Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är en sanning, att ofullkomligheter gifva», hvilkas correctiv just ligger i sjelfva talrikheten; och jag åberopar derföre gerna det yttrande, jag hort en aktningsvärd Ledamot af ConstitutionsUtskottet gifva, att personalen aldrig borde vara mindre än 300 å 330, Innan iag lemnar detta ämne, ville jag framställa en erinran, sorn iag tror vara angelägen, ©th som jag hoppas icke förnärma någons län kesätt.
Då man lenmat någon uppmärksamhet at vissa så kallade IJtterateurers bemödande, att gifva riktning åt vår rids anda, så kauman ej hafva undgått att märka, huruledes detta bemödande synnerligen går ut på, att sätta tidsandan i rak stridighet emot andan af vår Constitution.
Med en förtrytelse, som jag tror borde hafva varit hvarje Svensk mans, läste jag för någon tid sedan, i ett af våra mest allmänna Dagblad en Artikel, deri man midt under påstående Riksdag temmeligen tydligt fordrade, att hvarje Riksdagsman, som tillika var Embetsman, borde först taga afsked från Embetet, innan han tillät sig att, i någon fråga, tillhöra oppositionen inom sitt Stånd; emedan ärligheten af Embetsmanna-kallet icke borde tillåta annat, än medhåll åt Ministeren.
Denna djerfva Sophisme, som skapade en ärlighet till Mtaisteren, j strid mot ärligheterj till bjatit^
Den 18 Junii f. m, 151 nen, och mera värd äo den; hvad innebar den val annat, än en underrättelse för PresteStåndet, hvars alla Ledamöter äro Embetsman,’ att de, såsom Stånd, endast äro till, för att, utan pröfning, säga ja till allt, som kan föreslås, eiler också upphöra att vara Stånd? hvad an» nät än en underrättelse till den stora pluraliteten af Ridderskapct och Adelil, att valet endast medgafs emellan att antingen, utan pröfning, säga ja till allt, eller också lefva utan bröd, utan Embetet, sorn ger brödet?
och hvad annat än samma förklaring åt en stor del af BorgareStåndet, sorn äro Borgmästare eller Magistratsp^rsoner.
Det är för Lagstiftningen ganska nyttigt, att Embetsman finnas bland Representanterna, emedan de äga, till stor del, en kännedom om allmänna ärender, som oftast behöfs för upplysningen; och i Sverige kunna icke, hvarken Civila eller Mililaira, eller Eclesiastika Embetsman uteslutas från Representationen.
Vid denna beskaffenhet, och i en tid då fordringarne på Embetsmännernas böjlighet och lydnad går ända till denna grad af oförsynthet, är det också dubbelt vår pligt att mott den ; men vi gore det ilia om, genom antagande af val, och genom alltför stor inskränkning i personalen, vi skapa ett Riddarhus, som skulle bestå endast af höga Embetsman, Chefer och Kammarfavoriter, om sådane funnos; och af en för liten personal.
Det är med nöje, som jag härvid förklarar, det jag alldeles tror, att ett sådant Riddarhus skulle icke ens öfverensstämma med vår Regerings esprit, om hvilken jag visserli - * .. r v- " 152 Ven 18 Junii f. m. gen hyser bättre tankar, än man torde tilltro nvgj men Constitutioner göras icke blott för denna generation, utan för alla kommande: och vi äro derföre skyldige, att i klokhet och försigtighet icke blott rådfråga vårt eget behof, utan äfven möjligheten af kommande generationers.
På alla dessa skäl tillstyrker jag ödmjukast, att Utskottets förslag om val matte afslås.
Grefve Mörner, /.Idolph Göran:
Jag har mycket litet ate tillägga till hvad en värd Talare nu anfört.
Jag utbeder mig blott att få anmärka, i anledning af Utskottets förslag om val inom famiijeme, att ett sådant förslag är alldeles stridande mot det hegrepp man hittills haft om Adelns Representation i alla Monarkiskt Stater.
