Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tillåtna remedium i finhet utgör för silfvermyntet tre hundradedelar, eller myntets halt må kunna afvexla sålunda, att ett © myntadt silfver kan innehålla emellan sjuhundrade nittiosju tusendedels (0,797) och ä*'" tahundrätre tusendedels (o,8o3) © finsilfver.
Likväl skall Myntmästaren använda all omsorg, att hålla myntet vid sin rätta halt af åtta tiondedels (0,8) © fin - Den 28 November e. m. 5^7 finsilfver på hvarje © myntadt. § 6.
Följande remedium må vara tillåtet i silfvermyntets vigt: 100 hela eller 200 halfva riksdalrarkunna väga emellan två och niohundrade åttatiofem tusendedels (2,g85)ffi, samt tre oell femton tusendedels (3,oi 5) ©. 4oo fjerdedels riksdalrar kunna väga emellan två och niohundrade sjuttionio tusendedels (2,97g) ©, samt tre och tjuguen tusendedels (3,021) © vikt. vigt. silfver på hvarje © myntadt. § 6.
Följande remedium må vara tillåtet i silfver-myntens vigt, nemligen: 4o hela eller 80 halfva riksdalrar kunna väga emellan niohundrade nittiofem tusendedels (0,995) samt ett och fem tusendedels (i,oo5j ©. 160 fjerdedels riksdalrar kunna väga emellan niohundrade nittiotre tusendedels (0,993) samt ett och sju tusendedels (1,007) ® v^t‘ v*§t' 2.
Om Guldmyntet. § 7 • Af Guld kommer hädanefter att slås enkla och dubbla Dukater.
Dessa skola hålla niohundra sjuttionio tusendelar (0,979) 558 Den 28 November e. m. af sin vigt, i fint Guld; och 100 Dukater böra väga åttahundra sjutton tusendedels (0,817) Af ett skålpund fint Guld utmyntas alltså etthundra tjugufem stycken enkla Dukater, samt af två fint Guld etthundrade tjugufem stycken dubbla Dukater. # § 8.
Det tillåtna remedium i vigt är sådant, att etthundrade
Dukater kunna väga mellan åttahundra femton tusendedels (o,8i5) och åttahundra nitton tusendedels (0,819) fg.
Remedium i finhet utgör två ettusendedelar (0,002), så att 125 Dukater kunna innehålla emellan niohundra sjuttiosju (0,977) och niohundra åttioen ettusendedel (0,981) fint Guld. 3 Art.
Om Kopparmyntet. § 9- Enheten af Svenska Kopparmjmtet skall vara öre.
Öret skall föreställa en hundradedels Riksdaler. § 10.
Kopparrayntningen sker i stycken af ett halft, ett, två och fem ören efter följande grunder:
Den 28 November e. ni. 55g vikt. vigt. diameter halfva öret . . 0,01 fö o,5 dec. tum hela 0,02 fö 0,7 dubbla .... o,o3 fö — — o,85 5 örestycket . 0,04 fö § ”•
Remedium i Kopparmyntets vigt må utgöra 2 procent. § i2- Rikets Ständers Bank äger att låta utmynta Koppar vid Myntverket, beräknadt efter den för Kopparmyntet bär fastställde myntningsgrund; dock icke utöfver 200 Skfö om året de 3 första, och sedan 100 Skfö de följande åren.
Skulle mera behöfvas, skall derom hos Kongl. Maj:t serskilt anmälan göras. § '3.
Ingen vare skyldig att uti liqvid taga Kopparmynt utöfver 25 öre.
4 Art.
Om myntning, smältning och probering. § *4.
En hvar skall äga, att få till utmyntning uti Myntverket aflemna Guld och Silfver, att efter ofvanstående utmynlningsgrunder utmyntas.
56o Den 28 November e. m.
Derföre erlägges en slag-skatt af en procent.
Ingen annan betalning, utom proberare-afgift och för Guld under Dukathallt, skedarelön efter fastställda tariffer, må vid strängt ansvar af myntets embetsman affordras lefveranterna. § i5.
