Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är väl sannt, att sistnämnde stad har en dålig hamn, men denna hamn är dock långt mera begagnad än de förras, och är dessutom i senare tider mycket förbättrad.
Landscrona har väl god hamn, men den beSökes föga.
Den mesta spannmåls-handeln drif. jyes också, såsom bekant^är, uti Malmö, så att Den i 6 September f. m. en stor del af de Jordbrukare, som bo när» mare Landscrona, ändå hellre skicka sin säd till Malmo , der i öfrigt en större penningeförmögenhet ännu är samlad.
Malmö är således, efter mitt begrepp , för närvarande bäst passande för det blifvande I.,ånCoutoiret.
Utomdess är det skäl, som blifvit anfördt emot Disconrens förläggande i Malmö, det mest talande för detsamma.
Då man derstädes har för ögonen de förut varande , svårt straffade och ännu i Gitadellet förvarade DiscontDirecteurers öde , matte detta tjena till ett mer varnande exempel än om det ses på afstånd.
Jag kan icke trö, att några ytterligare missbruk skola vara att befara, derföre att de förut egt rum, enär dessa blifvit strängt beifrade; och jag tillstyrker derföre så mycket mer , att låne-inrättningen må stationeras i Malmö, som jag icke är rädd för Spöken, och icke kan befara att de brottslige, Malmö f. d.
Dis* contDirecteurer skola gå igen.
I öfrigt anhåller jag om återrémiss af Bed tänkandet.
Jag är till det mesta förekommen i de anmärkningar, jag trott mig böra emot BancoUtskottets Betänkande fram"
Ställa; och jag vill således blott fästa uppmärksamheten vid några serskilda under discoursen förekomna omständigheter.
Hvad Herr Tham an^ fört rörande Halland, har redan af Friherre Ge^ derstruin blifvit rättadt> mea Herr Tham has 30 Den 16 September f. m. tillika föreslagit, att jemte det respitmånaderne skulle minskas från två till en, utlåningstiden borde utsträckas från sex till nio månader.
Jag hemställer om icke, sedan man nu beviljat en nedsättning af Disconträntan från sex till fern prö* cent, en ytterligare utsträckt
Iåntermin skulle bidraga att öka begäret efter Discontlån, och såmedelst minska låntillgångarne för de verkeligeii lånbehöfvaftds.
Vöre åter en serskild fond i Öis. conterne afsatt för Lahdtmän, så kunde en sådarl anstalt vara rigtig4 men i allmänhet är fiiscöntrörelsen beräknad på en hastig omsättning, ödti så länge den fördelning, jag omtalt, icke vidtages, skulle den företagna förlängda terminen icke vara fördelagtig för mängden af lånsökande, öller för Disconteri.
Af Friherre Cederström har åtskilligt, blifvit anmärkt, beträffande tillsättandet af DiscontDirec^oneme.
' Utan att kunna bestämdt äfgöräj antingen det sätt hart föreslagit, eller det Utskottet Uppgifvit, är det bästa, tror jag dock det vara nödvändigt, så vida mati'Vill.tind vika collisiöh emellan Banken och filial -fördelningarna i —att man uppdraga? åt BancoFullmägiige, att tillsättä
Directeurerne vid dessa fördelningar, och i sådant fall .Ser jag icke eller någon o/ägenhét deraf, att Fullmägtige äfven förordna de dervid nödige Tjenstemän!
Här har äfven blifvit af Herr Munck af Bösenskjöld anställd en jemförelse emel. lan städetne Christianstad, Landscrona Och Malmö, i afseende på tjenligheten att utgöra station för det blifvande södra DiscontContoirét.
Man har dock härvid förbigått én liufyudsakelig om* D«fj 16 September }■ m. 31 Standighet,— den nemligen, att äfven Blekinge Skall begagna ifrågavarande Discont, och då' man antager, att Disconter egenteligen inrättas fdr handelsstäder , så är onekeligen Carlshamn i närvai tande ögonblick den förnämsta af de Södra handelsstäderrje, nemligen jemförd med Malmö, Christianstad, Ystad och Landscrona.
