Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad beträffar den omständigheten, att lånet skulle användas till bildande af hypotheksföreningar, så får jag för min del förklara, att jag val anser hypotheksföreningar kunna blifva fördelaktiga för landet, men att jag tror, att de böra bilda sig sjelfva och icke genom konstlade medel framlockas.
Sedan de bildat sig och erfarenheten ådagalagt deras fördelaktighet, blir det tillfälle för staten att understödja dem; dock anser jag, att ett sådant understöd bör inskränka sig endast dertill, att Ständerna på dem öfverlåta Bankens hela utlåning på fastigheter, — en åtgärd, som jag anser nyttig både för Batiken och för landet; men innan sådana inrättningar ännu tillkommit, innan man vet, hvilka förmåner de komma att lemna, och innan man känner deras grunder och reglor, anser jag det åtminstone vara oförsigtigt att till deras understödjande inleda staten i några kostsamma lånetransactioner.
Det gifves tvenne sätt att genom lån skapa tillgångar för statsutgifterna.
Det ena sältet är, att staten directe lånar penningar för dessa utgifter, hvilka låns betalande förorsakar i sin ordning ökade skattebördor.
Detta sätt har Representationen vid denna riksdag bestämdt ogillat.
Det andra sättet består deruti, att genom statens medverkan penningar lånas åt de skattskyldiga, på det att dessa med de lånade medlen må kunna utgöra de fordrade skattebidragen.
Det sednare lånesättet, som nu är i fråga, synes mig än mera förkastligt än det förra.
Jag tillstyrker, på grund af hvad jag nu anfört, bifall till .StatsUtskrs utlät., under förklarande, att jag i allo instämmer uti det yttrande, som Hr Wasrn i statslånefrågan inom Utsk. afgifvit, och hvaraf jag anhåller att nu få uppläsa följande mening: ”En nation, som, utan tvingande behof, inträder på skuldsättningsbanan för att, på efterkommande åldrars bekostnad, göra sig goda dagar, är redan ett godt stycke sjunken uti moralitet, samt för uti sitt sköte elementer till fortgående försämring och depravation, deraf förlust af frihet och ära blir den slutliga följden.” 17 H. 62 49« Den 29 December f. m.
Flera värda talare hafva yrkat återremiss af StatsUtsk:s nu föredragna utlåt., och de hafva dertill framställt så fullständiga skäl, att det visserligen är öfverflödigt att något tillägga; men sakens synnerliga vigt föranlåter mig dock att anhålla om R. o. Ad:s tålamod, för att få göra några anmärkn:r vid Utsk:s utlåt.
Må det förlåtas mig, att jag svårligen kan tro, att SlatsUtsk. tagit i noga och behörigt öfvervägande, hvad K.
M. uti den ifrågavar. skrifvelsen i nåder behagat framställa.
För mig synes det, som Utsk. behandlat denna nåd. skrifvelse efter någon på förhand fattad mening; ty eljest förstår jag icke, huru Utsk. kunnat så knapphändigt komma till att afstyrka bifall å den nåd. framställningen.
Utsk. säger, att realisationens skyndsamma befrämjande varit hufvudsakiiga ändamålet med det vid förra riksdagen beslutade lånet, och att fastighetsägares understödjande med lån varit ett med lånets upptagande underordnadt ändamål, endast för att bereda en säker tillgång för den ränta och amortissement, som för silfverlånet skulle erläggas.
Horn, har redan bestridt, att så var, och anser, att fastighetsägares understödjande varit det hufvudsakiiga ändamål, som med det beslutade lånet åsyftades.
Men om det vore möjligt, att saken verkligen så förhåller sig, som Utsk. har sagt, så vore det i sanning ganska beklagansvärd!, att de, sorn vid sisth riksdag togo en verksam del i förhandlingarna, ej annorlunda uppfattade dessa för nationen högst vigtiga angelägenheter; och det vore då än mera anmärkningsvärd!, att de föreskrifter, som i83o års
Ständer iemnade sina fullmägtige i Banken och Riksg.cont., ej bättre combinerades, än att dessa fullmägtige ömsom afvaktade hvarandras tillgöranden, utan att någonsin operera gemensamt, hvaraf löljden är nogsamt bekant.
