Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under uppläsningen af detta Friherre Anckarswärds anförande hade en Deputation ankommit från Hedervärda BondeStåndet, anförd af RiksdagsFullmagtigen från Elfsborgs Län Anders Danielsson, hvilken aflemnade tvänne BondeStåndets ProtocollsUtdrag af den 9 dennes, det ena innefattande BondeStåndets inbjudning, att de öfrige RiksStånden måtte med BondeStåndet förena sig i det beslut, att ett särskildt Utskott, bestående af 3 Ledamöter ifrån hvarje Stånd, må sättas till upptagande, utvecklande och meddelande af fullständigt Utlåtande i alla de inom BondeStåndet samt Ridderskapet och Adeln väckte frågor, dels 0111 jemkning i StåndsPrivilegierne och Jordnaturen, dels om undanrödjande af den nuvarande olikhet i jordens beskattning, genom införande af en enda allmän Beskattningsmethod, lämpad efter inkomsten, dels ock om jemkning i Rusthålls- och Roterings-skyldigheterne; samt det andra ProtocollsUtdraget af innehåll, att sedan Anders Danielsson uti till BondeStåndet ingilvct Memorial, yrkat: 1:0 att i afseende ✓ 3* Den i5 Januarli. på StatsRegleringen, som ansågs i första rummet fordra underhållet till Statsbcstyrets vanliga gång, StalsUtskoj.tet mätte anmodas, att sist inom i4 dagar till RiksStånden inkomma med ett sådant Förslag till StatsReglering, som blott upptoge de AnslagsSummor, hvilka vid sista Riksdag under de särskildta Titlarne beviljades, med undantag af hvad som på Öfverskotten för 3:dje och io:de HufvudTitlarnes förstärkande anvisades, och med iagttagande endast af den tillökning, som mader 8:de HufvudTiteln hegäres i och för Fångars skjuts och underhåll; hvilket Förslag borde i följd deraf innefatta Summan af den Statsbrist, som vid ett sådant förhållande lomme att genom Allmän Bevillning fyllas; att derefter i den mån tiden medgåfve, inkomma med de öfrige med StatsRegleringen gemenskap ägande Betänkanden; och att, då Statsinkomsternas beräkning troligen långt för detta vore af Utskottet verkställd, ofördröjligen lemna RiksStånden del af ett InkomstBetänkande, som tillika upptoge de å hvarje InkomstTitel för hvarje år, sedan sista Riksdag, uppkomne öfverskott, på det Inkomstberäkningarre måtte kunna ventileras, under afvagtan af Förslag till StatsReglering; samt 2:0 att BevillningsUtskottet mätte, i sammanhang dermed, anmodas att sist inom 3 veckors tid uppgifva grunderne för Allmänna Be~ t
Den i 5 Januari i. 33 Bevillningens fördelning, samt för Tallen och öfrige Bevillningars utgörande; så hade BondeStåndet beslutat, det skulle de öfrige RiksStånden inbjudas, att med BondeStåndet förena sig uti Remiss till Statsoch BevillningsUtskotten, med anmodan, att inom de, af Anders Danielsson föreslagne, tider till RiksStånden inkomma med Utlåtande i de ämnen Anders Danielssons Memorial innehåller.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att hvad angick frågan, huruvida för pröfning af de hos Ridderskapet och Adeln väckte ofvanberörde motioner om all jords lika beskattning m. m. ett särskildt Utskott kunde finnas nödigt, hade Ridderskapet och Adeln redan den 22 sisth December e. m. fattat sitt beslut, hvilket skulle blifva Hedervärda BondeStåndet meddeladt; och skulle de ämnen, hvilka i Hedervärda BondeStåndets sednare ProtocollsUtdrag innefattades, med första varda inför Ridderskapet och Adeln föredragne.
Deputationen blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes och lades på bordet BondeStåndets berörde tvännne ProtocollsUtdrag.
Hvarefter och sedan Friherre Anckarswärd uppläst till slut dess ofvannämnde io H. 3 34 Den i 5 Jann ar i i. anförande, Friherren munteligen tilläde:
Jag får fö'rnya min begäran om Proposition derå, alt Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti den af mig gjorde ifrågavarande motion.
Grefve von Schwerinj Fredric Bogislaus: Friherre Anckarswärd har begärt, att genom proposition måtte inhemtas, huruvida Ridderskapet och Adeln behagar instämma i hans motion.
