Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror detta sednare fril nu vara för handen; och vågar för-, moda, att Riksens Ständer, med förklarande af deras liflig?» harm och förtrytelse öfver desse mörkrets foster, torde tillägga en varm önskan., att sfe alla möjliga medel vidtagna, som kunde uppdaga hvilka hemliga driffjädrar, vare sig af hat, hämd, afund eller egen vinning dertill föranledt, samt hvilka äro dylika skåndfiga tilltags upphofsrnån, närboende eller fjerran; på det vanäran må drabba den brottsliga och ingen misstänka svåiva öfver redlighetens boningar.
Konungens öfvertygelse, (så kunde med skäl sågas mig) kråfver visst ingen ytterligare t
Den 12 Martil, 559 bekräftelse på Riksens Stånders tillgifvenhet för dess Höga Person och Ått; äfvensom Riksens Stånders medvetande visserligen ej har af nöden att åter upprepa hvad i detta afseende så ofta både med ord och gerningar blifvit bevisadf.
Törhånda skulle dock Nationen vid ett tillfälle, sådant som detta, med deltagande lyssna till sina Representanters röst, talande i eget och allas namn.
Och svarade man mig på denna förmodan: ”Äfven Nationen år utom allt behof att med nya försäkringar ådagaläggga dess otvifvelaktiga, samt af Konungen obetviflade tånke. sätt;” så skulle jag af allt hjerta, erkännande denna sanning, likväl tillägga:
Månne ej nyttigt vöre, att äfven utom Sverige en sådan sinnenas enhälliga stämning blefve allt mera känd och värderad?
Månne ej Svenska Folket gerna toge Europa till vittne, att det känner sig med heliga, oupplösliga band fästadt vid deri Konunga-Ått, det sjelfve utkorat, vid den sakernas ordning det sjelf infördt och stadgadt, vid de Grundlagar det sjelf stiftat och besvurit?
Den högtidliga Adresse, som blifvit föreslagen, synes mig uppfylla detta ändamål.
För min del skulle jag ock deruti finna uppfyllandet af en Riksens Ständers förbindelse, emot sig sjelfve: ty, mine Herrar! vid hvarje händelse af denna art, månne Monarkens åra icke äfven år Statens åra, Dess rätt,, tillika äfven Nationens rått, Dess säkerhet och trefnad icke äfven borgen för "Fäderneslandets trygghet, oberoende och lugn?
Den ii Martil, Manga hördes häruti instämma^ och äfven yrka på proposition.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade deti af Grefve De la Gardie gjorde qch af Friherre Lagerbjelke unr derstödde framställning bifalla.
Ropades starka Ja, Herr Grefven och Landt Marskalken föresåg, att Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut, kunde genom en Deputation de öfrige Riks-Stånden meddelas.
Bifölls, Justerades följande:
Utdrag af Prptocollet, hållet hos flögloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 11 Marth ’ \ 820. S. D. Sedan, med Kongl. Maj:ts
Nådiga tillstånd och efter i allmänhet erhållen del af de skrifvelse!, hvilka i högst-brottsliga afsigter jblifvit under General-Major Holsts förfalskade namn till flere af Konungens Befallningshafvande afsände, Herr Grefven och LandtMarskalken gifvit Ridderskapet och Adeln tillkänna, «tt berörde skrifvelsersinnehåll vore afsa afskyrärdoch smädelig art, att de icke ordagrannt kunde
Den 11 Martii, eller borde uppgifvas, men att de brottsliga hotelser, hvaraf samma sfcrifvelser öfverflödade, voro riktade icke allenast mot Hans Maj;t Konungens, utan äfven Hans Kongl. Höghet Kronprinsens och det Kongl Husets lif och säkerhet, emot beståendet af den närvarande sakernas ordning och emot helgden af den Ed och trohet, som förhinder Svenska Folkel med det Konungahus, det sjelf kallat på Sveriges Thron; beslöt Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Grefve De la Gardie, Jacob, framställd samt af Friherre Lagerbjelke, Gustaf, understödd motion, det borde Riksens Ständer genom en stor
Deputation uti en underdånig Adress till Hans Majrt Konungen och Hans Kongl* Höghet KronPrinseu, uttrycka Svenska Folkets djupa afskv för dessa högst brottsliga företag, och dervid förnya försäkringarne af Nationens osvikeliga underdåniga vördnad, trohet och tillgifvenhet, för Hans Majit Konungen, Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, samt liela det Kongl. Huset; och skulle Expeditions-lJtskottet anmodas att skyndsammast uppsätta förslag till Riksens Ständers underdåniga Adresse i detta ämne; uti hvilket beslut de öfrige respective Riks-Stånden skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Grefve De la Gardie, Jacob, att anföra Ridderskapets och Adelns omförmäldte
Deputation till (fe öfrige Riks-Stånden; hvarefter hemälte Deputation , sorn redan blifvit hos Rid - D mi rl Martil. darhus-Fiscalen antecknad, genast uppropades och afgick. v Herr Coyet, Carl Fredric-.
