Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en sådan förenkling af nuvarande besvärliga sorlräkning icke framkallats af några s. k. lärde mäns hugskott, hvilket vissa dess vedersakare grundlöst föregifva, ulan af ett mer och mer allmänt kändt och erkändi praktiskt behof, synes bäst deraf att man i de Häste Europeiska länder,, sedan längre tid tillbaka, varit betänkt på dess genomförande, att i mänga denna påtagligen nyttiga förändring redan blifvit verkställd, dels fullständigt, dels tillsvidare med inskränkning lill Myntet, samt att. i sjelfva England, der man vanligen hyser största betänklighet vid frågor om förändring i det bestående, ansett tiden vara inne att i myntet införa Tiodelningsgrunden, medelst 1 £ Sterlings indelning i 10 delar, som fält namnet Florin, samt florinens ytterligare delning i 10:deoch 100:dé delar; så att f. n.
Tiofalds- och Tiodels-systemet är infördt i Frankrike, Ryssland, Nordämerikanska fristaterne, Columbien, Harti, Nederländerne, Belgien, Schweitz, Kyrkostaten, Neapel, Lombardiet, Sardinien, Venedig, Grekland, Joniska öarne, Ungern m. fl. oberåknadt många Asiatiska länder der man från urminnes lider begagnar detta indelningssätt, såsom i Kina, Japan, Java, Tunkin, Ostindien, Persien m. 11.
Sedan jag sålunda sökt visa nyttan och angelägenheten af Tiodelningens införande i mått, mål, vigt och mynt i allmänhet, samt att öfvergångeo lill denna förbättrade indelning lämpligast sker genom dess införande i myntet, lager jag mig friheten framställa några anmärkmr i anledn. af den K. propos:n härom, som R.
St. fått emottaga. l:o Erkännande att den föreslagna nya Enheten för myntet, som lill vigt och finhet fullkomligen öfverensslämmer med nuvarande 1 R:dr R:gldssedlar (| R:dr s:mt), är högst lämplig, emedan största delen af Sveriges innebyggare äro vane att värdera varor efter R:dr Rtgldssedlar, äfvensom att namnet Riksdaler Riksgäldsséd/ar icke Den 28 December f. m. 151 är lämpligt att bibehålla, dels emedan vi numera icke äga några R.gldssedlar, dels emedan 3:ne olika mynt finnas i landet, som bära namnet Riksdaler, nemi.
Riksdaler silfvermynt-, Riksdaler Bankomynt och Riksdaler Riksgälds sedlar; vågar jag likväl anse det i K. propos:n föreslagna namnet: Riksdaler Riksmynt vara mindre lämpligt, emedan det är långt och bibehåller ordet Riksdaler, som bör undvikas, samt föreslå antagandet af namnet Riksmark.
På den lid Riksmyntets Enhet utgjordes af 1 Daler Silfvermynt kallades dennes ^:del 1 mark.
Som nu den nya myntenheten likaledes utgör jemt Jule! af vår nuvarande 1 Riksdaler Silfvermynt, så synes mig ganska passande och följdriktigt, alt den nya myntenheten kallas 1 Riksmark.
(Förr 4 mark på Dalem, nu 4 Riksmark på /?/Å.sdalern). 2:o Det i R. proposm föreslagna nya silfvermyntslycket, i värde ,l0-del af myntenheten (10 öre), är både nyttigt och nöd vändigt, emedan del utgör sjelfva ledaren till, elier undervisaren om nya indelningsgrunden.
Men jag tager mig friheten anmärka, alt detta myntstycke just af denna anledning, bör få ett eget namn.
Namnet Penning (eller Tiling, som en annan ledamot af ståndet föreslagit) synes mig vara passande emedan Penning från äldsta tider varit begagnad att beteckna en af Riksmyntets underafdelningar och derjemte är enkelt och välljudande.
Enl. dessa åsigter skulle nya myntsystemet erhålla följande enkla form.
1 Riksmark
1 Penning — 10 öre. 3:o Om h'opparmynts-präglingen.
Skiljemyntet bör ega följande egenskaper: att icke vara för tungt; att vara hållbart mot slitning; samt att icke bestå af flere sorter än som erfordras för beqväm vexling i den mindre handeln.
