Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Väre hemman äro för det mästa af högst inskränkt jordrymdj vare ängar äro vattensjuke och lemna ett då. ligt hö, betesmarkerna äro ringa och sällan af cägon god natur.
Provincens förnämsta näringsgren är fotkörsling hvadan dess dragare äro i ett beständigt släp; hästafvel» kan således ingalunda inom provincen främjas, hvadan ock^ så snart- sagt hvarenda rustningshäst måste utom provincen anskaffas.
Egarne af omkring 240 Rusthåll inom Nerrike, hafva ej längesedan med tillförsigt till Konungens
Nåd och rättvisa pröfning, sanningsfullt till Thronen framställt taflan af deras belägenhet och rustningens närvarande öfverdrilna dyrhet, samt öppet framlagdt sinna bekymmer för framti - Den 24 Februarii, 725 den, Orri ej hjelp och lättnad mellankommer,' då de fleste ej utan en säker undergång längre kunna uthärda med det sorn är På den*, na åtgärd vänta sig rusthållarne ett nådigt afseende, då den minsta undersökning skall rättvisa foget af deras klagan, men då Konungens afsigter i detta mål ej ännu blifvit bekanta, anser man sig i afvagtan derå, äfven böra fästa Riksens Ständers uppmärksamhet å ämnet, för att möjeligen kunna bereda sig deras kraftiga medverkan, att förhjelpa rusthållarne i Nerike till åtnjutande af ett bättre tillstånd.
Då nu bättre gynnande och för hästafveln mera tjenlige provincer, såsom t. ex. Osteroch Westergöthland, till följd af Regeringens proposition fått emot vacanceafgift för hästen, förvandla sin rustningsskyIdighet till knecktehåil , så är min begäran att Nerikes Rusthållare måtte förunnas en lika lörman, då vi säkerligen utan undantag skola ingå uti att för hästefriheten betala samma afgift, som derföre af rusthållarne i Öster- och Westergöthland betalas.
Jag föreslår äfven, att denna Infanteritrouppe då blefve sammanslagen med Nerikes InfanterieRegemente, som behöfde denna förstärkning och hvarigenom en ansens lig besparing uti befälslöner skulle vinnas.
Tilldetosammanhängandeutivåra militaireorganisationer lärer utan tvilfvel kunna hänföras, att en så obetydlig Cavallerietrouppe stöl LifRegementets Husarar af 500 man, skall Den 24 Februarii, vara formerad på 8 Sqvadroner för aft såmedelst upptaga ett befäl af 3 Regementsofficerare och 8 Ryttmästare, som är mera än dubbelt det befäl, som till samma styrka bestås uti andra länders arméer; och då säkerligen intet land är i större behof än vårt, utaf indragningar och besparingar i Statsutgifterne, så må man undra, att sådane förhållanden så länge varit oanmärkte; hvadan de öfverlemna* till ett upplyst StatsUtskolts bepröfvande.
August Anckarsvärd.
För att icke upptaga Ridderskapefs och Adelns dyrbara tid, med flera anföranden i detta för provincen vigtiga ämne, hafva undertecknade Rusthålls- och egendomsägare inom Nerike, förenat sig i den gjorda motio: nen, om LifRegementsHusarers afsittning och sammanslående med Nerikes Kongl. Rege', tnente C. H. Anckarsvärd.
Liljehorn. G. af Flodin. Carl Maule.
Vördsamt anhåller jag få fästa Ridder~ skapets och Adelnä uppmärksamhet vid en häo$ delse sorn inträffade år iStS, emedan den tor* Den &4 Februarii. de förtjena det i en tid då man synes benägen att med alfvare sysselsätta sig med uttänkande af medel till Svenska näringarnes upp» hjelpande.
I början af sommaren år 1818 anlände hit en förmögen köpman från Baltimore i Norra Arnerica.
Hans afsigt var att på stället inhämta upplysningar huruvida ej möjligt vöre att öpp* na afsättning på Norra Amelica för Svenska manufacturproducter.
