Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dis”cont-verk, å tjenligt ställe anlagdt och ”med omtänksamhet förvaltadt, kunde till Den 23 December. 3a3 ”Bolaget inbringa, skulle uppmuntra enskilde penning-ägare att deri deltaga;” då torde det väl icke kunna bestridas, alt det är Regering och Rikets Ständer sorn gemensamt infört de enskilte i företaget, och att det sålunda är Statens moraliska förbindelse, att söka rädda dessa Actieägure ifrån undergång.
Jag vill här ej yttra mig om vigten af att göra Canalen färdig.
Denna sak må aflöpa huru som hälst, så är den i min tanka underordnad frågan om Bolagets räddning.
Den materiella delen af saken gör sig nog en gång gällande.
Men det är ej så med olyckan och lidandet.
Dess röst höres hvarken gerna eller uppmärksamt.
Och jag gör det alltså lill min pligt, att fullfölja bevisningen af Actie-ägares behandlingsätt.
Sedan de tecknat sig för det dubbla af hvad som till byggnaden först ansetts behöfligt, fann man år i8i5, att till följd af oredan i myntvärde och varupris, samt missräkningar i Arbetsplanen; arbetet skulle kosta mångdubbelt.
Rikets Ständer beslöto då, till följd af en Kongl.
Proposition, att understödja Canal-Bolaget med ett Lånebiträde_, för den brist, som ansågs öfverstiga Bolagets återstående tillgångar, hvilka beräknades att utgöras af 60 procent icke ännu verkställd inbetalning på Actierne och Discontvinsten i 10 år, samt 3*4 Oen a3 December.
Canalinkorasten, tillsammans 3,148,720 R:<lr.
Bristen ansågs
Blifva 2,912,504 R:dr.
Intet klander förspordes vid Directionens eller Bolagets beslut och åtgärder.
Bolaget fortsatte alltså på god tro sin inbetalning å Actierne.
Företaget fortgick.
Men år 1817 inträffade en händelse, sorn. var alldeles främmande för Götha Canals Actie-ägare, och som likväl skulle bereda dem ej allenast de betydligaste förluster, utan kasta deras egendom i godtyckets händer.
Discont kunde ej i följd af oredlig förvaltning uppfylla sin betalningsskyldighet.
Detta blef förevändning för ett mägtigt parti i hufvudstaden, att begagna tillfället, för att störta de öfrige Provincial-Disconterne, hvilka alldrig öfverassignerat å sine Creditiver; men hvilkas 3-procent-Räkningar gåfvo Capi tali— sterne möjlighet, att, för 3-procent-Obligalionerne fordra en hastig, ej verkställbar betalning.
Om tillställningens tillvarelse torde väl ej behöfvas något tydligare bevis, än det, att aldrig den i Rikets Ständers Bank vidtagne åtgärd, att korssa öfver Götha Canals Assignationer, hvilka behörigt voro numererade och bokförde samt icke öfverstigande Creditivets belopp, blef af Banco-Utskottet upptagen till åtal eller rältelse.
Den 23 December. 315 Rikets Ständer samlades år 1817 i November Månad.
Deras beslut innefattade en ny anledning, till fortsatt inbetalning på Actierne, af Bolaget.
Ett nytt Lånebiträde meddelades.
Disconten fråntogs Bolaget, utan att
Directionen ställdes till laga ansvar, troligen derföre, att den icke gjort något lagstridigt.
Men då denna Discont borttogs, lemnades dock åt Actieägarne rättigheten att af Bolagets medel under arbets-åren uppbära en ränta af 5 procent.
Ännu var sålunda detta Bolag icke i stånd att inse den fara, hvaruti det var inlockadt, genom åtgärder, hvilka det icke bunde anse såsom annat än verkningar af lijelpsamheten och National-Interesset.
År i8a3 skulle först deras lott blifva, att kunna föreställa sig möjligheten af känbara förluster.
Då befunnos stora missräkningar i kostnaderne.
Endast Westgötha Canalen var färdig; Östgötha Canalen blott halffärdig.
Och sedan Rikets Ständer åter på en Kongl.
Proposition beviljat nytt Lånebiträde till Canal-byggnaden, förklarades, att det väl skulle åligga Bolagets Actie-ägare, att inbetala de återstående 10 procent af Aclie-teckningen, men att vidare ränta frånkändes dem, på grund deraf, att Bolaget icke mera hade några medel. 37.6
Den a3 December.
Tåligt hafva Actie-ägnrne dragit sitt lidande.
