Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exempel i detta hänsende lära icke saknas och handelssocieteten i rikets andra stad lärer också anhållit om ändring i denna frihet.
Med anleda, af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt föreslå : l:o att R.
St. hos K. M. und. anhålla, att K.
M. mätte bestämma tullslatens löner i mera öfverensstämmelse med hvad vigten, ansvaret och mödan af dess kall fordra, och på så sätt, att en del af denna aflöning bestämmes i procent af behållen tullinkomst, olika vid olika stationer, äfvensom att K.
M. täcktes, till vinnande af ökad säkerhet för den laglydige köpmannen och för inhemska industrien, dels i vära skärgårdar och på våra kuster låta införa en ändamålsenlig sjöbevakning, dels på närmaste landstranden låta anställa en landkuslbevakning, der delina icke redan linnes ; samt 2:o
Att förslagsanslaget för tullverkets omkostnadsstal måtte med en lämplig summa förhöjas, hvaremot beräkningen af bruttoinkomsten af tullintrnderne med samma belopp äfven förböjes.
Jag anhåller, att denna motion måtte till Bevillu.- och kanske äfven Ekon.Utsk. remitteras.
Gr. Löwenhjelm, Carl
Med anleda, af den motion, som Hr Rosenblad nu väckt och tvenne deruti förekommande yttranden, anser jag mig skyldig alt för ett ögonblick begära R. o.
Jag kan beklagligen icke annat än bevittna hvad Hr Rosenblad sagt rör:de det myckna smugleriet ifrån Jutland på vår skärgård, oaktadt all sorgfällighet ifrån tullstyrelsens sida, att sådant oskick förekomma.
I hvad Hr Rosenblad för öfrigt yttrat om skadligheten af den sednast antagna förpassningssladgan, så tvingar Götheborgs stads handelsintresse mig att äfven med honom förena mig om önskligheten af en snar förändring härutinnan.
Jag anhåller, att Hr Rosenblads motion, den han begärt skulle remitteras till Bevillu.- Ulsk., måtte varda äfven till Ekon.Utsk. remitterad; emedan en af mig väckt motion ronde förpassningsstadgan blifvit lill sistnämnde Ulsk. afsänd, och då kunde begge dessa motioner blifva på en gång afgjorde.
Den 24 Augusti f. m. 375 H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, att då förevar, motion afsäg, dels att Förslagsanslaget för tullverkets omkostnader må förböjas, och dels und. anhållan hos K.
M. om förstärkning af tullbevakningen, H.
Ex. ansåg sig böra hemställa, om R. o. Ad. behagade remittera denna motion, jemte hvad i anleda. deraf blifvit anfördt, till Stals-samt Allm. Resv.-o. Ekon.- Utsk:n; hvilket bifölls.
Hr R o se n b I a d , Bernhard, uppläste ytterligare:
Genom upphäfvande af tolag å de vigligasle trädvaror och dess nedsättning å stångjern och garkoppar hafva vissa städer, särdeles Stockholm, Götheborg och troligen äfven Gelle, lidit betydlig minskning i påräknade inkomster, en minskning, som komme alt ytterligare ökas, om ali utförselstull å sistnämda artiklar och således äfven tolag blefve tipphäfven.
Visserligen hafva dessa städers inkomster af tolagen i allmänhet gifvit vida mer än hvad som vid dennas seduaste regleringar varit afsedt, men då denna inkomstkälla gifver tillgång lill nyttiga communala företag, som måhända eljest skulle lemnäs utan uppmärksamhet, torde man böra bereda ifrågavar. städer en billig ersättning på annat häll.
Härtill kommer, att måhända nitet eljest skulle afsvalna alt bereda de lättnader för handel och rörelse, hvartill ifrågavar. städer väl äga skyldighet, men skulle sakna en sporre, dä en förut ingående betydande inkomst just af de varor, för hvars skuld nya anstalter behöfvas, komme att upphöra.
