Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden deraf skulle blifva, att man t. ex. ej kunde sända med PaketPosten någonting till orter emellan Stockholm och Norrköping, dit ångbåten skulle härifrån directe afgå.
Flere delar af det rikt befolkade och med Herrgårdar tätt försedda Södermanland skulle således ej kunna begagna denna inrättning.
Samma förhållande skulle inträffa med de orter kring Mälaren, som ej af Paket-ångbåten besöktes.
Jag tror det derföre vara bäst, att låta en sådan PaketPost gå samma landväg, som BrefPosten nu går till Arboga.
Den synes mig äfven böra fortgå längre vesterut, än tili Örebro, nemligen till Carlstad.
Man vet, hvilka stora vintermarknader årligen hållas i Wermland, der rörelsen i allmänhet är liflig, och då vore PaketPosten högst nyttig att begagna.
Likaledes tror jag, att den norr om Stockholm borde utsträckas till en början till Gefle, särdeles med afseende på Upsala och behofvet af böcker derstädes.
Sommartiden har man väl lägenhet med ångbåtarne, att ditsända Paketer; men under höst och vinter, eller den egentliga lästiden, har man svårt om utvägar dertill.
Dessa mine anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja återremissen till Utskottet. 134 Den i3 Mars f. m, Herr Rosenblad, Bernhard:
I Statsutskottets ifrågavarande förslag har jag med tacksamhet emottagit en utsigt till att omsider erhålla en PaketPostlnrätlning i Riket.
I afseende på att verkställa densamma, får jag äran åberopa det vidlyftiga anförande, som jag denna Riksdag afgifvit om Postväsendet i allmänhet, och hvilket blifvit af Ridderskapet och Adeln till Be vil I— nings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitteradt, samt hvad jag deri bland annat erinrat om vigten att förbinda Paketfarten med Ångbåtsfarten, För öfrigt förenar jag mig med Grefve Posse deruti, att detta Utlåtande bör återremitteras till StatsUtskottet, för att behandlas i ett helt med öfrige till andre Utskott remitterade frågor om Postväsendet och inrättning af forvagnar.
Men då det är af vigt, att medel till Inrättningens verkställande anskaffas, anhåller jag för detta ändamål , att StatsUtskottet måtte vid InkomstBetänkandets förnyade föredragande fortfara i sitt så rigtiga förslag, att ställa öfverskotten å Postmedlen till Kongl. Maj:ts disposition, för att till Verkets nya organisation användas, Herr Berzelins, Jacob, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande:
Enär StatsUtskottet tillstyrkt inrättandet af en PaketPost under de månader af året, då sjön är öppen, finner man att det Den i3 Mars f. m. 135 insett den stora nyttan, eller till och med nödvändigheten, afen sådan inrättning.
Likväl tror jag, att ändamålet med inrättningen förfelas, om den inskränkes till blott en del af året och serdeles till den tid, då man sjövägen kan skaffa sig communicationer, ehuru något ojemt och osäkert.
Skulle derföre en inskränkning vara nödvändig, anser jag PaketPosten häst kunna umbäras om sommaren och minst om vintern, då alla allmänna utvägar till communicationer äro stängda.
Jag tror dock, att spridandet af ej allenast höcker, utan ock inhemska industriproducter af alla slag, kring vårt vidsträckta och glest befolkade land, påkallar en sådan inrättning för hela året igenom, i oafbruten gång.
Jag är alldeles öfvertygad att, när folket en gång vant sig att räkna på denna communicalions-utväg, skall den, långt ifrån att blifva en Statsutgift, lemna en icke obetydlig behållning till StatsVerkels fördel.
Jag vågar derföre anhålla om ålerremiss af Utlåtandet, på det StatsUtskottet må komma i tillfälle att föreslå utvägar till denna Communications underhållande en gång i månaden hela året igenom.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Riddefskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar, bö - 136 Den 13 Mars f. ra. ra föranleda till detsammas återremitterande.
Föredrogs Herr Hjertås, Gustaf, den a dennes f. m. på bordet lagde Memorial, innefattande motion, dels angående ändamålsenliga anstalters vidtagande lill ett lättare afsändande orterne emellan af Böcker och Skrifter, dels om framställning från Rikets Ständer af en underdånig anhållan hos Kongl, Maj:t ora förslag till Tryckfrihetens återbringande i dess första Gi undlagsenliga skick; dervid Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som Memorialet innefattade tvänne ämnen af skiljaktig beskaffenhet, hvilka, enligt 5i §.
