Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
, att genom dess antagande skulle hända, att Utsk:n ena gången skulle få ordför., som skötte ärendena på ett sätt, och en annan gång andra, som skötte dem på ett annat sätt.
Jag tror, att denna olägenhet icke allenast icke är förebyggd genom det nu gjorda förslaget, ulan äfven att den nu kan inträffa lika ofta och lika lätt som om förslaget antages.
Om jag icke bedrager mig, har det under denna riksdag händt, att ett af R.
St:s Utsk. ombytt ordför. 708 gånger.
Detta bör mindre ofta kunna hända, om Utsk:n sjelfva få välja sina ordförande.
Just den talare, som gjorde den anmärkn. jag nu upptagit, har under förflutna riksdagar ofta åberopat Norriges exempel.
Erfarenheten från Norriges Stortliing, der ordform väljes för hvarje vecka, har dock visat oss att en och samma person der blifvit utsedd till ordför., icke blott under ett, utan äfven under flera på hvarandra följande Stortliing.
Med det förfarande, som nu äger rum, har, såsom R. o. Ad. sjelft nogsamt känner, ofta den olägenhet varit förknippad, att R. o. Ad:s electorer varit förhindrade att i Utsk. invälja personer, som haft högt nummer på Riddarhuset, just derföre att stundom sädane Den 5 Augusti c. ra. 115 personer, sorn eljest sluille varit beredvillige al! ingå i Utsk., likväl icke på något villkor velat blifva ord för. derstädes.
Ett sådant binder hade naturligtvis icke uppstått, om det nu gjorda förslaget varit antaget.
Jag skulle också tro, att R. o. Ad. genom denna förändring icke uppoffrar någon annan förmån, än en inbillad, ty det kan icke för detta Stånd mera än för de öfriga Stånden vara någon förmån, att binder läggas för ärendenas snabbare och ändamålsenligare utarbetande, hvilka hinder till stor del undanröjdes derigenom, att Utsk:n sjelfva fingo utse sina ordförande.
Jag bar så mycket mindre emot Coust.Utsk:s förslag i denna del, som R. o.
Ad:s prot. nogsamt vittna derom, alt det varit min tanke tillförene, att Utsk:n inom sig borde utse sina ordför., men att, intilldess detta skedde, R. o. Ad:s ordförandeskap måtte bibehållas efter matrikeln.
Men då jag erkänner denna grundsats och önskar dess tillämpning, får jag derjemte erkänna att Const.Utsk:s förslag förefaller mig i visst fall ofullständigt, emedan jag önskade, alt Utsk. äfven tillstyrkt alt en vice-ordför. måtte utses.
Förslaget innehåller, att om ord•föranden är hindrad, skall äldste ledamolen af R. o. Ad. ovillkorligen föra ordet.
Jag lior att det ligger en motsägelse i princip att så stadga, enär Const.Utsk. förutsatt, att det vore mycken svårighet att finna den skickligaste, såvida R. o. Ad:s sjelfskrifna rätt bibehölles.
JVu är den likväl bibehållen, ty det är ganska tänkbart, att det ofta nog kunde inträffa, att verklige ord förin vore hindrad alt sig infinna.
Jag önskar således, i händelse R o. Ad. skulle finna någon anledn. alt återremittera detta förslag med en gemensam tanke, för att göra detsamma ännu mera antagligt, att deri må tilläggas att vice-ordför. både i Utsk. och Utsk:safdelningar böra utses.
En värd ledamot har, såsom jag tyckt, gillat detla förslag med den reservation, att det skulle ligga öppet för en kommande riksdag att förkasta detsamma, i händelse det skulle finnas vådligt för R. o. Ad. att göra den concession, hvarom nu är fråga.
I anledn. af detta yttrande ber jag att få afgifva ett annat, äfven under äfventyr att offentligen så misstydas, som jag blifvit det af publicitetens organer, då de nyligen förklarat, att jag vöre emot all förändring i R. o. Ad:s stånds-representation.
