Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förstår icke, hvarföre det skall så mycket misshaga den executiva makten alt få ett sådant förslag eller, att jag så må säga, föregående undersökning från domstolen, eller hvarföre just executiva maktens förtroende skulle uteslutas derföre, att rättvisan koni med, innan landshöfdingens förtroende bestämde valet.
Länsmännen böra vara oafhängige af domaren, har den välde talaren sagt.
Jag finner icke, att de kunna blifva mer afhängige af domaren, derföre alt han upprättat förslaget.
Sedan de erhållit sina fullmakter, blifva de lika afhängige af landshöfdingen och oberoende af domaren, som de hittills varit, ty domaren skulle ej få något att göra med deras tjensteutöfning.
Vidare har den värde talaren, och det med 68 Deu ao Maj f. m. rätta, tillagt domarena möjliga intryck af för rättvisan främmande bevekelsegrunder.
Vi äro menniskor och kunna således, likasom landshöfdiugar och andra, taga intryck af sådana bevekelsegrunder; men jag har förut åberopat, hurusom det vore landshöfdingen, som det i allmänhet åligger att vaka öfver rättvisans skipande, obetaget att tillse dess iakttagande, och att, likasom den, hvilken sökt en länsmanstjenst och vid förslagets upprättande anser orättvisa begången, söka rättelse äfven i högsta instansen.
Jag tror, alt i detta afseende någon bättre utväg till ovälds iakttagande ej finnes, än att låta saken behandlas af de myndigheter, som i allmänhet hafva sig lagskipningen uppdragen.
Det torde vara åtskilliga anmärkntr, som jag förbigått, hvilket må ursägtas mig med afseende på vidlyftigheten.
Men det kan i allmänhet icke annat än hos mig åstadkomma en bedröflig känsla, att i detta, likasom i många andra fall, se det skrå-intresse, att jag så må säga, som uppenbarar sig, och genom hvars tnissledning man upptager äfven det lilla stöd eller biträde af domaremakten vid länsmans tillsättande, som mitt förslag erbjuder, deruti jag likväl icke förnärmar myndigheten hos Konungens Bef:h:de, hvilka, lika med Konungen sjelf, äro kallade och förbundne att rätt och sanning styrka.
Det förslag jag uppgjort saknar måhända många egenskaper , sorn de, hvilka bättre förstå saken, kunde tillägga; men det är emedlertid det bästa jag kunnat uttänka, till motarbetande af missbruken vid kronobetjeningens tillsättande.
Jag har visserligen hört Hr Sandelhjelm och flere landshöfdiugar förklara, att hos detri icke så tillgår, som på många andra ställen — och det må vara — men här är icke fråga om det personliga, utanom det allmänna, och det allmännaste tror jag verkligen hafva varit — huru det framdeles kan gå lemnar jag nu derhän — att en blifvande länsman öfverenskommit med den afgående ; vidare med kronofogden, som recommenderat sökanden hos landshöfdingen, hvarefter utnämningen af landshöfdingen följt.
Hvad som legat till grund för dessa öfverenskomntelser, vet jag också.
Det har varit, att den blifvande länsmannen försäkrat sin företrädare att på ett eller annat sätt, genom ersättning af en möjligen vid uppbörden uppkommen balance, genom accord eller något dylikt, göra honom nöjd.
Kronofogden har tillsett, att sökanden varit bekant med de plägseder, soro varit iakttagna bland kamraterne, så att han ej skulle i den nya länsmannen få en motståndare, och sedermera har landshöfdingen utnämnt deu recommenderade.