Han hade kännedom derom att våra arbetslöner i allmänhet voro låga i jemförelse med Americas och Englands, samt att vår skicklighet att tillverka finare varor icke mycket eftergå!
Engelsmännens
Men i synnerhet hade han fästat sin uppmärksamhet, derpå att Svenska jernets allmänneligen bruklig® dimerttioner ej voro passande för behofven i hans Fädernesland och att mycken dagsverkskostnad der åtgick, att af Svenskt stångjern eller vanligt ämnesjern, åstadkomma tillverkningar af gröfre beskaffenhet, hvilke dagligen erfordrades.
I anledning häraf företog han under sitt vistande härstädes resor till åtskillige Svenska manufacturverk och jernbruk, och förklarade vid återkomsten till Stockholm bestämdt att han vunnit den öfvertygelse att Sverige kunde exportera ämnesjern till Amerika med be tydlig ömsesidig vinst, allenast de lämpliga dimentionerne blefvo kände och första ste - 72(5 Den 24 Fehrucvrii. get till öppnandet af denna nya handelsgren gjord.
Han hade äfven funnit prisen på finare Svenska Manufactur-smiden och trädarbeten tämmeligen billige och godheten icke allenast försvarlig, utan i mångå fall täfiande med En. gelska producter af samma slag.
1 följd häraf lät han under sin egen uppsigt vid ett af våra
Bruk smida en mängd ämnesjern af åtskilliga dimentioner samt uppköpa finare jern och trä-manufacturvahror af flere slag, till ett sammanräknadt värde afflere des i ett Svenskt Fartyg, assecurerades och afseglade om hösten samma år.
Men olyckligtvis förgicks Fartyget, genom storm, på Skottska kusten, och med detsamma hoppet att se en ny canal öppnad för Svenska producfers afsättning.
Amencanaren, hvars öfrige affairer icke tillät honom att å nyo företaga en Svensk rea sa, lemnade underrättelse om den olyckliga utgången och uppmanade sina Svenska vänner att ej glömma en plan den han ansåg för Sverige lönande, kanske mera än hvad man till en början kunde förmoda.
Som Regering och Ständer hafva det gemensamma, åliggande att flänga vägarne för sådana förkofringsplaner hvilka skada det allmänna, samt att öppna vägarne för sådanc som Den 24 F einiar ii. äro riksgagneliga vågar jag tro att försök till denna nu nämnde handelsgren» öppnande, torde böra ske på allmän bekostnad, hvarföre jag vördsamt anhåller att denna min anmälan må blifva till vederbörligt Utskott reraitteradt.
N:0 17.
Herr af Tibell., Gustaf Wilhelmi Att inför det samfund, som från vapnens ära leder sin upprinnelse, tala om vapenöfningar, torde väl ej anses utom sin plats; jag skall dock icke glömma, att jag upptager en dyrbar tid , som Rikets Lagstiftare till öfrige vigtige värf behöfva, och derföre inskränka mig till några korrta anmärkningar öfver ett ämne, som en värd ledamot vid ett framflutit Plenum behagat framställa.
Att det är oundvikeligt nödigt under fredstider bilda och inöfva den trupp, som i krig skall kunna ändamålsenligt nyttjas, torde såsom allmänt medgifvit, fä antagas; sättet härtill och viddén af dessa öfningar beror åter af krigssättets och krigsinrättningarnes olika beskaffenhet under olika tidpuncter.
Vid förra århundradets början användes både de strategiska och tactiska rörelserne föga; och hvarje vapen stridde, om uttrycket ej tagas i dess inskränktaste maning, stillastående* pt
Den *4 Februarii.
Artilleriets tyngd och deraf följande ovighet, nödgade det att under en batailledag bibehålla den ställning det en gång med möda intagit, och Cavalleriet, hvars utrustning, beväring, och exercice, endast var beräknad pl Choquen , kunde i sådant skick ej utföra de bastiga ställnings-förändringar, hvartill dess natur, likväl syntes hafva bestämdt det.