Adeln har derstädes alltid ansetts såsom ett Stånd, inom hvilket Represemations-rätten vid Allmänna National-föra samlingar borde vara ärftlig, för att derigenom bereda en motvigt mot de Stånd, hvilkas medlemmar väljas Redan 1809 afsade sig Ridderskäpet och Adein nästan alla de uteslutande rättigheter, hvilka blifvit dem framför sina andre Medborgare tillagde.
Oen enda rättighet, ostridigt den vigtigaste, som Ridderskapet och Adeln efter så mångå concessioner äinu har qvar, är den, att vid Riksdagar för 6>Qa Ätters nummer intaga Säte å Riddarhuset
Om denna rättighet äfven nu skulle bortskänkas, skulle sådant medföra ett så fullkomligt annihilerande af den Adeliga värdigheten ioom Sverige, att blott det förebrående Den 18 Junit }. tn.
153 minnet, af hvad detta Stånd fordom varit, sedermera återstode.
Jag kan således för min del alldeles icke bifalla Utskottets förslag i denna del.
Friherre Åkerhjelm, Gujlaf Fredric'.
Jag anhåller att först få upplysa Friherre Boije om det misstag han gjort, då Fiiherren påstått, ait ConstitutjonsUtskottet föreslagit nedsättning af Riddarhusets personal till 2co Representanter.
Utskottet har i d*
Hvad åter angår de emot förevarande Betänkande gjorde anmärkningar, så har Utskottet fullkomligen upptagit de me* ringar, som inom Ridderskapet och Adeln blifvit yttrade, och för sin del instämt i Ståndets tanka, att det icke borde vara en Adelsö man tillåtit, att medelst fullmagt ölverlåta sin representationsrätt vid Riksdagar åt någon annan.
Utskottet har blott i sammanhang dermed gjort den hemställan, om icke val-rättigheten inom Adeliga Familjer tillika kunde an.; tagas.
En värd Ledamot har yttrat, att valrättigheten skulle tillskapa en representativ Corps, hvars medlemmar till största delen enV dast skulle komma att bestå af lyckans gunstlingar, hvilka vid de allmänna öfverläggningaroe skulle mera afse deras personliga tördel* 154 Den 18 Junii f. rn. än det allmännas bästa, samt att det större anseende, som, genom ett fönninskadt antal af Representanter, tillföll den utsedde, skulle verka derhän, att vid valen företräde lemnades åt de förut mägtiga och rike; men jag tror att alhjelpandet af dessa befarade löljder bör bland annat vara föremål för de Reglementarisk» föreskrifter, hvilka för verkställigheten af dessa val, derest de antagas, måste meddelas.
Om valen i Landfiorterne till exempel verkställdes, genom Eiectorer inom någon viss krets, eller ock om Ridderskapets och Adelns Medlemmar vid början af hvarje Riksdag församlade sig å Riksdagsorten, och der inför RiddarhusDirectionen förrättade val af sine Representanter, så skulle, elter min tanka, icke någon anledning till missbruk dervid kunna äga rum.
Tvärtom är jag öfvertygad att valen, sålunda verkställde, skulle må hända blifva bland de frivilligaste och mest oberoende, som man kan tänka sig ConstitutionsUtskottet har ej föreslagit, att Ridderskapet och Adeln skulle afsäga sig sina ärftliga rättigheter, utan endast hemställt, om ej hvar hufvudman inom sin Ätt, eller ock hela Ätten gemensamt, kunde välja Representant å Riddarhuset, hvaraf följden ej blefve annan än den, att en sålunda utsedd Adelsman, på en gång både såsom vald, och berättigad genom födseln, intoge Säte å Riddarhuset.
Hvad beträffar att nu taga ett sådant beslut, att deraf kan löija verkställighet, så vägar jag tro, att då ds trenne öfrige Rikg'?