Jag tror mig tverlom, i motsats till hvad våra tidningar i detta fall uppgifvit, hafva förklarat, att jag högeligen önskar en reform af Riddarhuset, ehuru icke på den väg tidningarna förespeglat och utarbetat, samt äfven andra organer förberedt, nemi. genom R. o. Adis förnedring på ett eller annat sätt.
Jag önskar således, att R. o.
Ad. måtte nogsamt betänka, huruvida det, i afseende på det lyckliga införandet af en reform, icke allenast af R. o, Ad, ulan äfven af de 3 öfriga Stunden,, hvilka jag anser vara i behof af fullt ut sam - Ben 5 A u g us t i e. m. ma reform sorn R. o. Ad., skulle vara ett påskyndande elier ett motarbetande of en sådan reform, att R. o.
Ad. på förhand gjorde några eoncessioner.
Jag tror icke, att det allmänna haft någon stor fördel af de eoncessioner, som R. o.
Ad. förut gjort, då de icke mölts af motsvarighet på annat håll; och för min del tillstår jag uppriktigt, att allt hvad som nu göres för att vidblifva vår riksd.form och liksd arbetet i det oformliga skick, hvari det nu är, ogillar jag för min del.
Jag tillstår öppet, att jag således i närvar. tidpunkt verkligen inom mig har någon betänklighet att godkänna ett medel att komma till något förbättradt skick med våra nuvar.
Utsk., emedan jag anser dessa Utsk. vara en högst olycklig institution, så formerade som de nu äro, med hvilken ordför. som helst.
Derföre skall det vara mig ganska likgilltigt, om den af inig såsom riklig erkända principen, alt Utsktn sjelfva böra välja sina ordför., antages eller icke, emedan jag förespeglar mig något mycket högre, en mycket vigtigare reform än denna, nemi. att, genom en förändrad riksdagsform, få en total förändring i Utsktns sammansättning.
Men blir det R. o. Ad:s gemensamma tanke att inom Utsktn val till ordför. bör äga rum, så ber jag R. o. Ad. besinna , om icke något afseende äfven bör fästas vid min framställning att jemväl vice-ordför. må utses.
Ang:de förändringen med tillsättandet af ordför. i R.
St:s CJlsk. har här, såsom mig synes, redan blifvit tillräckligen ordadt.
Beliofvet af förändringen är, såsom jag tror, temmeligen allmänt insedt både utom och inom detta Hus, och sedan utvägen att åstadkomma den behöfliga förändringen, genom omredaction af en § i Ridd.- Ordn., blifvit afslageu; så återstår det icke, såsom jag troi', någon annan, än att antaga hvad Coust.Utsk. i sådant afseende föreslagit.
Men jag upprepar hvad jag redan nämnt, att jag tror Const.Utsk. icke bort dermed sammanbinda en fråga af betydligt skiljaktig natur, den nemi , angrde ordför. bland fullmäktige i Banken och Riksg.cnut.
Denna fråga hörer icke rätteligen till 3q §:n Riksd.Ordn.. utan borde bestämmas i dess 66 5* Att börja med, uppstår af denna sammanbindning den olägenhet, all om Sländerne vid en följande riksdag ville antaga den ena, men icke den andra förändringen, så kunde ett sådant beslut ej fattas.
Detta skäl synes mig ensamt vara tillräckligt för att föra hvarldera lagstadgandet till den §, dit det hörer.
Men ett skäl af ännu mera vigt är, att den förändring, som blifvit föreslagen i afseende på ordform bland fullmäktige, är alltför ofullständig för att motsvara ändamålet.
Den som behagat göra sig besvär med att taga något närmare kännedom om dessa verk, kan svårligen hafva undgått att inse behofvet deraf, att för livartdera af dem utses en person med fullkomlig sakkännedom, fullkomlig drift och ledighet att åt D c n 5 Augusti c. m. 117 detta värf egna en betydlig del af sin tid.