De physiska vettenskapernes betydliga framsteg verkade sedermera en stor förändring äfven i krigsväsendet; krutets och metallernes styrka undersöktes närmare, och snillet drog häraf resultater, som skapade ett nytt tidskifte i KrigsH;storien.
Det Europeiska Fält-Artilleriet blef täflande med det lättaste Cavallerie i rörelsernas snabbhet, och med det bäst Exces c. rade Infanteri i skjuteldens hastighet; de djerivaste positions-förändringar, nästan lika ögonblickligt utförda som beslutna , blefvo häraf en följd och deraf uppstod åter en ovillkorlig nödvändighet att gifva både Cavalleriet och Infanteriet en större rörlighet och en förmåga att understödja hvarandra med samma ha_ siighet sorn Artilleriet ändrade sina hotande ställningar, hvartill sjuåriga kriget lade det milirairiska phenomen , att lätt Cavallerie med fördel utförde äfven sjelfva Choquen; massornas tyngd upphörde då att genom sin tryckning ensamt gilva utslaget; välberäknade och hastigt utförde rörelser, bereda nu oftast slagets utgång, innan den egentligen så kallade aitaquen börjar.
Den bildning sorn till fordna tiders strids - Den *4 Februarii, 729 sätt erfordrades, kunde tillräckligt vinnas inom hvarje vapen enskilt, och inom hvarje mindre del deraf, men ett föråndradt krigssätt fordrar äfven ett derefter lämpidt öfningssätt.
De serskilte vapen, hvaraf en Armé Corps i krig bör bestå, måste nu under fredstider sammandragas att gemensamt öfvas, om det nödiga sambandet i deras rörelser och fält— tjenstgöring skall vinnas; men då hvarken ändamålet fordrar eller Statens tillgångar medgifva att hvarje år samla hela arméen i sådane större läger, der ingen Compagnie eller Regements-exercice egentligen bör förekomma, titan förnämligast de rörelser, som i fält af blandade vapen gemensamt komma att utföras, så har arméens indelning i vissa fördelningar eller Inspectioner, blifvit i Sverige liksom i alla öfriga Europas länder, införd, dervid de närmast kringliggande Regementer blifvit ordnade under ett ständigt befäl, sorn ansvarar för deras öfningar och tjenstbarhet.
Då nu en af dessa fördelningar, hvarje år i en viss tour komma att sammandragas å den dertill förberedde Inspection mötesplatsen, för att i ett af alla vapen bestående gemensamt läger, i stort öfva Fältrörelserne, under det de öfrige Inspeciioner, Regementsvis å sina vanliga mötesställen med en nödig noggranhet öfvas i detaille— exercicen, så torde denna inrättning kunna anses, sorn både af närvarande krigssätt påkallad, och såsom uppfyllande dess fordringar utan att åsidosätta den enskilta bildningen, hvilken alltid sker bäst och noggrannast inom 73°
Den 24 Febr uarii. hvarje Corps serskildt, och hvilkens försummande skulle förfela ändamålet med öfningarne i stort.
Som efter den i Nåder fastställde planen j Inspections-Befälen endast skola aflönas med dertill utsedde Öiverste-Indelriingar, så bör denna inrättning i sädsnt afseende icke medföra någon tillökt utgift för Staten.
I an seende till Inspections-Befälens resekostnader, torde åter få anmärkas , att före Arméens indelning i Inspectioner,funnosenGeneral-lnspecteur för Cavalleriet och en för Infanteriet samt en Inspecteur för Cavalleriet och en för Jägare-Troupparne; och att så väl desse, som Ge* nera!
Mönster-Herrarne ägde under sina Embetsresor både skjutts och tractamente efter sine grader i Arméen, nä deremot Inspecteurerne nu endast erhålla skjuts för 4 hästar (i stället för 8 enligt Rese-Reglementet) och intet tractamente.
