Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller emellertid, att R. o. Ad. ville, med vidblif vande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga ifrågav:de puukt till handlingarne.
Hr Estenberg förklarat sig instämma med Frih.
Cederström beslöt R. o. Ad. att med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förev:de punkt till handlingarne.
12:te punkten, ang;de årligt reseanslag för Gr. Thorsten Rudenschiöld.
Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 34, i anledn. af R.
St:rs skiljaktiga beslut, rörande Utsbs Utlåt.
N:o 20, öfver väckt motion om beviljande af pension åt Gr.
Thorsten Rudenschiöld.
Då R. o. Ad. företog StatsUtsk:s Betänk, med förslag till voterings-propos. angrde stats-regleringen antog R. o. Ad. för sin del — och denna åsigt har sedan genom 3 Stånds beslut, äfven blifvit godkänd af R.
St:r —, att då alla Stånden beviljat anslag till samma ändamål, men 2
Stånd anslagit en högsta summa, ett Stånd en medelsumma och ett Stånd en minsta summa, så ansågs genom 3 Stånds beslut vara afgjordt att summan icke kunde blifva mindre än medel-summan, hvarföre man endast hade att votera mellan högsta summan och medel-summan.
På samma sätt då två Stand beviljat_en högstajsumma, ett Stånd Den 2s November f. m. 719 en medelsumma och ett
Ständ lägsta summa, så ansågs det vara genom 3 Stånds beslut afgjordt att summan icke kunde blifva höt gre än medelsumman oell derföre voterade man emellan den lägre summan och medelsumman.
Om slutligen ett
Stånd beviljat en högsta summa, två Stånd en medel-summa oell ett Stånd en .lägsta summa, så ansågs det vara genom 3 Stånds beslut afgjordt att summan ej kunde sättas högre än medelsumman, och genom 3 Stånds beslut afgjordt att den ej kunde sättas lägre än medelsumman, lioc est, medelsumman ansågs vara af lt.
St:r antagen.
Detta sätt att se saken är godkändt af 3 Stånd, nemi. 11. o. Ad., Presteoch BorgareStm. genom deras bifall till de af Utsk. framställda voterings proposma.
Det är ej heller första gången som så tillgår; ty det har varit praxis sedan långa tider tillbaka.
Hvad nu angår Gr.
Itudenschiölds pension, så har ett Stånd beviljat 3,000 Rdr, 2 Stånd 2,000 oell ett Stånd afslagit all pension.
I enlighet med hvad jag här framställt hafva således 3 Stånd förklarat att den icke får öfverstiga 2,000 Rdr och 3 Stånd förklarat att den icke får understiga denna summa, d. v. s. den är genom II.
St:rs beslut bestämd till 2,000 Rdr.
Man kan således icke votera om, huruvida den bör blifva 3,000 Rdr, utan anhåller jag om afslag å de här framställda voterings-proposma.
Det visar sig nu att StatsUtsk. icke kunnat genomdrifva sitt sätt att upställa voterings-propos:r, när Utsk. varit tvunget att arbeta tillsammans med andra Utsk.
Jag vet visserligen att man kan åberopa en lång princip i detta afs:de, men 69 § lteg:sF:n har vid innevrde Riksdag undergått någon förändring, så att dess ordalydelse ej är alldeles lika mot lörut.
I st. f. att den förut innehöll: »Stanna två Stånd emot två, då skall &c.» står det nu »förena sig icke minst tre Stånd uti sammanstämmande beslut, då skall &c.»
Nu lär väl ingen kunna påstå, att 3 Stånd förenat sig om ett sammanstämmande beslut, då 1 Stånd beviljat 3,000 Rdr, 2 Stånd 2,000 och ett Stånd icke beviljat något.
Grundlagens lydelse så tydlig att jag yrkar bifall till de framställda voterings-proposma.
Reservanternas antal är äfven högst litet, endast C personer.
Hr Björkman angår, så har han reserverat sig, ehuru haij låtit anteckna att han icke var närvide, när beslut fattades.
