Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Disconterna försågos med någon förökning i deras fonder, dermed 5 procent-Sedlarne till hälften infriades, utan att derföre oroa Discontens Låntagare, då naturligtvis i samma mån som Disconterna således återgåfvo de insatta Capitalerna, tillgäng derigenom också i rörelsen uppkom till lån för dem, hvars Discont-skulder skulle inbetalas; så att blott med ett måttligt förskott af Banken, icke öfverstigande hvad jag
Den 7 Juli.f. m. 565 skulle tro att
Banken redan torde finnas villig att till fastighels-lån utlemna , skull? den Operation kunna verkställas, som utbytte en ganska stor del af nuvarande
Discontlån till stående lån hos Capitalisterna.
Den. andra, lika säkra, men långsammare utvägen vore, att ehuru ali insättningsrätt för 5 procent borde ifrån mj upphöra, de redan insatte Capitaler likväl finge innestå tills vederbörande ägare dem sj
Ifve uppsade , då i den man de af Disconterna betaltes, tillgång på berörde sätt uppstod för den allmänna rörelsen till
Discont-lånens inbetalande.
Att tillåta insättning för g procent ®ch tillika tillåta reverser derå utelöpa, var två fel bidragande tillsammans till vår nu iråkade belägenhet; men att nu, sedan denna belägenhet inträffat, borttaga den ena utvägen, och låta den andra stå qvar, är att föröka olägenheterna.
Discont-vinstens årliga belopp skulle blifva mindre, är sant; men icke må man ansa det för något ondt.
Disconterna äro till för att lätta penningerörelsen, men icke för att beskatta densamma; och då man torde kunna antaga, att Disconterna, ehuru nu mera nödvändiga , likväl gifvit upphofvet till penninge- och speculationsvingleriet; sä kan man väl icke bestrida nyttan af det enda förslag, som utan fara för allmänna rörelsen kan verkställas. för att förmindska och småningom 366
Den 7 Juli. f. m till deras primitiva ändamål åter föra Dis* conterna; det nämligen, att efter hand skilja alla enskildta Capitaler ifrån Disconterna. och således gifva dem rigtningen till stående lån hos Jordbrukaren och Na» xings-idkaren: ett förslag, som likväl, efter hvad jag här förut anmärkt, utgör all» deles motsatsen af det Credit-system Statsutskottet föreslagit, 5.
StatsUtskottet har framställt den me* ning, att nar, genom Credit-Systemet, ett behöfligt understöd för Näringarne vore vunnet, kunde, som orden lyda:
''Bankens tillitande i samina mån umbäras."
Och i ett af Major Påhlman till Utskottet ingifvet, samt nu bilagdt, yttrande, finnes den mening om Annuitets lånen, för hvilka Stats-Obligationerna utgäfvos, att, som orden lyda: ”Staten hade i dessa Capitaler, vid påträngande behof, en Tillgångs-Sum. ma, hvars återbetalning man icke behofde fondera i samma stund den begagnades, och hvarigenom man undginge tillgripa den vanliga utvägen att fabricera mera Sedlar, emedan ett vid sådant tillfälle successivt infordrande af de utgijna
Lånen, som i alla fall ej kunde ske utan genom Riksens Ständer, vore den enda operation, som då Liefve nödig, och Penningarnas
Din 7 Lili. j. m. 5*7 Snart utgåfvos för de föremål, som påkallat behofvet deraf, samt således, efter mer eller mindre circulation, äterginge till de Lån-behöfvanöe.”
Behöfver jag *äl mera än blott framställa dessa meningar, för att utvisa den af Utskottet och Mai >r Påhlman visserligen icke åsyftade, men likväl ganska möjliga fara,,att detta Credit-System kunde i framtiden, på tyänne sätt, förvandlas till ett verkligt stryp-system ?
I ena fallet behöfdes blott Discont-Directionens eget godtyckliga beslut; och i det andra icke mera, än ett, tilläfventyrs i framtiden icke alltid omöjligt inflytande på Ständerna.
