Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att de Herrar, hvilka ämnade yttra sig, behagade hålla sig vid det ämne, som blifvit för Ridderskapet och Adeln föredragit, nemligen anslaget för GeneralAdjutants-Expeditionen.
Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Då Herr Grefven och LandtMärskalken återkallat Herr Rosenblad till ordningen för dagen, och jag endast ämnade göra detsamma, får jag afstå från att yttra mig.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade att, enär ifrågavarande punkt innefattade tvenne delar, elen ena angående General-Adjutantens arfvode, och den andra angående arfvoden för Ädjutanterne, ved och ljus samt skrifmaterialier för Expeditionen, det torde vara bäst att särskilt afgöra dessa båda frågor.
Hans Excellence hemställde alltså, om Ridderskapet
Den i October. och Adeln behagade bifalla hvad StatsUtskottet i afseende på General-Adjutantens arfvode föreslagit.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till afslag å Utskottets Utlåtande i denna del.
Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence framställde derpå proposition till bifall å hvad Kongl. Majit i Dess Nådiga proposition rörande detta ämne föreslagit; men denna proposition blef likaledes af Ridderskapet och Adeln med Ja och Nej besvarad.
Som votering redan förut blifvit begärd, och trenne meningar sökt göra sig gällande, hemställde Hans Excellence_, om icke Ridderskapet och Adeln behagade först bestämma contraproposilionens innehåll, huruvida den borde innefatta afslag, eller hvad Kongl. Majit i dess Nådiga proposition föreslagit.
Herr Cederschjöld; Jag vågar vördsammast hemställa, om icke Ja-propositionen kunde blifva bifall å Utskottets Utlåtande, och Contra-propositionen innehålla, att om Nej vinner, genom serskild votering skulle utrönas, antingen Ridderskapet och Adeln ville bifalla Kongl. Majits
Nådiga proposi - Den i October. 27 tion eller ock alldeles afslå Utskottets Utlåtande.
Flans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att, då flere meningar uppstått, det alltid varit vanligt, att först bestämma Contra-propositionen.
Ridderskapet och Adeln liar alltid tillförene först voterat om contrapropositionen, och det lärer ej gå an att förändra detta förhållande.
Men jag vågar underställa den Ledamot, som icke vill gifva något till General Adjutanten, om han icke derifrån skulle behaga afstå, ty om denna mening vinner, förhlifver GeneralAdjutanten vid den lön han nu har, eller Adelsfane-Bostället, och då borttages detta från den nya organisation man ämnar vid Armeen anställa.
Jag skulle således föreslå, att bifall till Utskottets Utlåtande må blifva Ja-proposition, och Kongl. Maj:ts proposition Nej-proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att det ankomme på den Ledamot, som begärt afslag, att besvara Herr Hjertås nu gjorde framställning, huruvida hemälte Ledamot ville afstå från sin begäran, i hvilket fall voteringspropositionen kunde blifva ganska enkel.
Jag skulle lill tidens vinnande önska, att den Ledamot, 28
Den i October. som begärt afslag å Utlåtandet, rille derifrån afstå; och jag begagnar detta tillfälle, att fästa den värde Ledamotens oell Högloft.
Ståndets uppmärksamhet på vigten af det sätt man här antagit, att först bestämma Contra-proposition.
Detta är nemligen genaste vägen, att få anslagen så boga som möjligt; ty det är naturligt, att opinionerna äro nyancerade ända ned ifrån afslag upp till den högsta Summan; oell många af dessa, kanske de flesta, ligga troligen nära omkring Utskottets Utlåtande.
Det är klart, att dessa, så väl som de, hvilka önska förhöjningar, frukta för afslag, och votera deremot, hvarigenom de, hvilka önska högsta anslaget, alltför lätt erhålla säkerhet, att åtminstone ieke få mindre, än Utskottet föreslagit, och sålunda trygt kunna uppbjuda alla sina krafter att söka vinna det högsta.
Om åter den method jag föreslagit, antogs, så skulle väl mängden, af fruktan för ett följande afslag, nöja sig med bifall å Utlåtandet.
De åsigter, hvari jag under en föregående votering instämde med Grefve Cronhjelm, i afseende på sättet att votera, äro alldeles de samma, som Herr Cederschjöld nu yttrat, hvarföre jag anhåller, att få förena mig med honom.
