Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då j * i5o Den 7 Januari i c. m. det synes som SlatsUtskotlet lemnat utan afseende min motion om försäljning af Ädelforss, och då jag af egen erfarenhet känner till hvilken hög grad denna egendom vanskötes, kan jag ej annat än önska att den skrifvelse, sorn till Kongl. Maj:t i detta afseende aflåtes, måtte blifva så stäld, att Regeringen icke råkar på någon tvetydighet.
Jag instämmer med Herr Danckwardt deruti, att tvetydighet i det förevarande Utlåtandet finnes, och hemställer derföre om icke propositionen kunde blifva af följande innehåll: ”Att Herrar Adlerbrandt "”och af Wetterstedt böra för sine godkände ”fordringar erhålla ersättning efter Jorde”boksvärde uträknadt efter Markegångspri”sen Länen emellan, i de af dem dertill ”uppgifne hemman under Ädelforss, till så ”stor del, som efter denna stadgade grund ”mot fordringarne belöper; och att, i händelse vid liqviden en mindre brist, som ”dock icke får öfverstiga 9 Daler Silfver”mynt, skulle uppstå, samma brist må på ”lika sätt med andre Skatterättsfordringar ”fyllas, samt att underdånig skrifvelse härdm från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t ”må afgå, med underdånig anhållan, att ”KamraarCollegium må erhålla Nådig Befallning, att låta verkställigheten häraf ”skyndsamt besörja.” Genom denna redaction tror jag alla tvetydigheter vara undanröjda, äfvensom de olägenheter, hvilkas bortskaffande min motion afsåg.
Den 7 Ja n u a r i i e. m. 151 Herr Tham_, Wollrath:
Min afsigt är icke att klandra Utskottet, ty jag är öfvertygad, att det menat väl och rikligt, men jag tror, att Utskottet varit i saknad af kännedom om alla de invändningar, som göras, derest föreskriften ej blir så tydlig, alt KammarCollegium icke äger någon anledning till invändningar.
Jag tror, att då Ridderskapet och Adeln bifallit bufvudsaken, meningen också är att göra det så, att beslutet kan verkställas, och att icke så tillställa, att saken skulle komma att åter till nästa Riksdag hvila.
Jag anhåller att få upplysa, huru jag tror det tillgår, när Kongl. Maj:t och Kronan hafva några bytesbristfordringar; då tillgår så, alt de betalas efter Jordeboksvärde, uträknadt efter Markegång, Länen emellan.
Jag vet ej, hvarföre Kronan skall nyttja ett förmånligare sätt att låta liqvidera sig, än hon på andra sidan vill tillåta.
I afseende på hvad Herr Bråkenhjelm anfört, får jag lemna följande upplysning, att nemligen hemmanen, efter Jordeboksvärde uträknadt, skulle utgöra 26 R:dr och 27 sk. ränta, eller efter förvandling, 70 å 80 Daler Silfvermynt.
De fordringar åter, som Herrar afWelterstedt och Adlerbrandt äga, uppgå till en summa af 28 R:dr 3o sk., hvarigenom 7^ Dalers brist skulle uppkomma.
Om då dessa efter Jordeboken och Mai kegångs värdet öfverblefne 7 eller 8 Daler skulle utbrytas uv de uppgifne henttu attén, så hemställer Den 7 Januarii e, m. jag, hvartill sådant skulle gagna, synnerligen när en sådan liten lägenhet ej är bebygd.
Kronan skulle då icke förlora, om Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt presterade Skatterättsfordringar för dessa resterande Daler.
Föröfrigt instämmer jag till alla delar med Herr Bråkenhjelm, och önskar, att Ridderskapet och Adeln ville så redigera sitt beslut, att ersättningen utgår efter Jordeboksvärde, uträknadt efter Markegångsvärde Länen emellan.
