Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har deltagit i detta Ulsk:s beslut och föreställer mig dessutom, att om frågan hade varit så trängande, sorn man här vill göra den, hade vederbörande, som hafva vården om Linköpings domkyrka, säkerligen ej uraktlåtit alt hos R.
St:r göra framställning om hvad till kyrkans iståndsättande oundgängligen tarfvades.
Skulle nu Linköpings
Domkapitel icke anse sig kunna emottaga ett sådant låneunderstöd, som här blifvit föreslaget, så står det ju nämnde myndighet fritt alt ej lyfta medlen, utan afbida nästa Riksdags inträffande för att begära Statsanslag, då jag för min del, om behofvet deraf blifver fullkomligen ådagalagdt, ingalunda tviflar på dess beviljande.
På grund af hvad jag nu tagit mig friheten andraga, anhåller jag om bifall till Utlåt.
Förevarande Utlåt, blef härefter, uppå Hr Gr. o. Landtnäs derom framställa propos. af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs SlatsUtskrs d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 211, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de förlängning af arbetstiden för jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult. 10 H. 25 386 Den 16 Augusti f'. m.
Uppå förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Aug., tiplyste lindert.
Riddarh.-Sekret, att såväl Borgare- som BondeSt. bifallit detta Utlåt., men att underrättelse om PresteStis fattade beslut icke ännu blifvit R. o. Ad. meddelad, hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade:
En af mina grannar har underrättat mig, att äfven PresleSt. bifallit Utlåt.
Vid sådant förhållande är det förgäfves att säga någonting i motsatt syftning.
Jag vill derföre blott förklara, att jag skulle hafva önskat, det SlatsUtsk., på det alt det af R.
Sl:r vid räntegarantins beviljande begångna och af Utsk. erkända förhastande icke måtte hafva en i framliden alltför långt utsträckt skadlig verkan, hade föreslagit, att bolaget, i händelse arbetet, såsom troligt är, icke ens till slutet af år 1856 skulle blifva färdigt, borde afstå hvad dervid vore åtgjordt till Svenska Statsverket, på det att den påbörjade jernvägen ej mätte ligga i vägen fölen annan jernvägsanläggning i den utstakade rigtningen, ifall R.
St:r, såsom jag befarar, fortfarande äro af den mening, att vi måste hafva jernvägar, antingen de bära sig eller icke.
Om ett dylikt vilkor icke föreskrifves och bolaget sedermera icke vill försälja jernvägen, huru skola då R.
St:r förfara?
Skola de låta anlägga en ny väg bredvid den gamla?
Man har således, till tack för sin öfverdrifna medgörlighet, intet annat än förlust er samt hinder i fullföljandet af den jernvägsledning, man torde vilja föra genom riket.
Jag torde kunna inskränka mig till att vördsamt begära bifall till StatsUtsk:s Ullål., ty saken talar tillräckligen för sig sjelf; men jag ville härvid, i anledn. af hvad som yttrats, afgifva det förklarande, att jag för min del ingalunda funnit, SlatsUtsk. i sitt utlåt, hafva uttalat någon erinran derom, att R.
St:r, vid beviljandet, sisth Riksdag, af räntegaranti för understödjande af en jernvägsanläggning emellan Köping och Hult, skulle hafva bagått något förhastande.
Hr Bildt: Didrik Gillis: I motsats till Frih.
Cederström, finnér jag, lika med Hr von Hartmansdorff, att i SlatsUtsk:s förevar:de Utlåt, ligger ett erkännande deraf, att R.
Sl:r vid sednasle Riksdag något förhastat sig i beslutet om Statens garanti för ifrågakomne jernvägsanläggning.
.lag har icke med min röst bidragit till detta förhastande, men numera är det icke fråga om att göra några förändringar i de vilkor, som blifvit för arbetsförelaget föreskrifna, utan endast om förlängning af arbetstiden, med risk för bolaget att, ifall jernvägen ej är färdig inom den prolongerade tiden, betala de 200,000 R:dr b.-ko, som äro deponerade till säkerhet för arbetets fullbordande.
