Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förr än nu gällande konventioner utgått, kan detta icke blifva händelsen; och dessa konventioner hafva till en del ännu en 30 ä 40 år att fortlefva.
På dessa skäl förenar jag mig uti Frih. af Ugglas’ yrkande.
Sparre har påyrkat, att man skulle uppskjuta anvisande af medel för ifrågav:de ändamål intilldess den allmänna löneregleringen försiggått; men den siste talaren har redan påpekat huruledes på så sätt de nuv:de komministrarnas eländiga ställning måste komma att fortfara.
Man har ytterligare sagt, att anslaget icke borde beviljas, emedan man sålunda skulle förhindra den önskade löneförbättringen.
Det kan väl dock icke vara R.
St:r värdigt, att, genom att låta de flesta af landets komministrar i årtionden qvarblifva i en betryckt ställning, likasom framtvinga en lönereglering, eller Den 22 Augnsti f. m. eller att fordra det vissa personer skola, under utöfvandet af sin tjenstebefattning, nästan svälta; ty man kan väl icke påstå, att personer, som ega en inkomst af 5 till 6 hundra rdr, kunna uppehålla sig och sin familj. 1 strid med Gr.
Sparres uppgift, att vädjandet till församlingarna haft önskad påföljd, får jag meddela, att de uti StatsUtsk:t i ämnet erhållna upplysningar gifvit vid handen, att endast högst få församlingar, med anledning deraf, vidtagit några åtgärder.
Så vidt jag kan erinra mig, utgör deras antal inom Östergötland endast 5 å 6 stycken, och inom hela riket 40 å 50.
Om, på sätt den siste talaren andragit, förhållandet är att i Östergöthlands län några åtgärder till förbättrande af komministrarnes lönevilkor endast blifvit vidtagne uti 5 å 6 församlingar, kan skäligen såsom anledning dertill antagas, att nämnde förbättring derstädes icke varit af behofvet så särdeles påkallad.
Det är nemi. endast för sådant fall, att aflöningen icke uppgår till 1,000 rdr, som frågan skulle utgöra föremål för församlingarnes pröfning.
Den erfarenhet, som jag har i frågan, grundar sig på förhållandet uti det mig anförtrodda län.
Der hafva församlingarna på många ställen haft den välviljan för sitt presterskap att de sjelfvilligt gått i författning om den ifrågav:de löneförbättringen; men, Mine Hrr! hvad skola väl sådane församlingar, hvilka på framställning af K.
M. beviljat sina tillskott, tänka och säga, när de finna, att de blifvit dertill så godt som narrade.
De hade nemi. säkerligen icke gjort detta tillskott, om de haft någon aning derom att staten skulle träda emellan.
Icke heller har jag påstått, att man, genom att ställa komministrarna på svältkur, borde framtvinga löneregleringen; men jag har antydt, att, om vederb:de komitéer från första början finge utarbeta denna löneförbättring, så skulle densamma blifva långt bättre reglerad, än om R.
St:r uti vissa delar taga frågan om hand.
Uti sistnämnde fall komma nemi. kommitterade icke att anse sig behöfva närmare undersöka förhållandet, utan tänka att komministrarnes ställning nog ändå blir förbättrad.
Hr von Ehrenheim har, såsom ett skäl för sin mening, anfört nödvändigheten af att i alla kyrkorna upprätthålles gudstjensten; men rätta förhållandet är, att på många ställen är tillvaron af komministratur olämplig; och att sådane svagare kom ministraturer borde sammanslås till en prestbefattning, så att man der erhölle en väl aflönad prestman, hvilken hade tillräcklig verksamhet.
Lika olämpligt som det är att öfverhopa personer med göromål, lika olämpligt är det ock att låta dem få för litet att göra; och detta är dock händelsen uti åtskilliga smärre sacellanier.
Ingen kan mindre än jag missunna komministrarna den ifrågaställa lönetillökningen; men jag kan dock icke biträda en H. VI. 5 66
Den 22 Augosti f. m. mening, hvilken förordar tilldelandet af ett anslag, hvilket, enligt motionärernes egen kalkyl, är för ändamålet alldeles otillräckligt.
Motionärerne hafva nemi. föreslagit ett årligt anslag af 141,000 rdr; hvaremot, enligt reservantens yrkande, ett belopp af 30,000 rdr skulle årligen mellan vederb:de komministrar fördelas.
