Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm., att i afseende å den förev:de punkten hade yrkats dels bifall dertill utan förändring; dels af Hr Fahnehjelm bifall till punkten med den förändring, att i stället för orden »på minst en mils afstånd ifrån stad» infördes ordet »derstädes»; dels af Gr.
Liljencrants, att punkten skulle antagas med utbyte af orden: »en mils» emot orden: »tre mils»; och dels slutligen af Gr.
Hamilton bifall till punkten med utbyte af orden: »minst en mils» emot orden: »minst en half mils».
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till punkten utan förändring, hvartill svarades ja och nej i blandning, sedermera propos. på bifall dertill med den af Hr Fahnehjelm föreslagna förändring, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej, vidare propos. på bifall till punkten med den af Gr.
Liljencrants yrkade förändring, hvartill svarades många nej jemte några ja, och ytterligare propos. på hifali till punkten med den förändring Gr.
Hamilton föreslagit, hvilken propos. jemväl besvarades med många nej jemte några ja; hvarefter propos. på hifali till punkten oförändrad förnyades samt besvarades med många ja och nej i blandning; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Votering begärdes, hvarjemte anmälte sig och yttrade Gr.
Jag får anhålla att bifall till punkten med den af mig föreslagna förändring måtte intagas i kontraproposm vid den blifvande voteringen.
Jag åter anhåller, att kontra-proposm må innehålla det af mig framställda förslag.
Landtm, först propos. derå, att Hr Fahnehjelms förslag skulle utgöra kontraproposm vid den blifvande voteringen, hvartill svarades många ja. blandade med nej. och sedermera propos. derå, att Gr.
Liljencrants’ förslag skulle i kontra-proposm intagas, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter propos. på antagande af Hr Fahnehjelms förslag till kontra-propos. vid voteringen förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- och Fikon.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 119, första afdelningen, 9:de punkten, framställda förslag utan förändring, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. ifrågav:de punkt med den förän - 220 Den 13 Jnni e. m. dring, att i stället för| orden: »på minst en mils aftsånd ifrån stad» införes ordet: »derstädes.»» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
10:de — 13:de punkterna.
Förslaget ang:de grunderna för näringsrätten. lista, 2:dra och 3:dje punkterna.
Jag hemställer endast att ordet »medborgare» må utbytas mot ordet »undersåte».
För öfrigt anhåller jag om bifall till detta moment.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till punkten oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall dertill med utbyte af ordet »medborgare» emot ordet »undersåte», hvilken propos. med ja besvarades.
Bifölls. 6:te punkten.
Hr von Koch: Sedan R. o. Ad. afslagit den 4:de punkten i lista afdelningen, förmodar jag att man äfven afslår den nu föredragna punkten.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos.
, på bifall till punkten, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag (Jerå, hvilken propos. med ja besvarades. 7:de punkten.
Jag vill icke framställa något yrkande om afslag på denna punkt, men det förefaller mig vara en lek med föreskrifter, att i ena §-.n säga, det en person, som är vanfrejdad, icke har rättighet att med biträde af andra, än hemmavarande barn, tillverka fabriks- och handtverks-arbeten till afsalu, och att Den 13 Juni c. tn. 221 i andra §:n säga, att om han begått något brott, till följd hvaraf han förklarats förlustig denna rättighet, må det ändå stå honom fritt, att sedan beslutet vunnit laga kraft, återvinna nämnda rättighet på grund endast af derom gjord ansökning.
Mörner icke yrkat afslag på denna punkt, så, enär han likväl framställt en anmärkning emot Utsk:t förfarande, torde det tillåtas mig att med några ord försvara Utsk:ts åsigter.
Detta mom. innefattar icke, såsom Gr.
Mörner påstått, någon lek med löreskrifter, ty man måste bemärka, att den, som genom brott gjort sig vanfrejdad, har gjort sig förlustig rättigheten till fabriks och handtverks idkande, med tillhjelp af andra än hemmavarande barn; men man har likväl velat låta honom stå öppet att åter inträda i denna rättighet, dock först efter pröfning.
Ordalagen innefatta, att han må kunna, efter derom gjord ansökan, vinna tillstånd att idka en sådan näring.
