Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållandet med denna § är sådant, att det är fullkomligt riktigt, att den §:n nteslutes ur reglermtet, sedan ett låne-kont. i Wisby blifvit inrältadt.
Det återstår dock Direklörerne i låne-kont:n, som hafva enl. 81 § lånerält i Banko-diskonten.
Det synes mig, alt om de hafva remisser att göra den tid af året, då hafvet är tillfruset, och kommunikationen stundom för 7 ä 8 veckor är afbruten, så vore det hårdt, om de derigenom skulle förlora sina fatalier.
Jag anser således, att deras rätt i denna väg bör förvaras.
Det kunde visserligen vara likgiltigt för saken, om denna punkt återremitterades, eller någon serskild skrift öfverlemnades till Banko-Fullm. i afseeude på denna fråga, men för att få det i riktig form, så tror jag det vara bäst, att Betänk, i denna punkt återremitteras, hvarom jag anhåller.
Det torde kunna anses såsom ett fel af BankoUtsk., att redaclionen icke är fullt tydlig.
BankoUtsk. har tagit för afgjordt, au 195 §:n bör uteslutas, om det enl.
Utsk:s förslag kommer att finnas ett låne-kont. i Wisby.
Derföre säger Utsk. här: ”Sedan låne-kont. numera är vordet i Wisby, för Gottlands län imättadt, så kommer stadgandet i 195 §:n, att från reglemdet uteslutas.
Hr Bildt har dervid, med godkännande af uteslutandet, hemställt, huru det skall ställas med de personer, som äro eller kunna blifva
Direktörer i låne-kont. i Wisby, enär dem är förment alt låna uti det kont. der de äro Direktörer, men deremot tillåtet för dem, att låna i Diskonten.
195 §:n innehåller icke annat än några mildringar i tidsbestämmelserna för lån på Gottland, under de tider af året, då kommunikationen är stängd, och Hr Bildt befarar nu att Direklörerne i Wisby skulle, om de hade lån i Banko-diskonten, icke få åtnjuta de fördelar, som genom 195 §:n äro låntagare på Gottland tillerkände, ifall 195 §:n utgick.
Jag hemställer likväl om det vore lämpligt, att för det undanlagsförhållandel, att några ledamöter i låne-direkt:n skola hafva lånerätt i Banken, ett stadgande i Banko-reglem:tet skall inflyta, rör:de hvad som skall iakttagas för de få personerne, under den tid då kommunikationen med Gottland är stängd.
Jag tror icke alt detta är lämpligt.
Skulle någonting göras, om detta ansågs behöfligt, det jag icke tror, så skulle då eli serskildt beslut fattas, och meddelas Banko-Fullm. att de fingo förfara med dessa lån, såsom de finna för godt.
Jag tror att de ifrågavar:de
Direklörne kunna fullgöra sina lån så, och verkställa remisserna på de tider då det utan hinder af afbruten kommunikation låter sig göra, utan att något serskildt stadgande behöfves för en sådan sak.
För min del anser jag det således icke vara skäl att göra något tillägg vid §:n. Gr. Gyldenstolpe:
Jag finner icke skäl, att här göra något undantag för dessa fyra Direktörer och deras Ordför:de, i afseende på bibehållande af deras omsättningsrätt under den tid, då kommu - 304 Den 19 Juni. nikationen med Gottland är hämmad.
Då, såsom jag förmodar, dessa personer äro ordentliga, så kunna de ställa sina omsättningar så, att de infalla på tider, då kommunikationen icke är hämmad.
Om de ställa sina lån så, att omsättningarne förfalla i Nov. och Maj månader, så kunna de vara förvissade om, att dessa kunna verkställas, utan hinder af hämmad kommunikation.
Jag anhåller således om bifall till Utsk:s förslag, och afstyrker den af Hr Bildt gjorda hemställan om återremiss.
Det synes mig vara ganska billigt, att dessa personers rätt på något sätt reserveras.
