran?
För min del tror jag det icke vara skäl att i detta fall bestäm - Den 18 Mars f. m. 203 ma någon siffra, dä man omöjligt kan veta den rätta.
M. icke sjelf funnit lämpligt att i berörde hänseende göra nägot förslag, kan jag för min del icke finna, huru sådant skall kunna vara lämpligt för någon annan.
På dessa skäl, samt med hänsigt i öfrigt lill hvad Frih.
Tersmeden nyss anfört, angående den ringa sannolikheten att ett från Stats-Utsk:ts i denna fiåga skiljaktigt beslut härstädes, skulle blifva äfven It.
St:rs beslut, får jag tillstyrka bifall till hvad Stats-Utsk:t föreslagit.
Hr Cederschjöld: Frih. af Ugglas har förklarat, att han alldeles icke frångått K.
M:s förslag, och såsom skäl derför, bland annat, anfört, att uti motivcrna till den nu omhandlade K.
Propos:n blifvit lillahult: »att den första omsorgen borde vara, att den omlörmäl la bristen måtte blifva så fort som möjligt godtgjord; och att Utsk:t häraf således haft full anledning att bevilja den begärda summan på en gång, i stället för att fördela den på fyra år».
Men jag tillåter mig erinra den värde Frilun, att det uti samma motiver jemväl är uttryckligen förklaradt »vara utom allt tvifvel, att äfven för framtiden en lämplig förhöjning uti ifråga v:de ordinarie anslag är af omständigheterna påkallad.»
Det är på dessa motiver jag här stödt mitt förslag, hvilket derföre, efter min åsigt, hvilar på lika god grund, som det ifrån K. M:s Nåd.
Propos. afvikande förslag, hvilket Ilr Frilun förordat.
Tersmeden har beklagat, att man diskuterat denna fråga, och han har sagt, att man icke egde något hopp, att derigenom åstadkomma något lyckligare resultat.
Ja, Mina Hrr! alla de, som önska att denna fråga allt framgent måtte stå öppen, — de ega skäl att afslå den af mig gjorde hemställan och att nu uttala förespeglingar derom, att denna niin hemställan icke eger någon utsigt till framgång; men (e, hvilka lika med mig anse det vara för det allmänna bästa af stor vigt, att frågan om tillökning i hofhållningsanslaget icke hålles öppen till kommande riksdagar, skola säkerligen finna sig böra godkänna det förslag, som jag förfäktar.
Ytterligare har här blifvit sagdt, att man icke kan veta, hvilken summa som är den rätta.
Det enda, som uti så fall kan vara något tvifvel underkastadt, är huruvida den af mig föreslagna summa möjligen kan vara för liten.
Detta skulle kunna åberopas såsom en vigtig anmärkning mot mitt förslag; men Hr Finans-Ministern har ju till Stats-Råds-pro!:t yttrat, att den permanenta tillökningen icke på långt när behöfde uppgå till så stort belopp som det dant förhållande blir frågan, hvad Frih.
Gripenstedt menar med dessa ord »ej på långt när.»
Den värde Frilun är här närvide och, sorn hannu anmält sig att tala, torde Hr Frilun meddela en bestämd upplysning om huru nyssnämnde ord rätteligen böra förslås, och huruvida den af mig nu förordade summa verkligen är 204 Den 18 Mare f. m. för liten.
Jag har trott att dessa 170,000 rdr skulle vara ett undefärligt lagom; och efler de upplysningar, jag inhemtat. skall verkligen så vara händelsen.
Het är dock möjligt, att jag i delta fall misstagit mig.
Men om så förliålier sig, eller ej, derom torde visshet erhållas genom Hr Finans-Ministerns yttrande.
Gripenstedt: Frih. af Ugglas har redan, som mig synes, så klart och fullständigt utvecklat de skäl, som böra förmå R. o. Ad. att bifalla Utslc.ts förslag, att jag icke anser behölligt att utförligare utlåta mig i ämnet.