Af de 4 sistnämnde är Christianstad den lämpeligaste för
Discontinrättningen, emedan denna Stad ligger på gränsen af de båda provincerne.
Här har vidate blifvit nämnt örn lån å import-artiklar, och att de borde beviljas ända till belopp af 12,oooR:dr; hvarvid man åberopat Götha CanalDiscorit, som fordom äfven skall med förmån meddelt dylika lån till ig,öoo R:dr å hvarje låntagare.
Det torde, dock vara nödvändigt, att ihogkomma, det de sUmmor, som nu äro anslägne, att i Discöntväg utgå, icke böra förblandas ined det serskildte creditif, som varit 1 fråga till beläning af varor.
Hvad import belåningen i öfrigt vidkommer, så utgör den ep serskild frågaj hvars nytta är underkastad mycket tvifvel, snarare har mycket emot än för sig, och är dessutom ännu Oafgjord.
I alla fall, om för en kort tid 100,000 K:dr mer eller mindre skulle i Disconten Vara odispönerade * hvem kan garantera, att icke dagen1 efter kunna inkomma ansökningar om lån till dettai och långt högre belopp p Herr von Heyne har föreslagit, ätt Discont-® Contoiren måtte förvandlas till blott DocumentContoir, som egde pröfva säkerheten af de lån - 3?
Den 16 September f. ni.
I ' , sökandes inlemnade handlingar, men jag (ror för min del, ehuru medgifvande den nytta en sådan inrättning kunde å ena sidan medföra genom en ökad säkerhet för Banken, att likväl deraf skulle å ändra sidan uppstå så många olägenheter för de afiägsne provincernes lånbehöfvande i drygare kostnader m. m., att inrättningen ej skulle mott svara dess egenteliga ändamål.
Hvad den föreslagna assignationsrätten för Dis« contContoiren beträffar, så anser jag den sårigtig, att jag till alla delar instämmer uti hvad, till stöd derföre, redan blifvit yttradt.
Jag inser blott en olägenhet deraf, den nemligen , att assignationerne möjligen kunna lättare förfalskas och utspridas, då-man vet, att detta brott icke är belagdt med samma straff, sorn förfalskning af vanliga sedlar.
Om nu assigna(ioner skulle få ifrån desse DiscontContoir utgifvas, så och då de på sätt och vis kunna anses så' som ett Statens mynt, emedan de dragas af BancoDiscontens fördelningar på Banken, bör ock, i afseende å bestraffningen för deras förfalskning, någån uppmärksamhet ega rum.
Vid det föreslagna sättet, att välja
Discont-; [Revisorer, skulle jag vilia anmärka, att det synes något inveckladt.
BancoFuIlmägtige skola lemna decharge åt Discont Directioneme, och Fullmägtige erhålla sjelve af andre en dylik decharge.
JSfu kommer 1 härtill, att BiddarhusDirectionen har sig af Bidderskapet och Adeln uppdragit, att årligen utse Bevisorer för BancoDisconten i Stockholm.
Jag skulle vid sådant förhållande tro,, al*i Deri 16 September f. m. 3 3 ött RiddarhusDirectionen äfven kunde utse Revisorer i FilialDisconterne, och att hvarje af de öfrige RiksStånden på hittills brukligt sätt äfven förordnade sine Revisorer, hvarefter och då Riksens Ständers Revisorer sammankommo de äfvenväl efter slutad Revision kunde nedsända en af hvarje Stånd ibland sig, for att revidera FilialDi sconterue» Herr Rosenblad, Bernhart!
Då ändamålet med allmänna lånebiiräden, så hinge sådana finnas, hör vara att underlätta den enskildes företag till egen och Statens förkofran, men icke att orsaka, den lånbehCfvande onödiga omvägar och kostnader; så kan jag ej annat än förena mig med de värde Ledamöter, som ansett de i 12 §. af förevarande Discont Reglemente stadgade formaliteter böra försvinna.
