Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. säger slutligen, att man icke behöfver befara det ifrågavarande anstalt skulle kunna låna sig till hjelpmedel att sprida och underhålla politisk oro i landet.
»I detta hänseende», säger Utsk., »kan om denna institution stigas allt detsamma, som om det kon»stitutionela samhällsskicket i allmänhet; men då invändningen »icke får gälla såsom bevis för förkastligheten af systemet i sin »helhet, bör det ej heller få åberopas mot detta systems tillämp»ning på mindre kretsar af landet».
Man måste likväl fästa upmärksamheten vid att dessa provincial-ständer skulle utses genom allmänna val, hvarigenom en demokratisk anda lätteligen i dem kunde blifva rådande.
Det skulle kunna hända (hvartill jag alltid nödgas hänvisa), att dessa smärre församlingars åsigter kommo i konflikt med national-representationens; och då kan man väl icke säga, att den anmärkn., som icke gäller med afs:de på systemet i sin helhet, den gäller icke heller med afs:de på nu ifrågavide institution.
Slutligen säger
Utsk, att inom dessa mindre kretsar skulle komma att behandlas ämnen af vida ringare omfattning och långt mindre ömtålig beskaffenhet, än vid de allmänna Riksmötena.
Hvar finns någon garanti härför?
Den finns åtminstone icke i Utskis Betänk.; och motionerna äro af den omfattning, att dessa kommunal-representationer eller styrelser fastmera skola ega att befatta sig med alla möjliga, kommunen rörande, frågor.
Men hvem svarar för, att icke bland dem förekomma sådane som, ehuru de närmast hafva afside å en provins, dock ganska djupt kunna ingripa i hela landets väl eller ve?
På grund af dessa i största korthet anförda skäl,"anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. ville afslå Utsk.
Då detta Betänk, redan vunnit tre Stånds bifall, torde man icke behöfva mycket orda om detsamma.
Kommunal-styrelse fanns i Sverige redan under hednatiden; den fortlefde sedan, till största nytta för landet, ända till en-väldets införande.
Den utplånades då, men allt som frihetskänslan återvaknade, biet' begäret lifligare efter den gamla folkstyrelsen, nu fordrar nationen den och måste äfven få den.
Att deri skulle ligga något demokratiskt omstörtande, kan jag icke finna.
Det mest aristokratiska land i Europa, England, har äfven det mest utvecklade kommunal-väsende.
Någon våda för monarkien ligger således visst icke deruti; tvärtom.
Det enda land på kontinenten som 1848 förblef fullkomligt lugnt var Belgien, och detta land har utaf alla fastlandets stater den friaste kommunal-styrelse. 89 Den 18 Januari.
Detta måtte vara ett talande bevis att alla dylika farhågor äro öfverflödiga.
För egen del kan jag icke annat än vara tacksam för det särdeles lärorika Betänk., som Utsk. afgifvit, ehuru min molion i ämnet fått dela de öfrigas öde.
Mitt förslag var endast en tillämpning af den Norska »Formandskabsloven» på våra förhållanden.
Då denna lag hos brödrafolket skulle införas, möttes den der af samma betänkligheter som Frih.
Cederström här i atton anfört.
Man talade om de vädur den skulle medföra för konungamakten.
Man talade om huru embetsmäunens tillbörliga inflytande skulle förintas, man talade om huru sjelfva Storthingets myndighet skulle försvinna.
Emellertid antogs lagen oell nu, efter fä år, erkänna alla att den verkat mera välgörande lin allt annat, att den väckt landet ur sin slummer, att den lifvat nationalandan, stärkt förtroendet, ökat välmågan.
Cederström behagar råd fråga Amtmännen, är jag säker, att desse med en mun skola förklara »Formandskabsloven» vara deras bästa och kraftigaste stöd.
Det lönar icke mödan att längre uptaga tiden, jag anhåller endast om bifall till Betänk.
Jag anhåller att till alla delar få instämma med Gr. Björnstjerna.
Man hår sagt mig att Frih.
Cederström fruktar för statsorganismens bestånd, såvida kommunal-styrelserna icke inrättades elter samma grunder, som nationalrepresentationen.
Man behöfver väl icke tänka mycket på saken för att finna, att statsorganismen uti en väl ordnad kommunal-styrelse eger det starkaste stöd.
