Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Ridderskapet och Adeln medgifvit främmande åhörares inträde, hörde, i Friherrens tanka, allmänheten jemväl sättas i tillfälle att sjelf söka att få begagna denna tillåtelse, i följd hvaraf Billetter troligen icke af någon Ridderskapets och Adelns Ledamot utlemnades till andre personer än dem, som först tillkännagifvit deras önskan att erhålla sådane.
En slik anmälan torde likväl blifva särdeles besvärlig, om Billetterna kornmo att circulera, i anseende till svårigheten att skaffa sig kunskap om, till hvilka Ledamöter af Ståndet, man i sådant afseende borde addressera sig.
Med hänseende härtill ansåg
Friherren sig böra tillstyrka, att näst före hvarje Plenum en lista i RiddarhusCanzliet funnes alt tillgå, med lika många numror, som de billetter, hvilka voro disponibla, å hvilken lista Ridderskapets och Adelns Ledamöter skulle ega att, så långt billetternes antal medgåfve, uti nästföregående Plenum anteckna sig, hvar och en till erhållande af en hillet, hvilken dock borde blifva gällande endast för den påföljande Plenidagen.
Genom denna åtgärd lemnade man icke allenast tillfälle åt främmande personer, att på ett lättare sätt vinna deras åstundan om inträde, emedan de i sådant afseende endast - Den 15 J a n u a r i i. däst behöfde vända sig till någon medlem af Riddarhuset, som derefter finge antekna sig till hillet, utan man befrämjade ock, i Friherrens mening, enahanda ändamål, eller billetternas disposition af serskildta Ledamöter, som det pluraliteten åsyftat med billetternas öfverlemnande till Bänkmansafdelningarne.
Och skulle dessa särskildta meningar genom utdrag af Protocollet åtfölja Utskottets Betänkande.
Ex Protocollo, IV. F.
Justerades 4 Protocolls-Utdrag, för den i5 dennes, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum samma dag fattade beslut. 13o Den 21 Janiiarii.
Hans Excellence Herr Grefve De La Gardie, Jacob: I anledning af den för Konungahuset och hela Fäderneslandet fägnade händelsen af den nja ArfFurstens födelse, får jag till Ridderskapet och Adeln hemställa, om det icke skulle vara passande och af erkänslan påkalladt, att en stor Deputation under Hans Excellences Herr Grefvens och LandtMmarskalkens anförande afgick, för att inför Hans Majit Konungen och Dess Höga Famille betyga Ståndets vördnad och lyckönskan.
Jag får äfven, i fall denna framställning vinner bifall, anhålla, att de öfrige Stånden genom ProtocollsUtdrag inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena, oell att ExpcditionsUtskottet anmodas uppsätta LyckÖnskningsAdressen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridd. o. Adeln behagade besluta, att, i anledning af Hennes Kongl. Höghet
Kronprinsessans i dag på morgonstunden inträffade lyckliga förlossning med en Prins, Rikets Ständer måtte, genom en stor Deputation, inför H. M. Konungen och det Kongl. Huset, frambära deras underdåniga vördnad och lyckönskningar uti en adresse, den ExpeditionsUtskottet kunde anmodas skyndsamligen upprätta, samt att de öfrige RiksStåuden måtte genom ProlocollsUldrog nu ge - Den 21 Januarii. nast inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Herr Rothliebj Axel:
Jag vågar föreslå, att inbjudningen till de öfrige Stånden måtte ske genom en Deputation, i stället för ProtocollsUtdrag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Ridderskapet och Adeln redan beslutat, att de öfrige RiksStånden skulle endast genom ProtocollsUtdrag inbjudas, att uti Ridderskapets och Adelns beslut instämma.
Det är i min tanka ingen förändring af det redan fattade beslutet, om ett ProtocollsUtdrag öfverlemnas till de öfrige Stånden genom en Deputation, och jag förenar mig således med Herr Rothlieb.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att det ProtocollsUtdrag, som komme att innehålla Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut, borde genom en Deputation till de öfrige RiksStånden öfverlemnas.
