Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då är Utsk. obundet i sin pröfning, och om det finner något dugligt bland anmärkningarna, kan det använda detta till förbättring af sitt första förslag.
Men sedan Utsk. ånyo ingifvit sitt utlåt., kan jag ingalunda medgifva rättighet för Stånden aLt vid det då framställda förslag göra tillägg eller förändringar; ty derigenom betages Utsk. sitt veto.
Jag vill ej heller medgifva, att något Stånds mening må kunna förqväfvas eller tvingas af de tre öfriga, utan jag instämmer i detta fall i Prosten Hallströms reservation och tror, att frågan bör liänskjutas till förstärkt Gonstit.Utsk., äfven då 3:ne Stånd stadna emot ett.
Då grundlagen i så ringa mål, som t. ex. ang:de storleken af chartse-sigillataj-afgiften för en fullmagt, fordrar afgörande i förstärkt StatsUtsk., såvida icke alla Stånden stämma öfverens, så skulle jag tro, att i fråga om grundlagsförändringar man äfven bör å hvarje Stånds mening göra tillbörligt afseende.
Det är således i 3:ne omständigheter, som jag skiljer mig från Utsk:s förslag.
Jag har uppgjort ett annat, hvilket jag anhåller att fä uppläsa, utan hopp att det varder mera antaget än de öfriga, så länge detta behandlingssätt qvarstår.
Mitt tillhör till en del frami.
Ridd.secret.
Silfverstolpe, som framställde det vid i810 eller 12 årens riksdagar:
Inkommer lill R.
Constit.Utskottet med något förslag till grundlagsförändring, skall detsamma i Ståndens plena först framställas till gillande eller förkastande.
Gillas det det af samtliga Stånden, hvile förslaget lill antagande eller förkastande vid nästa riksdag.
Ogillas det af två eller flera Stånd, forfalle frågan.
Ogillas det blott af ett Stånd, ankomme det på Constit Utsk., förstärkt genom val i Ståndens plena till ett antal af tjugu personer af hvarje Stånd, att förslaget, genom samfäld omröstning, gilla eller förkasta.
Göras åter vid förslaget anmärknlr, skola de samtliga jémte betänk, återremitteras till Cionstit.tJtsk., sorn äge rätt att bestämma, hvilka det anser vara af egenskap att, utom dett redan föreslagna grundlagsförändringen, medföra någon annan, då på Utsk. ankommer att den till Stånden framställa. a6 i Den 19 Ftbruari 7. ra.
När Utskrs svar på återreraissen, med eller utan jemnknlr af det första förslaget, till Stånden återkommit, framställes dess sednare betänk, till antagande eller förkastande utan förändringar eller tillsatser, och behandles, om RiksSt:n deröfver stadna i olika meningar, på sätt här ofvan i 1 mom. stadgas.
Ett i öfverensstämmelse dermed fullständigt beredt förslag hvile sedan till R.
St:s afgörande vid nästa riksdag.
Blifva etc. (lika med Utsk:s förslag).
Jag anhåller, att detta förslag äfven må komma under öfvervägande, ehuru sist framstäidt, och hvarigenom det har mesta äfventyret för sig att blifva ogilladt.
Emot Hr Cedersclijölds förslag, att RiksSttns anmärkntr borde pröfvas af förstärkt Utsk., vill jag tillägga några erinringar.
Detta är ett sätt att få fram opinionerna för dagen, och att på en omväg undertrycka Utskts mening, — ett sätt att undvika den återhållande magt, hvilken våra grundlagsstiftare velat nedlägga i Constit.Utsk., och som jag anser böra fortfara.
Jag har i min redaction medgifvit ett sätt att, genom anmärkntr vid inkomna förslag, i Stånden väcka nya frågor om grundlagsförändringar, men med vilkor, att Utsk. äger derå göra hvad afseende det behagar
Hvar och en lärer finna, att det nästan är en barnslighet att förbjuda grundlagsförslags ingifvande till Stånden, men tillåta hvarje riksdagsman att hemma på sin kammare uppgöra och ingifva sådana till Utsk.