Har det nu ytterligare så tillgått, hvarom jag måhända icke behöfver åberopa något bestämdt factum, att landshöfdingarne sjelfve gifvit och tagit accord; liar det vidare kanske så inträffat, att en candidat till landssecrelerare-beställningen vidj landshöfdingen frånfälle, för Deli 20 Maj f. m. 69 att afhjelpa de svåra omständigheter, hvaruti landshöfdingehuset genom det stora accordet kommit, öfvertagit någon del af detsamma, för att få blifva ordinarie och ingått t. ex. någon förbindelse med någon landshöfdingens närmaste slägtinge; har sedermera landssecreteraren sjelf, utom frändskapen i tänkesättet med fogdarne att taga och gifva accord, med dem varit verkligen beslägtad, samt sjelf fått gifva accord ; om det så allt tillgått, om icke så aflägsna exempel, kanske de närmaste, kunna sådant ådagalägga; så hemställer jag, om icke den executiva makten blifvit insnärjd i mammons nät, och om icke alla knutarna af detta nät stått i fullkomligt accord, den ena med den andra.
Här stå vi icke för att tala den ene och den andre för sitt skrå.
Jag tror, att det gifves en emancipation, såsom man på detta rum omtalat, hvartill man kan komma, oberoende deraf alt man är domare eller Konungens Bef:h:de.
Denna emancipation beslår deri, att man har ögat riktadt på sitt fäderneslands bästa och på befrämjande af rättvisan, eller att, såsom det står i vår grundlag, rätt och sanning styrka; och jag trodde, mine Hrr Konungens Bef:h:de! som här yttrat eder, att åtminstone någon bland eder skulle vara nog invigd deri, för att vid detta tillfälle förbise, att den lilla obetydliga person, som väckt fråga 0111 denna sak händelsevis, var domare, och J, mine herrar motståndare, Konungens Bef:h:de.
Herrarne veta sjelfve, om hvad jag yttrat har någon grund i sanningen.
Har det en sådan grund, så torde herrarne finna, att jag ej sträfvar till annat än rättelse.
Detta har varit ändamålet med milt förslag, och borde freda från misstankenatt jag derigenom skulle såsom domare velat utvidga domaremakten.
Jag är i detta fall så oskyldig, att det knappt föll mig in, att Hrr Konungens Bef:h:de skulle af sådan anledn. hafva något emot förslaget.
Jag föreslog domstolen såsom den auetoritet, hvilken jag trodde kunna oväldigast uppsätta förslaget, och då jag sett förslags införande verka fördelaktigt till accorders afskaffande vid andra tjenster, har jag trott, att verkan deraf äfven här kunde blifva förmånlig.
Man vet hvad ett fogde-regemente vill säga.
Man vet att fogden och länsmannen äro de, som närmast hafva med allmogen att göra, och att det behandlingssätt, de iakttaga , skall utvisa, huruvida det är något allvar med att i verkställigheten rätt och sanning må styrkas.
Nu väl, om Konungens Bef:h:de äro nöjde med att bonden står med hatten i hand för fogden och säger: ”Gild bevare Ur Asses"sorn, ” då kanske i hjertat innebor en fördömmelse, — ärman nöjd med en sådan hyllning, så är man snart vid målet, och är det i alla fall då bra att fortgå på den bana, man hittills vandrat, under det man må förkunna, att det står Val till, fastän det står icke väl till.
Jag har alltför länge upptagit R. o. Ad:s tid.
Jag trodde verkligen icke, alt en obetydlighet skulle uppkalla så 7° Den 10 Maj f. m. många af Konungens Bef:h:de, men jag har nu sökt att, så godt jag kunnat, redogöra för mina åsigter.
Den siste värde talaren har förundrat sig öfver, att ett så obetydligt ämne kunde föranleda så många af Konungens Bef:h:de att sig yttra.
Om ämnet är obetydligt, så förfalla alla de många skäl, som den siste talaren för dess betydenhet andragit; men ämnet är icke obetydligt, det är utan tvifvel ganska betydligt.
Det är på denna grund, som äfven jag, utan alt vara Konungens Bef:h:de, tagit mig friheten yttra mig.
Ämnets betydlighet består nemi. deruti, att man, för att möjligtvis hjelpa ett ondt, hvars tillvaro jag ej åtager mig att bestrida och ej heller kan besanna, vill falla i hälften värre.