De hoppades att år 1828 se Rikets Ständer samlade och Canalen färdig, enligt den i8a3 förelagde plan.
De väntade alltså, att då få påkalla en så väl förtjent uppmärksamhet af de hegge Samhällsmagter, hvilka inledt dem uti uppoffringarne, och genom sina åtgärder underhållit deras hopp, under det de begagnat deras medel, till deltagande i det så kallade Riksgagneliga företaget.
Men hvad finna de?
En ännu ej öppnad Canal, som fordrar ännu nära 1 million, för att blifva segelbar.
Och en Nådig Propossition, utan allt afseende på deras belägenhet.
I detta sakernas skick, kan jag ej såsom Riksdagsman underlåta, att påkalla Rikets Ständers och Utskottets uppmärksamhet å detta förhållande.
Jag vet, huru föga den enskilte Riksdagsmannens röst betyder.
Jag vet, att min ej torde kunna uträtta det ringaste.
Men jag skall dock ej tveka, att höja den, nu och alltid, till de värnlöses, de förföljdes och alla oförtjent lidandes försvar.
Min röst skall icke ensamt höjas emot den ministeriella slösaktigheten; hon skall lika mycket anropa alla ädla känslor och Rikets Ständers rättvisa emot den ministeriella niskheten.
Den a3 December. 327 Jag går derföre att, oaktadt det motsatta förhållandet af sjelfva de Rådgifvare, som jag enskilt vördar och så gerna ser gagna mitt fosterland, söka tjena dem. och Rikets Ständer samfält genom afböjandet af ett handlingssätt, som skall förr eller sednare tungt återfalla på gerningsmännen.
Det är Representantens pligt, att se framför sig på samma gång lian måste se omkring sig.
Misstag äro allas vårt öde.
Låtom ej orättvisa, ensidighet och besinningslöshet, göra dem tyngre än de nu äro det, för ett ädelt folk, som förtjenar att se sitt förtroende belönadt.
Om vår sammansättning är bristfällig, äro vi ju dock alla Svenskar.
Om våra förhandlingar äro tunga, långsamma, så hafva vi ju alla den goda viljans kraft.
Låtom oss ej glömma, att stora Interessen tillhöra Representantens pligt att skydda; och att han snart blifver kraftlös, om han lättsinnigt öfverlemnar dem åt orättvisan eller glömskan.
Jag utbeder mig, att StatsUtskottet måtte fästa uppmärksamhet vid det förhållande, hvari Götha Canal-Bolags Actieägare sig nu befinna; och anhåller, att åtminstone 1 procents ränta intill år i833 lill bibehållande af Actiernes nu varande fallna värde, måtte dem af Slaten beviljas; sedan 328 Den a3 December. de icke kunna påräkna inkomst af östgöthaLinien, äfvensom, att deras beläningsvärde i Baiico-Disconten måtte få fortfara, hvarom StatsUtskotlet torde med BancoUtskottet böra öfverlägga.
Herr Gyllenkrook , Johan Göran j hade inlemnat följande, som upplästes:
Då i8a3 års Ständer beviljade, hvad Götha Canal-Direction till Canalens fullbordande begärde, skedde det med förbehåll, som Riksdags-Beslulet tämligen tydligt uttrycker, att ej framdeles gifva något mera; detta beslut borde väl stå fast ovilkorligen, och så mycket mera, som ej några gällande skäl från Directionen blifvit uppgifna till upphäfvande af detta beslut.
Att missräkningar förorsakat ouppfyllandet af Directionens gifna löfte, är tydligt, och att sådane i början ej kanske kunde undvikas, medgifver jag; Rikets Ständer hafva också ej gjort afseende derpå, ulan, oansedt felslagna beräkningar, beviljat nya anslag flera gångor.
Så mångårig erfarenhet bade likväl bordt kunna lära att göra fullkomligt rigtiga beräkningar, och jag tror säkert, att de kunna göras; men då en del af medlen och i följd deraf många personer måste användas på annat än sjelfva Canalen, jag menar egentligen Motala Verkstad, så skall brist uppkomma.
Att nu begynna med beviljandet af de i förskott begärda 100,000 R:dr tycker jag
Den a3 December. vara alldeles omvändt förhållande; man hör väl först företaga hufvudfrågan, som är, vilja Rikets Ständer återkalla sitt vid 1823 års Riksdag fattade beslut?
