Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Talare före mig uptagit de vigtigaste anmärkningarne, inskränker jag mig blott till att söka förklara orsaken, hvarföre författaren till Utlåtandet, då lian icke behöft utlåta sig om Långfredagen; likväl på ett sådant sätt gjort det.
Detta upplyåes, då man i det följande Den 9 Mars e. m. 95 får läsa:
Utskottet hoppas att genom det anförda hafva antjdt den synpunkt, hvarur det betraktar hela Motionen.
Hvad som var yttradt om Långfredagen, gick ut på att stämpla förslaget om dess indragning såsom ”ett Helgerån; således, när hela motionen af Utskottet betraktades ur samma synpunkt, antyddes också hela motionen vara ett Helgerån!!
Jag förbigår att göra vidare anmärkningar mot Utlåtandet; men jag är verkeligen bekymrad deröfver.
När den i frågavarande motionen föredrogs till remiss, upptogs den med mycken värma.
Det var i början af Riksdagen.
Det hände då, hvad som händer vid alla folksfössamlingar med långa mellantider, att innan de skarpa kanterne, att jag så må säga, fått nöta bort sig mot hvarannan, kunde den ringaste sak föranleda till omåttlig värma vid debatterne.
Det ena partiet, försökande sine egne krafter, rycktes med det andra om öfvervigten, och när intet annat hjelpte, sökte man förkrossa hvarannan med rop och declamationer af hvarjehanda natur.
Med förnöjelse hade jag nu trott mig finna, att denna yra gått öfver, att andan i allmänhet lugnat sig; och derföre smärtar det mig, att Ekonomiutskottet med ett sådant Utlåtande, som det närvarande, åter vill blossa upp samma ifver, och liksom uppmana till nya strider.
Då Utskottets Ord - 94 Den g Mars e. m. förande Herr Grefve Posse var den, som, när denna fråga första gången förevar, egentligen väckte och bidrog att underhålla striden, hade jag i sanning väntat mig, att han bordt vara angelägen att icke låta Utlåtandet till Ständerne afgå i en sådan form, som icke kunde undgå att föranleda till en ny.
Detta Utlåtande vittnar för öfrigt, mine Herrar, på ett högst ofördelaktigt sätt mot Rikets Ständer, huru vi begagna vår dyrbara tid.
Jag säger icke, att jag önskar återremiss; jag ville häldre betragta det fanatiska Utlåtandet såsom en under Riksdagen inträffad oförmodad casus, och göra den nya motion: att hela upplagan deraf måtte blifva uppbränd.
Herr Rosenbladj Bernhard:
Jag beklagar, att det värdiga sätt den siste värde Talaren föreslagit till ifrågavarande Utlåtandes vederläggning, nemligen dess uppbränning, nu mera skulle förfela sin åsyftade verkan, då två å tre upplagor redan äro utgångne bland Allmänheten, som dem med begäran emottagit.
Af de anmärkningar, som här äro gjorde, är nästan ingen, som innehåller försvar för motionen, utan äro de i allmänhet att anse såsom en critik af Utlåtandet.
Man har nämnt, att det kunde bära vittne till framtiden af författarens förmåga att uppsätta ett sådant.
Den 9 Mars e. m. 95 Jag tror att deras anföranden, som så exegetiskt och dogmatiskt här yttrat sig, äfven skola till framtiden förvaras i den lärda Journal, som kallas Ridderskapets och Adelns Protocoller.
Så väl Motionairen, som flere Talare hafva fästat sig vid den oriktighet i behandlingen, att man sagt, det motionen om Jjångfredagen blifvit återkallad i följd af den oro den förorsakat.
Jag hemställer, om icke just på Riddarhuset det likväl var någon art af förmärkt oro öfver Långfredagens indragning, som föranledde
Motionären att återkalla denna del af sin motion, ehuru jag erkänner, att han här gjorde det utan att förut af Ståndet dertill vara uppmanad, och jag hemställer tillika, om ej den märkvärdiga carakter denna motion förvärfvat, och den uppmärksamhet dervid blifvit fästad, just härleder sig från förslaget till denna heliga minnesfästs afskaffande; (ett förslag, från hvars yrkande Motionären väl afstått, men endast såsom ett offer åt tidens fördomar) och om det således varit så alldeles obehörigt', att i Utlåtandet vidröra äfven denna del af motionen.