Jag får härvid fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att i den motion, som först för oss upplästes, stod: ”att det måtte före”läggas StatsUtskottet att inkomma med si”na Betänkanden om Statsregleringen efter ”gifna föreskrifter.” Friherre Anckarswärd, såsom talande öfver ämnet, har nyttjat andra termer.
Han har till och med gått så långt, att han hemställt, huruvida Utskottet täcktes göra afseende på den form lian dertill uppgifvit.
Angående formen måste vi först vara öfverens, huruvida nemligen Propositionen skall lyda på att förelägga Utskottet en åtgärd, eller allenast på meddelandet af en tanka, för att väcka Utskottets uppmärksamhet och måhända gifva ledning åt dess arbete.
Hvad det sednare beträffar, så är jag för min del färdig, att lyssna lill hvarje tanka, och, då den instämmer med resultatet af min fria pröfning, underkasta min vilja och min åsigt dess ledning.
Men jag får derjemte yttra, att jag, den der Den i 5 Januarii 35 äger rätt att fritt tala och utlåta mig här och i Utskott, icke underkastar mig några föreskrifter, huru jag bör inrätta det förslag, eller rättare, deltaga i uppgörandet af Utskottets förslag till Ständerna.
Sådant ager ingen enskild medlem af Ståndet : icke Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, icke Rikets Ständer att föreskrifva Utskottet.
Maj:ts rätt är det, att vid början af hvarje Riksdag i Dess Nådiga Proposition meddela sina åsigter af Rikets tillstånd och behof; och sådan Kongl. Maj:t framställer denna sin åsigt: är det
Utskottets ovilkorliga pligt att taga frågan i betraktande.
Det är dess pligt, att pröfva, huruvida det finnér sina åsigter dermed öfverensstämma, eller ock att uppgifva skälen, när det finner afvikelse!’ derifrån böra ega rum.
Den verkställande makten är icke tillåtet, att skilja emellan en Stat , som blott vegeterar och en Stat, som lefver.
Sådan är dock syftningen af Friherre Anckarswärds förslag att göra skillnad emellan hvad Staten behöfvertill sin jemna gång, och hvad den kan behöfva, för att utveckla sina krafter i lika mån med andra Stater i Europa, att Statens medlemmar måtte kunna följa det stora budet, att växa till och föröka sig.
Jag bekänner, att jag icke kännes vid någon sådan theori.
Jag ser Staten, sådan den är i det ögonblick, då mig ålägges skyldigheten, att sörja för Staten och dess framtida tarfvor.
Friherre Anckarswärd har 36 Den i 5 J a n u a r i i sagt, att penningens utgifvande eller till» bakahållande är den enda maktutöfning, som Ständerne ega.
Att bevilja pennningar är, som ordet lyder, ett samtycke, icke en maktutöfning.
Är fråga om att vägra penningeanslag, då kan termen vara riktig; men må det tillåtas mig säga, att det gifves andra krafter att göra gällande, än dylika maktutöfningar.
Det finnes intet land, intet folk, der icke moraliska krafter kunna användas.
Det är dessa moraliska krafter, som jag tror verka och uträtta mera för det stora målet att växa till och föröka sig, än att bevilja en penning eller afslå den.
Sådane krafter äro verksamma i Folkförsamlingar; de yttra sig i deras öfverläggningar, deras beslut; och må det vara mig tillåtit säga, hvad jag är innerligen öfvertygad om, att nemligen under 20 år hafva dessa krafter• verkat, och med framgång.
Jag ser en annan tid än jag har sett, och jag anar en bättre än jag nu ser.
Jag vill heldre hugnas af detta hopp, än lefva i den misströstan, att det vore genom nekade penningar allenast man bör framtvinga det goda.
Vill man tala om de förflutna tiderna, så vöre mycket att säga så om den ena som om den andra.
Om Ministrarne skulle fråga Ständerne, på hvad sätt de skött Banken och Myntväsendet; hvad svar äga de väl att gifva?
Och hvarmed urskulda de brister, hvaraf folket lider?
Men hvari ligger orsaken till den Den i5 Ja n ua r i i. 37 Brist på ordning, som man allestädes varseblir, till detta allmänna slarf?
— Jag ber om förlåtelse att jag nyttjar ett sådant ord — hvad annat har varit orsak dertill, än ett förstördt myntväsende?
>— Må derföre första föremålet för våra bemödanden blifva, att i detta afseende sätta oss i samma skick, som andra länder, hvaruti vi icke varit på 200 år; och må vi sedan glömma det förflutna, omfamna hvarandra och förhoppningsfullt gå en bättre tid till mötes.
