Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ägde denna måsse blott ro tums djup, så utgjorde behållningen, eller, som det kan med skäl benämnas, arrendet § tunna per tunland, eller öfverhufvud 4 tunneland till ett uppskattadt tunneland.
Demas ssr som enligt förut i denna §. omnämnde orsaker , i anseende till afståndet elier olörmögenheten att till större delen ej kunna begag - Den 24 Fehruarii.
685 nas, böra undersökas för att erfara om de an. tingen till odling, äng eller bete äro användbara, ty i annat fall böra de såsom afskäringsjord betragtas. §• 22.
Tångtägt anses kunna nyttjas, då man från stranden icke är belägen öfver t mil, samt äger rättighet, att sig af tången begagna.
Denna förmon bör visserligen komma i beräkning då de hemman, hvilka äro nära stranden, der detta gödningsämne finnes, äro till förmögenhet och godhet vida bättre, än hemman inuti landet med samma jordmon, dock lik vist böra de strandheinman härifrån undantagas, som af flygsand äro besvärade.
Tångtägtens mängd beror mycket på vinden m. m. men man kan åtminstone antaga, att de årligen kunna gödsla dubbelt så mycket som med deras vanliga spillfin?- JaS skulle således tro och det icke utan grund, att det arrendebelopp, som för ängen blifvit bestämdt, botde dubbleras, så att t. ex. då ängen har ansetts böra gifva 1 Lisp. smör i arrende, så borde i och för tängeägten erläggas 1 Lisp. eller tillsammans 2 Lisp., sorn svarar emot 4 tunneland uppskattad äng, eller en tunna korn.
5 LTppskattade tunneland äng kunna gödsla omkring ett uppskattadt tunneland åker och vanligen hafva de icke mera åker i bruk, än att £:del af all åker om året kan gödslas.
Ä86 Den Februarii, §• 33- Ler- Sand- och Märgeltcigfer kallas såda^ na hålor eller lager, hvilka icke utsträcka sig i stora rymder, utan anses såsom en härlighet, att begagna till väglagnings- och gödningsämne } samt Fabrikater, såsom för Tegelbruk och Pottmakare SCc. och böra blott i de aine sednare fallen såsom beskattade komma i fråga, på följande sätt ; Enligt 12 §. tillhör Märgeltcigtcn egenteligen loide graden och 13 §.
Leran 6:te graden samt 14 §.
Sanden 2:dra graden, och varierade emellan graderne i mohn efter som der är till. satts af andra jordpartiklar till bättre eller, sämre grad jord.
Sedan sålunda graden är funnen, sökes dess geometriska innehåll för hvarje loide tums djup fördubblas och trippleras å uppskattade rymden.
Stöter sista schakten eller varfvet på lös botten minskas denna sista del med idel på gradens godhet enligt 10 §. t. ex. en rrärgeltägts grad på r tunnelands rymd 30 tums djup utgör o:ne uppskattade tunneland; men skulle det sista 10 tumshvarfvet ligga på lös grund beräknas alltsammans till 2 tunneland 2qs kappeland o. s. v. Skulle ler- eller märgeltägten vara betäckt af annan dålig jord, så förvandlas den till sitt gradtal på samma sätt uträknadt, hvilket dr3ges ifrån sjelfva ler- eller märgeltägtens fordna gradering såsom ersättning för det mera arbete man har för att komma åt leran el - Den 24 Februarii, 63? ler märgeln.
Då på detta sätt denna förmån ordentligen graderad, är skattlagd, så bör dess fördelar icke vidare komma i någon beräkning genom lerans eller märgelns beblandning med lätt åkerjord och sandens nyttjande för att lätta den styfva leran j äfvensom alla dessa jordsorters begagnande vid Tegelbruk och kanske andra Fabrikater &c. &c. ej kunna beskattas förr än verken äro anlagda, då de ingå i taxering, som industri tillhörigheter.
Såsom gödningsämne är den en gång skattad och kan alltså icke på åkerjorden för andra gången ber skattas. §• 24.