En annan sak blir, om Ridderskapet och Adeln vill instämma i senare delen af Herr Bråkenhjelms förslag, nemligen att bestämma maximum af den summa, hvilken Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt utöfver sina nu ägande Skatterättsfordringar må äga rätt, i händelse sådant för hemmanens fullkomliga utlösande skulle erfordras, att i gamla Skatterättsfordringar prestera.
Om Ridderskapet och Adeln skulle behaga så afgöra frågan, blefvo fordringarne betalte och hemmanen kommo åter Samhället till nytta.
Förblifver åter redactionen sådan Utskottet föreslagit, eller som Herr Danckwardt önskat, torde nya invändningar och undersökningar ej uteblifva, och saken å nyo dragas under kommande Rikets Ständer, samt dessa å nyo få afgöra, om Staten skall betala hvad den är skyldig eller icke.
.Tåg anhåller derföre om bifall lill Herr Bråkenhjelms redaction.
Den 7 Januarii e. m. 153 Herr Danckwardt:
Det vore önskeligt, att de Herrar, som gått att yttra sig i förevarande sak, hade tagit behöiig och rätter kännedom, huru med införsel i hemman för Skatterättsfordringar efter Författningarne tillgår.
Herr Tham har nu, likasom då frågan första gången förevar härstädes, förblandat ersättning för
Skatterättsfordringar med ersättning för frälseränte-fordringar.
För desse senare slags bytesfordringar lar Kronan ersättning i räntorne å enskildtes Frälsehemman, då desse icke prestera Frälseräntefordran i qvittningsväg; men Kronan har aldrig för sine Skatterättsfordringar, som innefatta äganderätten till hemman, tagit några Frälsehemman, eller enskilte behöft lemna sådana hemman, utan denna liqvid liar alltid skett på det sätt, att de enskildte köpt Skatterättsfordringar hos Kronan och dermed qvittat skulden.
Kronan, åter har för sine Skatterättsskulder alltid gifvit införsel i visse af sina hemman, då den enskildte kunnat uppgifva sådane,, som dertill efter Författningarne varit disponible.
För sådan införsels medgifvande stadgar en Författning på 1780-talet, att undersökning skall ske om hemmanet ej kan draga högre ränta, och sedan skall uträkning ske på de ömsesidiga hemmansräntorne med tillbörlig beräkning af den olika Markegången Länen emellan, hvarefter liqviden skett; och så verkställes alltid ersättningen af Skalterältsfordringar.
Herr Tham har påstått, att dea 154 Den 7 Januari i e. nj. omnämnde undersökningen skulle draga ut i mångå år.
Detta är aldeles origtigt; och jag liar helt indigen lill handläggning haft ett dylik t mål, der undersökningen skett på några månader, såsom varande helt vanlig.
En annan omständighet, som gör Utskottets förslag så mycket mer overkställbar^ är, att införsel här äfven är sökt i Frälsehemman, hvilket är någonting alldeles nytt och som förut aldrig skett.
Många Frälsehemman hafva icke några ordinarie räntor i Jordeboken utförde, och sådant är förhållandet med de här ifrågavarande.
En ordentlig
Skattläggning af desse hemman är således ovilkorligen nödvändig, innan införsel deri kan meddelas.
Jag hemställer i öfrigt, om det vore skäligt, att, då Rikets Ständer tillåta ersättningen, de skulle besluta att den borde tillgå på annat sätt eller i annan ordning, än med dylika ersättningar hittills efter Författningarne tillgått.
Hvad beträffar det här na af Herr Bråkenhjelm föreslagne tillägget om tillåtelse för Herrar Adlerbrandt och afWetterstedt, att genom ytterligare inköp af några SkatterättsDaler kunna fylla en möjligen uppkommande brist i visse af de uppgifne hemmansräntor, för att åtkomma desse hemman helt och hållit, så är intet derom att invända, derest Ridderskapet och Adeln vill lemna bemälle Herrar en ytterligare förmån och vinst på Kronans bekostnad.
D e ii 7 J a n u a i i i e. in. i55 Herr Bråkenhjelm:
Jag medger gerna min okunnighet i dessa Kameralroål, och således Herr Danckwardts stora företräde att kunna bedöma en sådan sak, som denna.
