Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. får jag härhos ödmjukast anmäla, det jag, hindrad af embetsgöromål, nödgas afsäga mig min plats som ledamot Uti II.
BancoUtsk., på det att någon annan må varda af Hrr Electorer Vald i mitt ställe; anhållandes jag derjemte, att E.
Ex. täcktes göra propos. 0111 bibehållandet af min riksdagsmannarätt, i fall jag skulle under denna riksdag kunna åter infinna mig.
Hr af Wingårds begäran blef af R. o. Ad. bifallen.
Hrr EieCtorers lista till val af utskisledamöter i afgångnes ställen; och befuhhas hafva blifvit Utsedde till ledamöter i CoöstitutionsUtskotteti efter Gr, Spens, Garl Gust., N:o 2262.
Hr Hegardt, Christ. Bernh.; S t a t s U t s k 011 e t i efter Hr von Post, Adolph Ludv,, N:o 5i.
Gr. Posse, Arvid; Be vi llningstJtskotteli efter Gr, Frölich, Gust. och Hr Montgommerle, Gust., 12 H. 27 2ie
Den 21 Augusti. N:o t8g.
Hr Rääf i Småland, fullm.
Hr Rothlieb, Axel Fredr., och ]Nr:o 782.
Hr Belfrage, Axel Åke; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: efter Hr Gyllenhaal, Carl Henr., N:o 2i34- Hr Printzsköld, fullm.
Mörner, Carl Göran; Ridd ar husUtskottet: efter Gr. Strömfelt, Hans Fredr., N:o 3i6.
Frih. von Stedingk, Ludvig Ernst.
Då R. o. Adis Hrr Electorer behagat utse mig till ledamot i StatsUtsk., anser jag mig skyldig att mottaga denna befattning af det skäl, att man Underrättat mig, det nuvar. ordföranden i StatsUtsk.
Önskat, att en ledamot måtte inväljas, som på Riddarhuset har nummer framför honom, och hufvudsakligen derföre, alt Electorerna hafva svårighet att bland det nu inskränkta antalet af R. o. Ad:s ledamöter finna Utskrsledamötef.
Men jag kan ej tillbakahålla det yttrande, att jag skulle önskat, att R. o. Ad:s Electorer med sitt val fallit på någon annan, som varit mindre öfverhopad af göromål och haft en annan ställning i samhället, än jag.
Emedlertid är det icke för mig möjligt att på samma gång åtaga mig ordförandeskapet i a:ne Utsk., hvarföre jag vördsamt får afsäga mig den plats, jag hittills haft uti Oecon.Utskottet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf,att Frih. Hermelin, Aug., hvilken, ehuru varande ledamot uti Oecon.- Utsk., blifvit vald till ledamot 111 i BancoUtsk., förmält sig icke kunna båda dessa befattningar förena, utan afsagt sig sin plats i förstnämnde Utsk., hvarföre H.
Ex. anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen utse såväl en ledamot uti Oecon.Utsk. efter Frih. Hermelin, som en ledamot uti samma Utsk. efter Gr.
Posse och en ledamot uti BancoUtsk. efter Hr af Wingård.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att bland R.
O. Ad:s ledamöter och suppleanter uti förstärkta StatsUsk. fyore fyra för det närvar, icke i staden samt en invald till ordinarie ledamot uti StatsUtsk.; och då dessutom tvenne af StatsUtskrs ordinarie ledamöter vore med H. Ex:s tillstånd bortresta, samt R. o. Ad. endast valt sex suppleanter, uppstode nu brist af en ledamot.
För att göra förstärkta StatsUtsk. fulltaligt och undvika, så mycket möjligt vore, förnyade val, föreslog H. Ex., att R. o. Ad. måtte i morgon e. m. kl. 5 anställa val af 10 suppleanter
Uti nämnde förstärkta Utskott.