Jag bekänner, att jag tillhör den enfaldiga delen af folket, som med from vördnad fäster sig vid den protestantiska Christna kyrkans heliga fäster.
Jag finner ej någon vinst i upphörandet af 4 Helgedagar, till och med om de skulle ökas med de tvänne Annandagar, nemligen vid Jul och Påsk, med hvilkas indragning en 96 Den 9 Mars e. ro.
Ledamot i dag hotat att öka den ursprungliga motionen.
Detta är min enfaldiga mening, och jag underkastar mig det klander upplyftare kunna lemna mig, då jag enfaldeligen anhåller om proposition till bifall på Utlåtandet.
De anmärkningar, sorn blifvit gjorde emot Utskottets Utlåtande, sedan jag sednast yttrade mig, föranlåta mig att tillkännagifva, hvad jag helst hade önskat, att vid detta tillfälle få förtiga.
Då detta Utlåtande till justering upplästes i Utskottet, funno en och annan af Ledamöterne att det vittnade om en stor författare-förmåga, men vore i afseende på formen något ovanligt, så att jemkning deruti borde ske, hvilken troligen ej eller hade uteblifvit, så vida det icke hade inträffat, att BondeSlåndets samtelige Ledamöter förklarade, att Utlåtandet uttalade hela Svenska Allmänhetens tänkesätt om motionen, att ej ett ord borde ändras, utan Utlåtandet förblifva som det var, och att på trycket borde utgifvas flere 100 exemplar utöfver vanliga antalet, på det BondeStåndet deraf måtte få hemsända till sine Principaler och derigenom ådagalägga, att representanterne bevakade Folkets angelägenheter.
Denna upplysning, jemförd med motionens beskaffenhet, torde förklara, hvarföre ej Ordföranden åstadkommit någon förän - Den 9 Mars e. m. 97 ändring i Utlåtandets uppställning, livarom Utskottets pluralitet hade samma beslutanderätt, som i sjelfva saken.
SprengtportenJacob Wilhelm:
Det är blott i anledning af en Talares yttrande, som trott sig upptäcka någon afsigt att stöta medelst det afgifna Utlåtandet, sorn jag anser mig böra förklara, att jag deruti ej funnit något stötande; än mindre torde en sådan afsigt böra påbördas Utskottet.
I öfrigt har hela denna discussion öfVertygat mig derom, att det är ganska lätt att klandra, eller, såsom här skett, recensera ett Utskotts Utlåtande, då man, med förbiseende af saken, endast vill hålla sig till hvarje mening och hvarje ord.
Jag bestrider ej återremissen, och gör mig förvissad, att de värda Talare, som yrkat densamma, ej skola sakna tillfredsställelsen att, om ej annorlunda, åtminstone i form af reservation se sina anmärkningar fullständigt besvarade.
Friherre Boijöj Ludvig:
Den Ledamot, som yttrat en önskan, att Utlåtandet måtte brännas, må gärna i Protocollet behålla detta yttrande för sin räkning, till den moraliska påföljd, som ej lärer uteblifva; men till Ståndet hemställer jag, om icke i sjelfva detta yttrande ligger en stark motsägelse till den försäkran, som gafs oss i orden 16 H. 7 98 Den 9 Mars e. m. nästförut derom, att passionerne hafva lagt sig och sinneskanterne blifvit afnötta.
Grefve Hamilton> Axel Raoul:
Utlåtande anser jag snarare vara stäldt till ett Concilium under medeltiden af några ioo Biskoppar, som komrao från öster och vester, än till ett Riddarhus.
Det är anmärkt af flere inom detta Stånd, och anmärkningsvärdt, att ett Utskott tilltror sig afvika från antagne former, och anser, att det kan lemna oss dogmer och läror, blandade med tal om Riddarhusordning.
Det är möjligt, att uti Östra Kejsaredömets Residence de varit af nöden, då tryckerier der ej funnos och ingen grad af allmän upplysning; men i närvarande tidehvarf anser jag upplysningen hafva vunnit ett mål och stadgat sitt begrepp om den sanna Gudomligheten.