Riksdagsordningen, ej fingo i en skrift sammanblandas, fann Hans Excellence sig hindrad att, i Memorialets närvarande skick, upplaga det till någon behandling.
Friherre Cederström, Jacob: Såsom Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken nyss yttrat, är Herr Hjertås motion i dess närvarande skick ej i den form, att den kan Grundlagsenlig! upptagas för att till Utskott remitteras.
Jag bestrider likaledes all ändring deraf, samt yrkar, att den följaktligen må alldeles förfalla; Herr Hjerta dock öppet lemnadt, att väcka en ny motion i anledning af det Utlåtande från StatsUtskottet, som nyss återremitterades.
På sätt jag i Memorialet nämnt, får jag vördsamt anhålla, att min ifrågavarande motion må till StatsUtskottet remitteras, likväl med undantag af slutet deri, eller hvad som innefattar min hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes framställa ett förslag till Tryckfrihetens återbringande i dess första Grundlagsenliga skick, hvilken hemställan torde få förfalla; det vill säga, att hela motionen med premissen, och allt, ända till sista semicolon i sista punkten, må till StatsUtskottet remitteras.
Jag leranär Friherre Cederström fritt att yttra sig, om något olagligt ligger i en sådan förändring.
Friherre Cederström: jDen af Herr Hjerta nu gjorde nya motion anhåller jag måtte blifva hvilande på bordet, så att jag må få tillfälle att se den skrifven.
Hans ifrågavarande skriftliga anförande torde deremot nu föredragas i dess oförändrade skick; och det skall då visa sig, att de deri innefattade olika motioner ej kunna i ett sammanhang upptagas, utan böra förfalla.
Hans E.rccllence Herr Grefven och Landt
Mars kalken förklarade, att sedan Hans Excellence redan gifvit sin tanka tillkänna, att Memorialet, såsom innefattande tvänne särskildta ämnen, icke i dess närvarande skick kunde till handläggning upptagas, samt 138 Den i3 Mars f. ra.
Herr Hjerta sjelf, i anledning deraf, yttrat den önskan, att sista delen af Memorialet matte förfalla, och endast den öfriga delen befordras till remiss, men Friherre Cederström bestridt ali förändring af Memorialet, under yrkande att Herr Hjertås nu gjorde framställning borde behandlas såsom ny motion och läggas på bordet; ansåg Hans Excellence sig böra inhemta, huruvida Ridderskapet och Adeln instämde i den ena eller andra af dessa åsigter, och hemställde Hans Excellence derföre, om Ridderskapet och Adeln, i enlighet med den åsigt, för hvars antagande Hans Excellence för sin del ej fann något hinder möta, behagade anse Herr Hjertås ifrågavarande Memorial, så vidt det angick till Postväsendet hörande ämnen, och anstalter för en lättare transport af böcker och skrifter, nu böra till remiss upptagas, med tillåtelse att den sista delen af Memorialet, rörande en underdånig anhållan bos Kongl. Maj:t om förslag till ny TryckfrihetsLag, må förfalla.
Ja, Friherre
Jag bestrider ej Herr
Hjerta rättigheten alt väcka en ny motion om böckers sändande med Posten, tvärom, anser jag detta vara ett ganska nyttigt förslag.
Men jag bestrider den origtiga form, hvari motionen nu framstå!les.
I premisserne af Herr Hjertås skrift finnes ej något, som har sammanhang med Pa - Den i3 Mars f. m. ketPosten, ty de afhandla endast Indragningsmagten; och hvad har väl den för inflytande på detta ämne om en Postinrättning.
Det är Herr Hjertås rätt att framställa en motion, som har gemenskap med StatsUtskottets nyss härstädes förehafde Utlåtande; men då han vill göra det på sådant sätt, att lian afklipper ett förut ingifvet skriftligt anförande vid ett colon eller semicolon, och sätter der i stället punkt, samt utesluter det följande, så har han ej gjort motionen i behörig form.
Ålit hvad som blifvit till Ståndet ingifvit såsom Herr Hjertås skriftliga anförande, hvilket han sjelf härstädes förut uppläst, skall oförändradt i Protocollet inflyta.