Under diskussionen hafva dock några betänkligheter blifvit framställda, hvilka det torde vara skäl att med några ord vidröra.
Man har här synnerligen framhållit, att det af R. o. Ad. nyss bifallna extra anslaget af en million icke skulle innefatta någon förhöjning uti det ordinarie hofhållningsanslaget.
Med anledning deraf tillåter jag mig dock erinra derom alt, på sätt Frih. af Ugglas redan påpekat, uti förrberörde extra anslag ovedersägligen ligger en årlig tillökning af 50,000 rdr utöfver den närv:de tillgången.
Hen uppgifna bristen var nemi. 800,000 rdr, och genom de överskjutande 200,000 rdrs fördelning på 4 år kommer man att erhålla 50,000 rdr årlig förhöjning uti den tillgång, som för närv:de finnes.
Hertill kommer den tillökning, sorn, genom förut utgående, hädanefter besparade räntor, fås genom den beviljande millionen.
Vidare tillkommer det förhöjda anslag, hvilket blifvit beviljadt under benämning: «för underhåll och vård af möbler och andra, staten tillhörige inventarier i de K. Slotten.»
Hetta anslag har hittills, enär detsamma icke varit tillräckligt för de dermed afsedda behof, måst fyllas af det egentliga holhållningsanslaget.
Genom sistnämnda, af mig nu påpekade tillökning kan således ytterligare 50,000 rdrs förhöjning i tillgångarna påräknas.
Man kommer således ovillkorligen till den slutsats, att den reglering, hvilken blifvit af Sta!s-Utsk:t föreslagen, innefattar, utom det extra anslaget, en årlig tillökning af mer än 100,000 rdr utöfver den tillgång, som för närv:de förefinnes för K. M:s hofhållning.
Man har här under diskussionen mycket ordat ang:de den ifrågaställa summans belopp.
För några ögonblick sedan har jag jemväl blifvit interpellerad i afseende derå, huruvida jag ansåg de af Gr.
Mörner eller Hr Cederschjöld förordade belopp vara tillräckliga.
Jag anser mig icke befogad att i detta fall afgifva något officielt yttrande; men kan dock, såsom enskild ledamot, uttala mitt omdöme i frågan.
Bet är, att den ifrågasatta summan af 170,000 rdr icke är för liten, men att den likväl icke är den rätta.
Berjemte torde man ock böra ihågkomma, att, på sätt äfven finnes antydt uti Stats-Råds-prot:t, som åtföljer den K.
Proposm, det framtida behofvet, i detta afseende, i likhet med hvad för dylika behof i allmänhet eger rum, bör fyllas genom ett gemensamt bidrag af Sverige och Norige.
För Den 18 Meri f. m. 20 S närv:de kan icke någon framställning i ämnet till Noriges Storting aflåtas, enär detta Storting redan fatlat sitt beslut ang:de den l:sta bnivud-titeln.
Redan uti detta förhållande ligger efter milt förmenande ett afgörande skäl att icke biträda den af Gr.
Mörner och Hr Cederschjöld förfäktade mening.
Då derförutan genom de åtgärder, som blifvit föreslagna, verkligen icke allenast den nuv:de bristen kan fyllas, utan jemväl de derefter befintlige ölverskotten kunna sammanläggas till en summa, hvilken visar sig vara för ändamålet tillräcklig, så anser jag det icke vara skäl att bevilja annat än hvad Utsk:t, på grund af K. åhs framställning, löreslagit.
Slutligen torde man icke heller höra förbise, att det icke vid ett tillfälle, sådant sorn detta, kan vara skäl att riskera någon splittring mellan Riks-Slåndens beslut; och detta så mycket mindre, som liela det ordinarie Stats-Utsk:t enhälligt och utan några reservationer lättat sitt beslut i denna fråga.