Den kräfver annat, än att åt Gudomen blott egna fromma böner och andaktsöfningar; den fordrar framför allt att göra godt åt medmenniskor.
Detta ligger utom gränsen af förmågan, om ej de médel förvärfvas, som skola dertill bidraga.
Således tror jag, att vi böra skänka vår uppmärksamhet åt de föremål, som verka förbättring i det borgerliga samhället.
Man har talat om förruttnelse i statskroppen.
Jag inser ej, hvad man dermed menar, så länge vi ej hafva Jesuitism.
Äfven den Den 9 Mars e. m. 99 inrättningen i sin tid gjorde godt St Christendomen, hälst i de andra verldsdelarne, men det har gått med denna inrättning, som med allt förtjenstfull t, då det missbrukas.
Jag bekänner, att jag ej förväntat att inför ett RiksStånd få höra ett sådant Utlåtande, hvilket jag på sitt ställe gerna skulle lemna den rättvisa det förtjenar.
Ett sådant Utskotts Utlåtande hör ej blifva godkändt, hvarföre jag instämmer i deras begäran, som yrka återremiss.
Jag får som hastigast besvara några anmärkningar, af Herr Rosenblad, som förmodligen blifvit riktade emot mig.
I förbigående sagdt är den begärelse, med hvilken allmänheten emottagit detta Utlåtande, af en ganska tvåtydig besk affenhet.
Vi veta att, när det är fråga om begär, lära dervid kunna fästas tvenne olika begrepp, allt efter som sinnligheten dervid uteslutande, eller ock i förening med förnuftet, är verksam.
Herr Rosenblad kastar en anmärkning om lärdom och grundlig dogmatik förmodligen åt min framställning, jemte en utgjutelse af sina egna ehristeliga och enfaldiga tänkesätt, rörande Ännandagarnes indragning.
Jag får uplysa, att jag hämtat min lärdom, ty värr till en stor del för tillfället, utur Svenska EvangeliiBoken.
Att en Ledamot af Presterskapet anser Annandagarne kunna och böra in n * J 100 Den 9 Mars e. m. dragas, vet jag förvisso.
Jag hat redan sagt, att jag var emot motionen i alla dess delar, då den gjordes, och jag kan försäkra, tätt det yttrandet var uppriktigt, att det är af Utskottets klena argumentation i denna del, som jag blifvit väckt till granskning af det förhållande, i hvilket desse dagar äro till den Evangeliska kyrkans grundsatser.
Herr von Havttiiansdorff, August:
I sjelfva saken har jag, då målet remitterades, så fullständigt yttrat mig, att jag har intet att dertill lägga.
Men då återremiss här blifvit yrkad af hvarjehanda anledningar, gällande i synnerhet
Utskottets sätt att skrifva Utlåtandet, anhåller jag att få upptaga ett par, som ej hittills blifvit vederlagda.
En Ledamot har ansett det vara en slags missaktning för Ståndet i allmänhet, alt Utskottet öfver en motion, som kommit härifrån, yttrat sig på sätt som skett.
Jag får deremot erinra, att denna motion, likasom hvarje annan, ingalunda är att anse såsom Ståndets tanka, derföre att hon ifrån Ståndet utgått.
Tvärtom gjordes här så starka anmärkningar emot motionen, att man snarare borde förmoda, att den var stridande mot än enlig med pluralitetens mening.
Ståndet är således på intet sätt förnärmadt genom det begagnade skrifsättet.
En annan Ledamot bar ansett mindre värdigt att behandla ämnet, såsom Utskottet gjort.
Ben 9 Mars e. m. toi hemställer dock till samme Talare, hvilken sjelf ofta plägar göra dylika afvikelser och locka Ridderskapet och Adeln till munterhet, om det ej må vara Ekonomiutskottet förunnadt att någon gång äfven göra ett undantag.
En munter författare har fordom ansett Embetsprosan vara ett språk, som uppkommit vid den Babyloniska förbistringen; och jag befarar, att Riksdagsprosan är af samma slägt.
Det bör då icke vara någon förmenadt, alldraminst en snillrik man, att behandla saker på ett ifrån b vardagligheten afvikande sätt, särdeles då ämnet är af en mera upphöjd beskaffenhet, och föranleder en hvar, att heildre vilja lyftas på snillets vingar., än efter vanligheten släpas på marken.