Som förhållandet nu är, befattar sig national-representationen icke blott med alla egentliga statsangelägenheterna, utan äfven med aila kommunala, och då kommunerna se staten bevilja anslag till arbeten, som borde vara kommunernas ensak, så lägga de armarne i kors och vänta tills deras tur att få anslag kommer.
Vårt land är tillfölje af klimatiska och kultur-förhållanden af så olika beskaffenhet, att man svårligen kan utfinna en ekonomisk lagstiftning, som passar så väl för den ena landsorten som för den andra.
Genom införande af kommunal styrelser skulle man icke allenast befordra landets ekonomiska välstånd, utan hela nationen skulle derigenom få en intellektuel lyftning.
Hvar och en kommun skulle vänjas att tänka för sig sjelf, och dess sjelfkänsla skulle stegras, då den såg de arbeten, som den utfört med egna händer.
Ett väl ordnadt kommunalväsende bidrar dessutom i högsta grad att sammanbinda den enskilde medborgaren med staten.
Iian lär sig inse huru som hans egna-intressen äro beroende af statens bestånd, och huru som lagarne äro nödvändiga för att skydda hans rättigheter.
Jag hembär
Utsk. min tacksamhet för den möda det nedlagt på denna sak, och hvarigenom jag hoppas att mera lif och verksamhet skall upstå inom våra kommuner än som hittills varit fallet.
Frih. Åkerhjelm, Joh. Carl:
Jag kan icke undgå att till besvarande uptaga en anmärkn. af Frih. Cederström, som den siste värde Den 18 Januari. 81 värde talaren förbigått.
Cederström yttrade, att den beskattning dessa kommunal-styrelser skulle blifva berättigade att ålägga möjligen skulle komma i strid med den beskattning R.
St:r sjellva beslutade.
Dervid får jag fästa upmärksamlieten på att några stridigheter aldrig kunna upkomma deraf, att ett särskildt län för ett särskildt ändamål åtager sig en särskild beskattning utöfver den beskattning E.
St:r ålagt.
Jag anser det vara af särdeles vigt att beskattningsrätt medgifves de s. k. lands-tingen; ty derigenom skulle dessa institutioner blifva i tillfälle att utföra en mängd för de särskilda orterna gagneliga företag.
Jag förenar mig med de Hrr, som yrkat bifall till Betänk.
Det vore i sanning besynnerligt, om E. o. Ad. ensamt skulle afslå detta förslag till afhjelpande af ett länge kändt behof.
För min del väntar jag mig de största fördelar af ett ordnadt kommunal-väsende, oell kan icke annat än på det högsta tillstyrka E. o. Ad. att bifalla Utsk:s förslag.
Det är dessutom här endast fråga om att hos K.
M. anhålla om utarbetande af en författning i ämnet, hvilken vid nästa Eiksdng kan underställas Ständernas pröfning.
Jag beklagar, att jag kommit så sent upp, att jag icke varit i tillfälle att afhöra de första talarne, men de 3 sista värde talarne hafva så fullständigt utvecklat ämnet, att jag endast med några få crd vill yttra mig deröfver.
Gr. af Ugglas har sagt att en väl ordnad kommunal-styrelse just skulle blifva ett värn för representationen.
Jag delar denna tanke och ber att för egen del få tillägga att jag är öfvertygad, att den äfven skall blifva ett värn för konungamakten; ty denna skulle derigenom komma att stödja sig icke ensamt på en mer eller mindre lös representation, utan på en institution, som sträckte sida grenar genom alla Rikets landskaper, genom alla klasser.
För öfrigt är jag förekommen af Frih.
Åkerhjelm, och vill endast fästa upmärksamheten på hvilken mängd med ofta temligen obehagliga tvister som man kunde undvika, om åtskilliga af dessa större eller mindre företag som behöfva utföras i de särskilda landsorterna, i st. f. att såsom nu underställas
Ständerna kunde afgöras och bekostas af provincial-styrelser.
I likhet med föregående talare får äfven jag hembära Utsk. min tacksamhet för den möda och talent det nedlagt på detta Betänk., och äfven om jag skulle hafva ansett mig befogad att göra en eller annan mindre anmärkn. mot detta Betänk., så vill jag visst icke göra den nu, utan anhåller om obetingadt bifall till detsamma.
Slutligen får jag förklara min tillfredsställelse öfver att de 2:ne sista talarne, som just bekläda det embete, med hvilket man fruktat att dessa kommunal-styrelser skulle kunna råka i kollision, så öppet och lifligt tillstyrkt detsamma.