Den ig Junit f. in, 155 Stånden hvar för sig redan godkänt ConstitutionsUtskottets förslag till förändrad Represen» tation, i hvad dessa Stånd enskilt rörer, Ridderskapet och Adeln icke lärer tveka, att äfven för sin del erkänna de grunder Utskottet j afseende på berörde Stånd föreslagit, helst frågan om Ridderskapets och Adelns egen representation är redan öfverlemnad till RiddarImsUtskottet, för att uppgöra förslag till förändringar deruti, och jag tror således, att öfverläggningen om den princip, som, vid en padan förändring bör följas, att minska Representanternas antal, antingen genom val eller på hvad annat sätt som helst, kan skiljas från den öfriga delen af ämnet, och uppskjutas, intill dess RiddarhusUtskottet med sitt Betänkande hunnit inkomma.
Uti detta behandlings* sätt af frågorne kan jag icke finna ligger något lagstridigt, då Riksdagsordningen berättigar Ridderskapet och Adeln, att i afseende på grunderne för dess representation, och den ordning, som
Ståndet inom sig vid öfverläggningarne vill fastställa, besluta, utan communication med de andre Stånden.
Jag hem., ställer derföre, att Ridderskapet och Adeln nu täcktes godkänna Utskottets förslag till ändrisjgar i ds öfriga Ståndens representationssätt, helst Ridderskapet och Adeln har i alla fall fria händer, att framdeles besluta om Formen för dess egen.
Friherre Wrangel^ Henning, förenade sig med Friherre Åkerhjelm - 156 Den 18 Junii f. m.
Friherre Boije: Emot Ärendets uppskju tande har jag ingenting alt påminna; men då lärer icke heller någon dertill hörande princip böra i förhand antagas.
Visserligen kan mitt minne fela, men det tyckes mig, att förra Betänkandet föreslog personalens nedsättande till 200.
Är förra Betänkandet till hands, så upp^ lyses det lätt, I frågan om Ofrälse Ståndspersoners Representationsrätt, är det lika alla Ståndens pligt, att deras rätt bevaka; och jag tror mig derföre böra anmärka emot detta Betänkande tvänne omständigheter, som jag tror tåla någon förbättring.
Att Bergsmän och Brukspationer skulle välja inför Bergscollegium synes mig felaktigt; och jag vet icke, hvarföre ej de, som BondeStåndet, kunde få väija inför HliradsRätten Bestämmandet af 2300 skeppund smide, såsom gifvande rätt att tillsätta en Riksdagsman, är, om jag annars fattat det rätt, också felaktigt, derföre att det synes vara för litet.
BruksPatroner gifvas, som hafva dubbelt, och kan hända tredubbelt, så stort smide; och då voro de ju ensamt två till trednbbla Riksdagsmän, utan annat val, än eget.
Friherre Cederström t Jacob:
Då föreva rande förslag lärer vara af trenne Riksstånd antagit, för att enligt 56 §. hvila, vill jag icke dervid nu göra några anmärkningar, emedan det alltid är öppet, att vid nästa Riksdag afslå detsamma; men i afseende på principen ber jag »tt få yttra, att det synes mig lika orätt sorn omöjligt, att genom siffror bestämma Re - Den 18 Junii f. m. 157 presentationen.
Det är blott duglighet, soin bör tagas till måttstock; och så länge den ej tages till grund, kan man aldrig bestämma representationens godhet.
Att förbjuda Adelns Ledamöter, att sitta för Fullmagt, finner jag så mycket mera olämpligt, som, då Svenska Medborgare lagligen äga välja Fullmägtige i alla andra fall, de äfven i detta borde njuta samma rättighet, helst närvarande Representations', sätt ingenting derpå lider.
Så väl i Constitutionsötskottet, som här å Riddarhuset, då Representations-frågan förra gången förevar, har jag förklarat mig emot, att Ridderskapet och Adeln skulle genom val utse sina Deputerade vid Riksdagar.