När nu alla Gottlänningar hafva haft den här ifrågavar:de rättigheten, så förefaller mig högst obilligt, att för det att desse personer åtagit sig, ett serskildt updrag för Banken, de skola förlora en förmån, som förut har varit dem beviljad, och att på viss tid ställa sina lån, torde en hvar, som har affärer, finna icke alltid vara möjligt.
Jag skall likväl för min del vara ganska tillfredsställd, äfven om punkten icke kommer att återgå till Ulsfc., blott en skrifvelse afgår till Banko-Fulim., hvilket jag anser vara fullt tillräckligt för ändamålets vinnande.
Hr Aminoff: Sedan Hr Bildt frångått sin begäran om åter remiss, har jag icke något att tillägga.
Anseende alt i ett reglem:le man icke bör ingå i så små detaljfrågor, som den nu föreslagna, tyckes håntyda.
Landtm, hemstälde, alt den del af Utsk:s Betänk., hvarom Hr Bildt nu äckt fråga, endast innehölle en anmälan, att sedan låne-kont. narn ra är vordet i Wisby för Gottlands län inrättadt, så kommer stidgandet i 195 §, ang:de vissa fördelär, sorn varit
Diskont-verkets gildenärer på denna ö beviljade, att från reglem:tet uteslutas, samt att Hr Bildt yrkat återremiss af denna anmälan, hvilken ej torde böra blifva föremål för bifall, utan, derest densamma ej återremitterades, ej syntes erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne; hvarjemte Hr Gr. o.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot berörde anmälan gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss.
Nej, hvarefter ifrågavande anmälan lades lill handlingarne. 49, SO, Si, 32, 33 och S4:de punklerne.
SS:te punkten.
Sjelfva den grundsats som Ulsk. i detta förslag uttryckt, anser jag visserligen vara ganska riktig, men jag befarar, att den ordställning som är begagnad, kan föranleda till något misstag om meningen.
c. innehåller: ”att kassakreditiv beviljas jemväl vid hvartdera
Diskontverket till högst 20 proc. utöfver beloppet af de lill dylika kreditiv anvisade 2,000,000 R:dr b:ko.”
Ehuru väl della tyckes häntyda endast på de 2 milUr, som voro afsedda för kassa-kreditiverna', så ber jag Den 19 Juni. 305 jag likväl få säga, att jag befarar, att detta kail missförstås derhän, alt de kreditiver som beviljas, kunna öfverstiga fondens hela belopp.
Det skulle nemi. kunna så förstås, att utöfver 2 mili:r R:dr b:ko, må icke mer än 20 proc. beviljas, äfven med beräkning af den del utaf fonderna, som, när de icke erfordras för diskontering och utlåning, kunna för kassa-kreditiverna användas.
Ar jag ensam ali befara något missförstånd, så afstår jag ifrån allt yrkande om förändring häruti.
Eljest skulle jag anse det vara riktigast, om R. o. Ad. biföll Utsk:s förslag, men lät redaktionen af Utsk. upgöras, så att allt missförstånd här blefve omöjligt.
Jag medgifver, att Frih.
Palmstjerna har rätt deri, att möjligen ett missförstånd af meningen i litt.
c. kan inträffa.
Delta mom. lyder sålunda: ”Kassa-kreditiv beviljas jemväl vid hvartdera Diskontverket till högst 20 proc. öfver beloppet af de till dylika kreditiv anvisade 2 milhr R:dr b:ko.” Frih:n har nemi. befarat, att dermed skulle kunna förstås, att mer än 2 -milhr R:dr kunde anslås till kassa-kreditiv.
Utsk. har likväl lili föreg:de mom. litt. b. sagt, att af den ifrågavar:de fonden tillhandahålles till kassakreditiv 2 milhr R:dr, ”med åliggande för vederbönde Direkhr, ”att till kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke ”erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll, att sådan anvisning återtages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda.”