Ja och Nej. 9* 132 Den 21 Januarii.
Rothlieb:
Då Ridderskapet och Adeln tyckes icke kunna förena sig om bifall till mitt förslag, vill jag derifrån afstå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade , att då Herr Rothlieb numera afstått från dess förslag, alt Ridderskapets och Adelns beslut skulle genom en Deputation meddelas de öfriga RiksStånden, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridd. och Adeln behagade förblifva vid Dess i denna omständighet redan fattade beslut.
Herr af Stenhoff Christian, hade inlemnat följande som upplästes:
En värd Ledamot uti Högv.
PresteStåndet har framställt nödvändigheten, att upplösa det monopoliska band, som ännu qväfver en allmännare tryckning af Förslaget till en ny Evangelii- och Rönebok för Svenska Församlingen, hvilket inskränkta förhållande med tryckning af ett på Statens bekostnad med något öfver 23oo R:dr Banco utarbetadt
Verk fullkomligen är upplyst af den rycktbara rättegången emellan Boktryckaren Norstedt och Söner här i Staden, å ena, samt BruksPatronen och Boktryckaren Lindh i Örebro, å andra sidan.
Det är af denna anledning och i Den 21 Januari i.
133 sammanhang härmed jag utbeder mig få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på befordran af ändamålet med förenämnde af en tillförordnad Comité' utgifne Förslag till en ny Evangeliioch Bönebok; men då frågan om dess granskning äger ett nära samband med Bibel-öfversättningen, har jag trott utvecklingen af dennas tillkomst och fortgång böra föregå en liten del deraf, eller meranämde Förslag till Evangelii- och Bönebok.
I i4 Sedet anser man, fast på mindre säkra grunder, att den Heliga Brita först på Svenska språket läst den Heliga Skrift; sedermera begynte Reformatorerne i det i6:de århundradet sitt verk med Bibliska föreläsningar; på Mötet i Örebro iöay stadgades, att dagligen åtminstone ett Capitel i Bibeln skulle i alla Domkyrkor föreläsas och förklaras, hvilket äfven i sednare tider till i74i blifvit fortsatt i Upsala, och till en del fortfarit äfven i Stadskyrkorne.
På Gustaf den I:s befallning verkställde Presbytern i Strängnäs Laurentius Andreae Svenska öfversättningen af Nya Testamentet, som fullbordades i52i3, och utkom tryckt i Julii i52Ö; då varande ErkeBiskop Laurentius Petri jemte dess Broder Olaus och förenämde Laurentius Andreae begynte år 1531 öfversättning af hela Bibeln, efter gamla Grundspråket, men synnerligen begagnades dervid första upplagan af Luthers öfversättning utgifven 15345 förenämde 3:ne 134 Den ai Januarii.
Mäns öfversättning utkom i54o och 1541 » litet folioformat, samt blef derefter nyttjad som KyrkoBibel; Gustaf den I:s nit för.
Religionen stadgade för Bibeltryckningen, att kostnaden skulle bestridas med en tunna Korn af hvarje Sockens Kronotionde, och skulle efter fulländad tryckning ett exemplar deraf lemnäs till hvarje Kyrka.
Andra fullständiga Bibel-upplagan utkom 1618 på den Store Gustaf Adolphs föranstaltande , hvarvid omkostnaderne bestriddes med BibeltrycksKornet, och hvilket arbete besörjdes af ÖfverHofPredikanten Johan Rudbeck och Theologie Professoren Johan Lenasus, tillika i ekonomiskt afseende biträdde af Kongl. Secreterarne Jonas och Johan Burseus, hvarvid texten i den första upplagan blef oförändrad, men endast ortographien förbättrad, jemte Summarier och paralellställen m. m.