Det är nu en tillfällighet, om en enda sådan person finnes bland fullmäktige.
Det är dessutom behöfligt, att den person, som skall vara högsta styresman för någotdera af dessa R.
St:s verk, skall till b vartdera af RiksSttn stå i ett omedelbart förhållande; ty derförutan kan han icke utöfva det kall, som honom tillkommer, med tillräcklig moralisk styrka.
Någon annan lämplig utväg till besättande af denna plats kan jag under nuvar. representations-form icke finna, än att han, lika med R.
St:s Just.ombudsman, väljes gemensamt af RiksStCns sammanträdande electorer.
Det är visserligen icke bchöfligt, att Slåndet nu såsom sin gemensamma tanke uppgifver detta valsätt.
Det behöfves blott att R. o. Ad. förklarar, att något stadgande om val af ord för. bland fullmäktige i Banken och Riksg.contoret icke anses böra inflyta i 3g §:n Riksd.Ordn.
Derigenom blir Utsk. oförhindradt att föreslå denna förändring i 66 §:n.
En ledamot af delta blus, Hr Stuart, har erkänt den af mig yrkade förändringens riktighet, men likväl kommit lill den slutsats, att R. o. Ad. borde godkänna Const.Utskts nu framlagda betänk.
Deraf skulle dock följden blifva, att något förslag till den ändring i 66 §:n, som jag åsyftat, icke kunde framläggas vid denna riksdag, utan först vid den nästa, och att således sjelfva grundlagsförändringen skulle fördröjas ännu för 2:ne riksdagar.
Om man anser, hvilket jag vågar tro att man skall göra, förändringen vara nödig, så måste man också icke motarbeta att den, så snart sorn möjligt, kan sättas i verket.
Det har blifvit anmärkt emot nu gällande författning angtde ordför. i R.
St:s Utsk., att R. o. Ad:s electorer finna sig i förlägenhet vid utseende af utsk:s-Iedamöter, derföre alt de någon gång förhindras att välja någon som innehar en högre nummer på Riddarhuset, i anseende dertill att Iian möjligen blefve ordförande.
Jag tager mig friheten erinra derom, alt detta icke beror af Riksd.Ordnts 3g §, om hvars redaetion nu är fråga, utan af Ridd.Ordn., emedan berörde 3g § innehåller, att ordför. i Utsk. blir den, som enligt Ridd.Ordn. är dertill berättigad.
Det synes mig alldeles icke lämpligt att rätta Riksd.Ordn. efter Ridd.Ordn., utan snarare tvertom , hvilket äfven sjelfva Riksd.Ordn. föreskrifver.
Att nu vidtaga en ändring i grundlagen, derföre att en önskan om förändring i Piidd.- Ordn. ej gått igenom, kan jag ej finna vara rätta vägen, utan anser jag förhållandet böra vara tveitom, eller att Ridd.Ordn. må lämpas efter grundlagen, men alldeles icke grundlagen jemkas efter Ridd.Ordn.
Jag får således ytterligare anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos. derå, huruvida R. o. Ad. anser den föreslagna förändringen icke behöflig. 118 Den 5 Augusti e. m. Erih.
Utom det alt jag anhåller att få förena mig i hvad af Hr von Troil blifvit yltradt, anhåller jag blott att få tillägga några ord rörtde olämpligheten för R. o.
Ad. att vara sjelfskrifne ordför. i Utsk. R. o. Ad. har icke samma åliggande, som de öfriga Stundens ledamöter, att under hela riksdagen vara tillstädes. R. o. Ad:s ledamöter kunna, när de behaga, resa ifrån riksdagen.
De kunna vara riksdagsmän om de så behaga, och låta bli om de så vilja.