Hrr Fullmägtige såväl i Banken som Riksg.cont. voro dock härtill oskyldiga, di vilket skönjes deraf, att, då under loppet af år i83a ett bemödande gjordes till åstadkommande af en gemensam medverkan från Banken och Riksg.cont., för att vinna det åsyftade ändamålet, rätta tidpunkten visserligen redan var försummad, hvarigenom conjuncturen blifvit mycket försvårad; men egentliga orsaken, hvarföre detta bemödande tillintetgjordes, var likväl den, att i832 års Statsrevisorer förklarade R.
St:s föreskrifter icke innebära eller ens medgifva en sådan combination af realisationens fullbordande med lånets upptagande.
Sålunda hade troligen båda dessa vigtiga angelägenheter än i denna stund fortfarit att utgöra lekbollar för stridiga interessen och olika åsigter, om icke K. M., af omtanka för folkets välfärd och det allmänna bästa, sammankallat i834 års
Ständer för att bringa i verkställighet, hvad )83o års Ständer beslutat.
Jag bestrider ej, att ett samband emellan realisationen och det beslutade länet varit åsyftadt, såsom det ännu bör åsyftas, och jag medgifveräf - Den ag December f. m. 4qi veu, att realisationens skyndsamma bafrämjande genom lånets upptagande bort äga rum; men jag kan icke tro, att realisationens påskyndande varit hufvudsakliga ändamålet med lånet , enär R.
St:s föreskrifter ej medgåfvo en sådan combination af dessa angelägenheter, hvilket bevisar, att hufvudsakliga ändamålet med lånet måste hafva varit något annat, än det Utsk. har sagt.
Deremot anser jag, att realisationens vidmagthållande har varit och ännu är det verkliga samband, som kan och bör finnas emellan realisationen och ifrågavar. lån, och tillika utgör det hufvudsakligaste ändamål, som dermed åsyftas.
Till realisationens vidmagthållande erfordras något iner än Bancostyrelsens autorisation att, medelst utländska creditiv, införskaffa silfver vid inträffande behof; ty endast dermed kan realisationen ej i längden vidmagthållas.
rotocoll, hållna bos • ' - Högloflige
Ridder skåpet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm År 1313, Tredje Bandet, STOCKHOLM, tryckte i MAaguAsnska Tryckeriet, i$i5 'i Måndagen den i Maj.
Pleh-uni klockan ii förmiddagen. ”Oppbrötös Herrar Electörernes listor till Val af Utskotts-Ledamöter, och befunnos hafva blifvit utsedde: J det Särskildta Utskottet.
N:o 34- Grefve Lpjven.
Fullmägtig:
Grefvé von Schwerin, Bogislaus. N:o 108.
Grefve Ruuth, Eric, En af Rikets Herrar.
N:0 1884.
Herr Hummelhjelm, C., Lagman.
N:o 1385.
Herr Arnell, Lars, Ölverste.Lieii* tenant.
N:o 2152- Herr af Uhr, C., Directeur.
N:o 2219- Herr bothoff, B., Bergs.Råd. I Bevillnings-Utskottet.
Efter Herr Edelstam, N:Ö 1033* Herr Hammarhjelm, Carl Fredric$ Kongl.
Upplästes ett Memorial från ConstitiL tionSUtskottet, af den 29 de April, af innehåll, att^ sedan till Utskottet blifvit hän.'
Skuten frågan* hvarthän, sedan RiksStånden derom stadnat
Två mot Två* Konungen^ Den *l Maj.
Nådiga Proposition, angående Götila Canal, arbetets fortgång och ytterligare befrämjande, borde remitteras, Utskottet, uppå anförde skäl, beslutit, att den samma skulle af Stats- samt BancoUtskotten behandlas.