Konung Carl den XI:s utmärkta nit för Kyrkan och Religionen insåg, att den sista upplagan af Luthers hand icke blifvit nyttjad, oaktadt den i alla afseenden förtjente det, samt förordnade derföre en Commission af tre andelige under Biskoppen i Strengnäs Doctor Eric Benzelii Prsesidum, som skulle, på grund af sistnämnde Lutherska Bibel-upplaga, företaga ändringar, samt förevisa sitt arbete tili pröfning af ErkeBiskoppen och Theologiska Faculteten i Upsala, fa äfven af 5o sammanträdande Biskopar och Präster, om så äskades j detta arbete blef fär - Den 21 J a n u a r i i. *35 digt 16p3, och ej mindre samma år, än j6q5 uf flere Biskoppar i Upsala granskadt> dock öfverlefde Konungen ej tryckningen.
Men under hans Son Konung Carl den XII hlef Verket genom en Commission fullbordadt med någon förändring i Konung Gustaf den I:s Edition, och utkom Konung Carl den XII:s Bibel in folio år 1703, äfvensom år 1709 in qvarto.
Efter denna tidpunkt lär Bibeltrycks-Korntunnan ej till dess förut bestämda ändamål blifvit helt och hållit begagnad, utan fördelad till upplag af andeliga skrifter, samt till förmon för Wadstena Krigsmanshus och Skolor m. m.; en Bibel-upplaga i stor octav blef år 1729 föranstaltad, särdeles för fattige och troligen genom GeneralMajor Hjelms Testamente, ifrån hvilken tid den Heliga Skrift bland allmänheten blifvit mera kringspridd.
Likaledes påkostade
Båld år 1740 en upplaga af nya Testamentet, som, lian utdelade i sin Församling på Wermdön.
Vid 1761 och 1766 årens Riksdagar ifrade ej mindre Ridderskapet och Adeln än Ilögvördige PresteStåndet för den möjligast fullkomliga öfversättning af den Heliga Srift, hvaraf Resultatet slutligen blef, att till förbättring af Svenska Bibel-öfversättningen år 1773 Konung Gustaf den III utnämde en Commité af 21 både Präster och Lekmän, bland hvilka sednare må nämnas den vidtberömde
Linne och den skarpsinte Språkkännaren Ihre.
Vid Jubelfesten i Upsala 136 Den 21 Jannaril.
1^3 blef förenämnde Comites öfversättning af hela Bibeln tryckt, och Prästerskapet förelagd.
Men ticlerne ändras, och vi med tiden.
Nyssnämnde
Bibel-öfversättning bl ef väl klandrad, dock utan uppgift af någon bättre.
Följden blef, att en ny Commission nedsattes under framledne ErkeBiskoppen Lindbloms Presidium; arbetet af denna Commissions bemödande visade sig deruti, att år 1816 i Strengnäs utkom Nya Testamentets öfversättning tryckt, hvaraf alla Kyrkor fick gratis ett exemplar, i följd af framledne Bikop Tingstadii derom förut gjorde Motion den 12 Junii 180g.
BibelComissionens verksamhet i sednare tider , under 2:ne borrtgångne ErkeBiskoppars tillvaro, synes ej kunna öfverlefva den nu varande ErkeBiskopens nitfulla verkningsförmåga.
Jag återkommer härvid till hufvfldämnet för min framställning angående befordran af en lika behöflig, som efter^ längtad, ny Evangelii- och Bönebok, såsom ett nödvändigt motstycke till vår uppbyggeligt förträffliga Psalmbok.
Tiden är gynnande vid nuvarande Riksdag, dervid alla Biskoppar och hela Svenska Presterskapets Representanter kunna, genom ett särskildt dertill satt Utskott, utreda ämnet, och till Sanction af begge Statsmakterne öfverlemna dess utlåtande; och som de fleste texter i Förslaget till Evangelii-boken äro hemtade utur nya Testamentets skrifter, samt ofvannämde 1816 års öfversättning
Den 2i Januari!. deraf skall vara efter de bästa tolkningsreglor förbättrad , synes Vederbörandes granskning och arbete med nuvarande 5y Sön- och Högtidsdagars Epistlar och Evangelier hvarken bli brydsam eller vidlyftig.