Man vill förrycka den naturliga gången af Statens högre och lägre tjenstemäns tillsättande.
Hvad skulle Hr Ribbing såsom sjelf domare svara mig, om jag hade äran vara landshöfding i det län, hvarest han har sin domsaga, och han klagade hos mig öfver att länsmannen icke gjorde sin pligt att upprätthålla ordningen; om Hr Ribbing deröfver anförde skarpa klagomål, och denne länsman verkligen vore en försumlig oskicklig och oduglig person, men jag då svarade Hr Ribbing, eller, ifall han anmälde saken hos Just.cancelleren, jag hos Just.cancelleren förklarade:
"Hr Ribbing har rätt, "men hans företrädare satte 3 nöt på förslaget, jag nödgades välja bland dem och valde det bästa nötet, öfver li v i I — ”ket efterträdaren nu klagar; huru skall jag då lunna stå "tili svars för det jag har dåliga länsmän?”
Jag nödgas gå så plastiskt tillväga, för att öfvertyga Hr Ribbing, att denna fråga icke är obetydlig, utan tvertom ganska vigtig.
Jag vågar derföre anhålla, att Hr Ribbing täcktes låta denna motion förfalla.
Den är sannerligen af den beskaffenhet, att den icke bor någonsin kunna bifallas.
Det må vara Hr Ribbing förbehållet, att anse frågan om förslags upprättande till länsmanstjenster vara i omedelbart sammanhang med hvad han förut yttrat om löne! i Ilökning och examen för dessa tjenstemän.
Men, mine herrar! långt ifrån att så är, lärer väl en och hvar, som aldrig så litet följer med ämnet, finna, att hvad han förut yttrat, har alldeles intet samband dermed att häradsrätlerne skulle upprätta förslag till länsmanstjenslerna, samt att detta således är en ny fråga; och det lärer följaktligen medgifvas, att den icke numera kan lagligen upplagas.
Hvad Hr Ribbing nu sednast behagat yttra om ställningar och förhållanden, rör:de landshöfdingar , landssecreterare m. fl. embetsmän, linner jag stå i rak strid med go §:u Reg.F:n, hvilken hindrar mig att upptaga hans yttrande.
I annan händelse hade jag att anföra hvad som kunde till rätta v isa försöket, att göra sådana saker till öfverläggningsämnen inom Representationen.
Vi lefva uti eli sam - Den ao Maj f. ra.
7‘ halle med lagar, deri man ej har rätt att gå utom den lagliga ordningen, hvilket man gör, då man uppkastar personliga förhållanden till öfverläggn.ämnen för R.
St., hvilka skola enligt grundlagen vara sysselsatte med hell andra och i annan form väckta ämnen.
Jag förnyar min anhållan, alt Hr Landtm, måtte vägra propos. till remiss.
Jag anhåller att få upptaga blott några få af de erinringar, Hr Ribbing afgifvit vid mitt anförande.
Hr Ribbing förutsätter, för att göra sitt förslag så mycket mera rättvist, att det skulle vara landshöfdingen obetaget, att besvära sig öfver häradsrättens afgifvande förslag, och att till högsta instansen fullfölja sådana besvär.
Jag anmärker härvid, att i besvärsmål få inga andra än parter fullfölja talan, och landshöfdingen vore icke här part.
Emot antagande af Hr
Ribbings förslag förekommer dessutom en annan anmärkn., som ligger djupare i ämnet.
Domaren skulle enligt detsamma upprätta förslag till kronoiänsmanstjenster.
Han må dervid vara oberoende af främmande inflytelse eller icke, så kunde dock förslaget slå illa ut, och landshöfdingen blifva nödsakad att antaga < n oduglig länsman, hvilken kort derefter kunde förhålla sig så, att landshöfdingen blefve föranlåten remittera saken till undersökning vid samma domstol, som upprättat förslaget och nu hade att dömma länsmannen till ansvar och måhända tjenstens förlust.