Jag har derföre råd fört mig med en af KammarCollegii Ledamöter, som förklarat, att om Rikets Ständers underdåniga svar till Kongl. Majit redigeras i enlighet med närvarande Utlåtande, skulle saken ej kunna verkställas, förr än nästa Rikets Ständer ytterligare deröfver blefvo hörde.
Den redaction, som jag tagit mig friheten föreslå för beslutet, är deremot uppgjord i samråd med denna KammarCollegii Ledamot och så, att lian förklarat den kunna verkställas utan att ännu en gång invänta en Riksdag.
Jag instämmer med Herr Danckwardt i öfvertygelsen om oformligheten af alt tillåta införsel i Frälsejord; men sedan jag icke hört någon instämma i den motion jag, vid början af Riksdagen, om Ädelforss väckte, utan sett mig alldeles allena, så, heldre än att egendomen blir än ytterligare vanhäfdad och vanskött, önskar jag, att den, på hvad sätt som helst, måtte komma i enskilta händer, öfvertygad alten rättvis nedsättning af räntan beviljas, emedan hemmanen, genom en total vanskötsel, råkat i stort försämringstillslånd.
Om det tillägg till beslutet, Herr Danckwardt föreslagit, redan förut genom Författningarne är stadgadt, lärer det viii vara öfverflödigt att utsätta det, emedan KammarCollegium sä - Den 7 Januarii e. m. kerligen vid målets behandling kommer ali följa Författningarne, då detta sålunda blir en åtgärd, som endast tillhör verkställande magten.
Jag hemställer om icke beslutet må erhålla den redaction jag föreslagit.
Jag vill endast lemna några upplysningar i afseende på den yttrade oformligheten att tillåta införsel uti Frälsejord.
Af de hemman, i hvilka Herrarne af Wetterstedt och Adlerbrandt sökt införsel, är blott ett åttondedels hemman af Frälse natur, och detta har blifvit till sin ränta ansedt lika med ett Skattehemman vid namn Germunderyd, eller till io R:drs ränta , och således blifvit ganska högt upptaget.
Jag hemställer, efter detta måls långa tidsutdrägt, då förra Rikets Ständers beslut endast derföre blifvit å nyo till oss öfverlemnadt, alt det innehöll orden efter Jordeboksvärde, samt då Ridderskapet och Adeln säkerligen nitälskar derföre, att målet skall blifva rättvist afgjordt och nå ett slut, om icke det vore bäst att antaga den af Herr Bråkenhjelm föreslagne redaction.
Då, på sätt den siste talaren anfört, frågan är om att afgöra saken på ett rättvist sätt, hoppas jag Ridderskapet och Adeln icke kan ingå på hans skäl, som är att afseende icke bör göras derpå, att jord af frälse natur finnes häruti intagen, derföre alt den endast upp«
Den 7 Janunrii e. m. stiger lill ett åttondedels hemman.
Lika med Herr Bråkenhjelm anser jag det oformligt att lemna införsel i Frälsejord, men då Tullgarns-räntorne haft den fördel alt få införsel i Kongsgårdar, samt då, enligt 1809 års RegeringsForms 77 §., Rikets Ständer och Kongl. Maj:t gemensamt kunna meddela sådan införsel, kan jag med godt samvete i denna del tillstyrka Utskottets Utlåtande.
Hvad åter angår Herr Bråkenhjelms redactions-förslag, tror jag det icke vara af beskaffenhet att höra antagas; utan Utlåtandet, med uteslutande af de deruti förekommande orden efter jordeboksvärde_, böra antagas; då med saken kommer att förfaras efter i allmänhet stadgade grunder, och samma ändamål vinnes.
Det är icke blott frälsejorden, som skall undergå undersökning, huruvida den kan hära högre ränta, utan äfven Kronojorden.
Jag kan ej tillstyrka, att man vid detta tillfälle frångår den vanliga ordningen, och kan icke dela några farhågor om långsamhet i målets utförande.