Jag tror det vara rätt, att man gör någon skilnad emellan en välfrejdad och vanfrejdad person i detta afseende; och jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan It. o. Ad. vid första afdelningens 4:de mom. beslutat att ordet »vanfrejdad» skall stå qvar, i stället för det af mig föreslagna uttryck: »förlustig medborgeligt förtroende», torde det måhända vara för sent att här framställa något yrkande i den vägen.
Jag vill dock vid detta tillfälle söka visa, huru mycket fördelaktigare det hade varit, om man här användt det förra uttrycket.
Förlust af medborgerligt förtroende kan nemi., enligt K.
M:s förslag, ådömmas dels för alltid, dels för längre eller kortare tid; och i sednare fallet kunde således den brottslige återinträda i sina rättigheter, när den bestämda tiden tilländalupit, utan att det hade behöfts någon särskild § i lagen, som talade derom.
Till följe af 11. o. Ad:s nyssnämnde beslut, vill jag dock icke yrka på någon ändring af §:n, utan må den bifallas.
Efter härmed slutad öfverläggning, blef punkten af R. o. Ad. bifallen. 9:de—12:te punkterna.
Jag vill icke yrka någon ändring af denna §, men jag tror att det varit lämpligare, om Utsk:t föreslagit, att denna anmälan skulle göras hos kronofogden.
Oaktadt utgången af den votering, som afgjorde en likartad fråga i afseende på handelsfriheten, anser jag mig dock skyldig att här framställa det yrkande, att r 222 Den 13 Juni e. m. den anmälan, som här är föreskrifven, må göras i stad hos magistraten och på landet hos närmaste kronobetjent, samt att slutstrofen, ang:de tillståndsbevis, måtte utgå.
Det är nemi. en betydlig skilnad mellan handelsfrihet och näringsfrihet; och jag anser det vara bra hårdt, om man icke utan särskildt tillstånd af vederb:de myndigheter skulle få tillverka fabriks- och handtverksarbeten med biträde af andra än hemmavarande barn.
Då för närv:de restriktion är gjord i afseende på rättighet till vissa yrkens utöfvande, men jag icke kan finna hvarför dessa ifrågav:de yrken skulle undantagas, anhåller jag således om bifall till Utsk:ls hemställan.
Då R. o. Ad., när det var fråga om handelsordningen, gillat Utsk:ts beslut ang:de vilkoren för handelsrättighets utöfvande, föreställer jag mig, att konseqvensen fordrar, det äfven den nu föredragna punkten vinner R. o. Ad:s bifall. Hr Fahnehjelm:
Mörners yttrande, tager jag mig friheten att ånyo fästa uppmärksamhet på att här är fråga om handtverks utöfvande och icke handelsnäring.
Det torde vara nog stor skillnad mellan dessa olika verksamhetsgrenar, att motivera mitt yrkande, att, ehuru den föreslagna ändringen icke vann R. o. Ad:s bifall, då det var fråga om handelsordningen, den dock nu måtte blifva antagen.
Den anmälan jag vill skall ega rum, bör naturligtvis vara åtföljd af bevis om sökandens rättighet att utöfva sitt yrke, och om dessa bevis icke äro fullt tillfredsställande, kan derom anmälan göras hos Konungens Befh:de.
Jag förnyar således min anhållan att R. o. Ad. måtte bifalla punkten, med den af mig föreslagna förändringen.
Jag delar fullkomligt de åsigter, Hr Fahnehjelm uttalat med afseende på denna punkt.
Lika litet som han, kan jag finna det vara lämpligt, att hvar och en som vill utöfva ett yrke med biträde af andra, än hemmavarande barn, skall derom göra anmälan hos Konungens Befh:de.
En person, som sysselsätter sig med skomakeriarbete och använder en pojke till att draga becktråden och en annan till att göra skopligg, han vore redan under denna kategori och vore nödsakad att begära K. M:s Befh:des tillstånd för att, med dessa pojkars biträde, tillverka stöflar.
Jag kan icke finna annat än att detta är en obillighet, och anhåller derför om bifall till Hr Fahnehjelms förslag.