K. proposm skulle följande kopparskiljemynt framdeles präglas: 10 öres-styck, å 200 R:dr Riksmynt på 100 Ht koppar, hvarje stycke sålunda väga 0,05 få (tdtsfä)- 5 » » 200 » Riksmynt på 100 fä koppar; hvarje stycke sålunda väga 0,025 fä (t'ö o b* få)- 2 » » 150 » Riksmynt på 100 få koppar; hvarje stycke sålunda väga 0,01353 få. 1 » » 125 » Riksmynt på 100 få koppar; hvarje stycke sålunda väga 0,008 fä (, 0Vo) fä■| » » 125 » Riksmynt pä 100 få koppar; hvarje stycke sålunda väga 0,004 fä (I(,4t5 få).
Härvid synes niig följande anmärkmr kunna göras: 1) att 10 och 5 öres styckena innehålla för mycket koppar och blifva derigenom alltför tunga och obeqväma, hvarföre föreslås, att de utmyntas efter 250 R:dr Riksmynt (Riksmark) på 100 få koppar, hvarigenom 10 pres-stycket komme att väga 0,04 få (1Jis fä). 5 » » 0,02 få (j§s få)- 152 Den 28 December f. m. 2) att skäl icke synes vara att utmynta 2, 1 och öres-styckena efter 2:ne olika grunder utan alla 3 slagen efter den för 2 öres-styckena föreslagna å 150 R:dr Riksmynt (Riksmark) på 100 ti koppar, hvarigenom 2 öres-stycket komme att väga 0,01333 ti. 1 » » 0,00666 ti. )) » 0,00333 ti. 3) att 10 öres-stycket af koppar icke är behöjligl, då man äger ett silfvermynt (Penningen) af 10 öres värde.
Efter dessa åsigter skulle kopparmyntet blifva följande: 5 öres-stycken ä 250 Riksmark pil i 00 ti koppar, vägande 0,02 ti. 2 » å 150 » 100 ZT » 0,01333 1 » å 150 » 100 » 0,00666 ti £ » å 150 » 100 ti » 0,00333 ti.
Efter dessa åsigter skulle kopparmyntet blifva följande: 5 öres-stycken å 250 Riksmark pä iOO ti vägande 0,02(,-JB) ti. 2 » å 150 » på 100 ti » 0,01333 ti. 1 » å 150 » på 100 ti » 0,00666 ti. 2 » å 150 » pä 100 » 0,00(33 ti.
Fördelarne af delta system vore: beqvämare myntstycken, enklare ntmynlningsgrund, lättare bokföring vid myntverket, samt myntningskostnadens förminskning.
4:o 1 Frankrike, der en allmän omprägling af landets gamla slitna kopparskiljemynt nyligen företagits, har raan vidtagit den åtgärd, alt förstärka kopparen med en liten inblandning af Tenn och Zink, sålunda, att lill 95 Grammes koppar tilläggas 4 Grammes Tenn och 1 Granime Zink, tillsammans 100 Grammes i vigt, som utgör grunden för utmyntningen sålunda alt 1 Franc utmyntas af 100 Grammes koppar 1 Dectme (,'„ franc) af 10 » » 1 Cenlime (,a franc) a.f 1 » »
Denna blandning är alldeles lika dyr med oblandad koppar, emedan 4 Grammes Tenn och 1 Gramme Zink tillsammans hafva i det närmaste lika värde med 5 Grammes koppar.
Fördelarne af denna kopparens sålunda meddelade förstärkning äro 1) att myntet blir hållbarare mot slitning 2) att det är mindre blottställd! för ergning 3) att den vidriga kopparlukten undvikes 4) alt myntet får ett vackrare utseende, samt 5) att del lättare skiljes från de gamla kopparmynten.