Det är ett ovanligt bruk, som endast förekommer inom detta Utsk. att man kan reservera sig. ehuru man icke varit närv:de vid beslutets fattande.
Det är således ej mer än en ledamot af R. o. Ad. och några ledamöter af PresteSt. som inom Utsk. varit af olika tanke med Utsk:s pluralitet i afs:de på denna fråga, och för min del anser jag att Utsk. gjort rätt i att frångå en gammal praxis, då Grundlagen undergått förändring.
Då jag förra gången hade ordet yttrade jag mig endast ang:de pensionens storlek, men som detta Betänk, äfven innehåller en annan fråga, så anhåller jag att de öfriga Stånden beslut måtte uplusas, och att jag derefter ånyo måtte få ordet.
D » n 25 No t o m b er i. m.
I anleda. häraf uplvste lindert.
Riddarh.Sekret. att protis utdr. rörande pröfniugen af förev:de Mern. ankommit endast från BorgareSt.
, hvars beslut innehöll: »Med förklarande att frågan om beloppet af den årliga pensionen åt Gr. Thorsten Rudenschöld, 2,000 Rdr Rmt, är genom trenne RiksStånds beslut afgjord, ogillade Ståndet, ibland de föreslagna rotens proposuie den första och den andra, men godkände den tredje.» Gr.
Lagerbj elke:
Af de uplästa prot:s-utdr:n finnér R. o.
Ad. att jag har åtminstone ett helt RiksStånd för min mening, och. jag vågar derföre, med ytterligare stöd häraf, anhålla om afslag å de 2:ne första voter:s-propos:ne.
Hvad angår den 3:dje voter:spropos:n så ser jag icke något hinder för att i likhet med BorgareSt. bifalla densamma.
Man må tänka hvad man vill med alside på sättet att i allmänhet upställa voter:s-propos:r, men man måste väl följa samma grundsatser med afs:de på Sammansatta Stais-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk. som man följt med alside på de af StatsUtsk. framstälda voter:s-propos:r.
Jag kan således icke finna annat, än att R. o. Ad. bör alsia de nu framstälda voter:s-propos:ne, ehuru jag medger, att om en votering borde ega rum så vore det af Utsk. framstälda förslaget mera opartiskt än reservanternas.
Hvad beträffar den 3:dje voter:s-propos:n, så har Gr.
Lagerbjelke medgifvit att den må bifallas och jag instämmer deruti, ty det måste vara stor skillnad emellan att bevilja ett anslag med vilkor och att bevilja det ovillcorligt; det förra innesluter ej det sednare.
Man må visserligen anse detta läll vara af mindre vigt, men då det gäller en principfråga kan man icke vara nog försigtig.
Om man icke respekterar ett fristadt vilkor, så kan det i framtiden hända att högst vigtiga anslag helt och hållet afslås, ehuru man skulle velat bifalla dem med vissa vilkor; ifall man nemi. funne sig obetryggad i afs:de på dessa sistnämndas bestånd.
Leyon hufvud, Bror Abraham:
Då jag är ledamot af detta Utsk. så anhåller jag att få tillkännagifva, att ehuru jag icke låtit anteckna att jag var frånvide när detta beslut fattades, så är likväl detta förhållandet; ty annars hade jag reserverat mig mot Utsk:s beslut.
Mig synas de af Gr.
Lagerbjelke framstälda skäl vara fullkomligt tillfyllestgörande.
Om 2:tie af de öfriga Stånden beviljat samma summa som R. o. Ad. så hade naturligtvis BondeSt:s beslut förfallit, och icke kati det få någon större vigt derigenom att BorgareSt. beviljar mera.
På samma sätt hade Borga reSt:s beslut förfallit om BondeSt. beviljat samma summa som R, o. Ad. och PresteSt., och icke är det berättigadt till mera afs:de derföre att BondeSt. beviljat mindre.
Jag anser det således vara bäst att R. o. Ad. instämmer i BorgareSt:s beslut.
