Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mynt och derigenom sätta det mer i omlopp, samt att Ryska Trouppernes vistande under så många år, hvars aflöning utgår i Rubel-Sedlar, bordt tillskynda den i Landet varande Ryska Sedelstockens betydliga förökning.
672 Deti 30 December, Detta har fäst mia uppmärksamhet och väckt hos mig ätran, att så vidt hos mig möjligt varit, utgrunda orsakerna till ett sådant stridigt förhållande.
— Allmänt har man svarat mig, då jag frågat hvar Ryska Myntet möjligtvis tagit vägen; att nian i senare tider funnit mera uträkning taga sina behofver från Ryska Hamnar, och ej från de Svenska, som förr skedt, emedan prisen der skola vara förmonligare; hvarföre man nödgats skaffa Ryskt Mynt, lör att döda sina i Ryssland gjorde Skulder, efter inga Varor från Finska Hamnar till de Ryska föras, som skulle befrämja en byteshandel.
Att nästan all Export sker på Sverige, hvarigenom den i Finland varande Svenska Sedelstocken betydligen ökes, och har den nu stigit till den grad, att, oagtadt flera utgifne Författningar, som förbjudit Svenska Sedlars emottagande i Krono-Uppbörd och vid SkjutsLegors erläggande, det Svenska Myntet så fått öfverhanden, samt det Ryska så försvunnit, så dessa* Författningar nödgats upphäfvas och Svenska Myntet fått emottagas, så väl af Kronan, som den Private och Embetsmannens
Lön samt alla utsigter af hvad natur som hellst, blifvit bestridda af Svenskt Mynt.
Att således det Svenska Myntet blifvit synbarligen ökt i Finland, tyckes mig vara tydligt; men vill jag än uppgifva några skäl, som torde styrka denna satts, och bevisa, att ej Svenska Den 3 o December. 673 Svenska Myntet i samma molm återkommer, som det till Finland utvandrar.
— I hvarje Finsk Stad, äfvensom på fasta Åland och vid Gränse-Orterne skola finnas Ryska Köpmän etablerade, dels med Finsk Borgare-rätt, dels utan.
— Dessa taga alla sina Varor ifrån Ryssland, emedan de dels sakna Relationer i Sverige, dels få dem för bättre pris i sitt Fädernesland, och hvarom de stora Köpmans-Ttransporter, som man i Finland under Resor jemt möter, lemna otvifvelakliga bevis.
De sälja nu sina Varor mäst för Svenskt Mynt för brist på Ryskt, som sätter naturligtvis honom i behof, att låta genom utskickade tillväxla sig mot det Svenska, Ryska Rubel-Sedlar, för att derigenom sättas i stånd betäcka sina, i Ryssland åsamkade Skulder, hvarföre också man alltid frågar då man vill handla något; om man betalar med Svenskt eller Ryskt Mynt?
då i det senare fallet priset å varan fälles.
Samma Språk föres af den Finska Handlanden, som tyckes bevisa enahanda förhållande, och har detta skedt i Finland till och med under de Perioder, då man ägt hopp om Svenska Myntets förbättring; således ej alltid någon Cours-Speculation, utan ofta en nödvändighet föranlåtit dertill.
— Många kloka och äldre
Män i Finland hafva sagt mig, att Finska Allmogen, hvars Inkomster ej hos alla åtgår till bestridande af dess utgifter, Skrinsätter oftast sina behållningar vid årets slut och det alltid i Svenskt Mynt, af orsaker mig äro Ridd. 0. Ad.
Prot. I B. 85, 86. 674 Den 3° December. obekante; och liar jag ofta under mina vist.anden i Finland hört af Bönderna sådan Yttran samt sett med hvilken begärlighet de önskat få tillväxla sig större nya Svenska Banco-Sedlar, för att förvara och ej förr än i yttersta nöd använda.
Svenska Myntet qvarstadnar ju då i Landet i mohn det Ryska utföres, för att ej minska Rörelse-Capitalen, så framt ej brist på Penningar skall uppstå, liellst, då ej från Sverige Varor tagas till lika belopp med dem, som från Finland ditföras.