Att nu förklara något dylikt, som Hr von Hartmansdorff ansett böra föreskrifvas, är ju att stadga ett nytt vilkor för bolaget, hvilket vilkor, ehuru, jag medgifver det, ganska lämpligt och medförande praktisk nytta, dock icke nu kan föreskrifvas, såvida icke ett nytt kontrakt skall med bolaget afslulas.
Jag erkänner öppet, att jag mycket heldre Den 16 Augusti f.' ro. 387 prolongerar kontraktet, än deltager i upgörandet af nya vilkor samt derigenom sanktionerar desammas ofelbarhet.
I öfverensstämmelse med denna åsigt yrkar jag enkelt bifall till Utlåt.
Om jag icke trodde, att
Ståndet är ganska ledset vid detta ämne, skulle jag ur Utlåt, för Frih.
Cederström upläsa åtskilliga strofer, som bevisa, att det förra beslutet anses vara förhastadt.
Att det så förhåller sig, har äfven utaf Hr Bildt blifvit erkändt, men jag kan icke dela hans åsigt, att det vore att anse såsom ett nytt kontrakt med bolaget, om R.
St:r säga: vi medgifva icke kontraktets förlängning, såvida icke bolaget ingår på det eller-det vilkoret.
Jag tror visserligen, att saken i det hela kan vara likgiltig, ty bolaget är, enl. min tanka, lika oförmöget att fullborda arbetet inom 1856 års slut, som bolaget varit det inom den först bestämda tiden.
Hufvudsaken är att undanrödja det hinder för en annan banas anläggande, som jag i mitt förra yttrande omnämnt.
Ibland de skäl för bifall till bolagets hemställan, som af SlatsUtsk. anföras, är äfven det, att räntefoten i Europa f. n. år ovanligt hög.
Om detta skäl antages såsom giltigt år 1854, då kontraktet första gången förlänges, så förblifver det lika giltigt år 1856, då en ytterligare prolongation utan tvifvel kommer alt begäras, ty efter all anledn. kommer ej räntefoten att under mellanliden nedgå.
Om vi nemi. besinna, att Europas mäktigaste Stater f. n. äro invecklade i ett vidt utseende krigj för hvars bedrifvande ofantliga penningesummor erfordras och måste genom lån anskaffas, så inse vi, att penningebristen måste blifva ganska stor och räntefoten följaktligen stiga, och om äfven det stora kriget skulle sluta i år, hvilket dock icke är sannolikt, så sträcka sig dock dess verkningar fram i tiden och jag tror att samma svårighet för bolaget att få penningar, som nu är för handen, skall i den närmaste framtiden fortfara.
Sl:r hade varit försigtigare vid kontraktets förlängning, än de varit det vid dess npgörande, och anhåller slutligen, att Exped.Utsk., vid skrifvelse-förslagets uprättande, måtte tillse, att inga olämpliga och farliga skäl deri få inflyta.
Propos. till bifall å StatsUtsk:s förevar:de Utlåt, blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Land tm. förklarade att kan funnit
Anmäldes och lades på bordet ett från Const.Utsk. inkommet Mern.
N:o 39, med infordradt utlåt., ang:de Talmannens i BondeSt. vägran af propos. på ett inom Ståndet väckt yrkande i afseende på behandlingen af Serskildta Utsk:s Mern.
N:o 11; hvarefter R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m.
In fidem protocolli, Alberl Munck. 25* 388 Den 16 Augusti e. m.
Föredrogs ånyo och bifölls Bevil!n:s-Ulsk:s d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 19, i anledn. af gjorde anmärkn:r vid Betänk.
N:o 13, ang:de Städernes salu-accis.