Vid sådant förhållande är icke ens antagligt, att något annat beslut skulle låta sig framtvineas; och jag hemställer för öfrigt till eder, Mina Hrr! om det skulle kunna vara angenämt för K. M., äfven om sådant lät sig göra, att mottaga en tillökning i sitt hofhållningsanslag, vunnen kanske på den förseglade sedeln.
Alltså anser jag, fiir min del, i alla afseeuden lämpligast att R. o. Ad. bifaller Utsk:ts hemställan.
Flera bifallsyttringar följde på detta anförande.
Mörner; Jag medgifver visserligen, att det förslag, som Stats-Utsk:t uti Utlåtit N:o 65 framställt, har betydligt företräde framför den framställning, som innefattas uti K. M:s Propos. i ämnet, och detta Stats-Utsk:ts förslag har också redan blifvit af R. o.
Ad. bifallet, hvarförutan, efter hvad till min kännedom kommit, detsamma derjemte redan blifvit godkändt af ett annat Riks-Stånd.
Men härigenom undanröjdes ej behofvet af den ordinarie tillökning i års-anslaget, sorn innefattas i det af mig i ämnet väckta förslag.
I afseende å de af Hr Finansministern nyss gjorda beräkningar, tillåter jag mig derföre att framställa några erinringar.
Bland annat bar af nämnde värde talare yttrats, att det skulle å den beviljade millionen uppstå en årlig behållning af 50,000 rdr.
Då likväl jag, för min del. förmodar att de befintlige bristerna icke äro af sådan beskaffenhet att icke någon ränta derå ifrågakommer, så måste jag, under sådan förutsättning, förminska beloppet med upplöpande ränteafdrag.
Derjemte har icke K.
M.t under innevtde år, tillgång till de särskilda medel, hvilka i Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 38 äro afsedda alt för framtiden, d. v. s. för åren 1864—1866 och vidare afhjelpa de brister, som uppstå uti hofhållningen vid de K. slotten.
Häraf föranledes ytterligare en brist under detta år, hvilken dock på något sätt måste fyllas. 206
Den 18 Mere f, m.
Det är sålunda temligen klart att den mycket omordade och påräknade tillökningen redan med afseende å de förhanden varande utgifterna kommer att under loppet af detta år tagas i anspråk.
Af Ilr Finans-ministern har vidare yttrats, att behofvet bör fyllas genom bidrag från såväl Norige som Sverige.
Man kan således derpå grunda den förhoppning, att Ilr Finans-mini stern och bans embetsbroder skola i sinom tid och utan några 11.
Stms påminnelser söka göra den uttalade åsigten gällande; samt att sålunda jemväl
Sveriges rätt uti denna del blir i en framtid iakttagen, om vi äfven nu skulle gå Norrmännens blif vande beslut i förväg och bevilja hvad på Sverige bör belöpa.
I afseende å det belopp, som för framtiden skulle erfordras, har Frih.
Gripenstedt sagt sig icke vilja afgifva något officielt yttrande; men, såsom enskildt meddelande, omförmält, att den i motionen ifrågasatta summan icke vöre för liten, ehuru den icke vore deri rätta.
Summans rätta belopp har man sålunda icke kommit i tillfälle att af Hr Friluns berörda yttrande inhemta.
Hr Frih:n torde således ännu icke bestämdt stadgat sitt omdöme i detta hänseende; men då man likväl har den försäkran af honom uttalad, att hvad som blifvit hegärdt icke understiger hvad som verkligen behöfves, anser jag för min del det ingalunda böra kunna kännas tungt för landet, att, genom beviljande åt II.
M. af hela den af mig ifrågaställa summa, göra en förnyad framställning i detta grannlaga ämne öfverflödig.
Åtminstone bör det väl icke vara R. o. Ad., som medverkar dertill att K.
