Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Verk vara utan all instruetion och där någon föreskrift icke finnes blifver alltid granskningen svår och obestämd, och grunderne för bedömmandet ©lika efter hvarje individs eget sätt att se, hvilket af Revisorerne i ingressen af deras berättelse äfyen anförts.
Sluleligen torde mig tillåtas mota den af Herr Friherren gjorde, men med MagazinsInrättningen intet sammanhang ägande anmärkning, det
Revisorerne icke i sine be-, irättelser omnämnt den uppkomne rättsfrågan, rörande husen å HeigeAnds Holmen} hvarifrån grunden till denna anmärkning hämtats, har jag icke varit i tillfälle för mig göra fatdigt.
Instructionen Sör Rikets Ständers Den 24 Februariii 78I Revisorer af flen 10 Junii 1812, den enda föreskrift mig veterligen förefinnes, innehåller: ”det StaesVefkt.t skulle af Revisoreme granskas;” men då någon köpeskilling ifrån Statsverket lill förenämnde egendoms inköp , aldrig Utgått, kunde Revisorerna, tvärtemot deras instruction, aldrig taga någon kännedom, af det förevarande ämnet, ock af den slutsats Herr Friheten gjordt, deraf att köpeskillingen skolat utgå af den så kallade Rubelfonden, finnér jag icke eller någon anledning vara, att förändra min öfvertygelse, enär Rubelfonden ifrån början uigjordt ett.
Hans Majus enskildt» lån, och således berott, uppå Hans Majis Elge t höga godtfinnande att efter välbehag disponera, Åsigter, i så vidt omfattande ämnen, kunna vara olika, men att sann fosterlandskänsla ledt Reväsorernes åtgärder, derom vågar jag försäkra Ridderskapet och Adeln.
N:0 7.’ Herr Hjärne, Carl ^facoh; I anledning af Konungens BefallningshafVandes i Götheborg underdåniga förslag om inrättning derstädes af ett LåneContoir till förmon för den der aftynande handeln, har Kongl. klaj:t uti Nådig proposition af den 19 Februarii till Riksens nu församlade Ständers pröfning öfverlemna^ delta förslag sorn Kongl. Maj:t 783 Den 24 Februarii. med Sitt Nådiga tillstyrkande beledsagat, dervid likväl såsom ett alternatif blifvit uppgifvit utgrening till Götheborgs Stad för någon af Bankens allmänna låne-anstalter.
Götheborgs handel är uti ett fortfarande aftynande, är obestridligt, och i detta fall fordrar allt det bi.) träde som kan åstadkommas, utan för stor allmän uppoffring.
Götheborgs aftagande handel har ganska menligt verkat på de Götheborg omgifvande landsorter och ökat deras förlägenhet; äfven de böra således lifligt önska botemedel, men d- ras förlägenhet är större än att den ensamt kunnat åstadkommas af Götheborgs, och således icke ensamt afhjelpas genom det Götheborg blir ensamt hulpen.
Det föreslagna LåneContoiret som uteslutande skulle blifva förmonligt för Götheborgs handlande skulle öka förlägenheten för de omgifvande landsorterne, i samma nion sorn de derigenom skulle blifva alldeles beroende af Götheborg.
LåneContoir skulle äfven möjeligen kunna komma att hafva FilialDisconternes öde, och den som påminner sig det, lärer icke ingå på ett förslag sorn skulle kunna återföra en oreda som varit så högst skadelig för det allmänna.
En BancoDisc®nt i Götheborg skulle kunna, jemte det den hjelpte Götheborgs alla innevånare-classer, äfven hjelpa landsorternes
Den 24 Februarii. 78.1 innevånare, utan att hjelpen skulle passera genom Götheborgs handlandes händer eller af dem bero.
Ett sådant skulle vara en ren välgerning för hela orten, och till én ganska betydlig mon lindra ortens penningeförlägenhet, om äfven landtmannens product kunde belånas likasom bergsmannens.
Den betydeliga handt-, verks-classen i Götheborg som från det före6lagne LåneContoiret såge sig utesluten, skulle i Disconter äga lika rätt med de handlande, för att afhjelpa ett betryck som ofta är långt större än en handlandes, hvilken oftast i sig sjelf och sitt uppförande får söka orsaken till sitt betryck.
Då det således som jag hoppas visar sig att en BancoDiscont i Götheborg skulle medföra en väsendtlig nytta, icke endast för staden utan jemväl för angränsande orter hvilka deremot genom låneinrättning endast för Staden, förblefvo utan den hjelp, de lika med den, hade rättighet att påräkna; så dräger jag icke i betänkande att för min del tillstyrka en BancoDiscont i Götheborg, som äfven, om den lagliga äfvensom öfverräntan skulle nedsättas; (hvarom fråga blifvit väckt) alltid skall bära sig utan Statens eller Bankens förlust, eller det allmännas.