Fiikerier äro omöjliga, att kunna efter an„ nät bedömmande, än ortens sagen beskattas, ty ifrån det ena året till det andra kunna de vara underkastade märkliga förändringar, man får således undersöka: antalet af fiskare och tiden, som de i allmänhet använda till fiskande, mängd och nötning af fiskeri-redskap; huru mycket och hvad slags fisk som fås; och derefter uppgöra arrendets belopp och möjlighet, då t, ex. ett fiske kan gifva i arrende 120 R:dr Riksgälds-Sedlar eller 20 tunnor korn, utgör det 10 uppskattade tunneland ö. s. v. §. 25.
Tegelbruk, Kalkbruk, Stenbrott &c., äro förmoner hvilka på en hvar beror att begagna.
Beståndsdelarne, som till dylikt användas äro 688 Den S4 Februarii, redan linder behörige jordmoner graderade.
Att i jemförelse med uppskattadt tunneland värdera dessa Fabriker, är ganska lätt och bör ske; men såsom hörande til! de industrieuga företagen.
Skulle Utskottet anse dun, som egendomshärlighefer, torde derpå afseende göras enligt samina principer, som af mig här hela tiden blifvit nyttjade.
Här synes stället vara, att äfven nämna något om de värderingsmethoder, som vid andra näringar borde iagttagas, nemi. värderingen borde ske på de minst föränderliga ting uti lod silfver och hvilka ovedersägeligen tjena till handelns eller näringarnas bestånd.
Det vore önskelig!, att hvat och en som i dessa saker äger kunskaper och erfarenhet, ville inkomma med de förslag till värderingsgrunder, som bäst passa.
Härvid bör, enligt min tanka, icke afseende göras på det pragtfulla, hvilket genom räntan på de nedlagde penningarna är känbart.
För Öfrigt har Handtverkaren m. m. derföre uppburit sin förtjenst och Näringsidkaren bidragit till flere medborgares utkomst och således Statens nytta, utan hela värderingen bör gå ut på det nyttiga, som kan produceras. §• 26.
Hvad jordbruket angår, bör vid egendomens graderande och skattläggning sådan den för det närvarande är, undersökas hvad förbättringar som årligen kunna ske, då för hvarje io;de år, den då belöpande förbättring och som Den 24 Fel/ruarii, sorn i beskrifningen upptages, skall gå i beräkning vid skatternas utgörande till Staten enligt 27 $.
Öfrige näringars minskning och ökande beror på industriens framgång och controlleras derigenom, att alla sådana inrättningars nedläggande eller nyas anläggning, på vederbörlig ort anmäles, hvarförutan i sednare fallet stor plikt eller ansvar bör följa. $• 2 7.
Sedan all synlig egendom efter sålunda uppgjorde grunder blifvit värderad, till ex. till 600 millioner lod silfver och den i riket befintliga minsta ägodel utgör i 00 Jod, så upp« kommer ju 600,000 delar eller lotter hvarå fördelas den fyllnad i bevillningen som finnes nödig, sedan föregående års skyddsafgift, Tullinkomster, Chartse Sigillatoe och Bränneriafgift m. m. blifvit afdragne, och om denna fy 11— nads bevillning stiger till 2,400,000 R:dr B:o, så kommer hvarje lott att betala 4 R:dr B:o.
Då så väl skydds- som andra afgifter jemte lotternes antal årligen Socken- Härads- eller Länsvis allmänt kungöras, så beror det på hvar och en, att medelst dessa uppgifters sam. lande kunna controllera den summariska uppgift på alla Länen, hvilken bör emanera från regeringen.
Bil. till Ridd, o. Ad, Pr- I Band. 44 Den >24.
Februarii, På samma sätt bör äfven uppgifvas den. tillökning eller minskning i lotter, som enligt 26 uppkommer, och hvilka lindra elier öka skatterne iör året, t ex. olver hela riket genom nya odlingars fullkomnande.