Den, som i Myntverket vill bafva Guld eller Silfver nedsmält i plantsar, betale derföre serskilt afgift, enligt den derföre Nådigst fastställde tariff. § 16.
Sådana plantsar, om hvilka myntets Embetsman anse misstanka kunna äga rum, alt de, antingen genom svek eller ovårdsamhet, ej äro så likartade som vederbör i alla punkter, böra å Kongl.
Myntet omsmältas; dock uthugges deraf förut prof, som jemföres med det, som efter omsmältningen å plantsen tages.
Sammanslår balten å dessa, består Kongl. Maj:t och Kronan smältningskostnadcn.
Uppkommer åter mer än fyra tuséndedelars (o,oo4) skillnad i halt emellan båda profven, bör inlemnaren betala smältningskostnaden efter tariff, samt äfven erlägga dubbel proberare*afgift i stället för enkel. § *7* Den 28 November e. m. §■ ll För Bankens räkning bör myntverket gjuta plantsar å de qvantiteter och i sådana former, som Bankens styrelse det askar, och böra dessa förses med en särskild, dertill fasställd, stämpel, som utvisar vigt och finhet.
Kepparmyntningen blifva antagen efter detta förslag, borde vid Silfvermyntningen iakttagas, att äfven stycken af 10 öre i Silfver utmyntades.
I det fallet skulle §§2, 4 ocb 6 ändras sålunda: §•
2- — — en fjerdedels och en tiondedels R:dri §• 4* Vigten &c. — — —■ — — — — — — (^0,0075) samt på tiondedels
R:dr tre tusendedels (o,oo3) f®, allt vikt. vigt. §. 6.
Följande remedium &c. — — — -— 4oo fjerdedels eller 1000 tiondedels Riksdalrar kunna väga &c. &c. Lades på bordet. 1 H. 36 562 Den 28 November e. ni, Herr Hjerta Gustaf j anförde skrifleligen:
Då jag nu aflämnat Förslag till ny Myntfot, och sakkunnige
Mäns yttrande derom gifver mig det hopp, att Rikets Ständer skola dertill lemna uppmärksamhet; vågar jag äfven öfverlemna Förslag till ny Lag för Privata Banker.
Detta Förslag grundar sig derpå, att de börjande Capital vinsters skyndsamma förkofran är en outöslig källa till National-rikedom; att denna förkofran icke kan blifva allmän, om ej Bankrörelse öfver allt i Landet drifves; utan i sådant fall allenast inskränker sig till de få orter, som kunna draga fördel af den enda befmtliga Bankinrättningen; samt alt lånerörelsen lider vid centraliserade Credit-stiftelser, men deremot lättas samt ordnas genom i orferne fördelade.
Hela byggnaden hvilar på erkännandet af Creditens natur, nemligen: att Credit-papper kunna utgöra större belopp än de Mynt-fonder, hvarå de anvisa; samt alt det är rörelsen af dessa Credit-papper emellan de orter, hvilka hafva närings-förhållanden sins emellan, som gifver ökad kraft til Industrien.
Men detta Förslag afser tillika möjligheten, ätt kunna tillvägabringa sådane Inrättningar i ett Land, der all enskild Credit länge varit skakad i sina grundvalar, genom undanryckandet af dess vigtigaste stöd: ett lagligt Mynt.
-rss-r!-!!-!!— I ILZ Adell?, ak högst z:ne dagar af Rik^möt-t torde agersta, och sar derföre, utan ar willja göra intrång i nägonS rättigheter, föreslå, om ej en jämnkning ruan vorsri, !§ krinde äga rum.
Herr I^s/anstolpk: förnyade dek af Herr gjorda förslag, ak upskjuta med denna §:s afgörande; men arsttliige wörö af stridig tanka.
Herr Grefw-n och Land t-Marstalken gjorde krnpoliiivu.:
Vifaller Höglofl.