Jag tror att allt missförstånd kunde nndanrödjas, om i mom. c., ordet ”jemväl” uteslutes, och detta mom. upflyttas näst efter första afdelmn af mom. b., samt sednare delen af mom. b. gjordes till ett serskildt mom.
Litt. d. omfattande således den punkt, som nu börjar med: ”med åliggande för vederbör:dc Direkhr etc.”, då slutligen mom. b. får förändrad liti:a e.
Såfunda tror jag, att allt missförstånd kunde förekommas.
Palmstjerna yttrat sig, att om Frilen vore ensam om, att missförstå detta stadgande, så ville han afstå ifrån allt yrkande, så ansåg jag mig skyldig förklara, att äfven jag tror föreskriften i den ifrågavar:de punkten vara tvetydig, och anser verkligen af behofvet påkalladt, att få en förändring deruti.
Om denna förändring sker, på sätt Frih.
Tersmeden föreslagit, nemi. att hvad som står tinder litt.
c. upflyttas, och alt derefter ett nytt litt.-a bildas, omfattande den punkt, som står slraxt ofvanför, vid slutet af mom. b., så tror jag, att all tvetydighet derigenom undanrödjes.
Antingen R. o. Ad. nu behagar besluta denna ändring, eller i stället vill återremittera punkten, med anmodan lill RankoUtsk. att afgifva förslag till en redaktion, som förtydligar afsigten, skall för mig vara likgiltigt.
Tersmeden har ganska hastigt i min tanka funnit rätta sättet, att afhjelpa den tvetydighet, som skulle kunna upkomma genom den redaktion, Utsk. har begagnat, och jag hemställer derföre, att de ord i mom. litt. b., som nu stå näst efter ”2 milhr”, och näst framför litt. c- må blifva ett ser8 H. 20 Den 19 Jani. skildt mom. linder litt. d., och innehålla, alt vederböride Direkt,! ega, att lill kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden”, etc.
Jag anser visserligen icke någon tvety dighet ligga häruti, men efter andra personer hafva så ansett, har jag visserligen icke något emot den förändring, som Frih.
Jag önskade blott alt i st. f. ordet ”ega”, må sättas ett mera bestämdt ord, såsom ”Skola” eller ”böra”, emedan det eljest kunde hända, att Direkt:»- icke brydde sig om alt öka krediliverna.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att, derest han ej misstagit, sig, Frih.
Tersmeden, i förevar:de punkt föreslagit den förändring, att mom. litt. c., med uteslutande af ordet ”jemväl”, skulle införas näst efter de i mom. b. förekommande orden, ”hvaraf till kassa-kreditiv 2,000,000”, samt alt derefter skulle intagas ett nytt morn. litt. d., innehållande slutmeningen i mom. litt. b., samt slutligen det af Utsk. föreslagna mom. litt. d., hvilket borde erhålla litt. e., anmälde sig och yttrade Frih.
Jag hemställer, om icke litt. d., har helt och hållet afseende på litt. c. Det säges just om de 20 proc:n, att om härigenom vid någoldera Diskontverket, uttagningarne å kreditiven skulle öfverstiga den för krediliv-rörelsen vid tillfället använda fond, bristen fyllcs af i kassa liggande, eller på räkning i Bankens depositions-afdeln. inneslående behållningar, tillhörande öfriga fonder.
Om nu detta mom. kommer alt stå sist, så skulle detsamma kunna hafva afseende på båda de föregide.
Det torde således vara lämpligt, att delta mora. kommer att stå näst efter inom. c. Frih. Palmstjerna:
Mili mening var också, att de raderne, som skulle som ett nytt mom. nedflyttas, måtte under benämning litt. e., sältas efter litt. d., och för öfrigt instämmer jag med Gr.
Gyldenstolpe deruti, att elt mera bestämdt ord än ”ega” må begagnas.
Hr Gr. o. Landtm, yttrat, alt han hade orätt upfallat Frih.