På de skäl, som blifvit af Kyrkoherden Landgren i hans reservation anförda och som sedermera här blifvit dels upprepade, dels ytterligare utvecklade, hvadan jag anser
Den 13 Juni e. m. 223 aldeles öfverflödigt att med deras omsägande upptaga tiden, fär jag anhålla att R. o. Ad. behagade bifalla det förslag, som Kyrkoherden Landgren i reservationen framställt.
Hr Paykull, Lars Gustaf: Jag fruktar, att, om Utsk:ts förslag antages, K. M:s Beflude skulle få allt för mycket att göra med att utlärda tillståndsbevis för hvarje skräddare och skomakare m. fl., som vilja utöfva sitt yrke med biträde af andra än sina hemmavarande barn.
Något sådant har, såvidt jag vet, icke förut varit brukligt, och således skulle någonting alldeles nytt införas i författmne.
Konseqvensen fordrar visserligen att när man beslutat, att tillståndsbevis skall vara nödigt för handelns utöfvande, det äfven skall vara nödigt för handtverks- och fabriksrörelse, ty idkarne deraf måste naturligtvis äfven försälja sina varor, och således drifva de på visst sätt handel.
Jag tror emedlertid att det här är bättre att icke vara så konseqvent, utan göra ett undantag för fabriks- och handtverksidkare, hvarför jag anhåller om bifall till Hr Fahnehjelms förslag.
Ju mera jag tänker på det förslag, som Utsk:t framställt, destomera finnér jag att stora svårigheter skola uppkomma vid dess tillämpning.
Man bör komma ihåg att i hvarje socken finnes byskräddare, skomakare, sadelmakare, snickare och flera andra handtverkare, så att jag tror icke att jag tager till för mycket, då jag antager att det i hvarje socken finnes omkring 30 personer, hvilka idka handtverk och som dertill behöfva anlita biträde af andra, än af hustru och hemmavarande barn.
Skulle nu alla dessa gå in till K. M:s Befh:de och begära tillstånd till att utöfva sin näring, fruktar jag att K. M:s Beflude blefve allt för mycket öfverhopad med sådane ansökningar.
Om jag icke misstager mig, så hafva vi 3,000 socknar, hvarifrån således skulle komma 90,000 ansökningar, hvilka, fördelade på 24 län, ganska betydligt skulle öka göromålen för K. M:s Beflude.
Jag anser derför att en sådan anmälan, som Hr Fahnehjelm föreslagit, är tillräcklig, isynnerhet som det i 10:de punkten är särskildt stadgadt, ang:de sådan handtverks- eller fabriksrörelse, som kan medföra skada för lif eller helsa, hvarför jag anhåller om bifall till Hr Fahnehjelms förslag. fc Frih.
Då de, som äro af motsatta åsigter med mig, påstått, att konseqvensen ovilkorligen skulle fordra, att man bifölle Utsk:ts hemställan i denna punkt, får jag fästa uppmärksamheten på att det är en väsendtlig skillnad emellan handels och närings utöfvande.
Såsom skäl för en dylik föreskrift i handelsordningen anfördes, att det icke vore rådligt att i lagen borttaga alla hinder för en vanfrejdad person att öppna bod och derigenom sätta 224 Den 13 Juni e. m. sig i beröring med allmänheten, hvilket denna icke kunde undvika.
Det var då icke så lätt att vederlägga detta skäl, men nu, när det är fråga om handtverkare, är det af ingen betydenhet, ty det kan väl göra hvar och en detsamma, om den, som tillverkar varan, är välfrejdad eller icke.
I fängelserna tillverkas ju en mängd varor, hvilka hafva en ganska god afsättning.
Vidare innefattar Utsk:ts förslag, i fråga om förändring i handelsordningen, en lättnad mot de förhållanden, som hittills existerat.
Detta är icke förhållandet med dess förslag rörande handtverksordningen.
Enligt nu varande handtverksordning, finnas större friheter, än uti den af Utsk:t föreslagna.
Bland annat vill jag fästa uppmärksamheten på det stadgande i handtverksordningen, som säger, att man är berättigad att antaga gerningsmän och att K. M:s Befh:de skall allenast derom hafva underrättelse.
Något sådant undantag finnes icke här, utan äfven gerningsmän lära, på grund af denna §, få söka tillstånd hos K.
M:s Befh:de.