De ske ju då i alla fall?
Det vigtiga, och hvarom jag är angelägen, är, att Utsk. får behålla sitt veto.
Jag anser mig skyldig till besvarande ■Upptaga några emot mig gjorda anmärkn:r, samt jemväl genmäla åtskilligt af hvad Hr v.
Hartmansdorff yttrat.
Frölich är jag förekommen i besvarandet af Hr CederschjöldS öförtjenta beskyllning, som skulle jag hafva önskat,- ätt grundlagarna må behandlas på enahanda sätt som oeconötniska mål.
Jag utgick från den grundsats, att i händelse våra grundlagar kunde anses fullkomliga, borde man Snarare, försvåra än lätta ändring deraf; men då jag tror, att vår statsförfattning i sina grundvalar bör reformeras, sade jag, att detta förringade skälen för tillämpligheten här af den ängifna grundsatsen.
För min del kan jag icke annat än finna en fullkomligt tillräcklig säkerhet i det förslag, jäg
Understöda Då, enligt detsamma, för grundlagsförändringar skulle fordras, icke blott att Constit.Utsk. derom framställt förslag, Utan äfven att detsamma vid första riksdagen blifvit af förstärkt Utsk. gödkändt att hvila till grundlagsenlig behandling, samt Vid den sednare af alla fyra Stånden antaget och derefter af Konungen sanctioneradt, så tror jag, att all nödig garanti möt förhastade ändringar är iakttagen, Hr Cederschjöld har, för att visa grundlagsstiftarens ine - Den 19 Februari t. m. mening i detta hänseende, åberopat motiverna i Constit.Utskrs betänk, i ämnet år 180g.
Jag kan icke finna citationen emot mig bevisande.
Jag faster mig nemi. vid grundlagens tydliga ord; och om man borttager det vid i8i5 års riksdag tillkomna tillägg till 56 §, finnes någon rättighet för Stånden att göra anmärkntr emot Constit.Utskts förslag icke i grundlagen medgifven.
Denna tillkom först r8i5.
Förut var det gifvet, att Utskrs förslag måste hvila utaii afseende på deras gillande af RiksSt:n.
Hvad beträifar det citerade uttrycket tillfälligt tänkesätt, synes mig detta åsyfta, att en betänketid intill den påföljande riksdagen borde föregå slutliga antagandet.
Man har yttrat betänkligheter vid att ställa Konungens proposrr i samma kategori som Utsk:s förslag i anledn. af enskilda motioner.
För min del tycker jag tvärtom, att en sådan öfverensstämmelse har allt skäl för sig, Men äfven sådan grundlagen nu är kunna Konungens proposlr i grundlagsärender i vissa fall, på grund af anmärkn:r inom Stånden, förfalla, oaktadt Utsk. tillstyrkt förslaget; och då svårigheter torde komma att möta för utsträckning af denna grundsats, skall jag, i afseende derå, åtnöja mig med hvad som redan finnes i denna del stadgadt, hellre än att äfventyra afslag å hela förslaget.
Hartmansdorff har instämt med mig deri, att anmärknma emot Utsk:s förslag må kunna åtfölja återremissen, utan att utgöra Ståndets gemensamma tankar; men han har icke velat, att Utsk. vore förpligtadt att rätta sig efter anmärkningarna, ej heller att Stånden må äga rätt göra tillägg eller förändringar i Utsk:s förslag med svar på anmärkningarna.
I förra fallet är jag ense med Hr v. Hartmansdorff; men deremot kan jag icke finna någon våda vid att, sedan fråga om förändring blifvit af Constit.Utsk. väckt, och då det är talmannen förbehållet att vägra propos. å sådana ändringar i Utsk:s förslag, hvarom fråga icke är i laga ordning inom Utsk. väckt, det då må vara Stånden öppet att antaga Utsk:s förslag, med sådana förändringar deraf, som ligga inom den väckta frågans område.