Jag anhåller om bifall på Utlåtandet och tror, att det skulle lemna Sveriges folk ett ringa begrepp om Sveriges Adel, i fall detta Utlåtande blefve återremitteradt eller afslaget.
I anledning af hvad Herr Bråkenhjelm yttrat, får jag upplysa, att mitt anförande ej blott var ställdt lill honom, utan till flere.
Jag bar ej ansett lämpligt att här ingå uti dogmatiska discussioner, och dogmatiske meningar äro här framställde af flere, än af Herr Bråkenhjelm.
Jag anser dem som en slags critiska afhandlingar öfver Utlåtandet, hvilka stå förderas räkning, hvilka framställt dem, likasom Utlåtandet för dess (örfattares.
Det 102 Den 9 Mars e. m. är ingen af oss, som icke känner att, ehuru Långfredagen borttogs ur motionen, det intryck, som af motionen blifvit väckt, utgick från dess första lydelse.
Jag förnyar hvad jag förut yttrat, alt jag i min enfald sluter mig till Sveriges Allmoge och dem, sorn anse det såra vår känsla och vårt begrepp om nationens bästa, i fall vi utesluta de dyrbaraste minnesfester, den lära, vi bekänna, erbjuder vår tro och vårt hopp.
Det har icke undgått min uppmärksamhet, att Ridderskapet och Adeln vill hafva slut på discussionen och äfrkar proposition.
Jag skulle också visst lafva lyssnat till denna åstundan, om jag ansett det böra tillåtas, och vara Ridderskapet och Adeln värdigt, att den, som talat för Utlåtandet, skulle få vara den sista, som yttrade sig.
Jag ber derföre att få tillägga några ord, och jag skall bemöda mig att göra det med mera lugn, än den person, som dertill ofta uppmanar mig, men sjelf icke kan styra sin ifver, den han uttrycker stundom med munnen och stundom med fötterne.
Den upplysning Utskottets Ordförande meddelat oss, huru Beslutet blifvit i Utskottet fattadt, och huru dervarande Leda - Den 9 Mars e. m. io3 möter af Hedervärda BondeStåndet omfattat
Utlåtandet vid uppläsningen med så mycken enthusiasm, ger mig just anledning att anmärka, huru farligt och oförsvarligt det är, att berusa vår redliga Allmoges varma känslor med fanatiska framställningar i Religionsämnen, som den icke i ögonblicket kan riktigt bedöma.
Till edert omdöme, mine Herrar, vädjar jag nn, om det är lyckligt, att detta Utlåtande blifvit allmänt kringspridt bland allmogen?
Säkert hade det varit nyttigare, om det kunnat supprimeras.
Jag anser det såsom en fläck på vår tids upplysning, och ännu en gång ber jag för min egen räkning få till Protocollet anteckna, att jag anser det vara till olycka för den enfaldige och till skam för Rikets Ständer, att ett sådant Utlåtande får existera.
Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets ifrågavarande
I anledning hvaraf Hans Hxcellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Voteringsproposition:
Den 9 Mavs e, m.
Den, hvilken bifaller Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets
Utlåtande* som afstyrker visse Ilelgedagars försvinnande el-» ler förflyttning till Söndagar, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkaingar, till Utskottet återremitteras.
Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes* samt anslogs, Sedan 41> 42» 43 och 44 §§•
1 RiddarliusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan £ till g om aftonen; och befunnos, efter voteringens slut klockan till ii om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: Ja—135.
Nej— ioi.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets
Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Den 9 Mars e. m. io5 Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden:
Af den <j dennes; ]VJ:o 88.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 48 om aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras UtskottsSecreterare, Canzlier samt VaktBetjente.
Af den 20 sistlidne Februarii: N:o i5.
I anledning af RevisionsBerättelserne 1825 och 1827, om formulairet för den Ed, som Revisorerne, enligt Instructionen af den 20 Januarii 1824, hafva att vid deras första sammanträde i Banken aflägga.
I anledning af RevisionsBe» rättelserne 1825 och 1827, rörande den fråga: huruvida Directeursbefattning vid ProvinceLåneGontoiren må anses hinderlig för deltagandet i Revisioner öfver Stats- Bancooch RiksgäldsVerken.