Sålunda t. ex. besvärar man sig öfver, alt anstalterne pä Stockholms jernvåg för emottagande af jern äro så bristfälliga, att ofta från Mälaresidan med jernlast ankommande fartyg måst vänta hela 3 å 4 veckor, innan de fått lossa, ett uppehåll, som ej kunnat annat än fördyra kostnaderne för en varu-utförsel, hvilken, särdeles under närvarande tidpunkt, behöfver underlättas.
1 rikets städer, särdeles de största, bar i sednare lider fattigdomen bland de lägsta folkclassernc i en oroande grad tilltagit.
En af de hufvudsakliga orsakerna torde igenfinnas i en tilltagande förtäring af bränvin.
Under de goda tider, dä arbetskarlen kan förtjena högst betydligt, och som kunde lemna en vacker sparpenning för framlida välstånd, nedlägger lian oftast sitt öfverskott i cn omättlig bränvinsiorläring; och försvagad arbetsförmåga, vunna elaka vanor och bristande tillgångar att försörja hustru och barn, när arbetsförtjensten blir knappare och sjuklighet inträffar, samt deraf följande nöd och elände i rågadt mätt blifva de oundvikliga följderne.
Denna bedrölliga historia bar beklagligtvis genomvandrats af en mängd hushåll.
Vi se också dagligen på Stockholms gator de sista stadier, ett antal af tiggare, som låta oss i närvaro af ulländningar blygas, men mot hvilka menskligheten förbjuder att i all deras stränghet använda polislagarue, och den som stundom äger tillfälle kasta en blick in i armodets egentliga boningar, blir då vittne till eli elände, som låter hjertat rysa.
— Nitet och välviljan hafva sökt 376
Den 24 Augusti f. m. medlen att afhjelpa detta elände, särdeles att sträcka en hjelpande hand åt de små oskyldiga, som på detta sätt blifva offer tor fäders irringar och så lätt danas för brottet.
Mycket har visserligen den enskilda välgörenheten gjort, men detta är dock otillräckligt, och dä bidrag i annan väg än den frivilliga erfordras, månne det ej är billigt alt pålägga dom den vara, som i så hufvudsaklig män framkallat det onda man vill afhjelpa?
St. hafva under sednaste riksdagar sökt i direct väg pålägga bränvinet en ökad beskattning, men den de gjorda beräkningarue alltid understigande inkomsten, oaktadt Stockholms importlistor och de förfärliga garneringarne af dess skeppsbro med bränsviusfastager tillräckligt ådagalägga att tillverkning och förtäring af denna vara icke minskats, visar att dessa försök fullkomligt misslyckais.
Samma utgång hafva försöken att pålägga krogarne dryga afgifter haft.
Det enda krnflfulla sätt är att på de stora consumlionsortcrue, de stora städerne införa en accis vid införseln både land och sjövägen.
I Stockholm och Götheborg, der redan tullbevakning på landsidan finnes, skulle den härigenom för rörelsen uppkommande olägenhet vara ringa, i jemförelse med det stora målet, och om äfven en tullbevakning åt landsidan infördes vid de större städerne såsom Norrköping, Malmö, Gefle o. s. v., så, då dess föremål blefve inskränkt till bevakning af bränvinsinförsel, komme den alt å den öfriga rörelsen utöfva en föga besvärande inverkan.
De mindre Städer, som vill begagna rättigheten att beskatta bränvin för communala behof, men der en bevakning mot landsidan skulle föranleda relativt för betydliga kostnader, borde erhålla tillstånd att fördela en summa, ansedd motsvara den bestämda afgiflen i städernes bränvinsconsumtion, på alla bräuviusförsäljningsslällen efter den andel, hvarje ansågs deri laga.
Jag får således förslå: l:o Att R.
St. medgifva, att de städer, som deraf vilja sig begagna, må, efter förutgående anmälan hos K. M. och af K.