Dessutom, och i fråga om Bibel-öfversättningen idet hela, är det anmärkningsvärd^ att genom de så kallade Bibelsällskaperne många tusende både hela Biblar och särskildte upplagor af Nya Testamentet blifvit i sednare tider både inom Fäderneslandet och utrikes tryckte och utspridde, samt dels gratis dels ock root ett ganska lågt pris, 3o sk. banco exemplaret, utdelade, så att det uppenbarade Guds Ord ej bör kunna saknas hvarken i kojan eller hos den bättre medborgaren ; enär alla desse Biblar innehålla Guds Ord rent och klart uttryckt och fattadt, så bör tvekan uppstå om nödvändigheten att afbida en ny Bibel-öfversättning, hälst alla förenämde bland allmänheten utgifna Biblar ej derefter kunna ändras, och få individer torde finnas, som belasta sig med en ny upplaga, hvilken åsigt Comiteen till förslaget af Nya EvangeliiBoken jämväl sjelf delat, då uti den Förslaget åtföljande underdåniga skrifvelsen yttras:
Utan att EvangeliiBoken kunde af Postilla ersätta Bibeln, hvilket nu mera icke eller behafdes, då den är snart i allas händer; bör likväl Evangelii-Boken såsom ett sammandrag uti det afseende gagnas, att det befrämjar dess bruk och 138 Den 21 J a n ti a r i i. rätta förstånd.
I följd af allt detta hemställes vördsamt, om icke, utan afvaktan af någon vidare Bibel-öfversättning eller tolkning, Comiteens ifrågavarande Förslag till Nja Evangelii- och Böneboken måtte på förenämde sätt blifva befordradt till granskning, äfvensom jag anhåller, att detta Memorial måtte med de öfrige Respective RiksStånden communiceras; i hvilket afseende 3:ne särskildte Exemplar häraf medfölja.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet; Och skulle Herr af StenholFs berörde Memorial med de öfrige RiksStånden communiceras.
Grefve Hornj Claes Fredrikanförde skrifteligen:
Jag begär, att vid remissen af min Motion om förändring i allmänna skjutsinrättningarne, få bilägga ett yttrande, påkalladt af de anmärkningar som, förnämligast af Grefve Posse, blifvit emot densamma gjorda.
Grefven klandrar, att Motionen icke innehåller något förslag till förändring uliden öfverklagade skjutsinrättningen, och tror att dess uteblifvande från min sida skulle bevisa svårigheten att uppgöra ett sådant.
Jag medgifver ej detta skäl hvarken för klandret eller mot verkställigheten; emedan jag tror mig nog tydligt hafva tillkännagifvit, att min önskan inskränker sig dertill, att Rikets Ständer skulle hos Kongl Den 21 Januarii.
Maj:t i underdånighet begära: att ett fullständigt utarbetadt förslag till en ny skjutsinrättning i förening med bref posten, måtte till nästkommande Ständer öfverlemnas.
Det vore väl icke tänkbart, att ett till sina detailler sä vidt omfattande
Förslag skulle af en representant kunna utarbetas med anspråk på någon fullkomlighet, hvarförutan dess vidrörande blef ett alldeles onyttigt arbete.
Dertill fordras en speciel kännedom af hela Postverket, en noga beräkning af stationerne för Bref och Paquetposten, jemte en fullkomlig kunskap om vägarnes sträckning och beskaffenhet öfver liela riket och andra locala förhållanden, allt förberedande upplysningar, lika svåra för den enskilte, som lätta för Styrelsen, alt erhålla.