Då afsigten med utgreningen at BaneoDisconten är att jemna och förkorta vägen för de lånbehöfvande, skulle deremot denna väg ganska mycket försvåras, i händelse» såsom sistnämnde §. innehåller, hvarje lånsökande nödgades hålla sig uteslutande till Disconten inom det drstrict, der hkn vöre boende, och icke finge i något fall anlita Stockholms
Discont; men hufvudsakligen skulle vägen försvåras, om lånsökanden äfven å* lades att anskaffa cautionister, boende inom Discont districtet.
Den dermed åsyftade säkerhet kunde ganska väl vinnas, genom de i 10 §. omnämde adviser.
I afseende på 7 , instämmer jag fullkomligen med dem, sorn yrkat, att assignationer föieträdesvis böra i lånerörelsen användas, i Ridd. och Ad.
Prut. VIII Band. 3 34 Den 16 September /• m. stället för sedlar, såsom BancoUtskottet föreslagit*
Då undvikes faran af stora Cassabehållningar, oell någon missbrukad assigneringsrätt bör icke kunni ega rum vid Verk, hvilka ej, såsom fordna Filial* Disconterne, äro enskilta institut, utan blott utgreningar af Banken * med Directioner Under ständig controll af Bankostyrelsen, och vid strängaste ansvar bundne vid lemuade föreskrifter.
Hvad DiscontDirecdonerne beträffar, så, då nödvändigheten fordrar att BancoDiscontens afdelningar stå under BancoFullmägtige, kan jag ej finna annat än olämpligt, att dessa afdeiningar för-' valtas af på samma sätt söm Herrar Fullmägtigö ■utsedde Directeurer, utan anser tjenligast, att Baned.
Fullmägtige tillsätta, utom det refererande ombu* det, tvenne andre sakkunnige män att förvalta hvarjé afdelning.
Dessa tvenne borde naturligtvis förses med högre aflöning, än den, Utskottet för dö fyra Directettrerne föreslagit. t öfrigt anhålie? äfven jag om återremiss af Betänkandet* Herr Tham.- Jag har blott några ord att tillägg ga, i anledning af hvad nu här blifvit yltradt.
Jag hade trott, att den egenteliga orsaken, hvarföre man önskat, att få BancoDisconten utgrenad, öch söm jag ansåg såsom den mest talande, är •svårigheten för BancoFullmägtige, att kunna bedomina säkerheten hös persöner, Sorn bo i aflägse örter.
Det är just denna Svårighet, som talar så mycket för
Discontens fördelning, och hvilken hittills verkat, att många ganska goda lån blifvit vägrade, då andra mindre säkra blifvit bifallne; i anledning af den förlåtliga okunnighet öm per - Den 16 September f. rtl. 35 Sonernes förmögenhet, sorn icke kunnat undan* rödjas
Men, om man vili häfva denna olägenhet, tror jag dock, att ändamålet ej vinnes derigenom, att DiscontDirecteurerné tillsättas af Pull. triägtige i Kanken, utan anser jag för min del det vara högst nödigt, att de utses af Riksens Ständer, och att man dertill väljer ieke Stockholmsboer
Utan sådahe personer, söm ärö 1 Discont - orten boende och der hafva förtroende.
Hvad den oreda beträffar, som Hetr von Heyne befarat af assignationsrätten, så är denna farhåga af den sist talande Ledamotens yttrande Vederlagd.
Jag tror aldrig, att begäret att låna i Disconten någonsin fattats, men väl att utvagatne att tillfredsställa detta begär försvårats genom omöjligheten, att alltid hafva kände namn att förete.