Trouppernes underhåll vid de större läger , bestrides utan tillökt kostnad, hvarken för Staten eller de rust-och rothållande; den ökade kostnad åter, som genom monderingens större slitning, m. m. för de rustande serskilt uppstår, då Kongl. Maj t, enligt dess höga rätt finnér nödigt, att förlänga den vanliga i Författningarne stadgade mötestiden, äger lika rinn om trouppen tillbringar denna förlängda tid å ett R.egempntsmöte, eller i ett större läger inom Inspektion; och torde lättast afbjel - Den 24 Februarii, 731 pas genom en lämpelig passevolance å karl och häst-monderingen, samt en inom de rustande vid hvarje Corps eller Sqvadron inrättad Reinon terings-Cassa.
Enär då Den sorn vunnit så mångra segrar och således säkrast känner hvad till deras erhållande fordras, i Nåder funnit nödigt att anbefalla Arméens öfvande i större läger och i sammanhang dermed stadga dess indelning, i dertill afpassade ArméCorpser eller Inspectioner j enär flere militairiska skäl synas tala för denna inrättning 5 och enär ingen ny kostnad för Staten, bör efter inrättningens plan, dermed vara förbunden; så anser jag för min del, dess bibehållande nödvändig, så länge Kongl.
Maj t finner den öfverensstämmande med krigssättets fordringar och försvarsverkets allmänna plan.
NYo 18* Friherre Björ tift jerna, Magnus:
Innan jag går att besvara de anmärkningar en värd Ledamot, Herr Montgommerie, gjort emot Arméens organisation på Inspectioner och Brigader, nödgas jag förut såsom Konungens föredragande i commandomål och således en bland organerne af den constitutionella styrelsen , hvars prerogativer böra upprätthållas vid lika helgd som den lagstiftande magtens, erindra den värda Ledamoten att ifråga - Den ti Februmrii. varande organisation under dess militairiska genskap, i följd af Regeringsformens 7?de och I4:de §• §•, tillhör Konungens eget bepröfvanda, såsom Högste Befälhafvare för Krigsmagten till lands och sjös.
Hvad åter dess oeconomiska förhållanden beträffar, tyckes ali anmärkning i desse afseen* den, efter praescriptionen af 2:ne utan åtal förflutne Riksdagar, till det minsta kunna betragtas såsom öfverflödig.
Detta ömtåliga nit att upprätthålla verkställande magtens rättigheter, skall så mycket säkrare gillas af Höglofl.
Riddcrskapet och Addn , som inom denna upplysta krets hvar och en vet och erkänner att, i en constitutiorell Monarki, Thronens prerogativ är icke blott ett medel, utan ett af hufvudvilkoren för den lagbundna frihetens bibehållande.
Men fastän jag således anser betänkligt, att, såsom officiel organ, aflemna de underrättelser Herr Montgomerie tycktes önska, tillåter mig styrelsens kända öfvertygelse om offentlighetens nytta, och bjuder min personliga vördnad för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att såsom enskilt medlem af detta Stånd, dessa underrättelser upplysningsvis meddela.
I följd af denna min enskilta önskan, att så fullständigt som möjligt är, besvara de gjorde inkasten, anhåller jag om Höglofl.
Ridderskapet och Adelns benägna tillstånd att först fa uppgifva den chronologiska upprinnelsen af
Den 24 Februarii, 733 Arméens ifrågasatta organisation, hvarigenom ali anledning af partiskhet hos mig, torde försvinna, ty det är ej jag, som hvarkenj;föreslagit eller verkstält densamma, utan min företrädare i tjensten, framledne Herr Grefve Ad<- lercreutz.