Jag började mitt förra yttrande med att säga, att ett utförligt anförande icke vore tjenligt, då Betänk. XI H. 6 82 Den 18 Januari. redan var bifallet af 3:ne Stånd, men jag håller derföre icke till godo med den anmärkn., att det vore »besynnerligt», om R. o. Ad. afsloge Betänk, då det var bifallet af de 3:ne öfriga St:n.
Det är väl R. o. Ad:s pligt att afgöra hvarje fråga efter dess egen inre beskaffenhet, utan att rätta sig efter de öfriga St:n, huru mycken aktning man än må hafva för dem.
Jag bestrider ingalunda den möda och den talent, som är nedlagd på detta Betänk., det är alltid ett arbete, som man måste läsa med största intresse, tillföljd redan af den stilistiska skicklighet, med hvilken det är upstäldt.
Men jag anser Hr Tersmedens yttrande just innehålla en bekräftelse på de af mig yttrade farhågor: att dessa nya provincial* representationer skulle kunna råka i strid med national-representationen.
Hr Tersmeden yttrade nemi. att regeringen skulle törhända få i merberörde kommunal-styrelse ett bättre stöd, än den nu hade i en mer eller mindre lösligt sammansatt representation.
Ligger inte häruti ett vädjande till lands-tingen, såsom bättre uttryckande Svenska folkets opinion än hvad national representationen, R.
St.-r, förmenas göra?
Det förefaller mig således, som om de farhågor, jag anfört, icke saknade all grund.
Jag vidhåller för öfrigt mig redan tillkännagifna åsigt; och då den är grundad på en redlig öfvertygelse, så hoppas jag med tillförsigt att R. o.
Ad. icke illa uptager, det jag öppet densamma uttalat, äfven om den för ögonblicket skulle stå i strid med flertalets bland R. o. Ad. mening, Hr Tersmeden:
Jag anhåller om ursäkt att jag ytterligare uptager tiden med en fråga, som jag hade föreställt mig skulle afgöras utan någon diskussion, hvarföre jag äfven, som jag nämnde, kom något sent upp.
Jag hade icke beredt mig på att yttra mig i denna fråga, och jag finner att jag icke uttryckt mig med tillräcklig redighet och bestämdhet, då Frih.
Cederström kunnat till en del missförstå mitt förra yttrande.
Cederström drog af mitt förra yttrande den slutsats, att jag skulle befara, det kollisioner kunde upstå mellan national-representationen och lands-tingen.
En sådan tanke har jag aldrig haft.
Jag ansåg endast, att konungamakten skulle få ett fastare stöd i national-representationen, om denria kunde inhemta uplysningar från de särskilda provins-styrelserna, än om, såsom nu är fallet, den stöde alldeles ensam.
Det var endast detta jag ville nämna, och för öfrigt får jag uprepa min förra anhållan om bifall till förslaget.
Den härefter till bifall å förevide Betänk, framstälde propos. besvarades med starka
Ja jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den 9 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 128, i anledn. af återremiss i viss del af Betänk.
N:o 116, angående omarbetande eller ändring af Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna ElementarLäroverk den 14 Augusti 185 6 m. m.
Den 18 Januari. 8S Frih.
Cederström, Rud.: R. o. Ad. har sällan tillförene haft för sed, att till K.
M. biträda aflåtandet af förnyade framställningar inom kort tid ang:de samma sak, emedan R. o. Ad. varit öfvertygad, att K. M., slika påminnelser förutan, skulle veta att fatta det för fäderneslandets sanna bästa gagneligast.e beslut.
Jag tror således att man ieke nu bör aflåta denna skrifvelse, utan anhåller om afslag å Utsk:s förslag.
Ilr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.:
Då denna fråga förevar inom Ekon.Uisk. opponerade jag mig mot hvarje framställning till K. M., öfvertygad att en sådan framställning under närv:de förhållanden skulle göra mera ondt än godt.
Min tro är nemi. att alla med SkolStadga förenade fel och brister ingalunda försvinna genom en omarbetning, utan att de bäst rätta sig sjelfva under utöfningen.
Utsk. har här föreslagit, att R.
St:r skulle med åberopande af 1848 års Riksdagsbeslut anhålla, det K. M. ville vid nästa Riksdag till Ständerna göra framställning om ordnande af styrelsen öfver ElementarLäroverken.
Men om man granskar de förut af R.