Jag tror således, att förbudet deremot bör ur Hr v.
HartmansdorfFs förslag utgå.
Jag kan icke heller med denne talare finna någon nödvändighet af eller garanti uti Constit.Utsk:s s. k. veto; ty om man är rädd för det s. k. ”framrusandet,” så synes det mig mera tänkbart, att tretton ledamöter i Utsk. skulle kunna höra till detta mouvementsparti, än pluralitelen inom de fyra Stånden och dessas af Regeringen tillsatta talmän.
Då man vidare på ena sidan yrkar, att, så vida ett Stånd ogillar ett förslag, votering i förstärkt Utsk. då bör afgöra frågan ur den synpunkt nemi., att intet Stånds mening må kunna förtryckas, kan jag icke anse det consequent af samma talare att yrka, det frågan må förfalla, då två Stånd stadna emot två.
Consequensen synes nemi. fordra, att frå 19 H. 1.4 260
Den 19 Februari. gan äfven då hänsljutes till förstärkt UtsL.
Jag skulle-derföre tro, att 56 §, med endast några mindre förändringar och uteslutanden, skulle kunna qvarblifva i sitt nuvar. skick, och jag föreslår i öfverensstämmelse härmed följande redaction: 56 S-.
Göras åter i RiksStms plena anmärkntr, som hindra förslagets antagande, blifve de till Constit.Utsk. hänvisade.
XJtsk. åligge då att till RiksStln med ett förnyadt utlåt, inkomma.
Förena sig derefter samtliga RiksScn om detta förslag, hvile det till slutligt antagande eller förkastande vid nästa i-iksdag.
Blifva åter &c. (se 56 §.)
För tydlighetens skull kan man förändra 81 § på följande sätt:
Denna Regeringsform &c. — — verkställa, R.
St. må icke å den riksdag, då Ulsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande densamma antaga.
Blifva &c. (se 81 §.)
Denna förändring är högst enkel, och jag tror, att den uppfyller det åsyftade ändamålet.
Då man framställer ett förslag, är man skyldig att förklara och förevara det.
Jag skall då först fästa mig vid Hr Cedefsehjölds anmärkn. i afseende derå, huruvida man bör bereda lättnad för eller söka försvåra grundlagsförändringar.
Jag tror icke, att mitt förslag innefattar den vidsträckta tanka till beredande af lättnad, som Hr Cederschjöld deråt velat gifva.
Jag underkänner ingalunda den sats, att ett lands grundlagar böra befästas så mycket som möjligt.
Men då samhället kommit till den punkt, att det ståf i ett principvidrigt förhållande till sina eonstitutionella författningar, då pluraliteten deri önskar ändring, då är det icke tid att försvåra utvägarna till ernående af ett sådant mål; då är det icke tid att söka befästa, hvad sorn finnes, utan i stället underhjelpa möjligheterna att ernå, hvad som önskas, och att ernå detta på lagliga vägar, på det man icke må framkalla en revolutionär akt, dervid några döda bokstäfver, de må vara aldrig så stränga, aktas ringa mot den mägtiga nationalviljan.
Jag vill således, att man åtminstone icke ännu mera tynger dessa redan nog tunga förmer, som hindra statsskickets utbildning i den riktning af reform, sorn af behofvet så högt påkallas, och jag har ingalunda yrkat större afseende å mouvementsprincipen, än våra nuvarande grundlagar medgifva; ty det conservativa elementet finnes verkligen nu mindre, än i mitt förslag.