Rörande några i Bankens Räkenskaper vid 1827 års slut balancerade Summor, hvilka, oberoende af hvad som i sammanhang med Allmänna FinanceRegleringen vidare kan ifrågakomma, Utskottet Den g Mars e. m. ansett böra till fulla beloppet eller lill någon del afskrifvas.
Af den 25 sistlidne Februarii: N:o 43.
Med anmälan, att 2ine Stånd gillat, men 2:ne Stånd återremitterat Utskottets Betänkande N:o 2"], hvarigenom Utskottet förklarat sig ej vara behörigt att upptaga Herr Grönhagens, Gustaf, motion om ändring i Instructionen för Rikets Ständers JustitiasOmbudsman.
Från Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten :
Af den 14 sistlidne Februarii: N:o 1.
I anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i LandshöfdingeResidenceStäderne, att utfärda Pass för desse Städers Borgare.
I anledning af väckt fråga om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga odlingar af mossar eller andre sidlände trakter.
I anledning af vackt fråga om bestämmande af rättigheten att å Ilafsstränderne upphämta Hafs-tång.
I anledning af väckt fråga om skyldighet för blifvande Landshöfdingar att förete Akademiska betyg öfver aflagde ve - Den 9 Mars e. m. derbörlige prof på kunskap i Allmänna samt IIushållsLagfarenheten.
I anledning af väckt fråga om KammarRättens rättighet, att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar.
I anledning af väckt fråga, att Rådstufvu- och KämnersRätter samt Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom att den så kallade FörfattningsSamlingen må KämnersRätterne tillhandahållas.
I anledning af väckt fråga om utgifvande, på Statens bekostnad, afen fortsättning utaf den så kallade Lagsamlingen.
Från Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet :
Af den 6 i denna månad: N:o 77.
Om föreslagne åtgärder till Skogs besparing, dels genom trädens qvistning vid allmänna Sommar vägar, dels genom trädqvistars eller grenars begagnande vid utstakning af Vintervägar.
Angående väckt motion om uppsägning af burskap för medellösa Borgersman i Städer.
Rörande väckt fråga om utvidgad Smidesrättighet och om upphäfvande af Smidesförbud på vissa ställen inom Bergslag. io8 Den 9 Mars e. m. N:o 80.
Öfver återremiss af Utskott tets Betänkande N:o 37, angående motioner om upphörande af NationalBeväringen på Gottland.
Upplästes följande från RiddarliusUtskottet inkomne Memorial:
(Se Bilagan till detta Protocoll.) Lades på bordet.
Ilögloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 11 om aftonen.
Plenum kl en qvart till 12 Förmiddagen.
Sedan Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter blifvit samlade, tillkännngaf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkenj att Hennes Kongl. Höghet
Kronprinsessan väl utsatt klockan 12 i dag till emottagande af underdånige lyckönskningar af Rikets Ständer, i anledning af Dess lyckligen återvundna hälsa; men att Hans Kongl. Den ii Mars.
Höghet Kronprinsens tjenstgörande Kammarherre, Friherre Claes Fleming, just nu hos Hans Excellence anmält, det ifrågavarande GratulationsGour Blifvit uppskjuten, emedan Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertina ganska hastigt och illa insjuknat; och enär Ridderskapet och Adeln troligen ansett detta Sammanträde såsom endast ett SamlingsPlenum, samt flera Ledamöter, af denna anledning, sig nu ej heller härstädes infunnit, ansåg Hans Excellence sig icke böra i dag för Ridderskapet och Adeln föredraga något ärende.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 12 på dagen.
Fredagen den io Mars 1829.
Plenum klockan io Förmiddagen, Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvclser till Kongl. Maj:t: N:o 37.
Angående JagtmedelsFonders användande företrädesvis till förhöjda pra:- I IO Den i3 Mars f. ra. imer åt dem, som till Skadedjurs utrotande verksammast bidraga.
Med anhållan, att nödiga åtgärder måtte vidtagas, för ett ändamålsenligt bedrifvande af Fiskerierne i Riket.
Med förslag till närmare bestämmande af HofRätts pröfningsrätt i underställde Brottmål.
Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet* den 24 sistlidne Februarii under N:o 68 afgifne, samt den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inköp af en Entomologisk Samling för RiksMusffii räkning.