Om frågan vore om en större eller mindre tillökning i Den i October. a9 anslag, skulle jag förena mig med Herr Cederschjöld; men då nu en Ledamot begärt alslag å Utlåtandet, och deröfver äskat votering, torde denna fråga först höra afgöras.
Om den Ledamot, som begärt afslag, skulle vilja derifrån afstå, så blir förhållandet förändradt; i annat fall torde vi först få votera om Contra-proposition.
Då egenskapen af alla former, som skola hafva något värde, är, att ej förändra sig efter omständigheterna, skall jag anhålla om en så beskaffad votering, som Herr Cederschjöld föreslagit.
Under hågkornsten af den contra-proposition och den votering, som i afseende å Landsstaterne ägde rum, förenar jag mig äfven med Herr Cederschjöld, och anhåller orri den voteringsproposition han föreslagit.
För mig är det likgiltigt, hvilken utväg sorn tages, men jag vill blott anmärka, att man vanligen först plägar votera om contra-propositionen, för att ej falla i Utskottens händer.
Man fruktar för Utskolls-despotismen, och derför voterar man först om contra-propositionen.
Jag anser deri utväg vara bäst, hvarigenom Ständerna bibehållas vid siri pröfningsrätt.
Jag vill blott anmärka, i anledning af hvad Herr Lefren yttrat, att 3o Den i October. bland despoter väljer man alltid hälst den lindrigaste.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande Voteringsproposition:
Den, som anser Contra-propositionen böra innefatta det förslag, att, på sätt Kongl.
Maj:fs Nådiga Proposition innehåller, för GeneralAdjutanten må å
Stat uppföras ett arfvode af FyraHundrade Riksdaler Banco i månaden, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer i Contra-propositionen att upptagas afslag å StatsUtskottets tillstyrkande i afseende å TreHundrade Riksdalers arfvode i månaden för GeneralAdjutanten.
Emot en sådan Voterings-proposition nödgas jag reservera mig, på de grunder jag redan anfört.
Herrarne Printzensköld och Ribbing förenade sig med Herr Cederschjöld.
Uppå derefter förnyad framställning, hl ef den af Hans Excellence nyss föreslagne Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Den i O c tobe r. 3i Sedan Voterings-propositionen blifvit anslagen, börjades voteringen klockan half till 8, och slöls klockan tre qvart till g e. in., hvarvid, efter det en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voteringssedlarne öppnade, rösterne hefunnos hafva utfallit, sora följer: Ja —• 137.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln till contra-proposition antagit det förslag, som i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innefattas.
Derefter framställde Hans Excellence> i afseende å hufvudsaken, följande voteringsproposition:
Den, som bifaller, att, på sätt StatsUtskottet tillstyrkt, ett arfvode af TreHundrade Riksdaler Banco i månaden må för GeneralAdjutanten å Stat uppföras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner
Nej, kommer, på sätt Kongl. Majrts Nådiga Proposition innehåller, att för GeneralAdjutanten å Stat uppföras ett 3a
Den i October. arfvode af FyraHundrade Riksdaler Banco i månaden.
Voteringen börjades klockan tre qvart till g; och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Nej — 104.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoil blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskvlhen förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bestämt arfvodet för GeneralAdjutanten till FyraHundrade Riksdaler Banco i månaden.
Justerades trenne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den 3o sistledne September fattade beslut.
Den i O c t ob e r f. m. 33 Fredagen den 2 October 1829.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskoltets cj mindre den 16 sistlidne April under N:o i32 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på bordet Jagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje Hufvudtitel, än ock under N:o 23g meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
3 Punkten.
GeneralAdjutants-Expedi t ion en. 2 Momentet.
Anslaget till Adjutanters arfvoden> Ved och Ljus > samt Skrifmaterialier m. m.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef detta Moment af Ridderskapet och Adeln bifallit. 4 Punkten.
IngenieurCorpsen.
Frågan om GeneralQvurtermästarelönens afförande från IngenieurCorpsens Stat, är redan afgjord.