Jag för min del finnér ej skäl dertill, så mycket mer som den Nådiga Propositionen gifver anledning till misstanka, att det nu gifna löftet ej eller torde uppfyllas, enär det står, så framt ej oförutsedda hinder inträffa.
Vi kunna således vänta, att det nu begärda äfven är otillräckligt, eller hvad säkerhet hafva vi för, när och för hvilket pris blifver Canalen färdig, ty detta borde ej vara gränslöst; jag medgifver allt för gerna att det är påkostande alt, genom ett afslag af den begärda summan, se Canalens fullbordande afstadna; men af slaget är förestafvadt af föregående Ständer, och vi böra ej så plötsligt åsidosätta RiksdagsBeslutet.
Det begärda anslaget skall väl också ofördelaktigt verka på den föreslagna MyntRegleringen.
Då till denna summans förhöjning kommer Wanäs Fästnings-byggnads-biträde, som utom Canalen visst aldrig blifvit satt i fråga eller varit behöfligt, så är det så mycket mera betänkligt att bevilja omnämnde anslag.
Jag anhåller, att dessa mina tankar måtte få åtfölja den Nådiga Propositionen till Stats-Utskottet, om den dit remitteras. <-*■ ' 33o Den 23 December.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik: anförde skriftligen:
Jag hade hoppats, att den, uti 14 §. af Rikets Ständers Beslut vid Riksdagen år 1823, tydligt uttryckta mening, att det då till Götha Canal-Bolag beviljade låneanslag, skulle blifva det yttersta, som Staten, till Canal-byggnadens fortsättande, ville medgifva, och att något tillskott derutöfver, framdeles af Bolaget ej måtte påräknas, skulle vunnit det afseende, som Svenska Folket kan hända ägt någon skälig anledning att förvänta.
Men då detta så ytterst obehagliga ämne åter framträder, såsom ett föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, vill jag för närvarande söka att undertrycka, allt hvad min känsla kunde, och kan bända borde, hänföra mig att yttra.
Då formerne befalla den Kongl. Propositionens remiss till vederbörligt Utskott, vill jag dröja till det afgörande ögonblicket, för att då af alla mina krafter söka motverka bifall till de uti densamma innefattade framställningar.
Jag inskränker mig för närvarande dertill, att begära Stats-Utskoltets uppmärksamhet å nödvändigheten att utreda hvad som berättigat Canal-Bolaget, att af Arbetscassan i och för Motala Verkstad disponera 85,ooo R:dr Banco.
Den a3 December. 33i I händelse sådan disposition skett tvärtemot Rikets Ständers beslut, angående arbetsbidragets användande, tager jag mig friheten fästa Stats-Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten, att på sätt Grundlagen föreskrifver, befordra de felaktige till ansvar.
Jag utbeder mig
Utskottets uppmärksamhet jemväl på otillbörligheten af all anvisning å Rikets Ständers Bank, innan frågan om Mynt-reglering, och om Bankens derefter blifvande verksamhet, är afgjord.
Jag anser mig böra hos Utskottet yrka afslag, å den förskottsvis begärda summan af 100,000 R:dr Banco, i fall Utskottet ej skulle, som i min tanka visserligen •yore det ändamålsenligaste och bästa, genast vilja afslå Götha Canal-Bolags begäran i hela dess vidd.
Jag anhåller att Utskottet, i fall eljest tiden sådant medgifver, täcktes förklara den nyhet i Finance-läran, att Rikets Ständer måtte såsom en nödvändighet i rörelsen söka bibehålla non valeurer, som ett oumbärligt rörelse-capital.
Slutligen anhåller jag, att Stats-Utskottet ville genom en fullständig uppsats om Canal-Bolagets uppkomst, om dess förhållanden till Rikets Ständer under olika ti - 332 Den 23 December. der, eller vid hvarje Riksdags början, och genom en noggrann tableau öfver hvad Götha Canal-Bolag till dato kostat Staten, ej allenast uti contanta bidrag, utan äfven i jord-ersättningar, en gång för alla göra slut på Bolagets ihärdigt framkastade mening, att Bolagets iråkade förlägenhet hämtat sin upprinnelse ej mindre ifrån den uppmuntran och försäkran Bolaget ifrån början skall vunnit, genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut, än igenom Kongl. Maj:ts derpå grundade privilegium.
Huru en särskild
Bolaget i privilegium beviljad förmån gått förlorad, är äfven i för friskt minne, för att med framgång i anspråksväg ifrån Bolaget emot Rikets Ständer kunna eller böra åberopas.