Det beror visserligen på Ridderskapet och Adeln alt tillåta, det något sådant må utgå, om alla, som sig i saken yttrat, det medgifva; men det är ej enhvar tillåtet, att af sina ingifne. skrifter efter behag göra varianter och afklippa vissa delar.
Herr Hjertås förfarande i detta fall är rakt stridande mot den i Grundlagarne föreskrifna form, och jag får derföre på det högsta protestera deremot.
Då Herr Hjerta sjelf hos Ridderskapet och Adeln anhållit, att endast den del af hans motion må till StatsUtskottet remittteras, hvilken Friherre Cederström erkänt innefatta ett dithörande ämne, och att den andra delen af motionen, den Friherre Cederström icke Den i3 Mars f. m. gillar, må alldeles förfalla; så inser jag ej, hvarföre Ridderskapet och Adeln skall besväras med någon vidare öfverläggning härom, utan anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes å nyo inhemta Ståndets tanka, om det icke beviljar bägge delar ne.
Jag finner visserligen ej i allo ogrundadt hvad Friherre Cederström anfört om origligheten af att utesluta något ur ingifne skriftliga motioner; och jag erkänner, att om jag tillräckligt betänkt mig, innan jag uppsatte mitt ifrågavarande skriftliga anförande, skulle jag hafva insett, att slutmeningen ej bordt inflyta, emedan den blef ett hinder för remissen till StatsUtskottet af motionen om Postinrättningen.
Men jag vädjar till Ridderskapet och Adeln, om det väl är så oformligt, att nu borttaga denna slutmening, och låta motionen i öfrigt afgå till Utskottet.
Jag kan ej medgifva Friherre Cederströms påstående, att premisserne i min skrift ej hafva sammanhang med motionen om inrättning af en Post till böckers kringsändande; tvärtom är denna motion föranledd just af Indragningsmagtens bibehållande.
Ty om den ej existerade, kunde Tidningar fritt utgifvas och kringsändas med vanlig BrefPost, och voro då tillräckliga medel till befordrande af upplysning, hvilken man deremot, med.
Indragningsmaglens bibehållande, måste sö - Den 13 Mars fl ra. ka befrämja genom kringspridande af böcker, hvilkas förskaffande till Landsorterne fordra en särskild PaketPost.
Jag tror det ej skall skada, att desse premisser komma i öfvervägande bos StatsUtskottet; och jag förnyar min anhållan, att motionen, såsom jag den nu förändrat, må blifva till StatsUtskottet remitterad.
Herr Ribbing, Arvid: Sedan Ridderskapet och Adeln redan bifallit den af Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition, lärer för Friherre Cederström ej annat återstå, än att reservera sig.
Flere gångor har det liändt, att Ledamöter bär blifvit anmodade att återtaga motioner, och jag minnes särskildt, att derom var fråga, då motionen om Helgedagarne remitterades.
Det måtte sålunda icke vara olofligt.
För öfrigt är jag förekommen, i hvad jag hade ämnat yttra, af dem, som redan talat.
Jag vet icke, om Herr Grefven oqh LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln anser bifall till propositionen redan vara gifvit.
I annan händelse skulle jag underställa Herr Grefvens och LandtMarskalkens ompröfning, om icke först till Ståndet borde hemställas, huruvida Ståndet tillåter Herr Hjerta att återtaga sin motion.
Den andra frågan är, om Ridderskapet och Adeln bifaller, att hvad Herr Hjerta finner j/(2 Den i3 Mars f. m. lämpligt att låta qvarstå, får remitteras i form af anmärkning vid StatsUtskottets nyss återremitterade Utlåtande.
.Tåg kan icke neka, att icke jag, lika med Friherre Cederström, finner det vara rättast, att Herr Hjerta återtager sin motion och inkommer med en annan i laglig form, så mycket mera som jag tror, att det icke är endast slutmeningen, utan också en del af praeliminairerne, som icke höra till ämnet.
Men i Grundlagen finnes ej något hinder deremot, att han utesluter vissa delar af sin motion, lör att få den laglig.