Jag tager mig friheten föreslå, att samma fördelaktiga tillsatts af Tenn och Zink äfven måtte äga rum vid nya Svenska kopparmyntets prägling, samt att således lill 95 ti koppar tillsättes 4 ti Tenn och 1 ti Zink, tillsammans 100 ti, hvaraf myntningen sedan verkställes enl. ofvanstående grunder, anhållande vördsamt, att denna motion må varda remitterad till vederbörligt Utsk., förbehållandes mig att till Utsk. ofördröjligen få aflemna, så väl ett mig af ÖfverDirektören vid Kongl.
Myntverket
Akerman lofvadt yttrande rörande detta förslag, som gtskillige profmynt slagne af denna sålunda förstärkte koppar, med åtecknad vigt, af hvilka skönjas kan, så väl de serskilde myntstyckenas storlek som utseende.
D e n 28 December f. m. 153 Slutligen, och som ändamålet med mina nu gjorde framställningar ingalunda är, att försvåra antagandet af det förslag Kongl.
Maj:l täckts till R.
St. öfverlemna, får jag vördsamt föreslå, att R.
St. ville l:o bifalla K.
M:s nåd. propos. om 1Mynt-Enheten och dess Tio delning och Hundra delning; 2:o i afseende på utmyntningen af Öres-stycken, i nnderdihet anhålla, att K.
M. täcktes låta verkställa densamma i enlighet med här ofvan framställda förslag; samt 3:o i afseende på kopparmyntets legering med Tenn och Zink, för sin del antaga ofvanstående grunder.
Hr Flach, Joli. Fredr.
Philip, upläste 2:ne sålydande motioner : l:o.
Som erfarenheten allt mer och mer ådagalagt otillräckligheten af de uti nu gällande Bevilln:sFörordn. befintlige stadganden, hvilka åsyfta noggran och tillförlitlig kontroll å taxeringsupgifternes sanningsenlighet ; så och då det otvifvelaktig! måste ligga Rikets samtlige Ständer lika ömt om bjertat, alt allmänna bevitlningen, redan i sig sjelf nog tryckande då den lagligen utgöres, icke må blifva det i ännu högre och orättvis grad derigenom att den börda, hvilken rätteligen bör bäras lika af alla, i mån af hvars och ens förmåga dertill, kommer att blifva särdeles betungande för den laglydige och samvetsgranne medborgaren, ju mer det kan lyckas den mindre nogräknade alt genom osannfärdige upgifter, undandraga sig delaktighet i denna offentliga pligt; får jag, genom denna min motion vördsamligen föreslå, att Bevilln:sUfsk. måtte anmodas förelägga R.
St. lämpliga förslag till stadganden, hvilka i ofvannämnde hänseende kunna vara betryggande eller åtminstone gå allmänhetens anspråk mera till mötes, än nu sker.
Utan att nu gå Bevilln:sUlsk:s omfattande sakkännedom och vidsträckta erfarenhet härutinnan i förväg, har jag dock velat till dess bepröfvande hemställa huruvida icke, såsom korrectiv mot osannfärdige och ofullständige taxeringsupgifter, lämpeligen borde stadgas, bland annat, i frågor om taxering å sådan näring eller rörelse, att dess idkare enl. lag är förbunden deröfver föra bok och räkning, alt den som öfver Taxerings-komités upskaltning vill hos Pröfnings-komité klaga, för alt i denna upskattning vinna nedsättning, skall vara pligtig hos sistnämnde komité förete de öfver klagandens näring eller rörelse de sednast föregångne (2, 3 eller flere) åren förde böcker, samt med dessa, hvilkas vigtighet honom skulle åligga alt edeligen fästa, behörigen styrka, att medium af behållna inkomsten för dessa år, sådan denna inkomst, enl. nu gällande föreskrifter, skall beräknas, ej upgått till det belopp, hvarför klaganden blifvit af Taxerings-komilén påförd bevillning; i hvilket fall, men icke eljest, klaganden borde en derefter lämpad nedsättning i taxeringen tillgodonjuta. 154 Den 28 December f. m.