Hvad skall väl kunna med dessa 30,000 rdr för ändamålet uträttas?
Jag framhärdar till mitt förut framställda yrkande.
Jag vill icke bestrida behöfligheten der af, att åtskilliga komministraturer indragas; men en sådan åtgärd kan väl icke motverkas af det nu begärda anslaget.
Jag anhåller fortfarande om bifall till Prosten Sondéns reservation.
Jag kan icke frångå min förut yttrade åsigt, att löneregleringen i sin helhet motverkas derigenom att kommitterade erhålia förhoppning om att kunna få statsanslag för ändamålet, samt att samma kommitterade deremot, för så vida de ega visshet om att de äro begränsade af sina egna tillgångar, skola verkställa den ifrågav:de fördelningen på ett i allo ändamålsenligare sätt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att delinder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels af Frih. af Ugglas, att R. o. Ad., med afslag derå, skulle för sin del besluta, »att R.
M:s disposition 30,000 rdr såsom reservationsanslag, att användas till förbättring af de svagast aflönade komministrames lönevilkor, intilldess de genom den pågående allmänna löneregleringen blifva uppbringade till det belopp, som erfordras till anständig bergning, hvarvid likväl iakttages, att någon löneförbättring ej må komma dem till godo, hvilkas tjenster vederb:de nämnd, deröfver hörd, anser böra vid innehafvarens afgång indragas.» Härefter framställde FIr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på afslag derå och antagande af Frih. af Ugglas’ ofvanomförmälda förslag, då svaren utföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 9:de punkten.
Ulskds hemställan bifölls. 10:de punkten.
Hr v. Ehrenheim:
Stats-Utsk:ts afstyrkande af min motion synes grunda sig på en annaD uppfattning af 1862 års förord - Den 22 Angneti f. m. 67 ning, än jag anser vara den rätta.
Utsk:t anser nemi. att ett bifall till motionen skulle gå den pröfningsrätt i förväg, som K.
M. förbehållit sig af de statsanslag i kronotionde, som ingå bland presterskapets inkomster, och tyckes stödja denna mening på föreskriften i § 9 mom. 2.
Denna föreskrift innebär likväl, efter min uppfattning, ingenting annat, än att berörde statsanslag i kronotionde, som förut till större delen varit vid vissa församlingar fästade, numera få öfverflyttas till de församlingar, som för sitt presterskaps aflönande deraf äro i behof, men medgifver icke i öfrigt vidsträcktare dispositionsrätt af anslagen, än som förut varit för hvarje särskildt slag bestämd, och lemnar de i detta afseende befintliga äldre stadganden orubbade.
Författningens ordalydelse talar, efter min uppfattning, för denna tolkning, och skulle dessutom vid sin tillkomst blifvit annorlunda behandlad, om meningen dermed varit att berättiga K.
M. att vidsträcktare än förut använda gifna statsanslag.
I afseende på den spanmål, som blifvit på behaglig tid förlänad, gäller således fortfarande 1840 års K.
Bref och de vilkor, jag i min motion uppgifvit.
Denna spanmål får ej användas till förbättring af komministrarnes vilkor, ehuru den dertill kommer att väl behöfvas; den måste indragas från det pastorat, der kyrkoherden derförutan har 150 tunnor spanmål i lön, ehuru nämnden sannolikt icke kommer att anse en sådan aflöning utgöra anständig bergning för en kyrkoherde, och ehuru nämnden i sådant fall måste, på samma gång som den anmäler behaglig tids förläningen tili indragning, tillika föreslå löneförbättring af andra dertill möjligen disponibla tillgångar.
För att förekomma sådana oegentligheter, och för att utvidga K.
M:s dispositionsrätt öfver behaglig tids förläningarne — ej för att gå K.
M:s pröfning i förväg — har jag föreslagit att dessa förläningar skulle få användas till löneförbättring, om det behöfdes, för att förse presterskapet med anständig bergning, hvaremot förläningarne, der de för detta ändamål befunnos öfverflödiga, naturligtvis skulle kunna indragas.
Med afseende på hvad jag sålunda anfört, anhåller jag vördsamt att punkten måtte blifva till Stats-Utsk:t återremitterad.