Ridserstapek och Adeln l. §. af Betänkandet, med deri af Grefwe Märner proponsrscka killäggnji g at det deruti före» slagna Upskartningssätt af fyra Ständ ej mä leda til j?, Ljuäioal?
Ropades Ja, Nej och VorerinZ.
Herr 2 i dorli.
Jag hade förcfatk mig ak ej yttra någon kanka i er ämne, der sä manga andra, med mera kännedom och rättighet, redan gistvik sina.
De fa ord jag arnar säga hafwa ingen annan afsigt, än den, om möjligt är, at afböja en Vmennx, och spar» Ridderskapet och Adeln förlusten af en dyrbar tid.
Jag undersöker icke om sammanskottet til esaliszrionsn är en Bewillning, eller icke.
Der gör kllsylbst ak den ar en Beskattning, hwilket icke lärer kunna nekaS.
Ständer allena äga rättighet at beffaika sig och alla SwerigegJnnebyqgare, och denna hafwa ds uröfwat, dä de utstakat en wis;?r6(lsnt, som af all förmögenhet stall gifwaS.
Men uppå Lammittsrsäe8 åtgärd ankommer det ak bestämma werka» af detta NiksensSländerö Beslut, dä ds bestämma wärdet af all Egendom, och dymedelst cke - HL4 rr,-miners densamme, som hwar och en s?asl betala.
Dä denna ar sa nära beslägtad med hmad Riksens Seander rilksmmer at görs, och kan i stclstva werket anses som en fortsatt utöfning af den beskattningsrätt, soni Riksens Ständer exclustvs tilhör, sa ar wäl naturligast updraga den ak Ledamöter af de sv a Siande», hwilket ocksä här ryckas wara de fst stas.mening.
Och som tillika yrkadk blistvit, med yrsta as allmänna rösten ut ko ra de Särderingsmän ssloeisi-s rwanne af. sadana Statens medlemmar, som sägas icke Wara genom de fyra Riks Stånden re^rssavrerscls, blefwe en onödig nyhet, da de förre icke skäligen böra misttänkas, ar med mindre rärrmrsa och symwets-gran» her upskarca nägonS Egendom , derföre ar han icke omedelbart tilhör nägotdera Ständet, och.en mycket bstäEch nyhet, baden synes öpna wä. gen för et st-ge rLg>re-.t«ncslion, som wära Regeringssagar eller lagliga bruk hittils icke känt.
Hans Lxesllsncs Grefwe
Ruurb rrod» de kill i>;a ängLN, at ej leda til prTjuäioir, wara sa rllfredsst illande, at de Herrar, som begärt vorsri, §, torde derifrån assia.
Herr Xlingi^orr, 6srär.
Jag för min del är näjd at assia frän vorerin.A, den jag blott yrkac, ester j.H ansett ben säsom en af be fä rättigheter wi hasme öfriga.
Herr IXloröenstdpe, ^ncksr.^ och Herr I.sgercrsnt2, Lsngr, asstodo äfwen.
Herr kVlunclr sk Idofenscktvlst.
Jag af. star ifrån vvtsrwZ, mm utan at antaga det
Mer, ii2; ak Riksdagen slutas inoni tre dagar, emedan det talar lika starkt för alla nu förekommande Betan» kandcn.
Hans HxLc! lenes Herr Grefwen och Landt - Marsta lkei!. Bifaser Höglofi.
Rldderilapct ocb Agrin i. tz. af Hunliga Ucstotkets Betänkan, de, rörande lammansärrningen af Upstattnings-LomlN!t!eeras, utan «t denna sammanfattning ma tjena kil xieefuäieLl i framtiden, och endast för denna gängen, Bcswarades med Ja. 2. §.
Af Betänkandet uplästcs.
Herr 6/!IengclIsr, 8smus! ^seol), ansäg tydligheten sördra, ar i första K. utsätecs, om det ar efter förmedlad: eller oförmedladt Hemmantal, fv!N Ssckue-äsjgurLraäe böra kväljas.