Om det, å ena sidan, väl understundom torde anses besvärande för den enskilde idkaren af borgerlig näring och rörelse, att till offentlig kännedom och granskning framlägga de otvetydiga bevisen, på hans ekonomiska ställning; så må det väl å andra sidan icke förtänkas Staten, om den, efter vunnen kännedom om alla hittillsvarande stadgandens otillräcklighet att förebygga underslef, vidtager de deremot för framtiden möjligast betryggande medel, bland hvilka jag trott mig med allt skäl böra föreslå del ofvan upgifna. 2:o.
Då allas likhet inför lagen, allas lika rättighet alt deltaga i Statsbestyren, likasom allas pligt att deltaga i Statsbidragen är dagens mer eller mindre tydligt uttalade lösen, ligger det ock i sakens natur, att man gerna ser och eftersträfvar tillämpligheten af dessa satser allestädes i gemen, men företrädesvis der, hvarest man tror sig finna denna tillämplighet förbisedd.
Jag har till dessa reflexioner blifvit föranledd af stadganderne uti 88 och 89 §§ af nu gällande Bevilln:sFörordn. och den dervid starkt i ögonen fallande olikheten uti antalet af de deruti upräknade Riksälms samt ofrälse Ståndspersoners eller Embets- och Tjeostemäns Ledamöter uti Slädernes Taxerigskomitéer.
Man kan svårligen nöjaktigt bjuda skäl för denna olikhet, till fördel för ett af RiksShn, med det förklarande, alt slädernes intressen af detta Riksstånd bäst och lämpligast bevakas; ty må man dervid endast besinna, att städernes befolkning utgöres till flertalet af ledamöter utom detta Stånd, äfvensom intressena hos detta flertal oftast äro rakt motsatta dem, som tillhöra detta Stånd; och jag vill då tro, att, vid noga öfvervägande af dessa förhållanden, svårligen något förnuftsskäl, till stöd för denna företrädesrätt, skall kunna åberopas.
Det är ock derföre, såsom en slutföljd af denna min åsigt, jag härmed vördsami. väcker den motion, ätt, med förändring härutinnan uti ofvannämnde §§ af nu gällande Bevilln:sFörordn.
, antalet af Ledamöter uti städernes Taxerings-komiiéer mäste för framtiden bestämmas lika af hvarje deruti upräknadt RiksStånd äfvensom af ofrälse Ståndspersoner eller Embeis- och Tjenstemän; och torde denna min motion varda till vederbörligt Utskott remitterad.
Hr Westerstrand, Pehr, upläste en sålydande motion:
Vid 1844 års
Riksdag väckte jag motion ang:de bela Grundskattens, så väl Kronotiondens, som Ordinarie Räntans med dess Afradsspannmål, förvandlade till penningar och deruti ingående Indelningars indragning, emot tilldelande af kontanta anslag åt, dermed försedde, personer och auktoriteter.
De konservativa och antiqvariska anmärkn:r, som inom detta hus emot motionen gjordes, hade det ej varit svårt ätt vederlägga; men sedan jag erfarit, att, emot all förmodan, motionens väckande mycket misshagat på högre ort, ansåg jag det ej lämpligt, att densamma af mig, såsom arno - Den 28 December f. m. 155 vibel embetsman, med framställning af vidare skäl understöddes.
Jag afstod således ifrån allt ifrande för saken ; men ehuru jag såg den, efter behandlingen i Utskott, i sin helhet då förfalla, har jag likväl den hngnaden att finna en del deraf, eller frågan om den af en mängd persedlar betstående Ordinarie Käntans förenkling, återslå att afgöra.
St:rs, vid sist hällne Riksdag, afgifne anderd; skrifvelse af d. 20 Aug. 1851, M 379, har K. JL, vid början af nu pågående Riksdag, till R.
St. i detta ämne allåtit nådig propos., vid hvilken jag, såsom hindrad ifrån att vid dess remitterande vara närvarande, nu få göra följande anmärkn:r.