Jag frågar Hr Ribbing sjelf, huru domaren då borde förhålla sig.
JBorde han jäfva sig?
— Här talas om intressen, som skulle hafva motiverat de härvar. landshöfdiugarnes yttranden i ämnet.
Månne Hr Ribbing kan sägas vara alldeles fri från sådana intressen, sorn han förebrår andra?
Jag skulle tro, att den, sorn förutsätter dylika lias andra, sällan sjelf är fri derifrån.
Det talas äfven om, att landshöfdingar gifvit accorderj der är möjligt, oeh jag vet icke huru dermed förhåller sig.
Men om man skall tro vissa tidningar, som stå i stort rop hos en viss opinion, så hofva äfven domare gifvit accorder.
Jag vill icke vidare upptaga tiden, ty ämnet tyckes vara af beskaffenhet att långt före detta kunna anses utredt och icke erfordra vidare framställning.
Jag fortsätter mitt yrkande om vägran af propos. till remiss, d. v. s. afslag å motionen.
Det har icke varit min tanke att uppstiga för att yttra mig i detta ämne, då här så många värde talare, med hvilka jag instämmer, redan yttrat sina tankar; men några af Hr Ribbings sisla uttryck hafva gjort, att jag ansett mig skyldig uppträda, för att icke genom stillatigande kunna anses medgifva förhållanden, dem jag ogillar.
Hr Ribbing har yttrat, att ett skrå-intresse vore retadt eller kommit i fråga hos landshöfdingarna, och alt de derföre yttrat sig emot motionen.
Jag får då säga, att det just är af skrå-intresse för min egen 7* Den 20 Maj f, m. person och den tjenst jag innehar, sora jag anser af vigt att icke sättas ur tillfälle att förse mig eller ifrågavar. tjenster med sådana personer, som jag finner lämplige att fylla tjensterna.
Deri består det intresse jag försvarar, och jag anser icke stå tillsammans med ordning, att någon annan än den högste förmannen lillsätter eller uppgör förslag till underlydande tjensters besättande.
Jag tror således, att det bör vara landshöfdingen obetaget att efter eget val tillsätta länsman.
Jag inser fullkomligt det ändamål, Hr Ribbing här afsett, nemi. accordernas borttagande, och ingen gillar detta högre än jag.
Men jag framställer den frågan: om 3 personer sättas på förslag af domaren, och detta förslag sedan ingifves till landshöfdingen, samt de på förslaget uppförde personer icke sakna kunskap om att de derå blifvit upptagne, — månne accorder sålunda kunna förekommas, ifall landshöfdingen ej vill hindra dera?
Månne icke äfven af dessa 3 personer öfverenskommelse om accord med företrädaren kunde trälfas?
Jag tror, att om landshöfdingen icke har tilländamål att hindra accorderna, kunna de icke förekommas.
Jag tror äfven ur denna synpunkt, att förslaget är olämpligt.
Hvad åter angår anmärkn:n, att det är på kronofogdarnes recommendatioo, som länsmännen tillsättas, så får jag nämna, att om detta är ett fel, så begår jag fel beständigt, ty jag anser, att man icke bör tillsätta en tjensteman under en annan, utan att den sednare lemnar sin tillstyrkan eller åtminstone hans yttrande inhemtas.
Jag har således alltid ansett såsom en skyldighet att, i fråga om en länsmans tillsättande, höra kronofogden, hvars förmögenhet ofta ligger i länsmannens händer, såvida han ej, med dennes förbigående, anlitar andra personer, hvilket jag anser vara sämre.
Hr Ribbings yttrande, att man med nöje ser bonden med hatten i hand för Hr Assessorn och kronofogden, får jag säga, att jag alltid med nö
Det är väl möjligt, att någon bland Malmöhus läns fogdar hafva för vana att fordra en sådan vördnadsbetygelse, men jag tror det icke och har ingen anleda. att förmoda det; ty jag skall söka försvara att allt der går väl och står bra till, fastän jag är långt ifrån att påstå någon fullkomlighet, elleratt inga brister finnas.