Capitalväidet höjdts med 1 oa,000 lod silfver eller 10,000 lotter, så skall den gällande bevillningen från Riksdag till
Riksdag fördelas det året på 6 10,000 lotter i stället för 600,000 lotter.
Denna method har den fördelen, att man någorlunda kan beräkna sitt bidrag till staten, och hvad som är ännu bättre, vara i ständ att bedöma till hvad grad landets välmåga är i tilltagande eller aftagande.
Någon fullkomlighet är icke att begära; men åtminstone tror jag denna method vara vida tillförlitligare än Tull specialierne på export och import. § 28.
För att rigtigt gå i grund med saken , böra mått och steg vidtagas till uppmätandet af de i riket befintlige ännu ouppmätta landsträckor och tror jag ett påskyndande sätt vore om det blefve en lag, att ingen finge del uti en Hypothek-bank ifall den inrättades, 60m icke kunde uppvisa säkra och lagfarne chartor, uppskattade enligt den method, som af Riksens Ständer enligt detta project blifvit uppgjorde och stadgade.
I början, innan mätuingen hunnit gå i fullbordan, kunde Taxe* Den 24 Februarii. ringsComitéernas tagas till grund vid belåningar, men blott till hälften mot det, som finge lånas om egendomen vore uppmätt och skattlagd.
Denna åtgärd torde lemna föga eller ingen jord ouppmätt, och tyckes mig, att staten borde gå i iörskott för hvad sorn ännu återstår att mäta, nemligen på sådant sätt, att till det belopp enligt läkning dessa mätningar och skattläggningar kunna uppgå, äger regeringen o statens vägnar til! jordägaren utställa statsobligationer mot antagen ränta och erläggandet af del årligen utaf primitiva lånet, tå att genom denna amortisscment försvinner denria skuld under loppet af to år.
Denna lagliga fordran kan ej i högre grad anses tor ett. tvång än nödvändigheten alt skatta till Staten och utgör en del af det vilkor som ästundas, nemligen jämn fördelning af skatternSr §. 29.
Inom hvarje Socken bör en Comité formeras, som besigtigar och bestämmer beskattningen tinder ledningen af en underbygd agronome, samt en annan i skogshushållningen både theoretice och practice undervist person.
Dessa edsvurna embetsmän äga intet afgörande votum, men äro skyldige att stå på staten# rätt, utan att förnärma den skattskyldige, och intages deras anförande i protocollet.
Agronomien, eller läran om jordens beståndsdelar
Den 24 Februarii. är en vettenskap af vigt då det ofta händer; att de klokaste landtman ehuru i stånd att bedöma en jords mer eller mindre godhet, kun2 na misstaga sig i öfvergången från en5 bättre till en sämre jordart, eller tvärtom; men denna gräns kan af en skicklig agronome finnas, i synnerhet om det är möjligt, att genom en enkel Chymisk analyse kunna jämka uppkomne stridigheter medelst slamning &c., ty de mera konstige och vidlyftige chemiska proces.; seme kunna ej hit appliceras, utan tillhöra eni dast vettenskapen, hvars mål är, att så långt, som möjligt utforska ännu dolda hemligheter.
Comitéen bör sammansättas, ena hälften af socknen sjelf och andra hälften af den, hvars interesse det gäller, som t. ex. vid inteckningar: af långifvaren, vid bidrag till Staten: af provincens högsta authoritet, men den värdering, som för enderas räkning blifvit gjord, gäller för båda och vid alla tillfällen då ingen klagan skedt inom | år.
Comitéen bör bestå af 12 ledamöter, af hvilka den ena utlottas till undvikande af paria vota. §• 3°.
Recapitulatiou'"å( föregående, för att i sammandrag se proportionen emellan de omväxlande lägenheterne vid en jordegendom då nedanstående förteckning sker efter storleken af graderingen.