I öfrigt förnyar jag mitt yttrande, att om det vöre blott köpman, sorn länte i Disconten, sex månaders låntid skulle Vara fullt tillräcklig, ty jag ät öfvertygad, att så lång termin sällan begagnades, helst hvad de förutnämda lånen i effecter vidkommer, desamma icke ofta utestode ofver två månader; men då det mest är Landtman, som anlita Disconten, är förhållandet icke detsamma, och jag tror då det vara bättre, att hjelpa kraftigt på en gång.
Grefve vört Schwerin, Fredric Bogislaus:
Af det förhållande till Bancostyrelsen, i hvilket Rik* Sens Ständer finna godt, eller anse sig böra, ställa Directionerne för de blifvande
DiscontContoiren, beror allt hvad
Som hörer till det reglemeri: tariska, hvars föremål är ordning och säkerhet, T)en 16 September f, m. Skulle Riksens Stander anse de blifvande
Dis« eontContoiren, såsom helt och hållit hesta rotle för sig, så behöfdes ej mera än att gifva dem ett creditif å Banken; de fingo då sköta sig sjelfve.
Man bör förmoda, det Riksens Ständer blifva grannlaga i valet af Directeurer, och skulle, detta oaktadt, något hända, som vore Ständerne oangenämt, så fingo Ständerne räkna sig sjelfve detta till last.
Skola åter BancoFuIlmägtige blifva Nationen ansvarige för hela lånrörelsen, så inträder ett annat förhållande.
I förra fallet bör det tillhöra DiscontDirecteurerne, att tillsätta alla Embetsman vid Contoiren, och besörja förvaltningen, antingen rörelsen bedrifves med contant Cassa eller med assignationer, I senare fallet deremot måste det tillhöra BancoStyrelsen, att förordna
Be* tjeningen och reglera allt hvad som hörer till medlens vård.
Jag skulle i det senare fallet tro, att allt, hvad som kan räknas till vården af medel, borde tillhöra Bankens Embetsman å stället, och att Directionen blott borde hafva pröfningen af hvars och ens anspråk på credit och lån sig förbehållen.
Derjemte borde
Directionen controllera Betjeningen på det sätt nemligen, att hvarje vecka, å Discontdagen, böckerne borde afslutas, rapport afgifvas till Bancostyrelsen och Directionen, efter förrättad collationering, genom sina namns underskrift bestyrka rapportens enlighet med böckerne.
Derigenom skulle en ganska god con. troll å Betjeningen vinnas.
I detta fall skulle jag ock tro, att allt hvad som tillhörer Directio. nernes förhållande, boide bero af Riksens Ständer icke af deras Fullinägtige; men att deremot hvad Ven 16 September /• m. 37 sorn beträffar dassan, dess vård och tjenstemanna. personalen, ensamt borde bestämmas af Bancostyrelsen.
I sådant afseende skulle jag vidare tro, att blott några få allmänna principer, rörande det reglementariska, borde af Riksens Ständer fastställas; såsom att för DiscomContoiren i provinserna korn* me att gälla de reglementariska föreskrifter, som för BancoDisconten i Stockholm äro eller blifva fastställda jemte hvad afståndet från Bancoverkets öfverstyielse kan göra nödigt.
Den andra principen skulle afse lånerörelsen, och afgöra antingen den bör verkställas med assignationer, eller coutanta medel.
Jag för min del anser det vara vådligt, om icke alldeles omöjligt, att härvid begagna blott transportsedlar.
Men S en annan sida finner jag det vara i hög grad generande för publiken, om rörelsen drifves endast med assignationer.
Jag skulle derföre vilja föreslå , det Riksens Ständer för rörelsen inom de nya
Disconternas gebiet fastställde ett minimum för assignationen, och ett maximum för transportsedeln.
Om den minsta assignationen blefve ioo Hulr, kunde den största transperisedehi blifva $o> IRdr; och större sedlar, hvilka genom ufbetalningar på erhållne lån inflyta i DiscontContoi■ rens (lassor, borde genast öfverkorsaa, uppskickas och inrättas i Banken.