Då, i sednare fallet, behofvet fordrade tillgång till Krigs-kostnader, och Discont Lånen derföre i en hast indrefvos, så skulle visserligen en verklig strypning för Låntagare i Disconten inträffa, långt innan Penningarne, genom circulationen , — till äfventyrs länge uppehållne utom Sveriges Landamären — kunde åt dem erbjuda någon Låntillgång:
Och de skulle, i alla fall, äga skäl till den klagan, att olägenheterna af allmänna behofvet drabbade dem på ett svårare sätt, än hela den öfriga Allmänheten.
1 sammanhang härmed företer sig äfven en annan, icke obetydlig betänklighet, dertill grunden ligger i den ovanligt vidsträckta, samt till och med Statistiska 363 Den J Juli. f. m. Pröfning-Rätt , som synes vara ämnad Discont-Directionen ; Stats-Utskottet har nämligen pä 2:ne ställen i Betänkandet, i Frågan dnn Discont-Rörelsens framtida mera elier mindre utvidgande , fästat Förslaget vid ett i des«a ord liggande vilkor, nami.: ”derest omständigheterna sådant fordra;'’ och Major Pahlman har, i det af Utskottet antagna och nu åberopade Yttrandet, sagt, som orden lyda: ”att Regleringen om Mynt-Väsendet för tiderymden imellan detta och nästkommande Riks-Möte bör så ställas, att Planens execution kan åtfölja tidens sig utvecklande skick.”
Dermed är icke upplyst, åt hvilken eller hvilka en så vigtig, så afgörande framtida profuings-rätt skall upplätas, men månne, i alla fall , det står att förena med Ständernas representativa omvårdnad för Nationen, och med afseendet på tidepunktens ovilkorliga behof af hjelp, att åt tillförordnade Fullmägtiga eller Auctoriteter anförtro afgörande rätten angående sättet för verkställigheten af Ständernas Beslut, eller, rättare sagdt, angående uppfyllandet af deras löften till Nationen.
Jag, för min del, tror det icke:
Och begär alltså, att, hvilken Financeplan som vidtages, verkställigheten af densamma må försäkras genom en i allo bestämd ovilkorlig föreskrift, och ingalunda öfverlemna» åt någon särskild pröfning, deri V- 7 Juli. f. m. §69 deri ett Arbitrinm, eller, må hända, stridande financeprinciper, lätteligen kunde taga öfverbanden, utan att rättelse sedermera stod att vinna.
. y Sträckom nu betraktelsen ut på en .mera aflägsen framtid: Antagom, att Credit-Systemet vinner ali mej lig framgång, omfattning och vidd; antagom att alla £ Sverige varande Capitaler insättas i Disconten och pä Annuitets-Lån; och antagom, att genom ett så kalladt liberalt Förvaltnings-satt alla Gäldskyldige i Sverige blifva Discontens Debitorer; det vill säga : antagom att tre fjerdedelar af Sveriges JordÄgare och Närings-Idkare blefvo, till deras Credit, och följaktligen också till deras välfärd, underlagde beroende af Discont-Directionen; föreställom oss sedermera, för ett ögonblick, att denna Direction icke, i ali framtid, vöre otillgänglig för inflytandet af all slags magt; — och döljom oss derefter, om vi kunne, deU sanning, att också möjligtvis detta CreditSvstein kunde fa en skadlig politisk vigt i Magtens hand, lika under hvad Regeringssätt som heldst.
Betraktadt åter på en annan sida, företer detta CreditSystem möjligheten af ändå förskräckligare följder.
Föreställom oss också, att sedan tusendetals familier hade ned Ridd. o. Ad.
Fröt. 47- 48* S7C
' Den 7 Juli f. ttix ■T lågt aeras förmögenhet i Statsobligationer, dessa papper icke mera än andra papper uthärdade tidens pröfningar; och huru skulle man val kunna tro, att dessa sedlar någonsin kunde blifva mera frie frän händelsernas verkan än Bankens egna sedlar, som af dem representerades?