Att håll- och reserv-skjutsen, under tiden, måtte ställas på entreprenad, strider mot Herr Grefvens öfvertygelse om nyttan för håde resande och skjutsande, stödd på erfarenhetsbevis; desse äro visserligen alltid de säkraste, då de rätt uppfattas, men jag tror icke, alt olägenheterna vid skjutscntreprenaderne inom Skaraborgs
Län bevisa annat, än att desamma icke voro ordnade i systéme.
Första villkoret för deras uppgörande måste vara skjutslegans förhöjning i förhållande till vägarnes beskaffenhet och de orter, hvarigenom de löpa; ty det faller sig ganska naturligt, att skjutsningsbesväret uti Den 21 Januarii. det tätt bebodda slättlandet blir belt olika med samma börda i Skogs- oell Bergsbyggden, som vanligtvis företer vidsträckta ödemarker, der de skjutsskyldige bo aflägset frän gästgifvaregårdarne och från hvarandra, i trakter, der ofta nog den högst drifne odlingsmöda på en otacksam jord är otillräcklig för hästars underhåll, eller der Bruksrörelsen upptar mycket arbete med forslande.
Sålunda föreslår jag att, om Skjutslegan på Slättlandet, der vägarne äro jemna och goda, höjes med 5o procent, denna förhöjning å andra orter dubbleras, ja någon gång tredubblas, allt efter omständigheternes kraf.
Det andra villkoret är upphörandet af Kronoskjuts-skyldigheten, emedan det är denna, som egenteligen motverkar forslingsbestyrets concentrerande i närheten af allmänna stråtvägarne, som ger föda åt den olyckliga vanan vid skjutsande, och sprider kring hela landet denna (sorn Grefve Posse ganska riktigt anmärker) för jordbruket skadliga binäring.
Kronoskjutsskyldigheten tvingar nu de aflägsnaste hemmansboer, att underhålla en eller två hästar mera, än de eljest för eget behof torde hafva af nöden.
Om nu jordbrukare, som icke förstå sitt sanna interesse, oftast falskt beräkna den ringa penningevinst, som skjutsandet för ögonblicket gifver, kommer sådant utan tvifel deraf, att bonden ser sig nödsakad alltid vara beredd på allmän uppbådning lill Kungs- eller Kronoskjuts; hans Den 2i Januarii.
Bestämmelse är sålunda att vara forman; lian ser sig derföre ofta nödtvungen att äga hästar utöfver sitt behof; han äger ej insigt eller förlag att förmånligt använda den öfverflpdiga arbetskraften, hvilken han derföre missbrukar, till erhållande af den säkra men verkliga nödpenning, som skjutslegan lemnar; ett förhållande hvilket de talare förbisett, som trott sig finna, att Svenska bonden ömsom är stålt öfver, ömsom belåten med, sin tjenstepligt och sitt forslingsbestyr.
Men borttåg Kronoskjuts-skyldigheten, och jag är viss uppå, att de fleste jordbrukare skola skynda att friköpa sig från gästgifveriskjutsen.
Många hemman erlägga nu från 20 till /[o
R:dr om året för denna frihet, oagtadt den andra skjuts-skyldigheten qvarstår; men jag vill antaga, att öfverhufvud endast 10 R:dr B:co erlades för hvarje hållskjuts-skyldigt hemman, och jag är öfvertygad om, att de närmast Gäslgifvaregårdarne belägne, till reservskjuts anslagne, hemmansägare, skulle med fördel kunna öfvertaga hållskjutsen, äfvensom reservskjutsen för de mer aflägsne.
De hemman eller gårdar, som, i följd af sitt läge och möjlighet att framföda ett större antal hästar, kunde vidtaga denna industrigren, skulle naturligen stiga i värde uti de ägares händer, som ägde böjelse och skicklighet för en sådan rörelse; och jag förutser, att man på denna väg skulle ganska lätt kunna ordna en ändamålsenlig skjuts - Den 21 Januarii. entreprenad.