Jag var ej närvarande i det Plenum, då Herr Lagerhjeltns Memorial rörande Flottorne remitterades.
Då gjordes och remitterades likaledes någre anmärkningar dervid, uti hvilka jag ej hade tillfälle att deltaga.
Jag får derföre nu framställa någre erindringar i ämnet, hvilka jag går att uppläsa, under anhållan att de må till Utskottet få åtfölja remissen.
Härefter uppläste Herr Coijet, följande:
(Se Bilagan 'N.m 2.)
Herr af Tibell, Gustaf Wilhelm, anförde skrifteligen: <A
Om den värde Ledamotens önskan går i fullbordan så skola Riksens Ständer i allmänhet, samt Ridderskapet och Adeln serskildt, förmodeligen vinna tillfredsställande upplysning om.Passevolancej Lassans förvaltning.
Emedlertid utbeder jag mig att få göra några anmärkningar vid Herr af Tibells anförande/ Den ix Martti. 565
Han har ansett Mötes- Passevolancen böra liknas vid en entreprenade som Regeringen ingått med Rothållarne- och har derigenom velat bevisa, att Folkets ombud icke ägde ratt att granska dithörande medelst förvaltning, så länge entreprena. den uppfylldes.
För min del kan jag ej gilla denna åsigt
Ty naturen af en entreprenade är den, att om der blifver något Öfverskott, så tillfaller det entrepreneuren.
Vore nuMötes-Passewlance-Inrätt-*' ningen en entreprenade, och vid Contractets slut funnes något öfverskott i dess Cassa; så frågas om det skulle tillfalla Konungens Rådgifvare? eller Krigs- Collegii Ledamöter? eller i motsatt händelse Staten ? och jag tror ej, att någon Svensk medborgare skulle vara tvehogse om svaret.
Herr af Tibell har sagt-, att all grund saknades för Riksens Ständer att granska dispositionen af Passevolance-medlen, då de endast äro anslagna till ett bestämdt ändamål, arméens krigs-öfningar.
Men om nu dessa anställas utom Riket, om medlen derigenom för sitt ändamål blifva otillräckliga, och om Passevolance-Contractets mening i alla fäll icke kunnat vara, att de skulle utom riket användas , så hemställer jag till Högloflige Ridderskapet och Adeln, huruvida anledning saknades till att göra anmärkningar vid dispositionen?
Herr af Tibell har yttrat, att Passevokarice* medlens användande berodde på de befallningar om Arméens öfning hvilka, under nama al commando-mål expedieras af Konungens tjenstgörande General-Adjutant för Arméen j och sorn Den ii Martil.
Protocollen deröfver äro undantagna från granskning af folkets ombud, så vore det ett ytterligare skäl hvarföre Riksens Ständer ej borde få efterse huru Passevolance-medien blifvit använda.