Att bristen på Ryskt Mynt oell öfverflödet på Svenskt i Finland är i hägge fallen stigen till en otrolig grad, bevisar sig tydeligen derigenom: 1:0
Är det ofta svårt, åtminstone sällsynt se en Rysk Sedel så väl hos den Rike som den Fattige, utan det Svenska Myntet är öfverallt det gångbara. 2:0
Anses det för en faveur om man af en vän eller bekant kan få tillvexla sig en Rysk Sedel emot en Svensk. 3:o Alla de Personer, som för längre tid tillbaka gjort Skulder i Ryskt Mynt, finna ej någon utväg att betala den i samma Mynt, utan nödgas ganska ofta låta preja sig af Cours-Vinglaren, eller ock utsätta sig för en Lagsökning. 4:o
De medel som till Helsingfors^ återuppbyggande äro anslagne och skola utbetalas i Ryskt Mynt, kunde ej sålunda verkställas enligt föreskrifter, utan Finska Senaten fick lof, att till Nybyggnads-Comite'en sända Svenskt Mynt, som alltid skedde i större Summor, hvaraf jag precist vet, att en betydlig Remiss, korrt före min afresa erhölls, sorn endast be - Den 3o December. 675 stod af Svenska Baneo-Sedlar på iooorde å flere iooorde Rrdr stycket. 5:o
Alt alla köp af Egendom eller annan Fastighet säljs och betalas i Svenskt Mynt; och 6:0
Att allmänt klagades Öfver bristen af Ryskt Mynt, såsom ofta för Affairernes gång oumbärligt, hvaremot det Svenska alltid fants att tillgå.
Då nu nästan all Finsk Export sker på Sverige, som betalas med Contant och ej genom Vexlar och Finska Importen till det betydligaste nu sker från Ryssland, samt de af mig anförde skäl, med lugn inom hvar och en öfverlägges, tror jag den slutsatsen bör göras, att mera Svenskt Mynt bör qvarstadna i Finland än hit återkommer, hvarföre en minskning uti vårt Rörelse-Capital bör uppstå och det i Finland varande vidkännas en betydelig ökning; något, som troligen med liden blir större, så framt det tilltager i samma progression, som hitintills skedt; och domen nu sjelfve, mine Herrar! till den Svenska Sedel-massa, som i Finland möjeligen kan qvarblifva.
För öfrigt får jag äran upplysningsvis nämna, att, enligt de underrättelser jag erhållit, skola Svenska Banco-Sedlar vara de Allmännaste, RiksgäldsSedlar obetydligt finnas och Discont-Sedlar ganska sällsynte, emedan man ej till dem haft det förtroende de här i Landet ägt.
Hvad åter det beträffar att Sverige, genom den Handeln Finland drifver på Köpenhamn och Lubeck, återfår en del af sitt till Finland utgående Sedel-Mynt; liar man sagt mig med säkerhet, att Handeln på dessa Orter, mäst be - 676 Den 3o December - strides genom Varubyte, således ej'genom någon contant Betalning, hvarigenom Svenska Sedeln i Finland sättes uti någon utvandring.
Huruvida Sverige vinner på det, att, Finska Individuer hitsända våra Sedlar, för att köpa Silfver af Guld-Smederne och Vexlar på Beursen, när Cours för dem är fördelagtig, tyckes ej behöfva någon Förklaring; hvad Sveriges vinst nu är och framdeles kan blifva på Handeln med Finland är ett ämne, jag helt och hållit öfverlemnar åt den mer upplyste, åt den mer i Politiquen kunnige och erfarne mannen att bedömma, endast en ren känsla för mitt nya Fosterland, förenadt med min öfvertygelse, hafva här förmått mig framlägga sanningen , sådan jag den funnit och fått den genom andra förnimma.