Ånyo föredrogs Bcvilln:s-Utsk:s d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 20, i anledn. af återremiss af Betänk.
N:o 14, ang:de postbevillningen.
Detta Utlåt, ansågs böra punktvis företagas till afgörande.
Vid hvarje ändring, borman naturligtvis göra sig reda för ändamålet dermed.
Hvad skall vinnas med Utsk:s förslag?
Besparas någon utgift derigenom?
Tvertom blifva kostnaderna mycket större än förut.
Skall dermed vinnas någon ökad inkomst?
Statsverket förlorar den inkomst det förut haft af postverket.
Skall hastigare eller tätare postgång derigenom ernås?
Ingendera delen.
Hvad är då fördelen af denna förändring?
Jo! en ökad embetsmanua-personal, samt mycket större besvär och utgifter för postverket än hittills.
Naturligtvis har man icke åsyftat det, men hvad man deremot velat är, att följa med modet.
Den nu föreslagna ändringen är nemi. antagen i åtskilliga andra länder.
Derföre skall man införa henne äfven här.
Man nedsätter afgifterne för de brefvexlande, och bereder dem alltså en fördel på bekostnad af flertalet, som icke begagnar posten.
Hittills hafva brefskrifvande erlagt så mycket, att andra skattskyldige derpå vunnit.
Nu omvänder man förhållandet och låter de brefskrifvande betala så litet, att andra skattskyldige måste sätta till derpå, men deremot borde val rätteligen de, sorn begagna postverket, åtminstone gälda omkostnaderna.
När annorlunda tillställes, begår man en obillighet mot andra skattdragande.
Jag afstyrker således bifall lill Utsk:s förslag.
Ogerna upträder jag emot den siste talaren, men då jag inom Utsk. tillstyrkt afgifvande af ifrågavar:de förslag, anser jag mig böra uplysa om orsaken dertill.
Hr von Hartmansdorff frågar, hvad genom förändriugen skall vinnas, om någon inkomst eller besparad utgift deraf skall upkomma.
Utsk:s menin" har varit, att båda delarne skola vinnas.
Det kan med siffror utrönas, hvilket som skrifves mest, antingen på långa eller korta afstånd.
Genom brefvexlingen på kortare afstånd skulle egentliga vinsten upstå.
Majoriteten inom
Den 16 Augusti e. m, 389 Utsk. ansåg, atl den mindre bemedlade skrifver mindre på korta afstånd, ty han afsänder sina bref gemenligen med något bud, men deremot får han vidkännas en billigare afgift för brefvexling på längre afstånd.
Således för den, som har långväga korrespondans, upkompier besparing.
För Staten blir det visserligen icke en inkomst, men från början har Postverket icke varit afsedt såsom en inkomstkälla för Staten; ty i det första K.
Bref om Postverket står det, att inrättningen är till allmänhetens nytta och beqvämlighet.
Kan detta verk bära sig med egna medel, utan tillskott från Slaten, så tror iag man vunnit hvad man ursprungligen med dess inrättande afsett.
Så bar man betraktat saken i andra länder, då man nedsatt portot.
Man har sett, att korrespondansen visserligen minskats de första åren, men sedermera ökats så betydligt, att man då återfått hvad som förut förlorats.
Hvad angår principfrågan, och ått, genom förändringen, göromålen för Postverkets tjenstemän komma att ökas, så är meningen, att just lätta dessas göromål genom det likformiga portot och isynnerhet genom införande af frimärken, till hvilka vi framdeles komma.
Hvad nyttan af förändringen angår, anser jag den ligga icke i någon besparad utgift eller ökad inkomst, utan i en förökad beqvämlighet för korrespondenter och de tjenstemän, som hafva bestyr med brefvens afsändande.
Minskade utgifter, visar förändringen genast, att den icke medför, utan snarare någon minskad inkomst för Statsverket. K. M:s Propos. afsåg, att, i öfverensstämmelse med R.