Utdrag af Kongl. Brefvet af den 25 Mars 1813 contrasigneradt: G. Wirsén. ”Arméen skall fördelas i Brigader och Divisioner, under befäl af Generaler, som i den. na egenskap komma att förses med löner på stat, och under sig hafva nödige Stabsofficerare och öfrige tjenstemän, hvarigenom hvarje sådan fördelning af krigsmagtan må finnas för Fälttjenstgöringen fullkomligen organiserad, och vid förekommande tillfällen genom egen kraft vara activ och användbar.’5 — — "Till N. N Regemente håfve
Vi, på sätt här nedanföre närmare utsättes, i nåder antagit det af Eder (Herr Grefve Adlercreutz) i underdånighet upprättade förslag till organisation af lönereglering, och uppdraga
Eder att för de öfrige Regementer i underdånighet förslag upprätta.’5 ’5Sedan indelta Öfverstelönerne, enligt det antagna förslaget, (uppgjordt af Eder Herr Grefve
Adlercreutz) efter hand komma att anvisas till fond. för Brigad■ och DivisionsBejcilets aflöning ock Öfver fteLieiitenants
Indelning arne i följd deraf blifva Regements Chef slöner, så ehuru något allmänt hinder häremot icke möter, hälst Ofverstärnäs tjenstebefattning»!? och dermed förknip£ 734 Den 24 Fclruarii. pade utgifter blifva lindrigare, då Brigad- och DivisionsGeneraler tillsättas, kommer likväl vid verkställigheten af denna reglering, att tillses det, i händelse någon af QfverstcLieutnants indelningarne icke |uppgår till det belopp som för en Regementschef pröfvas tillräckligt, lämplig tillökning deri må blifva gjord, &c. &c/’ Utdrag af Kongl. Brefvet af den 6 April 1813, eontrasigneradt:
Gr, IVirfén ”Sedan Vi i nåder beslutit att Vårkrigsmagt till lands skall fördelas i Brigader och Divisioner, under befäl af Generaler, hafva
Vi nu ytterligare funnit godt förordna, att arméen skall bestå af 5 Divisioner, hvilka af serskildta Regementer och Coipser, på nedannämnde sätt komma att utgöras.”
(Indelningen följer); ”Arméen fördelas i Lif-, Östra-, WestraSödra- och Norra» Divisionerne *); hvardera Division utgöres af Cavailerie, Artillerie och Infanterie.
Division är deld i 2:ne
Att denna organisation icke var gjord för det dl tillstundande kriget, utan ansägs såsom en ständig äfven fredsorgar.isation, synes dels af sjelfva indelningen efter väderstrecken, dets d;rat att de till Tyskland kort derefter afgående Regementer formerades, vid deras ankomst till Pommern, pä ett af ofvannämode Kongl, Braf alldeles oberoende sätt, Den 24 Felruarii, 7 35 Brigader; hvardera Brigad utgöres af 3:ne Vapen.
”Lönerne för desse Divisions och Brigad^ Generaler, vela Vi i nåder lastställa efter när-i mare reglering af den fond som dertill af Oss den 23 sistledne Mars blifvit påräknad och anvist, (nemligen de indragne Öfverstelndelningarne) men emedlertid skola de beräknas för de förre till 4000 R:dr och de sednare till 3000 R:dr Banco årligen, viljandes Vi i nåder tillse humvida, då regleringen sker någon del af löne anslaget kan blifva i spannmål utgående.
” Utdrag af Kongl Brefvet af den u Junit 18151 contra(igneradt: G. Wirfén, (Jag var då blefven GeneralAdjutant för Arméen.)
De medelst Kongl. Brefvet den 23 Mars 1813, Arméen fråntagne Öfverstelndelningar, återlemnas till Arméen, för öfrigt fördelas Cavalleriet och Infanteriet i serskilda Brigader, i stället att de enligt föregående Kongl. Bref, voro förenade inom samma Brigader.
Instructionerne för Inspecteurerne och BrigadGeneralerne af den 14 Junii 1 S 16, utfärdades i följd af förenämnde grne Kongl. Brefj den var ej annat än en oundviklig slutföljd af dess författningar.