Detta Memorial, såsom ad notitiam aflemnadt, lades till handlingarna; Och skulle Stats-, Banco., samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie- Utskotten om Constitutions-Utskottets beslut underrättas. Justerades trenne underdåniga Skrivelser till Kongl. Maj:t, angående: 1:0
Den till
Riksdagskostnadernes bestridande erforderliga summan. 2:o Eftergift af den Särna Socken ålagda Bevillning. 0.0 Tryckningen af RiksStåndens
Justerades Pleni-Protocollen för den 27tde April för- och eftermiddagen, den 29.de och eftermiddagen.
Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus, uppt läste följande: Till Högloflige Riksens Ständers Bancooch Statsutskott öfverlemnas i dag å Götha Den 1 Maj. 5 Canal-Directions vägnar så väl Berättelserne och ArbetsPlanerne för de framfarna åren från igio, sorn ock Förslag och Arbets.
Planer för återstående arbetet vid Gotha Canal, byggde på de grunder, som uti särskildt bilagdt BeräkningsProtocoll efter erfa-, renheten uppgifvas.
Herrar Revisorers årliga Berättelser och andra Handlingar medfölja äfven.
Då desse med noggrannhet granskas i sammanhang med Directionens underdåniga Berättelse till Konungen af d, 30 Mars, samt Berättelsen till BolagsStämman den 15 Mars, och en närmare kännedom tages om sjelfva arbetet af bilagde Re-' lationsChartor; så skall
Directionen med lugn kunna anse ailä omdömen öfver sjelfva för-; valfningen och medlens användande vid Canal-Verket, öfver fastigheters köp, enskildt» lån, samt Tjenstemäns antal, aflöning och arfvoden, öfver det så mycket klandrade spridda utförilingssätt, ehuru en oundviklig följd af localen och hundrade andra deraf uppstående omständigheter, omöjlige att ratt bedomina, utan att man med local- och sakkännedom har tid öfverväga dem i hela sin omfattning; äfven skola Höglofliga Utskotten, af de upplysningar från så väl
Banken som DiscontContoiret kunna hämtas, finna förhållandet med Canal-Disconten vara helt olika med det som af obehörige så ofta blifvit fraiustäldt för Allmänheten; finna, att Götha Canal-Djsconten, långt ifrån att hafva öfverdrifvet ökat sedelmassan, eller vållat skadliga följder, varit ett medel för att med 6 Pen I Maj, lätthet använda Capitalistens ofruktbart lig. gande penningar till den behöfvande NäringsIdkarens undsättning uti sin förlägenhet, som blir krossande, om man i denna stund yill hämma Discont.operationerna.
Utom dessa hufvudsakliga punkter, och då Directionen, i anseende till de göromål vid Canalen, som i synnerhet årstiden ålägger den, ej kan längre här vid Riksdagen vara närvarande, tror jag mig skyldig atf uti denna afgörande tidepunkt för det För. slag, hvars införning till hufvudsaklig del varit mig anförtrodd, lemna alla sådana upplysningar, hvilka på ett eller annat sätt kunna tjena till detta vigtiga föremåls bedömmande i hela sin omfattning, helst äfven min närvaro snart vid arbetet fordrasj hvarföre ock Högväiborpe Herr Grefven och Landtmarskalken samt Höglo'].
Ridderskapet Och Adeln behagade förlåta en oundviklig vidlöftighet, och lemna sin uppmärksamhet till hvad jag nu har äran anföra, För att likväl ej onödigtvis uppehålla Högloft.
Ridderskapet och Adeln, får jag i alla deiar, der det kan tjena, åberopa en af Directior. ens Ledamöter Herr CommerceRådet Santessons till 'Vallöf], BorgareStåndet inlemnade Memorial af den 17 sisth April, och de i LandtbruksTidningen N:o 17 införde upp* lysningar, såsom fullkomligen instämmande med min öfvertygelse om sanna förhållandet af företaget och medlen för fortsättningen deraf.