Under denna riksdag har inträ,Tat åtminstone inom ett Utsk., att det var ganska troligt, att utsk:s-sessionerna skulle upphöra i brist på ledamöter af R. o. Ad., och det var blott af en händelse Utsk. kunde fullgöra sina functioner.
Hade en ledamot då nödgats resa bort, så hade
Utsk. på flera dagar eller lills eiectorerne kunnat invälja en annan ledamot, hvartill, såsom sedermera visat sig, åtgått nära halfannan vecka, icke kunnat komma tillsammans och hafva några sessioner.
Då inan vet huru mycket landet får betala för hvarje dag under riksdagstiden, så torde det vara orimligt, att det skall bero af R. o. Ad. att föröka riksd kostnaderna i följd af svårigheten för Utsktn att sammanträda, om ledamöterne af R. o Ad. af en eller annan orsak ej kunna inom Utsk:n vara tillstiides.
Det är på denna-grund jag ytterligare stö-: djer min mening, att det är ganska otjenligt, att R. o. Ad:s ledamöter skola blifva ordför. i Utsk., såvida de icke af Utsk:n väljas dertill, och 0111 de blifva valde, så måste det också vara deras skyldighet att, under den tid riksdagen pågår, ovillkorligen qvarblifva vid riksdagen.
En talare har yttrat, det en vald ordför., ifall de väljande begått ett misstag, skulle sjelf känna sina brister och derföre undandraga sig förtroendet.
I allmänhet tror man dock att andre bättre märka ens brister, än man sjelf.
Det skulle möjligen också kunna hända en ordför., att han mer än någon annan funne sig skicklig till platsen.
Någon tillfredsställande säkerhet genom denna sjelfpröfning torde således svårligen vinnas.
— En talare har uppmanat mig att betänka huru det tillgår i Norrige, hvarvid han omförmält huru Storthinget der, under hela liden hvarje sådant varat, jag tror till och med ett par Storthing, vanligen bibehållit samma ordförande.
Detta passar just för min sats, att enhet och ståndaktighet, om jag så får kalla det, i ordför.-platsen är det fördelaktigaste för ärendenas påskyndande.
I början af Storthingens hållande, då man ännu icke fått rätt smak på begäret att vara ordför. eller att vara firad af mängden, bibehölls i Norrige samma Storthings-president; —- men icke så i sednare tider.
Då hafva sjelfva Storthings-presidenterne ansett sig för popularitetens skull icke böra bibehålla sin befattning längre än i/j dagar i_seiuler, äfven om de blifvit dertill ytterligare valde.
Den 5 A u g ö s t i e. m. 1 *9 Jag har till och med seli i Norrige den händelse inträffa, att någon, som ingalunda var presidentskapet vuxen, men likväl trodde sig derom, oell genom sina förbindelser med dem, hvilka icke förstodo att bedomina hvad som erfordras för ait vara ordför. i en national-församling, der presidenten är föredragande i ordets strängaste mening, lyckades alt blifva vald till Storthings-president, men vardt ett föremål för deras förlustelse, som gingo att höra derpå.
Det räckte ej heller längre än 8 dagar.
Sådana hastiga ombyten uro icke fördelaktiga, hvarken för ärendenas gång eller den national-församlings anseende, der de tilldraga sig.
Horns anmärkt!., alt man borde utse äfven en vice ordför., ifall man ntsåge en ordför., är ganska riktig.
Men i det hela instämmer jag med honom deruti, att en sådan partiel förändring, som den ifrågavär., icke bör antagas.
Sjelfva Utskrns organisation bör, på sätt han sagt, visserligen betydligt förändras, om man skall vinna hvad som med en förändring åsyftas.
Jag tror således rikligast vara att uppskjuta detta, lills begge delarne kunna på en gång förekomma.
Försöket att inympa dessa nyheter på den gamla stammen blefve utan tvifvel temmeligen fruktlöst.
— En ledamot har omlörmält, huruledes, genom brist på adelsmän, det nära nog bade inträffat, att något Ulskts sammanträden ej kunnat hällas.