Med anledu. af en värd talares yrkande på bifall till äfven de voter:s-propos:r som röra summorna får jag
Den 55 Norember f. m. anmärka, att sådant numera är desto omöjligare som BorgareSt., hvilket först beviljade 3.000
Edr nu frångått detta sitt beslut och instiimt med R. o. Ad. och PresteSt.
Man kan således icke längre säga, att BorgareSt. vill ge 3,000 Rdr, ocl^ derföre kan man ej heller bifalla de 2:ne första voter;s-propos:ne.
Till den kraft och verkan det kan hafva ber jag få uttala min åsigt ang:de dessa votenspropostr.
Det förefaller mig som om man icke låtit PresteSt:s åsigt vederfaras full rättvisa.
Om ett Stånd beviljar ett anslag med ett visst vilkor, så kan det hända att Ståndet alldeles icke vill ge detta anslag såvida ej vilkoret upfylles.
PresteSt.:s beslut i sin helhet hade således, enl. min tanka, äfven bordt blifva föremål för en votering, så att man äfven voterat emellan Adelns och PresteSt:s beslut.
"Ville man åter anse PresteSt:s beslut såsom bindande äfven om vilkoret bortfaller, hade hufvudfrågan dermed bordt vara afgjord utan att kunna blifva föremål för votering.
Om saken betraktas ur denna synpunkt hafva nemi. reservanterne rätt deri, att då 2 Stånd beviljat 2,000 Rdr och ett Stånd 3,000 Rdr, så hafva 3 Stånd beslutat att bevilja en pension sorn ej kunde understiga 2,000 Rdr.
Men mig synes att detta blefve fallet endast om hvardera af de 3 beviljande
Stånden fattat sitt beslut utan vilkor.
Då nu ett Stånd fästat ett sådant vid sitt bifall till summan, hade dess mening i sin helhet bordt blifva föremål för en votering, och ej först beloppet, och derefter, såsom nu ar föreslagit, vilkoret blifva föremål för särskilta voteringar.
Uppå härefter särskilt i fråga om Usta och 2:dra votersproposme och särskilt i fråga om den 3:dje framstälde propos:r, blefvo de 2:ue förstnämnde voter:s-propos:ne, efter först tiil deras godkännande gjord hemställan sorn besvarades med Nej, af R. o. Ad. afslagne och godkändes den 3:dje voter:s-propos:n. Ånyo föredrogs Sammansatta Stats- och BankoUtskis d. 14 och 10 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 35, i ani. af RiksStms beslut öfver Utsk:s Utlåt.
N:o 29, i fråga om förhöjning af det åt Fullmäktige i Banken och RiksgrsKont. anvisade honorarium.
Sedan uppå af Frih.
Cederström, Rudolf, gjord förfrågan om de öfrige RiksStms i anledn. af detta Mern. fattade beslut, undert.
Riddarh.Sekret, tillkännagifva, att prot:s-utdr. derom ankommit endast från BorgareSt., som afslagit den till samma Stånd stälda inbjundn. och derjemte, med ogillande af Utsk:s förslag till voter:s-propos., beslutat att särskilt skall röstas öfver honorarium till Fullmäktige i Banken uti Förstärkt BankoUtsk., och öfver honorarium till Fullmäktige i Eiksg:sKont. uti Förstärkt StatsUtsk. ; anförde Frih.
Ä ena sidan kan det visserligen synas vara bäst örn voteringen verkställes i Sammansatt Utsk., emedan 753 Pen 25 November f. m. man derigenom får utsigt till mera enhet i besluten; men å andra sidan kan man med skill säga, att det Sammansätta Utsk. består af ledamöter, hvilka icke i denna sin särskilda egenskap äro för RiksStm kända.
När man skall välja förstärkningsmän svljfvar man alltså i ovisshet hvilka af Utsk:s ledamöter härtill må vara att tillgå.