Hvad åter angår de i öfrigt före 44 H. 3 34 Den u Octo ber f. m. slagne löneförböjningarne för IngenieurCorpsenj så, eauru någon tillökning i UnderConducteuT
Ji nes löner möjligen af billigheten påfordras, tror jag dock, att man mera bör afse nödvändigheten att ej bevilja ytterligare anslag; och jag afstyrker derföre all löneförhöjning äfven i denna del.
Visserligen böra de vetenskapliga MilitärCorpserne bättre lönas; men det kan ej ske förr, än den stående indeldta Armeen blifvit förminskad, hvilket är högst angeläget.
Det är nemligen orimligt, att på fredsfot hafva en så talrik Aimée, då den blott bör vara en stam för conscriptionsmanskapet.
Till dess en sådan åtgärd blifvit vidtagen, bestrider jag all löneti 11- ökning, helst folket ej kan bära ökade skatter.
Herr Franc Sparre Bengt Erland'.
Jag Önskade visserligen en högre löneti 11- ökning för Ingenieui Corpsen, än Utskottet föreslagit; men då den är enlig med Kongl. Ma j:ts Proposition, anser jag det icke vara mig tillständigt att begära mera, lielst tillgå n g a i- n e äro knappa.
Deremot kan jag alldeles icke medgifva någon nedsättning i de löner för denna Corps, som Utskottets förslag innefattar, och hvilka ej äro högre än motsvarande graders inom Artilleriet.
Ej eller kan någon minskning i IngenieurCorpsens personal äga rum; den är ingalunda större, än den behöfves.
Jag an - Den i Octo ber f. m. 35 håller derföre om Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Proposition till bifall å Utskottets förslag i denna punkt.
Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af 4-'de punkten.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik, anmälte till Protocollet siri Reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. 5 Punkten.
ÖfverCommendantsExpeditionen i Stockholm.
Jag har för mine anmärkningar mot Utskottets förra Betänkande i detta ämne anfört skäl, som Utskottet i det sednare Utlåtandet icke ens sökt vederlägga; och då den, som tiger, måste anses samtycka, så stå mine anmärkningar fast; i följd hvaraf jag yrkar afslag å denna punkt.
Då Utskottet endast tillstyrkt det anslag för ÖfverCommendants-Expeditionen i Stockholm, som Kongl.
Maj:t föreslagit i enlighet med hvad för detta ändamål de sednare åren åtgått; så önskar jag bifall lill Utskottets hemställan i denna del.
Men Utskottet har i dess sednare Utlåtande 3* 36 Den a O c lo ber f. m. härom vidrört en omständighet, hvarpå jag anser mig böra frista uppmärksamheten.
Utskottet har nemligen, i afseende på användandet af besparingarne af 3:dje Hufvudtiteln, åberopat dess hemställan i Belänkandet N:o 151 rörande io:de Hufvudtite 1 n, alt desse besparingar skulle i första rummet användas till fyllande af brisler i anslaget för Armeens materiel.
Detta rörer Konungens dispositionsrätt öfver besparingarne; och jag anhåller, alt den delen af ifrågavarande 5:te punkt måtte få hvila, till dess den kan företagas i sammanhang med Betänkandet N:o 151, der frågan i sin helhet förekommer.
Friherre Anckar swärd'.
De anmärkningar. jag framställt emot Kongl.
Mapts Proposition om anslag på Stat för ÖfverCommendanlsExpeditionen i Stockholm, finner jag icke vara af Utskottet på ett nöjaktigt sätt vederlagde.
Det enda skälet, som Utskottet anfört emot mitt yrkande om onödigheten af en sådan serskild Stat, är, att redan före år 1809 fanns' i Hufvudstaden en ÖfverAdjutant af dagen.
Men de fleste af Er, mine Flerrar, torde känna, hvarföre denne tillsattes, och att det icke var af behofvet påkalladt.
Om man beräknar Garnisonens ringa styrka, och jemför den med de högst talrika Staberne, nemligen RegementsSlaberne, CommendantsStaben och GeneralAdjutantsStaben; så må - Den 2 O o t o b e r f. rn. 37 stc man medgifva, att ingen Garnison i Europa är så öfver behofvet försedd med Staber, som den i Stockholm.
Jag vill derföre icke ingå i någon vidare bevisning om obehöflighelen af ÖfverCommendantsExpeditionens uppförande på Stat.