Då nemi. den ändamälsvidriga lagstiftning äger rum, att grundlagsförslag skola tillkomma genom en sammänjemnkn. af de gemensamma tankarna inom hvart och ett af de fyra Stånden, så är det gifvet, att orimliga, osammanhängande beslut skola uppstå; och vid dessa är Ulsk. likväl bundet, utan att ens fa veta mo - Den 19 Februari. tivevna för de särskilda tankarna.
Jag har derföre velat, att Utsk., utan att vara beroende af de framställda anmärkningarna, må äga fatta sitt beslut till qvarblifvande vid eller afvikelse fran det återremittade utlåt.; men derefter har jag velat åt Stånden bibehålla den rätt de, såsom committenter, relativt till sina committerade mäste äga, och hvilken de, enligt grundlagen, för närvar, verkligen innehafva, att nemi. förändra Utsk:s förslag, och sedan Stunden fattat dessa ytterligare beslut, skulle det åligga Utsk. att sammanjemnka dessa, samt att alternativt framställa propos:r till omröstning i förstärkt Utsk.
På det sättet tror jag, att antagliga förslag Kunna uppkomma; men att man skall försvåra grundlagsförändringar kan jag ingalunda medgifva, då vår så ^ytterst felaktiga Representation ger föga hopp, att ju icke hvad vid en riksdag antages, kan behöfva förändras vid en annan.
Man har å en annan sida fästat sig dervid, att den särskilda formen för behandlingen af K. propositioner borde bibehållas, emedan man fruktat, att hela förslaget eljest komme att slutligen förfalla.
Om här vore fråga att inskränka de K. prerogativerna skulle jag billiga den framställda farhågan; men 56 §, enligt dess nuvar. lydelse, wtedgifver redan rätt för
Stånden att göra anmärkntr emot ett till följd af K. propos. framstäldt förslag, och förutsätter magt hos Stånden att göra dessa anmärkntr gällande till förkastande af ett sådant förslag.
Mitt yrkande går således endast ut på, att enahanda behandlingssätt må äga rum i afseende å K. pro posti' som enskilda motioner.
Jag har likväl velat medgifva, att, i händelse förslag på grund af K. propos. icke oförändradt gillas, sådant jemte uppgift om förändringen borde anmälas hos K. M., som då alltid ägde veto i afseende å det förändrade förslaget.
I alla händelser måste jag emedlertid protestera emot de af Utsk. framställda motiver, enligt hvilka det icke skulle hafva varit med grundlagens nuvar. lydelse öfverensstämmande, hvad R. o. Ad. vid föregående tillfällen af likartad beskaffenhet beslutat.
Jag upprepar min förklaring, att förslaget är obehöfligt; men sedan det är väckt, kan det vara nyttigt att så klart redigera det ifråga var. stadgandet, att dessa onödiga discussioner om tillämpningen deraf en gång må kunna upphöra.
Det ur i anledn. af åtskilliga yttranden, som jag ånyo begärt "ordet.
Så t. ex. liar Gr.
Horn sagt, att grundlagsfrågor böra behandlas på enahanda sätt ,som andra frågor, sedan nemi.
Constit.Utsk. begagnat sittinitiativ i afseende på frågans framläggande för Stånden; och jemväl har Hr Gr. påstått, att af Constit.Utsk. tillstyrkta grundlagsförändringar kunna inom Stånden med jemnknlr antagas till hvilande.
Detta sednare förtjenar icke att till besvarande upptagas.
Hvad åter beträffar den förra satsen, I a68 Den 19 Februari. uti hvilken Hr v. Hartmansdorff så vida instämt, alt han ansett samtliga vid ett från Utsk. inkommet förslag, hos RiksSttn gjorda anmärkn:r böra underställas Utsk., på hvars pröfning det derefter skulle bero, till hvad afseende anmärkningarna kunde föranleda; så skulle detta leda dertill, att uti Stånden väckta förslag kunde hänskjutas till Utskrs behandling, hvilket strider emot 1 morn. 81 §, som förbjuder, att frågor i dessa ämnen få i Ståndens plena väckas; och huru det kan anses likgiltigt, om ett förslag uppgöres hemma på kammaren och directe öfverlemnas till Utsk:s antagande eller förkastande, eller om förslaget väckes uti Ståndens plena, det kan jag icke förstå.