Att en BancoDiscont för Bankens räkning i Götheborg må inrättas med 2 mil-, lioners fond, tagen från den som hittills lör EancoDisconten i Stockholm varit anslagen, Den 24 Falvnar ii:, med fästadt afseende på de här föreslagne del? tagare, hvilka icke mera böra erhålla nya lån i BancoDisconten i Stockholm. 2:0.
Att Westergöthland,Wermland,Dahls» land, Bohuslän och Halland måtte äga rättighet att jemte Götheborgs Stad, denna inrätta ning begagna. 3:0.
Att för lån derstädes, sådana varor fingo hypothiceras som brandförsäkrade, ingen förändring kunde undergå, under Magasineringen och häribland spannemål förlandtmannen, då, jemte ansökningen bilades Konungens Betallningshafvandes bevis att den vore deponerad antingen i KronoMagrzinet eller annat Magazin under Konungens Befallningshafvandes vård j likväl alltsammans brandförsäkradt i hvilket fall som helst, och att endast ritorr spannemål belånas 4:0.
Att denna RancoDiscont skulle lika med BancoDisconten i Stockholm styras af Riksens Ständers dertill serskilt valde fullmäglige, med samma föreskrifter som Stockholms BancoDiscont, och underkastade den vanlige revisionen af Riksens Ständers Revisorer.
Jag känner och erkännner för val Herr Grefve Rosens berömvärda nit för sitt
Län, för att tvifla, det icke Herr Grefven sjelf, skall hälldre önska etablerandet af en inrättning af nienna beskaffenhet, hvarigenom alla och icke blott Den 24 Februarii, 785 blott en del af Länets innevånare hade tillfälle att inom dess område söka ett understöd, sorn nu med omgång, kostnad och tidsutdrägt måste här, pä ett afstånd af 50 mil sökas.
Jag anhåller att detta mitt memorial måtte må medfölja Konungens Nådiga proposition tili vederbörligt Utskott.
N'0 8.
Herr Adlercreutz, Gnflej'; Herr von Becker har i Höglofh Ridderskåpets och Adelns iörra Plenum, med sanna färgor tecknat landtmännens förlägenhet i Westergöthland.
Han har älven uppgifvit mö - del att afhjelpa den.
Med Herr von Becker delar jag öfvertygelsen, att den af honom fÖreslagne Magazinslnrättning är bästa, om icke enda sättet att förebygga den ofärd, sorn synes hota denna härliga provincens jordbrukare.
Nya lånetiligängar, de må tillskapas hurusom helst, kunna väl ögonblickligt afhjelpa bryderiet men skola innan kort öka densamma.
Deremot skall troligen den föreslagno MagazinsTnrättningen sätta jordbrukaren i stånd att utan svårighet afbörda sig Statsbidragen, samt återföra trefnad och välmåga bland vår allmoge.
Bil, till Ridd. 0. Ad.
Pr. I Band. 50 786
Den 24 Februan i.
Men de af Herr von Becker föreslagne sedlar till spannemålsupphandlingen, fruktår jag, icke komma att uppfylla det åsyftade ändamålet, nemligen: att i hvar mans hand, blifva en gällande valuta, äfven användbar i Kronans uppbörd, med ett stadgadt förhållande till vårt nu gällande mynt.
Då Banken icke troligen lärer få anlitas i Och för detta vigtiga ändamål, emedan dess nu utelöpande Sedelmassa, hvarken bör okas eller minskas, så vida Höglofl.
Ständer vilja iagttaga en alfvailig rättvisa mot Bancosedlarnes nu varande innehafvare, så får jag derföre ödmjukeligen Föreslå, att i stället för de af Herr von Becker, till spannetnålsuppköp proponerade sedlar, RiksgäldsContoiret må till detta ändamål få utfärda Statsobligationer, löpande med 3 procents ränta, hvilken af Bankens behållning årligen liqvideras.
f Detta bidrag, till jordbrukets vidmagthållande och de jordbrukandes förmån, som bära öfver tvåtredjedelar af Statsbördan, lära Högloflige Riksens Ständer icke vägra, i synnerhet då hitintills ännu icke något blifvit gjordt, att hindra denna närings produeter, falla i det yttersta vanvärde.
Jag anhåller att detta mitt memorial, jemte Herr von Beckers, blifver de andre Slån - Den 26 Februaril, 737 den comtnuniceradt och till vederbörligt Utskott reinitteradt.
N;o 9.
Herr Cederschjöld, Per Gnjlaf:
Det förslag Herr v. Becker uppgifvit tillafhjelpande af Landtmannens förlägenhet, meri 1st inrättandet af allmänna Magaziner, bvarJ est man kunde, mot erhållande af depositionsattester, aflemna sin öfverflödiga spannemål, synes mig med vissa förändringar, kunna bltf* va ganska välgörande.
Dessa Magaziner böra nemligen blott blifva ett slags spannemåls-, Bank, hvarest torkad spanmål kan mot depcn sitionsattest insättas, och vid attestens uppvisande utbekommas.
Dessa depositionsattester må man och man emellan gå och gälla för hvad de kunna, samt begagnas dels såsom pant för penningeförsträckningar, och dels såsom bytes- och betalningsmedel, efter ett för tillfället öfverenskommet penningevärde.