Herr von Fieandt, Daniel Wilhelm, anförde skrifteligen:
I likhet med hvad en värd Ledamot i sista Pleno behagade yttra, erkänner jag väl, det i visst afseende medföra någon förmån, att Banquens Sedlar emottagas såsom betalning för de Producter, som liitföras från Finland, hellst i motsatt förhållande denna för närvarande oundgängelige Handelsgren skulle hafva ett mindre fördelagtigt inflytande på Vexel-Coursen och möjeligen öka Penninge-Vingleriet; men kan dock icke annat än instämma deruti:
Att Banco-Sedlarues utförande till detta Land är skadeligt för Penninge-väsendet och verkar Den 3o December. 677 Penninge-brist; hvaraf en närmare Detaille torde tillåtas mig.
Utom den Sedel-massa, som vid Krigets Utbrott 1808 var löpande i Finland, blefvo under berörde Krig betydliga Summor der utspridde.
Genom den härunder afbrutna Handeln emellan England och Ryssland återkom åren 1810 och 1811 större delen deraf till Sverige, för de Colonial-Effecter och Engelska Manufactur-Varor, som till betydlig mängd dessa år härifrån öfverfördes till Finland och Ryssland; men år 1813 återställdes Englands directa Handel på Ryssland, såsom ovillkorlig följd hvaraf Handeln med Colonial-Varor genom Sverige måste aftaga samt upphöra; och då Finland, som före detta Krig icke allenast af Krono-Skatterne lemnade Stats-Verket en betydande årlig behållning, utan ock från Sverige af hämtade så godt som allt, hvad med undantag af dess egna Producter consumerades, genom
t>en ao Augusti e. m% ningen uti värdens frånvaro.
Vår mästa Ekskog är på Krono och Skattejord, och den kan ej af Riksens Ständer ensamt disponeras.
Konungen skall säkert taga sådana beslut, sorn äro förenlige med Rikets sanna val , och lidande till dess försvar.
Friherre Wrcmgd:
Jag vill på intet vis disputera , att den mesta Eken är på Kronooch Skattejord , men att der ock är dea mest uthuggna, det är jag säker på , äfvensom att den dugligaste finnes på Frälsejord.
I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve Mörner yttrat, att det beslut om utgående tullen å
Ek sorn redan blifvit fattjdt, skulle vara vådligt för Riket, hemställer jag, huruvida man kan tvinga ägare af Ek , att sälja till vanpris.
Jag tror att om man vill det rätta, måste man ej endast tänka på .Statens väl, utan äfven på enskilte medborgares, ty i den stund de ej understödja Staten , upphör den att kunna vara verksam.
Grefve Cronhjelm; Uti Herr Nordenskölds reservation mot den låga utförsel-tullen å Eke bjelkar förenar jag mig.
Hans Excelltncs Herr Grej ve Mörner ' Jag tror visserligen , att medborgares välstånd är en vigtig del af Statens allmänna omsorger, men jag tror ock , att Rikets försvar och bibehållandet af Rikets Flott* är ett vigtigt medel för medborgares skydd.
Om Ekeskogarna lörstöias blir Kronan utan Eke, och det är an Ben 20 Augusti c, m. stor missräkning.
För öfrigt är det ej aF egennytta jag talar, ty äfven j*g är ägare af Ekeskogar, men jag anser min enskifta fördel böra vika för Kronans och Statens väl.
Ingen kan mera ifra för landets försvar, än jag, men sättet, hvarpå vi behandlas, är icke uppmuntrsnde, och lönen för våra bemödanden är, att vi skola gifva så mycket , att intet finnes qvar att försvara oss med.
Det är väl möjligt , att Hans Excellence Grefve Mörner har Ekeskogar, men de äro ej att jemnföra med dem, som finnas i Skåne.
Då fråga här blifvit väckt om egennytta och oegennytta, torde det tillåtas mig, såsom oegennyttig , emedan jag ej äger någon Ek, att yttra mig uti principe-frågan.