Den 24 Februariii 693 C > > O ^5 2 cr lo ^ *3 *■< 0 A 3 •1 C
Ct " 3 S p *- CL 09 030 £ 3 Q- « O O- f» 3 C/3 CL d* < *-n 03: < « *“ S-I ■a»"
n 2- n . a G rt> CL G r_ 3 * ajo C* 3 2? r1 « O CT. H c 3 3 O 5? 0* •S “;,E
Ett Tuni.
Surskog X 9 2 9 g 9 2 2 | Ett dito Bete 17 §. X 8 i 4 I 25 Ett dito Brändtorf X 4 1 2 <■» 5° Ett dito Äng 16 §. X ' 4 1 2 2 50 Ett dito Sandtägt 9 3 2 9_ X 6 1 ^ 1 4 561 Ett dito Tångtägt 22 §. _ X 3 2 3 2 — ^ 3 66| Ett dito Lertägt X 2 1 4 100 Ett dito Barrskog 21 §. __ 1 2 1 4 100 Ett dito Märgel- tägt 23 §.
1 2 S 200
Ett dito Högskog 2° §. _ i 22 8 200 Ett dito Åker bästa sort enligt 15 §.
I 2 8 200 En Sågklinga ?'drit- ven med vatten, utgör enligt 1 y §.
4 8 32 800 Ett pär1 qvarnstenar dito dito enl. 18 10 20 80 2 DOO Således kan"'man anse proportionerne sins emellan vara på lika stor rymd Surskog.
Äng och BrundierSandtägt, Tängtögt, Lirtägt
Och Barrskog;, Marg elt ägt, Högskog och Åkerjord i Sågqvarn samt Mjölqvarn, * f, f> i> b 4 och 10 tunnland uppskattad åker.
Hvarigenom en enhet i jemlörelsen vinnes.
Såsom en slutföljd af det föregående sy* nes det ej vara utan sin nytta, att föreslå ett mera vigt och systematiskt sätt, att göra chartcc-beskrifningar , som i förening med ett skattläggningsinstrument kunna upplysa uti tabellarisk form, så väl contro'1 öfver förrättningens gång, som närvarande och framtida progressiva förhållandet af en landtegendom.
Bland Landttnäterie Contoirets insbuctioner befinner sig en sednare, som ålägger det ifrån norr till söder skall ziffror &c., vid enChartasbeskrifning vara den ordning som bör följasJ men det oigtagt, huru svårt är det icke, på en större Chartte, att med en hastig bi ck uppsöka hvad man vill; också redan för några år sedan foll det mig på en gång i ögonen att longituds och latituds-methoden vid Chartor, äfvenså väl som vid geograpbier kunde användas och om landtmätaren härigenom får ett ökadt besvär, bör icke en mera fullkomlig method kunna undandragas, i synnerhet, som landtmätarnes arfvoden med ett enda penndrag för vighetens skull blifvit fördubblade- Bibehållandes de gamla landtmäteri-taxornes otigtiga principer.
Deri 24 Fchrunrii.
Den dragna list eller ram rom man med dubbla linier vanligen gör ikring cbartän, bör indelas uti grader, hvardera al 25 alnar efter chartans stala, nemligen på den perpend:culaira linien, sorn är ena sidan af eU kappeland, samt på den paralella linien hvardera grad af alnar, och då dessa korsea sig vid utdragning med blyerts, formeras kappeland.
Hvarje 4tde grad på den perpendiculaira linien och hvarje <S:de grad på den paralella linien, skall medelst gröfre streck eller annan färg utmärka* och då dessa utdragas och forssa hvarandra på samma sätt sorn ofvan, gifver funnelandet sig tillkänna , hvarigenom jag kan till huru li. ten eller stor del som åsmndas, finna rymnden på chartan i tunnland och kappland, men detta utgör icke enda afsigten med denna gradering , den skall «nligt min plan äfven vara ledningen till hela Chartacbeskrifningen, hvarföre hela perprndiculaira kappelands graderingen betecknas med «. 1., a. 2. o. s. v., samt tunnlands graden med stor bokstaf och Romersk ziffra såsom B I, B II, B IIF, B IV o. 6. v.