Jag får dervid förnya min förra anmärkning, att om användandet skett utom riket, så är detta en ällmänt känd händelse, der folkets ombud både fordra Protocollen öfver Commando-mål, och göra anmärkningar vid befallningarne.
Sluteligen har den värde Ledamoten ansett Stats-Revisorernas granskning vara öfverflödig: emedan Passevolance-Cassans ,räkenskaper granskades i Kongl. Kammar-Rätten.
Men livar och en kan bedöma huru litet tillräcklig en granskning mätte vara, hvilken, såsom Kammar-Rättens, endast sträcker sig till ziffran af de disponerade sömntörne, ej till sjelfva dispositionen.
För öfrigt har det, såsom jag förut anmärkt, blifvit Kammar-Rätten, genom i8i4 års Instruktion förbjudit, att då någon dess anmärkning beträffar en högre embetsman eller ett Collegium, fullfölja saken, utan regeringens tillåtelse.
Jag anhåller att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Herr af Tibells yttrande till vederbörligt-Utskott.
1 Lades på bordet.
Herr von Hartmansdorff, hade under loppet af sitt yttrande, tvenne gångor blifvit afbruten, dela genom Grefve De la Gardies, Ja - Den ix Martti, 565 eob, återkomst med Ridderskapets oell Adelns Deputation från de öfrige Riks-Stånden, dela genom ankomsten af en Deputation från Hedervärda Bonde-Ståndet, anförd af RiksdagsFullmägtigen från Malmöhus Län Nils Månsson i Skumparp, hvilken tillkännagaf, att BondeSfåndet instämt i enahanda beslut som Ridderskapet och Adeln, i afseende på de ofvanomformäldte underdåniga Adresserne till Hans Majit Konungen och Hans Kongl.
Höghet KronPrinsen.
Herr Grefven och Landt-Marsicalken förklarade, att då Ridderskapet och Adeln uti ifrågavarande ämne redan fattat samma beslut som Hedervärda Bonde-Ståndet, hade Ridderskapet och Adeln dertill varit föranledt af orubbelig trohet mot en älskad Konung och ett kärt Konunga-Hus; och vore Ridderskapet och Adeln öfvertygad, att dessa tankesätt fullkomligen delades så väl af Bonde-Ståndet, som af hvarje Svensk undersåte , Och hvarje vän af Fäderneslandet, Deputationen aftradde, på vanligtvis utbeledsagad.
Föredrogos å nyo och remitterades till Stats- Utskottet : Grefve Cronhjelms, Polycarpus, den 3 f. m, denne* på bordet lagde Memorial, om tillsättande af en Lärare i Krigs-vettenskapen vid XJpsala Universitetet, Deii ir Martil, Bavillnings- Utskottet: Herr Stjernstams, Ludvig, den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, rörande alkortnings-längdernes ingifvande till Härads-Rätterne» - Föredrogs å nyo Herr Franc Sparres, Bengt Erland, den 28 sistledne Februarii på bordet lagde Memorial, angående åtskillige medel, för dtt tillvägabringa en öfvergång af de mera bildade folkklasserne till productivä yrken, K
Herr von Hartmansdorff, Angust: Herr Franc Sparre har trott, att inträdet i Statens tjenst borde försvåras genom strängare examina och uppsatta fordringar på högre kunskaper, Jag har i förra Plenum anmärkt, hvilka jag ansåg vara orsakerna hvarföre tillströmmandet af mindre kunniga och skickliga ynglingar icke kan hämmas genom stegrade examina samt hvarföre dessa och andra smärre åtgärder äro fåfängliga , om ej vid sjelfva befordringarne tillbörligt afseende göres på de egenskaper, som böra dertill föranleda.
Den värde Ledamoten har ansett antalet af extra-ordinarier böra inskränkas i civila såsom i Militairen.
Det vore visserligen rigtigt, under andra förhållanden än de närvarande.