Likaledes tillkännagaf H. Ex, Hr Gr. o. Landtm., att vid sednast hållna Talmansconference blifvit tillkännagifvet, Den ii Augusti. 311 ntt åtskilliga frågor fordrade snar handläggning af förstärkt BancoUtsk., i anleda, hvpraf man ansett nödigt, att ett sådant skyndsamligen valdes; och hemställde H. Ex., om R. o. Ad. skulle behaga företaga detta yal nästk.
Måndags eftermiddag d. q.5 dennes, sqmt på samma gång utse io suppleanter, i följd hvaraf, då ledamöternas antal vöre 21, hvarje lista holde innehålla 3t namn.
Bifölls. fl. Ex. yttrade äfven den önskan, alt R. o. Ad. vid håda ofvannämnda val måtte i möjligaste målto upprätta listorna i alphabetisk ordning, hvarigenom Betydlig lättnad vid uppsummerjngen vunnes.
Landtm, tillkännagaf, ntt Seorete^ laren i Svenska Acadeinien för If. o. Ad:s läkning aflernnat a5 billetter till Academieps i morgon inträffande offentliga sammankomst, och ntt de af Ståndets ledamöter, hvilka önskade att erhålla sådana b|lletLer, Lunde sjg hos Ridd.fiscalen deroni anmäla.
Ånyo föredrogs och remitterades till Oecon.TJtsk, Hr v, Hohephausens, Mich.
Silvius, d. 6 dennes f, m. på bordet lagda motion om förbud emot försäljning af utländska lottsedlar.
Företogs till pröfning Oecon.Utskts d. 4 dennes e, m, på bordet lagda betänk.
N:o io3 i anledn. af väckta motioner 0111 åtskilliga förändringar i författningarna, rörtde bergsoph jernhandteringep i Riket, Frih. Boye, Ludv., uppläste följande:
Det är af vigt, att betänk, återremitteras och uti 3:dje punkten mom. a (pag.
16) förändras, utan hvilken förändring den utlofvade friare smidesrälten skulle blifva helt peli hållet illusorisk och blott till namnet existera för bruk inom bergslag; ty dels äro högst få bruk inom bergslag privilegierade på 4^°
Sk$-s tillverkning per härd, dels äro. författningarna, som utstaka erforderligt skogsfång för srnidesrättigheters erhållande, så beskaifade, att de lika litet medgifva någon utsigt för bruk inom bergslag alt komma i åtnjutande af den friare smidesrälten.
Dessa, numera helt och hållet olämpliga, författningar beräkna nemi. blott 6 t:rs koltillgång på hvarje geometriskt tunnland skog, samt kolåtgången för ett Skål stångjerns tillverkning till 4^ ttr, då det, äfven högt tilltaget, numera vanligen icke åtgår 3o t:r, samt de i den sista tiden gjorda upptäckterna, alt begagna varm luft vid tackjernsblåsningen och att använda puddlingsprocessen med ved, ytterligare tillkommit och föranleda, att kolåtgången ännu mera i högst betydlig mån skall förminskas.
På dessa grunder synes det af Utsk. lö - 315 Den a t Augusti. reslagna minimum af föo
Sk® böra nedsättas till 35q eller 4oo SkÄ.‘s tillverkning för livarje hård, så inom som utom bergslag, samt alternativet om skogsfangsten undergå yäsendtliga modificationer, om ej belt oph hållet utgå, helst som den likaledes föreslagna bestämmelsen, att en oförminskad tackje ras b läsning till afsaju skall läggas till grund för undersökningen om skogsfangsten, innehåller ett nytt orättvist band på bruksjdkarens näringsflit.
Hr Lagerhjelm, Pehr; Då jag yid detta betänk., å hvilket jag skulle önska att undvika återrcmiss, likväl fun-- nit åtskilliga anmärkningar att göra, hvilka jag önskade underställa R, o, Adfs bepröfvande, har jag begärt ordet, I irsta punkten om den fria tapkjernshandeln har yä| Utsk, uppfattat motionen, nemi* att den är af g;ne slag.
Den ena af mig väckta innehöll, att de bruksägare, hvilka äro privilegierade pä egen blåsning, skola få rättighet att köpa sitt behof; den andra angi,ck rättighet för alla att fritt köpa och sälja tackjern.
Utsk, har sammanblandat dessa båda frågor och trott, att denna sednare frihet vnre nödyändig för näringarnas fortgång, Jag har trott, att så ej är förhållandet, och jag är icke ense med Utsk, j den sednare af dessa båda motioner, der nemi.
Utsk, ansett som gifvet, att en fullkomligen fri tackjernshandel bör äga rum, Jag tror, att denna handel, likasom ali annan, bör vara belagd med afgift, och det synes mig som denna afgift borde stå i närmaste likhet med den, hvilken erlägges af contingentborgare och borde äga rum för livar och en, sorn idkar i fråga var. bandel.
Då det altså synes mig, sorn BorgareSt., under åberopande af sina privilegier, torde sätta sig emot denna allmännare frihet, yorp det bäst, örn Utsk, endast fästade sig vid den första frågan, som är egentligen väsendtlig, Utsk. har i 3:dje punkten, som rörer det fria smidet för härden, yttrat, att om en obegränsad smidesrätt för alla härdar skulle beviljas, vöre det att bevilja ett ökadt smide af öfver 110,000 SkU stångjern, Att döma efter de upplysningar, som genom BergsColhm inhemtats, hqr den erfarenhet vunnits, att tillverkningsbeloppet lärer göra omkring io proc. öfver det privilegierade smidet, då deremot en fullkomlig frihet skulle göra en ytterligare ökning af ungefärligen io proc.
Således skulle tillökningen i det hela utgöra 20 proc.
Utsk. skulle då hafva rätt i det belopp, Utsk. ansett skola uppkomma utöfver det privilegierade; men då den betydligaskillnad förefinnes, att nu redan mera an hälften af detta ökade belopp tillverkas, återstår såsom tillökning icke mera än hälften af hvad Utsk. upptagit, Denna anmärkning leder till en annan anmärkning emot betänk.
Utsk. har nemi., på grund af sin beräkning, att tillökningen skulle blifva så betydlig, sagt, att införandet af den friare smidesrätten ej skulle kunna på det föreslagna sättet verkställas, utan en Pen 2| Augusti. alltför våldsam, för beståndet af äganderätten samt allas skäliga rätt och .anspråk på skydd mot inbördes intrång nog äfventyrlig brytning, På nu tillökningen icke utgör mera än hälften af hyad Utsk. ansett den utgöra, ligger deruti ett starkt inkast emot Utskts yttrande, Men Utsk. bar baft 2:ne motiver; det ena, den betydliga tillökningen i smidesqvanturn, hvarom jag redan yttrat mig; det andra, att derigenom skulle uppkomma ett inbrott uti hittills förunnade rättigheter.
Deremot kan en stark anmärkning göras, att nemi, M. eller de, som meddelat de första föreskrifter, skulle hafva bestämt, alf tillräcklig tillgång på rudimaterie»- skulle finnas, och att i privilegium skulle stå, att man ej finge öfverskrida tillgången på rudimaterie»-, om något slags skal skulle finnas för ett sådant moljv; hvilket likväl icke är förhållandet.
Utsk, har dock grundat sitt betänk, på en rättighet för bruksägare att hafva tillgång på rudimaterie»-, hvaimm han dock aldrig blifvit försäkrad.
Detta var det ena inkastet.
Man kan dessutom säga, att i sedna»-e tider så betydliga förändringar skett, att om man lät allt blifva oförändradt, man skulle inträda i besynnerliga förhållanden.
Förr beräknades 4o t;r kol till eLt Skål; nu beräknas endast 12 t:»-, Således uppkommer en betydlig minskning, och ännu Större blir den, om ett sednare gjordt försök lyckas, Under sådana omständigheter, och då bruksidkaren ej har något privilegium, är väl ingenting naturligare, än att saken öfverlemnas till den enskilda omtanken.
Då Utsk. öfyergått till sitt tillstyrkande, ha»’ Utsk. adopterat mitt förslag att tillåta fri smidesi-ätt för sådana haldar, som äga 4^o Skålts smide.
Men det är den stoi-a skillnaden, att härdarna ej hafya så stort smidesbelopp.
På det sätt, Utsk. föreslagit, skulle ingen verkan uppstå, utan blott skrifveri på papperet, Utsk, bar sjelf funnit, att rnediutn af sinidesrätten uppgår till 3y4 Skål.
Hvilken föi\ändring skulle väl då uppkomma, om blott de, sorn hade högre smide än 4^0 Skål, finge obegräqsad smidesrätt?
Då ingen har så högt smide som 4^° Skål, kunde man göra det tillägg, att den, som ej har detta smidesbelopp, skulle få förena sig med någon annan, sorn bade mindre smide, Om då en person hade 4oo Stålls smide, finge han skaffa sig af en annan 5o Skål till, Den, sorn har lägi-e smide, kunde då sälja sin rätt till den, som har högre.
På det sättet är den ena tråden, sorn Utsk, afkjippt, sammanfogad.
Detsamma äger ruin i afseende på det, som Utsk. yttrat rörjde förhållandet inom beigslag.
Utsk, har äfven der ådagalagt, att medium ej utgör me»-a än 328 Skål i de egentliga bergslagerna och 35y i de öfiiga s, k. beigslagerna.
Båda dessa siffror gå under 4^0.
Bruk finnas visserligen, som hafva dettagsmidesbelopp; men de äro ganska få, och ingen förändring sker, om man blott antager Utsk:s förslag.
Utsk. har likväl sagt, att en förändring är nödvändig och nyttig, Den at Augusti. och likväl skulle man komma till intet resultat, om man anioge Utskrs framställnipg.
Utsk. har äfven tillstyrkt, att, i händelse de föreslagna grunderna för smidesrätten af K. M, gillas, ett förslag till pödiga förändringar i beskattningen mätte uppgöras oph R.
St, föreläggas, Det synes mig Öfverflödigt, att R.
St. skulle befatta sig med den frågan.
Det är naturligt, att dep beskattning, som ålägges, ej kan bestämmas utan den skattlagdes samtycke, Sker det genom en öfverenskommelse med Kronan, så kap jag ej se någon skada deruti, att den får högre inkomst, Gör han svårigheter vid skattläggningen, så gör saken sig sjelf.
Ständerna synas mig med den saken ej hafva att göra, och denna punkt kan således helt och hållet gå bort.
I anledn. af de väsendtliga anmärkningar, som redan äro gjorda, supponerar jag, att betänk, återremitteras, och då anhåller jag, att dessa må få åtfölja, Gr.
Jag vill visserligen icke bestrida återremiss af betänk.; jag vill blott i anledn, af Hr Lagerhjelms anförande fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den svårighet, Oecon.Utsk. har att i detta ämne framkomma med något förslag, som vore så nyttigt, man skulle önska, Utsk, är ej i allo så organiseradt, att det är i tillfa 11 e att afgifva ett detailleradt förslag i denna fråga.
Det har på alla möjliga sätt sökt förskaffa sig de upplysningar, hvilka varit erforderliga, och sådant det är, har Utsk. trott sig kunna det afgifva samt ej tilltrott sig ett bättre arbete, Äfven här har man haft tvenne mägtiga interessen, hvilka stå i strid med hvarandra, att medla emellan, nemi- inte-: ressena inom och utom bergslag.
Egentligen är det bruksägares utom bergslag eller på gränsen af bergslag interessen , som vid detta tillfälle äro i fara.
Utan tvifvel måste man antaga, att bruksnäringen är grundad på privilegium; finnes det ej i ordalydelsen, så innehålla likväl författningarna derom ett slags privilegium.
Dessa författningar stadr ga i allmänhet, att bruk skola hafva full tillgång på erforderliga råämnen.
På denna princip äro de grundade, nemi, på tillgång af tackjern och kol.
Delta har varit ett hufvudmoment, hvilket varit ansedt såsom ett vilkor vid alla de tillfällen, då bruksprivilegier varit i fråga.
Det är naturligt, att om en vidsträcktare smidesrätt skulle äga runi inom bergslag, kunde det hända, att alla de bruk, hvilka äro belägna på gränsen, skulle komma att lida, emedan ej blott tackjernsprisen skulle höjas, utan äfven koltillgången förminskas.
För min enskilda del är jag ej af den tanken, att det vore farligt att öka smidet; jäg tror, att det vore nyttigt, att vi skulle komma till en klokare skogshushållning, och att vi derigenom snarare komme till en ordentlig betalning för skogseffecter, då nu på mångå ställen kolpri5, et är till den grad lågt, att ej mera än arbetet är betaldt.
Den 21 Augusti.
Man liar klandrat Utsk:s betänk, deruti, att Utsk. ej gifvit en friare utväg för innehafvare af mindre smide, än ?\5o Skål, att kunna tillhandla sig skillnaden, och man har lyckis tro, att TJtsk. endast haft för afsigt att i denna del besvara motionen.
Orsaken till Utsk:s tillstyrkande har likväl varit, att man ej ansett skogstillgången medgifva större smide, - och att man funnit, alt det varit efter den, som det privilegierade smidet förut varit så lågt beräknadt.
Hade man nu tillstyrkt, att alla härdar med lågt smide skulle få tillhandla sig skillnaden i 4^o, skulle man hafva frångått den princip, att skogstillgangen hufvudsakligen skulle bestämma suiidesi ättigheten.
Man har ansett 45o SkÄ i allmänhet vara maximum för härden, ehuru man visserligen möjligen kan komma till 600.
Efter den princip, att skogstillgången skall utgöra grunden för tillverkningen, skulle ingen fara uppstå, helst, om genom undersökning visades, alt skogstillgången vore större, intet hinder vore för utvidgningen, vare sig inom eller utom bergslag.
Etsk. har lagt till grund, hvad den mägtigaste opinionen nu yrkar, att nemi. skogstillgången skall ligga till grund för smidet.
Jag skall gerna frångå denna mening, men tviflar på, att Utsk. gör det; jag vill likväl ej bestrida återremissen.
N:o io3 återremitterades.
Ånyo föredrogs Stats- samt Oecon.Utsktns d. II dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N;o 22 i anledn. af väckt motion, ang:de åbo- och besittningsrätten till kyrkohemmanen i Halland.
Det tillstyrkande, Stats-och Oecon.TJtsk:n nu afgifvit i fråga om Halländska kyrkohemmanen, skiljer sig visserligen betydligt från det tillstyrkande, som Stats-, Lag- och Oecon.Utsktn vid förra riksdagen afgäfvo och som jemväl då af 3:ne Stånd bifölls.
Man finner icke i förevar, tillstyrkande den oformlighet, som innefattades i det förra, att, utan afseende på hvad Svensk lag och rättegtsordning stadga, rättegång skulle börjas på grund af en tredje persons mellankomst, som saknade allt, hvad lagen fördrar för rättegångs anställande till följd af hans yrkande.
Utsktn hafva nu inskränkt sig till anhållan om en allmän undersökning om äganderätten till dessa hemman.
Vore denna undersökning af behofvet påkallad, vore den icke redan verkställd och vore icke förhållandet sådant, att den, på sätt Hr Doct.
Bjorkman i sin reservation yttrat, är både onödig och obehörig, så skulle jag icke hafva något att deremot påminna, emedan här icke ifrågasattes ett sådant ingrepp i de stadgade formerna som vid sista riksdag.
Men jag skall utbedja mig att få visa, huru den så mycket omtvistade frågan om Halländska kyrkohemmanet! blifvit förvriden, i det jag endast i korthet upptager några af de punk - •216
Den 21 Augusti. ter, som motionären till stöd för sina satser anfort.
Motionären börjar med förklarandet, ”hurusom allmänt bekant vore, att vid Cätholska religionens afskdfFande och Lutherska lärans införande i Sverige, Danmark och Norrige* alla gods, tillhöriga klostren* de andlige och kyrkorna* förklarades vara Krönans tillhörighet.”
Sålunda visar redan början af motionärens ingress hans okunnighet öm förhållandet.
De andliga godsens reduction företogs icke på samma sätt i Sverige och i de under Danmark lydande länder.
I Sverige sträckte den sig* på sätt motionären sagt, lill alla dessa gods, men med inskränkning till sådana hemman, som före Carl den VIII tillfallit kyrkan.
I Danmark åter undantogs uttryckligen allt* som tillhörde kyrkor* hospitaler, skolor och prester, och inskränkte reductionen sig till klostren och biskopsgodseö.
Vidare säger motionären t ”Lahdtpresters boställen, stomhemman* annex- och mensalhemman reglerades då; men alla öfriga indragos tili staten och ansågos såsom kronohemman.”
Att förhållandet icke var sådant* har jag förut visat, och jag får i detta afseende hänvisa till det vidlyftiga anförande, jag vid sista riksdagen på detta rum afgaf, och sorn finnes tryckt i 4*tsta häftet af R. o.
Ad:s prot. från piag. 20 till pag.
56* hvaruti jag citerat sjelfva grundhandlingarna i fråga om de andliga godsen i Halland, nemi.
Danska-protestantiska Kvrko-ordinantzen, K.
Christian iVts Recess samt Danmarks första historieskrifvare på den tiden, Sedermera anför motionären: ”1 1669 års s. k. Lunds Jandebok sades uttryckligen* att Kronan ägde dominium till dessa hemman, hvilka endast genom en tillfällighet i 1664 års jordebok återfålt benämning af kyrkohemman* helst någon offentlig handling icke kunde upptäckas* som föranledde till en sådan förändring,”
Äfven uti denna framställning förekommer samma oriktighet och ofullständighet sorn i de förra delarna af motionärens anförande, I Lunds landebok upptagas t6g Halländska kyrkohemman, och endast för 19 af dem är antecknadt, att Kronan har dominium.
Hvad ordet dominium betydde, har varit underkastadt olika förklaringar; men med ledning af Arendt Berndtsen* Danmarks ypperste oeconomiska författare på den tiden* har jag visat, att med dominium förstods den ”överherlighed”, som tillkom Kronan vid vissa tillfällen, I följd deraf, och då det icke kan visas* hvilka förändringar kunnat inträffa emellan i56g lill 1646* då Halland blef Svenskt, synes anteckningen för 19 hemman* att Kronan till dem hade dominium, ej kunna borttaga vitsordet af sistnämnde års jordebok samt af förhållandet under de sedermera snart förflutna 200 åren* hvarunder kyrkan haft oqvald besittningsrätt lill dessa hemman.
Det finnes visserligen hemman i Halland* som äro af krononatur* fastän de erlagt afgifter till kyrkorna; men dessa hafva aldrig varit upptagna såsom kyrkohemman, och kyr - Den 21 Augusti. 217 kyrkan har på dem ej gjort något anspråk.
De nu ifrågavar. hemmanen hafva deremot varit antecknade såsom kyrkohemman, tills på 1720-talet för ordningens skull stadgades, alt endast 3:ne slags hemmansnaturer skulle i jordeboken införas, och ä deni har kyrkan i 200 år ägt stodselrätten samt utöfvat alla ägande-rätten åtföljande rättigheter.
Vidare har motionären såsom skäl anfört, huru Drottning Christina bortdonerat och äfven försålt flera af hemmanen till åtskilliga verldsliga personer, såsom en Adrian Tripp, en Schlegel m. fl. I det fallet får jag erinra, hvad som torde vara bekant för hvar och en, som har någon kännedom om Krono-donationer och försäljningar på 1660-talet, att Kronan försålde de densamma tillkommande rättigheter, ulan afseende på, om dertill äfven hörde äganderätt.
Så försåldes jemväl skattehemman under frälserätt; men derföre öfvergick icke ägande- eller skatte—rälten till köparen, ty Kronan kunde ej upplåta mer, än hon ägde, och i afseende på nu ifrågavar. hemman hafva köparne aldrig varit i åtnjutande af mer än den ränta, som förut tillkom Kronan, hvarföre också Trippiska arfvingarna förlorat en derom anställd rättegång.
Motionären säger'vidare, ’’att hemmanet Brödjeholmen vore anslaget till länsmansboställe, med förbehåll af räntans behöriga utgörande till kyrkan och pastor, äfvensom sådana hemman blifvit indelade t. ex. till boställen vid Adelsfane-reg:tet, med afdrag af den kyrkan eller presten eller begge gemensamt anslagna grundränta.’*
Härvid får jag nämna, att af de 220 hemman i Halland, hvilka erlagt afgifter till andliga föremål, såsom skolor och prester, hafva endast 188 varit upptagna såsom kyrkohemman, hvilket ej varit förhållandet med de öfriga 32 hemman, som endast erlagt smärre afgifter till sådana föremål, och att bland dessa hemman igenlinnes det, som blifvit anslaget lill länsmansboställe.
Af några bland de öfriga hemmanen har visserligen den Kronan tillkommande räntan blifvit tilldelad Adelsfane-regttet; men att sådant icke bevisar, det Kronan till samma hemman haft äganderätt, synes bäst deraf, att, såsom jag vid förra riksdagen genom utdrag af Kammararchivets handlingar bevisade, vissa räntor af pastorsbostället i Åhus blifvit tilldelade Södra Skånska Cavalleri-reg:tet, och ingen likväl på sådan grund lärer kunna påstå, att detta pastorsboställe är en Kronans tillhörighet.
Vidare anföres såsom ett stort skäl, att uti sednare jordeböcker ifrågavar. hemman fått namn af kronohemman.
Jag har i afseende derpå redan yttrat, att då på 1720-talet nya jordeböcker infördes, stadgades till förekommande af de förra mångfaldiga columnerna, att deri ej flera än 3:ne columner skulle upptagas, I följd deraf blefvo alla prestgårdar, kronohemman m. fl., som ej vora af frälse natur, upptagna såsom krono; men derjemte Jemnades en bestämd försäkran åt presterskapet, att derigenom 12 H. 28 aiS Dtn 21 Augusti. förhållandet med de andligas förmåner och rättigheter ej skulle blifva förändradt.
Sedermera är såsom skäl för motionen anfördt, att dessa hemman på 1720- och 1730- talet blifvit roterade till båtsmanshåll, som för öfrigt endast ålåge krono- och skattehemman.
I anledning deraf får jag äran nämna, att enligt K. brefvet d. 20 Febr. 1690 böra frälsehemman med krono- och skattehemman taga lika del i båtsmanshåll; men genom contract om båtsmanshållet i Hallands län af den 9 Maj 1726 har i detta län båtsmansroteringen blifvit inskränkt till krono- och skattehemman, och som då redan kyrkohemmanen upptogos under kronocolumu, blefvo de äfven inroterade, utan att härigenom någon ändring skedde eller kunde ske i beståndande äganderätt till dessa hemman.
Om denna rotering varit obehörig, hvilket jag dock icke tror, kunde en obehörig rotering af dessa hemman icke förändra äganderätten hos dem, som innehade denna rätt, hvilket endast i den ordning, som med Svensk lag öfverensstämmer, kunnat ske.
Vidare har blifvit sagdt, att ifrågavar. hemman utgöra dagsverken till kungsgårdarna och den s. k. gevinst, hvilken endast ålåge skatte och kronohemman, äfvensom att en större del af räntan tillkomme Kronan än kyrkan.
Det är redan fullkomligen utredt genom "Undervisningen för Halland,” huruledes, efter Hallands förening med Sverige, provinsens invånare ålogo sig vissa afgifter till Kronan eller s. k. terminsskatt.
Dessa afgifter svarade icke emot den gamla jordeboksräntan, utan emot mantalsräntan, och skulle utgöras af alla hemman, utom det gamla frälset, af hvilket en s. k. kungsskatt beviljades.