Jag anhåller om remiss till Stats-Utskoltet af desse mina yttranden.
Grefve Horn, Claes Fredrik, och Herr Hallenborg, Carl Johan, förenade sig med Friherre Aneka rswärd.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition, jemte de af åtski 1 lige Ledamöter rörande samma ämne nu afgifne yttranden, måtte till Statsoch Banko-TJIskotten remitteras.
Den a3 December. 333 Uppå derom af Hans Epccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frnmstälde särskilte Propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera till StatsTJtskottet: 1:0 Kongl.
Maj:ts den 10 dennes aflåtne, och den i5 derpå följde f. m. på hordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer angående låne-undertöd af allmänna medel till Trollhätte Canal- och Slussverks Bolag, för fullbordandet af en Canal-anläggning vid Ströms Säteri i Bohus-Län. 2:0 Kongl.
Majrts den 10 dennes aflåtne, och den i5 derpå följde f. m. på hordet lagde, Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer angående låne-underslöd för Staden Norrköing. 3:o Kongl.
Majrts den i3 dennes afgifne, och den i5 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående bidrag af StatsVerket till Armeens Pensions-Cassa, och Amiralitets-Krigsmans-Cassa. 4:o Herr Edelswärds, F. W., den 12 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, innefattande hemställan, att i Armeen qvarstående Officerare, till och med Majorsgraden måtte på Statens bekostnad göra årliga Befälsmöten vid de inom Provincen förlagde Indelte Regementen, samt under Be - 334 D en 23 December. väringsmöten i första rummet classeras till tjenstgöring. 5:o Herr Franc Sparres, Bengt Erland, den 12 dennes f. m. på bordet lagde motion, angående ett ökadt anslag till Pensions-Fonden för Militaire Embets- och Tjenstemäns Enkor. 6:o Herr af Lundblads, Johan Fredrik, den 12 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående inrättande af en PaquetPost. 7:0 Friherre Focks, Berndt "Wilhelm, den 12 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående anslag af Löner, dels för en Länsman i Films och Dannemora Tingslag, dels för 2:ne Ganzli':-poster i Upsala Län. 8:0 Friherre von Saltzas, Edward Fredrik, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att ägare af Tvål- och Såpsjuderi-Fabriker må undfå lån af ManufacturDisconten, enär de anskaffa den säkerhet författningarne bjuda.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten: 1:0 Kongl. Maj:ts den i3 dennes afgifne, och den i5 derpå följde f. m. på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Pikets Ständer, angående Dykeri-Verket.
Den a3 December. 335 a:o Herr Montgommeries, Gustaf, den la dennes f. m. på bordet lagde Memorial, angående Dykeri- och Bergnings-Compagniet.
BevillningsUtskottet: 1:0 Herr Marcks von Wiirtenbergs, Gotthard Wilhelm, den ra dennes f. m. på bordet lagde Motion, att alla Fabrikater och Slöjdealster, som af svarsgilld godhet och till erforderlig mängd kunna här i landet tillverkas, måtte vara och förblifva till införsel i Riket förbjudne. a:o Friherre von Saltzas, Eduard Fredrik, den ia dennes e. m. på bordet lagde Motion, att införsel af Utländska Tvålsorter må antingen alldeles förbjudas, eller ock beläggas med cn Tullafgift af 8 sk.
B:co per Skålpund. 3:o Friherre von Saltzas, Eduard Fredrik, den la dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående Tullafgift å Utländsk Ull och Utländsk Ost, som från främmande Länder införskrifvas.
Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten:
Herr von Greiffs, Johan Ludvig, den ra dennes f. m. på bordet lagde Motion alt en Bevillningsafgift måtte erläggas af dem, hvilka idka Jagt.
I 336
'Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet: 1:0 Kongl. Majrts den io dennes aflåtne, och den i5 derpå följde f. m. på hordet lagde Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående Mått, Mål och Vigt. 2:0 Herr af Sille'ns, Georg Axel, den 12 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, angående en ny reglering af Presterskapets och Kyrkobetjeningens aflöning. 3:o Friherre von Saltzas, Eduard Fredrik, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att de högsta Premier måtte utsättas för den eller de, sorn utskeppa Bränvin.
Föredrogs till remitterande Hr Thams, Wollrath, den 12 dennes f. m. på bordet lagde Motion, alt Capitations-Bevillningen mätte hädanefter, som hitintills, ingå till Riksgälds-Contoiret.