Men så länge man saknar medel till utarbetade Embetsmäns pensionerande så länge de ej, såsåsom Officerare, kunna afgå mot accörd, och så länge 111^11 följakteligen icke kati beräkna Den Ii Martil.
56p huru många löntagare, som, inom hvarje Verk, kunna vara af ålderdom eller bräcklighet oförmögna att förrätta tjenst: så kan man svårligen bestämma huru manga de extra-ordinarier skola få vara, hvilka i stället göra den för intet, eller för hoppet, att en gång blifva löntagare.
Herr Franc Sparre har hållit före, att stipendier, tillkomna af allmänna medel, för vettenskapligt studerande, borde användas för productiva yrken.
För mili del tror jag det böra sättas i fråga, om en dylik förändring vöre nyttig eller ej.
Sådane stipendierna, under närvarande mynt-förhållanden, qvarstå från fordna tider, äro de väl många, men alltför ringa för hvarje stipendiat.
Åsyftningen med dem synes snarare vara, att många skola studera, 'än att någon skall kunna drifva studierna långt.
Det förra behöfver icke uppmuntras, men val det sednare.
Skulle någon förändring med stipendierna företagas: så synes den mig böra bestå deri, att flere sammanslogos till ett, och utväg gåfves för våra unga landsmän, att, genom resor utrikes, hvartill medel för närvarande saknas, utveckla sina anlag, och qka redan förvärfvade insigter.
Men att afvända stipendierna från vettenskapliga till närings-ändamål, tror jag ej vara rigtigt.
Studierna i sednare afseendet åsyfta att vinna något, och en ytterligare uppmuntran lärer ej behöfva».
Men; f förra fallet åsyfta studierna blott att veta något, och för detta oegennyttiga ändamål, ar det visserligen nödigt att Staten gifver Uppmuntran, synnerligen i ett fattigt land, 368 Den i i Martil.
Herr Franc Sparre har trott, att en prae^ tisk Landtbruks-Skola borde inrättas på något dertill inköpt, eller upplåtet Hemman i granskapet af Stockholm, under Landtbrtiks-Academiens ledning, och att ynglingar der borde ifrån andra Skolor inträda; att hushålls-sällskaperna i Länen borde uppmuntras till dylika skolor, der stipendier skulle gifvas af de från lärdomsskolorna indragna; och att man, genorii Landshöfdingarne och hushålls-sällskaperna skulle draga försorg örn ynglingars anställning i egendomsherrars tjenst.
Vi veta att experimental-fält finnas både här vid Stockholm och Lund.
Om de likväl icke åstadkommit det gagn, som Herr Franc Sparre åsyftat; så är det frugtansvärdt, att ännu en dylik inrättning ej heller skulle göra det.
För min del, tror jag, att en sådan anstalt endast kan blifva rätt gagnelig, oin hon förenas med verkligt landtbruk, som drifyes på alfvar, att jag så ma säga, eller icke för experimenternas, utan för jordägarnes nyttas skuld.
Forst då kan man göra räkning på, att alla fö. retag utföras med den noggrannhet och omtanka, att en grundelig undervisning meddelas.
Om jag ej bedrager mig, så är det regeln för de berömda instituten hos den ryktbare Thaer på Mögelin i Preussen och hos Feltenberg på Hofwyl i Schweitz.
Ridderskapet Och Adeln räknar äfven bland sina Ledamöter en man, som gifvit ett dylikt efterdöme i afseende på undervisning örn linets behandling.
Det torde må hända trötta Ridderskapet och Adeln att höra mig så ofta anföra exempel från det land, soirt med Den 11 Martil''.
569 ihed oss är förenadt under samina spira; meri just det synes mig vara ett skal till jemförelser, och jag kan, vid detta tillfälle, icke underlåta; att nämna, det ett sådant Landtbruks-Institut finnes på Grefskapet Jarlsberg i Norrige, hvarest ägarens förvaltare, en Särd man, sorn öfvergifvit lärostolen vid skolorna, för att sköta jorden, sjelfmant upprättat ett sådant.