Under de riksdagar, då jag hade äran silla i Utsk., inträffade det äfven med de öfriga Stånden utom BondeStåndet.
När det kan ske med riksdagsmän, som ledan uro betalde, hvilket vi icke uro, så tror jag icke att för framtiden det är större säkerhet än hittills att påräkna genom det nya förslagets antagande.
Jag måste återkomma till en onmärkn.
Hr Bråkenhjelm gjort, och på hvilken jag ber det H.
Ståndet fästa uppmärksamhet, nemi. den, att inom R. o.
Ad. äro för närvar, de fleste embelsmän och de högsta embetenas innehafvare.
Det kan således förutsättas, alt inom detta Stånd skola företrädesvis finnas män, skicklige till ordför., och alt, hvilka desse äro, skall genom deras embetes åtgärder förut vara temmeligen väl kändt.
Detta kan icke vara förhållandet inom de öfriga Stånden, der samma anledn. lill en allmännare kännedom om personernes skicklighet ej förekommer.
Det är icke deras fel, men sådant är förhållandet, och naturligtvis bör hvarje lagstiftnings-förslag rälla sig efter de förhållanden, som förefinnas, och icke efter dem man skulle önska.
Hr Bråkenhjelm har yttrat, att, efter hans förmening, R. o. Ad. borde förklara denna förändring vara obehöflig.
Jag hade föreslagit alt det H.
Ståndet måtte förklara henne för onyttig
Jag öfverlemnar till Ståndet att göra hvilket sorn helst.
Jag vidhåller icke strängt milt ord, utun önskar blott att det ogillande matte uttryckas, hvilket jag tror sakens natur måste föranleda. iao D c 11 5 Augusti c. ra.
Man har anmärkt, alt det vore ända niålslöst att vidtaga partiella förbättringar, då man icke kan åstadkomma en fullkomlig reform.
Jag tror, att då man icke kan åstadkomma fullkomliga förbättringar, bör man vidtaga de partiella, nemi. då de ingå på samma väg och leda åt samma mål.
Då jag forsta gången hade ordet, yttrade jag den mening, att jag icke skulle vilja tillstyrka detta förslags godkännande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, om del icke vore under den förhoppning, alt vi kunde intilldess motse ett representations-förslag af den art, att R. o. Ad. skulle vilja understödja detsamma.
Då jag yttrade delta, förutsatte det också den förhoppning, alt ett sådant representations-förslag skulle blifva i den anda, att de Utsk. eller comite'er, sorn skulle tillsättas, äfven bade inom sig vissa afR. o. Ad:s ledamöter; och jag ser icke huru det vore tänkbart, att en sådan representations-förändring skulle tillvägabringa?, med mindre än att i dessa Utsk. val komme att äga rum af ordför., och i följd deraf anser jng till största delen bortfalla de anmärknlr, som blifvit gjorda derom, att ledamöter af olika Stånd, som komma att tillhöra samma Utsk., icke känna hvarandra, — ett förhållande, som alltid, i händelse af stånds-representation, måste inträffa.
Hr bråkenhjelm har sagt, alt de olägenheter, som nu öfverklagas, skulle lämpligast kunna afbjelpas genom en förändring af 22 §:n Ridd.- Ordn.
Mot en förändring af denna § uppträdde jag, äfvensom flere andre ledamöter, just af det skäl, att man ansåg lämpligaste sättet vara att gå mera till botten med saken och söka förändringen i grundlagsenlig väg.
Nu är denna väg öppnad och nu kunna vi icke stödja oss på den förändring af en annan §, som vi förut alslagit, just i beräkning på rättelse vid den nu ifrågavar. §:n.
Jag har förut yrkat det tillägg vid detta förslag, att inom sammansatta Utsk. ordet skall föras af den ordför., som tillhör äldsta Utskottet.
Deremot är den anmärkn. gjord, att då förslaget nämner R.