Just denna sak bevisar, att det är bättre att gå långsamt och säkert, än gifva anledningar till långväga efterräkningar och förfrågningar.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Vid Utskottets Utlåtande har blifvit gjord den anmärkning, att det deruti föreslagne beslutet icke skulle vara verkställbart.
En värd Ledamot, som uppgifvit förslag till Den 7 Januari! e. m. en annan redaction för beslutet, har sjelf erkänt sig vara okunnig i så väl delta, sora andra Kameralmål.
Yi befinna oss troligen äfven i samma belägenhet, som han.
Jag skulle derföre tillstyrka bifall till Herr Danckwardts förslag, att saken blir behandlad efter Lag och Författningar.
Möjligheten deraf, att de högst uppsatte
Embetsman ibland alldeles olika förstå Lag och Författningar, synes bäst deraf, att den för sina kunskaper och sin redlighet så allmänt vördade framlidne JustitiasMinistern H. E. Grefve Gyllenborg var i denna sak af alldeles motsatt tanka med Herr Danckwardt.
Jag anhåller, att Grefve Gyllenborgs yttrande måtte blifva uppläst, hvarefter jag begär att åter få ordet.
Sedan den begärde uppläsningen blifvit verkställd, fortfor Herr Tham:
Jag skulle visst icke hafva upptagit Ridderskapets och Adelns tid med uppläsandet af Hans Excellence Herr Grefve Gyllenborgs yttrande, om icke en Ledamot mot mig åberopat en Embetsmans omdöme.
Nuvarande JustitiffiMinistern Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad var äfvenledes af samma tanka som Grefve Gyllenborg.
Ridderskapet och Adeln kan sålunda lika så väl tro den ena, som den andra.
För min del sätter jag häldre tro till den, hvilken god - Den 7 Ja n u ar i i e. m. känt skulden och önskat dess liqviderande, än till den, hvilken lagt alla möjliga hinder emot sakens afgörande.
Jag kan så mycket mindre förena mig med Herr Ribbing, som ett bifall lill Utlåtandet blott skulle hafva ytterligare lång tidsutdrägt till följd.
Då Rikets Ständers värdighet, så väl sorn billighet och rättvisa fordra, att en erkänd skuld äfven blir liqviderad, tillstyrker jag bifall till Herr Bråkenhjelms förslag.
Jag får först emot Herr Thams anförande anmärka, att hans uppgift, det blott mantal af de ifrågavarande under Ädelforss hörande hemman, deri Herrar Adlerbrandt och af "Wetterstedt sökt införsel, vore af Frälsenatur, icke öfverensstämmer med deras egen ansökning, och att Herr Thams upplysning således icke är riktig, ty jag vill med säkerhet påminna mig att af 5l hemraau, hvarom frågan är, ungefär 2 mantal äro Frälse.
Hvad angår den upplysning Herr Tham trott sig till styrka för sitt påstående, böra meddela, om öfverläggningen inom Konungens Conseil i förevarande ämne; så bevisar denna Herr Thams citation blott, alt Herr Tham å nyo förblandar sakerne, och icke rätt känner det ämne, hvarom han talar.
Den öfverläggning, hvarom StatsRådets nu uppläste Protocoll handlar, angick endast frågan om hemmanens användbarhet efter Författningarne till ersättning för i6o Den 7 Januari i e. m.
Skatterättsfordringar, men alldeles icke den, efter hvilka grunder införseln eller meddelandet af ersättningen i hemmanen skulle ske.
Af berörde Protocoll har Ridderskapet och Adeln likväl erfarit, att Hans Excellence Justitiae-StatsMinistern Grefve Gyllenborg tillstyrkt, att införseln skulle verkställas enligt gällande författningar, och det stöd, Herr Tham af hans tanka velat hämta, för sitt yrkande, är således intet, utan bevisar deremot för riktigheten af mitt påstående.