St:rs beslut vid 1851 års Riksdag, en öfvergång till ett uniformt eller lika postporto skulle kunna beredas utan upoffring af Statsverket, att postportot skulle bestämmas till 4 sk. för ett visst afstånd och 6 sk. för afstånd derutöfver, och att när, innan ett likformigt porto är bestämdt, inkomsterna stigit så betydligt som de visa sig hafva benägenhet att göra, så att utgifterne kunna betäckas, först då skulle det enda portot af 4 sk. införas.
Nu hafva inkomsterne under sednare åren stigit, och man hoppas, att när postportot blir mera jemt, skall korrespondansen än vidare' ökas.
Det är likväl ovisst, huruvida endast denna åtgärd skall kunna åstadkomma en ökning, större än den, som korrespondansen i alla fall genom sakernes gång visat sig hafva; men hvad som enl. min åsigt är alldeles bestämdt, är att en ökad beqvämlighet upkoramer, enär korrespondenter icke behöfva beräkna portot, som erfordras för olika afstånd.
De behöfva då icke heller hålla postböcker såsom nu, åtminstone behöfver mängden det icke, utan frimärken kunna då åsättas brefven, som medför en ganska stor beqvämlighet och vida större än att hålla postbok och räkning.
För Postverkets tjenstemän blir expeditionen vida beqvämligare efter Utsk:s förlsag.
Den, som mottager brefven å posten, behöfver då icke se på adressen, vexla penningar o. s. v., emedan för alla bref är portot lika, såvida de icke öfverstiga 1 lod, och om de än så skulle göra, så är modifikationen med lodtalet ganska 390 Den 10 Augusti e. m. lätt.
Om dessutom antages, hvad föreslaget är, nemi. afl namnkartor icke skola uprällas, utan kartorna endast uptaga antalet bref, som från postkontoren afsändas, mäste beqvämligheten för Ijenstemännen vara påtaglig.
Förändringen leder således lill beqvämlighet för allmänheten och tjenstemännen.
Tjenstemännens beqvämlighet består deri, att deras antal kan minskas eller åtminstone behöfver det icke ökas, hvilket möjligen kunde i annat fall blifva behöfligt vid de större postkontoren i riket, ehuru hos oss brefvens antal icke är så öfverhopande, som i hufvndstäderne inom andia länder, der nödvändigheten infört ett enda porto.
Utsk. har icke tillstyrkt antagande af K. M:s Propos. i dess helhet, utan Utsk. har i det stället velat öfvergå till det enda porto, som i K. M:s Propos. var afsett alt man slutligen skulle komma lill.
Utsk. har föreslagit, all den inkomst af 115,000 R:dr, sorn Staten hittills af Postverket upburit, icke vidare skulle beräknas, utan Postverket få använda alla sina inkomster till ändamålets vinnande; men om R.
Sl:r finna, att Statsverkets tillstånd medgifver en dylik upoffring, finner K.
M. det så mycket bättre, helst man derigenom erhåller hastigare det resultat som sökes.
Det beror naturligtvis på R.
Sl:r att beräkna, huruvida tillgångarna sådant medgifva eller icke.
Vid afgifvande af K. M:s Propos. hade man icke beräknat, att tillgångarna voro så beskaffade, men då Utsk. så funnit, har jag deremot intet att erinra.
Hvilken beräkningsgrund Utsk. följt, känner jag icke, men jag förmodar, att beräkningarna måste vara så upgjorda, att tillgångarna medgifva den upoffring
Statsverket måste göra.
Under sådan förutsättning har jag, intet att erinra emot Utsk:s förslag.
Det må visserligen räknas Utsk. till berömmelse, att det gjort sig sorgfälligt reda för hvad de respektive
Stånden vid frågans första behandling yttrat, och att Utsk., i enl. med de dervid framställda önskningarna, afgifvit ett förändradt Utlät.