Grefwe 8 tr 5 mksIr, kreär i e
Oeor^ frägade VM de walde Taxeringsman stövla fullgöra alla Taxeringar L Länck?
Herr 3coär fwarads härkil N c f. Grefwe Lrrömfelt yttrade sig ej kunna inse, hwarföre ali Adeln i Länet skulle samlas kll Lands-Larieollrsr, och rrodde ak fadanc stulle åstadkomma densamma en gansta dryg kostnad.
Grefwe klia milron.
Jag sinner cu Lon» traäiQion emellan första H. och den andra.
I den första star Bofaste, r den andra Vefutkne.
Efter min tanka ar ordet Bofaste der rätta pa bägge ställen, emedan RidderstapetS och Adelns Taxerings - 1126 män sjelswe böra äga Jord, enlig-: 10. §, i Meliga kriviiegisrug.
Herr 8 tvär.
Hemliga ftft^ottek har ansett nödigt, at Ridderskapetb,och Adelns Ledamöter marks sammankallas lil Landshöf-dingarna, för at samradaS om hwilka i Upftkatmings- OommikkSLrno bära sikta, der ej någre besukne Zlvelsmän finnas.
Hwad angar Landshöfdingen L/ilenscHsrs amnärkistng, sar jag smara at sadana wat manligen ske efter beräkningen as oförmedladt Hnnmama!, och betyder det för öfrigt har ingen ring, antingen det skee efter förmedladt elier oförmedladt.
Grefwe Douglas, (garl VVilbelm.
Ivlajor 8rsstt har förekommit miq uti det jag ämnade at säga: jag sär dock endaK tillägga, ar mänga Häradcr finnas, uti bwiEa inge Bofaste Adelsmän äro ar kil. ga wio denna Uoskattningen af Egendomar; jag finner således nödigt, ar asta jaoane Bofasts ibän af Ridderskapet och Adeln sammankallas lil Landshöfdinge-saket, hwarest de sjelswe kunde wäija sina Beskarrningsinän; och skulle sä handa, ak någre af Ridder skåpet och Aoeln hade sörfall, ak de sig icke per. sonligen kunde infinna, 'sa, kan ända deraf wa! ske igenom sö-seglad Sedel, eller genom FuLmagt kil den de ha siva förtroende före, ak lara wälja.
Jag kror detta ar sä mpckek mera' nödigt, som enformighet uri upskattninZS-mstKoäsn derigenom sker at de fa samräoas.
Grefwe lVk orner, Lar! 6 a briel.
Mig synes at Högloft.
Ridderskapet och Adeln genom största tydlighet skulle lättast komma isian fåken, och ar H27 det oförmedlade Hemmaritalet bör uk siktas.
Jag sz». min del skulle alwen tilstnrka, ar befunne Adelsmän mane lil Ledamöter i Lommitmerns wäljas inom hwarc Harad, och ar, der ingen besutten Rogsman finnes, wäljae be fran der nästgränsande.
Derigenom skulle en betydlig kostnad unr-.vikas, och bör defiurom den rällknheien mara hwar och en förbehållen, at skrifteligrn fa anmäla pa hwem han falin med sit för» troende.
Herr von lioxsiiröm, sonas, hemställde, om ej förordnas borde, ar deste Taxeringrmän böra wara underkastade lika answartghet med den, som för manliga Taxeringsman ar stadgad.
Herr 8testr.
A hela Vekanfandct stadgas ef answurighet för »agon.
Hans bixLLlIencs Grefwe Knurb. Jag finner ej i Betänkande! namndt huru förhallaS bör, der ofrälse
Man besitta frälse Jord.
Det more besynnerligt, om de, som besitta frälse Jord, ej skulle äga någon rättighet.
Den Ofralfe.-man kunde finnas, som i Frälsehemman äghe krefjerdedel»r af en Socken: skulle han ej hajma någon röst?
Jag kaimer ej om Hans Maj:t Sig häröfwer yttrat.
Herr Grefwen och Landt-Marskglken.
Detta ar redan genom förra fragan afgjordt.
HanS Lxcellsncs Grefwe Idu ur b.
Nej, i förra § war fragan blott om Ledamöter i Ommutöerna, och här ar frägan om Sockne-Fullmägtiga.
Grefwe kläm i iron.
Sädan- Osrälscmän som besitta frälsejord, matte ätminvsione sä wara med upIySningöMis.
Hans kixcollencs Grefwe lluurb instämde härut'.
Hsrrsf d^sräin, Joban »Anu5, erinrade, at der wore ingen oluraget at wara närwarande.
Herr 8raär.
I Betänkandet ar tydeligen sagd t, at hwar och en sar wara närwarande och npgiswa sin mening.
Desiniom skall hwar Socken haf» wa sin Fulimägrig.
Jag tror ej ac man kan komma längre.
Hans kxcdl! er, cs Grefwe lvuueb.
Onr sa är, at dm Orälsema», som besitter frälse Jord^ kan mara Socken-Fullmägrig, sä är min anmärkning beswarad.
Herr 6^1 lana äler.
Om jag fattnt menlngen rakt, sa skola Sockne.Fullmägtige wara narmara n de i Lommine erns.
Herr 8reäc uplyste at Lommittösrns ars af L:ne siag.
Flere, talade pä en gang.
Hans Lxcsllsrics Herr Grefwe» och Landt- Marskalken. 9tde och loche §H. innesat-. ra denna staga.
Hans kxoelience Grefwe k^uurki.
Hemliga Uistorters Ledamöter synas sjelswe wara i Lönrrovcrfa med hwarandra härösmer» Herr af dl or 6 i o. Hwar och en ?os5es6onsr är ansedd stylvig, at wara ulstädes och således äfwen berättigad.
Herr 8 röök upläste den delen af 2'.dra §,, forn angör Wal-principen för Bonde-Standek, och nodde deraf böra sölja, at 50 Manta! kunna til sin Fullmägkig wähä en kossssstonai.
Denna ventilation afbröts genom ankomsten af en Deputation ifrån det Wallof!.
Borgare,Ståndet, anförd af Stockholms-Riksdagsmannen Herr Äldere manne» länägren, som tilkännagaf, at Srändet, i anseende kil de stora utgifter, som af Landet stola utgå, icke sett sig kunna följa sin böjelse, at bifalla de föreslagna gafwor at deras.
Högheter Hertigarna af Södermanland och Östergöthland.
Derjämte förmälts han, at Borgare-Ständet besiittit, at ben sä kallade Bröllopsgärder» ställe, sedan den uphort, såsom Krönings Gärd i 6 ar utgå, samt derunder begripas sä wäl Begrafnings-hjelp ester Högstsalig Hans Majtt Konung lil., som en under dånig gäswa af 100,000 Rch. äc Hennes Maj:k Drottningen, och en lika gafwa sc Hanö Kongl. Höghet Kronprinsen.
Deputation beswarades och astradde.
142 rizo Friherre 8kasl, Lorsttr I,uävig.
Denna §. tyckeö böra något nogare bestämmas, da socknarne aga rättighet wäija inom sig en a lwänne Fullmägtiga efter förtroende, uran afseende derpå, om de äro Hv3li6cergäs at kunna wäljas ril Riksdagsmän, såsom til exempel Ståndspersoner, Bönder som äga Frälse-Hemman, jämwäl ock /Vrrenäarorer och Fralse.
Bönder, sa skulle kunna hända, om alla Socknar i Häradet handelsewiö med sit förkoenvs faliic pa sadana Personer, ak sedermera ingen af desto skulle kunna wäljas kil Os^urersäs i Upstkattnings-Lommikläen.
Hecr8tsär.
Betänkandet innefattar egente. ligen ej huru Sockne-DsputsrLäe skola wara ^vali6cers6e ; och tror jag Högloft.
Ridderskapet och Adeln alitsa kunna bestämma, at man demi mäijer hwem man will.