En af de stora skillnaderna är den, att inom Stånden leder väckandet till »lis— mission och producerar luntor att till Utsk. öfversända, hvilka tjena till intet annat än att föröda tiden.
Man har dessutom velat, att endast väl genomtänkta förslag skulle öfverlemnas till Utsk.; men då saken lemnäs åt den muntliga discussionen, är det angifna syftemålet förloradt.
Jag tror altså, alt icke några andra anmärkntr böra till Utsk. afgå än sådana, som Stånden, hvart för sig, förklarat utgöra deras gemensamma tankar, hvarvid jag likväl icke föreställer mig, att på det sättet endast goda och antagliga anmärkn:r skola till Utsk. ankomma; men det är åtminstone att förmoda, att Stånden icke såsom gemensam tanka antaga rent af oförnuftiga och otjenliga anmärkntr.
Hjärnes begifvande till den förändring uti dess förslag, att anmärkntsrätten komme att inskränka sig till den ifrågaställa förändringen i det eller det gru ndlagsstadgandet, gör, att jag numera instämmer i hans förslag.
Denna omständighet var inom Utsk. å bane bragt, men man fruktade, att Stånden icke skulle gilla den.
Få nu se, hvad afseende Utsk. kan deråt gifva.
Hr Cederschjölds af Hr v.
Hartmansdorff understödda tanka, att intet
Stånds mening bör kunna undertryckas, är öfverensstämmande med grundlagen, så vidt den har afseende å det slutliga antagandet; men icke bör en ensidig åsigt inom ett
Stånd hindra ett förslags hvilande.
Det skulle eljest alltid ikunna hindra, att någon förändring komme under slutligt afgörande.
Jag tror altså, att då hvarje
Stånd har sin rätt förbehållen vid den sednare riksdagen, är 3 Stånds beslut vid den förra tillräckligt.
Att deremot, såsom Hr Hjärne föreslagit, låta frågan bero på förstärkt Utsk., då 2 Stånd stadnat emot 2, är oriktigt, utan bör frågan då förfalla, likasom då förslaget icke blifvit gilladt af mer än ett Stånd.
Det har blifvit yttradt, att behandlingen af detta mål skall komma att visa, huruvida Utskts afsigt varit att bereda en förändring uti det ifrågaställa afseendet eller icke.
Jag förmodar, att om R. o. Ad. samt de öfriga Stånden godkänna Utsk:s förslag, är svaret gifvet; och att misstänka, det Utsk. framställt sitt förslag utan afsigt att få det antagit, är ett föreställningssätt, sorn jag öfverlemnar åt R. o. Den ig Februari.
269 Ad. all bedöma.
Jag slutar med att begära, det Hr Gr. o. Landtm, ju förr desto hellre må sättas i tillfälle framställa propos. öfver de särskilda förslagen, så att vi må komma ifrån denna sak.
Hr Cederschjöld: Hr v. Hartmansdorff har bestridt, att pröfningen af de inom
Stånden emot inkomna grundlagsändringsförslag framställande anmärkn:r må bero på förstärkt Etsk., och hans bestridande har grundat sig derpå, att han fruktat, det dagens opinioner i sådant fal? kunde komma att göra sig gällande.
Jag tror, att ju närmare ett till hvilanda antaget förslag kan öfverensstämma med dagens opinion, desto bättre, och fortfar denna opinion till dess, vid en följande riksdag, det slutliga afgörandet förekommer, så grundar sig förändringen icke på en tillfällig, utan en stadgad opinion.
Dalman har i sin ifver för mouvementet sagt, att då ett framstäldt förslag blifvit godkändt af tvenne Stånd, bör det hvila till grundlagsenlig behandling vid påföljande riksdagen.