Och jag förenar mig alltså nu med hvad Grefve Mörner i detta ämne yttrat.
Må det tillåtas mig fä upplysa, att om man i England har exempel på sådane valsätt, som blifvit för Ridderskap pet och Adeln föreslagne, i afseende på Ledamöterne i Ölverhuset, så har detta varit en följd deraf, att sedan Skottland och Irland förenades med England under en Spira och en Styrelseform, Adelsmännens antal i de bägge förstnämnde
Rikena är så betydligt större än i England, att om man tillåtit hvarje Adelig Ätt, att genom sin hufvudman intaga säte i Parlamentet, hade antalet af de Engelska Pairerne betydligt understigit de andra Rikenas.
Också är jag öfvertygad, att de Skottska och Irländska Adelsmännen ej hafva frivilligt eftergifva deras ursprungliga representations - 158 Ben 18 Junit f. m. ratt, utan att ett sådant begifvande varit Ilka tvunget, som sjelfva Rikenas förening.
Defe var alltså för jemvigtens bibehållande mellan pairerne, som detta valsätt måste i England antagas, men sådant är icke fallet här.
Ridderskapet och Adeln är på intet sätt genom förändrade förhållanden tvunget, att företaga någon ändring af dess representation, och då man, såsom Friherre Cederström nyss yttrat, endast bör fästa afseende på dugligheten hos de representerande, hemställer jag, att Ridderskapet och Adeln må förblifva vid ds grunder, som nu äro för dess representation gällande.
Jag får jemväl bekänna, att jag i de vigtigaste frågor ofta funnit antalet af m#d« lemmar å Riddarhuset snarare för litet än för stort.
Jag instämmer med Friherre Boije der-1 uti, att faran af inflytelse ar ock mindre, ju flere Ridderskapets och Adelns Ledamöter äro» Beträffande frågan Om rättighet, att utgifva Fullmagt till Säte å Riddarhuset, förenar jag mig med Utskottets tillstyrkan i denna del, nemligen, att sådant må af.skaffss.
Jag. anser det skulle vara nyttigt, Om icke någon Adelsman finge sitta för Fullmagt, och jag vet ej eller, att i någon annan Monarkie det finnes Adelsmän tillåtit, att representera genom Fullmagt.
Det är i anledning af de flere anmärkningar, hvilka här blifvit gjorde mot ConstitutionsUtskottets förevarande Betänkande, som jag utbeder mig att annu få yttra några ord- Friherre Boije har ej rätt fattat
Den i S Junii f ml 159 Utskottets mening, rörande organisationen af ■BorgareStåndet, då han trott, att Bergsmän och BruksPatroner, borde resa till Stockholm, föc att inför Bergscollegium välja sina Represen, tanter.
Redactionen af Betänkandet innehåller, att de kunna äfven genom Ombud afgifva sina röster.
I afseende på den princip Utskottet framlagt till förminskning af Ridderskapets och Adelns Representanter, har jag endast yttrat mig om de fördelar tillämpningen af erå sådan princip skulle medföra, utan att ingå uti något försvar af det Förslag, som blifvit uppgifvit för att närma sig till detta mål, nem-j ligen att anställa val inom familjerna.
Det är ock med erkännande af principen, som jag förenat mig med Friherre Boije om nyttan af det förslag, hvilket äfven föranledt Betänkandets återremitterande, att icke någon Adelsman finge i grund af Fullmagt intaga Säte å Riddarhuset, emedan detta ostridigt skulle hafva den följd, att Ridderskapet och Adeln icke blefve så talrika.
Jag instämmer jemväl uti den af Friherre Cederström yttrade tanka, att det ej är antalet af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som afgör representationens godhet, utan den intellectuella dugligheten hos hvar och en Representant, och jag har ock. alldeles icke på sådan grund yrkat förminska ningen, utan har det egentliga skälet derföre varit att, genom antalets nedsättande, ärenderne kunde vinna en mera skyndsam behandling.