Men i anledning af Friherre af Nordins hemställan, att frågan om Konungens dispositionsrätt öfver besparingarne matte hvila, till dess Betänkandet N:o 151 om io:de HufvudTiteln förekommer, anser jag mig böra tillägga, det ett sådant uppskof synes mig icke behöfvas, helst ingen lärer kunna bestrida Konungen en sådan dispositionsrätt enligt Grundlagen.
Tvertom må den medgifvas, och vi just i följd deraf afslå Utskottets tillstyrkande om anslag på Stat för ÖfverCommendantsExpeditionen, emedan medlen dertill kunna, såsom hittills, af Kongl. Majit anordnas af besparingarne.
Friherre Wrangel_, Henning'.
Då jag en och annan gång uppträdt såsom Talare härstädes, men bibehållit tystnad i flere magtpåliggande frågor, torde kanske någon anse mig vara en bland dem, som vilja låta yxan gå, utan att hålla i skaftet.
Till något så lågt skall jag likväl aldrig göra mig skyldig.
Om jag hittills vanligen deltagit i besluten om vigliga saker endast med min tysta voteringssedel; så har det varit af tvänne orsaker, Den ena, att de 33 Den 2 October f. m.
Ledamöter af Ståndet, hvilkas meningar jag gillat, förut så fullkomligt utvecklat de rätta åsigterne, att jag dervid ej kunnat något tillägga; den andra, att jag trott, det föga afseende skulle göras på hvad jag kunde hafva att anföra.
Emedlertid hafva betydliga anslag blifvit beviljade till löneförhöjningar för Statens Embetsmän; och tiden skall visa, huru Nationen upptager denna åtgärd af dess Representanter.
Min mening är ingalunda att undersöka, orade nuvarande Embetsmännen förtjena högre löner; jag skiljer Embetena från deras innehafvare.
Skulle jag uppgjort en aflöningsStat för desse Embeten, hade de troligen blifvit högre, än livad nu är föreslaget.
Men jag hemställer, om tillfallet nu är lämpligt till sådane anslag, då så mycket begäres till andra angelägnare ändamål, och vi ej veta, hvarifrån tillgångarne skola hemtas.
Allt kan ej göras på en gång, i brist af medel, och då borde väl det nödvändigaste först verkställas.
Jag beklagar verkligen, att äfven majoriteten inom Ridderskapet och Adeln så hufvudsakligt bidragit till det sorgliga slut närvarande Riksmöte får.
Då fråga var om Generalernes löner, blef Herr August Anckarsvärds sakrika och rigtiga anförande utan all verkan.
Jag kan således ej hoppas någon större framgång, då jag nu bestrider behofvet af att på Stat uppföra ÖfverCommendantsEmbetet i Stockholm.
Det torde derföre Den 2 Oetober f. m. 39 anses öfverflödigt, att jag yttrar mig något vidare derom.
Emedlertid vill jag dock till stöd för min åsigt anföra några skäl.
Mig synes det vara desto mera obehöfligt, att betunga Staten med särskildt anslag för ett sådant ÖfverCommendantsEmbete, som GeneralAdjutanten för Armeen alltför väl kan tillika vara Chef för Hufvudstadens Garnison, och Majorer vid GardesRegementerne kunna göra Commendantstjensten.
Mången, och äfven den, som nu begärde ordet, Friherre Cederström, torde påminna sig, att sådant förut ägt rum ganska länge utan någon olägenhet.
Ilan bör minnas, hvarföre Majorerne vid Garderne skiljdes från PlaceMajors-befattningen.
Det var endast en nyck af en despot.
Äfven detta tyckes vara ett skäl för återgång till det gamla, enär vi lefva i en tid af liberalite, som hos oss åtminstone vid denna Riksdag visat sig uti frikostighet på anslag.
GardesRegementerne måtte icke nu vara mindre förtjente af ett sådant förtroende, än förut, helst de icke förverkat det; och att GardesMajorerne kunna medhinna Commendantsgöromålen äfven nu, lärer ej kunna bestridas, enär det kunde ske under Gustaf Adolph, som gjorde allt för att göra tjensten så litet behaglig som möjligt.