M. lemnadt nåd. tillstånd, pålägga införseln af allt slags bränvin, land- eller sjövägen lill dessa släder, en accisafgift icke öfverstigande 4 sk. b:eo för kannan, hvaraf behållningen, efter afdrag af hvad som kan erfordras i ökad aflöning och kostnad för redan befintlig tullbevakning eller för införande af förut icke befintlig tullbevakning, får användas dels till betäckande af de förluster i förut påräknad tolag, dessa städer kunnat göra genom tolagens upphörande i vissa varor, dels för fattigvård och fattiga barns christiina uppfostran och understöd inom samma städer; 2:o Att R.
St. medgifva, alt i de smärre städer, der kostnaden för införande af tullbevakning skulle komma att slå i för stort förhållande till den i föreg:de punkt påräknade afgift, densamma må, med K. M:s nåd. tillstånd, förvandlas till en motsvarande bestämd summa, som fördelas till utgörande af hvarje inom staden beläget bränviusförsäljningsställe, efter den andel hvarje efter årlig taxering anses taga i denna försäljning; 3.o Dan 24 Augusti f. m. 377 3:o Att II.
M. anmäla ofvanstående beslut, med underdånig anhållan, så val att K. 31. vid hvarje förekommande fall måtte täekns, efter förutgående pröfning, bestämma både beloppet af den åläggande afgiften inom det fastställda maximum och behållningens fördelning åt de särskilda föremålen, som att K. BI. tillika vid de städer, der vissa under landsrätt lydande ställen äro så nära med städerne förbundne, att de i detta hänseende böra dermed förenas, täcktes bestämma en lämplig tull-linie, och derjemte i nåder inom ett visst afstånd från denna tull-iinic förbjuda all bränvinsminutering.
Remitterades till Bevilln.Utsk. Frih. von Paykull, Johan Gustaf, anförde skriftligen:
Bland stora män, som frejdat Svenska namnet, finnes kanske ingen utmärktare än Linne'.
Hans snille och hans förtjenster äro för verlden bekanta och behöfver icke mer några loford, men det är de minnen, som ännu i vårt land finnas af denna lärda man, hvilka jag önskade att se räddade från en ytterligare förstöring.
Att rätt häfda minnet af sina yppersta män, hr det sätt hvarpå nationen återgäldar den ära hon af dem fält emottaga, och denna gärd af tacksamhet är en kraft, som lifvar efterkommandes håg att följa värdiga efterdömen.
Det ställe, der Linne' mycket vistades och af honom ägdes, heter Hammarby och är beläget nära intill Upsala.
Det är af ett mindre betydligt egendomsvärde, men af desto större ryktbarhet såsom den store naturforskarens hem.
1 sitt nuvar. förfallna skick är dock
Hammarby en valfartsort för vetenskapsidkare från alla länder, men Linnés trädgård ligger förvildad och öfverväxt med buskar och gräs, såsom en betesmark.
Flere dyrbara qvarlefvor finnas doek efter den namnkunnige mannen och de rum han begagnade äro ännu bibehållne i det skick han lemnade dem.
Den lärosal der han föreläste, visas äfven.
Om också nuvar. ägare har vilja och förmåga att vårda och underhålla detta såsom sig bör, så äger dock nationen ingen säkerhet att sådant i framtiden äfven iakttages.
Jag föreslår derföre, alt Hammarby måtte för allmänna medel inköpas och antingen af Staten behållas och skötas, på sätt lämpligt kan finnas, eller ock öfverleinnas till Upsala Academi pä sådana villkor, som kunna förvissa fäderneslandet om en noggrann omvårdnad och helgd af Linnés hemvist.
Ilr Råfel t, Anton, uppläste följande: Ibland Sveriges alla städer finnes ingen, ens med Carlskronas halfva folkmängd, som ej, undantagande Norrköping, åtnjuter förmåner af ett fullständigt elementarläroverk; tvertom befinnas många städer, hvilkas folkmängd på långt när ej uppgår till hälften af Carlskronas innevånare, hugnade med betydliga 1 II.
4S 378 Den 24 Augusti f. ra. anslag för elementarundervisningen och derpå grundade fullständiga inrättningar.