St., med sin underd. framställning synas hafva åsyftat endast en förenkling af Ordinarie Räntan, medelst bibehållande af några få, deruti ingående, hufvudpersedlar och de öfriga persedlarnes utbyte emot bestämd penningeränta, och då de uti propos:n nptagne förvandlingar af persedlar till andra sådane, synnerligen till Spannmål, skulle, genom fluktuerande Markegångsvärden, kunna medföra ökad tunga för de skattskyldige, anser jag, att ingen sådan förvandling bör äga rum, och att alla de persedlar, som ej kunna komma i fråga alt, såsom hufvudpersedlar, ulan förändring bibehållas, böra uträknas, enl. den antagne principen, lill ständigt värde i penningar, att i jordeböckerna ingå.
Ett skäl att undvika persedleförvandlingar ligger äfven i det vidlyftigare och svårare arbete, som deraf skulle föranledas, medelst serskildta uträkningar för hvarje hemmansdel.
Bibehållne oförändrade hufvudpersedlar behöfva ingen annan zifferåtgärd, än den årligen vanliga.
De öfriga persedlarnes värden efter markegång åro redan uträknade och befinnas nptagne i de 20 årens räkenskaper, ur hvilka medium, till bestämmande af ständiga penningeräntan skulle tagas.
Denna åtgärd, tillika med jemkningen genom borttagande af mindre bråkade persedleqvantiteter, kan ej blifva besvärligare, än uträknandet af dessa persedlars värden efter ett nytt års markegång.
Hela förändringen skulle således kunna åstadkommas af de Ordinarie Tjenstemännen, utan behof af biträden, hvilka det, i alla fall, skulle blifva svårt att erhålla nog skickliga och pålitliga; och skulle det betydliga anslaget af 4^,000 R:dr b:ko, hvilket K. M., i och för den föréslagne förändringen, i nåder ansett
Dagsverken åro en räntepersedel, som ej i alla län förekommer, och som Deputerade i flere läij, der den äger rum, ansett böra såsom persedel ur ordinarie räntan försvinna; enär^elegs värde efter markegång ganska litet förändrds.
Då ett sådant förhållande; med markegångsvärdel blifvit af Kongl.
Kammar-Colhm vilsordadt, och då uti ett län upgifvits, att detta värde i 20 år der varit enahanda, anser jag det vara skäl, att denna persedel till ständig penningeränta förvandlas, enär det synes vara utan ändamål, att den såsom persedel qvarstår, och enär dess utgörande in natura härefter ej kan komma i fråga.
Ehuru Deputerade i Upsala och Skaraborgs län yttrat sig ej för länen önska annan förändring af Ordinarie Räntan, än dess bestämmande helt och hållet i penningar, likväl, och då rättigheten, 156 Den 28 December f. m. att härom, utan hinder af Deputerades yttrande, besluta, tillkommer 11.
St., samt ett afvikande för dessa län ifrån en allmän regel ej gerna bör äga rum, hemställer jag, att, med undantag af dagsverken, de qvarstående hufvudpersedlarne för dessa län må såsom K.
M. i nåder ansett, blifva spannmål och smör, samt att öfriga räntepersedlar, jemte dagsverken, till penningeränta må förvandlas.
Om remiss härå lill StatsUtsk. anhålles vördsamt.
Hr Wästfelt, Ollo, upläste en sålydande molion:
Sedan uplyst blifvit att ovillkorlig tillämpning af de i kontraktet d. 5
December 1682 lagde grunder för det vissa knecktehållet skulle blifvit alltför betungande för Nyköpings län, medgaf K. M. i resolution d. 23 Januari 1683 sådan lindring, att på den af rotarne utg:de Knecktelönen finge afdragas värdet af En T:a Spannmål, hvilken Spannmål skulle af kronan utgifvas.
Så barock skedt.
Hvarje soldat vid Södermanlads Reg:le åtnjuter nu, såsom en del af årslönen, En T:a Kronotionde: men som denna Spannmål utgår med endast halfrågadt mål eller 301] fasta kappar på T:nan, samt detla, såsom lätt inses, medför och kommer alt medföra flerahanda väsendtliga olägenheter, så får jag föreslå, att den Soldalerne vid Södermanlads Reg:te på lön anslagna Spannmål hädanefter må få utgå i fullrågadt mål, heldst mer än tillgångar dertill finnas vid Reg:tet i öfverskotts-tionde, samt skäligt torde vara alt fästa något afseende på den försämring i de förut knappa vilkoren, som för Soldaten inträder, då han, hvad förmodligen snart inträffar, måste frånträda rättigheten, alt utfå lön-spannmålen in natura, och åtnöjas med lösen efter medelmarkegång.