Dessutom finnas så många andra skäl redan anförde för ÖfverCommendantsExpeditionens upphörande, att jag icke vidare vill upptaga liden med detta ämne, helst, så - 4o Den i Octobcr f. m. som jag redan sagt, jag befarar det vara utan ändamål.
Likväl måste jag sluteligen säga, det jag är högst ledsen öfver de ofantliga anslag, som nu dagligen beviljas, och hvartill jag ej känner några tillgångar; ty folket uthärdar ej ökade skatter.
De, som ej gått längre ur Staden, än till
Djurgården, känna ej förhållandet; men jag vet bättre, hvilken fattigdom råder i provincerne.
I en enda hafva nyligen öfver 80 lagsökningar skett för Krono-ulskylder.
Landtmannen är alltid vanlottad, men i synnerhet i Sverige, der klimatat är så hård t.
Dess undergång blifver följden af dessa ökade pålagor.
Jag vill derföre freda mitt samvete, och anhåller om proposition, att ifrågavarande anslag må afslås.
För att j min nion bidraga till förkortande af diseussionen, vill jag inskränka mig till att instämma i hvad Friherre af Nordin nyss yttrat; och blott tillägga den upplysning, att föga tillgång af besparingar å 3:dje Hufvudliteln hädanefter kan påräknas, emedan hvar och en till denna Hufvudtitel hörande särskilt mindre titel eller utgifts» rubrik är nedsatt till det belopp, som de sednare åren verkligen åtgått; och hvarigenom det måste blifva en följd, alt besparingarne derå framdeles blifva högst obetydliga.
Derföre har Utskottet ansett sig böra uppföra på Stat de nödige utgifter, Den 2 October f. m. 4' sorn förut blifvit bestridde af då tillgänglige besparingar; och sådant är äfven förhållandet med ifrågavarande r)oo R:dr för ÖfverCommendants-Expeditionen; hvilket anslag jag således anser böra beviljas.
Då jag anhöll att frågan om Konungens dispositionsrätt öfver besparingarne af Titlarne skulle uppskjutas, till dess io:de Hufvudtiteln förekommer till afgörande, var det derföre, att jag trodde, det stridiga meningar om Konungens rätt i detta fall möjligen kunde uppstå.
Men då jag nu med tillfredsställelse funnit, att äfven Friherre Anckarswärd med mig delar samma åsigter rörande Grundlagens stadganden härom, så är jag ej emot, att frågan nu afgores, och att Utskottets hemställan om besparingarnes anvisning till bestämda ändamål företages till afgörande.
I afseende på frågan, huruvida Ridderskapet och Adeln nu bör besluta, om Konungen äger dispositionsrätt öfver Titlarnes besparingar, torde jag få påminna, att hvad Utskottet i förevarande punkt af detta Utlåtande derom yttrat, endast är anfördt såsom motif för dess tillstyrkande af anslag på stat för ÖfverCommendants-Expeditionen, men alldeles icke innefattar någon hemställan till beslut af RiksSlånden; och således behof - 4> Den i October f. m. ves hvarken bifall eller afslag å hvad Utlåtandet i denna del innehåller.
Beträdande åter det ifrågavarande Commendants-Expeditionens uppförande på stat; så bestrider jag visserligen ej, alt ÖfverCommendant i Stockholm förut icke existerat, och att en: Major af Svea LifGarde tillförene gjort Commendantstjensten såsom PlaceMajor.
Men en annan fråga är, om Rikets Ständer kunna besluta ändring i den organisation af Armeen, som Kongl. Majit fastställt.
Väl kunna Ständerne neka anslag på Stat för ÖfverCommendants-Expeditionen; men följden blifver då den, att koslnaderne för denna Expedition bestridas af öfverskotten.
En Talare har sagt, att de nu tillstyrkte löneförhöjningar ej äro för stora, utan snarare för små, men att han dock ej kan tillstyrka deras beviljande, emedan tillgångar dertill saknas.
Det är likväl förut fullkomligt visadt, att tillgångar finnas, och de böra väl användas, då behofvet är erkändt.
Att <So lagsökningar inom korrt tid ägt rum i ett Län, bevisar ej något om allmogens fattigdom; helst desse angå blott enskilte fordringar, ej Kronoutskylder, hvilka uttagas utan lagsökning.