Hvilket nytt agiotage, hvilken ny tillökning i oredor skulle icke då uppstå! _ Följom vidare möjligheten i händelser.
Päminnom oss, att Sverige ännu aldrig gjort på egen bekostnad något krig, som icke med foll rubbning i pappersmyntéts värde och följakteligen i .varupriser; och föreställom oss, att ännu en gäng krig blefve oundvikeligt, antagom då den uppgifna möjligheten att, till undvikande af den fara, som man nu målar sig som störst bland alla faror, den att utgifva BancoSedlar, samt alt, till krigskostnadernas bestridande, man äfven indref Discontlånen, kemnade till Jordbrukets och öfriga Näringars underhåll och drifvande ; det vill säga, att man, för att icke tillgripa Banken, tillgrep näringarnes beståndskraft; — och nekom sedermera, om vi kunne — att en massa af allmänna oredor, af förskräckliga olyckor skulle uppstå, större än allt det mod att dem bära, som derefter Iros Nationen kunde återstå.
Tänkom denna belägenhet och nekom, om vi kunne, att icke detta CreditSystein möjligen kan föra vårt Fädernesland i den största
Den 7 Juli f. m. 37» och yttersta af alla olyckor.
Att se faror, der inga finnas, är en svaghet och någon gång en brottslighet; men att vid grundläggning och antagande af ett nytt Fii\anceSystem förutse och jemväl eftersinna iilla de följder, som ligga inom möjligheten , är en pligt hos hvarje Riksdagsman, och då jag frimodigt uppfyller den sednare, skola hvilka misstankar som man i förra afseendet, med rätt af tidens sed, också kan emot mig uppställa, icke oroa mig.
Jag vet, att den man som i början af sistlidne århundradet hade mod att i Svenska Rådkammaren tala emot införandet af mynt-tecknen; att de män, hvilka vid 1762 och 1765 års Riksdagar vågade tala emot Indragnings-Systemet; att den man , sorn, i början af 1800 års Riksdag, uti en från Westerås Boktryckeri utgifven skrift, kallad Begrepp om penningar, varnade då Varande Ständer för faran af den redan kända planen till den så kallade Realisationen af Riksgälds-Sedlar; och varnade för faran af att, för ätt vanmägtigt hjelpa Riksgälds Sedlarnes Credit, krossa Banco-Sedlarnes; att de män, som vid 1800 års Riksdag talte emot FinancePlanen , emot Realisationen ; _ att alla dessa män , hvar i sin tid, hörde till Minoritén, och alltså ogillades, samt rönte, i stället för tacksamhet, ingen ting annat, än ä ena gidan tadel, 372 Den 7 Juli, /. mt och å der andra liknöjdhet och glömska; iren jag vet också, att den lön, som Fosterlands-känslan, någon gång, får', alltid värdera, men om hon ar sann och stark _ aldrig ovilkorligen behöfver; titt denna lön i allmänna omdömets rättvisa ändtligon gafs dem af efteriiden , dertill föranledd af samma de olyckor, hvilka voro af dem förutsagda.
Af ingen erfarenhet känner jag huru litet nu varande tidens anda respecterar liberalitetens föreskrifter; och jag förutser da också det tadel, som skall möta mig af personer, hvilka må hända, förvillade af passionen , kanske också förde af andra afsigter, icke se eller villia se, när de träda in på området af iden domsrätt, Som endast tillhör den Evige; öfver menmskans samvete och uppsåt; men faran af detta tadel skall icke afhålla mig att nu begagna min Riksdagsmannarätt, för att, med all den värma , hvaraf jag är mägtig, besvärja Höglofl.
Ridderskapet och Adeln att aldrig antaga detta Credit-System.
