Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af BorgareSt. beslutade redaktionen innebär således en lättnad för vexelinnehafvaren, och får jag derföre tillstyrka bifall dertill. R. o. Ad. biföll den af BorgareSt. antagna redaktion af 58 §. 59 lill och med 03 §§.
Lemnades utan anmärkning.
N:o 67 i de delar, som icke redan utgjort föremål för Ståndets beslut.
Föredrogs ånyo Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 14 och 16 dennes på bordet lagda mern.
N:o 50, i anledn. af erhållen återremiss af Utskms betänk.
Den förändring i förevande ämne, som Utskm i deras förra betänk, tillstyrkte, har R. o. Ad. afslagit.
Utskm hafva nu, till följd af återremiss från de öfrige Stånden, företagit sig alt föreslå en hell ny skrifvelse lill K. M. Denna Utskms sednare åtgärd grundar sig, såsom mig synes, på ett misstag om rälla innehållet af K. kammarcollegii åberopade cirkulärbref af d. 18 Juni 1779.
När man närmare genomläser detsamma tror jag man skall linna, alt deruti icke påbjöds något lagstadgande att tjena till efterrättelse för framliden.
Tvärtom visar det sig af ordalagen, alt K. kammarcolhm, som tillförene haft sig uppdragen granskningen af de restantieredogörelser, som inkommo från K.
Al:s heflude, dervid funnit sakören upptagne såsom restantier, ulan att verilikalioner öfver delta förhållande voro restantieberättelsen vidfogade.
Af sådan anledning ansåg K. kammarcolhm sig befogadl förständiga K.
M:s beflude att ålägga vederböride magistrater och kronofogdar att affordra de sakfällde antingen bevis att de anfört besvär eller också öfverrättens utslag samt att desamma lill collegium insända.
Såsom ett bevis derpå att ifrågavar:de cirkulärbref icke afser någon föreskrift för framtiden, på säll jag redan nämnt, får jag ytterligare upplysa, att detta cirkulärbref slutar med de orden:
"om verkställighet häraf införväntar K. kammarcollegium K. befludes månadlliga berättelse.”
Uti ett cirkulärbref, hvaruti man stadgar en lag att gälla för framtiden, plägar man icke tillika tala om all K. bcfiude skola meddela underrättelse huru den föreskrifne åtgärden i verkställigheten aflupit.
Enär således de förenade Utskm grundat sitt tillstyrkande på ett förhållande, som i verkligheten alldeles icke äger rum samt någon författning i öfrigt icke finnes, som ålägger den sakfällde att styrka det hans besvär icke blifvit afgjorde af öfverrätt, så vida man icke vill antaga, hvilket synes vara det riktigaste, eller alt den sorn tappat skall vara skyldig visa alt han verkligen i högre rätt fört klagan, så synes mig del förslag lill Den 18 September. 347 underd. skrifvelse Utsk:n bär framställt, icke vara af behofvet påkalladt, hvarföre jag hemställer att förslaget malte afslås.
Sparre, Erik: ötskms tillstyrkande grundar sig ingalunda på ett misstag ang:de rälla meningen med ifrågavaride cirkulärbref.
Ulskm hafva så mycket mindre kunnat begå ett sådant misstag, sum de direkte från K. kammarcollegium reqvirerat della bref samt noga granskat dess innehåll.
Utskm hafva deraf funnit att, såsom den siste värde talaren anmärkt, sagde bref egentligen hade afseende på den undersökning kammarcollegium är 1779 verkställde ang:de de balaucer, som dä kunde förefinnas hos kronofogdarne. iMen nu är det ett faktum, alt detta bref alltsedan och ännu i denna stund af vederbönde exekutorer åberopas såsom grund för deras åtgärd att ålägga de lill böter sak fällde att förete diariibevis, hvilket åläggande förnyas vid hvarje års uppbördsstämma, ända till dess att öfverråtlen afgjort målet.
Ulskm upplystes ytterligare om detta förhållande af en bland K.
M:s beflnde, hvilken, såsom ledamot af Ulskm, bestämdt förklarade att sä skedde.
Vid sådant förhållande ansågo
Utskm icke olämpligt att tillstyrka upphäfvande af delta bref, sådant som det under snart 70 år varit förstådt och tillämpad!, och Utskm trodde sig dervid visserligen icke begå något misstag.
Efter mitt begrepp är det förslag Utskm nu framställt, sämre än det förra.