Tersmedens förslag, och att detsamma afsåg, att 55:te punkten matte bifallas utan annan förändring, än att slutmeningen ”med åliggande”- etc. i mom. litt. b., och ordet ”jemväl” i mom. litt.
c. uteslötos, samt deremot infördes elt nytt mom. litt. e. af följande lydelse: ”alt vederböride
Direktir åligger, att till kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll, alt sådan anvisning återtages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda”, blef propos. lill bifall å förevaride punkt ulan förändring först framstäld, men besvarad med Nej, hvarefter Frih.
Tersmedens förenämnde förslag af R. o. Ad. bifölls. 86, 37 och S8:dc punkter ne.
Biföllos. 3ä:de punkten.
I öfverensstämmelse med det beslut R. o.
Ad. fattade, i fråga om 55:le punkten, torde här rättelse få ske, och som stadgandet i mom. 3, endast utgör en afskrifning af nämnde punkt, lärer äfven här slutmeningen i första punkten, och ordet ”jemväl” i 2:dra punkten böra uteslutas, med berörde slutmenings öfverflytlande till en 4;de punkt.
Efter först till bifall å denna punkt utan förändring framsläld propos., som besvarades med Nej, biföll R. o. Ad. förevande punkt med den af Frih.
Tersmeden föreslagna förändring af 3:dje morn., att slutmeningen ”med åliggande” etc. i Irsta punkten, och ordet ”jemväl” i 2:dra punkten uteslö.os, och deremot infördes en 4:de punkt, innehållande: ”Vederbörrde
Direkta- åligger, att till kassa-krediliv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll, att sådan anvisning återlages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda.”
Härefter företogs och bifölls 5:te punkten, hvarom beslutet hade blifvit upskjutet, tills 59 punkten blifvit pröfvad. 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66 och 67:de punkternc.
Bi föllös. 68:de punkten.
Jag vet icke om det finnes något i 68:de punkten, som kan strida emot R. o. Ad:s förut fattade beslut, hvarvid jag icke varit nämnde.
Tersmeden: 68:de punkten innefattar endast kassa kreditiv-rörelsen, och i afseende på den är icke fattadt något förändradt beslut, emot hvad Utsk. föreslagit, utom rör:de kassa-krediliv vid 55:te punkten, och detta är redan i föreg:dc punkt iakttaget.
Uppå härefter framstäld propos., biföll R. o. Ad. förevande punkt. 69 och 70 punklerne.
Biföllos. 71:sta punkten.
Som detta mom. är mycket långt, så hemställer jag vördsamt, om icke Hr Gr. o. Landtm, behagade uplaga hvarje under-afdeln. för sig?
Det skulle eljest kunna hända, alt olika anmärkn:r vid de serskilda punkterna gjordes, samt att man följaktligen komme till samtidig öfverläggning om flera olika ämnen.
Jag är förekommen af Hr von Hartmansdorff, och instämmer med honom.
Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf gjorda framställning, ansågos de i förevande punkt, förekommande morna-, böra hvart för sig blifva föremål för öfverläggning och beslut. 20* 308 Den 19 Juni Morn, 1.
Sedan R. o. Ad.
,vid ett (öregule tillfälle har beslutat att anslå en mill.
R:dr lill kreditiv åt Hypolheksföreningarne, så äro af de medel, som eljest funnits, att här använda en mill., borta.
Det torde således vara nödvändigt, alt den här föreslagna redaktm ändras.
Här står: ”För det i näslförestående mora. upgifna ändamål, ega Fullm., alt använda dels det belopp, hvarmed de till Riksbankens hine- och kreditiv-rörelse anvisade förslag blifvit vid innevande Riksdag förminskadt, eller 2,100,000 R:dr, i mån delta belopp varder för ofvannämnde ändamål tillgängligt” etc.