Denna värma skulle likväl i mina egna ögon förtjena klander , om den icke tillika uttryckte sig i förnyandet af den erinran, hvarmed jag börjat; den nämligen, att uppsåtet och afsigten hos de män , hvilka föreslagit oss detta Credit-Systein, aldrig rättvisligen kan betviflas, att icke hafva varit godt och ädelt Den 7 Juli. f. m. ste 4.
StatsUtskottet föreslår fortfarandet af lika Discönt-Renta, förskottsvis afdrägen, som hittills varit; och detta anser jag vähä, i mera än ett afseende, obilligt och jemväl skadligt.
Redan alltför länge har allmänna missnöjet öfver Discontrentans höira belopp yttrat sig: och om någonsin en förändring i denna del bör kunna väntas, så måste det vara hu, vid grundläggningen af den nya Discont-Inrättningen, deruti inga Actieägare deltaga, och hvaraf vinsten nödvändigt måste utgöra ett föremål, i värde ingalunda jemförlig! med Näringarnes och allmänna rörelsens behof af lättnad och understöd.
Sedan all arbetslön nu mera än någonsin uppstigit, och vi ej kunne ens hoppas att den skall falla, så måste vi eftersinna, det vården för näringarne och för industrien till productions åstadkommande fordra, att gifva lättnaden i en lägre Discont-renta.
Jag åberopar mig alla länders erfarenhet förden sanning,attidogheten alltid tilltagit i den mån penningrentan blifvit nedsatt: och jag tror åtmindstone, att om vi någonsin vil 1 ja komma till lägre varu-pris,såmåste vi börja med att gifva möjligheten för lägre productionskostnad, samt på något sätt gifva uppmuntran ät en större håg för varu-tillverkning.
Om, då den första
Disconten här i landet inrättades, ensamt genom enskilda Capitalisters tillskott, det var en nöd. 374 Den 7 Juli. f. m. vänlighet att, till uppmuntran för dem, .göra ett undantag från Lagens allmänna förbud emot högre renta än 6 procent: och om sedermera en svag eftergifven het för Actie-Ägarnes fördel vallat
Discontrentans bibehållande hittills, så synes sådant åtmindstone icke nu mera vara förenligt med Ständernas pligt att sjelfva respectera Lagens bud.
Jag tillstyrker,, på dessa skäl, att
Discont-rentan må nedsättas till fem procent: och tror, att Cäpitalisterne icke derföre behöfva frukta , det allmänna penninge-rentan skall dertill nedsättas, ty liver» ger icke hellre 6 procent för ett stående lån hos Capitalisten, än 5^ för
Diacont-lånen med dertill hörande kostnad. 5.
Anmärkningen Orsakerna till Discont-Administrationens flyttning ifrån BancoStyrelsen till RiksgäldsContoiret kunna af mig ingalunda godkännas, och denna af StatsUlskottet föreslagna flyttning bestrider j>g, emedan deu utgör motsatsen af det heliga löfte Ständerna vid 1809 års Riksdag gifvit Banken; ett löfte, som jag anser angeläget att hålla heligt, så vida vi villje att allmänna förtroendet för Banken och dess Sedlar skall förblifva hvad det varit.
Femton års erfarenhet måste vara ett tillräckligt bevis, att all fullständig både Orrling och Gontroll åtföljer
Den 7 Juli /. m. 375 BancoStyrelsens tillsyn å Discont-rörelsens administration; och der ingen oordning någonsin existerat, der synes någon förbättring i ordning icke vara af nöden.
C<mtrollen utgöres alldeles lika uti Revisionen af Ständernas Fullmägtiga, ehvad förvaltningen utöfvas af Banken eller Riksgälds-Contoiret.
Jag vet då icke, hvarföre RiksgäldsContoiret skulle inblandas i befattningen med utlåning af Bankens sedlar; och med samma rätt, sorn man skulle fråntaga Banken rättigheten och fördelen af att sjelf ombestyra sina egna försträckningar i Discontväg, kunde man då också fråntaga Banken befattningen med sina andra utlåningar , Fastighets- och Bruks-efFect-Lånen.