Jag hemställer, om han icke, gemensamt med mig, bestridt just den åsigten under påstående, att det må bero på två Stånd att förekomma ett förslags hvilanda.
Samme talare har sagt, att något förändradt stadgande i afseende å Ståndens rätt att göra anmärkntr vid ett från Regeringen inkommet förslag icke erfordras, emedan en sådan rättighet redan finnes i grundlagen medgifven.
Ja, men detta medgifvande finnes blott i 2 mom. af 56 §, och i händelse denna § borttages, utan att något i berörde hänseende införes i 8r §, försvinner rättigheten.
Det är visserligen klart, att sådan 56 § nu lyder, äga Stånden enligt bokstafven full rätt att framställa anmärkmr jemväl emot förslag i anledn. af K. proposrr, samt Utsk. åliggande att upptaga dessa anmärknrr till sammanjemnkning.
Detta anser jag väl till sin princip icke vara riktigt, men icke mer oriktigt än det, att R.
St. skola kunna förändra Konungens proposuronde allm. lagen.
Föreskrifterna härom äro i detta afseende alldeles lika i 81 och 87 §§.
En talare har sagt, att detta vore en mening, som ej fört jente besvarande, och förbehållit den, som yttrat samma mening, att för sin räkning hysa den.
Jag förbehåller mig då samma rätt, sorn Gr.
Horn sålunda blifvit tillerkänd.
Denne sistnämnde ledamot har sagt, att jag misstagit mig i den uppfattning, jag framställt ang:de hans förslags åsyftning att lätta grundlagsförändringar.
Jag har ingalunda velat misstyda hans mening, utan jag har endast utsträckt den eller sett den, om jag så får säga, genom förstoringsglas, då jag sagt, att efter analogien af hans förslag, att en grundlagsförändring skulle kunna blifva hvilanda, oaktadt tvenne Stånd ogillat den, borde, för att lätta och befordra 17° D en 19 F c b r 11 a ri. grundlagsändringar, afgörandet kunna vid sista riksdagen öfverlännäs åt tre Stånds beslut.
Frölich har misstagit sig, då han trött, att jag hestridt, det med återremisserna af grundlagsfrågor må tillgå på samma sätt som med andra mål.
Det är högst ledsamt, alt man så litet ger akt på hvad som talas, förrän mari upptager det till besvarande.
Likaså svårt det vore att råka ut för den Omtalade rakmachinen för dess blindhets skull, lika obehagligt är det ock att råka ut för döfva replikan ter.
Jag anhåller att få siraplifiera frågan derom, huruvida Utsk:s veto skulle qvarstå eller vara borta.
Må man eftersinna följderna af den Jära, att man skulle kun-1 na kl. 12 på dagen framställa ett förslag till grundlagsförändring oell kl. 1 deröfver votera.
Ingen ledamot har försökt att till vederläggning upptaga dessa sanningar: 1:0 att frågor om grundlagsförändringar icke få i Ståndens plena väckas, och 2:0 att icke något annat förslag får framkomma än det, som af Utsk. befunnits nyttigt, nödigt och möjligt.
Nå väl!- öfvergifvas ’icke dessa sanningar, i fall Stånden sjelfva få uppgöra förändringar, stridande emot Utsk:s tillstyrkande?
Och har man icke då borttagit .
Utsk:s veto?
Men det är en sådan åtgärd, som jag bestrider, emedan den ingriper i sjelfva andan af vår statsförfattning, i det derigenom komme att borttagas den återhållande kraft, som våra grundlagsstiftare velat nedlägga hos Constit.Utsk., och hvilken jag finner bäst bevarad i Hr v. Bartmansdorffs förslag, hvartill jag altså tillstyrker bifall; fritagande mig likväl dervid från all delaktighet i den hans tanka , som vore det likgiltigt, om man hemma på kammaren uppgjorde och till Constit.Utsk. deruti insände, eller inom Stånden framställde grundlagsändringsfärs lag.