Denna siffra torde nu förändras lill ' 1,100,000 R:dr, och den längre ned stående summan, 4,600,000 R:dr, följaktligen äfven nedsättas till 3,600,000 R:dr, Äfven i början af sednare stycket i detta morn. står 2,100,000 R:dr, hvilket likaledes torde ändras till 1,100,000 R:dr.
Sedermera beror det på, huruvida R. o. Ad. anser hela detta stadgande, om de 800,000 R:dr, som af Fullm. borde användas till diskontering och utlåning för handel och näringar, samt lill kassa-krediliv, behöfligt eller icke.
För min del skulle jag tro, att sedan nu R. o.
Ad. har beslutat, att 2 millir R:dr skall användas till kreditiv åt Hypotheksföreningarne, hela detta stadgande i sednare afdeln. bör utgå, hvilket jag hemställer till R. o. Ad:s bepröfvande.
Hr Man er skant z:
Jag hemställer om det icke vore ända målsenligt att återremittera hela det andra mom. med hemställan att en millin R:dr måtte afsättas till kreditiv åt Hypotheksföreningarne, samt att punkten i följd deraf måtte omredigeras, ty alt nu genast omredigera densamma tror jag skulle blifva svårt.
Den rättelse, ä detta morn., hvilken den siste värde talaren begärde, har äfven Frih.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte falla beslut i öfverensstämmelse med dem Ståndet förut vidtagit och låta mom. vara oförändradt, med det undantag att, på sätt Frih.
Tersmeden hemställt, siffran minskas med en millin K:dr emedan denna summa redan är medtagen.
Häri hoppas jag
Ståndet instämmer, sedan det uttryckt sin mening att icke vilja öka sedelstocken.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. antager §:n utan aönan ändring, än den, jag nu föreslagit.
Den första delen af 2:dra morn., som slutar med ordet ”oktroy”, kan i min tanka antagas med de af Frih.
Tersmeden föreslagna förändringar, men den sednare delen torde böra af Utsk. ånyo pröfvas, emedan det icke är bestämdt, huruvida denna summa af 800,000 R:dr, bör utgifvas ytterligare.
Tersmeden har anmärkt, så, derigenom att det är tillåtet att gifva en millin R:dr till kreditiv åt Hypotheksföreningarne, skulle om den millin, jemte dessa 800,000
R:dr lemnäs i rörelsen, rörelsekapitalet komma att ökas, hvilket icke varit Utskis mening, utan en - \
Den 19 Juni. tlasl att dessa 800,000 R:dr, sora förut varit i rörelsen, skulle äfven hädanefter komma alt ulga.
En förändring i afseende pä kreditivet för Hypolheksföreningarne skulle derigenom blifva behöflig, och jag tror derföre, att det vore bäst att BankoUtsk. fick taga denna fråga i förnyadt öfvervägande med anledn. af R. o. Ad:ns beslut, och att derföre denna del af 2:dra mom. till Ulsk. återremitteras.
Jag instämmer till alla delar uti hvad Gr.
Gyldenstolpe nu föreslagit, nemi. att första delen af detta mom. ändras i öfverensstämmelse med de beslut R. o. Ad. nu fattat, och att den sednare delen deremot återremitteras.
Gyldenstolpe anfört, anhåller jag alt R. o.
Ad. måtte bifalla första afdelmn, men återremittera den sednare.
Det vore origtigt, att förfara på detta sätt, om, det jag icke kan erinra mig, det har blifvit förut besltitadt om och hvarest de medel skulle tagas, sorn äro anslagne för Hypolheksföreningarne.
Jag föreslog visserligen, men vet icke om något beslut derom blifvit af R. o. Ad. fattadt, att sedan R. o. Ad. beslutat att den mill., som blir ledig, får användas till kreditiv åt Ilypotheksföreningarne, det måtte bestämmas på hvad sätt och af hvilka medel dessa kreditiver skulle bildas, och det var fördenskull, som jag ansåg en återremiss nödvändig.