Lika litet sorn jag skulle anse nödigt eller ens oklanderligt, att Banken tog befattning med RiksgäldsContoirets
Sedelutgifning eller utlåning, lika litet kan jag hnna antagligt det nu föreslagna omvända förhållandet.
Om RiksgäldsContoiret, för sin benämning och äfven efter sin bestämmelse, bär omfatta all Rikets skuld, så kan väl deremot icke gerna till Rikets skuld räknas Bankens fordringar, hvilkas administration, så vidt jag farstår, aldrig rättvisligen bör kunna Banken af händas. 6.
StatsUtskottet har icke i sitt Betänkan’ de bestämdt föreslagit Filial-Disconters in - Den 7 Juli. J. m, rättande i Landsorterna, och icke heller föreslagit något af hvad sorn tillhör dessa Disconters reglementariska Föreskrifter.
Icke såsom anmärkning men såsom en till ämnet hörande omständighet, begär jag att, till lättnad för den del af Allmänheten, sorn tagit län i Malmö och Götheborgs Disconter, hvilkas octrojer snart upphöra, då indragningen af alla sådana lan skulle medföra för Låntagarne allt för svår påföljd, andra Filial-Disconter mätte förordnas, den ena i Christianstad, den andra i Mariestad.
Äfvensom jag tror att, hvad de reglementariska Föreskrifterna angar, nödvändigheten fordrar, att samteliga Filial-Disconternas
Directioner förbjudas att någonsin bevillja lån på underpant af varor, eller under hvad annan förevändning som heldst, lemna högre lån än redan utsatt är; och det vid äfventyr att vid nästa revision varda från befallning med Directionen entledigad.
Dä, till följe af hvad jag nu anfört, jag vördnadsfullt anhåller om återremiss till StatsUtskottet, vågar jag föreslå att Utskottet må uppdragas, att på de af BancoUtskottet medgifna och af Assessoren Arosenius i StatsUtskottet föreslagna allmänna grunder , rtppgöra en annan Financeplan, med uteslutande af hela Upplånings-Creditsystemet, samt med uppmärksamhet derpå , atL närvarande tids bekymmerfulla ställning
Den 7 Juli /, m. 577 fordrar, det Bankens förskotter gifvas mera nu än framdeles, emedan man med skäl kan hoppas, att de välgörande följder, som öfriga vidtagande allmänna anstadfer kunna medföra, skola framdeles förbättra ställningen, då deremot den närvarande tidpunkten endast kan vänta af Bankens förskott lindring i ett öfver hela Iliket öfverklagadt penningeocker.
Jag behöfver icke påminna Tit. om vigten af det Beslut Ständerna i detta ämne vidtaga.
Tit. vishet kan sådant icke undfalla.
Nationen väntar af Ständerna sin räddning för ett annars förestående tillstånd af allmän nöd.
Matte då icke Nationens hopp förvandlas i klagan, och anledning aldrig uppstå att rigta mot Ständerna ett allmänt missnöje, vådligt, om ej för denna, likväl möjligtvis för en framtid.
Härefter tilläde Friherre Boye mundtligen: om jag icke redan gått för långt i förlitande på Högloft.
Hidderskapets och Adelns tålamod, så skulle jag utbedja mig att ännu få tillägga några ord:
I Riksdagens början, och då alla Ståndens Medlemmar från Landsorterna medförde känslan af allmänna tillståndet, syntes öfvertygelsen om dess beskaffenhet vara allmän och hågen att bidraga till hjel - 578 Deu 7 Juli. f. m, pen vara varm.
Må ske har under 4 månaders vistande här hoppet om hjelpen något skingrat minnet af ställningen; men icke tror jag att denna har denna tiden blifvit förbättrad.
Må ej illa upptagas, att jag här framför det skal emot ali sådan förmodan, sorn i går gafs mig, och flera med mig, af en aktningsvärd Ledamot af detta Stånd, har nu närvarande.