Men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att vid äterremissen af detta ärende var förhållandet icke alldeles detsamma som nu.
Först och främst hade frågan om decimalsystemets införande här i landet då icke antagit den utveckling, hon sedermera erhållit.
Deraf förklarar sig, att de ledamöter, som yrkade återremiss af Utsk:s första Betänk, i ämnet, och de Stånd, som densamma beviljade, föreslogo ett medelporto af 4 sk. b:ko; men huru lämpar sig detta med BankoUtsk:s nu inkomna Betänk.
N:o 49, hvaruti dels tillstyrkes antagande af decimalsystemet i myntväsendet, och dels förutsattes alt
Riksdalern skall indelas i 100 lika delar som benämnas öre.
Det af Utsk. föreslagna medelporlo af 4 sk., kan icke jemnt mätas af någon utaf dessa öretal.
Således måste en jemnkning framdeles ske.
Vidare har Bevilln.Utsk. föreslagit, att förändringen icke skall taga sin början förr än med 1856 års ingång.
Således före nästa Riksdag.
Palmstjerna har tillstyrkt bifall till Utsk:s nu förevande Utlåt., under förutsättning, att den till följd deraf under de första åren härflytande minskning i Statsverkets in - Den 16 Augusti e. m.
391 koraster ieke skall blifva betungande, men vi känna likväl, att icke allenast en stor del af de utaf K.
M. aflätna propos:r i anslagsväg, utan äfven att ett betydligt antal enskilda motioner jemväl angtde anslag blifvit af R.
St:r bifallne.
Således synes mig försigtigheten fordra, att i detta afseende icke vara allt för förhoppningsfulla vid denna frågas behandling.
Man har visserligen förutsatt, att Postverket hädanefter skall till sin egen förkofran och utveckling använda den summa, det hittills aflemnat lill Statsverket; men om ett deficit i Statsverkets tillgångar upkommer, af hvem skall det betäckas, örn icke af Staten?
Och då, såsom jag förut anmärkt, Statens medel äro strängt anlitade och torde innan Riksdagens slut blifva det ännu mera, finner jag för min del ingen trängande anledn. att vid denna Riksdag ingå på förslaget om nedsättning i postportot, hvaremot vid en kommande Riksdag, derest förslag om enahanda nedsatta portoberäkning afgifves, som inpassar på det då antagna decimalsystemet i myntet, och Statsverkets tillgångar i öfrigt medgifva en sådan lättnad för korrespondenter, tror jag man icke bör motsätta sig det.
För närvande tvekar jag, att till lista punkten lemna bifall.
Såsom en fördel af förslaget har man anfört, att brefvexlingen inom landet kommer att ökas.
Jag kan likväl icke inse någon förmån deraf, att folk använder tid och papper på brefskrifning.
Det vore mycket bättre om sådant till en del kunde undvikas.
Derföre har man tidningar och dylikt.
I min ungdom måste man skrifva till vänner och gynnare, för att meddela dem dagens nyheter.
Det slipper man numera, sedan tidningarne tillkommit och omtala dem.
Att förleda någon till brefskrifning anser jag icke vara skäl.
Man säger, att Postverkets förlust med liden nog ersättes.
Ja, men det går långsamt.
I England infördes ändringen år 1839; men ännu 1851, då jag var i London, fortfor Engelska Postverket att gå med förlust, i jemförelse med den behållning det förut lemnat.
Denna utgjorde år 1838 omkring 1,900,000 £ St.
Sedermera nedgick hon så, att under 12 års medeltal förlusten utgjorde 900,000 £ årligen.
Till en början skulle vi upoffra 115,000 R:dr.
Det vore väl om vi sluppe dermed.
Här är sagdt, att Postverkets inkomster stiga.
Det vore önskligt, emedan dess utgifter ökas.
Så behöfvas t. ex. nya postfartyg.