Pen 1 Maj. 7 Tvifvelsmål, om möjligheten af Sveriges östra och vestra strands sammanbindning genom en Canal, hafva så ofta blifvit framställda, och det stundom på ett så afgörande sätt, att jag anser mig skyldig ännu en gång yttra mina tankar härom, ehuru, i stöd af nära 20 års local-kännedom, jag långt för detta och vid flera tillfällen gjort dem bekanta, Då Naturens Son, vid stranden af den lugna eif, kanske föranledd af ekorrens efterdöme , för första gången med bäfvan och längtan på en flytande stock anförtrodde sin varelse åt det farliga elementet, för att vid andra stranden nalkas sina önskningars mål; kunde väl, äfven när framgång bragte honom på högden af den lycka, hvilken då låg inom gränsen af 'dess förmåga, den mest brinnande inbillning måla för honom som en möjlighet, att dess efterkom* mande med tusendetals af sina likar, samlade på en farkost och försedde för månader och år med alla möjliga behof, skulle på det verldshaf, hvars blotta åsyn hundrade gånger väckt dess häpnad, utan annat mål för dess synkrets än det omätliga, trotsa himmel ens åskviggar och stormens raseri; af den våldsamma vågen ömsom kastas mot skyn, ömsom sänkas i afgrunden, utan att ens deraf störas i sin hvila?
Och dock äro vi nu på denna punkt; med visshet af dagligt framskridande!
Hvar är då möjlighets» gränsen för menskliga snillet?
* Den 1 Maj.
Det iand, sorn för alla andra tjenar till efterdöme i Canal.arbeten, efter detsamma på en tid af föga mer än 50 år utfört öfver 400 Svenska mil deraf, har exempel af Canaler, hvilka mer än en-half.
Svensk mil gä på 30 och 40 alnars djup under jorden; af en Canal, som på en sträcka af lSoO fot höjer sig öfver naturliga jordytan 1 ryggen af en ås, hvilken konsten danade till 75 fots högd, derifrån bildad af sara* manskrufvade tackjernshällar, likasom sväfvande i luften för en längd af mer än loOO fot, går den öfver 18 särskildta 40-fots hvalfbågar af tackjern, hvilka hvila på stenpelare; och med häpnad ser man på 127 fots lodrätt högd öfver ytan af den mellan pelarne framflytande strömmen, fartyg om 2 å 300 Skeppunds drägt med sina dragare, besättningar och segel, obehindrade fortsätta sin resa.
På andra ställen fyllas Canaler med vatten endast genom Ångmachiner; heja sjöar skapas eller försvinna; på åter andra ställen försvinna strömmar under jorden och komma åter fram.
Ingen af de mästare, hvilka utfört allt detta, tror sig hafva hunnit fullkomligheten.
Hvar är då gränsen för menskiiga förmågan ?
Men om det ar sanning, att alla dessa företag ligga inom gränsen af menskiiga förmågan, äfven inom gränsen af Englands medel, med en säkrad inkomst för derå använde kostnader, så böre vi dock skatta oss lyckliga, att dylika för national-stolt.
Den 1 Maj. 9 heten så smickrande företag, för oss ej komma i fråga; endast den läran böre vi hämta af dem, att ej afskräckas af mindre betydliga motgångar eller svårigheter.
Ett ras af en Canalbrädd betyder ej annat än ett efter tyngdlagarna origtigt förhållande emellan jordens massa, dess art och den bas den hvilar uppå, sorn erfarenheten underrättar om och afhjelper, medan den försagde ser omöjligheter.
En grusbacke möter, uti hvilken vattnet försvinner lika fort, som det hinner dit, och Canalen blir torr, alltså för den okunnige alldeles misslyckad, under det den vattenhållande jordarten förmodligen är utsedd och beräknad, hvilken kommer att tjena till fordring för denna sträcka, om ej ändamålet genom ännu lättare medel kan vinnas.