— Herr Bråkenhjelm har anfört, att hail af en KammarCollegii Ledamot erhållit den redaction för beslutet, hvilken han föreslagit.
För min del hemställer jag, om någon klarare redaction kan finnas, än då man beslutar, att ersättning skall meddelas på sätt, alltid skett, d. v. s. enligt gällande författningar.
Troligen skall KammarCollegium bäst förstå sig på denna redaction, då Collegium i mer än 100 år på sådant sätt lemnat ersättning för skatterättsfordringar.
Jag yrkar derföre, att orden: efter Jordeboksvärde måtte utgå, på det att redäctionen må blifva så klar och tydlig, att icke nytt krångel i saken må uppstå.
Jag kan till ytterligare stöd för min tanka i detta fall anföra, att då målet år 1818 hos Rikets Ständer förevar, beviljade Rikets Ständer införsel för ifrågavarande skalterättsfordringar i den ordning författningarne f öreskrefvo, utan att ett ord yt - Den 7 Januarii e. m. yttrades om sjelfva grunderne derföre, eller de orden efter J ordeboksvärde i beslutet förekomma.
Jag förmodar, att ändamålet, hvarföre Herr Tham nyss begärde uppläsning af Hans Excellenee Grefve Gyllenborgs yttrande i StalsRådet, var att förena sig uti de deruti yttrade åsigter, och icke för att visa den skiljaktighet, som ägt rum emellan Konungens Rådgifvare.
Herr Tham har icke uppfattat hvad som hör till denna sak.
Så är t. ex. Hans Exccdlence Grefve Gyllenborgs yttrande alldeles enligt med Herr Danckwardts i nu förevarande fråga.
Hans Excellences Utlåtande, der det angick sättet för införsels meddelande, lyder sålunda: ”På alla dessa skäl skulle jag ”för min del tillstyrka, alt sökanderne för ”deras godkända och nu iuuebafvande fordringar mätte få inrymme i så stor del af ”de begärde Kronan tillhörige hemman, som ”svarar deremot, sedan likväl, påsältFör”faltningarne i allmänhet föreskrifva, denna ”motsvarighet blifvit utredd.”— Nu är här alldeles icke fråga om sjelfva saken, utan om verkställigheten.
Het är sårande för en enskild Ledamot af detta Stånd att få sådana tillvitelser som dem Herr Tham nyligen fällt, nemligen att man velat lägga hinder i vägen för sakens utgång, och derigenom söka hindra en fordringsägare att få 56 IL ii 162 Den 7 Januari! e. m. sin ersättning; men jag vill förbigå det; ty det är ej ovanligt alt Herr Tham så yttrar sig.
Men hvad jag ej kan undgå att reservera mig emot, är, att Herr Tham yttrar sig emot en Konungens Rådgifvare, såsom skulle denne genom sine embetsåtgärder hafva lagt hinder i vägen för målets afgörande.
Sådane tillvitelser borde man icke vänta sig att få höra framställas på detta rum, och jag kan ej annat än förklara dem för alldeles obehöriga.
Alt icke flere Frälsehemman än det jag uppgifvit, äro i fråga, derom är jag öfvertygad, då den förteckning, hvilken jag äger öfver samtlige ifrågavarande hemman, och på hvilken endast det jag omtalat finnes upptaget såsom varande af Frälsenatur, är enlig med Häradets Jordebok samt undertecknad af vederbörande Kronofogde.
Fruktar man, att flere komma i fråga, kan man ju upptaga hemmanens namn i beslutet.
Just de senare otydliga termerne i Ständernas expedition om denna fråga hafva vållat, att beslutet icke blifvit verkstäldt.
Om Rikets Sländer nu besluta, att verkställigheten skall ske i stöd af i allmänhet gällande grunder, så kommer KammarCollegium in till Kongl. Majit och frågar, hvilka grunder som menas, och då blir saken åter hvilande.