Ändamålet med denna hemställan måtte väl vara dubbel eller, att icke lägga något hinder i vägen för vederbönde exekutorer att utlaga ådömde böter, pä samma gång, som de bötfällde befriades från skyldigheten att förskaffa sig diariibevis.
Uet förra ändamålet hade möjligen kunnat vinnas genom Utskms första förslag, men det sednare verkar alldeles icke derhän, sä vida man icke antager att öfverrätterne genast afgöra inkomne besvär, utan någon föregående åtgärd.
Men då, efter hvad kändt är, de inkomne besvären, såvida någon anledning är att ändring i underrätts utslag kan vinnas, utställas till kommunikation, som är förenad med åliggande för den klagande att sjelf uttaga besvären och dem sina vederparter tillställa, skulle det, till följd af hvad här är föreslagit, kunna inträffa, att sedan en part väl inlemnat sina besvär oell fått diariibevis derom, lian icke brydde sig om att verkställa kommunikationen, om det lag i hans intresse att i det längsta fördröja utmätning af böterne.
Dessa böter skulle således kunna blifva ganska länge utestående.
Af detta skäl anser jag mig föranlåten att anhålla om afslag å förevaride betänk.
Den siste värde talarens anraärkn. grundar sig, så vidt jag rätt faltade hans mening, egentligen derpå, alt ett oriktigt bruk skulle användas i hofrätterne i så måtto, nemi.: alt om en person inkommer till en hofrätt med besvär, men han icke fullgör de åligganden lill hvilka han såsom besvärande part är förp»liglad, hofrätten likväl icke företager och afdömer hans mål.
Om detta bruk upphörde (och det kommer väl förr eller senare att ske) så skulle också de olägenheter vara förebyggde, 348 Den 18 September.
O sorn Hr Akerman befarat skulle, genom förslagets antagande, inträffa.
Emellertid lärer det vara påtagligt, att en part, sorn är fälld lill böter, icke kan affordras dessa böter, så länge han kan visa alt hans mål är beroende på pröfning af öfverrätt, och det är denue princip, som Utsk:n sökt göra gällande.
Det ifrågavande förslaget afser derföre, att sedan ett diariibevis blifvit företedt derom, att besvärsansökniug blifvit ingifven lill hofrätten, bör den klagande vara fri från utgifvande af billerne intill dess vederbör:de visa att målet är afgjordt i den högre rätten och då kommer öfverrällens beslut alt sällas i verkställighet.
Jag tror att detta innefattar en rikltig princip, äfvensom att Ulskms förslag är uppsläldt i öfverensstämmelse dermed.
Jag anhåller att i allo få instämma med Hr Akerman och tillstyrker vördsamt K. o. Ad. att afslå betänk.
Frågan om böters redovisning har redan varit af embetsverken fullständigt behandlad och troligt är att K.
M. kommer att derom utfärda en omständelig författning.
Under tiden anser jag det alldeles öfverflödigt att förändra hittills gällande stadgandet) i ämnet.
Jag skulle tro att Gr.
Sparre gjort en oriktig beskyllning emot hofrätlerne då han sagt, att hofrätterne icke upptaga till pröfning de mål hvaruti klaganden icke kunnat visa någon sådan felaktighet vara begången, som borde föranleda besvärens utställande till kommunikation.
Tvärtom företaga hofrätterne dylika mål genast och afgöra dem ex incommunicato.
Men en annan felaktighet skulle man kunna lägga hofrätterne till last, nemi. i fråga om expeditionen af deras utslag i brottmål.
Jag tror nemi. att hofrätterne icke alltid afsända dem till K. hellede för att till verkställighet befordras, utan låta dem ligga någon tid för all af parlerne sjelfva uttagas, ehuru sådant strider emot K. förordn. d. 22 Nov. 1749, som stadgar, alt hofrätterne skola lill K. beflede, för att lill verkställighet befordras, öfversända utslagen jemte de vid besvärshandlingarue fogade borgensförbindelser för böterne, då nemi. klaganden sådan förbindelse företett.
Sannolikt är det uraktlåtenhet i detta hänseende, som gifvit anledning lill den klagan motionären framfört och som framkallat del förslag Ulsk:n här framställt.
Men denna uraktlåtenhet hos hofrätterne synes mig pä en annan väg kunna afhjelpas, utan alt man behöfver ingå lill K.
M. med en framställning, som till sitt syftemål synes mig vara orimlig, då man begär upphäfvandet åfelt cirkulärbref, som, enligt hvad Gr.