Der har jag sett Svenskar, Skåningar, hemta undervisning.
Om hos ©ss, patriotiska märi och stora godsägare, såsom en Grefve Piper, en Friherre W rangel; med flere, ville pä deras egendomar främja en dylik inrättning, så kunde man deraf vänta betydlig nytta.
Eljest drager jag i ' tvifvelsmål att något väsendtligt dermed skulle kunna uträttas.
Hvad beträffar de undervisade ynglingarnes anställning hos egendomshafvare: så bör det naturligtvis vara1 föremål för vederbörandes egen omtanka.
Men då det, om jag tej felar, är ett af Landtbruks-Academiens åligganden, att, genom sin Landtbruksafdelning, befrämja medlen till bildande af Rättare och Gårdsfogdar, samt att hafva inseende öfver det här befinteliga experimental-fältet: så kunde Aeademieri äfven, genom Konungens Befallningshafhafvande, eller Hushålls Sällskapernä i landsorterna, hålla den tillsyn öfver dessa undervishings-anstalter, hvilken Regeringen, i afseende derå, måhända borde utöfva.
Herr Franc Spårre har önskat att ett Teehhiskt och Mechaniskt Central-Institut måtte in - Ridd. o. Ad.
Prat, 2 Band. 24.
Den Ii Martti. rättas i Hufvudstaden.
Jag tror äfven, att så borde vara, emedan de förnämsta Fabriker och Machinerier förmodeligen äro här till finnandes, hvarigenom deras begagnande och behandling följakteligen kunde vid sjelfva näringsdriften inhemtas, liksom jag ansett ett dylikt förhållande förmonligast i fråga om Landtbruks-näringens lärande.
Men här finnes redan en Mechanisk Skola och en dermed förenad Modell-Kammare, sorn lärer stå i förening med LandtbruksAcademien, eiler lyda under densamma.
Om jag ej bedrager mig, har en värd Ledamot, Herr Montgommerie redan gjort en motion om nytt eller förökadt anslags beviljande åt densamma.
I händelse det lemnäs, och inrättningen utvidgas t så kan Herr Franc Sparres önskan uppfyllas, utan att man behöfver skapa något nytt institut, emedan en planta redan finnes att fostra och utveckla.
Herr Grefven och Landt Marskalken hem-, ställde, att så val Herr Franc Sparres ofvannämnde Memorial* som Herr von Hartmansdorffs, i anledning deraf nu afgifne yttrande, måtte till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomiae-Utskotten remitteras.
Anmältes och emottogos korrt efter hvarannan tvänne Deputationer från Välloflige Borgare-Ståndet och Högvördige Preste-Ståndet, anförde, den förra af vice Talmannen, Stads-Majo - Den II Mar lii. 571 ren oell Riddaren af Kongl. Wasa-Orden Herr Johan Westin, samt den sednare af Biskoppen i Linköpings Stift, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden Herr Doctor Marcus Wallenberg; hvilka båda Deputationer tillkännagåfvo att Preste- och Borgare-Stånden, i afseende å de förut i dag af Ridderskapet och Adeln beslutade underdåniga Adresser till Hans Maj t Kon. ungen och Hans Kongl. Höghet
KronPrinsen vidtaget enahanda beslut som Ridderskapet och Adeln.
Sedan bemälte tvenne
Deputationer blifvit, hvar efter annan, af Herr Grefven och LandtMarskalken besvarade, samt på vanligtvis utbeledsagade, företogs till profning Kongl. Maj:ts den 4 dennes aflåtne och den 5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående de af utsedde Comitterade uppgifne förslag, till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk, 111. m.