Det torde vara öfverflödigt erinra, att densamma måste vara fullkomligt frivillig, och att Styrelsens enda åtgärd dervid bör vara att upplysande och ledande bereda öfvergången, med den varsamhet, som fordras vid upphäfvandet af urgamla inrotade missbruk och vanor hos en allmänhet, hvilken ej erfarit den verkställande magtens mellankomst i afsigt att lindra dess skattebördor.
Jag vill i korthet uppställa en calcul för en skjuts-entreprenad.
Antagom, att 4o
Hållskjuts-skyldige hemman för året lemna iooo hästar eller 3:ne hvarje dag; hvardera hemmanet erlägger till entrepre neuren R:dr B:co io 400, Skjutspenningar beräknade efter 2 å 3 R:dr om dagen, jemte vagnspengar upptagas till 900,i3oo Denna Hållskjuts bestrides med 4 hästar, hvilkas uppköp och underhåll samt möjliga förluster, : jemte underhållet af en forman och nödigt anspann, upptagas för året till goo.
Således uppkommer en vinst af •4°°’I300t som gör i ren behållning för hvarje häst 100 R:dr, eller ungefär lika många procent.
Om öfverhufvud för hvarje station på de största vägarne erfordras i5 håll, och lika många reservhästar, tillsammans 3o stycken
Den 21 Januarii. i43 för dagen, så bestrides denna skjuts ganska väl med 4° hästar, hvaraf följer: enligt förestående calcul, att en årlig vinst af omkring 4ooo R:dr B:co beredes entrepreneurer för hvarje station; men antagom att denna beräkning tålte 20 a 3o procents afprutning, så tror jag ändock, att skjuts-entreprenaden skulle vara tillräckligt lönande, för att framkalla många deltagare deri.
En noga controll öfver verkställigheten af entrepreneurens åtaganden blefve nödig; dess hästar, kanske äfven forman, borde ordentligt approberas och inmönstras i rullor.
Vidare antar jag, att inrikes handeln och transitorörelsen, inskränkt till de större vägarne, sysselsatte ett betydligt antal hästar, hvilka, dessutom tillhörande jordbruket, kunde uppskattas till minst samma antal som skjutshästarne, hvaraf följer, att omkring hvarje station på de stora communicationsvägarne skulle för hvarje ombyte finnas circa 100 hästar, att i behofvets stund kunna påräkna för allt slags forslande.
Grefve Posse tror det ej vara väl betänkt, att upphäfva Kronoskjuts-skyldigheten, förmodeligen på andra, ehuru icke uppgifna skäl, än att sådant skulle påkalla mera omtanka och hushållning vid bestyret med Kronans transporter; men jag anser Styrelsens åliggande i denna del vara af behofvet tillräckligt angifvit, att nemligen begagna samma transportmedel, som alltid erbjuda sig åt de enskillu behofven eller i44 Den 21 Januari!. inre handelsrörelsen.
Jag liar dessutom i jnin motion skiljt mellan freds- och krigstillstånd, i hvilket senare fall, lagen viker för nödvändigheten och våldet.
Skulle man invända, att trouppers och i synnerhet Båtsmännens tåg genom Landet vanligen sker med marche-force, eller med Kronoskjuts; svarar jag, att bruket icke bevisar nödvändigheten, ehuru Båtsmäns-marcherna synas svåra, att vissa årstider verkställa annorlunda än som nu sker; dock torde den brådskande farten för denna trouppe äfven vara öfverflödig i fredstid, förutsatt, att denna onaturliga bemanning för Flottan allt framgent äger bestånd.
Jag har ofvanföre calculerat tillgången på lejda hästar vid de stora vägarne till minst samma belopp med ordinarie skjutshästarne, och jag tror, att detta antal skall blifva fullt tillräckligt för Kronans transporter och skjutser i fredstid.