Också värderar jag hvar och en, som vill afhjelpa dem; men jag tror icke, alt någon förbättring kan vinnas genom Jänsmansförslagens upprättande af häradsrätterna.
Jag anhåller att, ifall remiss af motionen medgifves, detta yttrande må få medfölja.
Hr Ribing:
Då jag redan så länge begagnat R. o. Ad:s tålamod, borde jag icke åter uppträda, synnerligen som de anmärkn:r, hvilka nu förekommit, med undanlag af den siste - Den 20 M a j f. ni. sle värde (alarens, hvilken behagade något närmare ingå i sjelfva förslaget, så litet angått sak, fatt för mig föga återstår att tillägga.
Den siste talaren har erinrat, atl accorderna icke skulle motverkas, derigenom att förslag uppsattes af domaren.
Det skulle de dock visserligen, ty då personer från östan och vestan, från det ena eller andra collegium eller embetsverket, kunde uppföras på förslaget, hade de ej santina tillfälle till accords-Öfverenskommelser, som de, hvilka bo i orten och nu, såsom den värde talaren medgifvit, på kronofogdens recommendation kunna vara säkre atl komma i fråga vid länsman!jenstens tillsättande.
— Hr Lefren anförde, att jag sagt, det jag ej trodde, att ett så ohelvd
I ig t ämne skulle uppkalla så många talare; men det var likväl icke sjelfva ämnet i sin helhet, som jag ansåg obetydligt.
Det var den obetydliga del deraf, som angår, alt en domstol skulle uppsätta förslaget, jag ansåg obetydlig; och kan någon annan för detta förslags upprättande lämplig embetsmyndighet uppgifvas, så anser jag mitt pioject derom så obetydligt, i afseende på det hela, att del gerna må förfalla.
Hr Lefre'11 liar vidare talat 0111 att klagomål kunde uppkomma i följd deraf, att 3 verkliga nöt blifvit uppförda på förslaget.
Jag vill icke gerna fortsätta denna framställning, rncn hemställer till honom sjelf, hvar han tror den största mängden af detta slägte finnas, antingen bland dem, som genomgått academiska studier och blifvit tillsatte efter förslag, eller bland dem, som godtyckligt sättas till embeten och tjenster.
Cederström, genom åberopande af go §:n Reg.Ftn, gifvit eli så kraftigt stöd åt verkligheten af de exempel, hvilka jag endast framställde såsom möjliga, att jag i det fallet icke linde väntat 111ig en så stark bekräftelse på sanningen af hvad jag anfört. go §:n förutsätter namngifvande af vissa personer och embetsmyndighet?!', och några sådana har jag ej nämnt, men Hr Frihtn måtte hafva dem i tankarna.
Jag begär propus, lill remiss och vill ej förlänga discussioncn, hvilken redan synes hafva urartat till framställning af saker, som icke egentligen höra hit.
Hr Ribbings motion hirf remitterad lill Allm.
Emot den nu framställda propostn lill remiss af Hr Ribbings motion, äfvensom R. o. Ad:s i anledn. deraf fattade beslut, anhåller jag att lill pro!, få nedlägga min reservation.
Jag tror mig hafva bestämdt uttryckt i hvilka delar denna motion är stridande emot 56 §:n Riksd.Ordn., och att den således ej kan lagligen upptagas; men sedan R. o. Ad. nu remitterat densamma lill Ekon.- Utsk., begär jag, att samtliga i ämnet nfgifna yttranden må åtfölja till Utskottet. 7 H. Kl 74 Den 20 Maj f. m.
Hr Frih. o. Landtm yttrade, att då denna motion blifvit lil!
Utsk. remitterad, skulle, enligt föreskriften i esta morn. af 49 §:n Riksd.Ordn., de i anledn. deraf afg i Ina yttranden åtfölja remissen, utan att någon propos. derom kunde komma i fråga eller framställas.