Huru just Carlskrona och Norrköping kommit att i delta vigtiga afseende så utomordentligt tillhakasättas, känner jag ej.
Hvad Norrköping angår, så göres saknaden af ett efter ortens folkrikhet lämpadt elementarläroverk derstädes mindre kännbart, i anseende till stadens nära grannskap med Sveriges största gymnasium, Linköping; men det är obestridligt, att Carlskrona har och måste hafva ett framför många städer företrädesvis stort behof af någorlunda fullständiga elementarundervisnings-inrältningar, till följd af dess innevånares samhällsställning, deder, till stor del tillhörande embetsverk, i synnerhet K. flottan, nödsakas bereda sina söners framtida utkomst medelst en sorgfälligare intelleclucl uppfostran.
Att också en sådan föreställning gjort sig gällande hos Regeringen redan vid stadens anläggning, vitsordas af det tidiga, år 1722, inrättandet af en på kronotionde-anslag grundad trivialskola, försedd med en rector, en conreclor samt 2:nc colleger, och bevittnas ännu bestämdare af 1!) punkten uti Carlskrona stadsprivilegier d. 10 Aug.
I6S0, hvarest stadgas, att ett gymnasium skulle här inrättas.
Sistnämde stadgande kom sedermera så litet till verkställighet, alt icke allenast icke Illekinge, med dess vid pass 80,000 innebyggare, i denna stund har något gymnasium eller ens någon enda fullständig skola, (ett förhållande, som uti intet annat län äger rum,) ulan äfven den skolan år 1722 tillerkända tionden, 200 tunnor spanmål, disponerades år 1727 till andra ändamål, hvarigenom skolan småningom inskränktes, så att conrectorsbeställningcn först upphörde, och sedermera tider funnits, då endast en lärare, nästan lönlös varit anställd vid stadens s. k. allmänna läroverk.
I detta vacklande skick förblef ifrågavar. läroverk nära ett helt århundrade, eller intilldess det genom K.
M:s nåd. bref d. 22 April 1819 förklarades för en lägre trivialskola, och nu försågs med derefter lämpade löneanslag.
Under det, till följd af denna organisation, den sålunda i 3:ne classer fördelade lärdomsskolan visade sig fullt tillräcklig för tillfället och med förtroende anlitades alltmera, framträdde så mycket mera å andra sidan saknaden af en allmän apologistundervisning, hvilken icke eller stod att finna annorstädes inom länet.
Redan på lS20-lalet anmäldes i und. af
Domcapitlet i Lund det trängande behofvet af en apologistskola i Carlskrona; stadens innevånare anhöllo lika underdånigt några år derefter om läroverkets tillökning medelst inrättande af en eller två apologislclasser, äfven med villkor att tills vidare sjelfve bekosta desse nya lärares aflöning; 1S32 års skolrcvision tillstyrkte i dess und. berättelse d. 13 Dec. 1832 (pag.
61) det successive inrättandet af en fullständig lärdomsskola jemte 2:ne apologislclasser i Carlskrona.
Också blef, enligt K.
M:s nåd. circulär till consistorierna d. 1 Nov. 1839, en apologistiön beviljad vid härvarande skola.
Denna apologistclass, den första i Blekinge, som med 1840 års början trädde i verksamhet, har sedermera visat sig sä otillräcklig' för ortens behof, att stiftsstyrelsen redan un - Den 24 Augusti f. m. 379 der niistpåföljande är nödgats bestämma för classen ett maximum af 36 lärjungar, med rättighet för de utöfver detta antal lill inträde anmälde ynglingarne att, i mån af blifvande vacancer, derstädes få i sin ordning intagas.
Detta stadgande, förcskrifvet af en oundviklig nödvändighet, om ej classcns gagn skall alldeles upphäfvas, verkar likväl särdeles menligt på de gossar, hvilka således komma att under afvaklan på inträffande ledighet förnöta dyrbara läroår utom läroverket, och bevisar pätagligen behofvet af en eller två nya apologistclasser; ett hellof, hvilket 1843 års skolrevision uti dess und. berättelse afd. 13 Dee. 1843 (pag. 35, 36 och 190) anmält till nådigt afhjelpande.