Herr Uggla, Göran Gustafanförde skrifteligen:
I afseende på den i Kongl. Propositionen angående Stats-Verkets tillstånd och behof gjorda framställning, att CapitationsBevillningen, hvarmed lärer förstås den i Bevillnings-Författningen för alla inom
Riket skattskrifne personer, från och med fyll - Den a3 December. 337 fyllda 17 år, stadgade personella afgift, måtte, såsom utgående efter samma grund, som Mantalspenningarne, directe till Statsverket ingå, instämmer jag så mycket iner i den af Herr Tham i ämnet föreslagna contraproposition, som det efter min öfvertygelse är med grund-espriten af Svenska Folkets i Grundlagen förvarade fria sjelfbeskattningsmagt öfverensstämmande, att, på sätt en annan värd Ledamot Friherre Anckarswärd i en serskild Motion föreslagit, alla genom bevillning ingående medel böra emottagas af det Rikets Ständers Verk, dit den så kallade Allmänna Bevillningen ingår.
Hvad nu förevarande fråga, rörande den personella bevillningen, särskildt angår, så bär Motionairen, såsom mig synes, klart uppfattat den väsendtliga skilnad, som är emellan denna afgift, hvilken, lika med all bevillning af hvad slag slag som heldst, det på Rikets Ständer allena beror, att så till grund, som till belopp bestämma och följaktligen förändra eller alldeles upphäfva, och den ordinarie beständiga skatt, som under namn af Mantalspenningar utgår, äfvensom Motionairen i sammanhang dermed antydt den förvandling från en till annan natur, från bevillningar till ständige skatter, som af bevillnings-medels direeta inlefvererande till Stats-Verket kan 7 H. 32 338 Den 9.3 December. blifva en följd.
Mig torde det tillätas, att i förening härmed fästa uppmärksamheten på stadgandet i 66 §.
Regeringsformen, angående den särskilda bevillning, hvarmed de medel skola tillskjutas, som erfordras för betalande af den Rikets gäld, Rikets Ständer garanterat och Riksgälds-Conloret ombesörjer, en åtgärd, hvaraf be vill— nings-medels ingående till samma Verk, liämtar ett ytterligare stöd; och hvilket Verk, såsom stående under Rikets Ständers styrelse, inseende och förvaltning, uti den mest oinskränkta, af tid och rum, så väl som af all Embetsmanna-myndighet, oberoende granskningsrätt Rikets Ständer och deras Revisorer der utöfva och af Rikets Ständers egne, endast inför dem ansvarige, Fullmägtige alltid kunna ovilkorligen påkalla, erbjuder den största garantien för bevillnings-medlens behöriga disposition och användande till de behof och de ändamål Rikets Ständer bestämt.
Jag är således af den tanka, att Rikets Ständer icke böra frånsäga sig den constitutionella rätt de, fast endast i afseende på den så kallade allmänna be vill— ningens uppbörd och controllen dervid, hittills ostördt utöfvat; men hvars öfverlåtande, fastän nu blott till en del äskad, må bända endast skulle i framtiden uppkalla fortsatta anspråk på den återstående delen deraf; och förgäfves skulle man sedan och Den 23 December.
33g efter det häfel mellankommit, söka att återvinna en rätt, som man lättsinnigt, eller för considerationer, en gång bortskänkt.
Uppå sådane grunder och med fästad t afseende jemväl på olägenheten deraf, att en del af allmänna bevillnings-uppbörden skulle komma att ingå till ett Verk, och en annan del till ett annat, hvilket med ordningen och sammanhanget af det hela icke kan vara förenligt, får jag, lika med Molionairen, vördsamt tillstyrka, alt med afslag af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del, den personella bevillnings-afgiften, eller den så kallade capitations-bevillningen, må hädanefter, som hittills, till Riksgälds-Contoret ingå.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande må åtfölja Remissen af Motionen till StatsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog, att Hr Thams ifrågavarande Motion måtte, jemte Herr Ugglas, rörande samma ämne afgifne yttrande, till Stats-Utskottet remitteras.
Ånyo föredrogs Herr Thams, Wollrath, den 12 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående grunderne för TullBevillningen. 34o Den a3 December.
Herr Marks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelmj uppläste följande:
Vid Herr Thams på bordet hvilande högst eftertänkliga Motion, deruti Herr Tham, fullföljande sina under sista Riksdag med framgång framställda Stats-ekonojniska ide^r, nu vill stabiliera såsom allmän princip Friheten att emot Tull inoch utföra alla möjliga varorj kan jag, ledd af känsla och öfvertygelse, icke undgå att göra följande anmärkningar.