St:s Utsk., menas dermed icke allenast de vanliga Utskrn, utan äfven de sammansatta.
Jag har icke förbisett detta, men trodde, att då den princip här uttrycktes, att orför:n skall vara permanent, var det icke ändamålsenligt, att, i händelse af Utsk:ns sammanslående, nytt val till ordför. skulle äga rum, utan var det ändamålsenligare, att en af de förut valde ordförme skulle föra ordet i sammansatta Utskott.
Men 0111 denna mening icke understödes af andra ledamöter, skall jag icke yrka propos. derpå, emedan jag icke anser saken vara af särdeles vigt. — Gr.
Horn har anmärkt, att conseqvensen fordrade att en vice ordför. äfven valdes.
Denna mening biträder jag.
Hr von Troil har anmärkt, att frågan om ordför. bland fullmäktige i R.
St:s veik borde frånskiljas detta förslag.
Äfven denna mening vill Den 5 Augusti e. m. 121 vill jag icke bestrida.
Men båda dessa meningar, så väi Gr.
Horns sorn Hr von Troils, kunna såsom sälskiida tankar bifogas, då detta förslag sannolikt kommer att återremitteras till Const.Utsk. för att uttrycka R. o.
Ad:s gemensamma tanke i dessa fall; oell önskar jag, att det äfven mätte blifva It. o. Ad:s gemensamma tanke att förslaget med dessa förändringar bör hvila lill nästkommande riksdag.
Just det förhållande, som Hr von Hartmansdorff omnämnde hafva inträffat vid föreg:de riksdagar med de öfriga Ståndens ledamöter, nemi. alt inom Ulsk:n alla ledamöter af ett Ständ varit frånvar., just detta förhållande styrker mig i min tro, alt denna redaclions-förändring i 3g §:n Riksd.Ordn. är nödvändig’; ty der står intaget:
"Skulle ordför. utöfver eli vecka vara för”hindrad att ordförandeskapet bestrida, ankomme det på "ledamöterna, revisorerna eller fullmäktiga att nytt val anställa, ’’ Om, då nuvar. stadgande är gällande, att främste ledamoten af R. o.
Ad. skall föra ordet, det inträffar att ordform reser bort, så kan Utsk. blifva fullkomligen redlös!; men om den nu föreslagna redactionen antages, så blir, då ordform, af hvad Stånd han än må vara, reser bort, nytt val anstäldt, och det är just denna förändring jag anser högst nödig.
Ämnets vigt föranleder mig att begära att få upptaga några partiella anmärkn:r, som äro gjorda emot mitt förra yttrande.
— En värd talare har till en viss grad erkänt, att förhållandet i Norrige är sådant jag uppgifvit, nemi. att oaktadt ordform i Storthinget väljes hvarje vecka, har samme person blifvit vid denna befattning bibehållen, icke blott för ett Storthing, utan äfven för flera.
Den värde talaren har deraf dragit en slutsats till fördel för enhet och ståndaktighet i afseende på ordförandeplatsen.
En sådan fördel erkänner jag, men icke i den mening talaren afsett, utan i den motsatta meningen, nemi. att enhet och ståndaktighet äfven vid tillämpning af valprincipen kunna äga rum.
Den värde talaren har likväl tillagt den uppgiften, att denna enhet och ståndaktighet upphört i Norrige till den grad, att numera en ordför. icke anser sig böra förblifva vid den platsen mera än i4 dagar.
Utan att våga en positiv försäkran, skulle jag dock tro, att talaren i detta afseende fullkomligen missminner sig.
Han har äfven citerat exempel på, huruledes en mindre tjenlig person, som blifvit vald till president, varit ett föremål för åhörarnes förnöjelse och derföre ej kunnat förblifva vid denna befattning längre än 8 dagar.