I öfverensstämmelse med denna Carlskrona stads allmänna begäran, hvilken blifvit samstämmigt förordad af båda sedan den tiden sammankallade skolrevisioner, vågar man hemställa till K. II.
St., om ej Carlskronas i delta afseende vanlottade belägenhet förtjenar att behjertas, och om ej ensamt rättvisan emot Blekinge län och särdeles emot Carlskronas samhälle fodrar, alt sistnämnde stad hugnas med anslag till läroverkets utvidgning till en fullständig lärdomsskola jemte 2:ne eller 3:ne apologistclasser, eller, i händelse denna begäran ej kan i sin helhet beviljas, företrädesvis till en eller två nya apologistclasser jemte den redan derstädes befintliga.
För att åskädligt framställa behörigheten af omdömet om Blekinge läns oell Carlskrona stads i bemälde afseende vanlottade belägenhet, jemförd med rikets öfrige landsortsstäder, torde bifogade tableau, hvaruti uppgifterne om städernes folkmängd äro heintade från Forsells statistik och Konungens Bef:h:des femårsberattelser, men öfrige uppgifter äro lånade ur åberopade 1843 års skolrcvisious und. berättelse, göra tillfyllest.
Med anledn. af hvad jag sålunda haft äran anföra, ock enär nu gällande, här i afskift bifogade löningsstat för lärarue vid Carlskrona skola blott upptager 1500 r:dr b:co, hvaraf 1369 r:dr 30 sk. utgå af statsverket, får jag vördsamligeu väcka den motion, att Carlskrona skola förvandlas lill en högre lärdomsskola jemte 2:ne apologistclasser, samt att till allöning för härigenom ökad lärarepersonal beviljas ett ytterligare statsanslag af 3500 r:dr b:co, att utgå efter bifogade project lill aflöningsstat.
.lag anhåller om remiss af denna min motion till Slalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskai. 380 Den 24 Augusti f. m.
Bilaga N:o 1. T a b l e a u.
Stadens namn.
Folkmängd.
[Antal af ordina- rie lärare*i veten- skaper och språk.
Antal närvarande lärjungar vårter- minen 1S43.
Ärligt statsanslag till elementarläro- verken.
Med Gymnasium:
Gelle 8,200 19 159 8,S80 Linköping 4,500 18 280 10,S4S Skara 1,590 17 287 10,468 Strengnäs . . . 1,150 15 168 10,S00 Westerås 3,337 16 174 10,150 Wexiö ....
2,200 17 235 9,513 Götheborg . . 19,800 18 188 11,213 Calmar ....
5,920 16 182 9,510 Carlstad .... 2,817 16 207 11,446 Hernösand 2,196 16 148 10,701 Wisby .... 4,448 14 159 7,087 Utan Gymnasium: Carlskrona . . . 12,850 4 98 (nu 108) 1,500 Norrköping . . . 12,S80 5 115 1,850 Malmö ....
9,720 7 106 3,202 Fabian ....
4,050 6 133 2,550 Orebro ....
4,198 9 182 3,960 Jönköping 4,215 S 97 3,300 Christianstad . . 4,710 6 91 2,330 Nyköping 3,280 6 99 2,490 Wennersborg . . 2,253 4 lil 1,800 Hudiksvall . . . 1,800 5 83 1,890 Umeå 1,280 5 59 1,858 Piteå 1,240 5 66 1,867 Bilagan N:o 2.) yu gäuande lönestat för Carlskrona lägre Lärdomsskola jemte en Apologistclass 1:0.
Gamla lönen intill d. / Maj 181 g:
Återstående andel af den åt skolan anslagne Ronnebytionden, hvilken andel numera utgår i contant af Statscont. med .