Jag tror att det ändamål, som Hr Mannerskantz afser skulle vinnas, om R. o. Ad. genomgick den af Ulsk. upgjorda tabellen, och i följd af de fattade besluten derutinnan, gjorde de rättelser, som deraf föranledas.
Dervid skulle visa sig, att besparingen icke vore mer än 1,400,000 R:dr, sedermera kan det vara alldeles likgiltigt hvar detta tages.
Jag tror att om man går sålunda tillväga, så vinnes det ändamål, Ilr Mannerskantz åsyftade.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., alt, beträffande först den första punkten af detta mom.'
Tersmeden föreslagit, att såsom följd af R. o. Ad:s i fråga om kreditiv till Hypolhéksförcn ingar fattade beslut, de i denna punkt uptagne summorne af 2,100,000 och 4,000,000 R:dr, mätte förändras, den förra till 1,100,000 och den sednare lill 3,600,000 R:dr; men Hr Mannerskantz yrkat återremiss; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemsläkle om R. o. Ad. behagade bifalla Frih.
Tersmedens berörde förslag.
Uppå sedermera barnstöld propos. bifölls, att den sednare punkten af förevande mom. skulle till Utsk. återremitteras, för att omredigeras i öfverensstämmelse med det af R. o. Ad. fattade beslut, att 1,000,000 R:dr må anslås till kreditiv åt Hypothcksföreningar.
Mom. 3. *10 Den 10 Juni.
I 3:dje morn. lill. g. har BankoUtsk. föreslagit, att den ränta, som Filialbank erlägger lill Riksbanken, skall bestämmas till 2 proc. å länet, samt 3 proc. å de summor, hvilka på kreditivet lyftas.
Vi veta att de nu oklroyerade Privatbankerna erlägga 5 proc. pä sina penningar.
Det synes väl icke vara skäl för Riksbanken att göra en sä stor upoffring som skulle ligga deri, alt lemna penningar för 2 proc.
Jag yrkar alt detta må bestämmas till 3 proc. för lån och kreditiv såväl för Privatbankerna som Hypotheksföreningarnc.
Dessutom skulle Filialbankerna genom de här gifna föreskrifterna erhålla en annan fördel, jemförelsevis med hvad som förr varit beviljadt, hvilken jag icke vill motsätta mig, nemi. att krediti vbeloppet är förhöjdt ifrån ^ lill :del af hela den summa sorn Banken lemnar.
Således tror jag icke att det är skäl att ytterligare gifva dem denna fördel alt fä sina lån emot endast 2 proc.
Detta mom. 3 innehåller så många punkter, att jag trodde, att de äfven skulle föredragas hvarje littra för sig.
Jag skulle vilja göra en anmärkn. vid en punkt framför den, vid hvilken Frih.
Tersmeden fästat sig, men det skulle för mycket inveckla discussionen.
Jag hemställer derföre om icke hvarje litt:a serskildt finge i ordning föredragas.
Då härvid Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt lämpligaste formen för behandlingen måhända vore, att punkten litt. g. förklarades nu ensam utgöra föremål för behandlingen, samt de öfrige punkterne derefter företagas, anförde Hr Mannerskantz:
Det förhåller sig just på det sättet, att här äro åtskilliga punkter, som måste vara afgjorda, innan littra g. antages, emedan l. ex. hvad Frih.
Tersmeden omnämnt, ang:de kreditivets belopp och vilkoren dervid borde vara afgjorda innan beslut fattas i afseende på litt. g. Jag tror derföre, att det vore skäl, att först företaga punkten a. sedan punkten b. o. s. v. Ilr Aminoff:
Ar nu fråga att yttra sig i afseende å punkten g, så begär jag derom uplysning.
I annan händelse har jag för det närvar:de ej något alt anföra.