Detta exempel tror jag just passar till bevis för Utsk:s förslag; det måste vara mindre äfventyrligt, om en ordför., som blifvit vald för 8 dagar, är oskicklig, ty han kan då aflägsna*, än alt en som n H. ' 16 131 Den 5 A u g u > t i e. ni. blifvit vald för licia riksdagen, skulle brista i ordförandeegenskaper, då Utsk., örn han ändock sjelf fann sig vid att bibehålla sin befattning, nödgades bibehålla honom oaktadt oskickligheten.
Samme värde talares argumentation att man ej borde inympa denna lappning på den gamla representationen, utan företaga den tillsammans med en ny organisation, kunde väl på sitt sätt hafva något värde, och äfven jag skulle tillerkänna den ett sådant, om den icke kommit från en ledamot, hvars tänkesätt om en representationsreform äro så väl kända som denne ledamots.
Slutligen bar den värde talaren, såsom ett af skälen för förändringens ogillande, erinrat derom, att bland R. o. Ad. finnas de fleste embetsman, och att man således har den största sannolikhet att genom väljande af R. o.
Ad:s äldsta ledamöter till ordfor. finna på dessa platser embetsmanna-skicklighet.
Jag får då erinra den värda talaren derom, alt det icke alltid är tillfälle att finna det erforderliga antalet personer, som innehafva den behöfliga embetsinanna-skickliglieten på de högsta bänkarna inom Riddarhuset, och såsom stöd för denna tanke får jag åberopa just erfarenheten vid innevar. riksdag, då, såsom jag tror, icke mer än en enda bland utskts-ordför. är i tjenst varande embetsman, och denne ende är militär, i följd hvaraf hans einbetsbefattning rörer något helt annat, än det, som står i beröring med hans göromål såsom utsk:s-ordförande.
Det har redan blifvit omtaladt, att den uppgifna förändringen icke afhjelper den nu var. ställningen i hvad sorn rörer de sammansatta Utsk:n.
Jag får taga mig friheten väcka H.
Ståndets uppmärksamhet derpå, att det egentligen icke är Utsk:n in plenis, som bearbeta ärendena och förrätta det hufvudsakliga arbetet, utan afdelningarua.
Det beror till det mesta på dem, hvilka äro ordför. på afdelningarna, med hvad skyndsamhet och skicklighet ärendena i Utsk:n bedrifvas.
På ordform i Utskottet hänger visserligen mycket, men dock det mesta på ordföranderna i afdelningarna.
Dessutom tillåter jag mig fästa uppmärksamhet på det factiska förhållande, som skulle uppkomma, ifall nu föreslagna förändring antogs.
Följden deraf skulle naturligtvis blifva, att vid omröstningen inom Utsk:n skulle R. o. Ad:s ledamöter votera på en adelsman, Presterskapet på en prestman, och Borgerskapet på en borgare, och således blefve det egentligen BondeSt:s ledamöter, hvilka skulle tillsätta ordför. i Utskottet.
Deraf att inom detta
Hus för slaget om ändring i Ridd.Ordn. icke antogs, tror jag icke man bör låta afhålla sig från alt söka tillvägabringa hvad som är riktigt, örn nu detta kan vinnas på en annan väg, såvida icke denna väg befinnes olaglig.
Jag för min del har haft erfarenhet både vid denna riksdag och vid föreg:de riksda - Den 5 Augujti. e. in. gar ora ett slags val, som sker inom Utsk:n i början af deras sammansättning; jag menar valet af secreterare och betjening, och jag har tyckt mig finna, att vid detta val icke alltid så tillgått, att man sedermera kunnat dermed vara nöjd.
Jag förmodar, att detta kunnat härröra från den mindre kännedom, som utsk:s-ledamölerne ägt om de personer, bland hvilka de haft att välja, och måhända äfven af andra orsaker, som äro lätt begripliga, då man vet, huru det utan svårighet låter sig göra att insinuera saker och förhållanden hos personer, som icke sjelfve äga tillfälle att bedömma den fråga som är å färde.