Då vidare Fullmäktige i Banken sortera under BankoUtsk. , och Fullmäktige i Riksg:sKont. få sin decharge meddelad efter förvaltningens hos StatsUtsk. skeende granskning, så synes mig häri ligga ett ytterligare skäl för det åskådningssätt BorgareSt. haft i denna fråga; och för att ej onödigtvis skilja oss från MedSt:n får jag föreslå R. o. åd att, nied ogillande af Utsk:s förslag, fatta beslut i enlighet med den till oss från BorgareSt, genom ankommet prot:s-utdr. delgjfija hemställan.
Då Sammmtsafta Utsk:s Mera. om bestämmande af ökadt arfvode åt It.
Strrs
Fullmäktige i Banv ken och Riksg.sKont. stod upfördt på föredragningslistan sökte jag på allt sätt att kunna deltaga i behandlingen af denna fråga, Denna min önskan gick likväl icke i fullbordan; ty Betänk, afgjordes uti ett s. k. bordläggnings-plenum, då jag icke var tillstädes, I annat fall skulle jag försökt att då fästa upmärksamheten på det orimliga i dessa honorariers förhöjande.
Det har ofta blifvit ytfradt, att det just är dessa Styrelsers egen sammansättning som tvingar Ständerna att meddela långa reglementariska föreskrifter, uptggande de minsta detaljer.
Man binder nära nog helt och hållet händerna på dessa Styrelser, och vi, som deraf äro medlemmar, få i mångs fall sitta som maschiner utan att ärendena derpå vinna.
Åtminstone borde hvar och en inse, att det skulle vara af stor nytta, isynnerhet under närv:de omständigheter, om dessa Styrelser hade mera frihet och icke voro inskränkta inom dessa % k 300 §§:r.
Jag föreställer mig, att mångå med mig vilja gifva dessa Styrelser större frihet; men det blir naturligtvis svårare i samma må.n sorn man höjer honorarierna; ty då kommer man troligen att använda dessa platser som belöning för visade tjenster.
Af dessa skäl skulle jag, om jag varit tillstädes förra gången frågan handlades, hafva tillstyrkt B, o. Ad. att, då fråga icke var väckt om dessa honorariers nedsättning, åtminstone icke förhöja dem och derigenom aflägsna tidpunkten för en förnuftigare organisation af dessa Verk, Detta är nu för sent, och det enda som återstår mig är att söka bereda tillfälle för BorgareSt:s mening, enl. hvilken arfvodet borde som förut utgå med 1,000 Rdr, att vid den blifvande voteringen göra sig gällande.
Jag får derföre, ehuru med föga hopp om framgång i påyrka, att R. o. Ad. ville återförvisa ärendet till Utsk. med föreskrift att upställa en voter:s-propos. hvarigenom BorgareSt:s mening äfven blir framstäld till oropröfvande.
Frågan om det är lämpligt eller ej att höja honorarierna för R.
St:rs Fullmäktige i Ranken och Riksg:sKont. kan nu icke blifva föremål för diseu?si.on, Den 25 November f. n». discussion, utan vi hafva endast att yttra oss ang:de det af Sammansatta Utsk. föreslagna sältet för frågans lösning.
Då denna fråga förekom inom Utsk. ansåg jag att man kunde lösa den på tre olika sätt.
Man kunde nemi. hänskjuta den till Förstärkt StatsUtsk.
; ty, ehuru Brån vins-lagen utarbetades af Sammansatt Lag-, Bevilln.- o. Ekon.Utsk., så afgjordes alla voteringarne i Förstärkt Bevilln.Utsk.
För det andra kunde man, på sätt BorgareSt. beslutat, låta Förstärkt BankoUtsk. votera ang:de Fullmäktige i Banken, och Förstärkt StatsUtsk. ang:de Fullmäktige i Riksg:sKont., men då kunde det hända att de olika Utsk:n bestämde ett olika arfvode, och det vore väl ej lämpligt.
För det tredje kunde man slutligen, på sätt Sammansatta Utsk. föreslagit, förstärka det Sammansatta Utsk. och låta det afgöra frågan.