Jag vill icke påstå, att sockenstämman är den rätta myndigheten, till hvilken anmälan skulle göras; men jag föreställer mig, att en myndighet, som på närmare håll kan sökas, vore lämplig; och får jag således, på grund af hvad jag anfört, anhålla om bifall till det förslag, Hr Fahnehjelm framställt.
Raabs uppgift ang:de antalet af handtverkare i allo vore riktig, vågar jag påstå, att de hittills gällande föreskrifterna icke hafva verkat särdeles hämmande, så att man i det fallet icke bör hafva något att beklaga sig öfver.
Om det finnes 30 handtverkare i hvarje socken, skulle vi inalles hafva 900,000 handtverkare, och jag tror, alt detta kan vara alldeles tillräckligt, när man tager i betraktande Sveriges öfriga folkmängd.
Det nu föreslagna stadgandet innebär icke någon ökning i göromålen för K. M:s Befh:de.
Enligt den nu följda ordning, erhålla gerningsmännen, sedan de blifvit på sockenstämman antagna, så kalladt gerningsbref af K. M:s Befh:de, och det är väl precist detsamma, om K. M:s Beh:de utfärdar en resolution eller ett gerningsbref.
Det nu ifrågav:de stadgandet kan visserligen tyckas vara af ringa betydenhet, men man bör besinna, att vid flera tillverkningar, såsom t. ex. vid bagerier, bryggerier och dylika, kunna ifrågakomma åtskilliga förfalskningar och sämre varor säljas i stället för bättre, så att någon kontroll i det afseendet väl vore önsklig.
För närv:de åligger det K. M:s
Beflude att för alla de nu befintliga sockenhandtverkarne utfärda gerningsbref, och detta har icke visat sig medföra någon olägenhet.
Jag har tvärtom hört många, som sökt erhålla sådant bref, derför att de gerna vilja vara en sorts embetsmän.
Detta är visserligen icke något skäl, som väger synnerligen mycket; men motskälen synas mig väga ännu mindre.
Den 13 Jani e. m. 225 mindre.
Då det nu redan är tillåtet att idka handtverk med biträde af hustru och hemmavarande barn, utan någon slags anmälan; och då det icke kan blifva så särdeles mångå andra handtverkare, som nedsätta sig på landet, tror jag icke att deras ansökningar skola öfverhopa K. M:s Beflude med göromål; och för sökanderne sjelfva tror jag icke heller att detta skulle medföra något besvär, då skrifkunnigheten nu är så allmän.
Jag kan således icke finna, att de förespeglade stora svårigheterna förtjena något afseende, utan tror jag, att man med skäl kan bifalla Utsk:ts hemställan, hvilket äfven vore öfverensstämmande med det beslut, R. o. Ad. fattat vid handelsordningen.
I anledning af de båda sista värde talarnes yttranden, ber jag att (å förklara, att jag, då jag nyss talade om gerningsmännen och om de olägenheter, sorn skulle följa deraf att de skulle söka tillståndsbevis, såsom Utsk:t föreslagit, icke dermed afsåg det ökade besväret för K. M:S Beflude, hvilket, såsom upplyst blifvit, icke skulle blifva så särdeles stort, utan jag tänkte på gerningsmännen, liksom jag i allmänhet med min opposition mot Utsk:ts förslag afsett icke myndigheternas fördel, utan allmänhetens bästa.
Jag har endast begärt ordet för att, i anledning af Gr.
Mörners lysande skildring öfver våra näringars tillstånd, fästa uppmärksamheten på, att 30 handtverkare i 3,000 socknar gör 90,000, och icke 900,000, såsom Hr Gr:n påstod.
I anledning af en talares uppgift, att den hittills gällande (örordn:n innehöll föreskrifter i samma syftning, som de nu af Utsk:t föreslagna, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att gerningsmännen antagas af sockenstämman och att det är ordföranden i sockenstämman som skall göra anmälan.
Om en gerningsman, t. ex. en skräddare eller skomakare, vill nedsätta sig på en enskild persons gård och icke bry sig om den hedern att vara sockenskräddare, tror jag icke att någon anmälan behöfver göras hos K. M:s Beflude, utan han får allt sy sina kläder och sälja dem, utan att hafva något tillståndsbevis.
Jag anhåller fortfarande om bifall till Hr Fahnehjelms förslag.