Hr Prytz, Lars Adolf, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: l:o.
Ett med den af mig i tålånga år innehafd^ Tull-Distrikt-Chefs befattning förenadt åliggande, alt med upmärksamhet följa rättegångarne i Xutlmäl, liar leni nä t mig erfarenheten af en långsamhet i första Instansen för deras behandling, som till hufvudsaklig del bör Kunna afhjelpas och undanrödjas.
Då brott emot Tullförfattningarne åtalas vid Rådhusrätt, till hvars handläggning de höra, och undersökningen, i sig sjelf långsam genom de laga formaliteter, som måste iakttagas, blifvit afslutad, antydas vanligen parterne att Utslag kommer alt afkunnas efter anslag, utan att någon tid bestämmas härtill.
Följden häraf blir icke allenast att parterna förgäfves, understundom i flera månaders lid, få inställa sig i rättens förstuga för att å anslagstaflan efterleta det lofvade Utslaget, utan äfven alt, genom ett sådant dröjsmål, lagens kraft förlamas, i thy att den Den 28 December f. ni. 157 brottslige dels under tiden kan få tillfälle undkomma straffets tillämpning, dels kan ohejdadt begå nya lagbrott innan han blifvit sakfälld för förut begångna.
Detta förhållande föranleder mig att begära ett lagstadgande, hvarigenom Rudhusrätterne förpliglas att i Tullmai, efter slutad undersökning, bestämma viss dag, inom begränsad lid, för Utslags af kunnande.
Om remiss lill LagUtsk. anhålles. 2:0. I K.
M:s nåd.
Förordn. till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, af den 22 Dec. 1841, § 29, 2:dra mom. finnes föreskrifvet: ”Då beslag verkställes, ulan alt godsets egare eller försl are ertap”pas, bör vederbör:de Domstol, ang:de beslaget och omständighe”terne dervid, låta, genom åklagarens försorg, kungörelse i Statstidningen införa, med föreläggande för godsegarne, vid äfventyr ”af talans förlust, att, inom 3:ne månader efter det ett slikt införande skett, hos Domstolen sig anmäla; men Domstolen åligger ”tillika, utan afbidan af tiden för en dylik anmälan, att målet, så ”vidt godset angår, lagligen handlägga.”
Dg nu erfarenheten tillräckligen ådagalagt att snart sagdt aldrig någon godsegare, i följd af ett sådant kungörande, anmäler sig, af det naturliga skäl att han skulle äfventyra att dömas skyldig lill ansvar för oloflig vamin försel, får jag vördsamt begära att detta lagstadgande må uphäfvas, emedan de mål, hvilka det afser, nu ej kunna afdömas förr än de 3:ne månaderne efter kungörandet förlidit och derigenom endast förorsakas en onödig tidsutdrägt i de enklaste och klaraste rättegångsfrågor till uppenbar förlust för så väl Kronan som Beslagaren, hvilkas rätt är beroende af målens skyndsamma afdömande.
Men om emellertid omtankan, att icke någons möjeligen lagliga rätt må trädas för nära, skulle kräfva att bibehålla det föreskrifna införandet i någon allmän Tidning, så kan tiden åtminstone saklöst förkortas ifrån Tre månader lill
En månad, hvilket jag alternativt får föreslå.
Om remiss till LagUtsk. anhålles.
Dessa motioner remitterades till LagUtsk.
Hr Tham, Carl Wilh.
Au g., anförde dels muntligen dels skriftligen:
Jag ber om en kort stunds upmärksamhet för ett förslag, som jag går att afgifva.
Det har väl egentligen afseende på delta hus, men kan måhända, såsom åsyftande ett vetenskapligt ändamål, vara af mera allmänt intresse.