Friherre Andbar swärd:
I anledning af Grefve von Schwerins anmärkningar vid ordalydelsen i min motion, får jag nämna, att jag emottager med tacksamhet Herr Grefvens tillrättavisning, och anhåller att få ändra den skriftliga motionen efter den utveckling jag deråt gifvit i hvad jag nyss uppläste.
Min motion uppställdes under sista debatten öfver Herr Hjertås motion.
I stället för att förelägga Utskottet det sätt för ärendernas utarbetning, jag deruti föreslagit, anhåller jag att få framställa delta sätt såsom en önskad ledning för Utskottets åtgärder.
Hvad Grefve von Schwerin i öfrigt yttrat om motiverne i mitt skriftliga anförande, nödgas jag uppriktigt bekänna, att jag icke fullkomligt uppfattat.
Jag kan icke dela den åsigt, att de moraliska krafterne äro så mägtiga, som Herr Grefven föreställt sig.
Jag delar visserli - 38 Den i5 Januarii. gen den tanka, att tiden oupphörligt går lill ett bättre; men jag tror det vara menniskornas ovillkorliga förpligtelse, att bidraga till fortskyndandet deraf, Jag kan icke frångå begreppet om vigten af den säkerhet jag yrkat för Rikets Ständer i anseende till en nödig tid att tillvägabringa de Statsangelägenheter, hvarom vi håfve att öfverlägga.
Äfven rörande den frågan, vid hvilken Grefve von Schwerin mäst fästat sig, nemligen vid myntbestämning: äfven i anseende härtill har jag ansett nödvändigt, alt det beredes Rikets Ständer lid till fullföljande af de åtgärder, som dermed äro förknippade, Om Herr Grefven beliagat fästa en närmare uppmärksamhet vid min motion, skulle lian funnit, att jag utgått från den utveckling af tidens kraf, att man icke bör ställa sig i beroende af Styrelsens grundlagsenliga godtycke i afseende på Riksdagens upplösning; ty Styrelsen äger bestämdt en sådan rättighet.
Hvad för öfrigt beträffar Grefve von Schwerins klander af den åsigt, att genom hushållningen med penningebidrageii söka göra de moraliska krafterna gällande, så tror jag alla folkslags exempel skola visa, att på de ställen der de bordt göra sig mäst gällande till menniskoslägtets väl i följd af en friare yttrande rätt, en större upplysning och en lifligare tankeväxling, har det likväl endast varit penningen, som kunnat
Den i5 Januarii. 39 lägga Landet pä Styrelserna, då de Leliöft fordra nya anslag af folkets Ombud.
Friherre Sparrej
Sixten:
Jag får inskränka mig till det yttrande, att jag icke för min del kunnat finna deri obestridliga sanningen af Motionairens utvecklade åsig— ter.
För öfrigt är jag af Grefve von Schwerin förekommen, och förenar mig med honom i afseende å skiljaktigheten uti den motion, som Friherre Anckarsvärd i förra plenum afgifvit, och den han nu uppläst, samt anser hans yrkande förra gången icke kunna blifva föremål för Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition.
Friherre Cederströmj Jacob: Då Friherre Anckarswärd begärt, att nu få ändra dess skrifteligen aflemnade motion, måste jag deremot protestera; förbehållande mig, att den må oförändrad företagas till pröfning.
Den nya motion, som i dag blifvit väckt, är det min rätt att i behörig ordning lägga på bordet.
Den är för öfrigt icke i laglig form, och kan således icke af Ridderskapet och Adeln bifallas.
Grefve Horn> Claes Fredric:
Då jag äfven instämt i Friherre Anckarswärds på bordet lagde yttrande, såsom allenast en utveckling af Herr Hjertås redan af Ridderskapet och Adeln bifallne förslag, anser jag mig pligtig tillkännagifva, att jag icke af de tvänue sista Talarne blifvit rub - 4o Dea i5 Januarii. bad i den öfvertygelse, att denna motion bör remitteras till StatsUtskottet, såsomen ledning för Utskottets handlingssätt.
Jag anser det vara omöjligt för StatsUtskottet, att i ett enda Betänkande innefatta hela Statsregleringen, eller allt, hvad som är en följdså väl af Kongl. Maj:ts Proposition, som af enskilde Motionärers yrkanden om ökade Statsbidrag.
Det måste, på sätt Friherre Anckarsvärd föreslagit, vara nödvändigt, att åtminstone UtgiftsBetänkandet fördelas i särskilde afdelningar.