Af förenämnde Kongl. Bref inhämtas: 1:0 Att Arméens indelning i Brigader och Divisioner verkställdes den 23 Mars 1813, pä det af min företrädare, Herr Grefve Adlercreutz derom i underdånighet inlemnade Förslag. 2:0
Att samtelige Öfverstelndelningarnex medelst samma skrifvelse, blefve Arméen fråntagne mot en (efter då varande markegång) högst ringa ersättning, bestående enligt Kongl. Brefvet af den 6 April 1813, i 4000 R:dr Banco för Divisions- och 3000 R:dr för BrigadGeneralerne. *). 3:0 Att ÖfversteLieutenantsIndelningarne, enligt Kongl. Brefvet af den 23 Mars 1813* b lefvo RegementsChefsIndelningar. 4:0
Att min första Embets åtgärd som föredragande i Commandomål, var att i underdånighet anhålla att de, under den 23 Mars 1813, emot ersättning af penningelöner, Arméen fråntagne Öfverflelndelningarne Jkidle återgå till Arméen, hvilket i nåder bifölls den 11 Junii 1815- « 5:0 Början gjordes med General-Majoren Grefve N. Gyldenstolpe, som erhöll 3000 R;drs penningelön, i stället lör den då vacant blefne Öfverstelndelnuigen vid DahlRegementet, hvars afkastning är minst dubbel, Dm 24 Februarii. 737 5:0
Att hela den af mig i underdånighet föreslagne förändring af Arméens organisation inskränktes således dels till återfåendet af Öfverstelndelningarne (en väsendtlig vinst för Arméen) dels till åtskiljandet af de serskildte vapen, Infanterie, Artillerie och Cavallerie, hvilka, enligt Kongl.
Brefvet af den 6 April 1813, olämpligen voro förenade inom samma Brigader, ty Infanteriet förlorar att commenderas af en CavallerieGeneral och Cavalleriet att commenderas af en InfanterieGeneral.
Allt detta torde bevisa att jag är fullkomligen ojäfvig i frågan, så mycket mer som den verkställdes på en tid då jag sjelf var ÖfVersteLieutenantj commenderande ett Regemente, och således sjelf var i casus att derpå förlora.
Sedart jag sålunda framställt
Historiken åf den ifrågasatte organisationen, öfvergår jag till sjelfva ämnet, nemligen: huruvida nämnde organisation kan vara mer eller mindre nyt* tig eller skadlig i så i militairiskt som oeconomiskt afseende.
Det gifves vissa principer för en Armées Organisation så allmänt erkände i alla länder och i alla tidehvarf, att näppeligen någon, åtminstone ej någon sakkunnig möjligen kan Sätta dem i fråga* Bland dessa principer räknas:
Bil. till Ridd, Oi Ad.
Pr. I Band. 47 Dun 24 Febriiariii 1:0
Att befordran bör medföra större befäl och större lön, förutan hvilket den ej är befordran. 2*o Att en Armées organisation i fredstid bor likna, så mycket som möjligt, dess organisation i krigstid , så att Arméen kan träda i fält utan att då omskapas, 3:0
Att en controllerande authoritet (Inspectern) är nödvändig, som äger tillsyn öfver att en och hvar uppfyller sin pligt så i militairiskt sorn eeconomigkt afseende. 4:0 Att Inspecteuren mäste vara ständigs ej tillf ätlig, ty blott i förra fallet kan han se och bedöma huruvida de under dess tillsyn stående troupper tilltaga eller aftaga i disci-1 plin, ordning och öfning.
Dessa principer så allmänt erkände i Eu^ Topas samtliga Arméer, med undantag af den Turkiska, voro det ej i Sverige för några år sedan. 1:0
I stället att med befordran erhålla större befäl, inskränktes den äldsta Generalens verkningskrets till ett Regemente, liksom den yngsta ÖfVersiens.
I stället att med befordran erhålla (torre lön, hände ofta att de äldsta och måst förtjen» te Generaler vOre innehafvare af de minfl gifvande
Oi verste indelningarne; då åter, nyss blafne Öfversta^ medelst accord, erhöilo de Den 24 Februarii.