Sådane kraf äro oftast följden af stridigheter om fordringarnes riglighet, men icke af oförmåga att dem betala.
I alia fall kan dylikt ej utmärka någon brist på tillgångar för ifrågavarande ändamål, eller blifva någon grund Den 2 O c tobe r f. ra. 43 för Statsregleringen.
Jag hade så gerna velat förena mig med Friherre Cederström i förra delen af hans senaste yttrande; men jag kan det icke, sedan jag hört honom utsträcka det för långt.
I stället hemställer jag till Friherre Wrangel, om ej de tvänne opinionerne kunde förenas.
Jag tror med Friherre Cederström, att det icke är för Rikets Ständer lämpligt, att vilja föreslå ändringar i Kongl. Maj:ts beslut om Armeens organisation.
Deremot synes mig vara rigligt, att afslå Utskottets tillstyrkande, alt på Stat uppföra anslag för ÖfverCommendants-Expeditionen.
Då blifver propositionen endast till bifall eller afslag å hvad Utskottet i denna del föreslagit.
Men om Friherre Wrangel vill göra sin opinion gällande, att Ridderskap pet och Adeln borde besluta ÖfverCommendants-Expeditionens upphörande, skulle vi härom få två om icke tre voteringar, som jag tycker kunna undvikas genom mitt project.
Beviljas ej serskildt anslag på stat för ÖfverCommendants-Expeditionen, så måste omkostnaderne för densamma, ifall Kongl.
Maj:t vill den bibehålla, förmodligen såsom hittills utgå af besparingarne, men icke, såsom Friherre Cederström , troligen af misstag, sagt, af öfverskotten å Statsinkornsterne. 44 Den 2 October f. m.
Min tanka har aldrig varit att bestrida Kongl. Majrts rättighet, att efter behag förordna om sin Ar* mees organisation.
Jag har blott velat säga, alt anslaget på stat för en serskild ÖfverCommendants-Expedition ej behöfves, då någon sådan förut ej fanns, och de dithörande ärender dock förvaltades lika väl.
Cederström har sagt mig icke känna, att tillgångar verkligen finnas till löneförhöjningar ne, och har ansett detta vara skälet, hvarföre jag bestrider ifrågavarande anslag.
Desse tillgångar tror jag likväl vara för Friherren lika obekanta, som för mig.
Jag tycker, att man här ofta visat, att de ej existera; och sjelfva Ordföranden i StatsUtskottet har yttrat samma mening, oaktadt hans vanliga benägenhet att gå Kongl. Maj:ts önskningar till mötes.
Hvad åter angår min uppgift, att 80 Lagsökningar för Kronoutskylder nyligen ägt rum i ett Län; så är det möjligt, att jag origtigt uttryckt min mening med ordet lagsökning.
Men säkert är, att panter blifvit uttagne och saide för 80 personers Kronoutskylder.
Nu frågar jag, om icke detta bevisar oförmåga att bära de nuvarande skattebördorne, dem man likväl vill öka?
För öfrigt får jag förklara, det jag antager och förenar mig i Friherre Anekarswärds hemställan om proposition till bifall eller afslag å Utskottets ifrågavarande förslag.
Ben i Octo b er f. m. 45 Jag åtminstone skall ej onödigtvis bidraga till Riksdagens förlängande.
Herr Anckarswärd, August'.
Jag bar förut yttrat min mening rörande ifrågavarande ämne, och är af Friherrarne Wrangel och Anckarswärd förekommen i hvad jag kunde hafva att tillägga.
Följakteligen har jag nu ej vidare att anföra, än blott att förena mig med dem, och till Protocullet anmäla min reservation mot det sannolikt blifvande beslutet, att Utskottets förslag bifalles, Grefve Posse, Arvid'.
Jag Önskar blott fästa Friherre Anckarswärds uppmärksamhet på ett misstag af honom.
Friherren har yrkat afslag å allt anslag för ÖfverCommendants-Expeditionen.
Men något finnes likväl redan förut anordnadt på stat för detta ändamål.
Således måtte Friherren ej vilja bestrida detta, utan endast den föreslagna tillökningen, hvarom här är fråga.
Friherre Anckarswärd: Grefve Posse har rätteligen uttryckt min mening.
Det är endast på tillökningen i anslaget, sorn jag yrkar afslag.