Detta finner jag äflren vara öfverensstämmande med Grundlagen; tydå 44 §■ 1 naom.
Riksdagsordningen tillägger Stånden rättighet, att förelägga Utskotten en viss tid för afgifvandet af deras Betänkanden, innebär detta äfven begreppet om att kunna föreskrifva till hvad del man vill hafva ett Betänkande inskränkt.
Med tillämpning häraf på ifrågavarande ämne, finner man Grundlags §:n förtydligad genom 3o §.
Riksdagsordningen der det står: ”Vidare åligger detta ”Utskott, att utröna> pröfva och föreslå "det j som till Stats- och RiksgäldsVerkens "behof erfordras, sedan nödige indragnin"gar och besparingar blifvit iakttagne."
Det är just i afseende på denna fordran, som Ridderskapets och Adelns beslut om föreläggande af tid tyckes vara taget; nemligen för att erinra om nödvändigheten att iagttaga besparingar, samt att i InkomstBetänkandet upptaga öfverskotlsmedlen och Ben i 5 J a n u a r i i. alla BevillningsAvtiklarna.
Jag anser det således vara en gifven rättighet för Ridderskapet och Adeln, alt förelägga, eller åtminstone att, såsom en ledning meddela Utskottet, hvilken del af Statsregleringen Ridderskapet och Adeln önskar först afgifven.
Det är Stats-och Bango- äfvensom BevillningsUtskotten sedan förbehållet, att när det visar sig att Styrelsen och Representationen äro i behof af hvarandras hjelp, för att komma ur den financiella oredan, dertill föreslå de utvägar, som finnas tjenliga.
Jag hemställer till allmänheten inom detta Hus, huruvida det kan finnas öfverensstämmande med ett rigtigt förstånd af Lagen, att, då en ledamot erkänner ett misstag uti ett uttryck, och begär att få i stället sätta ett annat, som är en följd af ämnets vidare utveckling, detsamma må kunna honom förvägras.
Sådant visar sig tydligen det förhållande jag åsett.
Jag frågar, huruvida uti Friherre Cederströms yrkande finnes någon slags liberalitet, oell om det icke skall föranleda till blott tidsutdrägt utan någon nytta, då vi ännu en gång skulle återfå samma discussion.
Jag hemställer således å nyo, om det icke må tillåtas mig rätta ett ord, i analogie med det öfriga af mitt anförande, och hvilket Grefve von Schwerin sjelf erkänt stå i strid med det öfriga af motionens ordalydelse.
Jag anhåller att 42 Den I5 J a n u a r i i. få veta af Herr Grefven osli LandtMarskalken, om denna rättighet förunnas mig, och om det följagteligen tjenar till något ändamål att discussionen fortgår; ty om Friherre Cederströms begäran skulle bli den gällande, vore det blott att nu onyttigt upptaga tiden, att orda ett ögonblick vidare, innan jag får omskrifva en ordställning, den jag ingalunda bestridt må förändras.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt.
, Gustaf:
För min del har jag visserligen ingen ling emot, alt den rättelse, som Friherre Anckarswärd begär, nu matte kunna göras; men jag får derjemte hemställa till Ridderskapet och Adeln, om något annat förhållande egenteligen kan sägas uppstå genom denna förändring.
Om jag rätt fattat Grefve von Schwerins yttrande, ansåg han sig, med den rätt Ridderskapets och Adeins förtroende lemnat honom, att vara Ledamot i StatsUtskottet, och att således sjelf uppgifva och pröfva de förslag, som Utskottet ålåge att afgifva, likväl med nöje vilja lyssna till hvarje enskildt tanka, som kunde honom meddelas; men jag hemställer huruvida den fråga, som nu är å bane, kan komma under benämning af enskild tanka, då man önskar att ett helt RiksStånd skall deruti instämma.
Jag hemställer derjemte, hvad det är för skillnad emellan ett beslut, hvarefter Utskottet ovilkorligen bör rälla sig, Den i5 Januarii. 43 ocli en önskan af Rikets Ständer, i afseende på formen, hvari Utskottet bör låta sitt Betänkande uppställas.
RegeringsFormens 53 §. innehåller: Riksens Ständer'välja genast sedan Riksdagen blifvit öppnad de Utskott , hvilka skola ärenderna bereda.
I samma §. står:
Ett Statsutskott, att utreda och för Riksens Ständer uppgifva StatsVerkets och RiksgäldsVerkets tillstånd, förvaltning och behof I 59 §. står: Efter Rikets och StatsVerkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterj och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas.
I 62 §. säges:
Sedan StatsVerkets behof blifvit af StatsUtskottet uppgifne och af Riksens Ständer pröfvade &c. 3o §.
StatsUtskottet, som skall bestå af 36 personer, bör granska, utreda och till Riksens Ständer uppgifva Stats- och RiksgäldsVerkens tillstånd, förvaltning och behof &c. &c. Alla desse Grundlags-stadganden utvisa, att det är StatsUtskottet som, oberoende af Rikets Ständers föreskrifter, skall med förslag i ofvananförde ämnen inkomma.
Skulle nu likväl inom RiksStånden, det vare sig genom beslut eller yttrad önskan, de grunder förcskrifvas StatsUtskottet, hvarefter ärenderna borde utredas, så är det icke mera StatsUtskottet, det är Rikets Ständer, som verkställa denna utredning, och ett sådant för - 44 Den i5 Jan uar i i. farande vore, efter min öfvertygelse, icke förenligt med Grundlagen.
|Här är dessutom icke allenast fråga omgrunderne, som skola uppgifvas, utan äfven om beloppet af den Summa, hvarmed i första rummet StatsUtskottet skall, i sitt förslag, inkomma: hälst beräkningen hämtas från i8a3 års UtgiftsBetänkande, med särskilda föreskrifter i afseende på 3, 8 och io HufvudTitlarne.
Då det i RegeringsFormens 56 §. är uttryckligen bestämdt: att allmänna frågor, som uti Riksens Ständers plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagasj utan skola öfverlännäs till behörigt Utskott , som ega att dem utreda och deröfver sig yttra, så hemställer jag, om icke i det hela Friherre Anckarswärds motion skulle leda till en sådan förberedande åtgärd inom RiksStånden, som icke förenar sig med nyss upptagne Grundlags stadgande.
Det man således, efter min öfvertygelse, icke Van besluta, utan att strida emot lag, bör och kan man ej heller önska.
Antingen skall väl en önskan betyda något, eller också tjenar den till ingenting; och att Rikets Ständer yttrat sig i denna form lill ett Utskott, har mig- vetterligen ännu icke inträffat, då Utskottet har sig i Grundlagen föreskrifven rättighet, att fritt handla och pröfva, och det först, sedan detta skett, på Rikets Ständer ankommer att Utskottens förslag antaga eller förkasta.
Jag kan således icke annat än tillstyrka, Den i5 Jann ar ii. 45 att den förevarande motionen icke må upptagas.
Lika med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt hade jag ämnat upptaga och besvara Friherre Anckarswärds motion, i händelse fråga blifvit om dess upptagande till beslut.
Men som jag ansåg motionen grundlagsvidrig, har jag trott hvarje debatt vara öfverflödig, intill dess Herr Grefven och LandtMarskalken härom tillkännagifver oss sin tanka.
Jag bestrider all förändring i ordformen, mig- obetagit att lägga Friherre Anckarswärds nu gjorde motion på bordet, och, om jag finner äfven den Grundlagsvidrig, icke eller tillåta dess upptagande.
Jag vill önska, att ingen må sätta i fråga, att jag, såsom Utskotts-Ledamot, skulle hafva den minsta obehagliga känsla vid att mottaga ledning för mina åtgärder; men jag önskar tillika, alt man icke må misskänna mina afsigter, då jag i egenskap af StåndsLedamot icke biträder Friherre Anckarswärds förslag, hvilket jag anser stridande emot Grundlagens anda och ännu mer dess bokstaf.
Det har vid denna Riksdag blifvit ett bruk, ehuru icke inom detta Hus, att Ståndet mera allmänt instämmer i en eller annan motion, då remissen sker, men hittills har man icke yrkat som rättighet, 46
Den i 5 J a n u a r i i. att viel sådana tillfällen fatta formligt beslut.
Jag hemställer, huru det vill falla sig, att vara UtskottsLedamot, om man på en gång får att strida emot de skiljagtiga åsigterna i Utskottet, och emot ett eller flere Stånds på förhand yttrade mening.
Jag känner mig derföre af min pligt manad att sätta mig emot motionen i egenskap af beslut, ty vi äga ej rättighet att fatta något öfver en allmän fråga, innan ett Utskott yttrat sig.
Det verkligen förundrar mig, att Friherre Ånckarswärd, under föregifvande af, att vinna ordning i ärenderna, skall vilja göra gällande ett olagligt sätt för deras behandling.