Om man med afs:de på sättet, huru en fråga skall afgöras då jemkningar icke leda till något resultat, jemför den 23 §:u Riksd:sOrdmn med den 73 §:n i samma grundlag, så tror jag att man skall medgifva det Sammansatta Utsk. haft skäl för sitt här afgifna förslag.
Jag inser visserligen olägenheten af att nödgas välja ännu ett Förstärkt Utsk.. men som jag anser förslaget vara riktigt tillstyrker jag bifall till detsamma.
Jag vågar afstyrka frågans återförvisande till Utsk., om ej för annat åtminstone på det att Utsk. icke må iå kännedom om det mindre formenliga sätt hvarpå en ledamot af It. o. Ad., oaktadt hail erkänner att han för sent uptagit ett ämne, likväl utbreder sig öfver detsamma.
De åsigter den värde talaren sökt inympa på Ståndet iiro visserligen oegennyttiga hvad honom sjelf angår, mea hafva i alla fall blifvit framdragna i en oriktig stund.
Det är klart, att med den öfvertygelse jag har, och hvilken måste vara obestridlig då t. o. m.
Hr Akerman medgifvit dess riktighet, att man icke numera kan lagligen ingå i bedömande af huruvida det var lämpligt eller ej att höja Fullmäktiges löner, så kan jag icke heller med godt samvete följa det gifna exemplet; jag kan icke bryta mot löreskrifven ordning samt ingå i någon utförligare deduktion, huruvida R. o. Ad. handlat rätt i att förhöja dessa arfvoden, huruvida Fullmäktige till följd af sina vigtiga platser med rätta kunnat förvänta en sådan förhöjning; och huruvida slutligen, derest också en och annan af dessa Fullmäktige befinna sig i den ställning att han icke är i behof af en sådan förhöjning, detta viii kunnat vara ett giltigt skäl för R.
St:r att vägra de öfriga, sotn icke befinna sig i sådan kathegori, den lön deras redliga sträfvande för det allmänna bästa förtjenar.
Det yttrandet, att (om jag ej hörde orätt) åtskilliga af de delegerade endast skulle i denna befattning sitta som maschiner, är äfven af den beskaffenhet, att jag, så vidt på mig beror, icke vill bidraga till att de öfriga Stånden deraf erhålla kännedom.
Hvad angår den af Utsk. föreslagna votens-proposm, så har jag ingalunda bestridt dess lämplighet i och för sig; jag har endast yttrat mig om olämpligheten af att under förhandenv;de orastänIX H. 48 75i D 8 n 2t> N o v e m b e r f. m. digheter välja ett nytt Förstärkt Utsk. på sätt föreslaget blifvit.
Det vore mindre grannlaga mot R. o. Ad. att uprepa hvad jag i detta afs:de yttrat; helst de som tagit kännedom om hvad som blifvit yttradt såväl här som vid ärendets föredragning inom BorgareSt. torde nogsamt finna, att man icke har anleda, i denna fråga skilja sig från MedStm endast för iakttagandet af en formalitet af underorduadt värde.
Hr Åkerman; Det är icke ritanen viss förvåning som jag hört den siste värde talaren visa den ömhet om mig och mina yttranden att han önskar det dessa sednare måtte stanna inom det Högloft.
Men jag får förklara, att denna ömhet är alldeles öfverflödig; ty, äfven om jag icke haft tillräckligt skäl att yrka återremiss, så skulle jag önska att mitt yttrande blef så allmänt bekant som möjligt, emedan det gäller en ganska vigtig principfråga, oberoende af den större eller mindre förhöjning som arfvodeua kan komma att få.
Cederströms påstående, att jag skulle hafva sagt det några vissa Fullmäktige sutto som maschiner, så bevisar det att han antingen ieke hört eller icke upfättat mitt yttrande; ty jag sade, att till följd af de många reglementariska föreskrifterna så sutto vi samtlige Fullmäktige som maschiner, således inclusive den som nu haft äran hafva ordet.
Hr Mon t go m m e r i e: Detta Betänk, omfattar tvenne frågor.
Den första är; till hvilket Förstärkt Utsk. man bör hänskjuta afgörandet af denna fråga, oell i detta hänseende har Frih.