Såsom motiver för denna princips antagande i all sin vidd uppgifver Herr Tham: 1:0 Tullintradernas förökning, dermed, att såsom orden lyda: till en ökad Statsinkomst kunna öfverföra den betydliga vinst, som den af misstagna Förbuds-Författningar gynnade Lurendrägaren delar med utländska Assuradeuren, genom införandet af förbudna artiklar — och 2:0
Att igenom lämplige Tullafgifter, (NB. under förutsättande af en fullständig Tullorganisation och bevakning) skydda den Svenska Fabricationen vid den ståndpunkt af täflan med Utlänningens, som, efter Herr Thams åsigt skali, å ena sidan upprätthålla Fabrikören, och å den andra sidan hindra honom ifrån att blifva en frätande monopolist.
Den 23 December. 34i Att Tullintraderne med några 100,000 R:dr om året ökats, sedan igenom det år i8a3, om ej så fullständigt som Herr
Tham då sökte genomdrifva och nu yrkar, antagna fria införsel-systeme, inhemska Industrien blifvit lemnad snart sagdt ulan allt afseende, är väl en sanning; men vid ett närmare betraktande af sanna förhållandet, som lätt inhämtas af hvad erfarenheten och allmänna dagblad upplysa, torde detta factum, betraktadt utur en större synpunkt, eller Samhällets framgena bestånd och välstånd, finnas mera förderfligt än fägnesamt.
Tullintraderna hafva ökats — det se vi; men vi se också, att importen för sisth år med mera än 2 millioner öfverstigit exporten: vi se, att en betydlig del af Tullintraderne äro blott en olycklig följd af 1826
Ars missvext i landet: att nämnde missförhållande emellan import och export uppjagade coursen förledit år till ytterlighet, ehuru tillåten spannemåls-export af sisledit års rika skörd, oberäknadt andra mindre verklige anledningar, i närvarande stund, visa ett lyckligare förhållande — vi se
Riket öfversvämmadt af utländska fabrikater och slöjde-alsler, som hota att alldeles uttränga de inhämska tillverluiingadne, och såsom en följd häraf se vi endast inom Stockholms Fabriks-Sociclct inom kort 34»
Den »3 December. tiel en ovanlig mängd af Fabriksidkare förlorade för sig och Samhället.
Är ett sådant systéme, om det också stödjer sig på så snillrika Författares Åuctoritet, som Englands Schmidt och Frankrikes Say, värdt att fullfölja, då det leder till så bedrölliga följder för inhämska industrien?
Må den frågan tillåtas och allvarligt öfvervägas.
Jag begär det intet af vissa Handlande och Bruksidkare: deras egna interessen ligga i allt för stark strid häremot; då det måste qvitta de förre lika, om de varor hvarmed de handla äro uteller inländska produeter, blott de hafva sin deraf påräknade vinning, och de sednare, utan bekymmer för andra näringsgrenars undergång, egentligen afse Bergverks -produeternes möjligen högsta pris, som igenom coursens uppjagning blifver en naturlig följd af en obegränsad införsel af utländska fabriks- cali slöjdealster; men jag begär och yrkar det af hvarje interesserad och sansad Samhällsmedlem, som måste finna, att inhämska Fabriker och Slöjder äro näst
Jordbruket pödvändiga och icke förnuftigtvis böra i én olik täflan med utlänningar lemnäs handlöst till spillo för en skenbar
Stats-inkomst eller prunkande systémer, som ehuru sköna i theorien, hafva det olyckliga felet, att vara förderfliga i verkställigheten.
Den 23 December. 343 Och, om icke förhållandet vore sådant, hvarför hafva då icke förenämnde Författares Fädernesland, England och Frankrike, hvarför hafva icke heller Holland eller NordAmerika, öfvergifvande det prohibitiv-systeme, som upphjelpt deras Fabriker och Slöjder till den höga ståndpunkt, hvarpå de befinna sig, omfattat och följt samme Skriftställares theorier?
Man menar det tillhöra vårt förut nog fattiga Fädernesland, att ensamt våga ett försök på denna väg, då ingen annan Stat vågat eller velat det.
Att igenom frigifven import af Utländske Fabrikater och Slöjdealster bereda en Stats-inkomst af den vinst lurendrägare!! förut delat med den utländske
Assuradeuren är blott en grann fras.