För öfrigt anhåller jag, att den delen af ConstitutionsUtskottets Betänkande, som angår Ridderskapets och Adelns representation, måtte l6o Ben 18 Junit f. m. varda uppläst, för att rätta de irriga begrepp, som om meningen deraf synes hafva upp* stått.
Härefter upplästes den del af ConstitutionsUtskottets den 12 sistlidne
Maj aflåtne Memorial, rörande förslag till en förbättrad National-representation, som angick Ridderskapets och Adelns Representationssätt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att, då ConstitutionsUtskottets den i2 sistlidne
Maj afgifne förra Memorial i detta ämne den 27 i »amma månad af Ridderskapet och Adeln till Utskottet åw terremitterades, beslöt Ridderskapet och Adeln tillika anmoda RiddarhusU<skot et, att med första inkomma med Reglementariskt lörslag till ett förbättradt Represeotations-sätt j men som RiddarhusUtskottet något yttrande i anledning deraf till Ridderskapet och Adeln ännu icke afgifvit, hemställde Hans Excellence, om icke ötverläggningen i detta mål kunde uppskjutas, samt Constitutions - Utskottets ifrågavarande Memorial i hela dess vidd hvila, intill dess RiddarhusUtskottets berörde Förslag inkomme.
Ja och Nej, Grefve von Lantingshausen, Albrecht'.
Jemte det att jag fullkomligen instämmer i de yttranden Grefve Mörner, Friherre Boije och äfven Herr Den 18 Junii f. m. 161 Herr Munck af Rosenschöld afgifvit, utbeder jag mig att få göra en erinran vid hvad en värd Talare nyss behagat anföra.
Jag tror nemligen icke, att ändamålet att få dugliga Representanter å Riddarhuset skulle vinnas, om deras utseende skall verkställas genom val.
Om man antager, att flere af Ridderskapets och Adelns Medlemmar icke äro tjenlige till Representanter för sitt Stånd å en Riksdag, så tror jag ock, att samma Medlemmar icke äga nog duglighet, för att vid ett val jugera om en annan Adelsmans värde eller skicklighet såsom Representant.
Jag anser mig derföre böra tillstyrka, att den ilrågaställde valrättigheten måtte förkastas; och jag tror att, om Ridderskapet och Adeln behagar fatta det beslut, att icke någon Adelsman får sitta å Riddarhuset, i grund af Fullmagt, denna mesure skall vara tillräcklig, att uppfylla det dermed åsyftade ändamål, alt icke Ridderskapets och Adelns medlemmar vid Riksdagar må blifva för talrike.
Jag skyndar mig att medgifva , det jag felat i minnet om personalen.
Jag bör i öfrigt påminna, att Svenska Lagen ingalunda tillåtery det alla personliga rättigheter kunna, genom Fullmagt, öfverlåtas.
Bördsrätt, Målsmansskap och Förmynderskap kunna ej transporteras:
Och Lagen tillåter icke ens, att Fullmägtigskap får transporteras annorledes, än med vilkor af principalens särskilta Ridd. o. Ad.
Fröt. VII B.
II Afd.
II. l62 Den 18 Jun ii f. m. lof. Något förmynderskap lärer icke gifvas dyrbarare, än det för Nationen; och jag vet då icke, hvarföre detta skulle anses mindre heligt, än annat vanligt Förmynderskap, som endast får ulöfvas af Förmyndaren sjelf, icke af hans Fullmägtig.
Att jemföra Svenska Adeln med den Engelska, är ett misstag; ty i oberoendet är en stor skillnad.
Den egentliga duglighet som bör sökas, den, utt redligt och frimodigt försvara Nationens rätt, fordrar icke, som jag tror, en öfverdrifvit stor personal.
Jag öfverlemnar deremot, om icke just ett skäligt lagom i alla fall är det rätta att söka.