Om inkomsterna emellertid minskats, så är klart, att de icke förslå till dessa fartygs anskaffande.
Blifva nu Postverkets intägter i allmänhet nedsatta: så räcka de ännu mindre till för andra behof.
Man har då alt motse statsbidrag till en inrättning, som under nuvande förhållanden lemnat Staten öfverskott.
Man har yttrat, att den nu föreslagna ändringen skulle medföra lättnad för Postverkets tjenstemän; Lättnaden att begagna frimärken' kan i alla fall ega rum.
På få ställen i Sverige, kanske intet utom Stockholm och Götheborg, är brefvexlingen så stark, att tjenslemännens antal skulle kunna mindskas derigenom, alt allt porto betalades lika.
Annat är förhållandet i 392 Den 16 Augusti e. m. folkrikare länder, såsom i England, der I. ex. från London omkring 200,000 bref dagligen afgå.
Man bör således icke jemföra Sverige med England, inom hvilka länder förhållandet är så olika.
Cederström har omförmält den svårighet, som upkommer vid det föreslagna portots inpassande i tiotalsräkningen.
Det är klart, att denna svårighet kommer att drabba Postverket ej mindre än alla andra inrättningar, der taxor behöfvas.
Skall detta räknesätt införas, får man naturligtvis plågas af följderna såväl vid Postverket som annorstädes.
Då det är en K. Propos., som skall, i förevande hänseende, besvaras, lärer det icke vara tillräckligt att blott afslå Utsk:s Betänk., utan man måste väl upgifva något annat i stället.
I sådant fall föreslår jag, att vi måtte vidhålla den närvarande porto-inrättningen.
Den anmärkn., som den siste talaren gjort i afseende på svårigheten att inpassa föreslagna portot i decimal-systemet, har äfven varit förutsedd i Utsk.
Derföre var man betänkt, aft ingå i detta ämne, men Betänk, hade derigenom blifvit alltför vidlyftigt, och tiden var dessutom alltför kort.
Utsk. hyste derförutan den öfvertygelsen, att då K.
M. genom General-Poststyrelsen kommer att utgifva förordn. och taxor i detta ämne, K.
M. icke lärer underlåta att, såvidt möjligt är, bestämma portot i den myntsort, som blir gällande efter det nya systemet.
Som Hr von Hartmansdorff sagt, är det icke endast Postverket utan äfven alla andra inrättningar, der taxor linnas, hvilka måste vidkännas dylika förändringar.
Hvad åter angår Hr von Hartmansdorffs yttrande, att det vore en fördel att icke behöfva skrifva bref, torde möjligen någon villfarelse ligga deri, enär man anser, att lättade kommunikationer och lättad möjlighet att meddela sig med hvarandra, utgöra bevis på en stigande civilisation.
Hvad åter angår begagnandet af tidningar, så lärer man väl i dem icke få eller vilja läsa detsamma som i konverterade bref.
Beträffande den förlust, England lidit genom införande af medelporto, så har den värde talaren i öfrigt icke velat jemföra detta land med Sverige.
Jag får då upgifva ett annat land, nemi.
Damnark, som icke lidit någon förlust af medelportots införande.
Cederströms yttrande, får jag äran meddela, att Utsk. sökt alt vinna alla möjliga uplysningar, och de ledamöter, som ifra t för denna enl. min åsigt nyttiga förändring, hafva haft mycken möda att öfvertyga sina motståndare om nyttan deraf, ocji då Utsk. afgifvit ett Betänk., som, om det icke är lika bra som K.
M:s förslag, åtminstone närmar sig detsamma, så mycket möjligt är, samt man gjort sig så mycken möda, vore det i sanning sorgligt, om äfven detta Betänk, icke skulle vinna R.
St:rs bifall, serdeles som Utsk. sökt att gå de af R.
St:r uttalade åsigter till mötes.
Då emellertid Frih.
Palmstjerna förordat förslaget, anhåller jag om bifall till detsamma.