Då denna fråga i Utsk:t förevar, ansåg jag den utredning, som i afseende å densamma här i Betänk:t är afgifven, vara tillfyllestgörande; men, efter de upplysningar Hr von Ehrenheim här lemnat, finnér jag ärendet väl kunna behöfva en ytterligare och närmare utredning, och vill derföre icke motsätta mig den nu ifrågaställde återremissen.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. pä återremiss deraf, som med ja besvarades. 48 Den 22 Angoiti f. m. ll:te—18:de punkterna.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. 19:de punkten.
Af de förslag, som af Gr.
Hermelin blifvit väckta ang:de inrättande af nya professioner, synes mig det sistnämnda hafva varit förtjent af ett bättre öde.
Det kan nemi. icke nekas, att national-ekonomien är ett särdeles vigtigt och omfattande ämne — ett ämne, som väl fordrar en mans odelade arbete.
Nämnde profession är derjemte för närv:de förenad med politierätt, sjölag och vexellag, med ett ord, så många stora och vidlyftiga ämnen, att det är omöjligt för en man att beherrska dem alla. R.
St:r hafva äfven vid denna riksdag beslutat att hos K.
M. begära utbytandet af kansli- och kameral-examina mot en särskild administrativ examen, i hvilken otvifvelaktigt nationalekonomi kommer att ingå.
Derför bör man väl ock tillse, att de, sorn skola examinera i detta ämne, icke äro alltför mycket upptagne af andra ärenden.
På dessa skäl anhåller jag att punkten måtte till Utsk:t återremitteras.
Jag vill icke bestrida den siste talarens påstående att ifrågav.de läroämnen äro, hvar för sig, af den vigt att de ganska väl förtjena en särskild lärare vid akademien; men jag hemställer, huruvida icke en fråga, sådan som denna, tarfvar en närmare utredning af regeringen.
Utan en sådan, blifva R.
St:r icke uti tillfälle att kunna säkert bedömma hvilket ämne företrädesvis är af den vigt att påkalla upprättandet af en ny profession, och om mera än en är ju nu icke fråga.
Hr von Ehrenheim, för sin del, ansåg att man i främsta rummet borde se national-ekonomien till godo.
Af åtskillige andra personer åter har jag hört den satsen förfäktas, att Romerska rätten vore företrädesvis i behof af en särskild profession; det kan väl icke heller nekas att denna intager en så vigtig plats bland disciplinerna, att den förtjenar all uppmärksamhet.
Då således tankarne äro delade i fråga om hvilken profession, som bör företrädesvis inrättas, har jag för min del ansett välbetänkt att instämma uti den af Utsk:t uttalade åsigt.
Uti Hr von Ehrenheims sednaste yttrande har jag ytterligare funnit ett skäl för vidhållande af samma min mening.
Han nämnde nemi., att R.
St:r vid denna riksdag ingått till K. M.
Den 22 Angusti t. m. 69 med en nnécri. begäran att kansli- och kameral-examina måtte ersättas af en särsW|d administrativ examen, och förutsatte att national-ekonomien skia,, jn„j j sistnämnde examen.
Men månne det icke vid sådant förhår.^de är klokast att åt regeringen öfverlemna att, derest regeringen ,ni fö|jd deraf skulle finna ökade lärarekrafter vara ar behovet påkan^e, vid nästa riksdag göra särskild framställning i amnet?
Någon fara kan väl icke förefinnas sjjdant; UPD skof, ty, såvidt jag vet, är antalet af de perso.„r som nigf uteslutande egnat sig åt de juridiska läroämnenas v'ei'''«k;)nltg* behandling, för närv:de alldeles icke öfverflödigt stort.
Ai sistberörde omständighet torde utgöra ett giltigt skäl att i denna fråga, som man säger, se tiden an. l)å jag icke kan finna att de af Utskrt anförda betänkligheter blifvit vedcrlaggda, anhåller jag om bifall till Utsk:ts förev:de framställning.
Hr Olivecrona, Knut: Utsk:t har, som skäl för afstvrkande af ifrågav.de motioner, egentligen anfört, dels att frågan om nya lärareplatsers inrättande icke vore tillräckligt utredd, dels att K.
M. icke vid detta riksmöte derom gjort någon framställning.
Frih. af Ugglas har äfven lagt samma skäl till grund för sitt motstånd mot förslagets genomförande.