Af banco-styrelsen har under denna riksdag, eller motionstiden, för BancoUtsk. blifvit uppvisad en samling af sällsynta medaljer och skådepenningar, af hvilka hanken, under långliga tider genom invexlingar och försutten lösningsrätt, blifvit ägare.
Dessa medaljer har BancoUtsk. öfverlåta till bankens Garde des medailles, för att förvaras bland bankens myntsamlins, I stöd af 56 §:n Riksd.Ordn. föreslår jag, alt ifrågavar. samling af medaljer och skådepenningar må af R.
St. öfverlemnas till Rikets Mynt-cabinett och ur bankens räkenskaper afföras, på det all allt hvad
Riket äger af vettenskapligt intresse uti denna väg må för vetlenskapsmannen och forskaren blifva tillgängligt.
Uti bankens vård är den ifrågavar. samlingen utan allt gagn; emedan det svål ligen lärer fulla någon in, att derstädes söka densamma.
Remitterades till BancoUlskottet.
Vid förnyad föredragning af SlatsUtskts den r3 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 76, i anledn. af R.
Sl:s revisorers åren i8>5, 1817 och 1819 afgifna berättelser om samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren i832, 183 i, l834t >Ö35, 1836 och 1857, blef samma utlåt, ånyo hegardt på bordet af Frih. Tersmeden, Wilh., samt Gr.
Gyldenstolpe, Anton Gabrie I.
Hr Sandelhjelm, Paul: I aninda. af det beslut, som R. o. Ad. fattat 0111 remiss lill Ekon.Utsk. af Hr Rihbings motion, får jag, sorn yrkat att å denna motion, såsom stridande emot 16 och 47 §§:na Reg.F:n, remiss bort vägras, taga mig friheten att anmäla min reservation, Uppå begäran af Hr von Troil, Emil, och Hr Gripenstedt, Joli.
Au g., blefvo nedannämnda den i3 dennes på bordet lagda utsk:s-betänk:n ånyo på bordet lagda, nemi.:
LagUtskottets: N:o 4t, i anledn. af väckt fråga om ändring i 5 cap. 4 §:n Straflf-b:n; teH N:o 42, öfver väckta motioner om förliknings-comileers inrättande; D c n -jo Maj f. m. 75 IV:o 43, i nnledn. af väckt motion, dels om rättighet för parter vid häradsrätt att före tingets höljan erhålla underrättelse om dagen, då dem rör:de mål skola till handläggning förekomma, dels ock att föreskrifterna om tiden för vads erläggande och besvärs anförande emot häradsrätts beslut mätte ändras; Allm.
N:o 22, i nnledn. af väckt motion om inrättande af ett kurhus i Carlshamn; N:o 23, i anleda, af väckt motion om förändring i sättet att efterlysa brottslingar; N:o 24, i anledn. af vackt fiåga om närmare bestämmande af sättet för kolmätning inom bergslagerna; N:o 25, i anledn. af vackt motion 0111 anläggande af en köping vid Wrigstad i Jönköpings län.
Till Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon Ulsktn remitterades Hr von HartmansdorfFs, Aug., den i5 dennes f. m. på bordet lagda motion om rättighet alt, under vissa villkor, hos andra än målsmän insätta barn lill uppfostran.
Jag förmodar att de värde ledamöter, som nu för andra gången bordlagt de mål, hvilka på föredragnts-listan stodo framför dem, som i förra plenum bordlädes andra gången, hafva haft för afsigt, att ärender, hvilka en gång kommit på listan, skola få behålla deras plats, när de för andra gången bordläggas.
Om så skedde, hindrades äfven, att mål, sorn sednare inkommit till Ståndet, hlefve afgjorda förr än de, som tidigare inkommit.
Denna ordning skulle för Ståndets ledamöter medföra den fördelen, alt man kunde bibehålla sina gamla föredragnts-lislor.