M. skall vid nästa riksdag nödgas sjelf gå uti författning om en sådan framställning.
Man bar påstått att ett R. o. Adis beslut om en ytterligare tillökning uti Hof-förvaltningssumman icke skulle kunna hafva utsigt till den framgång ait sedermera blifva R.
Hvad som i berörde hänseende kan komma att inträffa, är omöjligt att nu bestämma; men erfarenheten gifver dock vid handen, att den mening, som hvilar på en fullkomligt rigtig och god grund, uti de flesta fall slutligen tager ut sin rätt.
Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Frih. af Ugglas har redan så fullständigt framlagt de motiver, hvilka i detta fall ledt Stats-Utskit, att jag anser mig kunna yttra mig ganska kort i ämnet.
Rland detta Stånds ledamöter i Sfats-Utsk:t tror jag verkligen, att alla skulle gerna hafva linderstedt det af Gr.
Mörner nu väckta förslag; men det visade sig der ganska snart, att frågan skulle komma att blifva afgjord på den förseglade sedeln, för så vida en sådan åsigt fortfarande förfäktades.
Vid sådant förhållande torde det hafva varit klokast att, på sätt nu skett, R. o. Ad:s ledamöter i Utsk:t förenat sig om ett förslag, som var möjligt att få igenom och sorn ock gick igenom, — ett förslag, som Gr.
Mörner sjelf erkänt böra föredragas framför det af K. M. i denna del framlagda; och R. 0•
Adis ledamöter i Utsk:t Den 18 Man f. m. 207 förtjena således verkligen icke de anmärkningar, som emot dem af IIr Cederschiöld blifvit framställda.
För öfrigt är jag temligen förvissad derom, att
U(sk:ts förslag kommer alt bifallas af Irenne Stånd, vid hvilket förhållande diskussionen i ämnet härstädes icke kan lända lill mycken fromma.
En talare har här redan erinrat, huru angenämt det skulle vara, att undgå denna diskussion.
Genom ett obetingadt bifall till Utskrts förslag undviker man ju densamma; och kommer man antagligen, i alla fall, icke till något bättre resultat.
Denna diskussion företer en egendomlighet af särdeles ovanlig beskaffenhet.
Jag åtminstone kan icke erinra mig, att någon sådan casus tillförene yppat sig, eller att i en fråga om förhöjdt anslag för hof-förvaltningen, detta förslags förfäktare erhålla sjelfva Finans-ministern till sin motståndare.
Detta sätter verkligen frågan uti en ganska egen och betänklig ställning, ty man har icke kunnat föreställa sig annat än att det skulle vara för regeringens medlemmar särdeles angenämt, att redan nu erhålla denna sak afgjord och derigenom undgå att få densamma vidare behandlad af representationen vid kommande riksdag; men, hvad inträffar?
jo! att den egentliga oppositionen i detta fall förspörjes från Finansministern.
Man har bär hört sägas af en talare, att den begärda förhöjningen med 170,000 rdr i det ordinarie anslaget skulle vara för liten.
Om så vore händelsen, kunde den värde talaren deraf taga sig anledning föreslå en ännu större förhöjning; men huru han, med bibehållen konseqvens, skall kunna afslå den begärda förhöjningen derföre, att den skall vara för liten, det kan jag icke fatta, ty bristen skulle ju i så fall framdeles blifva ännu större.
Men nu måste dock den värde talarens farhåga i berörde afseende hafva blifvit helt och hållet skingrad, sedan Hr Finans-ministern, uppå min gjorda förfrågan, bestämdt förklarat, alt den af mig föreslagna förhöjningen, 170,000 rdr, icke är för liten.
Visserligen har Hr Finans-ministern tillagt, att nämnde förhöjningssumma likväl icke vore den rätta, hvaraf således ovedersägligen måste följa, att den är för stor.
Men, Mina Hrr! vid beviljandet af ett anslag, sådant som detta, kan det väl icke komma i fråga att pröfva behofvet på skillingen.