Hvar och en som kastat en, om ock flygtig, blick in i R. o. Ad:s arkiv- och kanslirum, torde ha sett eller anat att dessa rum innehålla rikhaltiga samlingar af handskrifna prot. och handlingar från äldre och sednare tiders Riksdagar.
Och så rikhaltiga dessa samlingar äro, så för äldsta tiden i sitt slag ensamna äro de, och vid 158 Den 28
December f. m. närmare betraktande vigliga för kännedomen af fäderneslandets historia, särdeles hvad dess ekonomiska, financiela och inrikes politiska förhållanden angar.
Adelns riksdagshandlingar gå tillbaka till år 1627, i det hela taget några tiotal af år längre än PresleStis och ungefär ett århundrade längre äq Borgare- och BondeStuis.
De äro ock, hvad prot:ne angar, vida utförligare än PresteSt:s, äfven under 1600-talet särskildt, ehuru båda dä voro fria från den öfvertlödiga eller alltför trogna fullständighet, som i sednare tider småningom gjorde sig gällande.
1 dessa prut. uprullas för den eftertänksamme läsaren ett eget slag af tidstaflor, med bilder ej ur krigets, men ur fredens värf, ur statsmannalifvets.
De stora män, som vi alla från ungdomen lärt känna såsom segrande pä Tysklands, Danmarks, Polens och Rysslands fält, framstå här i en annan dager, kämpande med ordets makt för samma fäderneslands väl.
Tidigt kastar väl partisinnet sina skuggor öfver dessas strider; meu hvad de derigenom förlora i inre värde, vinna de i yttre lif och intresse.
Frågas nu: skola dessa skatter vara och förblifva begrafna i glömska?
Och om de skola, om de höra framdragas i ljuset, hvem tillkommer detta närmast, om ej R. o.
Ad. sjelf.
Om intet annat
Stånd i riket, kanske knappt någon statskorporation i annat land, utom England, har så mycket af egna minnen, och af egna häfder, så är ock intet så pä en gång berättigadt och förpligtadt att utan Statens mellankomst gifva dessa häfder en offentlighet, som kan bära vittne, att man vet värdera, hvad förfädren efterlemnat.
Ett och annat försök i denna väg är gjordt: åtskilliga strödda stycken ur Ad:s prot. förekomma i tryckta aktsamlingar, så äldre som yngre, bland annat i de som fortfarande utgå från det ”Kgl. Samfundet för lifgifvande af handlingar tili Skandinaviens Historia” ett samfund, som, intill sednaste åren endast med egna tillgångar, bestridt en litterär verksamhet, i sitt slag ihärdigare och fruktrikare, än nästan något annat; men denna verksamhet har ej kunnat, och kan ej, äfven om den skulle blifva ytterligare utvidgad, sträckas utom de allmänt vigtiga, till de för särskildta stånd egna förhandlingar.
Ett mera specielt, dock ej för Adeln, uteslutande och mera i ett sammanhang utfördt försök, gjordes för flera år tillbaka af en af Ståndets ledamöter, frami.
Prof. Cederschiöld, som, börjande vid det konstitutionela statsskickets återuplifvande efter K.
Carl XII:s död, utgaf en samling Riksdagsprot:r; men dermed stannade företaget, af brist på lipmuntran å någon statsmyndighets eller korporations sida.
För offentliggörande af PresteSt:s förhandlingar särskildt, är mera ulrättadt, såsom de der för någon tid sedan äro, visserligen i sammandrag, utgifna af några ståndsledamöter.
Hvad åtskilliga skriftställare sednast försökt åstadkomma till Riksdagarnes historia, på hvilket fält jag sjelf användt någon tid, har åter varit i en mera allmän rigtning, syftande på sammanställning till ett helt för hvarje Riksdag af samtlige Ståndens och Riksrådets öfverläggningar. R. o. Ad:s egna dyrbara samlingar, i och för sig betraktade, äro således ännu nära nog ovidrörda, Och hvad som för både varande och blifvande forskare vore det angelägnaste, återstår: att Den 28 December f. m. 159 Ad:s äldre prot:r skulle utgifvas i sin helhet, eller blott så mycket sammandragna, som utan förlust för innehållet kunde låta sig göra.