Jag vill dock fästa uppmärksamheten derpå, att frågan om behofvet af nya lärarekrafter, äfvensom om de ämnen, lör hvilka desamma företrädesvis borde disponeras, verkligen kan anses vara tillräckligen utredd af de omständliga utlålm, som juridiska fakulteten och konsistorium aflåtit såväl vid 1859—60 årens riksdag, som sedermera vid början af detta riksmöte.
Jag föreställer mig jemväl, att K.
M. möjligen icke ansett sig vid denna riksdag böra begära anslag för dessa nya professioner, enär andra lärareplatser behöfde fyllas, och man icke ansåg sig böra nu på en gång begära för mycket, af farhåga att man icke skulle kunna med fullt skickliga personer besätta alla platser.
Dock, så länge icke någon profession finnes uti ett ämne, kan man icke vanta att någon person skall mer uteslutande egna sig deråt.
Det skulle t. ex. vara ett sällsynt undantag, att en person komme att använda åratal på studium af Romerska rätten, då han icke hade alt förvänta någon direkt uppmuntran eller lön för sin möda.
Sedan deremot anslag till en sådan profession blifvit gifvet, tvifiar jag icke på att skickliga sökande skola dertill anmäla sig.
Hr von Ehrenheim har redan anfört tillräckliga skäl för inrättandet af en ny profession i nalional-ekonomi.
Hamiltons motion är likaledes klart och tydligt ådagalagdt, huruledes den af honom förordade profession är af behof påkallad.
Sannt är visserligen, att den Romerska rätten här i vårt land icke bar någon gällande kraft, och sålunda icke behöfver ro Den 22 Augusti f. ra. tillämpas; men lika sanntärock, att denna Romersks rån, i följd af de densamma genomgående grundsatser, är af särdeles vigt för alla civiliserade länder.
Att detta ämne i ^rdna tider, då det här fanns en lärostol i Romerska rätten, utöfvade ett särdeles helsosamt inflytande på det juridisk sfudiet, derom hafva vi bevis uti det I7:de seklets jurister.
Juridiska Encvclorw','en ar en nyare vetenskap, hvilken ock måste erkänna» vara stor såsom utgörande en inledning för de'- ,IP8e juristen.
Detta läroämne lämpar sig också bäst att v'-a förenadt med Romerska rättens undervisning, så aj(. till alla delar gillar Gr.
Hamiltons förslag att söka dem emellan åvägabringa en förening.
Då, på sätt Hr von Ehrenheim antvdt, man snart har att vänta en förändring uti de civila examina, i följd hvaraf kansli- och kameral-examina skulle försvinna och ersättas af en annan examen, inser jag nogsamt den stora nytta, som de, hvilka ingå på den civila banan, skola hafva af den Juridiska Encyclopediens studium.
För att likväl i en organisationsfråga, sådan som denna, till K.
M. öfverlemna bestämmandet af de läroämnen, hvilka, för den händelse R.
St:r för ändamålet anslå nödige medel, böra företrädesvis tillhöra de nya lärareplatserna, anser jag lämpligast att R.
St:r bevilja medel, utan att dervid fästa någon föreskrift om deras disposition för några vissa läroämnen.
I öfverensstämmelse härmed, och på det att Utslct måtte blifva i tillfälle alt taga frågan uti förnyadt öfvervägande, förenar jag mig uti Ilr von Ehrenheims anhållan om återremiss.
Obestridligt är att denna fråga skulle hafva befunnit sig uti en vida fördelaktigare ställning, om densamma grundat sig på någon K. M:s Propos. i ämnet; men då R.
St:r så många gånger tillförene lemnat sitt bifall till enskilda motionärers framställningar, då det redan blifvit ådagalagdt att frågan erhållit tillbörlig utredning, och då det väckta förslaget ovilkorligen eger en allmännyttig bestämmelse, anser jag att R.
St:r äfven denna gång kunna och böra taga initiativet.
Redan förut är af föreg:de talare påpekadt, att svårigheten alt fylla de juridiska Järostolarne med fullt skickliga personer till stor del beror deruppå att så få sådana platser finnas.
I den mån åter dessa platser ökas, erhåller man en ökad sannolikhet alt finna dertill lämpliga personer.
St:r hafva visat så mycken välvilja för undervisningen i allmänhet, att man icke skäligen kan befara eller frukta, det icke R.