Sparre sjelf medgifvit och ordalagen deruti jemväl utvisa, icke är någon lag, utan en föreskrift, rör:de ett visst års bötesrestanlier.
Jag får dock tillkännagifva, att Exped.Utsk. lärer snart få befattning med delta ärende, emedan, efter hvad jag tror mig veta, de öfrige Stånden, som icke ägt kännedom om oflanämnde cirkulärbrefs verkliga betydelse, redan hafva bifallit Ulsktns förslag.
Jag vill icke tvista om huruvida hofrätterne göra för mycket eller för litet uti ifrågavande fall, men det säkra Den 18 September. 349 är, att då man nöjer sig med ett diariibevis öfver besvärens inlemnande, så skola böterna kunna balanceras ganska lång tid.
Det åsyftade ändamålet skulle, enligt min öfvertygelse, bättre hafva vunnits genom det förra förslaget, än genom detta sednare, hvilket jag derföre anser nu böra afslås.
Om på ett eller annat sätt försummelse begås af vederbör:de embetsverk, så böra de naturligtvis tillhållas att fullgöra sina skyldigheter.
Men icke bör väl den enskildte blifva lidande derpå.
Hr Printzensköld bar sagt, alt anledningen till det öfverklagade förhållandet sannolikt vore att söka deruti, alt hofrätterne dröjde med afsändandet af expedilionerue, hvilket afsändande dem ål/ige.
Dä vore väl den rälla och lämpligaste utvägen den, att tillhålla vederbör:de att fullgöra sin pligt i delta afseende, men icke ligger deruti skäl att bibehålla ett onus, som hittills oförskyldt ålegat individerne.
Detta är orsaken hvarföre jag påyrkar upphäfvande af den princip, som hittills härutinnan gjort sig gällande, på grund af ofta åberopade cirkulärbref.
Utan afseende derpå att detsamma ursprungligen utfärdats blott för ett enskildt fall, bar det dock, på sätt jag redan nämnt, i snart 70 är blifvit så tillämpadt, alt det innefattar ett ovilkorlig! åliggande för den sakfällde att ständigt förete nya diariibevis, ända till dess målet blifvit afdömrlt.
Detta kan dock icke vara billigt då, sedan målet är dragit under öfverrätts pröfning, den sakfällde icke kan åläggas utgifva böterna förr, än öfverrätteu fastställt underrätts utslag.
Att kammarcollegii ifrågavande cirkulärbref tillämpats, på sätt Utsk:n i deras nu föredragna betänk, anfört, derpå är redan motionen ett bevis och denna tolkning af detsamma torde vara ganska allmän.
Det torde dock vara angeläget att vederbör:de kontrollerande embelsmyndigheter få vela huruvida ådömde böter blifvit till kronofogdarne inbetalte eller icke, och delta kan man endast med visshet få reda pä derigenom, att den sakfällde styrker att hans mål ännu är beroende på öfverrätts pröfning.
Delta har väl varit anlednm hvarföre den en gång för ett visst fall gifna föreskriften sedermera fortfarande tillämpats på alla orter.
Det är mig ganska kärt att förnimma det en författning i ämnet är att förvänta från K. M., ty sannerligen är det icke af behofvet påkalladt att en föreskrift lemnäs, huru styrkas skall, att böter lagligen äro utestående och att någon försummelse icke ägt rum å uppbördsmannens sida.
Men jag bar derföre icke någon särdeles åstundan att få bifall på detta betänk.
Jag reserverade mig emot det förra tillstyrkandet.
Jag kan emellertid icke bestrida att å andra sidan billighetsskäl kunna åberopas för yrkandet att de sakfällde borde vara befriade från ifrågavande onus, men att ålägga vederbör:de att genom skrifvelser underrätta hvarandra om förhållandet med utestående böter, på sätt i förra tillstyrkandet föreslogs, anser jag vara alldeles för oneröst, såväl för hofrätterne, som för K. befh:de.
Emellertid lemuar jag saken derhän, dä det lärer vara likgiltigt antin - 350 Den 18 September. gen betänk, bifalles eller afslås, enär man har hopp om att snart få en fullständig författning i ämnet.
Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utskms förevar:de mern., men denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja; i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. afsloge delta mera., samt då härvid ropades starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han funnit ja hafva varit öfvervägande.
Föredrogs ett från Exp.Utsk. inkommet mern.