Jag tror att om Ek skall komma att finnas här i Sverige, bör man laga så, att den får högsta möjliga värde, på det Svenska Kronan må få att påräkna detta Ekvirke, som, efter en värd talares mening, är så oundgängligt för Isndets försvar , hvilket jag likväl icke kan förmoda, enär jsg är öfvertygad att ett högst obetydligt qvantum finnes innom Sverige, och enär det ej anses dugligt, samt man hittills köpt så-, dant utifrån; hvilket hade varit stor mishushållning , om det härstädes funnits att tillgå* Jag tror, att ju mindre utlörsel-tull man lägger på Ek , ju mera principsenligt är det , ty ju mera värde man kan gifva den ju bättre , Den 20 Augusti e. M. §05 derigenom lär man sig att värda detta trädslag.
Genom den höga tullen, och genom etablerandet at' en monopoiisk rättighet för Kronan att disponera öfver hvar enda Ek , får man ingen vård på Ekeskogarne.
Den utgående tullen å Ekvirke, hvarom den siste värde Ledamoten talat , är redan afgjord, men di nu fråga är om den ingående , tycker jag, att Herr Nordenskjöld så tydligen framställt, att det egentligen blott vore den etsa cassan , som betalte till den andra, att det måtte vara ett tillräckligt skäl , att föranleda till lag tull.
Här har blifvit anmärkt, att det vore principstridigt, att sätta lägre införsel än utförselstull.
Det är dock något, som förekommer på många ställen , där ändamålet är att behålla varan innom landet.
Så är det till exempel med grof ull.
Jag kan för min del ej fin na; att man här får afse endast den del af importen af Ekvirke sorn sker för Flottornes behof- Jag tror att äfven mycket annat möjligen kunde införas, och derigenom minska afsättningen för enskilte.
Jag tror ej att man bör betrakta saken så enkel, att det är den ena Cassan som betalar till den andra.
Man bör skilja dem till natur.
Om den ena hör till dea förstörande principen , och den andra till den underhållande, om dan ena är tredje hufvudtitein, den andra Bevilloingen, tullen, så tror jag nå» gon skilnad böra göras.
Oet vore skadligt om *»4 Dan st Augusti e, m. vi till förmon för tredje hufvud titeln, skulle fatta ett beslut, som verkade att våra Ekskogsågare fin ge mindre för sin vara- Jag var ibland drm^ som, då fråga var om utförsel.; tullen, ansåg den böra vara högre, och Stt Ek virket således först borde hembjudas Kronan , men då nu fråga är om ingående tullen, finnér jag den böra vara någorlunda skyddande.
Herr Nordensköld :
Jag vill blott upply sa ett förhållande.
Jag vet nemligen, att flere Skånska Possessionater klagat deröfver, att de ej haft någon vinst af Ekehandeln.
Om de hade tagit visst för cubikfoten , och låtit Kronan hugga, hade de säkerligen haft vinst.
Dea förlust de gjort, måtte icke hafva varit stor.
För det större Skånska virket , har Kronan gifvit 40 sk. och då det blifvit transporteradt, bär det kostat 50 sk- och för det , som kommit från Dantzig , t R:dr 4 sk.
Svenska Bancosedlar.
Det senare har kommit från Pålen, blifvit lagdt i flottor , och med stort besvär löndertagit på flere ställen.
Det mätte ej vara dyrare att hugga i Skåne, och har man kunnat lefverera utländskt
Eke för i R:dr 4 sk. i Danzig, så måtte det ej vara så litet, att betala nära 1 R:dr vid Skånes stränder.
Hvad Tullen på Eke angår, har jag ej någonsin hört, att sådant blifvit hit infördt, när ingen tull på detsamma varit lagd, och d& tror jag ej eller, att man risquerar att det skall ske hädanefter.
Det biefve således ensamt Krontn, sorn skulle för det virke, den Den «o Auguttt e, m.
Po* bamter , betala till Kronan.
Derföre tillstyrker jag , att ingående tullprocenten må blifva högst obetydlig.
Grefve Spens-.