Den paralella linien utan bokstäfver, numereras på samma sätt med 1. 2. 3. 4 o. s. v. för kappelanden, samt I, II, III, IV, o s. v. för tunnlanden.
Vid Chartaebeskrifningens genomläsande, sammanbinder man blott motsvarande der åberopade numror, hvilka genom korssningen, utan vidare sökande gifver tillkänna både stället på chartan och rymden, t. ex. 1 a 6 utgör ett kappland och visar t. ex. pä bokstafven B. o s, v. Tillämpningen synes bättre på andra sidan.
Den progressiva 695 Den 24 Febr ilar ii, beskattningen , som synes mig på samma gång böra verkställas, kan på följande sätt tillvägabringas, då comitéen anser att förbättring kan göras.
Till ett belopp at /ödel utaf ail den uppskattade åkerjorden bör nyodlas om året, och efter to frihetsår förfalla till skattläggning, då äfven så mycken äng i proportion aftages i och för underhållet af kreatur m. mö 6om enligt 15 §. är stadgadt.
Vid ängs odling bör sådant äfven ske a Tr5del per uppskattadt tunnland med afräkning för den del af bete eller utmark som blifvit tagen till än gens odling till exempel skattläggningen afen egendom sker 1830, så kommer första /ödelen af den nya odlingen att gå i beskattning år 184°) /adelar i84i, x/delar 1842 o. s. v. intill dess alla dessa öldelar utgöra enligt sin förbättring skatt till staten 1850 elier 20 år sednare, än jordens refning och skattlägga ning ägt rum.
Härigenom uppkommer flera skattlotter, hvarå bevillningen än ytterligare enligt 27 §. kan fördelas och således i proportion minskar hvarje lotts börda.
N:o g. Friherre Ankarsvärd, Carl Hindric; Landets ställning är i högsta måtto bekymmersam; men det är hvarken förlägenheten eller nöden, som är det mäst oroande föremålet för representantens billiga bekymmer.
Bet enskUta lifvets erfarenhet visar, huru plan - Den 24 Fehruarii.
697 löshet i hushållets styrelse bereder och verkar dess undergång ; och verkningarne blifva för hela samhället de samme utaf enahanda orsaker.
Jag har förgäfves ifrån detta rum vid flere tillfällen uppmanat styrelsens organer till uppmärksamhet å folket fordringar, behof och tänkesätt, man har hitintills lyckats att någon gång vid sådant tillfälle, mota mängdens forskningar igenom de ljudande utropen, lefva fri eller dö, och man har varit lycklig nog, att ännu icke härvid mötas af det inkast; huru lefva under dåligt tak, med gamla slitna kläder, uselt husgeråd, dålig föda, utan förmåga att vinna en tidehvarfvet tillhörig bildning; utan njutningar, utan hopp om ett förbättradt tillstånd, hvarken för det närvarande eller för det växande slägtet, under ett oupphörligt trälande för Statsbehofvens fyllande, är långt ifrån icke att lefva fri; och nära nog detsamma som att icke lefva:
Och sådan är likväl ofta nog den Svenska skattebönders belägenhet till hvsrs klagan man hitintills så litet lyssnat, att blotta framställningen derom ännu fått tydningen af brott, Man torde ej u« tan orsak härvid kunna göra den anmärkning, att Riksens
— Vi hafva uti den så högst märkvärdiga Skånska och Extra RoteringeD samt uti våra ständigt ökade' bevillningar talande bevis derå ; men den tidpunct torde vara inne, då den bättre lottade med ifver måste använda alla krafter för att åt gine min: 698 Den 24 Februarii. dre gynnade likar bereda ett bättre öde än de hatt.