Jag tror, att detta borde vara det generella förhållandet, och alf. i öfrigt kunde ät Bnncosty reisen öfver lemnäs.» att reglera Cassa be loppet efter omständigheterna Om Riksens, Ständer besluta, att allt hvad som böter till 38 Den 16 September f. in* förvaltningen af medlen, bör bero af Banqostyrel* sen, borde ock i och med detsamma regleringen af lönerne för Discont Betjeningen p| Bancosty» reisen ankomma.
Ibland desse tjenstemän är en, af hvars nit hela verkets gäng hufvudsakligen be-» ror.
Det är BanepOmbudet.
Han miste lönas tållräckeligt, ty han hör ej hafva någon andel i hvad man kallar Dispontprovision.
Ef an miste således hafva en löninkomst åtminstone jemlik med deras, sorn stå under hans inseende och hans lön bör derföre blifva större än den lltskottet före» slagit
Hvad de öfrige Tjenstemännen angar, så kommer allt an derpå, huru man anser det för» hållande, som här under discussionen blifvit om* nämndts huruvida nemligen
Discontverkens betjente kunna få vara commissionairer för Jånsökande, och derföre att de ikläda sig ansvar för lån* documentens rigtighet, kunna få åtnjuta en billig provision, lag tror för min del, att det är vida bättre att tillåta, det
DiscontContoirets betjening får åtaga sig commissioner för de lånsökande, än att det för detta ändamål bildar sig serskildta Corn* missionsContoir i Staden- Sådana CommissionsContoir skulle nemligen kunna sätta sig i relation med någon eller några af DiscpntDhecteu* rerne, och deraf uppstå högst obehagliga förhållanden, då
Directeureme hvarken fa hafva pras* dilectioner eller preventioner under uiöfoingen af deras befattning
Det är derföre äfven nöd* vändigt, att uttryckeligen stadga, att ingen Discont*
Duecteur f|r sjelf ikläda sig något ansvar för lån* sökande inom Disconten, Att lian icke eller må tillåtas att sjelf eler göra lån v tyckes vara något för långt gånget.
Hvad åter vidkommer de Corn-, Den 16 September /. m. 39 missioner, som Contoirens Kammererare, Ombudsmän och Bokhållare m. m., kunde tillålas att för lånsökande ombesörja, och de dervid vanliga provisioner, så, enär detta egenteligen icke tillhörer lagstiftningen, vöre det måhända bättre, att denna fråga hel pch hållen öfverlemnades till Baricostyrelsen; men bäst är«.dock att man talade öppet derom, Det är dessa så kallade provisioner, sorn bereda så mycken osäkerhet, när de äro till beloppet fullkomligen obestämda.
Det säges, att lånsökande i provinserne ofta erlägga 5 till och med en prosent af lånsumman, jNär en Commissionaire har så stor fördel af en lycklig utgång af lånansökningen, är det naturligt, att han dervid skall mera se på sin Clienst förmån, än på Verkets.
Jag skulle derföre tro det vara bäst, att legalisera etc förhållande, som icke kan forekommas, rnen sorn, lernnadt åt sig sjelf, leder till
QQrdningar, sålunda nemligen, att man bestämde den proyision, sorn den lånsökande, som vill begagna Commissionair, kommer att till honom erlägga; till exempel * eller g procent.
Hälften häraf borde tillfalla den en* skilta Commissionairen; den andra hälften insättas pti en sportel cassa, sorn vid årets slut fördelades emellan alla* Om denna ordning infördes, så skulle alla Verkets Tjenstemän blifva lika interesserade, att vara så facile som möjligt ? men ock bevaka hvar serskild Commission så, att Verket i det hela ej må lida deraf.
I öfrigt får jag förklara, det jag anser den af Orefye von flosen gjorda anmärk - De-n i6 Sept ernber f. m. ning var riktig, att nemligen, Riksens Ständer blott bora bestämma ett minimum för premncernes
Dis* cont-rörelse eller ?