St:r i detta ämne gjorda framställningar och i synnerhet den af år 1848, så befinnes det att R.
St:r aldrig begärt någon sådan allmän öfverstyrelse öfver ElementarLäroverken, som här tycks vara i fråga, ulan R.
St:r uttryckte endast en önskan att ElementarLäroverkens styrelser icke endast skulle utgöras af till klereciet hörande personer, utan att äfven lekmän deri måtte lemnäs inträde.
Hvar och en som läser detta Betänk, kan icke fatta annat än att det här är fråga om inrättande af en öfverstyrelse öfver alla Elementar-Läroverken, ett kollegium, och då är det väl en inkonseqvens att dervid åberopa 1848 års skrifvelse, som handlar om Elementar-Läroverkens styrelser.
Om denna skrifvelse aflåtes måste hela frågan komma att förfalla; ty K.
M. kan ej veta hvilken skrifvelse, som skall gälla, den af 1848 eller den af 1858.
Hvad angår det klander, för hvilket den nya författningen varit utsatt, så har det i synnerhet varit från ett visst håll, nemi. från skollärarne, och jag tror att deras eget intresse deri varit inblandadt.
Då jag sjelf tillhör deras antal, kan jag fritt yttra mig i saken.
Det är väl sannt att lärarnes göromål blifvit något ökade, men så hafva de också fått sina löner nära nog fördubblade.
Man har vidare gjort anmärkn. mot ordnandet af undervisningstimmarne.
Det är en sak som bäst ordnas genom öfverenskommelse mellan lärare, lärjungar och målsmän, och som ingen skolordning, den må vara hur fullständig som helst, någonsin kan ordna.
Af allt detta drar jag den slutsats, att R. o. Ad., på sätt den siste värde talaren tillstyrkte, icke bör instämma i de öfriga
Stms beslut att aflåta en underd. skrifvelse.
Äfven jag skulle önska många ändringar i dessa stadgar, men jag tror icke, att de låta verkställa sig på denna väg.
Högv.
PresteSt:t har för sin del beslutat det tillägg till skrifvelsen: att de som erhålla i updrag att granska nu gällande stadga skulle vara »erfarne vetenskaps- och skolmän».
Ett sådant tillägg anser jag vara alldeles olämpligt; ty man bör väl förutsätta att regeringen icke lemnar ett sådant updrag åt andra 81 Den 18 Ja n nar i. än vetenskapligt bildade män.
Ett bevis på den mindre lämpligheten af sådana skrifvelser sora denna är, att inom det Stånd, nemi. BorgareSt., som med största ifver förordade en underd. skrifvelses aflåtande 1848, nu flera röster höjt sig emot en sådan.
Det var nemi nja Riksdagsmän, som icke hade någon aning om 1848 års skrifvelse.
Man ser häraf, huru lätt den ena Riksdagen kan komma att begära ett, och den andra ett annat.
I motsats mot de båda sista talarne får jag anhålla om bifall till Betänk.
Denna fråga har, enl. hvad Betänk, utvisar, blifvit återremitterad från detta Stånd just i syftning att få ett sådant förslag, som det Utsk. här afgifvit.
Redan 1848 anhöllo R.
M. om förändring i styrelsen öfver elementar läroverken, och behofvet af en sådan förändring är allmänt erkänd.
Det behöfver så mycket mindre här utvecklas som 3 Stånd redan bifallit Betänk, och för öfrigt troligen hvar och en af R. o. Ad. redan fattat sin opinion i frågan.
Jag inskränker mig derföre till att anhålla om bifall till Betänk.
Tersmeden anförde såsom skäl för bifall till förslag att frågan blifvit återremitterad från B. o. Ad. i denna syftning.
Inom Utsk. tvistades mycket om den egentliga meningen med R. o. Ad:s återremiss, meu jag tror icke att Frih.
Tersmeden, om lian genomläser R. o Ad:s diskussioner, skall kunna komma till den slutsats, som han nu dragit.
Hvad sjelfva saken angår anser jag, i likhet med 2:ne föregående talare, det icke vara lämpligt att besluta förnyade skrifvelser den ena Riksdagen efter den andra i samma sak Jag förenar mig derföre med de talare, sora anhållit om afslag å Betänk.
Jag tror mig redan hafva tillkännagifva, att jag ingalunda vill taga den ifrågav:de författningen i försvar, men att jag anser en underd. skrifvelse icke vara rätta sättet att åstadkomma ändringar i densamma.