Herr Hjerta , Gustaf, anhöll, att de af Committerade uppgifne, i Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse omförmälte förslag till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelse-Verk m. m. måtte till trycket befordras, samt StatsUtskottet anmodas, att till trycknings-kostnadens bestridande utse nödige medel.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg lämpeligt, attj på sätt Kongl. Maj;t i Nåder föreslagit, ett Serskildt Utskott borde för be - 3?
Den i I Martu! handling af ifrågavarande ärende af Riksens Ständer tillsättas, samt Kongl Maj:ts högstbe» rörde Nådiga Skrifvelse till detta Utskott ©f~ verlemnas» Hopades Ja* Hvarefter Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att antalet af hvarje Stånds Ledamöter i bemälte Utskott kunde bestämmas till Fyra» Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm'.
Så vida det Utskott, som är i fråga, skall svara mot sin bestämmelse, måste det ut. göras af flere personer, i tillfälle, att grundeligen bedöma i hvad mån nit varande organisation af Styrelse-Verken är felaktig eller icke , och dertill fordrasen speciel kännedom af hvarje sådant Verk.
Icke ar det att förmoda, det valet irtont Bonde- och Preste-Stånden till Ledamöter i detta Utskott kan slå så ut, att Utskotts-Ledainöterne frän desSa båda Stånd blifva i tillfälle verksamt deltaga i öfverläggningarne inom Utskottet, eftersom uti samma Stånd ej lärer finnas personer, hvilka genom» tjenstgöring inom, eller beröring med de Verk, sorn äro i fråga , varit i tillfälle , att om samma Verks organisation taga närmare kännedom, och hvad BorgareStåndet angår torde förhållandet blifva nästan enahanda.
Hos Ridderskäpet och Ädeln kan således Dm 11 Martu, 37 3 endast med visshet presuponeras, att valet utfaller så , att de valda Ledamötenie kunna uppfylla deras bestämmelse, och vid detta förhållande torde Ridderskapet och Adeln önska att Utskottet måste bestå af större antal Ledamöter, Jag föreslår derföre, att minst 6 må utses från hvarje Stånd, och jag hoppas att detta mitt förslag skall understödjas af hvar och en, som anser saken af vigt, och ej vill åt slumpen Öfverlemna utgången.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustafa hemställde, om ej Utskotts-Ledamöternes antal bor» de vara udda, på det Stånden icke skulle, vid votéringarne, kunna paralyseras, derigenom att ett lika antal stadnade emot hvarandra; samt föreslog derföre, att Utskottet kunde bestå af 5 medlemmar utaf hvarje Stånd, i * Herr von Hartmansdorff, August:
Jag skulle också vara af den mening, Herr Morath yttrad t, att det ifrågavarande Utskottet borde bestå 6 Ledamöter af hvarje Stånd, så vida det är möjligt för de öfriga Stånden, att lemna ett så stort antal, då de fleste af deras meda lemmar redan äro Utskotts-Ledamöter.
Denna min mening stöder jag deruppå, att ämnet är af så vidlyftig beskaffenhet, att till dess ordentliga beredande behöfyas personer, sorn höra till flera af Styrelsens olika grenar.
Således synes det mig Önskeligt, att i Utskottet funnes en Ledamot ur Konungens Canzli, en ur liefIlätterne, en ur de Civila Collegierna, en Qi'~
Den 11 Martii, ficer af Arméen och en af Flottorna samt en upplyst Landtman, som ej vöre i tjenst.
Att vinna allt detta är ej möjligt, med 'mindre Utskottet består af 6 Ledamöter från hvarje Stånd , ty endast hos Ridderskapet och Adeln kan en sådan förening af Ledamöter från särskildta yrken åstadkommas.
I hvad en annaji värd talare föreslagit, att nemligen, Comitéens arbete måtte tryckas, instämmer jag visserligen, men får blott nämna , hvad jag förut haft äran tillkännagifva, att mitt yttrande i Comitéen, ehuru till saken utarbetadt, dock i redaction och i afseende på det historiska, är ofullständigt, emedan jag ej ännu hunnit eller kunnat erhålla de upplysningar, som tarfvats.