Med documenter styrkte han att, sedan han sålt en egendom för 15,000 R:d. och derpå uppburit 7,000 R:d, har nu, under hans vistande bär, samma egendom undergått UtmätningsAuction, då hans Ombud inropat densamma för 4000 R:d.
Resultatet är då att han har sin gård åter, och har i vinst ej mindre än 7000 R:d. — en vinst sora conjuncturen tillskyndat honom; men som likväl skulle utgöra ett förskräckligt lidande för den medborgare som, i förlitande till föregående conjuncturen, handlat.
En annan, lika trovärdig man, uppgaf vid samma tillfälle ett annat ännu ohyggligare exempel.
En Landtegendom i Östergöthland, inköpt för 8.000 R:d., och lagligen värderad till 6000 R:d, har, efter att förgäfves hafva varit utbuden på 2:ne UtmätningsAuctioner, nu på den 3 blifvit försåld för omkring io:de delen af förra summan, för omkring 800 R:d.
Dessa bevis, tala de icke tillräckligt för sanningen, att en verklig allmän nöd är förhanden?
Ben 7 Juli. f. m. 579 Hjelpen är då af yttersta nödvändighet att meddelas; och man bör då också kunna vänta sig den af Riksens Ständers känsla för nationen.
Herr Fahlman, Otto Fredrik:
Om jag alltid känt någon förlägenhet att för en talrik Samling upplyste man framställa mina tankar, har jag vid detta tillfälle i synnerhet anledning begära Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tålamod, då jag går att yttra mig uti ett ämne som, genom dess grannlaga och vidt omfattande beskaffenhet, mången gång varit föremål äfven för erkända Tänkares och Stats-Mäns olika bedömande.
Må hända har jag redan härvid mera lagt hand än mina insigter och omdömes-förmåga kunna medgifva , jag har härtill endast varit ledd af värma för allmänt väl -och af den billiga farhåga, att ett ytterligt afseende på ögonblickets förlägenhet skulle föranleda till Beslut, som långt ifrån att afhjelpa, skulle i längden än mer föröka det onda genom en ytterligare Sedel-tillverkning och Myntförsämring.
Att närvarande ställning kräfver verksamma hjelpemedel, torde icke af många bestridas; Äfven som att ordning i Rikets Myntväsende och återställande af förtroende till Sedelmyntets värde, böra såsom Imf - 58° Deu 7 Juli. f. tr, vudsakeliga föremål sökas.
Jag liar trott att man i detta fall borde påtänka någon annan utväg än fortsättning af ett system, som i sä många afseenden visat dess skadliga följder.
Liflighet i penninge-circulationen samt penningarnes ledande på för Riket nyttigare företag än till uppköp af öfverflödsvaror, har jag trott böra komma i betraktande.
Inga af dessa eller öfriga af StatsUtskottet framställda grunder hafva blifvit vederlagda; man har nöjt sig med att blott förkasta tillämpningen—Jag hoppas Ridderskapet och Adeln ej anser förmätet eller såsom ett öfverdrifvet sjelfförtroende att oaktadt Banco-Fullmägtige enhälligt och BancoUtskottet med blott undantag af en Ledamot (Herr Landshöfdingen Grefve Lillj ener antz) helt och hållet förkastat det förslag som StatsUtskottets pluralitet antagit, jag icke dessmindre är lika öfvertygad om dess rigtighet; ty att man afstyrker en sak, bevisar ingenting, då man ej vill eller ej kan framställa några verkliga skäl för dess förkastande.
Utan att hysa misstroende till de flera aktningsvärda Män, hvaraf Höglofl.
BancoUtskottet utgöres, torde dock vara förlåtligt, att jag har större förtroende til de grundsatser, som bestå i axiomer eller hvars rigtighet kan med Mathematisk visshet Arithmetice bevisas, än till de domslut som gif» Den 7 Juli. f. ra. 38* vas antingen af blott godtycke eller kärlek för gamla vanor.