Skall emellertid en sådan skrifvelse afg”, hvaruti man begär inrättandet af en öfverstyrelse öfver ElementarLäroverken, bör man likväl undvika att citera 1848 års skrifvelse, hvaruti man begärde förändring af ElementarLäroverkens styrelser.
Man borde således utesluta orden »med åberopande af den underd. begäran om ett ändamålsenligare ordnande af styrelsen öfver ElementarLäroverken, som R.
St:r år 18 48 framställde, och af den ytterligare anleda, till förnyandet af denna begäran, som upkommit genom» och i st. endast siitta »att med anledn. af den nya läroverks-stagan etc.»
Med en sådan förändring har jag ingenting emot bifall till Utsk:s förslag.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom i afs:de på förevide Utlåt, blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag, dels ock bifall med den förändring, att, i st. för de i Utsk:s tillstyrkande förekommande orden: »med åberopande af den underd. begäran om ett ändamålsenligare ordnande af styrelsen öfver ElementarLäroverken, som R.
St:r år 1848 framställde, och af den ytterligare anleda.
D en 18 Januari. 85 till förnyandet af denna begäran, som upkommit genom den nya laroverksstadgan», endast skulle införas orden: »med anledn. af den nya läroverks-stadgan», blefvo propos:r till bifall å dessa yrkanden framställde och besvarade med blandade Ja och Nej; och efter sedermera till bifall a Utsk:s Utlåt, förnyad propos., som besvarades med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig härvid hafva funnit
Föredrogs ånyo Konst.Utsk:s den 15 och 10 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 62 med förslag till ändring af de i TrvckfrihetsFörordmn genom hänvisning till 8 kap.
MissgerningsBalken faststälde straffbestämmelser.
Utsk:s förslag lemnades utan anmärkn. och med anledn. deraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. torde finna att detsamma, sa vidt på II. o. Ad. berodde, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s den 16 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 71, i anledn. af väckt motion om återinförande i Banken af den Fahlu
Bergslag förut medgifna belåningsrätt å råkoppar.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Ut!åt:n, Mern. och Betänk., nemi. från: StatsUtshollet; N:o 217, i anledn. af väckt fråga om bestämmandet af pension för R.
Strrs Just.Ombudsman; N:o 218, i anledn. af erhållne återremisser eller RiksSt:ns skiljaktiga beslut, rörande de i Utlåt- N:o 158 behandlade frågor om statsbidrag för vägförbättringar och vattenaftapningar jemte andra arbetsföretag; N:o 219, i anledn. af RiksSLns skiljaktige beslut, ang:de det, enl.
Utsk:s Uti.
N:o 176, af Nora-Ervalla jernvägsbolag sökta ytterligare lån; N:o 220, med förslag till voter:s-propos. i fråga om beviljande af ett förslags-anslag till löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet; N:o 221, ang:de hegardt anslag till undersöknings-kostnaden för en jernvägs-anläggning från Wexjö till Södra stambanan; N:o 222, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de kostnaderne för anskaffning af mått- och vigt likare samt modeller åt Generaloch Provins Landtmäterikontoren; N:o 223, ang:de bestridande af kostnaderne för vatten-afledningars företagande å Komministers-boställen; *«
Den 20 Januari.
Sammansatta Bevilln.-s- samt Allm. Besv.- och Ekon.Ulskollel: 1 N:o 12, i anledn. af väckt motion om ändringar i Kongl.
Förordn:n den 13 April 1808, ang:de jagt och djurfång med flere samma ämne rörande författningar.
Anmäldes till justering och begärdes på bordet ett från Riddarhus-Utsk. inkommet förslag till R. o. Ad:s underd. skrifvelse till K. M., ang:de förhöjning af Riddarhus-Kapitations-afgiften.
Anmäldes och uplästes samt lades till handlingarne ett från BondeStåndet ankommet Prot.Utdr.
N:o 539, jemte en detsamma bifogad af nämnde Stånd till Sammansatta Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. remitterad och MedStånden kommunicerad motion af Paul Fritz Mengel, i fråga om aflåtande af en underd. skrifvelse med anhållan att, vid tullbehandling af utländskt bränvin, vissa föreskrifter måtte till iakttagande meddelas.
Höglofl. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ 8 på aftonen.
Onsdagen den 20 Januari 1858.