Hvad Jordeboksvärde vill säga, det känner deremot KammarCollegium, och jag tillstyrker derföre att an - Den 7 JanUarii e. ra. i 63 taga Herr Bråkenhjelm^ redaction, synnerligen då jag är öfVertygad, att, om Herr Danckvardts antages, målet åter kommer att hvila i fem år.
Herr Bråkenhjelm1:
Jag ingår gerna p4 Herr Cederschjölds jemförelse mellan Herr Danckwardts och mine camerala kunskaper.
Jag ingår ytterligare på Herr Danckwardts benägenhet alt få redactionen för beslutet så tydlig som möligt.
Jag har just derföre sökt hjelp i KammarCollegium, och derstädes fält min redaction uppgjord så, att saken på skyndesammaste sätt kan slutas.
Mitt interesse är alt slippa Kronan tilt granne, och befria orten från olägenheten af att hemmanen vanskötas.
Det torde tillåtas mig fästa Herr Danckwardts uppmärksamhet derpå, att om Rikets Ständers beslut innehåller, att införsel skall ske efter gällande författningar, så vållas derigenom uppskof, enär Herr StatsSecreteraren sjelf medgifvit, att några författningar icke finnas om införsel i Frälsejord.
Af dessa skäl hemställer jag, om icke min redaction må antagas, hvarigenom allt blifver klart.
Herr Danckwardt :
Jag underställer
Rid» derskapet och Adeln, om hvad Herr Tham här omtalat rörande de hemman, som skulle lemnäs Herrar Adlerbrandt och af Wetterstedt i ersättning, kan blifva föremål för 56 It. 11 * D e n •J
Ja n ii a c i i e. nu Ridderskapets och Adelns pröfning, då hans uppgift är olika med den ansökning, sorn af nämnde Herrar, enligt Utskottets Utlåtande, blifvit ingifven, och Iivari begäres flere hemman, och af dem åtminstone i mantal Frälse.
Herr Tham har förmodligen menat mig, med den person han uppgifver hafva lagt alla möjliga hinder i vägen mot ifrågavarande saks afgörande.
Jag behöfver endast besvara detta mindre lämpliga yttrande med den fråga till Herr
Tham, hvilka obehöriga hinder jag lagt i vägen för Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt att vinna deras ändamål 11 Jag var nödsakad som Embetsman alt handlägga deras sak; jag fann dem ha orätt; att de sökte vinna en fördel på Kronans bekostnad, dertill författningarne ej berättigade dem, och hvilken Rikets Ständer, endast under förmodan, att den var dermed enlig, och hvarom Rikets Ständer saknade behörig kännedom, medgifvit.
Samma tanka hyste hela KammarCollegium.
Jag utvecklade fullständigt mina skäl för denna tanka, och de föranledde målets vidare underställning till Rikets Ständer.
Under målets behandling hos Rikets Ständer har jag icke ens talat emot ersättningens meddelande i Ädelforss hemman; jag har blott sökt få beslutet derom sådant, att nytt krångel icke skulle uppkomma.
Om Rikets Ständer, sedan de nu blifvit upplyste om sakens rätta sammanhang, vilja skänka Herrar Adlerbrandt och De ri 7 Jan u ar 11 e. m. af Wetterstedt desse hemman mot en Kronans fordran i värde icke svarande molen tiondedel deraf, så är det Rikets Ständers egen sak; men min skyldighet har det varit, att framställa saken, sådan den vid tillämpning af gällande författningar sig visat.
Då vi nu komma till meddelandet af proposition i ämnet, skall jag utbedja mig upplysning, huru de andra Stånden afgjort denna fråga.
Undertecknad Riddarhus-Secreterare : Borgare- och BondeStånden hafva, enligt de från de öfrige StåndsCancellierne meddeldte anteckningar, resolverat ut in Protocollo, men dessa Stånds till Ridderskapet och Adeln ankomne ProtocollsUtdrag äro för närvarande icke lill hands.
PresteStåndet lärer ännu icke hafva afgjort målet.
Det vore verkligen önskligt att hafva ProtocollsUtdragen till hands för att få vela, huruvida de andra Stånden instämt i den mening jag yttrat om saken.