Jag vill ej bestrida Herr Hjerta hvad han yttrat , att ej blott Kronan, utan ock enskilt* införskrifva
Eke, men jag vill hemställa 5 huruvida icke då man lör en del trädvaror fastställer 5, 4 och 3 procent och för en annan del 20 a 30 procent i utgående tull och då man till och med yrkat högre tull på dem, snarare än lägre, allt på den grond att man ansåg dessa Varor förrponliga att behålla i landet, det ej deraf är en följd , att de sorn hafva högre utgående måste hafva lägre ingående tull.
När man satt 10 procent på tall och gran, så mätte det ej vara obilligt att sätta blott 5 a 4 procent på Ek eller lägre.
Det blir ändå ej samma förhållande, sorn på utgående tullen.
Herr Silf ver Jim-.
I anledning afHerrNordenskjölds yttrande, tror j g mig böra hafva äran upplysa det Kongl.
Sjöförvaltningen med hvilken jag jemte några andra possessionater i Skåne för 3 se år tillbaka ingingo i Contract, om en leverans af Skeppsvirke till kronan, ingalunda betalte 40 sk. utan blott 36 sk. för större dimensioner, Cubikfoten samt i proportion för de mindre.
Grefve Cronhjelm*Till hvad Grefve Spens yttrat, anhåller jag få tillägga att ännu ett ytterligare skäl för låg tull å Ek är, att Ridderska - mtn SO Augusti e, m, pet och Adeln ej lär vilja vara inconseqvent i beslut.
Då Ridderskapet och Adeln beslutat att stockämnen böra få införas mot 5 procent, ehuru sådane finnas tillräckligt i Blekinge, så bör ej eller införsel-tullen å Ek vara högre.
Jag tror det vara stor skil nad att nu behandla
Ek i allmänhet och jemföra den med etocktran.
Det är misshushållning att använda våra skogar till stockämnen, emedan ett sådant förstör ett helt träd, Om vi kunna iå stockämnen utifrån för godt pris så är det således en vinst, och på den grnud har man derå lagt låg tull, utom det att de utländske äro bättre och tjenligare, i afseende till trädsortemes beroende af climaiet.
Detta gör att sådant står att förena med consequence.
Lik-: väl är jag ej bland dem som tro, att en öfverdrifven hög tull bör sättas pä inkommande Ekat, utan blott en skyddsafgift, så att de som hafva Ekskogar äro trygg*de att kunna täfla med utlänningen.
Jag anser det således ej vara öfverflödigt om man sätter 10 Procent Grefve Cronhjelm'.
I afseende på första delen af den siste talarens yttrande »år jag anmärka, att man må i afseende på producentens fördel raisonnera så mycket man vill, så förstår hao sjelf bäst sin fördel, om ingen tvingar honom.
Om m*n således i Blekinge anser det fördelaktigt att afsätta stockämnen, så gör man det i alia fall.
Hejr Grefven och Landt Marskalken hemställ - Ven SO Augusti e. m de å nyo, att Inkommande Tullen 3 Bjelkar eller Balkar af Ek måtte till 5 procent bestämmas; hvilket bifölls.
Hvarefter Herr Grefven och Landt-Mavtkalken föreslog, att Inkommnnde Tullen å Bjelker eller Balkar af Björk och Bok äfven måtte till 5 procent fastställas.
Herr Gr<fv*n och Landt Mar sk alkin hemställde vidare, om icke inkommande Tullen å Bjelkar eller
Balkar af andra slag kunde till 5 procent utsättas.
Om jag ej bedrager mig så blef när fråga var om bjelkar af tall inkommande tullen bestämd till 10, och utgående tullen till 5 procent.
Jag hemställer om man ej här kunde följa samma princip, att när införseltullen är låg utgående tullen bör vara hög, och så tvärtom.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef inkommande Tullen å Bjelkar eller Balkar af andra slag till 10 procent af Ridderskapet och Adeln fastställd. ”Trädvirke, Bräder och Plank, sågade, Fu5, ru, Gran och Björk, alla slag; Utgående Tull .”procent 5 •” 0-jS Ben 2o Augusti e. m.
Herr Grefven och Landt-Marskalken hem-* ställde, om icke inkommande Tullen å ifrågavarande slags Bräder och Plank borde till
xo procent bestämmas och i TullTariffen inforas.