Justerades 3 prot.-utdrag för den 18 dennes samt pleni-prot. för den 14 och 16 sistl.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskotten inkomne Utlåt, och Mern., nemi. från StatsUtskollet: N:o 224, i anledn. af väckt fråga om uplåtelse af vissa Calmar f. d. fästning tillhörande lägenheter dels åt Calmar Domkyrka med full eganderätt och dels åt Calmar stad för åstadkommande af ny begrafningsplats; Den 20 Jann ari. 87 N:o 225, i anledn. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse i fråga om eftergift af f. d. LandsKamerer.
KammarEättsEådet S.
Lindberg ådömd ersättnings-skyldighet; N:o 226, med förnvadt förslag till ett stadgande i afs:de på allöningen för de civile embets- och tjenstemännen i allmänhet; N:o 227, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
N:o 189; N:o 228, i anledn. af väckt fråga om förhöjning af inqvarterings-penningarne i garnisonsorter utom Stockholm; Sammansalla Slats-, Bevilln.- samt Allm. Besv:s och Ekon.Ulshollel: N:o 43, i anledn. af några ännu oafgjorda frågor rörande folkskole-väsendet.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s den 16 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 70, i fråga om sättet för användande af de medel, som enl.
K. M:s och E.
St:rs beslut skola, till allmänna rörelsens underlättande, å utrikes ort uplånas.
Sverige har nu, efter en lång mellanrymd af tid, åter beträdt Statslåne-banan, och vid detta tillfälle, enl. mitt förmenande, utan tillräcklig anledning.
Vi lia icke haft något förödande krig, icke några missväxter, icke några öfversvämningar eller andra naturolyckor att klaga öfver; vi ha endast haft ett större antal öfverdådiga och tilltagsna affärsmän och misshushållare, som med för stor snålhet gapat efter lyckan.
Det är nu dessa som skola hjelpas, så att de ännu en tid må kunna föra ett lustigt lif, likväl i det säkra medvetandet att
Samiel i alla fall i sinom tid kommer och tager dem.
— Hela lånet blir dessutom i hvarje händelse endast ett palliativ, ty ehuru det är stort för Staten, blir det dock otillräckligt då det skall fördelas mellan alla enskildta som nu tro sig behöfva lån.
Vi se redan att
Vermlänningarne vilja lägga embargo på l af lånet för sin räkning.
Förmodligen begär
Iiufvudstaden minst lika mycket eller kanske mer, och då skulle det ej återstå särdtles mycket åt den öfriga delen af landet.
Detta lane- och kreditsystem kommer att göra Sveriges olycka.
Det är kändt att den Svenska jorden är intecknad för icke mindre än 100 millioner
Edr, således |- af hela landets upskattningsvärde.
Lägg nu härtill alla ointecknade skulder, alla privatbankers, hypotbeksföreriingars och handlandes skulder, och man måste i sanning häpna öfver summans oerhörda belopp.
Staten har hittills föregått med goda exempel, men i stället för att motverka skuldsättning tyckes den nu vilja understödja och upmuntra sådan.
Men saken är nu afgjord och kan icke mer hjelpas och då det är en möjlighet att jag och mina liktänkande misstaga oss samt att de ha rätt som önska lånet, så bör man åtminstone ställa så till att detta ifrigt efterlängtade guldregn måtte, så vidt möjligt är, få sprida sig öfver hela landet, på det att hvar och en mätte i sin utsträckta hand kunna upffinga några droppar deraf för att läska sig med.
Jag anser således att man bör förfara med detta lån på sam - 88 D en 20 Januari. nia sätt sora med undsättningslån under missväxter.
Inom hvarje län bör nemi. bildas en undsättnings-komité med Landshöfdingen till Ordförande, som undersöker förhållanderne, pröfvar säkerheterne (i hvilket hänseende BankoFullmäktige i alla fall alltid få förtro sig åt lokal-auktoriteterne) och som sedan insänder reqvisition på ett visst belopp.
DA alla dessa reqvisitioner hunnit inkomma, hvilket bör gå fort 0111 lånehungern verkligen iir så stor som man förmodar, kunna Fullmäktige med lätthet finna huru mycket som bör afsändas till hvarje län, eller, om alla reqvisitionerna tillsammans öfverstiger beloppet af 12 millioner, huru mycket proportionaliter kan anses böra tillkomma hvarje provins.
På detta sätt skulle alla åtminstone i lika mån komma i åtnjutande af de fördelar, som man vill bereda dem.