N:o 19, i auledn. af återremisser å skrifvelseförslaget N:o 186.
Sedan härvid det jemte detta mern. till RiksSt:n åter öfverlemnade skrifvelseförslaget N:o 186, ang:de assuransafgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas, blifvit uppläst till justering och godkändt, fann R. o. Ad. detta mern. icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Upplästes till justering samt godkändes ett af Exp.Utsk. under N:o 202 afgifvet förslag till underd. skrifvelse till K. M., ang:de dagtraktamente för magislratspersoner m. fl. under syner och förrättningar för Kronans räkning, hvilka fortfara allenast för en dag.
Vidare upplästes till justering och godkändes Exp.Utskis under N:o 37 afgifna förslag till § i riksdagsbeslutet, ang:de ett lill nästa riksdag hvilande förslag till ny riksdagsordning.
Slutligen anmäldes, men bordlädes, på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gust., ett under N:o 38 från Exp.Utsk. inkommet förslag lill § i riksdagsbeslutet, ang-.de hvilande grundlagsändringsförslag.
Ad. åtskiljdes kl. i till 9 om aftonen.
Den 19 September. 351 Tisdagen den 19 September 1848.
Justerades 3 prot.utdr. för gårdagens plenum.
Då, efter hvad mig är bekant, Presteoch BondeStm, vid pröfningen af LagUlsk:s uti betänk.
N:o 67 framstäldta förslag lill lag för utrikes vexlar, hafva antagit den af BorgareSt. beslutade redaktionen af 36 §, men denna redaktion, för så vidt jag fattat den, är mindre tydlig än den af R. o. Ad. beslutade; så, och enär det icke gifves någon annan utväg numera all förändra den af 3 Stånd antagna redaktionen, hemställer jag huruvida ej R. o. Ad. skulle vilja inbjuda Preste-, Borgare- och BondeStm att förena sig uti den af R. o. Ad. beslutade redaktion.
Äfven jag ber att få yttra samma önskan, som Gr.
Sparre, och tviflar ingalunda att, då saken förblifver densamma, men en större tydlighet vinnes i uttryck, de öfriga Stånden ju skola finnas benägne att antaga den föreslagna inbjudningen.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, genom uldr. af prot., inbjuda de öfrige RiksStm att instämma i det, i afseende på 36 § af det i LagUtsk:s betänk.
N:o 67 afgifna lagförslag, af R. o.
Ad. fattade beslut.
Sedan härefter de öfrige RiksStms Hrr Talmän oell ledamöter af den stora deputation, som i dag skulle uppvakta DD. MM. i anledning af Deras återkomst till hufvudstaden, hade ankommit, afgick den stora deputationen kl. nära £ till 1 från riddarhuset till K. slottet, der Hr Gr. o. Landtm, för DD. MM. tolkade RiksStms underd. vördnad och lyckönskan.
Till följd af R. o. Ad:s, före ankomsten af de öfrige RiksStms medlemmar fattade beslut, åtskiljdes R. o. Ad. då depulationen afgick från riddarhuset samt R. o. Ad:s medlemmar af deputationen efter uppvaktningens slut kl. 1 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. 352 Den 21 September.
Thorstlagen den 21 September 1848.
Justerades ett prot.uldr. för d. 19 dennes och pleniprot. för d. 17 sistl.
Upplästes till justering Exp.Utsk.-s under N:o 203 afgifna förslag till R.
St:s underd. skrifvelse till K. M., ang:de tullbevillningen, jemte dervid fogade förslag till tulltariffer och tulltaxeunderrättelser.
Äfvenledes upplästes och godkändes Exp.Utsk:s under N:o 39 afgifna förslag till § i riksdagsbeslutet, ang:de tullbevillningen.
Föredrogs Exp.Utsk:s d. 18 dennes bordlagda under N:o 38 afgifna förslag lill § i riksdagsbeslutet, ang:de hvilande grundlagsändringsförslag.
Exp.Utsk. har här ingifvit ett förslag till § i riksdagsbeslutet, innefattande de till nästa riksdag hvilande grundlagsförändrings-förslag.
Emellertid har Konst.Utsk. till dagens plenum inkommit med ett nytt förslag till förändring i 75 § Riksd.Ordn.
Det torde derföre vara för tidigt att afgöra Exp.Utsk:s nu afgifna förslag förr, än Konst.Ulsk:s nya förslag blifvit slutligen behandladt, på det att, om det blifver antaget till hvilande, det må i nu föreslagna § af riksdagsbeslutet intagas.