Endast sådana och med dessa att jemföra, äro de hinder, hvilka möta Götha Canalen, och om de för någon kunna synas utom gränsen af möjligheten, så egna de sig dock ej att ens skapa villrådighet hos dem, hvilka hafva utförningen om hand, eller fylla desse illa sin plats.
Ty långt ifrån att vara tvifvelsmål underkastad, är möjligheten ej allenast gitven, utan ock lätt, jemförelsevis mot andra dylika inrättningar, enligt med hvad den kunnige Utländningen yttrat, sorn före och under arbetet, med ett mellanrum af flera år, på det nogaste granskat belägenheten.
Endast medlens otillräcklighet kunna alstra omöjlighet, och då håfve vi inför samtid och efterverld den frågan att besva - IQ Deri i Maj. ra: kunna under fredslugnet och elter en så betydlig grundläggning, hvilken hotar att alldeles för Riket gå förlorad, Sveriges tillgångar och behof ej tillåta ett ärligt Låne-biträde under.
Arbets-åren af 250 å 300,000 R.dr, och en Discont-Inrättning, hvars betydligaste vinst förut endast bortlemnades till enskildte, utan någon motsvarande skyldighet till allmänt gagn?
då fråga är ont ett företag, som Lagstiftande Magten, inför Europas ögon, i Sveriges mest brydsamma tidepunkt äskade och beslöt, såsom ett nödvändigt medel dor dess sjelfständighet och förkofran.
En sats, hvars sanning jag tror mig klarligen kunna ådagalägga.
Allmänna nyttan af företaget har blifvit satt i fråga.
Den var likväl från åtmindstone trenne århundraden erkänd af alla Sveriges stora Konungar och upplysta Män, Huru är det möjligt, att alla desse skulle hafva misstagit sig?.
Man delar då gerna misstaget.
Eller har, hvad som i deras tid var en gifven sanning, i våra dagar upphört attavara det?
Nyttigt mäste företaget blifva, att i centrum af Nordiska Hallon öppna en communication, då Rikets samteliga näringar, rörelse och handel nyss varit under tilltagande, och säkert snart åter blifva det, ehuru för ögonblicket i förlägenheter, till stor del vållade genom saknaden af den lättnad i transport, som af Canalen blifver en gifven följd.
Riket har vidare på det kännbaraste sätt fått er» Den i Maj, fara, att politiska händelser, som äfven för framtiden ej ligga utom gränsen af möjligheter , alldeles stängt communication emellan dess vestra och östra kuster, äfvensom belastat roed svåra förluster, i synnerhet <!en östra delens communication med öfriga verl den, De tvenne Nordiska Rikenas länge efi terlängtade förening gör det ej endast nyttigt, utan jag vågar säga oumbärligt för begges förkofran och trefnad i fred, för begges försvar och bestånd i krig, att sjelfständigt och oberoende kunna föra sina alster, sina behof och medel af alla slag, begge håfven emellan, Till massan af Canalens allmänna nytta kan äfven med säkerhet räknas, den för jordbruket högst betydligt lättade ,-transporten af dess produeter; befordrad aftappning af vidsträckta, Canalen närbelägna, mossar och kärr ängar; en lättad åtkomst till de å Canal-Jinien befintliga outtömliga tillgångar af kalk, ett gödningsämne, hvarå hela länders fruktbarhet nästan hvilan; de aldra-vidsträcktaste lägenheter för ängsvattning, som kanske i något land kunna uppfinnas-, en förbättring i landtbruket, sorn till sina ovärderliga följder af ingen kan bestridas, ehuru den i vårt fosterland ännu alltför litet blifvit försökt; högst betydlig besparing å väg-underhålls-kostnad för närbelägna, men ofta äfven aflägsna, di - striet; en genom arbetet lifvad rörelse i orten; arbetsförtjenst för en mängd nödlidande i behofvets stund; kunskapers spridande i flera hänseenden; kunnige arbetares danande; genom erfarenhet förbättrade arbets.methoders och machiners inlörande.