WtHinner för Götheborg, och i million för den södra Öis.cQnten» men att det må bero af Rancos.tyrelsen, att» i händelse den för BancoDisconten i Stockholrn anslagna sunaman ej fullt utgår, då kunna förstärka lan-fonden i Götheborg peli Malsna.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja återremissen till RancoUtskottet.
Herr Munck af Rosenskiöld: X anledning af hvad här blifvit yttradt, sedan jng senast fram* ställde mina tankar i detta ämne, anhåller jag att få tillägga några ord.
Carlshamns handel för tio år tillbaka var en tid bort åt betydligare ari Malmö, vet jag ganska väl, men denna handel är deremot för- närvarande två tredjedelar mindre, än den var den tiden, och torde minskas än vi* dare.
I dess ställe tilltager handeln 1 Malmö beständigt, i samina nion som spannemålsproduetionen i kringliggande trakt ökas, utomdess är Malmö Stad nära dubbelt så folkrik som Carlshamn^ Folkmängden i Christianstads och Blekinge
Jhan tillsammantagen är knappast större, än den i Malmo Dan ensamt.
Utomdess ligger Ystad närmare Malmö än Christianstad; hvilket äfven talar för att välja Malmö till station för den blifvande
Disconten 1 alla fall kan det komma på ett ut, och vara för lånsökanden likgiltigt, om han har några mil längre eller icke till Disconten.
Af mera vigt är, att Disconten förläggas i den Stad, sorn hat mesta handelsrörelsen.
Den 16 September f, nu j) 41 Öra frågan emedlertid vore att valja emellan Landscrona och Christianstad, skulléljag visserligen anse Landscrona bättre och mera passande, äfven derföre att genom tillökning af personalen i en stad, tikes äfven dess välmåga i mer eller mindre nion, i synnerhet då den, sorn Landscrona, har öfverflöd på goda byggnader.
Men äfven af detta skäl skulle jag föredraga Malmö för Christianstad.
Byggnader, som nu der till en del stå öde, af brist på hyresman, skulle blifva bebodde, och boningshusens vanvärde försvinna.
J Christianstad är förhållandet icke sådant, ty der är brist på byggnader, och denna brist kari ej afhjelpas emedan der är en viss inskränkt gräns satt för Stadens område, X öfrigt får jag, i afseende å hvad bär blifvit anfördt, rörande lånsökandes rättighet att bereda stig lån i BancoDisconten äfven utom Låndijtrietet, vördsamt erindra att ett sätt dertill skulle vara, att nemligen, enär ej fonderne för Götheborgs och Malmö
Discouter lemnade någon tillgång, man finge vända sig till BancoDiscouteri i Stockholm, liksom innan sistlidne Riksdag.
Beviljandet af lånet berodde naturligtvis alltid af Discont styre Isen och Discontens Cassatillgång.
Herr Hjärne, Carl Jacob, hada inlemnat ett sulydande Memorial:
Ja, Föredrogos å nyo och biföllos följande Stats* och BancoUtskottens den 8 sistledne Augusti afgifne, samt den 14 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, jBetänkanden < N,*o 383.
I anledning af väckt fråga om låneunderstöd af allmänna Medel för hamnbygg. naden i Ystad, ISTto 384* O”2 förändrade vilkor för det af Riksens Ständer vid sistledne Riksdag beviljade låneanslag till Consistorium i Calmar, för uppbyggande af ett Gymnasii- och Scholsehus derstädes; äfvensom om tillökning af detta anslag, Ffo 38b.
Om understöd af allmänna
Me* del, eller iåne-bidrag, till uppförande af ett nytt gcholtehus i Örebro, N;o 387
Om anslag af låne-bisläden till understöd för Kyrkobyggnader uti Kumla och Halsbergs, Tvings, Herrestads och Jemjö församlingar.
Den j6 September f. m. 43 H:<> 38 3.