Jag vågar derföre vördsamt tillstyrka, att R. o. Ad. måtte uppskjuta behandlingen af Exp.Utsk:s förevar:de förslag, till dess att Konst.Utsk:s omförmälda förslag blifvit slutligen behandladt vid denna riksdag.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att med justeringen af Exp.Utsk:s ifrågavande förslag till § i riksdagsbeslutet borde anstå till RiksSlm fattat deras beslut öfver Konst.- Utsk:s i dag inkomne, men ännu icke till bordläggning anmäldta förslag, ang:de ändring af 75 § Riksd.ordn.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne ullålrn, mern. och betänk-.n, nemligen från Sla ts-U tsk o t te t: N:o 318, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 297, angide förvaltningen oell vården af K. lustslotten Drottningholm och Svartsjö; N:0
Den 21 September. 353 N:o 319, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de de i utlåt:na N:ris 242 och 312 förekommande frågor; N:o 320, i anledn. af riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundssons motion, ang-.de det för kostnader lill krigsruslningarne beviljade kreditiv; N:o 321, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roteringsskyldighet; N:o 322, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde eftergift i arrendet för Mörrums kronolaxfiske i Blekinge län ; N:o 323, ang;de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rörande beräkningen af husbehofsbrännerimedlen.
Bevill n.-Utskottet:
N:o 34, ang:de de till den blifvande nya bevilluingsstadgan hörande formulärer.
Constitulions-Utskoltet:
N:o 34, med förslag till ett tillägg i 75 § Riksd.ordn., ang;de huru förfaras må då RiksStm stanna i olika beslut om hånskjutande af frågor till omröstning i förstärkt Utskott.
Lag-Utskottet: N:o 72, i anledn. af väckt motion om minskning i antalet af mål, sora böra hofrätts pröfning underställas; N:o 73, i anledn. af vackt motion om bestämmandet af viss tid inom hvilken klander må anföras emot syn, som af enskild person hålles med dess landtbo; N:o 74, i anledn. af väckt motion om förklaring af 3 mom. i K. kungörelsen d. 18 December 1823.
N:o 51, i anledn. af väckte frågor om ändringar uti K. taxan på arfvode för landlmäteriförrättningar d. 18 Oktober 1834.
Allmänna Besvärs- o.
Ekonomi-Utskottet: N:o 123, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk.
N:o 93, ang:de ifrågastäldt framläggande af Unionskomiléens förhandlingar inför R.
St. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 om aftonen.
In fidem protocolli, Albert Munck. 9 H. 23 354 Den 22 September.
Fredagen den 22 September 1848.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt.
N:o 318, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 297, ang:de förvaltningen och vården af K. lustslotten Drottningholm och Svartsjö.
Föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Frih. Cederström, Jakob, ånyo på bordet StalsUtsk:s i gårdagens plenum bordlagda mern.
N:o 319, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut ronde de i ullätma INtris 242 och 312 förekommande frågor.
Föredrogs och bifölls StatsUtskis i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt.
N:o 320, i anledn. af riksdagsfullmäkligen Bengt Gudmundssons motion, angtde det lill kostnader för krigsrustniugarne beviljade kreditiv.
Föredrogs och lades till handlingarne förstärkta Stalsötskts i gårdagens plenum på bordet lagde mern.:
N:o 321, angtde verkställd omröstning i anledn. af Riks St:ns skiljaktiga beslut i fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roleringsskyldighet; N:o 322, angtde verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut rörtde eftergift i arrendet för Mörrums kro nolaxiiske i Blelinge län, och N:o 323, ang:de verkställd omröstning, i anledn. af Riks Stms skiljaktiga beslut, rörtde beräkningen af husbehofsbrännerimedlen.
Föredrogs och bifölls Bevilln.Utskts i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
N:o 34, angtde de till den blifvande nya bevillningssladgan hörande formulärer.
ConsttsUlskts i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
Nto 34, med förslag till ett tillägg i 75 § Riksd.ordn., angtde huru förfaras må då RiksStm stanna i olika beslut om hänskjulande af frågor till omröstning i förstärkt Utskott.
Då detta betänk, ännu ej blifvit tryckt och utdeladt till Ståndets ledamöter, anhåller jag att det mätte hvila på bordet.
Hr Printzensköld, Carl, till följd hvaraf Hr Gr. o. Landtm, förklarade att Const.Ulsk:s mern.