En ledning för denna öfvertygelse hem tar jag från det sätt, som Grundlagen föreskrifvit för åtevremiss af ett ConstitutionsUtskottets Betänkande, der det särskildt stadgas, att Stånden skola sig om en gemensam tanka förena.
Yid alla andra tillfällen är det individens eller individers tanka, som går till Utskottet.
Jag anhåller derföre, att Utskotten måtte blifva bibehållne vid deras rättighet, att vid målens beredning öfverlägga man emot man, icke man emot Stånd, sä kärt oss är, att bibehålla friheten i våra öfverläggningar.
Cederström har, efter min tanka, rätt, då han klippt sönder frågan i tvänne delar, och påstått, att Friherre Anckarswärds i dag gjorde framställning är en ny motion.
Det är nödvändigt att vara allvarlig vid formernas bibehållan - Don i 5 Januari!. 47 de äfven i detta fall.
Den, sora följer göromålen, och yttrar sig öfver dem, bere-^ der sig att bestrida eller försvara den motion, som ligger på bordet, icke den sorn göres i Ståndet i ögonblicket, då öfverläggningen börjas.
Friherre Anckarswärds rätt är visserligen att göra flere motioner, men vår rätt är också att särskildt behandla dem.
Jag hoppas Ridderskapet ock Adeln häraf icke skall draga den slutsats, som skulle jag frukta för flen ena eller den andra; men jag ber Ridderskapet och Adelil icke låta hänföra sig af uttrycket om vådan af frihetens förlust derigenom att StalsUtskottet framlägger förslaget till Statsreglering i den ena eller andra formen.
Jag är lika nion som någon om ärendernas skyndsamma gång, men jag känner inga genvägar; jag känner endast en stor stråtväg, och det är Lagens.
Den böra vi vandra, utan afvikelse till höger eller venster, lill målet för alla våra bemödanden, som är:
Jag tar mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett, som jag tror, af Herr Grefve af Wetterstedt begånget misstag, då han trott, att min motion innefattade något Summa-belopp för Statsregleringen.
Jag har blott uppgifvit ett före - 43 Den i5 Januari!. mål för beloppet i det Betänkande, som StatsUtskottet i min tanka borde afgifva.
Jag kan således icke finna mig hafva derigenom trädt för nära StatsUtskottets rätt, att efter Grundlagen pröfva och bestämma summorne.
Det är blott en fördelning af föremålen, som jag åsyftat.
Händelsen är den, att på intet ställe i Grundlagen någon form finnes gifven, hvarken för UtskoltsBetänkanden i allmänhet eller förStatsregleringen.
Alltsedan vårt nya Statsskick hafva Utskotten hittills, utan att Stånden dervid fästat någon uppmärksamhet, fått behandla målen efter som de sjelfve velat.
Nu tror jag icke något intrång i Utskottens rättigheter vara å bane bragt, derigenom att jag, såsom enskild Motionär, önskat att få fästa uppmärksamheten på den nödvändighet, som företer sig af en skyndsammare behandling.
Det har blifvit sagt, att min motion är grundlagsvidrig; men jag anhåller, att få veta, om icke hvad mine motståndare anfört, måste delas i tvänne frågor, härrörande från olika åsigter i anseende till grundlagligheten, nemligen min rätt alt väcka en fråga, som icke strider emot Grundlagen, och som kan tjena lill ledning för StatsUtskottets handläggning; denna rätt är obestridlig och bar icke ens af Herr Lefrén blifvit förvägrad.
En annan fråga är, huruvida jag enligt Grundlagen äger rätt begära Ridder ska - Den i 5 J a n u a r i i.
49 skåpets och Adelns instämmande i min motion.
Det är helt naturligt, att den, som tror sig äga rätt och som tror sig åsyfta ett stort ändamål, det må vara rätt eller orätt, söker de medel, hvilka kunna leda till detta ändamål.
Jag tror det icke kunna tillvitas mig, att hafva undandöljt mina afsigter; ty jag hav med all öppenhet framlagt moliverne dertill. Jag har begärt Kidderskapets och Adelns biträde, för att vinna Utskottets uppmärksamhet, då jag icke kunnat göra mig förhoppning derom, såsom enskild motionär.
Detta måste medges vara en naturlig åtgärd.
Huruvida det kan vara stridande mot Grundlagen heror på olika åsigter deraf; men ännu är jag icke rubbad i min öfvertygelse, att Ståndet äger rätt att i delta fall uttrycka för Utskottet sin önskan.