Ränta på ett till Carlskrona skola skänkt capital, hvilket såsom lån innehafves af Carlskrona Storkyrkoförsamling .
Af Carlskrona borgerskap, i st. f. de afskaffade chorgångspen ningarne, utgår nu ur Carlskrona drätselcommissions cassa Fria husrum i lärohuset åt Collegerne, beräknas af Magisträ ten till • 2:0 Interims lönetillökning af statsanslag enl. K.
AJlöningsstaten d. 22 April 181g:
Anslagen kronotiondespanmål, som tills vidare utgår i contant, beräknad enl.
Malmöhus läns markegångstaxa, genom Statscont 3:o.
Af 1828 urs statsanslag till rikets allmänna elementarläroverk:
Contant lönetillökning, som tillgodokommit vederb. lärare ifrån år 1829, utgår genom Statscont. (enl. dess skrifvelse d. 7 Maj 1834) . . , _•
Ytterligare contant lönetillökning af samma statsanslag, ifrån år 1840, utgår genom Statscont. (enl. K. circuläret d. 1 Nov. 1839) Rector.
Äldre collega S:a s:rum r:dr b:co Carlskrona d. 5 Juli 1844. 5 30 14 350 80 120 000 2 17 9 16 172 82 300 24 12 Ingre collega 2 17 9 16 137 57 240 24 15 Apologist. 300 300 Cantor.
Summa. 50 (45 10 65 33 32 710- 229 420 8- 16 30 59 45 1500 382 Den 24 Augusti f. m.
Bilaga N:o 3.
Föreslagen lönestat för Carlskrona högre Lärdomsskola jemte 2:ne Ayologistc lasser.
R;dr sk. r. för Rector ............ 1200 — — Conrector ........... 800 — — Aldsta collegan . 660 32 — •C) Andra collegan .
. 600 — — Yngsta collegan 533 16 — 59 Aldre apologisten 666 32 — 55 Yngre apologislen 533 16 — Läraren i sång och musik 150 — — 55 Läraren i Gymnastik 150 — — Remitterades till Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrn.
Hr Cederschjöld, Robert Theophron, uppläste en sä lydande motion:
Uti 34 § af Reg.F. stadgas, att ledamot af Statsrådet eller af Just.rhdet icke må tillika annat civilt embete bekläda.
Hvad Just.rådet beträffar, så synes detta stadgande vara lemligen oegentligt och icke uttryckande hvad dermed varit åsyftadt.
Då grundlagarne i hvarje särskildt fall skola efter deras ordalydelse tillämpas, och nyssnämnde § i Reg.F. endast förbjuder ledamöterne af Just.rådet att tillika bekläda annat civilt embete, sä skulle man häraf kunna draga den slutföljd, att Hrr Just.råder grundlagsenlig! kunde tillika bekläda embeten ai militärisk eller presterlig beskaffenhet.
Att lagstiftarens mening ej kunnat vara sådan, torde dock få för gifvet antagas.
Det lärer nemi. vara klart, att då man ansett sig böra förbjuda Högsta
Domstolens ledamöter att tillika innehafva annat civilt embete, man icke kunnat vilja medgifva dem rättigheten att bekläda någon annan tjenstebefattning.
Meningen har således påtagligen varit, att förhindra dem ifrån att tillika med Just.råds-embetet innehafva någon annan tjenst, af hvad beskaffenhet som helst.
Till grund för detta förbud finnas 2:ne skäl.
Först och främst böra nemi. ledamöterne af Högsta Domstolen kunna odeladt egna hela sin tid och all sin omtanka åt det dem anförtrodda högst maktpåliggande embete; ty pä dettas oväldiga och samvetsgranna utöfvande äro, ej allenast den enskilde samhällsmedlemmens lif och välfärd, utan äfven hela Statens bestånd beroende.
För det andra skulle innehafvandet af en annan tjenstebefattning kunna i jäfsafseende blifva hindcrligt för, eller ock i annat afseende menligt inverka på utöfningen af det vigtiga domare-embetet i högsta instansen.