Man ntströke blott de mål, som blifvit afgjorda, och de öfriga, sorn ytterligare bordlädes, (inge stå qvar i deras gamla ordning.
Till följe af det sätt, hvarpå föredragn:s-listan nu blifvit förnyad, liar jag, sorn afskrilver bordslistan, alltid fått görn 0111 min förra lista, dd inål blifvit ånyo bordlagda och med detsamma ryckta rusin ordning.
Jag kan icke påminna mig annat, än att, vid föreg:de riksdagar, milen fått på föredragn:s-listan bibehålla deras en gång erhållna rum.
Jag skulle önska, att så finge ske äfven hädanefter.
Då vore man viss uppå, att om man efter ett plenum började genomläsa de mål, hvilka stöde närmast i ordningen på den gamla listan, man skulle få dem först före i nästa plenum, hvaremot man nu måste efter hvarje plenidag underrätta sig i Ridd.cancelliet 0111 den ordning, hvari de nya målen skola förekomma, eller hvart de gamla tagit vägen, för att veta hvad man behöfver läsa öfver eller icke.
Jag hemställer derföre alt, såsom jag 7S Den jo M u j i. m. liämnt, målen på lör ed [-agnis-listorna matie På bibehålla den plats de från början intagit, och således icke förflyttas.
R. i d d.Sec r e t.:
Jag får endast äran tillkännagifva, att samma ordning i afseende på föredragnts-listans upprättande vid denna riksdag varit iakttagen, sorn vid den sista samt föregående riksdagar, nemi. den, alt enligt Riksd.- och Ridd.Ordnts föreskrift, målen blifvit upptagna i den ordning de blifvit bordlagda.
Ilr Dalman, Willi. Fredr., uppläste följande:
Vid SlatsUtskls utlåt.
JV:o 62, angille reglertn af io:de lmfvudliteln, 4;de punkten, Elementar-läroverken, moro. 9, anhåller jag att få framställa följande erinringar.
Utsk. har derigenom afslyrkt ett af flr Prosten Ödman hegardt anslag af 570 r:dr årligen till Gefle gymnasium , hvaraf till lön ät en lärare i lefvande språk 3oo r:dr, och åt en lärare i naturvettenskaperna i5o rtdr, samt till rectorsarfvode 120 rtdr.
Såsom skäl för afstyrkandet liar Utsk. anfört: att enär lärjungarnes antal vid Gelle gymnasium sällan uppgått till 4°) undervisningen uti främmande språk och naturvettenskaperna synes böra kunna, utan särskild ersättning, bestridas af de vid nämnda gymnasium anställda 6 lärare, ocb, i afseende på arfvode! till rector, att, då detta arfvode vid andra gymnasier utginge såsom ersättning för förut uppburna s. k. lerminspenningar, men dessa icke varit öfliga vid,Gefle gymnasium, skäl ej heller lunnes för bifall till det derom väckta anspråk.
I anleda, häraf torde böra anmärkas: 1:0 alt lärjungarnes antal vid Gefle gymnasium utgör i medeltal 45; att de ganska sällan understigit 4° > men icke sällan uppgått till 5o och derutöfver; (det öfverstiger således antalet vid Calmar gymnasium och kan närmast jemföras med det i Wexiö, Carlstad och Westerås, utan att nämna Wisby, der lärjungarnes antal sällan uppgår till femton, men sorn dock med nytt anslag ihågkommits af den utaf stiftets Biskop, i egenskap af Stats-secreterare, gjorda fördelning af de för 10 år sedan beviljade medlen.) 2:0 att närvar, lectorer i Gefle, som fått sina fullmakter på vissa leetioner, icke kunna tillförbindas att undervisa i andra ämnen, än de till tjernsten hörande; 3:o att om desse lärare, af nit för läroverkets upprätthållande, frivilligt åtaga sig att, jemte sina ordinarie åligganden, sköta delta nya undervisningsämne, skulle dock undervisningen deruti blifva hädanefter sorn h i t ti n ti 1