Jag får erkänna att jag uti mitt sista anförande räknade misste, men det hindrar icke att min anmärkning emot Frih.
Raabs upgift likväl var fullt befogad, enär antalet af 90,000 redan i högst betydlig mån öfverstiger det verkliga.
Af det sist utkomna sammandraget utaf Landshöfdingarnes femårs-berättelser finner man, att antalet af handtverkare å landet upgår till 3,000 och att gerningsmännen utgöra V H. 15 226
Sen 13 Juni e. m. 5,000.
Om vi antaga, att dessa omsättas på 10 år, så blir det ju sammanlagdt endast 800 ansökningar om året, som skulle inkomma till samtlige K. M:s Befh:de, hvilka ansökningar, fördelade på 24 län, ieke i någon betydlig mån kunna Öka göromålen för Iv. Al:s Beflude.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till punkten oförändrad, och dels bifall dertill med den förändring, att orden »Konungens Beflude samt uttaga tillståndsbevis för handteringens utöfvande» uteslötos, och orden »närmaste kronobetjent» i stället infördes; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till punkten utan förändring, hvartill svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på bifall till densamma med ofvansagde förändring, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 119, sednare afdelningen, 13:de punkten, afgifna förslag, röstar Ja; den det ej vill, röstar
Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. punkten med den förändring, att slutet kommer att lyda sålunda: »och å landet hos närmaste kronobetjent.»» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 13. 14:de—17:de punkterna.
Ingresserna till båda förslagen.
Det är kändt att några förslag till upp häfvande eller ändring af stadganderne i handels- eller näringsrätten blifvit remitterade till Lag-Utsk:t, och, som Lag-Utsk:t ännu icke afgifvit något utlåtande öfver dessa förslag, anhåller Den 13 Joni e. m. 227 jag att R. o. Ad:s beslut, med anledning af det nu föredragna Betänk:t, mätte genom prot.-utdrag delgifvas nämnde Utsk.
Denna anhållan bordlädes.
För att icke onödigtvis förlänga diskussio nen, har jag i Hera af de nu föredragna punkterna icke velat framkomma med de erinringar, som synts mig med afseende på dem kunnat och böra göras.
Jag anhåller derför, att på detta sätt få reservationsvis tillkännagifva, att min tystnad icke bör tolkas såsom ett biträdande af de beslut, som vid dessa punkter blifvit fattade.
Jag anhåller att reservationsvis få förklara, att jag ingalunda kan biträda den åsigt, som Frih.
Cederström uttryckt och som han förklarat äfven vara Utsk:ts, nemi. att allt, hvad som icke blifvit bibehållet i Utsk:ts nu löredragna förslag utaf den gamla handels- och handtverks-ordningen, skulle anses vara utdömdt.
Föredrogs Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 3 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 3, ang:de afgiften för bränvinstillverkningen. l:sta punkten.
Som jag förmodar att Utsk:t lägger så mycken vigt på sitt efter mogen öfverläggning fattade beslut, att det icke frångår detsamma, isynnerhet sedan det blifvit bifallet af 2:ne Riks-Stånd, får jag anhålla att R. o.
Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, lägga inbjudningen till handlingarne.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på antagande af Utsk:ts ifrågav:de inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. derå, att R. o.
Ad. skulle vidblifva sitt förut i frågan fattade beslut och lägga inbjudningen till handlingarne, hvilken propos. med ja besvarades.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Vällofl.
Borgare-St:s d. 6 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 321, med inbjudning till R. o. Ad. att biträda Borgare-St:s be - 228 Den 13 Jani e. m. slut rörande 44:de och 45:te punkterna af Banko-Utsk:ts Betänk.
Föredrogs ånyo och bifölls Bevilln.-Utsluts den 23 och 30 sistl.
Maj på bordet lagde Utlåt.
N:o 10, i ani. af väckt motion angrde vissa förändringar i K.
Förordnm den 20 Juli 1861 om mantals- och skattskrifningarnes förrättande.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 23 och 30 sisth
Maj på bordet lagde Betänkm: N:o 10, i ani. af väckta motioner ang:de dels revision af, dels ock ändringar i nu gällande fiskeristadga; och N:o 11, i ani. af väckta motioner om tillägg till K.