Hans Lxasllsncs Grefwe liuukk, fö resiog, at hwem svin häldst ager jorden, mätte hafrva rättighet ak wälja ril Sockne-Fullmägtig.
Herr Grefwe» och Landt - Marskalken.
Jag torde kanske fa göra propoluion til bifall pä §. nied Grefwe lvuullw tilläggning.
Grefwe hamilton begärde äfwen den tilläggning, at ordet Besuttne mätte andras til Bofaste.
Herr O/llsriaälsr förnyade sin anmärkning, rörande Hemmantalets beräkning efter förmedladt eller oförmedladt.
Grefwe lVlorner, 6gr! 6 adriel, anmärkte gr mänga Socknar finnas, som ej innefatta 50 Mantal, och frägade om de finge walsa, ehuru de ej besia af mer än 20 eller ZO.
Herr 8 re är.
Ja i § star hivar fe Församling, som bestar af til och med femtio Mantal; hwilket således äfwen inncbegripcr et mindre antal.
Herr IVoräenfioIps, äsr§, päminde, at de Os^ureraäL matte wara jordägare.
Hans Lxcsllsncs Herr Grefwen och L a nd t - Marska l ken.
Ä-skiUlga tilläggningar äro begärda.
Grefwe 8rrvmle!r har pmopmnorgr, ak Niidderskaper och Adeln ej marce sammankomma pä LaudS-Lancellisr, Utan wäija inom Häradet.
Herr 8rcär.
Sädank torde blifwa ganssa swart, och det syneS mig ej bork mycket beswara Lands, höfdingarna, atf se Riddcrskapet och Adeln församlad en gang om aret.
Grefwe 8rrömselt.
Frägan ar ej har om beswarer för Landöhöfvingarna, utan omkostnaden för Nidderstchpeis och Adelns Ledamöter.
Herr Grefwen och Landt - Marffalkei, xroponeraäa bifall kil 2.
Z. med tilläggning, at de cAmmilleraäe böra wara bofaste och jordägare.
Härtil swaradcs Ja; men Herr von Lagstrom, ^onas, yrkade tilläggningcn af anfwarighet för dem lika fou: för andra Taxeringsman.
HZL
Herr ^otenlljerna, d) i13 , bestridde den, na tilläggning: sedan anfwarigheren blijwit sa ivid. sträckt, som den hitlils warit, har erfarenheten wjsat, at Landshöfdingarne haft ganska sivärt ac fä Taxeringsmän.
Grefwe kk-rmilror!.
Desiuiom har ju den, som kror sig äga skäl til klagan, wägen oxen at brswära sig Ho6 Kongl. Maj:t.
Herr 6^l!snsäler.
Anfwarjgheten torde wara mindre nödig, när Taxeringsman kväljas efter bästa öfwenygelfe.
Pre five Ika milton.
Någre begära, at i stäket för til och med 50 Mantal matte i sättas under ZO Mantal.
Herr ak kkoräin föreslog, at utkrncket matte, för tydlighetens skull, bliswa 50 Mantal och derunder.
Herr Grefwe» och Landt - M arskalken gjorde xrvxmiuion pä denna förändring i §., hwilken Bifölls.
Herr Grefwe» och ^..udr-Marskalken fragake, om det ej wore Riddersikapecs och Adelns tanka, at wid walet kil Sockne-Fullmägkiga xrineixsir af oförmedladt Hemmantal skulle följa-?
Grefwe Lrrömkelr.
Hwad gör det til fåken?
Herr 8re6r.
Beräkningen efter oförmedllng är den rätta, om det behöfwer utsätta-; ehuru sadank nog första- efter förn wid Taxeringar wanligen iaktF tage-» nzz Herr k7oräsnsic>Ips, Austers.
Fag buskar ac denna fraga om sörmeLI-dt och oförmedladt Maina! skall äga lika röst-rätt, tydligare bestämmas, pä det at all tivetydighek och dermed förknippade oredor malte undwikas, och man ej ödsam äuprracl af det uttrycker, och at förstas af sig sjelst.