Cederström föreslagit, att man borde till Förstärkt BankoUtsk. hänskjuta frågan om Fullmäktige i Banken, och till Förstärkt StntsUtsk. frågan om Fullmäktige i Riksg:sKont., men Sammansatta Utsk. har föreslagit att man borde hänskjuta hela frågan till Förstärkt- Staisoch BankoUtsk.
Den' andra frågan rörer upställningen af votenspropos.
I detta afside har Hr Åkerman påyrkat en annan upställning än den af Sammansatta Utsk. föreslagna, men då denna öfverensstämmer med de grunder hvarefter StatsUtsk:s af R.
St:r godkända voter:s-propos:r varit upstälda och då den dessutom öfverensstämmer med det beslut R. o. Ad. nyligen fattat angrde voter:spropos:na från Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., så anhåller jag om bifall till Ut.sk:s förslag.
Slutligen får jag ännu en gång fästa upmärksamheten på den oformlighet som kan upstå genom antagande af Frih.
Cederströms förslag; ty derigenom kan det hända att olika arfvoden blifva bestämda för Fullmäktige i Banken och för Fullmäktige i Riksg:sKont.
Sedan härefter Hr Frilnn o. Ordf:n framställt, att i afs;de på förev:de Mern. blifvit yrkadt dels bifall, och af Frih. Cederström, att R. o. Ad., med ogillande af Utsles förslag till voteris propos. måtte besluta att särskilt skall röstas öfver honorarium till Fullmäktige i Banken uti Förstärkt BankoUtsk. och öfver honorarium till Fullmäktige i Riksg:sKout. uti Förstärkt StatsUtsk., och dels af Hr Akerman återremiss, blefvo proposn- till bifall å dessa yrkanden Den Jr> Norm ber f. in. 75B framstälde ooti besvarade med blandade Ja oell Nej; hvarefter propos:n till bifall å Utsk:s Mern. förnyades och besvarades med starka
Nej blandade med Ja, samt, sedan svaren å sedermera förnyad propos. till bifall å Frih.
Cederströms förslag utfallit med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Frihm o.
Ordfin förklarade sig härvid hafva funnit
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 48, i ani. af gjorda anmärkntr vid Utsk:s Betänk.
N:o 35 öfver K. M:s Nåd.
Propos. om antagande af en författa., angtde straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum.
Hr Stråle, Wilhelm, anförde skriftligen: Ehuru LagUtsk:s Betänk.
N:o 35, som i sin helhet tillstyrker K. M:s Nåd.
Propos., blifvit af 2 RiksStånd — Preste- och BorgareSttn — bifallet, har likväl, på sätt förev:de Utlåt.
N:o 48 visar, Utsk. i anledn. af återreraiss från R. o. Ad. samt BondeSt. föreslagit mer eller mindre väsendtliga ändringar uti den föreslagna lagen.
Uå emellertid K. M:s Nåd.
Propos. numera är vorden definitivt antagen af Borgare- och BondeSt:n — PresteSt. lärer ännu icke hafva företagit frågan, men torde böra antagas komma att vidhålla sin förra åsigt — synes i sanning föga utsigt vara för handen att genomdrifva LagUtsk:s sednare förslag.
Jag yrkar för min del afslag å detta Betänk, och får såsom stöd för detta yrkande vördsamt anföra:
Utsk:s förslag att uti 5 §:n skulle tilläggas orden : »på längre eller kortare tid», är visserligen oskadligt, men också öfverflödigt, då den K.
Propos:n uti detta hänseende icke innehåller någon inskränkande bestämmelse.
Af sådan likgiltig beskaffenhet är deremot icke den föreslagna ändringen uti 6 §:n, att om det i 5 §:n sagda fängelsestraff verkställes i enrum, fången ock skall njuta afdrag i fängelsetiden, efter thy i 2 §:n stadgas.