Man anslår naturligtvis en rund summa, och ingen torde finna någon betänklighet vid att bevilja äfven några tusen rdr för mycket.
Den vigtigaste invändning mot förslaget har Ilr Finansministern ansett bestå deruti, att denna fråga borde afgöras i samråd med Norrmännen.
Jag kan i detta fall icke dela samma värde talares åsigt.
Mig synes R.
St:r värdigt att nu på en gång bevilja en tillräcklig, rund summa, helt och hållet oberoende deraf, huruvida större eller mindre förhöjningjemväi från Norige 208 Den 18 Meri f. m. kan erhållas.
Norrmännens handlingssätt i detta fall mä sedermera blifva deras ensak I Jag kan, för min del, således icke falla, det något skäl blifvit framstäldt, nog giltigt, lör alt hindra II. o. Ad. att i berörde hänseende föregå de andra Stånden med elt värdigt exempel.
Ar det väl oss lillständigt alt ställa oss likasom i beroende af Norrmännens beslut i delta fall?
Jag, för min del, kommer icke att laga detsamma lill rättesnöre lör milt förfaringssätt härutinnan, och hoppas att pluralileten af della Stånd äfven skall visa sig dela samma åsigt.
Det luifvudsakliga skäl, hvarpå Hr Cederschjöld grundat sitt förslag om en ytterligare tillökning i hof-förvaltningssumman, har varit, att denna fråga icke vid ett kommande riksmöte skulle blifva föremål för öfverläggning.
Om nu likväl denna förhöjda summa komme att blifva för liten, och således en förhöjning vid nästa riksdag måste begäras, så skall det dock såväl för Hr Cederschjöld som öfrige härvarande blifva en oundgänglig nödvändighet, alt vid nämnda riksmöte diskutera den då ifrågakoinmande förhöjningssumman.
Jag tror således, att det icke är jag, som varit inkonseqvent, utan att det varit Ilr Cederschjöld sjelf, som dertill gjort sig skyldig.
Med anledning af Hr Montgomery’* sednaste yttrande, har jag endast velat genmäla, alt äfven jag förutsatt möjligheten deraf, alt den utaf Gr.
Mörner ifrågaställde summa kumle vara för liten.
Derföre tog jag ock mig friheten att till Hr Finans-ministern framställa en direkt fråga i ämnet, med anhållan om upplysning, huruvida verkligen så vore händelsen.
I sådant fall ville jag nemligen förhöja summan, blott man nu fattade ett definitilt beslut.
Nu hafva vi dock erhållit den bestämda upplysning af Hr Finans-ministern, att den föreslagna summan icke är för liten; och således är ju all farhågan i den vägen försvunnen.
Det har härstädes blifvit lagd mycken vigt deruppå, alt man skulle så ställa till, att icke denna fråga uti en framtid kommer tillbaka.
Jag ber dock att få erinra att, mig veterligen, icke någon § i grundlagen finnes, hvilken hindrar dess återkomst; och livad den mycket omordade grannlagcnheten beträllär, så händer, att äfven den får vika, när behofvet inträder.
Frih. af Ugglas: Då 11. o. Ad. nu går att besluta öfver Hr Cederschjölds förslag, så torde det väl också vara i sin ordning, att närmare granska hvad detta förslag i sjelfva verket innehåller.
Hr Cederschjöld har föreslagit, att det årliga anslaget - Den 18 Mere f. m. 209 get skulle ökas till 800,000 rdr.
Genom bifall till den af K.
M. äskade millionen, liar redan erhållits ett årligt tillskott af 50,000 rdr.
Dertill kommer ännu en ifrågasatt tillökning på lista hufvud-titeln af omkring 40,000 rdr, d. v. s. tillsammans 890,000 rdr, under hvarje af de lyra nästföljande åren, i stället för nu bestämda 030,000 rdr. 1 fall K.