Förordnm om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof den 20 November 1845, med deri genom K.
Förordnm den 27 November 1854 gjorda förändringar.
Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 30 sistl.
Maj bordlagda Utlåt.
N:o 104, i ani. af väckt motion ang:de användandet af kronans hus.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 30 sistl.
Maj bordlagde Utlåtm: N:o 105, i ani. af K.
Propos. ang:de i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrenderingar af kronans egendomar; och N:o 106, i ani. af dels K. M:s Nåd.
Propos. ang:de förändring och tillbyggnad af kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riks-Arkivets samlingar m. m., dels väckta motioner om anslag till en ny byggnad för RiksArkivet och K. Bibliotheket.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts d. 3 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 107, i ani. af väckt motion ang:de förutvarande arrendatorers företrädesrätt vid förnyad utarrendering af boställshemman; och N:o 108, i ani. af väckt motion ang:de upplåtande åt hemman inom Norrbottens län af mindre, kronan tillhöriga jordrymder derstädes, emot utgörande af skogsränta.
Oen 13 Juni e. ra. 229 Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 6 dennes bordlagde Utlåt:n: N:o 109, i ani. af väckta motioner ang:de
Propos, aneide öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping; N:o lil, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de upplåtelse till Stockholms stad af kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslandsviken från Nybron till Fre drikshof; N:0 112, i ani. af K.
Propos. ang:de upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stallmästaregården för anläggande af en lastbrygga vid Brunnsviken; N:o 113, i ani. af väckt motion om kostnadsfri upplåtelse för den tillämnade jernvägen emellan södra stambanan och Landskrona af viss del utaf kronans omkring nämnde stad befintliga fästningsverk; och N:o 114, i ani. af väckt motion om annat sätt för utgörande af räntepersedeln »hö» inom Wester-Norrlands län.
Slutligen föredrogs och bifölls Gr.
Mörners, Carl Göran, den 10 dennes bordlagde förslag, att de öfriga Riks-Stånden skulle inbjudas att biträda R. o. Adis beslut rörande punkten litt. e. i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 118. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 e. m.
In fidem, 0. Brakel. 230 Den 17 Juni f. m.
Onsdagen den 17 Juni 1863.
Justerades 6 prot.-utdrag för den 13 dennes.
Företogs val af 18 ordinarie ledamöter och 12 suppleanter i förstärkt Bevilln.-Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordinarie ladamöter: N:o 120.
Gr. Liljencrants, G. F. » 26.
Leijonhufvud, A. G. » 223. » von Nolcken, fullm.
Grefve von Rosen, R.
» 260. » von Saltza, fullm.
Hr von Krusenstjerna, E. » 338. » Tersmeden, F. W. s u 372.
Åkerhjelm, K. » 391.
Hr Lagergren, A. » 478. » Printzensköld, A. » 559. » Pereswetoff-Morath, fullm.
Gr. Piper, Ch. E. » 839. » Rehnberg, C. » 1468.
» Stedt, G. » 1606. » Flach, J. » 1655.
» Tornerhjelm, J. A. » 1708. » von Walden, fullm.
Hr Blomstedt, C. » 1878. » Malmerfeldt, fullm.
Hr Belfrage, W. » 1981. » Nordenstolpe, fullm. Gr. von Schwerin, A. » 2255. » af Pontin, D. F. C. » 2331. » Ros, A. E.; alla med 103 röster.
Suppleanter: N:o 2292.
Hr af Edholm, E., med 103 röster. » 1741. » Wolffelt, M. C., med 103 röster. » 394.
Nordenskjöld, A., med 103 röster.
» 2332.
Hr I)e Maré, B., med 103 röster. » 392.
Frih. Peyron, G., med 103 röster.
» 713.
Frih. Beck-Friis, J. T., med 103 röster.
» 2161. » af Zellén, fullm.
Hr von Plomgren, P., med 103 röster.
Den 17 Juni f. m. 231 N:o 1.
Hr Lilliehöök, J., med 102 röster. » 15. » Ribbing, G. med 102 röster.
» 2315. » von Schinkel, fullm.
Frih. Hermelin, A., med 102 röster. » 20.
Frih. Bonde, C. J., med 100 röster.
» 100.
Stackelberg, fullm.