Till en början bör här anmärkas, att då 5 §:n talar om särtkildl rum, begagnar Utsk. deremot nu ordet enrum, d. v. s. enl. §:n 1 Missg:sB:n. It'rågav:de frihetsstraff kan komma att verkställas antingen på straff-fängelserne eller kronohäktena, af hvilka de flesta äro cellfängelser.
På straff-fängelserne finnas: a) gemensambets-rum, b) ett eller annat särskildt mindre rum, der en eller flere fångar förvaras, och c) celler, egentligen afsedda till bestraffningars verkställande.
I cellfängelserna åter finnas: a) vanliga celler, 6) hufvudsakligen för bysättningsfångar afsedde, men understundom äfven af fångar som äro dömde till frihetstraff, begagnade celler, enhvar försedt med ett stort fönster, och c) ett eller två särskilda rum.
Då nu fångarne åtminstone någon gång måste, efter omständigheternas föranledande, förvaras än i det ena än i det andra af ofvannämnde fängelserum, 758 T> e il 25 November /. m. finnér enhvar hvilka anledn:r till olika meningar, huruvida afdraget skulle ske eller icke, lätt skulle upstå om Utsk:s förslag blefve lag.
Vida betänkligare synas dock följderna i andra hänseenden komma att blifva.
I nära öfverensstämmelse med för handen varande förhållanden skulle, enl. K.
Propos., straff arbetsfångar som förvaras i cell, der under hela strafftiden hållas; vara underkastade den strängare disciplinen; ej i. allmänhet få emottaga besök eller förskaffa sig underhåll, beklädnad eller annat utöfver hvad vid straff-inrättningen bestås o. s. v. Att afdrag bör ske i strafftiden för sådan celi fånge, hvilken otvifvelaktig^; är underkastad hårdare straff än straffarbetsfånge som förvaras i gemensamhetsfängelse, har K. M. föreslagit och Utsk. tillstyrkt.
Till fängelse ulan arbete dömd fånge skulle åter, enl. den Nåd.
Propos., så vidt ske kan »förvaras i särskildt rum, skild från andra fångar»; få bereda sig bättre underhåll eller större beqvämlighet än i fängelset allmänneligen bestås, upbära hela behållna inkomsten af sitt arbete o, s. v.; m. e. o. vara underkastad en vida lindrigare disciplin iin straffarbetsfången och (å åtnjuta de friheter som i ett fängelse skäligen kunna medgifvas.
Utsk:s pluralitet har nu för sådant fängelsestraff, verkstäldt i enrum, tillämpat omförmälda afdrag i strafftiden.
Såsom hufvudsakligt motiv härtill anföres, att eljest de begge slagen af straff skulle blifva lika hårda, om icke hårdare för den till endast frihetsstraff dömde fången, då hans fängelsetid, ehuru med lindrigare disciplin, blefve längre än straffarbetsfångens.
Erfarenheten visar emellertid, att fången anser den strängare cellbehandlingen för särdeles svår, då deremot den lindrigare medgifver honom sådana fördelar, hvaraf åtminstone en del alltid bör komma honom till godo, att den af Utsk. gjorda jemförelse icke kan godkännas.
Dessa fördelar äro af den beskaffenhet, att ransakningsfångarne svårligen lära i allmänhet kunna förskaffa sig flere.
Hvilken motsägelse då, att en ransakningsfånge, som t. ex. inom ett cellfängelse varit häktad uti fyra månader och sedan inom samma häkte undergår fyra månaders frihetsstraff, åtnjuter afdrag för den sednare tiden under hvilken han är underkastad enahanda behandling som under den förra?
Men olämpligheten af det föreslagna afdraget framstår skarpare om man antager att två personer blifvit för samma brott dömde till lika långt frihetsstraff, som verkställes inom gemensamhets fängelse t. ex. å Långholmen, roen af hvilka endast den ene förvaras i särskildt rum (enrum).
Denne får den synnerliga fördelen att undgå kasernefingen, tillgodonjuter den lindrigare disciplinen och är måhända i tillfälle att bereda sig de medgifna förmånerna af bättre underhåll och beklädnad.