Jag tillstyrker derföre remiss å motionen, sådan den blifvit förändrad; pradiminairerne stå för Herr Hjertås egen räkning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan Ridderskapet och Adeln bifallit Hans Excellences nyss gjorde framställning, hvarigenom den sista delen af Herr Hjertås Memorial bomme att förfalla, men den öfriga delen deraf nu borde till remiss upptagas, återstod för Hans Excellence blott att hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att sistnämnde del af Herr Hjertås Memorial, rörande anstalters vidtagande till ett lättare afsändande orterne emellan af böcker och skrifter, finge lill Stats- samt Allmänna Besväfs- och Ekonomiutskotten remitteras; hvilket bifölls.
Den i3 Mars f. m. J 43 Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den 24 sistlidne Februarii aflåtne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade MötesPassevolancen för Indelta Infanteriet och Cavalleriet.
Hallenborg> Carl Johanj, uppläste följande:
Då i Kongl.
Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, rörande upprättande af nytt MötesPassevolanceContract för Indelta Armeen, något undantag icke göres för Skånska InfanteriRegementérne, borde jag tro, att den nuvarande Passevolancen anses vara slutad för dessa Regementer på samma gång som för den öfriga delen af Arméen, och att således det beslut, sorn Ständerne kunna komma att fatta, äfven bör hafva afseende på nämnde Regementers Rotehållare; men jag bringas på helt andra tankar, då jag eftersinna!’ den märkliga behandling desse förlidet år fått erfara i fråga om deras Mötespassevolance; och är det i anledning häraf, jag nu begagnar tillfället att bevaka deras rätt.
Maj:ts Skrifvelse af den 7 November 1827 till Dess Befallningshafvande, att de med Indelta Arméen ingångne MötesPassevolance-Contracter upphörde dels med 1827 och dels med 1828, samt att de Rust- och Rotehållare, som i44 Den i3 Mars f. m. ville fortfara med afgiftens erläggande till och med 1829, ägde att derom göra anmälan, kungjorde LandsliöfdingeEmbetet i Malmöhus
Län under den 26 November 1827, att de Rotehållare inom Länet, som ville fortfara med Passevolancens erläggande för 2:ne år, borde inom den irsta påföljande Februarii sådant tillkännagifva.
Glade att få befria sig från en så obehaglig skattebörda, som en mötesafgift af 8 R:dr B:co per Rote, hvilken utgår utan afseende på, om Möte hålles eller icke, samt för hvars ändamålsenliga användande någon redovisning icke skett inför Ständerne, be• slöto flere Rotar att icke ingå på någon fortsatt Mötespassevolance; men glädjen var icke långvarig.
En ny Kungörelse ulkom snart, som upphäfde all kraft och verkan af den föregående, på den grund att Kongl. Majit genom Skrifvelse af den 16 Januarii 1828 förständigat Dess Befallningshafvande, att som någon viss tid för Passevolancens utgörande vid Skånska InfanteriRegementerne icke fanns föreskrifven, fråga om Rotehållarne således icke bordt i LandshöfdingeEmbetets Kungörelse förekomma; och hafva desse i följd häraf nödgats fortfara med oftanämnde afgifts utgörande.
Den förklaringen, att någon viss tid icke är föreskrifven, var så mycket mera oväntad, som, då proposition gjordes om ständig Roterings införande i Skåne, jemväl föreslogs, alt Den i3 Mars f. m. i45 att
Mötespässevolancen borde erläggas på sätt 1812 års
Ständer för det öfriga Sverige beslutit; hvaraf jag dragit den slutsats, att på samma gång Contvactet var slut för Sverige, borde det äfven vara det för Skåne.
Sedan nu Regeringen förklarat Skånska Infanteri-Regementernes Passevolance vara gällande på obestämd tid, synes det böra vara hvarje Rothållare obetaget, att när som hälst få upphöra med densamma ; ty en på obestämd tid ingången öfverenskommelse bör väl ej längre kunna vara bindande, än båda Contrahentérne äro ense om dess fortfarande.
Regeringen synes likväl, alt sluta af den förut åberopade skrifvelsen af den 16 Januari! sistlidet år, hylla en motsatt mening.
Farhågan att Regeringen anser den Skånska Passevolancen böra gälla, så länge densamma så vill, hvarigenom Skånes Rotehållare skulle kunna få sig pålagd en ständig grundskatt af 8 R:dr B:co, tvingar mig att yrka, det Rikets Ständer måtte bestämdt förklara, att de Rotehållare vid Skånska Regeröenterne, som komma att hädanefter fortfara med ständig roterings utgörande, skola få tillgodonjuta samma beslut, som fattas för det öfriga Sverige, i afseende på Indelta Armcens underhåll under möten och marcher.