Jag borde här kanske ej yttra mig, enär, för ett halft dygn sedan kommen till Staden, jag icke haft tillfälle att rätt bereda mig på denna discussion, men då jag hör högst särskilta meningar i denna vigtiga sak framställas, torde det tillåtas mig, att jag äfven ber att få säga mina tankar.
I anledning af Hans Excellences proposition, att Betänkandet må hvila, för att helt och hållet, i sammanhang med det inväntade RiddarhusUtskottets yttrande, pröfvas, underställer jag, huruvida detta RiddarhusXJtskottels
Betänkande kan förblifva på lika sätt, som med ConstitutionsUtskottets måste ske, hvilande till nästa Riksdag; i sådant fall tillstyrker jag bifall å Hans Excellences proposition.
ConstitutionsUtskottet har föreslagit hufvudgrunderne, men RiddarhusUtskottet skall utveckla delaillerne; det vore inconsequent, Den 18 Junii f. nl. 16g alt utsträcka RiddarhusUtskottets profningsrätt i Ståndets economiska mål så långt, alt det skulle äga föreslå detaillerne till elt beslut, hvars hufvudgrUnder här ännu ej äro afgjorde, eller på denna Riksdagen ens kunna afgöras.
Likaså kan RiddarhusUtskottets
Betänkande icke bestämma vårt beslut om de andra Ståndens rätta representation.
Hvad liufvudsaken angår, bar en princip blifvit fastställd, som jag på ingalunda sätt kan gilla, nemligen att antalet af Ridderskapets och Adelns Representanter är för stort.
Jag anser ingen ziffra vara af väsendtligt värde; det vigtiga är, att Allmänna rösten oberoende må kunna låta böra sig; innan denna rosts oberoende blifvit fullkömnadt, fins ingen enda säker borgen för sann liberal anda.
Dessförinnan tjenar hvar förändring blott till rubbning af en gammal form, Sorn ägde åtmindstone den förtjensten att respecteras.
Jag instämmer således med Herr Munck af Rosenschöld deruti, att det vore bäst låta vårt nuvarande representalions-sätt förblifva ofÖrändraclt, ej för det jag icke inser de ganska betydliga felen i det närvarande, utan derföre, att jag anser den gamla, af tiden så väl helgade, som afflotta formen, för vigtig för att öfvergifvas, innan alldeles nya former kunna ersätta den, och utan flickning, utan halfhet i roten borttaga det onda.
På denna grund reserverar jag mig på förband emot alla beslut, att ändra elt Stånds Representation innan det bela ändras.
Hvad angår de väckta frågor ne om Fullm ågier och val, förenar jag 16/j, Den 18 Juni i f. m. mig med de flere Talare, som framställt svårigheterne af val; jag anser dem väl ej oöfvervinnerliga, men tror att betydliga förändringar böra föregå, innan något sådant förslag kan antagas.
Jag vågar hemställa, om ej frågan om Fullmagtsrättens borttagande är en fullkomlig Constitutions-fråga, och således ej hör till oss.
Sedan ett sådant beslut vore fattadt, borde man, för att handla consequent, taga bort allt Adelskap från dem, som ej voro Capita.
De ägde i sjelfva verket af sina privilegier endast tolfringningen qvar.
Man skulle åstadkomma på en gång det, som 1809 års Ständer ärnade låta tiden verkställa, nemligen, att blott en Adelsman af hvar familj funnes, och alla de öfriga skulle tillhöra de andra Stånden; att detta vore det rättaste, deri instämmer jag af allt bjerta, men hemställer, om det icke är en Constitutions-fråga.
Borttages dessutom Fullmagtsrätten, så har man afhjelpt den öfverklagade bristen af jemn fördelning på Nationen af representationsrätten, genom ett ökande af ojemnheten; man har gifvit en yngre Ledamot af en talrik familj af Adelsmän ingen sannolikhet tili representations-rätt, i jemförelse med en Ledamot af en mindre talrik; man har rätteligen ökat antalet af de orepresenterade i Staten.