Då desse skäl äro mer än tillräckligt gilltige, för att utestänga Högsta
Domstolens ledamöter ifrån alt tillika innehafva andra befattningar uti Statens tjenst, så synes det mig, sorn Den 24 Augusti f. m. 383 desse skal borde i ännu högre grad hindra bemäldc ledamöter att emottaga och bestrida sådane befattningar, för hvilka aflöningen icke erhålles utaf Staten, utan antingen af bolag och corporationer, eller utaf enskilde.
De menliga följderne häraf ligga nemi. i öppen dag.
Man föreställe sig t. ex. att någre af Högsta Domstolens ledamöter emottogo platser emot viss ärlig lön såsom directeurer för bolag, hvilka förvaltade större capitaler, och således svårligen kunde undgå att komma uti rättstvister; att andre af samme Domstols ledamöter åter sysselsatte sig med utredningen af större sterbhus, eller upprättande af arfskiften, hvilka naturligtvis lätteligen kunde gifva auledn. till nya tvister; samt att åter andre emottoge förmynderskap för rika arftagare, om hvilkas ägodelar många processer naturligtvis kunde uppstå, o. s. v.; och man inser lätt, att snart sagdt knappt någon fråga af större vigt skulle kunna uti Högsta Domstolen förekomma, deruti icke en eller flere af dess ledamöter antingen vore jäfvige att deltaga, eller ock vid beslutets fattande kunde finna sig besvärade af likheten emellan det till afgörande förevarande målet och det, i hvars utgång ledamoten, såsom bolags-direcleur, sterbhus-utredningsman eller förmyndare, vore intresserad.
På de skäl jag nu haft äran anföra, anser jag den aktning och det förtroende, som ifrån högsta lagskipande makten böra vara oskil jäktige, ej kunna af densamma bibehållas, sä vida ej dess handhafvare odeladt och uteslutande egna sin tid och sine omsorger åt delta deras vigtiga kall; och är jag derföre sinnad alt hos R.
St:s Const.Utsk. göra framställning derom, alt ett bestämdt stadgande i afseende härå må i grundlagen intagas.
Men om man å ena sidan fordrar, att embetsmannen skall odeladt egna bela sin tid åt det honom anförtrodda embetes behöriga handhafvande, så fordrar äfven rättvisan, å andra sidan, att man förser honom med sådane löneinkomster, alt lian, utan att behöfva besväras af några näringsbekymmer, ser sin egen och sin familjs anständiga utkomst betryggad.
Att högsta lagskipande maktens handhafvare erhålla en sådan tillökning i sine löneförmåner, alt de, befriade från alla näringsbekymmer, kunna egna sig uteslutande åt sitt vigtiga embetes utöfning, det påkallar, af förut anförde skäl, de skattdragandes egen fördel.
Statens värdighet bjuder det äfven.
För bestämmandet af den tillökning i löneförmåner, sorn bör desse embetsmän tillkomma, linnes redan, såsom mig synes, en rättvis grund att följa.
Efter min åsigt mäste de personer, som i Konungens namn sjelfve utöfva högsta lagskipande makten, och som således i sista instansen besluta om medborgares lif och välfärd, anses bekläda lika vigtiga, ansvarsfulla och maktpåliggande embeten, som de personer, livilke endast med sine råd biträda Konungen i utöfningen af högsta administrativa makten.
Jag anser derföre rättvisan bjuda, att de förre, eller ledamöternc af Högsta Domstolen, både uti värdighet och inkomster sättas i fullkomlig likhet med de sednare, eller ledamöterne af Statsrådet. 384 Den 24 Augusti f. m.
På de skäl jag här ofvan haft äran anföra, får jag derföre till K. H.
St:s bepröfvande vördsamt öfverlemna, huruvida icke billighet och rättvisa bjuda, att ledamötcrne i Högsta Domstolen af Staten aflönas lika med de consultativa ledamötcrne af Statsrådet; och får jag, under förutsättning att denna min åsigt af R.