Ilvad sjelfva den Kongl. Propositionen om nyll PassevolanceContracts upprättande 16 H. 10 146 Den 13 Mars f. m. beträffar, så afstyrker jag bifall till densamma, emedan jag tror dels att en soldat Isan underhållas vid mötet för bättre pris än 7 Rrdr B:co, och dels att, då möte icke hålles, Rust- eller Rotehållaren borde vara befriad från all afgift.
Dessutom har jag ett änau mera talande skäl för afslag, det nemligen, att jag anser kostnaden för alla nödvändiga mötens hållande lämpligast bestridas med Statsmedel.
Då Rust- och Rotehållare i alla fall äro tillräckligt betungade, synes det öfverensstämma med billigheten att dem beredes någon lindring genom befrielse från skyldigheten att underhålla deras karlar och hästar vid de ärlige Öfningsmötena; och om härigenom en ökad bevillning skulle uppkomma, inträffar endast det rättvisa förhållande, att alla medborgareklasser få vidkännas en börda, som hittills uteslutande drabbat jorden.
Hos många talar det kanske till Passevolancens fördel, att nära f af Arméens Rustoch Rotehållare ingått på arne års förlängning deraf; men för mig framter detta bifall sig endast såsom ett bevis, huru lätt det ar för Styrelsen att vid Härads- och Socknestämmor genomdrifva sina önskningar, då Allmogen, som i allmänhet är mindre kunnig om sine rättigheter, men stundom, i följd af ständige påminnelser, hyser ett allt för utsträckt begrepp om skyldigheter, kanske ofta af okunnighet eller Den i3 Mari f. m. >47 Letänkligheter Lifaller det, som är stridande mot dess eget interesse.
Att detta mitt Anförande får åtfölja den Kongl. Propositionen till vederbörligt Utskott, derom anhåller jag.
Grefve Gyllenborgj Johan Henning, bade inlemnat följande, som upplästes:
Då jag nu till vederbörlig pröfning framställer mine åsigter, i afseende på den af Konungen i Nådig Proposition föreslagne Passevolance-inrättning för Indelta Arme'en, anser jag mig först böra yttra min vördnadsfull erkänsla för de omdömen, som i StatsRådets öfverläggningar öfver detta ärende förekommit, att nemligen Rote- och Rusthållares skyldigheter nu kunna anses mera betungande, än från början varit afsedt och beräknadt, samt att jordbruket i allmänhet synes vara, jemförelsevis till andra näringar och yrken, i behofaflindring i allmänna bördor; förmodande jag att, vid behandlingen af detta ärende, derå må göras ett rättvist afseende.
I Konungens Nådiga Proposition förekommer, collectift och i ett sammanhang, fråga om passevolance för Indelta Cavalleriet och Infanteriet, och äfven collectift kostnaderne för båda dessa delar af Indelta Armeen, hvilka i afgifvande förslag till vederbörligt
Utskott lära särskilt för hvardera komma att beräknas, sär 10 * 148 Den i3 Mars f. m. deles som frågorne, i afseende på deras olika beskaffenhet, böra skiljas och undergå olika behandling.
Hvad först angår frågan om passdvolance för Indelta Cavalleriet, så är det första gången den till Rikets Ständers ompröfning blifvit framställd; och förmodar jag alt den, vid närmare granskning, befinnes vara af den enskilta beskaffenhet, att det icke tillhörer Rikets Ständer att derom ingå i något beslut.
Genom äldre Contracter emellan Kongl. Maj:t och Kronan och Rusthållare äro ömsesidiga rättigheter och skyldigheter bestämda, och desse Contracter innehålla, åtminstone för LifRegementet, hvilket jag såsom Rusthållare känner, att
Ruslliållarne äro förbundne att underhålla sine karlar och hästar på möten och marcher inom Regementets stånd, hvilken inskränkning i förbindelse synes antyda, att aflägsnare marcher och möten icke äro i fredstid påräknade, äfvensom de icke utan betydligare kostnader för Rusthållare k urno a verkställas, ej mindre i afseende på äfventyret att derunder hästar kunna skadas eller förloras, än de kostsamma karloch hästmunderingarnes slitning.