Den 16 Augusti e. m. 393 Gr. Lagerbjelke, Gust.':
De välgörande följder, dylika reformer inom Postverket, som den ifrågavartde, medfört i andra länder, äro så allmänt kände, att de bär icke behöfva vidare framhållas.
En föreg:de talare har redan visat, hvilken lättnad i förvaltningen reformen åstadkommer.
Till hvad han yttrat, ber jag att tå lägga, att genom antagande af Utsk:s förslag skall största delen af den kontanta npbörden vid de olika postkontoren bomma att uphöra.
Jemväl för de brefvexlande åstadkommer reformen en icke så obetydlig fördel, ty, utom den beqvämlighet, som genom förändringen vinnes, blifva kostnaderna för brefvexlingen minskade.
Det är allmänt kändt, huruledes synnerligast köpmän, som hafva vidlyftig korrespondans, årligen dertill måste utgifva betydliga summor.
För industrien måste det således blifva en vinst, att dessa taxor nedsättas.
Likaså är förhållandet med den fattige, hvilken, om han måste afsända ett bref, befrias från
Digifvande af en för honom större summa penningar.
Jag kan följaktligen ur räkningen icke utstryka den vinst, som upkommer genom de nedsatta taxorna, och nekas kan icke, att, genom det lättade tillfället att aflemna brefven samt alt beräkna kostnaderna för desamma, äfvensom denna kostnads förminskning, brefvexlingen otvifvelaktig! kommer att betydligt ökas.
En talare har sagt, att det vore icke godt, att brefvexlingen ökades.
Man kunde hjelpa sig den förutan.
Det torde likväl icke kunna nekas, att för rörelsen och industrien det är ett be-' hof, alt korrespondansen är så lätt, så billig och §å hastig som möjligt.
För densamma måste det alltså, såsom jag redan nämnt, blifva en stor fördel, allt hvad som i denna fråga kan åtgöras.
Alt Postverkets inkomster till en början komma att falla, kan icke bestridas, men, efter Utsk:s beräkningar, komma de likväl att lemna ett icke så obetydligt öfverskott.
Jag vill dock medgifva, att dessa beräkningar icke fullkomligt hälla streck, i följd af ersättningar till tjenstemän för mistade sportler; men i alla fall bör den af Utsk. beräknade summa blifva tillräcklig för bestridande af kostnaderne i postverket.
En värd talare har sagt, att genom reformens införande i England Postverket derstädes gjort oerhörde förluster, och att ännu för 3 år sedan inkomsterne derstädes icke upgått till samma belopp, som före reformens antagande.
Den värde talaren har likväl förbisett, al t det är en stor skillnad emellan den nedsättning i portot, som skett i England, och den, som är i fråga här i Sverige.
Jag påminner mig icke bestämdt siffran, men jag vill erinra mig, att 1 sh.
Sterling var ett vanligt porto i England, och att medelportot f. n. är 1 pens.
Denna nedsättning kan på intet sätt jemföras med den af Utsk. föreslagna, och om det är en sanning, att ju större nedsättningen är, desto bättre är det för trafiken, så är det äfven en sanning, att då nedsättningen i portot göres .så betydlig som i England, fordras der en i vida högre grad ökad trafik än hos oss, der nedsättningen är föreslagen långt mindre, för att inkomsterne skola upgå till samma belopp som före reformens införande. K. M. har i Dess Propos. föreslagit 2ne olika porton, i afsigt alt se - 394 Den 16 Augusti e. m. dermera borttaga det ena.
Utsk:s förslag innebär således ett bifall, om jag så må säga, på en gång till K. M:s Propos. eller ett anticiperadt bifall till en K. Propos., som blif en följd af den nu afgifna, en propos., som, om den vid denna Riksdag afgifna antagits af R.
St:r, icke vid en annan Riksdag kan uteblifva, enär K.