Den oupplysta, hvilken ifrån Sekler lidit är att ursägta, om han förr ej kunnat lyfta känslan öfver den svaga till tillfredsställelsen af ett blott järnnadt lidande; och denna känsla är ty värr den, som likväl så länge bibehållit den Svenska skattebonden vid sitt betryck 9 dess okunnighet har snart sagt gjort lidandet till trosartikel, och oförmögen att för sig påstå bättre rättigheter, bär han icke ägt någon annan tröst, än utsträckningen af sitt lidande till ett allmänt.
Månne någon ganningsälskande tänkare gifves, som ej till den lätthet, hvar* roed 1809 års Statsförändring utfördes, nödgas finna orsakerne vida aflägsnare än uti den iörevarande olycksvirfveln Svenska Folket äc sedan urminnes tider tryckt af tunga bördor, fattigdomen är trög och likgiltig, och motser just derföre med ett passift begär all förändring, såsom en ljusnad på sin horizont, och man mävte nied billighet i detta tillstånd finna ursprung till den revolution hvartill 1809 års politiska olycksställning blef medel, mera än den var ensamt orsak.
Hvad är den natinnalsnda man så högt beräknar, och för hvars utbildande man så litet arbetar, om den vid mot» gångens timma för styrelsen har skäl att vara kall.
Månne det icke nu skulle vara en feg, en brottslig uragtlåtenhet, att fördölja huru Svenska Folket på långt när icke, genom sista förändringen uti d?ss samhällsskick, vunnit den minsta lättnad eller förbättring i sin ställning, månne msn som representant uppfyllt sin pligt; innan man framfört denna vigtiga sanning9 Den 24 Februari t. och månne man inför samtid och efterverld kan ansvara för de följder , sorn kunna beredas genom en längre tystnad härutinnan
Det är ganska vådeligt tor friheten att låta den bibehålla allt för mycken likhet med enväldet, och synes vara tid att fästa uppmärksamheten härå, och det synes vara billigt om Svenska Folkets representanter, en gång med alfvare börja höja sin röst, för att för samhället fordra åtnjutandet af ett lyckligare tillstånd, långt för detta, genom ett beundransvärdt tålamod förtjent.
Det är bedröfligt att Sverige efter så manga och så svåra lidanden, sorn det utstådda, ej skulle uti den återvundna friheten finna återkomsten af de lyckliga och bättre tider, som man ägde så mycket skäl att hoppas; men Sverige hemsöktes genast ifrån början af den^ na nya tideräkning, af den svåraste af alla landsplågor, nemligen af en osammanhängande och derigenom svag ministerére, som under en l.-pårig fortsatt overksamhet, ej lemnar andra spår än landets aftagande i krafter och deråt härflytande missnöjen och olust.
Stan der 6atnlas nu för femte gången efter sin constitutionella nyfödelse; troligen för att likasom förr öka anslagen, emedan man ännu icke fått höra annat, men det synes vara tid, att Riksens Ständer icke längre låta begagna sig 700 Dan 24 Felruarii. till täckelse åt ministärens känslolöshet för landets bäsia; det är tid att inför Nationen visa, att Riksens Ständer känna sitt åliggande, att bevaka folkets väl och rätt; och det är tid att inför Nationen visa , att Riksens Ständer nu som förr, äro ganska handlöst lemnade af ministären^ att af de upplysningar som fordras, vinnas inga} att af de förslager till möjlig minskning uti folkets bördor, som påkalhs, finnas inga; någon tanka till förbättring uti folkets tillstånd, lärer ifrån ministären icke helier kunna vara att förvänta , sa länge Statsförfattningen till den grad kan missförstås, att de i Regeringsformen anbefaldte Stats-Secreterare icke ens mera tillsättas, då det likväl vore ifrån dessa man skulle äga att fordra redo för hvad vi sakna.
Ständer äga nu mera ingen annan utväg öfrig än den, att genom foreslagne och tillvägabragte indragningar och genom ett ihärdigt och fortsatt nekande till alla nya anslag visa , att Riksens Ständer gjordt hvad de kunnat, och att det osammanhängande i åt: gärderna varit, är och blifver en följd af ministärens mera eller mindre nit, skicklighet och drift.