Hr. von Hartmansdorff:
Sedan jag nu hört en ledamot biträda mitt förslag, men icke hort någon särdeles bestrida det, anhåller jag att få tillägga några ord till ytterligare utveckling och försvaret af min mening.
En talare har sagt, att det är likgiltigt, om afgifvande anmärkn:r skulle innefatta nya motioner, enär det är talmans rätt att vägra propos. till sådana anmärkn:rs upptagande att åtfölja remissen.
Men jag hemställer, hvad säkerhet kan innefattas i talmannens omdöme uti så beskatfade omständigheter.
Pröfningen är ofta ganska svår, och skall gemenligen ske utan låpg betänketid.
Hvad den ena talmannen anser olagligt, kan en annan finna lagligt.
It. o. Ad., erinrande sig händelserna vid jnneyar. riksdag, då någon vägran i berörde hänseende icke försports, torde således finna, att .säkerheten häremot är alldeles ingen, eller åtminstone otillfredsställande.
De värda ledamöter, som sagt, att mari icke borde försvåra grundlagsförändringar, borde sjelfve Den 19 F e b r u a r i. finna, att „ intet försvårar dem så mycket sorn föreskriften, att blott Ståndens gemensamma tankar få återremitteras.
Man har sagt, att om 2 Stånd stadna mot 2, borde frågan icke förfalla, utan ja anses lika så godt som nej, samt påstått, att jag i detta fall varit inconsequent.
Men då 2 Stånds afslag i allm. lagstiftningsfrågor Jeder till sakens förfallande, så frågar jag, örn icke förhållandet bör vära sådant jemväl i afseende å grundlagsfrågor.
Man har anmärkt skillnaden emellan författandet hemma på kammaren eller här inom Ståndet af ett förslag.
Jag får blott påminna, att förslaget kan vara skrifvet hemma och sedan uppläsas här i form af anmärkn.
Tidspillan vid dis pu tern a, huruvida anmärkn. sedan bör anses såsom ett nytt förslag eller icke, kan derefter blifva lika så stor, som den möjligen blefve, om förslaget utan form af anmärkn., framkommit.
Erfarenheten vid denna riksdag bevisar det bäst.
Hr Cederschjöld har sagt, att det just är dagens opinion, som bör uttryckas.
Jag instämmer deruti, så vidt det angår Stånden och ber blott atti få erinra, att Utsk:s opinion jemväl mäste uttryckas likaväl som Ståndens, derest grundlagens bud skola iakttagas.
Mitt förslag åsyftar att förekomma försöken att begagna en oloflig väg till förbigående af Utsk:s mening.
Vidare har man sagt, att ett förslag ej bör läggas å sido derföre, att ett Stånd säger nej.
Vill man verkligen uttrycka dagens opinion, så måste man väl utröna den hos alla 4 Stånden och finna den sammanträffande.
Skulle man derigenom förekomma ståndsprivilegiernas upphäfvande, så finner jag sådant vara rätt väl; ty jag tror, att vår samhällsinrättning derpå väsendtligen grundar sig.
H.Ex. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, att, då flera ledamöter ännu anmält sig att tala i detta ämne, och flera särskilda förslag till gemensamma tankar blifvit framställda, örn hvilka möjligen voteringar kunde uppstå, ansåg IJ.
Ex. sig böra till R. o. Ad. hemställa, om icke, sedan tiden så långt framskridit, R. o. Ad. skulle behaga uppskjuta med den återstående pröfningen af detta mål till nästa plenum.
Bifölls. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. lill 3 e. m.
In tidom protocolli, F. O. Silfverstolpe, Lördagen den 21 Februari i835.
Upplästes till justering
Och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till §§ i riksdagsbeslutet: 2^2 D«.n 21 Februari fc m.