Långt ifrån att erkänna all denna nytta, har man ansett den ej uppväga förlusten af odlingsbara jorden Canalen medta* ger; detta skäl torde böra upplysas med efterföljande beräkning.
Förutsältom, att hela den yta Canalen upptager antingen är odlingsbar eller odlad.
Canalens bredd är 44 alnar i vattenytan, dock ej alltid, men antagom detta per medium, efter den stundom är något mera; dragvägen iir 6, och de merändels åtföljande bigrafvarne per medium 3 alnar hvardera, tillsammans 56 alnars bredd, som Canalen på en längd af 8 mil gör ofruktbar; ty dess bräddar måste väl lika med annan jord framdeles bära gräs oeh säd, helst med tillhjelp på sina ställen af den förr omnämnda ängsvattningen.
Denna ofruktbara remsa utgör alltså £76 tunnland, till en del ganska god, en del medelmåttig jord, och någon del klar sand, fråntagen Svea Rikes odlingsbara yta.
Månne denna area, ej öfverstigande den, hvilken stundom är använd till en promenad eller lustpark, bör stiga mycket högt i beräkning i alla fall?
Och huru slår detta ut, när
Den 1 Maj. man går litet längre i beräkningen, i likhet med hvad i andra länder sker?
Då fartygsnummern, som på ett år framgått vid Trollhättan, stigit till och med öfver 3000, blir det åtmindstoae ej för högt att antaga samma nummer för Götha Canal.
För säkerhet skole vi dock endast räkna på hälften eller 1500.
Man antager deras drägt till 200 Skeppund hvardera per medium, och är säker att ej taga för mycket, dä man vet att lasterne vid Trollhättan stundom gått öfver 1000 Skeppund.
Dä hela Götha Ca* nal-farts längd, blott directe från Wennern till Östersjön, oberäknadt de vidsträckta communicationer åt sidorna, som insjöarne medföra, är 20 Svenska mil, så tager man endast som ett medium för varornas väg, efter alla ej begagna hela farten, 12 mil, och deribland 5 mil Canal; den tid som fartygen per medium behöfva för denna väg på Canal-farten upptages till 8 dagar, då det ligger inom möjlighetens gräns att göra hela vägen på 2.
Då man räknar för hvarje fartyg 5 mans besättning, utgöra dessa karldags - verken 36,000.
Dessutom behöfvas, fast ej alltid, till dragning uti 5 mil Canal för 1500 fartyg, å 2 dagar, 3000 hästclagsverken och lika många körare.
Arbets-förrnågan, som användes på dessa varors framskaffande, utgör alltså 39,000 karl - och 3000 hästdagsverken.
Skola dessa varor, utgörande Deri i Maj. en tyngd af 300,000 Skeppund, framskaffas på 12 mils landväg, så fordras dertill, efter 3 Skeppund på paret, med en körare och 4 dagars tid, i anseende till rastedagar och återresor ofta utan lass, 800,000 häst-dagsverken och 400,000 karl-dagsverken.
Alltså. bespar Canalen i den bästa årstiden för jordbruket 361,000 karl - dagsverken och 797,000 häst-dagsverken.
Här är endast en körare beräknad för Qme hästar, ehuru mart ofta ser lika många körare som hästar.
Räknar man, att dessa karl dagsverkeri, å 300 per år, reducerade till arbetare, mindst utgöra ett antal af 120.3, hvilka åter för sitt underhåll och föda , såsom bland de kostsammare, consumera, å 7 tunnor per år, 842L tunnor, så fordras endast till production af detta sädes-qvantum, å 3 tunnor per tunn* land, 2807 tunnland; 797*000 häst-dagsverken erfordra ett årligt underhåll för 2636 hästar, hvilka, om de med bestånd skola förrätta fororna, fordra 5 tunnland med vanligt jordbruk per häst, gör 13,280 tunnland, hvartill lägges ofvanstående 2S07, summa 16,087.