Hr Gr. o. Landlm. hemslälde om R. o. Ad. för att underlätta pröfningen, behagade återgå till mom:s början, på det sedermera propos. må kunna framställas serskildt å hvarje littra i öfverensstämmelse med ordningen i Utsk:s Betänk., hvilket bifölls; hvarefter ingressen jemte punkterne lilt:s a, b. och c, uppå derom serskildt framställde propos:r, biföllos.
Då sedermera punkten litt. d. förekom, yttrade Hr Mannerskantz:
På sätt jag uti rain reservation uttryckt, så har jag i afseende å denna punkt varit af olika mening med Utsk:s majoritet.
Jag har nemi. ansett att det varit en fördel som här blifvit föreslagen, alt Filialbankerna skulle få begagna ända till J:del af den beviljade summan såsom kreditiv i st. f. j-:del, såsom det förut varit stadgadt, men jag tror att det varit bättre om man öf - Den 19 Juni, 311 ve riem nät ål bolaget ali bestämma sig för att begagna en större del af den dem beviljade summa såsom kreditiv, såsom lån.
Derigenom hade man dels gjort Bankens fonder mera tillräckliga och dels gifvit en hell annan karaktär åt de nya Banker som mau bildade.
Förhållandet blifver nemi. det, att ju större summa man lemnar dessa Banker med föreskrift, att den skall tagas såsom lån emot ränta, dessmera få dessa Banker sitt intresse i, att i diskonlväg utlemna medlen.
Lemnar man dem åter större kreditiver, så är det i deras intresse alt röra sig hufvudsakligen med sina egna medel och i rörelsegrenar, som äro mera hankmässiga.
Om dessa Banker vilja röra sig bankmässigt, så mäste det nemi. vara deras intresse, all heldre hafva ett stort kreditiv än att till Banken betala ränta på ett större lån, hvaremot om de få denna bestämda försträckning i låneväg, de nödgas utlåna den genom diskontering och få högre ränta derigenom, att samma dag som medlen komma io genom en inbetalning, så gå de åter ut derigenom, att ett lån blifver utleranadt.
Jag har ansett mig åtminstone böra anföra detta till den verkan det kan hafva och får yrka, alt i st. f. Utsk. föreslagit, att | skall utgå såsom lån och £ såsom kreditiv, del må bestämmas, alt af försträckningen skall högst | utgå i form af lån, och det återstående såsom kreditiv.
Genom ett sådant stadgande skulle det kunna medgifvas Filialbankerna alt organisera sig på lika sjelfständigt sätt som Privatbankerna, och icke blifva så bundna af Riksbanken och dess föreskrifter, sora om de af densamma skulle taga vissa bestämda lånefonder.
Det skulle kunna hända, att de mycket sällan behöfde anlita dessa kreditiver, blott de hade rättighet dertill.
Delta sjelfständiga sätt för Privatbankerna att förfara, anser jag vara en väsendtlig egenskap hos dem, och önskar, att del äfven kunde ställas så, att Filialbankerna kunde få denna egenskap.
Jag medgifver visserligen, att del är rikligare all understödja sådane här inrättningar genom kreditiver än genom lån, men här är redan ett föreg:de mom. 1). bifallet af R. o. Ad., som säger all ”försträckning från Riksbanken meddelas på en tid af högst 10 år, till belopp, motsvarande den del af teckningssumman, hvarför säkerhet blifvit ställd etc.” Skulle man tänka sig bela denna försträckning så, att den skulle utgå endast i form af kreditiv, så skulle det vara öfverflödigt att hafva ett så stort kreditiv som här är afsedl.
Nu har Ur Mannerskantz visserligen rätt deruti, att
Bankens tillgångar utgifna i form af kreditiv, blifva tillräckliga äfven för en större rörelse än motsvarande, belopp, ulgifvet i form af län; men just genom föreg:dc stadgande är denna fördel borta, enär för att kunna ersätta de möjligen uphörande Privatbankerna, det blefve nödigt alt ställa ett ungefärligen motsvarande belopp till hvar och en af de här serskilda Filialbankernas disposition.