Det synes utaf Revisorernes berättelse , att den enorma summan af go,ooo R:dr Hamburger Banco med hvad som af andra 60,000 samma mynt för Minister-Staten vid de främmande Hofven blifvit användt varit otillräckligt.
Man behöfver blott besinna, att det var en tid då Sveriges hela bevillning mad Fin- ' lands inberäknad ej var större, jag finner för min del orimmeligt att Sverige under sina betryckta omständigheter, skall underhålla en så Den 24 Fehruarii. 701 kostsam Minister-Stat och föreslår derföre att alla Ministrar indragas utom vid Hofven i London och Petersburg: att de diplomatiska affairerne på alla andra ställen förvaltas genom Chargé d’Affaires eller Consuler, och då Statsförfattningen så länge sett sig beröfvad sine Ministrar eller sine ovillkorligt föreskrifva ansvarige Stats-Secreterare, och det som jag befarar, utan någon åsyftad besparing för StatsCassan, så synes mig indragningen af våra kostsamma ministerposter vid de främmande Hofven, icke vara någon hvarken obillig, ogrundad eller onyttig fordran; jag anhåller således om Remiss af detta mitt Memorial, till Stats-Utskottet, samt om dess meddelande till de öfrige medstånden.
Gu fl af:
Då jag uti föregående Plenum anmält mig för att inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vördsamt andraga mina enskilta tankar rörande förlägenheten som uti allmänna rörelsen vållar aftynande, dess grundorsaker och botemedel i enlighet med hvad Herr von Becker, Friherre Sture och Grefve Hård i samma äm: ne värdigt och med stämpel af sann fosterlandskänsla fratnstält, och tiden då icke medgaf detta, har jag efter gifven anledning genom Friherre
Stures motion med mycken uppmärksamhet genomgått den af Friherre
Björnstjerna i denna för fäderneslandets räddning ur Dm 24 Februarii, Vådan af detta aftynande tillstånd särdelses grundliga med kunskap och sakkännedom utförda afhandling.
Glad att i det hufvudsakligaste häruti dela Friherrens tankar, anhåller jag att min motion i detta afsende må upptaga nämnde Friherres serskildta betänkande afgifvet vid FinanceComittéen och nndviker då detaiilen af alla motiver hvarpå mine åsigter sig förnämligast stöda för att dermed icke 0- nödigt upptaga Höglofl.
Ridderskapeis och Adeins dyrbara tid, och eår att i korthet rörande hufvudsaken utveckla mina tankar.
Origtigt tror jag man börjir dermed att uti RiksStatens organisation för dryga pålagor med hvad mera är anfört anse hufvudorsakeo till denna verkliga och icke betviflade olycka.
Dessa torde förnämligast finnas: 1:0
Uti verkan of Riksens Ständers fattade beslut till redande af dess Finanser, 2:0
Uti den på orättvis grund af jorden mt utgående bevillning. 3:0.
Fortgående genom en del hittills gällande administrativa Förjattnii gar, i:o.
Uti verkan af de beslut som fattais vid redandet af de genom FilialDisconternes obehöriga förvaltning, uppkomne oordningar uti Rikets rörelseCapital, derigenom att för Den 34 Februarii, stor sedelstock blifvit hvar 6:te månad utur allmänna rörelsen indragen.
Att alla låneinrättningar för landet med
Disconterne icke allenast upphörde, utan denna utväg så begränsades, att möjligbeten lörbjudeT begagnandet deraf för den allmännaste och mä^t behöfvande delen af nation nemligen den skuldsatte jordbrukaren: med ett ord, hufvudliqviden i denna för all rörelse, lif och uppkomst nödige sluträkning öfver utgående och inkommande medel afgjordes då genom en vidunderlig ballance at långsamhet i behåll för utlåningsanstalterna, emot den häftighet hvarmed ålit skulle redas och indrifvas.