Jag får fästa Herr Bråkenhjelms uppmärksamhet derpå, att i Utlåtandet icke finnes ett ord nämnt om Författningar, utan att införsel skall ske efter i allmänhet stadgade grunder.
Detta är också det enda möj1 i ga, ty att här beskrifva formaliteterna, deruti misslyckas vi.
KammarCollegiuin skulle endast derigenom komma i bryderi.
Som Herr Danckwardt förslag endast går 166 J)en 7 Jan nar ii e, ra.
Ut på Utskottets Utlåtande med uteslutande af orden efter Jordeboksvärdej så anhåller jag örn proposition derpå, Herr von Hartmansdorffs August: Såsom Ledamot af StatsUtskottet har jag visserligen öfvervarit detta beslut; men då jag ej ägde erforderliga handlingar eller Kameralkunskaper för sjelfva liqvidens uppgörande, kunde jag, likasom Utskottets öfriga Ledamöter, blott tillstyrka att ersättning skulle erhållas; men om sättet och beloppet kunde Utskottet icke yttra sig, emedan sådant heror på uträkningar i KarnmarCollegium, hvilka det bättre än någon annan förstår, Jag tillstyrker derföre att Ridderskapet och Adeln undviker alla speciella föreskrifter, som blott förbrylla frågan, och instämmer med dem, som yrka att ersättningen skall ske efter gällande Författningar, Om orden efter Jordeboksvärde skola uteslutas, lemnar jag derhän, Kanske är det af nyss anförda skäl, bäst att utesluta dem, Jag fästade mig ej dervid inom Utskottet, emedan förslaget till Utlåtande uppgjordes af en Ledamot, sorn ansågs äga de bästa kunskaperna i detta hänseende, och till hvilkens urskillning att Välja de lämpligaste ordalagen jag äfven förlitade mig, Att vederbörande få införsel, är hufvndsaken; att den skall gifvas efter Förfaltningarne, synes böra af sig sjelf förstås, Den 7 Januarii e. m. 167 Friherre BoyeFredrik:
Här synes mig endast frågan vara, att, nästan under lfvad vilkor sorn helst, få slut på saken, så att den ej hvarje Riksdag å nyo förekommer, Herr von Hartmansdorff har velat åt KammarCollegium öfverlemna att, enligt sin tanka, bestämma sättet för införseln; men då vi redan känna KammarCollegii tanka, emedan Herr Bråkenhjelm just af någon vän i KammarCollegium fått sin redaclion uppsatt, så behöfva vi ej hänskjuta saken till nämnde Collegium, emedan dess yttrande förmodeligen blir i likhet med hvad Herr Bråkenhjelm anfort, utan anhåller jag om proposition på Herr Bråkenbjelms förslag.
Min mening har ingalunda varit att förklara den af mig uppgifne redactian för att vara KammarCollegii tanka, men jag hemställer, när ett föregående Rikets Ständers beslut innehöll att införsel skulle beviljas enligt Förfaltningarne, och saken ändå icke kunnat afslutas, om det icke nu kan vara skäl att mera specielt yttra sig i ämnet; derföre anhåller jag om proposition på det af mig uppgifne förslag» Herr Printzensköld * Axel: Oaktadt
KammarCollegium här synes äga 2:ne representanter, hemställer jag, om det icke vöre bäst att icke genom något specielt ba - i68 Den 7 J a n u a r i i e. m, slut binda händerne på samma Collegium.
I händelse Ridderskapet och Adeln, med förtroende till den Ledamot af KamtnarCollegium, hvilken påstås hafva uppgjort Herr Bråkenhjelms redaction, skulle fatta ett beslut, som af Collegiutn i någon omständighet befunnes mindre tydligt, skulle saken blott derigenom skadas.
Jag tror det således vara bäst att, enligt Herr Danekwardts mening, bestämma, det införseln bör ske efter Lag och Författningar, hvilken föreskrift Collegium säkerligen lättast kan tillämpa.