Örn län af allmänna Medel till Jnteressenterne uti Reina Koppargrufva i Fryxdahl Härad al Wermlands Län N:o 389 Om lån af allmänna Medel, till anläggande af en Hamn uti Wadstena Stad.
Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Ut* Kottets den *8 sisiledne Augusti under N'0446 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bor» det lagdt-, Utlåtande, öfver väckt fråga, om tillökning i det af ManufacturDispont-fonden bestäm* de länsanslag för Glasbruken, Vid förnyad föredragning af StatsUtskoltets den 3 denne under Hlo 430 och 451 aflåtne, samt den 5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagdt, arne Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Ee(ankanden; j. -'o Om ExpectanceUön för Cornetten FrU herre Casimir Sparre, 2H) I frågan om pension för Enkefru Gref» vinnart Adlercreutz, Fann Ridderskapet och Adeln för godt, alf, enär sistnämnde Betänkande!! redan blifvit af dö 44 Den lG September f. m. öfrige 3:ne BiksStånden bifallne, för dess del dervid lata bero.
Företogs till pröfning Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottens »len 19 sistledne Augusd under N-o 45 3 afgifne, samt <len 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, angående en jemnare fördelning af Postföringsskyldigheten, tillökning i den bestådde PostskjutsLegan, Postens förskaffande genom Gästgifvare skjuts, med flere till Postväsendét hörande ämnen.
Herr Gyllensvahn, Hindric Adolfh, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 3) Herr Tham, Wallrath'.
Vid öfverläggning gen om »let nu uppläste Betänkandet, erforo de Förenade Utskottens Ledamöter så olika åsigtet och påståenden, i synnerhet ifrån det Stånd, som remitterat motionerna i detta ämne, eller Hedervärda BondeStåndet, att desamma ingalunda syntes kunna med hvarandra sammanjemkas.
Somlige yrka. de, nemligen, att Postförings skyldigheten måtte bibehå! las, sådan den är;] andra begärde hjelp til! dess fullgörande, och andre åter ville ej gå ifrån hvad motionairarne föreslagit.
Att nu. stadga en generel åsigt i en fråga, till hvars bedömande såmyckenlocalkännedorn fordrades, var för de förenade Utskotten alldeles icke möjligt.
Utskotten ansågo det derför®
Dm 16 September f. m. 45 Vara bättre, att afgöra såket) långsamt än illa; och Ut* skotten fnnno i sådant hänseende, och då ett afslag och ett bifall syntes lika olätnpeliga, icke någon annan medelväg, än att hemställa, det hos Kongl. Maj:t måtte i underdånighet anhållas om anställande afen ordentelig undersökning till ändamålets vinnande.
Vid detta tillfälle ingick äfven den åsigten, att framdeles kunna förena forvagns, och postföring» inrättningen i ett.
Jag tror också, att detta icke kan gå så hastigt för sif, eller attalia erforderliga upplysningar kunna samlas så snart, att någon Resolution från Kongl, Maj:t i detta inål vore att förvänta före nästkommande Riksdag; och om, såsom Herr Gyllensvahn 1 nu yrkat, Postskjutslegan dessförinnan skulle för en del Posthemman förhöjas, vore naturligtvis ett nytt anslag af nöden, som Riksens Ständer då skulle vid denna Riksdag anvisa, men hvilket icke kunde på förhand beräknas.
Vid sådant förhållande, och då icke nå. gon annan skilnad är emellan den värde Ledamotens förslag och Utskottens, än att Kongl, Majit skulle, efter skeende undersökningar, utan Riksens Ständers hörande, bifalla en reglering af Postförares onera, då deremot Utskotten ansett Riksens Ständers yttrande derom böra afvaktas, finner jag för min del icke något skäl för den åferremiss deri värde Ledamoten begärt; och tror mig kunna försäkra, att dermed icke vinnes annat, än att Betänkandet kornme tillbaka sådant det är.
Af sådarl anledning vagar jag anhålla ombifall derå* Herr Hjerta, Gustaf: