Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den betänklighet, som, genom en sådan åtgärd, möjligen kan uppslå, i thy att vederbörande exekutorer såmedelst skulle komma alt sakna de upplysningar, som erfordras för en fullständig redovisning af saköres-medel, lärer ock böra försvinna, enär nödig kännedom i detta hänseende i allt fäll torde erhållas derigenom, att Konungens befallningshafvande, lill hvilken de ifrågavarande utslagen öfversändas för att verkställas, icke lärer underlåta att, i samma ändamål, genast efter emottagandet, öfversända dem till vederbörande uppbördsman, hvilken nästan alltid tillika är underexekutor.
Med frångående af det förut utaf Utskotten Ii anställda förslaget, få Utskotten, i följd häraf, hemställa, att Rikets Ständer md uti underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, med upphäfvande af hvad uti Kongl.
Kammarkollegii cirkulär-bref den 18 Juni ijjg härom finnes föreskrift vet, i ridder stadga, att deri, som af under-rätt blifvit till böter fälld, men häröfver fört klagan i högre rätt, icke är pligtig att, intilldess öfver-rält meddelat utslag i målet, utlösa och hos exekutor förete flere än ett diarii-bevis.
Slockholm den 11 September.
Eih. till R.
Fröt. 1847 ocb 1848, 7 Sami. 2 A fä. :3 Tfifi STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1848.
Lag- och Ekon.
Utskollens Betänkande, N:o 51. 1 N:o 51.
Åuk. till Exp.-Uuk. den 14 Sept., kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta frågar om ändringar uti Kongl. Taxan pä arfvode for Landtmäteri-förrätta ingar den 18 Oktober 1834.
I ändamål att förebygga de olägenheter, som uppkommo till följd deraf, att delegare i skifteslag, genom anställande klander å erhåilne förskoltsräkningar, sökt göra skiftesman jäfvig att påbörjad förrättning fortsätta, har Herr Stenberg, uti en hos Vällofl.
Borgare ståndet väckt motion, föreslagit, dels att till 23 § uti omförmälda Kongl, arfvodes-taxa måtte fogas ett tillägg, af innehåll: ^hvarförutan, om handräckning begäres till utbekommande af ett sådant förskott, sorn omnämnes uti föregående §, skiftesmannen bör bifoga Förste Landmätarens i länet bevis derom, att räkningen blifvit af honom granskad, utan att han deri funnit något fel, och att skiftesmannen tillika, genom uppvisande handlingar, ådagalagt, att han verkställt det arbete, för hvilket han påfört delegarne arfvode; skolande Förste Landtmätaren, uppå skiftesmannens begäran, en sådan granskning ovägerligen verkställa, och bevis deiöfver meddela, utan anspråk på godtgörelse.
Hvad som, vid en sådan granskning, af Förste Landtmätaren anmärkes såsom origtigt, bör ifrån räkningen utgå, innan handräckning derå erhålles; dock är det skiftesmannens rätt, ifall han så åstundar, att intaga den stridiga delen af arfvodet i den sluträkning, som tillställes delegarne; och, ifall vid förrättningens slut visas kan, att Förste Landtmätaren, vid verkställd granskning af de förskottsräkningar, efter hvilka skiftesmannen fått uppbära arfvode, i något fall orätteligen förfarit, ansvare han derföre, såsom för annat tjenstefel; och ege så jordegaren som skiftesman rätt, att derföre ställa honom under tilltal inför laga domstol;" dels ock att 24 § uti samma taxa måtte, till undanrödjande af allt tvifvelsmål om rät a förståndet deraf, erhålla följande förändrade lydelse:
„F.rriot de förskotts-räkningar, som skiftesman, under förrättningens fortgång, tillställer jordegare, må klander infot domstol icke väckas, förrän Bih. lill R.
Sl. Brot. 1847 och 1848. 7 Sami. 2 Afd. 14 Häft. 1 2 Lag- oeh Ekon.Utskotlens Betänkande, N:o 51. efter skiftets slut; men så snart skiftesförrättning blifvit fulländad, åligger det skiftesmannen att, på sätt 20 § bestämmer, tillställa jordegarue fullständig räkning öfver kostnaden till liela förrättningen, hvarefter den jordegare, som vill samma räkning, i ett eller annat afseende, klandra, eger derom, efter stämning, föra talan, å landet vid Härads-rätt, och i stad vid första laga domstol inom ett halft år, från det räkningen, på sätt förberördt är, blifvit tillställd; och eger den, som med nämnde domstolars beslut i desse mål tinner sig missnöjd, att besvär i vederbörande
Hof rätt anföra; hvarefter målet, utan nedsättning af revisionsskilling, må hos Kongl.
Maj t i Justue-revisions-expeditionen besvärsvis fullföljas.
Underlåter jordegare att inom tid, nu sagd är, å landtmäteri-arfvodes räkning klandra, bafve sjelf sedan ingen rätt att talan derå anställa; men Uandtmäteri-fiskalen vare obetaget, att, då det af Förste Landtmätare, hvilken äfven eger arfvodes-räkningar granska, eller af annan hos honom anmäies, eller anledning dertill eljest förekommer, för tjenstefel vid arfvodes-räknings upprättande Landtmätare i laga ordning tilltala; och gånge äfven i sådant fall, på sätt i nästföljande § sägs;“ och bordederest den nu föreslagne redaktionen af 24 § blefve antagen, sista meningen uti 22 § i följd häraf uteslutas.
I sammanhang med denna framställning, hvilken ansetts erfordra gemensam behandling al Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten hafva Utskotten lill pröfning företagit ett af Kiksdags-fullmäktigen Olof Johansson från Stockholms län hos Hederv.
Bonde-ståndet afgifvet memorial, deruti, bland annat, blifvit föreslaget, att Förste Landtmätaren i hvarje län, eller, om han är hindrad, Andre Landtmätaren måtte förpligtas att granska de af öfrige
Landtmätare inom länet afgifvande räkningar öfver verkställda förrättningar, innan nämnde räkningar, enligt föreskrifven ordning, till delegarne allemnas; att desse räkningar ovilkorligen borde förses med bevis öfver en så beskaffad granskning, så att de belalningsskyldige, hvilka, lika litet som de vid förrättningen närvarande gode männen, kunde bedöma ifrågavarande räkningars riktighet, måtte i detta hänseende varda betryggade samt alla tvister härom, såväl å jordegarnes, som å förrältnrngsmannens sida, dymedelst förebyggas: att Förste och Andre
Landtmätaren i afseende på granskningen af de arfvodesräkningar, som öfver af dem verkställda Landtmäteri-förrättningar skola afgifva*, skulle ega anlita General-landtmäteri kontoret eller Landtmäterifiskalen, hvilken sednare en dylik granskning i allmänhet tillkommer; att något ansvar för oriktig beräkning af arfvode m, m. i följd häraf icke borde drabba den Landtmätare, som fått sin räkning sålunda godkänd, utan skulle Lag- och Ekon.
Utskottens Betänkande, N:o 51. 3 den för nämnde förseelse hittills stadgade påföljd öfverflyttas på den, hvilken granskningen verkställt; samt slutligen att härigenom icke åsyftades någon inskränkning uti den jordegaren hittills tillkommande rättighet att, i händelse af befogenhet, emot dylika räkningar anställa klander vid domstol inom den lid, sorn i detta hänseende nu finnes föreskiifven.
Utskotten hafva noggrant öfverväga t hvad af motionärerne i förevarande hänseende blifvit föreslaget; och ehuru Utskotten, å den ena sidan, visserligen icke vilja förneka billigheten af stadgandet uti 22 § af Kongl. Taxan på arfvode för Landtmäteri-förrättningar, — hvarigenom Landtmätare blifvit tillagd rättighet att, der dylik förrättning af den vidlyftiga beskaffenhet , alt den första året icke kan medhinnas, eller densamma utan Landtmätares vållande varder uppskjuten, efter afgifven räkning, uppbära tre fjerdedelar af arfvodet för det af honom verkställda arbete, •— kunna Utskotten likväl, å den andra sidan, icke undgå att anmärka, hurusom, till följd af delta stadgande, jordegaren fått sig ålagd en betalnings-skyldighet, hvilken hvarken af honom sjelf i allmänhet kan till riktigheten undersökas, eller för hvars kontrollerande han fått sig anvisad rättighet att anlita biträde af vederbörande embets-myndigheter.
Att en betänklig olägenhet häraf måste uppkomma, lärer lätteligen inses; och denna olägenhet blifver än mera kännbar, om åt de ifrågavarande stadganderne gifves den tolkning, som skulle jordegare icke ega ratt att klandra afgifna förskotts-räkningar, utan denna rätt först inträda, då skiftesmannen, efter slutad förrättning, tillställt delegarne fullständig räkning öfver hela kostnaden; i hvilket fall en skiftesman tillätes att, under en flerårig förrättning, utan all kontroll, uppbära betalning efter förskottsräkningar, endast med hänvisning (ill den rätt att klandra påföringarne, hvilken vid skiftets slut delegarne tillkommer.
En rättelse härutinnan synes i följd häraf vara af nöden; och densamma skulle, efter Utskottens omdöme, lättast kunna vinnas, om, i sammanhang härmed, ett stadgande intoges, som dels berättigade jordegare att, för granskning af erhållen förskottsräkning, för hvilken betalning äskas, anlita Förste Landtmätaren» i länet biträde, dels ock fritoge jordegare från skyldighet att till förrättningsmannen utgifva större del af det belopp, denne för det verkställde arbetet eger att såsom förskott uppbära, än som vid en så beskaffad granskning blifvit godkändt.
En dylik föreskrift skulle, jemte det densamma vore i hög grad billig, såsom endast åsyftande att för jordegare bereda tillfälle att kontrollera det påförda arfvodes-beloppet, efter Utskottens tanka, tillika förebygga de tvister och rättegångar, som, på sätt en af motionärerne an - 4 Lag- och Ekon.
Utskottens Betänkande, N:o 51. markt, under loppet af förrättningen nu ofta uppkomma, samt äfven göra det för lagstiftaren möjligt att, utan olägenhet för jordegaren, genom ett uttryckligt stadgande uppskjuta dennes klander-rätt i afseende å erhållen arfvodesräkning, intilldess, vid förrättningens slut, sådant klander öfver den afgifvande sluträkningen i ett sammanhang finge anställas.
För den embetsman, hvilken får sig ålagd skyldigheten att, uppå anfordran af jordegare, nämnde granskning verkställa, uppstår visserligen, till följd häraf, en tillökning i tjenstegöromålen; men då vederbörande jordegare, för erhållande af denna kontroll, gerna lära underkasta sig att härför utgifva en skälig ersättning, hvilken, i händelse räkningen belinnes origtig, i allt fall bordp, genom afdrag å Landtmätarens arfvode, böra dem ersättas, föreställa Utskotten sig, att för den ifrågavarande tjenstemannen sålunda kan beredas en vedergällning, hvilken motsvarar det förökade arbetet.
Utgående från dessa åsigter, hafva Utskotten trott sig böra de gjorda framställningarne i så måtto understödja, som Ut-*ko!ten vördsamligen föreslå Rikets Ständer att, uti underdånig skrifvelse, anhålla, det Kongl. Majit täcktes, genom utj ärdande författning, i Nåder stadga, dels att det skall åligga Förste Landtmätaren i hvarje länatt, uppå anfordran, jordegare, emot ersättning och inom viss lid, som af Kongl. Majit, efter vederböra/ides hörande, jemväl torde i Nåder bestämmas, verkställa granskning af de arfvodes-räkningar, Landtmätare för utbekommande af sådant förskott, som omnämnes uti 22 § af Kongl. Majus förnyade Nådiga Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834-, under pågående förrättning, till jordegare aflemnar, samt deröfver meddela bevis, innehållande intyg om rakningens riktighet, eller, i motsatt fall, anmärkning om det belopp, hvilket, såsom felaktigt, derifrån bör utgå-, hvarefter och derest visas kan, att Förste
Landtmätaren vid granskning af för skottsräkning, derföre skiftesmannen redan fått uppbära arfvode, i något fall orätte/igen förfarit, sådant skall anses såsom annat tjenstefel, derför så jordegare, som Skiftesman, ega rätt att honom vid laga Domstol tilltala; dels ock att efterföljande ffff uti högstberörde Nådiga Taxa mätte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: $ 22.
Lag- och Ekon.-UlskotUni, Betänkande, N:o 51, 5 § 23.
Jr Landtmäteri-förrättning af den vidlyftiga beskaffenhet, att den första året icke medhinnas kan, eller varder den utan Landlmätares vållande uppskjuten; då må Landtmätare, efter till jordegare af gifven räkning, under vilkor, sorn i nästföljande § sägs, uppbära trefjerdedelar af nämnde räknings belopp. $ 23.
Tredskas jordegare alt Landtmäteri arfvode betala, njute Landtmätare hos Konungens Befallningshafvande skyndsam handräckning till dess utbekommande; och vare den som vid förrättningens slut jorden innehafver, alltid skyldig att, utan afseende å > gande-rälts-, börds- eller konkurs-tvister, Landtmäteri- arfvode gälda
Ej må dock handräckning till arfvodets utbekommande Landtmätare lemnäs, utan han derjemte styrker, det arf vodes räkningen, på sätt och i den ordning i 20 sägs, blifvit upprättad och jordegarne tillställd; hvarförutan, om ha dräckning begäres till erhållande af ett sådant förskott, som omnämnes uti föregående serskildt iaktta ges: att jordegare lemnäs tillfälle att få en dylik räkning granskad af Förste Landtmätaren i länet; att, der en sådan granskning föregått och med Förste Landtmätarens bevis styrkes, att räkningen finnes uti en elter annan del f elaktig, jordegare ej må kunna åläggas att utbetala mera än afdrag likväl af granskningskostnaden, hvilken, i sådant fall, medelst afräkning å arfvodes beloppet, bör jordegaren ersättas; Skiftesmannen dock obetaget att, i fall han så åstundar, intaga den stridiga delen af arf vodet i den sluträkning, som delegarne tillställes, $ 2 4- Emot de förskotts räkningar, som Skiftesman, under förrättningens fortgång, tillställer jordegare, må klander inf ör Doman R.
Pr. 1847 & 1848, 7 Sami. 2 Afd. 14 Haft. 2 \ !i Lag- och JZkon.\’tskotteni Betdnharifåe, N:o 5f. stol icke väckas, förrän efter skiftets slut■ men sä snart skiftes jon ättningen blifvit fulländad, åligger det Skiftesmannen att, på sätt 20 § bestämmer, tillställa jordegarne fullständig räkning öfver kostnaden till hela förrättningen, hvarefter den jordegare, sorn vill samma rakning, i ett eller annat afseende, klandra, eger derom ejter stämning föra talan, ä landet vid Häradsrätt, och i stad vid första laga Domstol, inom ett halft år från det räkningen, på sätt förrberördt är, jordegare tillställd blifvit-, och eger den, sorn med nämnde Domstolars beslut i desse mål finnér sig missnöjd, att besvär i vederbörande Hofrätt anföra; hvarefter målet, utan nedsättning af Revisionsskilling, må hos Kongl. Maj:t i Justitia?-revisions-expeditionen besvärsvis fullföljas.
Underlåter jordegare att inom tid, nu sagd är, ä Landtmäteri-ar/vodes räkning klandra, håfve sjelf sedan ingen rätt att talan derå anställa; men Landtmäteri-fiskalen vare obetaget. att, då det af Förste Landtmätare, hvilken ä ven eger arfvodes-räkningar granska, eller af annan hos honom anrnä/es, eller anledning dertill eljest förekommer, för tjenstefel vid arfvodesräknings upprättande Landtmätare i laga ordning tilltala; och gånge äfven i sådant fall, på sätt i nästföljande $ sägs.
Stockholm den 14 September 1848, <* STOCKHOLM, w. v. »ajlman, 1848.
Lag- och Ekonomi-UtskoUens Betänkande, N:o 52. 1 N:o 52.
Ank. till Exp. Utsk. den 20 Sept., kl. 2 e. m.
Betänkande, t anledning af väckta frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl.
Förordningen om socknestämmor i riket den 29 Augusti 1843.
Högvördiga Preste- ståndet liar, till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterat tvenne serskilda, i detta ämne väckta motioner, nemligen: l:o af Herr Biskop Hallström, som föreslagit, att röstlängd för sockenstämma må, emot stadgad vedergällning, för hvarje församling årligen uppgöras af den tjensteman, sorn mantals- och skattskrifning förrättar, ordnas på sätt uti Kongl, förordningen om socknestämmor i Stockholms stad finnes föreskrifvet, tillställas kyrkoherden inom kort tid, t. ex. en månad efter det Taxerings-komilén dess göromål afslutat, derefter å snarligen utlyst sockriestämma granskas och sedermera tjena till efterrättelse, intill dess ny längd varder uppgjord och justerad; deri röstberättigade likväl obetagef, att, derest han icke i röst-längden blifvit vederbörligen antecknad, eller till oriktigt belopp upptagen, eller ock först sedermera rösträtt förvärfva!, att styrka denna sin behörighet inför sockenstämma, som må ega att förhållandet pröfva och afgöra, I sammanhang härmed och på det en större bestämdhet och en närmare likstämmighet emellan föreskrifterne i detta ämne måtte vinnas, har motionären hemställt, att hvad sistberörde Kongl, förordning uti 5:te och G:te mom. af 5 § innehåller rörande rösträttens utöfning, äfven måtte varda allmänneligen gällande; och 2:o af Herr Biskop Heurlin, som anmärkt, att det uti 5 § 6 mom. af Kongl, förordningen om socknestämmor i riket intagne stadgande att „röstegande må genom fullmakt till annan öfverlåta sin talan och rösträtt å socknestämma, “ innebär en tvetydighet, hvilken gifvit anledning dertill att nämnde stadgande blifvit på olika sätt loikadt och tillämpadt.
Sålunda hade, efter hvad motionären uppgifvit, pastor i en församling ansett den person, till hvilken rösträtt och talan blifvit öfverlålen, sjelf böra vid socknestämmau Bih. till R.
Brot. 1847 och 1848.
7 Sami. 2 A/d. 15 Haft. 1 z Lag- och Ekon.Utskottens Betänkande, N:o 52. ega rösträtt, men en dylik uppfattning hade af vederbörande embets-myndigheter blifvit ogillad, och det ifrågavarande stadgandet så tolkad t, att röst egare egde att, till hvilken person sorn helst, röstberättigad eller icke, samt boende inom eller utom församlingen, sin rösträtt öfverlåta.
Den förra meningen hade, efter motionärens förmenande, det vigtiga skäl för sig, att. då sockenstämman icke är att betrakta såsom en domstol, af hvilken egentliga rättsfrågor slitas, utan densamma endast upptager frågor, de der uteslutande röra församlingens enskilda angelägenheter, talan dervid icke eller borde förunnas andre, än dem, hvilka kunde anses intressera sig för desse angelägenheter.
Till förekommande af tvister i detta afseende, har motionären hemställt, att en förklaring måtte meddelas, som bringade det ifrågavarande stadgandet i ordagrann öfverensstämmelse med hvad uti Kongl, förordningen om sockenstämmor i Stockhoms stad i denna punkt finnes föreskrifvet.
Vid föredragning till remiss af sistberörde motion, har Herr Prosten Grönvall, hvilken förklarat sig deruti instämma, tillika fästat uppmärksamhet å behofvet af ett förtydligande af 4 mom. af samma §, hvaruti stadgas, att rösträtt i sockenstämma icke tillkommer den som står under andras husbonde-välde.
Fråga hade inom motionärens hemort mer än en gång uppstått, huruvida en inspektor eller förvaltare af annans egendom vore att hänföra till dem, som stå under andras husbondevälde, i den mening, att rösträtt vid sockenstämma kunde honom förmenas, Den satsen hade blifvit yrkad och jemväl i rättegångsväg drifven, att en sådan person, såsom annor mans tjenare, icke egde utöfva en dylik rösträtt, icke fcns vid det förhållande, att han erlade bevillning, efter 2:a artikeln, till det belopp, som dertill annars kunnat göra honom berättigad, eller till och med icke då, när han, såsom egare eller arrendator af annan fastighet inom församlingen, obestridligen syntes böra en dylik rättighet åtnjuta.
Desse memorial och anföranden, hvilka allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet ansett sig böra gemensamt med Lag utskottet behandla, hafva de förenade Utskotten tagit under öfvervägande; och hvad först vidkommer det väckta förslaget, alt, för utrönande af hvarje församlings-medlems rösträtt vid sockenstämma, röstlängd årligen borde af vederbörande tjensteman upprättas och kyrkoherden tillställas, äfvensom de af motionären i sammanhang härmed yrkade bestämmelser; så, ehuru Utskotten föreställa sig, att antalet af de personer, hvilka för näring, rörelse, hand verk eller lön erlägga bevillning efter 2:a art. till det belopp, att det medförer rösträtt i sockenstämma, på landet i allmänhet torde vara ganska ringa, — hvilken förutsättning Lag- och Ekon.
Utskottens Betänkande, ±?:o 52. 3 jemväl, efter hvad utskotten trott sig finna, utgjort anledning dertill, att utförligare bestämmelser i fråga om röstlängds upprättande och ordnande, icke b ifvit uti den åberopade Kongl, förordningen intagne, — lärer det likväl, efter Utskottens omdöme, kunna inträffa, alt yrkande om en dylik rösträtt framställes, samt att, vid sådant förhållande, behof af en behörig längd, lill kontrollerande deraf uppkommer.
I ändamål att bereda ordförande i sockenstämma tillfälle, att, der så nödigt pröfvas, från vederbörande embetsman erhålla de uppgifter, som i ofvanberörde hänseende kunna erfordras, hafva Utskotten, som ansett sig sakna skäl alt förslaget i vidsträcktare mån förordå, trott sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Sländer, att i underdånighet anhålla, det Kony!.
Majit täcktes, genom utfärdad författning, i nåder stadga, att vederbörande häradsskrifvare, eller, istad, den embetsman som skattskrifning förrättat, må vara pligtige, att, der församlingen sä önskar, uppå anfordran af församlingens kyrkoherde, eller den hans tjenst förrättar, emot lösen, som af församlingen skall ersättas, aflemna förteckning, upptagande det röstetal, som på grund af bevillning efter 2:a art• för näring, handper k eller lön, medlemmar af församlingen tillkommer.
Beträffande vidare de anmärkningar, som blifvit framställda emot nu gällande bestämmelser uti 4 och 6 mom. af 5 § uti omförmälda Kongl, förordning; så hafva Utskotten å den ena sidan visserligen icke förbisett, att lagstiftaren genom de ifrågavarande stadganderne haft för afsigt att förekomma, dels att personer, som (ill följd af deras ställning vanligen befinna sig uti ett större beroende af andra, hvilket kan verka hinderligt för den sjelfständighet, som hos en röst-egande bör förutsättas, må uti öfverläggningar och beslut vid sockenstämma deltaga, dels ock att? enär, vid en dylik sammankomst endast afhandlas frågor rörande kommunens enskilda angelägenheter, andre än församlingens röstegande medlemmar dervid må föra talan; men Utskotten hafva tillika, å den andra sidan, icke kunnat lemna oanmärkt, hurusom, till följd af denna inskränkning, flera olägenheter kunna uppkomma.
Jemförer man dessa föreskrifter med hvarandra och dervid tillika åt det sednare stadgandet gifver deri tydning, att med ordet ,,annan11 förstås röstegande, hvilken tolkning med vanligt språk-bruk närmast torde öfverensstämma, så finnér man, bland annat, att, genom ifrågavarande inskränkning, en röstegande husbonde betagits rättighet att till förvaltaren af dess egendom öfverlåta sin talan och rösträtt vid sockenstämma.
Att ett dylikt förbud, A lag- och Elion.
Utskottens Utlåtande, N:o 53. hvilket, om det ock i allmänhet icke efterlefves, likväl uti de ofvananforda bestämmelserna linnes nedlagdt, måste för en frånvarande eller utom församlingen vistande husbonde, gifva anledning till betänkliga olägenheter lärer lätteligen kunna inses.
I ändamål att afhjelpa det missförhållande, som, vid tillämpning af ifrågavarande stadganden sålunda kan uppkomma, hafva Utskotten ansett sig böra vördsamlingen föreslå Rikets Ständer, ali uli underdånig skrifvelse anhålla, det, Kongl. Majit täcktes i nåder stadga, alt 6 inom. af 5 § uti ofvanåberopade Kongl, förordning måtte erhålla följande förändrade lydelse'.
„röstegande må, genom fullmakt, till annan inom församlingen bosatt person, eller ock till sin eg endoms-förvaltare, äfven om denne är utom socknen boende, öfverlåta sin talan och rösträtt å sockenstämma.” Stockholm den 19 September 1848.
Utskottens i förra punkten af omförmälda betänkande fattade beslut, har Riksdags-fullmägligen Petter Jönsson från Jönköpings län sig reserverat, af skäl, att den tillstyrkta åtgärden, enligt hans tanka, endast skulle föranleda en onödig kostnad för församlingen.
Utsk. den 20 Sept., kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående förklaring af hvad med „matlag„ rätteligen bör förstås, samt föreslagen ändring uti Kongl.
Kammar-Kollegii kungörelse den 20 Jula 1880.
Berörde, under N:o 32 afgifne Betänkande, hvilket af Hederv.
BondeStåndet är bifallet, men af Högv. Preste-Ståndet afslaget, har af Högloft.