Herr Greswen och Landt - Marskalken.
Någre as Ridderfkapet och Adeln halma äfw-m tyckts wara af den tankan, at hwUken som häidst, För. samlingen har förtroende til, kan wäljas lii Sockne» vejiutersst» AnmälteS och emvttogs en OepurÄtioli frän det Högmördiga Preste-Ständsr, antord af Herr Biskopen OoKor I-iristblom, som tilsämiagaf, at Scändet bifallit Bröllopsgårdens utgående ännu i sep är, lil Kröningsgärd, Begrafningshjelp, samt gäfwar til Hennes Majit Drottningen och Hans Kongl. Höghet KronPrmscn, pa lika sätt, som ofwanföre as Borgare-Slanders vepukrrssts bliswit ansördt.
Äsrvenwäl hade Preste-Standek bifallit gafmor til betalande af deras Kongl. Hogheter Hertigarnas skulder, ehuru Sländek ännu icke bertil ursett nödig ionä.
Dsputationen beswarades och afcradde.
Likaledes en Ospurarion fran der Hcderwarda Bonds - Ständsk, anförd af Riksdagsmannen lVlgrrs kebrrion i Utsund frän KopparbergL«Läii, som liikäntiagaf, at Ståndet hserteligen öi-skat kunnat förena sig med Ridderfkapet och Adeln i fragan om betalande af deras Kongl. HöghcterS Hertigarnas Skulder, men ansett omständigheterna, genom älskiiliga redan stadgade sfgifter, wara fä tryckande, at Bonde-Ständer för sm de! icke sert sig kunna deruti jnga.
Vesivarades och aftraddc.
Hans Lxerliencs Herr G re swen och Lanbc-Marffalken.
Ridderffayet och Adcln har tyckrS mig willja bifalla 2. §. af Hemliga 1! sVöktets klxkrgokum Lrotoco!!! med de killäggnjn» gar, ar en Socken bestående af so Hemman och derunder ager waksa en Fullmägkig, ak Lommiktsraäo frän Socknarna böra wara bofaste Män och Jordägare, samt at walet bör ske efter oförmedladt H mmantal.
Harti! ropades Ja.
Grefwe -8 krom keit tilläde äfwen, at Adela matte walsa inom H wadet och icke försimilaS pä Lands - LancelliLr.
Ätskillige ropade harti!
Nes; men Grefwe 8 crom kel c förnyade sia tilläggning och yttrade sig befara, ak Zfdeinö sammankallande hos Landshösdmge-Ambttct fVulle ej tjena til annat, ä„ at Åstadkomma Lsbalsr.
Herr 8 rest t bestridde denna tilläggning.
Grefwe ^amillon förenade sig med Grefwe Lkrömkslc deruti, at Adeln kunde »välja inom Häradet.
Herr k^iläskranä, vaviä Qotkksrä^be. garde äsive» denna tilläggning. nz?
Herr Ståcki yttrade sig ej bertil kunna samtycka, och kunde ej finna nägon farhaga för besia Folksamlingar wara grundad.
Uppå Herr GrefwenS och Landt-MarskalkenS föreställning, om Ridderskapet och Adeli» behagade asstä fran denna tilläggning, emedan en voksrinA deröfwer blott skulle förhala liden, asstodo Grefwe Strömfelt och de öfrige Herrar, som densamma yrkat. z. §. af Betänkandet uplästes och bifölls. 4.
§. uplästes.
Herr Klingtporr, 6erär.
Salom onödiga ord synas mig langa resor kunna urur §. utgå.
Herr Icki I äsbra nä instämde häruti.
Grefwe Lunge, lVIZrksn.
Ja, ja, de bli ej korrtare derföre.
Herr Grefwe» och Landt-Marskalken.
Bifaller Högloft.
Niddcrskapet och Adeln ar länga resor borrrtagas utur Z.
Hartil swaradeö Ja. 5. §. uplästes.