Om Canal-jorden afdrages med 576, så är endast under denna synpunkt å Rikets odlingsbara jord en besparing af lS,5li tunnland; härförutan bör något för den med landfororna spillda gödseln beräknas.
Men dessutom bör nödvändigt komma i Statsmannens beräkning, att denna högst betydliga arbetsförmåga under den bästa JDen x Maj. årstiden hiinföres till production, ifrån transport, yrket å vägarna med arta sina skadliga physiska och moraliska följder; och då naturen af vårt climat slutar både seglation och åkerbruket, lemnäs transport-förtjensteu åter till den sysslolöse jordbrukaren som binäring.
Jngen lärer kunna neka, att sällan, kanske aldrig, har bättre ersättning funnits i Statistiskt hänseende, äfven om man här vill tillägga, ehuru alldeles ej hörande till denna beräkning, Kronans kostnad för jord-liqvidationen, som uppgått till ett areal-innehåll af 20O7 tunnland 7 kappland Hemmans.ägor, uppskattade till 1019 tunnland l5 kappland, och af skoglös Krono-allmänning ett areal af 671 tunnland 28 kappland, uppskattade till 79 tunnland 28 kappland; dessutom 377 tunnor 5- kappar Kronotionde, och 216 R:dr 32 sk. årlig ersättning, hvaraf 248 tunnor 12* kappar samt 216 R:dr 32 sk. till Indelningshafvare, som alltså vid inträffande vacancer kunna försvinna; hvilket allt handlingarne nogare utvisa.
Som skäl emot anläggningen har man påstått, att den, äfven då den blir färdig, såsom föga begagnad och nyttig, skall lemna en ganska obetydlig utsigt till ersättning lör hafde kostnader till Actie-ägare.
Denna punkt är verkligen en af de svåraste att beräkna, ehuru man synes röja någon okunnighet, då man påstår, att från Rikets bördigaste provinser, och, oberäknadt andra sjöar, från Wettern, hvars stränder höra till i6
Den i Maj. fyra provinser, som öfverflöda af alla sorter Svenska producter, och hvilken från urmin. nes tid haft sin segelfart; att från Östersjön till Nordsjön, och tvärtom, ingen fart å Canalen kan äga rum.
Då aila andra Euro. pas Stater antagit och genom exempel bevisa motsatsen, vore det ett besynnerligt undantag för det land, som naturen framför de flesta andra danat lör handel och sjöfart, och som i följd deraf varit Vikingarnes land.
Jag vill ej taga England till efterdöme, ehuru äfven der till öfverflöd blifvit yrkade, ja till och med ännu stundom yrkas, de fleste af de satser mot Canaler vi höre i Sverige; det är dock anmärkningsvärd^ huru tidepunkten för Englands hastiga handels, och rikdoms.förkofran sammanstämmer med tidepunkten för Canal-anläggningar, hvilken först började 1759, och att Canaler, som varit beräknade till 5 å 7 procents afkastning, uppstigit ända till 60 procent.
Ganska svår är en beräkning, äfven under förmodan af fortfarande .oförändradt förhållande.
Men alla länders erfarenhet bevisar den ofantliga förändring dylika anläggningar å. stadkomma.
Ej endast Spanien, Frankrike, Italien, Holland och Preussen m. fl. Tyska Stater, hafva, i känslan af oundviklig nödvändighet, användt
Statens medel till dylika anläggningar med framgång.
Afven Ryssland och Sverige hafva följt långt för detta samma grundsats till allmän båtnad.
Ett af de mest talande efterdömen framställer Danmark.
Ensam lii, Den 1 Maj. 17 Ensam innehafvare af Östersjöns’ naturliga utlopp, ansåg denna lilla Stat en kortajre
Väg för samma ändamål genom sina Stater?