Uppi derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken framstälde serskilde propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt att be - stämma inkommande Tullen å nedannämnde Artiklar på följande sätt: Å ”Eneträd och Enstafrar" till 5 proc.
Å ”Handspakar” - - 10 Å ”Handspaks-Ämnen” - 10 _ Å ”Knän till skeppsbyggnad af Fu ”ru och Gran” - - 10 Å "Krumholfz och Kultar af Furu ”och Gran” - - 10 Å "Läckter, huggne eller täljde” 5 Å ”Läckter, sågade” - - 10 ”Trädvirke, Master och större Bogspröt, ?'af alla slag?
Utgående Tull procent 5.” Herr Grejven och Landt Marskalken hemställde, att utgående Tullen å Master och större Bogspröt måtte, på sätt Bevillningsutskottet föreslagit, till 5 procent bestämmas. men jo Augusti e, rtn $o9 Hans Exccllence Herr Grefve MÖmir:
Skall ej en sik som är så nödvändig för vår flotta, och för vår sjöfart som mister och bogspröt, sättas till högre utförseltull än 5 procent.
Sådane träd finnas ej på mångå ställen.
Skola de ej åtminstone beläggas med 30 procents tull?
Lika med Hans Excellence Herr Grefve Mörner anser jig visserligen Mastspiror böra beläggas med högre utförseltull än 5 procent.
Likväl är uti gamla taxan bestämdt 21 sk. tull af 8 Rtdr 26 sk. värde, hvilket gör 5 procent, men visserligen är det ett ganska stort fel af gamla taxan , att den bestämt en så låg procent; äfvensom a£ Utskottet att bibehålla en sådan.
Master och bokspröt äro oungängliga för vår skeppsfart, och derföre tror jag det b’ir nödvändigt att bestämma minst 25 procent i utförsel-tull.
Jag hade ämnat af samma deduction sora Friherre Cederström gjort komma till ett annat resultat.
Det är tydligt att tullen hittills blott varit omkring 5 procent.
Af det resultat sorn deraf synts, finner jag billigt att den bör fortfara , emedan man ej hort att vi hittills varit i behof af master.
Jag kan upplysa att oak tadt den tull som flere nu anse för låg, har nu på flere år ingen efterfrågan varit efter mäster och knappt någon möjlig-iet, att fä försälja sådane.
Likväl finnes ännu i Wermland 5[® so Augusti e. ni, en mängd master som nog skulle fngss rätt uppå om det lönte sig att föra ut dem.
Då den princip blifvit antagen att man endast läg, ger en lägre utförseltull af 5 procent på sådane träd, hvilkas fredande bör uppmuntras, hemställer jag om icke master må få utföras emot den tull som är vanlig.
Jag har aldrig hört talas om, att någon mast för Kronans räkning blifvit requirerad från Wermland.
Det faller sig belt naturligt, att från de öfre skogarne i Wermland blir transporten af Mastträd så dyrbar, att man heldre hugger dem tili blockar , och sågar dera till planck.
Men andra orter gifvas såsom de norra provincerne där de finnas och där transporten ej är så svår.
Vi skulle blifva i saknad af Mastträd , om tullafgiften blefve för låg.
Herr H]e\ta:
Den satts Friherre Ceder ström drifver, kan pg ej gå in på.
Man måtte tydligt finna, att hvarje transport från de norra orterne måtte vara svårare än i Werms land, emedan, då Wermland kan flotts i lugnt vatten, Norrland ej kan göra det annorlunda än genom fallen.
Tullsimmandraget för 1821 visar, att blott 76 Mäster blifvit utskeppade, och då med våra omätliga skogar, jag ej kan tro, att en årlig skeppning af 76 master lör oss kan göra någon mistning, så anhåller jag att den föreslagna tullen måtte bibehållas.