För den som gjort sig möda^att genomläsa de tryckta Betankanden som åtfölja Höglofl.
StatsUtskottets Förslag, och som i det samma blifvit åberopade, torde vara öfverflödigt visa hvaruti Banco- och Statsutskottens meningar sig hufvudsakligen åtskilja.
Men den vidlyftighet i afhandlingssättet sorn svårligen kan undvikas då man vidrörer dylika abstracta ämnen, som dessutom icke kan utgöra någon nöjsam leetur, gör att jag befarar det. allt för få tagit en närmare kännedom härom.
Det torde derföre tillåtas mig så kort som möjligt framställa den plan , som legat till grund för Höglofl.
StatsUtskottets utlåtande; då jag sedermera kommer i tillfälle att upptaga och besvara BancoUtskottets deremot gjorda erinringar.
— StatsUtskottet har visat nödvändigheten af att bestämma de särskildta Penninge-Verkens olika verkningssätt, och att dem imellan uppdraga en bestämd gräns.
Erfarenheten har mer än tillräckligt bevist vådan af att i behofvets stund tillita Banken med utgifvande af nya Sedlar utan fond.
Denna method har likväl såsom den lättaste, så länge Tumba Pappers-Bruk är i godt stånd, blifvit tillgripen , och skall alltid begagnas så länge man icke beredt sig andra utvägar att vid 532 Dtu 7 Juli. f. m. inträffande extra ordinaira behof tillita.
Genom RiksgäidsContoirets öfvertagande af "ali Discont-utlåning, samt i förening ~ ' C7 dermed upplånande af Privates penningar för att de samma äter utlåna, har StåtsUtskottet velat bereda en för Staten nyttig utväg att utan Sedel-förökning och Myntförsämring, kommande Ständer må blifva i tillfälle fylla hastigt inträffande behof.
Andra icke mindre vigtiga åsigter ingå i förening med denna plan, sorn om den lyckas, snart skall visa sin välgörande verkan naini, att göra Fenninge-circulatio ncn lifligare, att i samma mån sorn Privates stående lån ingå i Riksgäids-Contoiret, de derföre utgifne Stats-Obligationer kunna begagnas i rörelsen, hvarigenom Banken, utan fara för någon brytning eller förlägenhet i allmänna rörelsen, kan med de till A mortissement bestämda Summor förmindska Banco-Sedelstocken och fnljaktefigen förbättra den återstående.
Detta allt har jag trott icke böra med likgiltighet anses; men det märkvärdigaste är, att det är just denna sist yttrade säkra förhoppning, att på af StatsUtskottet föreslaget sätt Banco-Sedlarne småningom skola närma sig till sitt rätta värde, som BancoUtskottet så sorgfälligt synes vi 11 ja förebygga, och hvilket jag anser vara egenteliga resultatet af Herrar Banco-Fullmägtigas utlåtande samt BartcoUtskottets derpå grundade Betänkande.
Den 7 Juli. f, m. 583
Mig vetterligt har aldrig någon Banco"
Styrese förr än denna ansett skadeligt att bereda Banken en möjlighet att kunna förbättra dess i vanvärde iråkade utelöpande Sedlar.
En värd Ledamot har under^denna öfverläggning yttrat att Stats- och BancoUtskottens Betänkanden äro olika, såmedelst att det förstnämnde åsyftar RiksgäidsContoirets, och det sednare Bankens förmon.
Denna förmodan är helt naturlig, då man hör att dessa 2:ne Utskott framställa olika förslag; men härvid förhåller sig nu alldeles tvärtom; ty det är StatsUtskottet som arbetar för Bankens förmon och säkerhet, och som vill bereda en möjlighet för Banken att genom årlig indragning småningom kunna förbättra SedelMyntet, och det är BancoUtskottet, som med hamtad anledning af Banco-Fullmägtiges afgifna yttrande, arbetar deremot.