St:r äfven i denna fråga skulle vilja taga ett initiativ.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall lill och dels återremiss af Utsk:ts förev:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma och Den 21 An gusti f. m. 71 sedermera propos. på ålerremiss deraf, hvilka båda propos:r med många ja oell nej i blandning besvarades, hvarefter propos. på bifall till Ulsk:ts hemställan förnyades samt äfvenledes besvarades med många blandade ja och nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Sedan votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan 1 19:de punkten af Utlåtit N:o 139, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ifrågavide hemställan.*
20:de och 2!:sta punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 22:dra punkten.
Mom. a och b.
Utsk:ts hemställanden biföllos. Mom. c.
Frih. af Ugglas: K.
M. har föreslagit att en Bibliothekarie och en Sekreterare vid Institutet skulle hvardera i aflöning erhålla 1,000 rdr, samt att en Kamererare skulle aflönas med 500 rdr.
Utsk:t åter har ansett dessa 3 befattningar kunna bestridas för ett arfvode af tillhopa 1,500 rdr.
Jemlikt de för Institutet gällande stadgar, och i följd af nämnda tjenslebefattningars särskilda beskaffenhet, torde dock olika personer erfordras för deras bestridande.
För fyllande af Bibliothekarieplatsen fordras särskildt, att innehafvaren deraf skall vara en uti medicinskt hänseende Vetenskapligt bildad person.
Efter hvad mig blifvit berättadi, lärer den nuv:de
Bibliothekarien jemväl hålla föreläsningar uti medicinens historia.
Vid sådant förhållande, synes det lör Bibliothekarien begärda anslag af 1,000 rdr icke vara för högt tilltaget.
I den mån Institutets verksamhet utvecklas, varda äfven otvifvelaktigt Sekreterarens göromål tillräckligt ökade, för att kunna betinga 7?
Den J2 Augusti f. m. en lön af 1,000 rdr.
För en Kamerarebefattning lärer en aflöning af 500 rdr väl icke vara för stor.
Jag anhåller således att R. o. Ad., med afslag å Utskits hemställan i denna del, ville godkänna K.
M:s förslag i ämnet.
Jag är till största delen förekommen af den siste talaren.
Man har uti Utsk:t velat göra troligt, att dessa befattningar kunde sammanslås med hvarandra, men sådant är dock icke så lätt verkställbar!, ty ifrågav:de befattningar fordra helt särskilda egenskaper.
Bibliothekarien har under sin vård 15 å 20,000 volymer böcker, hvilket antal årligen tillväxer, och bihliotheket skall, enligt instruktionen, hållas tillgängligt minst 6 timmar i veckan — en tid, hvilken likväl, i följd af för handen varande behof, vanligen måste utsträckas till 8 timmar i veckan.
Dertill kommer, att böckerna vanligen icke utlånas, utan studeras på stället, hvaraf Bibliothekariens närvaro å tjensterummet äfven måste blifva en nödvändighet.
Bibliothekarien måste vidare ega betydlig beläsenhet inom de medicinska vetenskaperna, ty i annat fall kan han icke bedöma böckernas värde.
Br. den 20 Mars 1858 åligger Bibliothekarien att en viss tid af året hålla föreläsningar i medicinens historia; han är således lärare vid Institutet, och torde som sådan böra vara Med.
Ett arfvode af 1,000 rdr synes mig till följd häraf ej vara för högt tilltaget.
Hvad derefter
Sekreteraren vidkommer, får man icke förbise, det honom åligger att bestrida icke allenast Sekreleraregöromålen, utan äfven Notarie- och Registrators.
Han skall ej endast föra protokollen vid Lärare-Collegii och FörvaltningsUtsk:ts sammanträden, utan äfven vid examina, såsom ock upprätta och expediera alla skrifvelser och utlåtrn, hvilka sednare stundom kunna blifva ganska vidlyftiga; äfvenledes utskrifva examensbetyg och prot.-utdrag samt föra diarium öfver inkommande och utgående handlingar.
Då göromålen sålunda äro ganska många och tidsödande, synes mig ett arfvode af 1,000 rdr vara ganska billigt.
En aflöning af 500 rdr kan väl icke vara för stor för den, hvilken, såsom Kamererare vid Institutet, skall ansvara för vården af ganska betydliga summor.
Utom det ordinarie löneanslaget, uppgår beloppet ensamt af stipendiifonden nu redan till mellan 60 a 70,000 rdr.