Herr af Wingardt Jag får upplysa Rtt Utn so A 9ir man flore glnger erbjudit Kronan Master ifrån Wermland, men att Kronan ej velat hafva dem ; och då hittills ej flere blifvit utskep pade efter samma procent, så kan jag ej förmoda, att ett ‘annat förhållande hädanefter skulle uppstå.
Enligt min öfverty gelse , är orsaken , hvarföre Master ej hittills blifvit saide, den att skeppsfarten dessa år af«t stannat.
På 6 år har blott en mastlast skeppats i Götheborg, och halfva lästetalet på skeppslistan har försvunnit.
Jag vet att 1814 då skeppsrörelsen var stark , en coopverdiemast betaltes med 2©o R;dr.
Nu säljas sådana ej ifrån Wermland, emedan det lönar sig bättre att såga dem i blockar, men om en krigsperiod eller en lyckligare conjunctur in-, träffar , få de nog afsättning, och om de betalte sig bra, tror jag, att tullen vore för liten , med afseende på sjöförsvaret.
Jag an-3 ser således stt tullen bör bestämmas åtminstone till 2o procent.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade den af honom sist gjorde proposition, att Utgående Tullen ä Master och större Bogspröt måtte till 5 procent bestämmas.
Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marsialken föreslog, att Inkommande Tullen i g 13 iyen ao Augusti e. m.
Mäster och större Bogspröt kunde till io pro» cent fastställas.
Hvad dessa slags trädvaior angår, så, enär deras nytta är påtaglig, tror jag ej, att införseltullen bör bli t va hög, utan tillstyrker, att den endast måtte blifva 2 procent.
Jag instämmer fullkorn» ligt med Friherre Cederström och detta torde äfven vara ett sätt att tillfredsställs det billof af master hvarom Grefve von Rosen talat.
Under min sejour i England såg jag att der blott nyttjades Amerikanska furumaster.
De kunos lemnäs äfven hos oss till lägre pris, och större godhet Herr Grefven och Lan di Mar/kalk en hemställde att inkommande Tullen å Master och större Bogspröt måtte tili 2 procent bestämmas; hvilket bi fölls.
Vid master och större bog spröt är utsatt i gamla taxin vissa palmer.
Jag hemställer om icke. för att vara consequent' man bör utsätta det äfven här, isamma förhållande som vid Bjelkar.
Jag öfverlemnar till Friherre Cederström, om han icke anser det vara rätt.
Jag instämmer viser ligen deruti, att längdmåtten böra uti taxan utsät - Den 20 Augusti e, m. utsättas, på det man ej , under namn af sådana varor, må införa annat, som ej är sådant.
Herr Grefven och Landt Marskalken frågade* Om Riddcrskapet och Adeln önskade, att dimengionerne å Master och större Bogspröt borde på enahanda sätt i nya Tulltaxan specififceras , som i gamla utgående Tulltaxan; Ropades Nej Uppå derefter af LLrr Grefven och LahdtMarjhalken framställde särsxilde propositioner j fann Ridderekapet Och Adeln för godt , bestämma inkommande Tullen å hedannätiindé Artiklar sålunda : Å ”Pipenholtz” - - till 10 proc, Å ”Pumpträd”, borrade, - io — Å ”Pumpträd”* obotrade, - — 8 ”Trädvirke* Spsirrar, af Furu eller Gran , ”kanthugsne på fyra sidor , längre eller kor”tare, ifrån 5 till g tum tvärt öfver sidan; ”Utgående Tullproctnt 6.” Friherre Cederflrsm:
Jag får härvid gö ra deri anmärkning , att spsrrar ej få vara under 12 alnars längd, När de äro derunder, böra de bära en högra afgift, enligt Grefva Frölichs yrkande Ridd. 0. Ad.
Band. 58 9'4 Den 5o Augusti t. m. Grefve Frölich'.
Mitt anförande afsåg e» genteligen sådana , sorn äro under 10 tums diameter.
Namnet sparre gifver tillkänna, att det hvarken är blockar eller balkar eller bjelkar.
Som dessa sparrar högst hålla 8 tum, hafva de stått under en särskilt rubrik i gamla taxan från 4 till 8 turn.