Jag önskar endast att få i Protocollet anmärkt min åsigt rörande utseende af Ridderskapets och Adelns Representanter genom val.
Jag anser visserligen det vara en oskattbar ära för mig, att äga rätt, Den 18 Junii f. m. 165 att såsom Representant få deltaga i detta aktningsvärda Stånds öfverläggningar, och jag anser det för en lycka, att till en sådan förmon vara född; men jag kan likväl ej neka, att om denna representationsrätt af mig utöfvades, i grund af ett föregånget val, och jag således dertill kallades genom mina Ståndsbröders förtroende, skulle jag finna denna ära vara ännu större.
I öfrigt tror jag, att detta mål redan är, på Hans Excellences Herr Grefvens och Landt-Marskalkens framställde proposition, af Ridderskapet och Adeln afgjordt.
Sedan jag nu mera erhållit den upplysning, att Ridderskapet och Adeln förra gången, då detta ämne här afhandlades, antagit för sin enhälliga tanka, att rättigheten att sitta på Fullmagt skulle försvinna, tror jag ej, att ny discussion derom lagligen kan äga rum.
Jag protesterar åtminstone mot allt upprifvande af heslutet.
Herr Munck af Rosenschölclj Eberhard:
Jag anhåller att, i anledning af hvad Friherre Boije nyss yttrat, få förklara, det jag icke gjort någon jemförelse emellan den Engelska och Svenska Adeln.
Jag har blott yttrat mig om valsättet, hvilket den Irländska och Skottska Adeln måst emot deras vilja antaga, men som jag för min del icke ansett nyttigt att här i Sverige, hvarest icke inträffar enahanda förhållande, införa.
Jag bestrider för öfrigt den mening, alt Ridderskapet och Adeln en - 166
Den 18 Junii f. 111. sam skulle äga rätt bestämma eu förändring i dess representations-sätt, och tror att denna fråga äfven tillhör de andra Ståndens handläggning; på lika sätt som frågan om en förändring i de andra Ståndens organisation äfven tillhör Ridderskapets och Adelns pröfning.
Jag kan ej inse, att den förevarande frågan om Ridderskapets och Adelns representationssätt behöfver uppskjutas, utan yrkar, att den nu må slutligen afgöras.
Sedan principen blifvit, fastställd, kan RiddarhusUtskottet, i öfverensstämmelse dermed sedermera, om så skulle behöfvas, lätteligen uppgöra det Reglementariska.
Skulle emot min förmodan Ridderskapet och Adelil redan hafva beslutat uppskjuta frågan, får jag deremot anmäla min reservation.
Det är ej möjligt, alt Ridderskapet och Adeln kunnat fatta ett kraftägande beslut, att Fullmagter hädanefter ej få äga rum, då Ridderskapet och Adeln förra gången detta ämne här förevar, till ConstitutionsUtskottet återremitterade frågan, och tillika anmodade RiddarhusUtskottet att deröfver afgifva yttrande, ty en del af ett Betänkande kan ej, enligt Grundlagen, afgöras, enär Betänkandet lill Utskottet återförvises, Grefve Spens, Carl Gustaf: Friherre
Gederström har förekommit mig i framställningen deraf, att Ridderskapets och Adelns i detta ämne förra gången fattade beslut, hvarom nu Den 18 Junii f. m. 167 är fråga, blott utgjorde en Ridderskapets och Adelns tanka, som borde bestämmas, på det den återremiss, som beslöts, måtte bli af betydenhet.
Denna då yttrade tanka binder nu ingalunda Ridderskapet och Adeln.
Vid frågan för någon tid sedan om en ändring i 107 §.
Regeringsformen, angafs ju Herr Cederskjölds förslag, vid återremissen, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, men ConstitutionsUtskottet ogillade den, och dess nya Betänkande blef af Ståndet gilladt.