Friherre 8ras! von UloIIstgin trodde denna §. ej wara tydlig nog, emedan den stadgade, ak Landshöfdingen wore k> reiss i UpskattningS-Lorn, mikläsrna, men icke viri han skulle äga röst.
Herr Steckt.
I 24. §. nämnes den Olus, da xari» Vv!» emellan UpskattnmgS-mannen lunde n;6 inkräffa.
Deraf syneS den siutsatts böra dragas, at Landshöfdingen icke matie äga röst; men som sadanr icke är p-ea-lt utfart, kunde det ej skada at bestämma dec nogare.
Herr l^l iI cichr 3 nä och Grefwe Lunge yrkade, såsom en tilläggning, <u sammankomsterna mätte ske Härads-Skeppslags, eller Tingölagö-wis.
Herr Grefwe» och L arid t - Ma rskalken ^ro^onerAcis bifall til §. med de tillaggningar, ar Landshöfdingen ej matte äga röst i LvmruntsorNZ, och at sammankomsterna ske i hwart Härad eller Tingslag.
Samrycktes. 6. §. upläsies och bifölls» 7. §. uplasieö.
Grefwe Lträmkelr, kr sörre 6sor§, fraaade hwar ma» skulle fa folk til krocdeollikösr?
Herr Lreär.
Landshöfdingen har i sadant ändamål at befalla öfwer Kronofogdar, Länsmän m. m.
Upyä gjord ?ropolicicm af Herr Grefwen och Landt-Marskalken blef 7. Z. bifallen.
Anmältes och emottogS en Ospuratiov frän dek Hederwärda Bonde - Ständet, anförd af Riksdagsmannen Isae Larlsson i fran Skäne, som tilkännagaf, ak Slandet bifallit Brvllopsgardekrs fortfarande pa samme s-sses»' >lZ7 simma <äck och til lika ändamål som bet Mällös.
Borgare Slandet förut bifallit.
Beswaradeö och aftradde.
Hans Lxcallsncs Herr Grefwe Kuurlr.
Seda» Rioderskapet och Adeln redan blifwit undrrrät, tade om de Bcstut de z:ne RelpsÄivs Standen taf, it, rörande Kröningsgarben, Begrafningöhjelpcn mm. får jag ödmjukeligen hemställa, om icke w» äsiven genast derpå kunde undfå kropollcioll.
Friherre Acsel von hollstein.
Sedan wi nu hört, at den af Ridderskapet och Adeln sa enhälligt bifallna proposition om en ga wa til Deras Kongl. Högheter Hertigarna, såsom et bewiS af Ridderskapetö och Adelns underdäniga wördnad och tacksamhet, bliswit helt oförmodligen of kwanne stand asflagen, fa hemställer jag ödmjukast, om Ridderskapet och Adeln e/ skulle anse sin wardighet det fordra, ak sjelfwe erlägga denna summa, ehuru känbar den ock torde blifwa.
Hang Lxcslleace Herr Grefwen och Landt' Marskalken.
Detta är en ny Lslus, och Preste Ständer har ännu icke yttrat sig öfwer konsten kil vesta gäfwor.
Jag får saleder nu allenast proponera, om Högloft.
Ridderskapet och Adeln bifaller, at den sa kallade Bröllopsgärden ma ännu i 6 är utgå, såsom Kröningsgärd och Begrafningshjelp, samt af samma gärd 102,002 R:d. anstas til en underdånig gafwa at Hennes Masit Drottningen, och en lika summa at Hags Kongl. Höghet KronPrjnsen» 143 nz8 Hntil ropades enhälligt Ja, och en vspu's rion under anförande af Grefwe ^liuuiiron, lb-uävig^ afgcck för at de öfriga kLl^cÄlvL Ständen härom underrälta. 8. §. af H mliga Utskottets klxtriiöium krorocolli uplastes.
Friherre I)s 6ser, Uoberr, föreflog, ak, fastän Ordföranden wore franwarande, T^xeuygen likawäl skulle ga i wcrkstallighet.