73 9 bästa ÖFversteindelningar och således tjente för dubbelt så mycket som Generaierne.
Den med god indelning försedde Öfversten, uppstigen dymedelst till maximum af verkningsi krets och inkomjl, såg med liknöjdhet all vidare befordran, ledande till blott en titel, och inskränkte sin verksamhet i tjeosten någon gång till jemt så mycket som behöfdes för att ej blifva förafskedad*
Jag väntar mig här inkast om nit, skyli dighetskänsla, pligt mot Konung och Fädernesland m. m.; hvilket allt jag i högsta grad, högaktar och fullkomligen medgifver; men tror att ftorre befäl och förre inkomjl derjemte, ärö driffjedrar sorn ej heller böra försummas^ ty deras verkan på det menskliga sinnet är ovedersägelig. 2:0.
I ställetfatt
Arméens fördelning i freds® tid, så mycket möjligt, bör likna dess fördelning i krigstid, som alltid är och måste vara på DiVisioner och Brigader, var den styckad i Regementen, hvaraf följde att hvar gång arméen skulle röras eller gå i fält, måste den ny-örganiseras.
Generalen emottog då befäl öfver trouppér sorn han ej kände:
Troupperne, Generaler, hvilka de förr kanske aldrig sett, Om motgång inträffade, ägde Generalen ett förträffligt tillfälle att skylla ifrån sig på un-* derhafvandeg okunnighet, försummelse och ovana, hvarföre allt han icke svarade, såsom ägande, under fredstid, intet befäl öfver dem.
Nu deremot, äger Generalen ett directe inte-; ' ?
O Den 24 Februarii. resse, att, i fredstid, tilldana de troupper han i krigstid, skall anföra och för hvilkas instruction, disciplin och esprit han då kan och nicjle svara.
Förut vöre Befälhafvande ovane vid underlydande och vice. versa; hvaraf Söljde att camp; en^n ofta börjades med ömsesidigt missnöje, med osämja och under mindre lyckliga auspi. cier.
Nu har Generalen, under fredens lugn, tillfälle att tillvinna sig underhafvandes agtning och förtroende! desse åter att göra sig kände af sm befälhafvare,- hvarigenom ett samband emellan dem uppkommer, af mera vigt för Arméens framgång i fält, än man vid ytligt påseende kan föreställa sig.
Förut karde den commenderande ingen af sine underhafvandes militairiska skicklighet.
Nu äger han tillfälle att inhämta den, och vet, vid hvarje oförsedt tillfälle, hvilken Officer han till olika värf kan begagna. 3:0
I stället att hafva en ständig confrolNrande authoritet (lmpccteiir) för hvarje större afdelning
(Divijton) commenderades förut, serskildt för hvarje tillfälle, en General Mön^ eterherre.
Regementet som skulle mönstras, var konom okändt» det kunde vara i godt ffe'ek, men hade varit bättre; Mönsterherren berömde, i sådant fall, då han bordt klandra; Regementet kunde vara i mindre önskeligt till— stå d. men håde varit sämre Mönsterherren klandrade i dylik händelse, då han bordt beröm* Den 24 Febrvarii, ma; dömde således alltid utan sakkännedom.
Ti/ljätlig Mönsterherre, befallte hafi att den och den di-cipl.insak borde rättas, den och den instru; tionspnncip iakttagas, den oc hdentjensteskyldighet uppfyllas; aUt detta var ett tomt ord; han afreste för att kamke aldrig återse Regementet, och detta återgick makligt t 11 sina gamla vanor-, ty hvad är en befallning öfver hvars verkställande ingen vakar?
och hvem be falt e 1 och hvem lydde?
jo det var otta den yngre sorn befalte och den äldre som lydde.
General Majoren var Mönsterhcrie; G-ner al* i Lieutenanten Regementschef 0. s V.
Tillhör-i de Regementet en Fältmarskalk, så var förhållandet än värre, och den bakvända ordningen kunde i sådant fall omöjligen förekommas
J ig frågar; var detta en organisation?