Föredrogs till remitterande Herr Ribbings, Arvid, den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde motion, att Utskottens Ordförande borde genom Secreterarne i Utskotten till RiddarhusFiskalen aflemna förteckning på de Ledamöter inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva.
Jag får ödmjukast anhålla, att denna motion måtte få hvila, intilldess det nya förslaget till Riddarhusordning kommer att Ridderskapet och Adeln föredragas.
Härmed förenade sig Herr Rothlieb, Axel.
Den i3 Mars f. m. 111 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskåpet och Adeln, i anledning af Herr Ribbings berörde anhållan, behagade tillåta Herr
Ribbings ifrågavarande motion ytterligare hvila på bordet, intill dess RiddarhusUtskottets förslag till ny Riddarhusordning till pröfning förekommer.
Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den 25 sistlidne Februarii under N:o 7 aflåtne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående ConstitutionsUtskottets behörighet att upptaga gjorde motioner om ändringar och tillägg i JustitiaeOmbudsmansInstructionen; och fannRidderskapet och Adeln, uppå derom framställd proposition, att samma Memorial borde läggas till liandlingarne.
Vid förnyad föredi’agning af BancoUtskottets den 25 sistlidne Februarii under N:o 18 afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af hvad RevisionsBerättelsen år 1825 innehåller, rörande val af Suppleanter för Hedervärda BondeStåndet uti ProvinsLåneContoirens Directioner emellan Riksdagarne; fann Ridderskapet ochAdeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, för godt förordna, ira Den 13 Mars f. ra. att, om någon ibland dem, som vid hvarje Riksdag varda af Ridderskapet och Adelli utsedde till
Directeurer och Suppleanter vid LåneCöntoiren i Götheborg och Malmö!, skulle före nästföljande Riksdags början med döden afgå, eller genom laga förfall sättas nr stånd att detta uppdrag bestrida, Rid» darhusDirectionen, tillika med Ridderskap pets och Adelns Fullmägtige i Ranken och RiksgäldsContoiret, då genast borde gå i författning om nytt val i den afgångne Suppleantens ställe; om hvilket beslut un* derrältelse, genom Utdrag af Protocollet, äfven skulle RiddarhusDirectionen samt Herrar Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret till behörig efterrättelse meddelas.
Föredrogs å nyo BancoUtskottets den sistlidne Februarii under N:o i g aflåtne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande ändring uti 3 Art. 2 §. 2 Mom. af det Reglemente för OdlingsLån, som genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 20 Januarii 1824 blifvit till allmän efterrättelse utfärdadt.
Friherre Ehrenborgh^ Casper Wilhelmt Jag nödgas hos Ridderskapet och Adeln anhålla om återremiss af detta Memorial.
Anledningen till denna min begäran är den, att Den i3 Mars f. ra. att BancoUtskottet vidtagit förändring uti Reglementet för Odlingslån i anledning af Revisorerna Berättelse.
Lagutskottet har, i anledning af Ju stiticeO mbuds mannens Embetsberättelse behandlat samma fråga, men ansett sig icke kunna afgöra den utan sammanträde med BancoUtskottet.
Jag anser således, alt Memorialet måste återremitteras för att derigenom sätta BancoUtskottet i tillfälle, att gemensamt med LagUtskottet, förändra Reglementet.
Det kunde annars hända, att den åtgärd, Lagutskottet ville vidtaga, komme alt stå i strid med den, BancoUtskottet redan vidtagit; och jag skulle tro, att i delta nya Reglemente förekomma föreskrifter, som inverka på Domares skyldigheter i allmänhet.
Jag anhåller således om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på återremiss.
Jag får så mycket mer tillstyrka bifall å Friherre Ehrenhorghs begäran om återremiss, som jag icke vet, om det ej är lör bittida alt stadga en Lag för Odlingslån, innan Rikets Ständer beslutat, huruvida, vid den förestående regleringen af Banken, Odlingslånen komma att fortfara, eller icke.
Jag skulle tro det-' ta reglemente böra uppskjutas, till dess Rikets Ständer bestämt, huruvida några Odlingslån för framtiden komma att existera. 16 H. 8 Dan i3 Mars f. tn.