Likväl bör jag nämna att jag gått i författning om tryckningen af en del af mitt arbete.
Återstoden, ehuru icke alldeles färdig att läggas under prässen, är likväl så fullständig, att jag tror den kunna af Utskottet begagnas.
Herr Pereswetoff Morath: Herr von Hartmansdorff har omnämnt svårigheten för de andra Stånden att utse 6 Ledamöter, då, i anseende till dessa Stånd fåtalighet, de fleste deras Ledamöter redan sitta i Utskott.
Härvid får jag anmärka, att det torde finnas ett och annat Stånd, der alla Ledamöter åro invalde i redan organiserade Utskott, och det blir ju då i allt fall nödigt, att de af Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne 4 Ledamöter måste sitta i tvenne Utskott.
Jag frågar då, år det icke detsamma, om 6 Ledamö - Den 11 Martil. fer af dessa Stånd hafva sådana dubbla befattningar; åtminstone är Herr von Hartmansdorff^ skål ej giltigt nog, då nyttan af ett förökadt antal år så påtaglig, som hår.
Någon liar påstått att Utskottets Ledamöi ter borde bestå af 5 från hvarje RiksStånd.
Jag kan ej begripa, hvarföre man så mycket fåster sig vid udda tal.
Allt för gerna skall jag för min del medgifva udda-talet, men icke under 6, ty det är af mig redan visadt, att minst 6 Ledamöter från Ridderskapet och Adeln erfordras.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus; Jag förmodar att föremålet för det särskildta Utskottets arbeten blir att pröfva, huruvida Co. mittéens förslag åga den fullständighet, att de ined kanske en eller annan modilication kunna fö relåggas Riksens Ständer till besvarande med Ju eller Nej.
Skulle Utskottet blifva mycket talrikt, skulle Embetsmin blifva kallade till Ledamöter deraf, så föreställer jag mig att i stället för att Utskottet endast bör yttra sig rörande de framställde förslagen, blefvo flera nya förslag af Utskottet uppgjorde.
Om jag ej bedrar mig, har Comittéens arbete ytterligare blifvit granskadt af en annan Comitté.
Denna har förmodligen redan pröfvat förslagen och sökt förlika de oljka åsigterne; och då tror jag stt Riksens Ständer snart kunna vara i tillfälle att fatta deras beslut.
Skyndsamhet år hår nödvändig, ty jag förmodar att sedan be - Den 11 Martu, $lut härom år fattadt, återstå i anledning d^rajf flere öfverlåggningar.
Af dessa skål anser jag Utskottet böra blifva fåtaligt, oell tillstyrker hvad Herr Grefven och LandtftUrskalken föreslagit, att nemligen det må bestjä af 4 Ledamöter från hvarje Ständ.
Herr Pereswetoff Morath'.
Herr Grefve von Schwerin har anmärkt, att det vöre nödigt, att skyndsamt få frågan handlagd af Utskottet, som endast hade att besvara Comitféens förslag med ja eller nej, och den ädle Grefven har alltså ansett det af Herr Grefven och LandtMarskaiken, föreslagna antal af Ledamöter ej böra ökas.
Jag bekänner, att jag anser åmnet af sådan, vigt, att jag lifligen Önskar, det
Utskottet måtte med grundlighet och alltså icke i hast undersöka, förslaget.
Det år tydligt, att de Ledamöter sorn hos.
Rjdderskapet och Adeln väljas, och hvilka kunna praesuponeras äga ali nödig kännedom för ämnets, behandling, blifva de, sorn egentligen komma att utöfva granskningsråtten och örn meningen icke är att slumpvis behandla saken, år det tydligt, att 4 personer ej kunna så, sorn vederbör, undersöka, och besvara frågan, då deremot genom deras antals bestämmande till, sex, det vore att hoppas att förhållandet med hvarje af de verk, sorn åro i fråga kunde närmare utredas.