På grund af hvad jag sålunda anfört, instämmer jag uti Frih. af Ugglas’ yrkande.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att i afseende å Utsk:ts hemställan i förev:de morn., hvars antagande i dess helhet ej blifvit af någon ledamot hegardt, hade yrkats af Frih. af Ugglas att R. o.
Ad. måtte bifalla Utsk:ts hemställan, utom hvad beträffade arfvodena för Den 22 Augmti f. m. 73 Bibliothekarie!!, Sekreteraren och Kamereraren vid Karolinska Medico-kirurgiska Institutet, hvilka arfvoden skulle bestämmas till de af K.
M. äskade belopp, samt att, till följd häraf, den af Utsk:t tillstyrkta anslagssumman, 19,900 rdr, sknlle förhöjas till 20,900 rdr.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. pä bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till Frih. af Ugglas’ ofvanomförmälde yrkande, hvilken propos. med ja besvarades.
Mom. d och e. Utsk:ts hemställanden biföllos. 23:dje—38:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 39:de punkten.
Då förhållandet verkligen är sådant, som StatsUtsk:t uppgifvit, eller att Skeninge stads skola kan sägas under loppet af flere år icke hafva haft några lärjungar, torde måhända den begäran synas underlig, som jag nu går att framställa.
Hätta förhållandet är dock, att denna skola, sådan den nu är organiserad, icke kan få några lärjungar.
Den är nemligen den enda i sitt slag i hela Sverige, icke allenast deruti alt den är uti saknad af lärjungar, utan äfven deruti, att den är enklassig.
1 huset näst bredvid har också läraren inrättat en tvåklassig skola, hvaraf den naturliga följden blir, att ingen besöker statens skola.
Vid sådant lörhållande blir nödvändigt, antingen att indraga denna skola eller att bevilja hvad som är behöfligt.
Man har nemi. att välja på, antingen att skolan fortfarande skall blifva tom eller att staten skall bevilja derför erforderligt anslag.
I)å dessa upplysningar vunnits sedan ärendet förevar i Utsk:t och möjligen dersammastädes skulle kunna föranleda till någon ändring, anhåller jag om återremiss.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan i förev:de punkt, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades.
Hr Pålman, Anders Gustaf:
I afseende på den nu föredragna punkten, kan jag icke finna annat, än att åtminstone Prosten Lundholms motion blifvit temligeo knapphändigt aflardad. 74 Den 22 Augusti f. m. Utsk:t säger nemi., det någon utredning i afseende å den ifrägaställda skolans behöflighet icke blifvit åvägabragdt.
Motionären har likväl åskådliggjort, huruledes af rikets 12 stift Wexiö är ett bland de minst väl lottade, hvad beträffar antalet af offentliga läroverk och lärarekrafter, åtminstone i förhållande till folkmängden, äfvensom erinrat, att ungdomen från trakten kring Wernamo har 13 till 9 mils väg att tillryggalägga, för att komma till läroverken i Jönköping eller Wexiö.
Nämnda fakta synes mig vara tillräckligt talande, för att kunna anses såsom en tillfyllestgörande utredning i afseende å denna skolas behöflighet; och anhåller jag således om återrcmiss af punkten, för så vidt den rörer Prosten Lundholms motion.
Vid de föreg:de punkterna harR. o. Ad., i öfverensstämmelse med Utsk:ts framställning, bifallit utvidgning af åtskilliga förut varande läroverk; men anslag till några nya läroverk har man hittills icke funnit skäl bevilja.
Då ett förslag uti sistberörde riktning blifvit väckt, har Utsk:t ansett sig ega skäl att fordra en både utförlig och i alla afseenden fullständig utredning.
Hvad Utsk:t i så fall fordrat, hafva likväl förev:de motioner icke gifvit vid handen.
Att någon förbindelse, rörande det nya läroverkshusets uppförande, blifvit till Utsk:t ingifven, har jag mig icke bekant.
Jag vill icke bestrida möjligheten deraf, men saken har åtminstone icke kommit till min kännedom.
Ulsk:t har sannerligen icke visat sig njuggt, hvad anslagen till läroverken beträfTar, hvilket bland annat ådagalägges deraf, att anslag för icke mindre än 68 nya lärare blifvit af Utsk:t föreslagna.