Men att dessa transporter blifva dyrare än nu, är en sanning, så vidt omkostnaden derföre directe träffar StatsCassan; om man likväl beräknar den verkliga förlust jordbruket lider, genom nu varande Kronoskjuts, torde en ren Statsekonomisk vinst blifva följden af jemnade bördor i och för uppfyllandet af detta Statsbehof; och tror jag dessutom, att det hittills öfverdrifna behofvet af Kronoskjuts endast bibehåller sig af gammal vana från den tid, då alla Kronotransporter skedde kostnadsfritt, hvarföre de D c ii 21 J a n u a r i i.
»45 tle administrativa myndigheterne blifvit invända vid misshushållning häruti.
Jag anser mig i förestående hafva tillräckligt ådagalagt min öfvertygelse derom, att Skjuts-Legans villkorliga förhöjning och Kronoskjuts-skyldighetens upphörande äro villkoren för ett bättre ordnadt skjutsväsende, hvilket kunde anses som en förberedelse till ett ännu fullkomligare, nemi. en Systematisk Post- och Forvagns-inrättning öfver hela landet.
Under tiden borde bref-posten färdas med Gästgifvarskjuts och Posthemmanens särskilta natur upphöra.
Jag har sålunda sökt utreda syftemålet för min Motion, det nemi. att den så högst förderfliga allmänna skjutsskyldigheten, som med få undantag tungt hvilar öfver hela Svenska jordbruket, malte upphöra eller åtminstone i möjligaste mån inskränkas inom de naturliga gränsorna för ett frivilligt åtagande af denna skyldighet, genom uppväckandet af en särskilt industri med skjutsoch forslingsbestyret i närheten af Landsvägarne.
Behofvet och vanorna hafva sedan längre tid tillbaka gjort, att
Landtmännens boningar i dessa trakter äro härbergen och stationer för den allmänna Landttransporten, hvarföre jag tror, att denna för jordbruket i allmänhet skadliga, den morn H. io \ 146
Den 21 Januarii. raliska bildningen rakt motverkande, binäring bör förflyttas från det inre af Landsorterna till communications-linierna, på sätt jag föreslagit.
Lättheten att inom en trångare krets finna skickliga forman och ett större antal hästar underhållne, egenteligen för forslandet, torde derigenom vara gifven.
Hästafvelns allmänna upphjelpande kan endast på detta sätt beredas; ty mången Landtman, (vill säga skjutsbonde) sorn nu icke kan anses rå om sin häst, skall då finna sin uträkning vid att väl vårda denna dyrbara kreaturs-afvel, och det skulle ganska säkert kunna beräknas, att om Landet förlorade ett större antal oduglige eller förstörde hästar, ökades likväl den fysiska dragkraften inom ett mindre antal goda och väl uppfödda, hvarpå staten skulle vinna både i ekonomiskt och militairiskt hänseende.
Jag tillräknar äfven våra skjutsförfattningar och deras missbrukande, att i Provincer med Indelt Cavalleri, t. ex. Nerike, det anses för en högst ovanlig händelse att erhålla en Remont af ortens afvel.
Uppkallad af en Ekonomi-Utskottets Ledamot, att afgifva förslag till det ondas afhjelpande, hvarom min motion handlar* för hvilket ämne den värda Ledamoten synes mindre känslig, än för de ord, hvarmed jag uttryckt mina åsigter, ord lämpade efter det omilda i saken; har jag velat närmare utveckla mina tankar, men anhål - 1) e n 2r Januarii. »4? ler derjemte att till Utskottet få öfverlemna en skrift, rörande Sveriges Skjuts-Inrättnings~historia med anmärkningar deröfver, samt förslag till förbättring i verkställandet> författad af en erfaren Landtman; ett meddelande, som jag nu begagnar i afsigt att alternativt deruppå fästa Utskottets uppmärksamhet, ehuru jag ej in stämmer i författarens utveckling af ämnet.