M. äskat förstnämnde summa, är jag förvissad, att ingen härstädes skulle hafva ansett någon uppoffring i den vägen vara för stor.
Men då en dylik framställning af K.
M. icke blifvit gjord, tillåter jag mig fästa uppmärksamheten på den rubbning uti statsregleringen i sin helhet, som genom bifall till det sålunda framställda förslaget nödvändigt skulle uppstå, ty tillökningar på ett håll måste föranleda nedsättningar på ett annat.
Åtskilliga sådana hafva också blifvit inom Stats-LTtsk:t yrkade och åvägabragte, just till följd af det ökade anslag å lista hufvud-titeln, K. M. äskat.
Ad. nu besluta till denna hufvud-titel anvisa ytterligare medel utöfver den redan beviljade millionen, måste sannolikt ytterligare afprutningar göras.
Det är endast i afseende å den beräkning, Frih. af Ugglas nyss framställt, som jag vill yttra några ord.
Om man nemligen till dessa 800,000 rdr lägger den ifrågaslällde årliga förhöjningen, 170,000 rdr, uppgår beloppet till 970,000 rdr; och då man val måste antaga att någon ränta tillkommer å den befintlige bristen, så antager jag att den upplöpande räntan ungefärligen kan betäckas med de uti millionen resterande 30,000 rdrna.
Der har man således användning för hela millionen.
För att komma till den så mycket omordade tillökningen, måste man verkligen vara en skicklig räknemästare.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkanden blifvit framställda endast i afseende å det ordinarie anslaget till K.
M:s hofhållning, hvars förhöjning
Utskit i den första punkten af Utlåtit Nio 65 afstyrkt, och hvilket anslag, enligt 6:te punkten i Utlåtit Nio 38, skulle under nästa statsregleririgsperiod utgå med samma belopp som hittills, eller 630,000 rdr; och hade uti ifrågavide hänseende yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle bevilja en årlig förhöjning af 170,000 rdr i anslaget till Iv.
M:s hofhållning, så att detsamma komrne att utgöra 800,000 rdr; med anledning hvaraf frågan om merberörde anslags belopp och den öfriga, utan anmärkning lemnade, delen af 6:te punkten i Utlåtit
Nio 38 komme att göras till föremål för särskilda proposir.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskits ifrågav-.de förslag, hvartill svarades talrika och H. lil. 14 210 Den 18 Mere f. m. starka ja och nej i blandning, och sedermera propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å samma förslag, skulle bevilja ofvannämnde förhöjning af oftaberörde anslag, då svaren likaledes utföllo med särdeles starka både ja och nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit den sednare proposm vara med öfvervägande ja besvarad.
Efter det att flere ledamöter påyrkat votering, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts uti första punkten af Utlåtit N:o 65 gjorda alstyrkande af väckta motioner om förhöjning af det ordinarie anslaget till K.
M:s hofhållning, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o.
Utsk:ts ofvanberörda hemställan och beviljar en årlig förhöjning af 170,000 rdr i omförmäldta anslag, så att detsamma från och med nästa statsregleringsperiod kommer att utgå med 800,000 rdr rmt årligen.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 154.
Nej — 122.
Mot det beslut, R. o. Ad. nu lättat, får jag i R. o. Ad:s prot. nedlägga min reservation.
Framtiden torde komma att utvisa hvilketdera beslut varit mest välbetänkt, antingen det, för hvilket jag stridt, eller det, som nu vunnit seger.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att den öfriga delen af 6:te punkten i Utlåtit N:o 38 skulle läggas till handlingarne, hvartill svarades ja. 7:de—11 :te punkterna.
Biföllos. 12:te punkten.
13:de och 14:de punkterna.
Föredrogs ånyo Konst.-Utsk:ts den 11 och 16 dennes på bordet lagde Merri.
F. Den 18 Mars f. m. 211 H.
Exc. Hr Frih. De Geer, Louis, anförde skriftligen:
Med begagnande af den R.