N:o 34 komme att ytterligare hvila på bordet.
Den 22 September. 355 Föredrogs och bifölls LagUlsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 72, i anleda, af väckt motion om minskning i antalet af mål, som böra hofrätts pröfning underställas.
LagUtskrs i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 73, i anledn. af väckt motion om bestämmandet af viss tid inom hvilken klander må anföras emot syn, som af enskild person hålles med dess landtbo.
Genom misskrifning eller misstryck bar [tå 5:te raden i betänk, del fel insmugit sig, all der slår ”synrförrättningen” i st. f. ”syneinstrumentet”, hvilket jag anhåller måtte blifva rälladt.
I öfrigt får jag för min del tillstyrka bifall till betänk.
Hr Printzensköld, Carl: 27 Kap. BB. talar icke allenast om husesyner emellan jordägare och landtbo, sorn förrättas af tvenne nämndemän, utan äfven om husesyner, som förrättas af kronofogde eller länsman med biträde af 2:ne nämndemän.
Denna syn skall visas upp vid domstolen enl. 27 Kap. B.B., och der tvist uppkommer om syneföt rättningen, skall häradsrätten döma lill ny syn, och på stället fälla utslag om de tvistiga delarne.
Det hade derföre varit önskligt alt LagUlsk. hade, med afseende å motionen, tillstyrkt, att den preskriptionstid, som Utsk. ansett böra ega rum för vinnande af laga kraft å sådana syner, som förrättas af tvenne nämndemän, jemväl skulle tillämpas på så beskaffade syner, som förrättas af kronofogde med tvenne nämndemän.
Nu har så ej skett, och då många tvister, i anledning af de utaf mig omnämnde synefön ättningarne, torde lika väl hädanefter, som händelsen varit hittills, komma alt inträffa, och sålunda det ändamål ej vinnas, som motionären med sin framställning tydligen åsyftat, nemi. bestämmande af en viss preskriptionstid för alla syneförrällningar emellan jordegare och landtbo eller arrendator, vare sig att de förrättas af nämndemän ensamt eller tillsammans med kronobetjening; så tillstyrker jag ålerremiss af betänk.
, på det alt Etsk. tnå komma i tillfälle alt till sitt förslag göra ett tillägg, hvarigenom den af mig anmärkta ofullständigheten må afhjelpas.
Den värde talaren har misstagit sig uti upp fattningen af motionärens förslag.
Betänk, börjar med de orden, att ”Johan Pehrsson från Upsala län anmärkt, hurusom flera olägenheter uppkommo deraf alt någon viss tid icke vore i lagen utsatt, inom hvilken klander bör anföras emot husesyner, som af enskilde, personer hållas med deras landlboer”.
Etsk. hade således af motionen icke någon anledn. att utsträcka sitt betänk, jemväl lill de syner, som hällas af kronobetjening med tvenne nämndemän, och detta anser jag utgöra tillräckligt svar på den siste värde talarens yrkande.
Jag skulle tro att sådane syner, som 23* 35(3 Den 22 September. ske emellan enskild man och dess arrendator (som äfven kalia* landtbo) kunna lika väl verkställas af kronofogde och två nämndemän, som olaf blott de sednare.
När nu ett förslag till förändring göres uti 27 kap.
B.B. rörande vissa syner, så hade, i min tanke, Utsk. ej saknat befogenhet att taga hela kap. i öfvervägande och anmärka de brister, som i likartade fall deruti förefinnas.
Sparre lärer väl ej kunna bestrida att kapitlet är lika ofullständigt i afseende på de syner, som förrättas af kronofogde med tvenne nämndemän, sorn i fråga om dem, hvilka blifva verkställde af endast tvenne nämndemän.
Lagen förbjuder icke att syn må ske af kronofogde eller länsman med tvenne nämndemän, och man begagnar vanligen denna utväg, emedan man då får en mera sakkunnig person än eljest lill syneföriältare.
Derföre synes del mig lämpligt, alt den lagförändring, som Utsk. tillstyrkt, jemväl hade bordt omfatta de fall, då synerna mellan enskild man och dess landtbo hällas af kronofogde med tvenne nämndemän, likaväl som då synen förrättas af ensamt tvenne nämndemän.
Sparre instämmer jag deruti alt LagUtsk., som icke äger motionsrätt, ej heller kunnat i sitt förslag sträcka sig utöfver hvad motionen innehåller.