I sednare tider hafva emellan Kronan och en del Rusthållare enskilte Contracter blifvit träffade om årlig utgift i penningar, i stället för karlars och hästars underhåll på marcher och möten; men åtskillige Rusthållare hafva likväl icke deri ingått, utan förblifvit vid de allmänna Contractens bokstaf - Den i3 Mars f. m. i49 liga lydelse.
Frihet i val för sättet att uppfylla desse skyldigheter anser jag vara en rättsfordran, så att det hör få ankomma på Rusthållaren sjelf att afgöra, antingen han vili tillgodonjuta föreskrifterne i de gamla Contracten, eller ingå i de nya vilkor som föreslås; och lärer någon betänklighet härvid så mycket mindre kunna uppstå, som det skiljaktiga sättet att uppfylla Rusthållares åliggande i detta afseende icke till någon olägenhet föranledt, Hvad dernäst angår Konungens Proposition om Passevolance för Indelta Infanteriet, så synes mig densamma vara af mera grannlaga beskaffenhet, då å ena sidan i betraktande tages, att hemmansägaren icke är pligtig, annorlunda än förskottsvis och emot ersättning, lemna matsäck åt sin soldat till regementsmöten, hvarföre likväl nu fordras afgift i penningar; och deremot å andra sidan, genom ett rättvist upptagande af desse afgifter ibland Statsutgifterne, en icke obetydlig tillökning i allmänna utskylderna torde påkallas.
För att upplysa de äldre förhållanden, som i detta ärende sig förete, torde det tillåtas mig att, så vidt jag känner, om ifrågavarande skyldighetei's upprinnelse och fullgörande berättelse och omdöme meddela.
Allmänna omdömet är, efter min öfvertygelse, missledt, då man tror, att skyldigheten att hålla soldaten på marcher och möten med underhåll eller malsäck är en jordens eller hemmanens ålig - i5o Den i3 Mars f. m. gande ovilkorliga skyldighet.
De, som tillhöra jorden, äro endast grundskatten vid hemmanens första skattläggning, bestående i erläggande till Staten, eller dess rättsinnehafvare, af hvar tionde tunna spannmål af hemmanens afkastning samt räntan derjemte, som af Kronoskattehemman utgöres, och Frälseägaren i äldre tider sig tillhandlat.
De öfrige åligganden, som hemmanen liu måste uppfylla, hafva under en längre tid erhållit en slags häfd, och ibland dem har man äfven velat räkna hemmanens förbindelser till knecktehåll, som man, vid närmare granskning, olvifvelaktigt skall finna icke vara sammanhängande med jordens eller hemmanens skattläggnings-skyldigheter.
Desse skyldigheter hafva först under Konung
Carl den XI:s regering uppkommit af den anledning, att den skyldighet, till utskrifning till krigstjenst, som alla förut voro underkastade, utbyttes, genom ordentliga Contracter emellan Kronan och hemmansägare, emot det ständiga knecktehållet, som hemmanen likväl, jemlikt bestämda föreskrifter, sig åtogo.
Sålunda förekommer i 5 §. af 1682 års KnecKteContract för Södermanland, likasom i flere andre, att soldatroten icke annorlunda än förskottsvis emot ersättning är pligtig meddela soldaten matsäck till regementsmöten m. m.; ankommande på soldaten att sådan fordra eller icke^ På Riksdagen i Örebro 1812, då proposition framställdes om den nu tillän - Den i3 Mars f. ra. dalupne Passevolancen, ansågs ifrågavarande skyldighet hemmanen ovilkorligen åligga; men uppå min erinran om ett annat förhållande, gjorde Särskilta Utskottet, 1 dess af Rikets Ständer bifallne Betänkande af den 19 Junii 1812, deri den förändring, att ifrågavarande kostnader för soldatens matsäck voro endast förskottsvis utgifne och borde Roten af soldaten ersättas; i öfr verensstämmelse hvarmed Rikets Ständer således deri instämt, att hemmanen icke ålågo något utgifva utan ersättning.
Passevolance-beloppet i berörde af Ständerne gillade Betänkande fastställdes, gjerde jag, i afseende på ersättningen, anmärkningar dervid, för att tillvägabringa återremiss; men den begärda återremissen blef genom votering afslagen.