Men dessa Attester borde ej få antagas i Kronans uppbörd; och icke ens äga något biflämdt penningevärde.
Denna Magazinsinrättning skulle således hvarken köpa eller sälja: och påspanmålen intet Magazinspris utsättas, hvarken minimi eller maximi.
N:o. 10.
Herf Rothlich, Axek Fördelarne af torkad spannemål vid Ma - Den l'4 Februarii, gazineringar, jemfördt med oiorkad; later ej bestrida sig.
Men de svårigheter som hittills mött Tiondegifvare»), att kunna lefverera oklandiad spannemål, skulle visserligen ej minskas, om en allmän författning anbefalte tiondens utgörande uti torkad spannemål; ty dels skulle den vid aflämnandet finnas eller tydas vara bränd och för hardt, dels för lindrigt torkad.
Svårligen kan en tiondegifvare, som årligen endast har -4 eller -ö tunna tiondeafgift, för - mås till annan torkinrättning än deras bakugnar.
Jag nödgas derföre framställa betänkligheter emot det gjorda förslaget att tiondegifvare borde erlägga den med torkad spannemål; och anhåller att denna snmärkning måtte åtfölja Friherre Skjöldebrands memorial till behörigt Utskott.
Bilagor till PleniProtocolleL för cl. 26 Februari!., förmiddagen.
Herr af Uhr, Carl David'.
Sedan fråga uti Ridderskapefs oqh Adelns Plenum den 18 i denna månad blifvit vackt, om förändring i reglementet för Dykeri- och Den 26 Febriinrii. 783 BergningsCompagniet, anhåller jag vödsamt, att tå fästa Riddersknpsts och Adelns uppmärksamhet vid ett ämne, som härmed s^r i ganska nära sammanhang.
Uti memorial &f dsn 16 Ocfober UD 8 hade Kongl. Mapts Befallningshafvande uti Götheborgs och Bohus Län hos_ Kongl.
Majit i underdånighet anmält Dykeri ÖfveiCommissrrien O J.
Westbecks ansökning om belöning och understöd af allmänna medel för sina uppfinningar, i afseende på bergning af i sjön förolyckat gods.
Directionen öfver Dykeri- och Bergning^ Compagniet samt Förvaltningen af Sjöärcnderne häröfver hörde, hade med vitsordande af Westbecks utmärkta förtjenst vid verkställdte bergningar och förbättringars uppfinnande i methoden, hvilket beredt honom en gåfva af 2000 R:dr af Compagniets tillgångar och dess belöningsmedaille, i underdånighet hemställt, om icke då hans uppfinningar i denna del, skulle medföra betydlig nytta genom deras allmänna kännedom och personers inöfvande i sättet att dem använda, Kongl.
Majit skulle i nåder täckas, för Westbeck anslå en viss årlig summa att af honom få uppbäras, enrot skyldighet, att ej mindre uppgifva denna bergningsmet hode, än ock i behandlingen deraf undervisa j hvarjemte Förvaltningen af Sjöärendcrne förmält sig hafva in' äixuat, att Westbeck sjelf uppfunnit nya och af andra ännu åeke begagnade instrumenter, med hvilka han 79°
Dea 26 Fehruarn. efter eget arbetssätt, anställt bergningar på djupet från och med 9 och 10 tili och med 14 famnar under vattenytan och detta tor öppna hafvet samt omväxlande strömdrag, att ibland de af Westbäck, uppgifne bergningar en i synnerhet skedt, sedan fartyget med lasten varit i 8 år af Dykeriet öfvergitvit och ansedt som förloradt, att ett på 10 famnars djup sjunkit Ekfartyg, en ny Engelsk Brigg om 60 Lästers diägt blifvit genom Westbäcks åtgärd upptagit, att likaledes last och skråf af ett fartyg på 14 famnars djup af Westbäck blifvit bergadt, att han vidare på 12 famnars djup, från en sjunken Galeas uppfiskat ett 115 famnar långt och 11 tuni tjockt nytt ankartåg, som legat 3 hvarf omkring vindspelet och ändteligen att enligt Westbäcks uppgift omnämnde 5 bergningar uppgått till ett värde af nära 90,000 R;dr Banco utom sjelfva Ankartåget, hvarföre Förvaltningen ansåg Westbäck gjort sig förtjent af något vedermäle, hälst uppfinningen vöre en bland de nyttigare och för det allmänna samt serdeles de trafiquerande gagneligare företag, som blifvit verkstäldte med så beskaffade bergningsredskap och på sådant sätt använde, hvars kännedom ännu vore Westbäck ensamt förbehållen; men borrie blifva allmännnare bekant, på det konden icke med Westbäcks bortgång till verklig förlust måtte gå förlorad.
Förvaltningen af Sjöärenderne hade derjemte i underdånighet hemstält, om icke utaf allmänna medel ett årligt arlvode af 5 å 600 Den 26 Februarii.
Rdr Banco kunde Westbäck tilläggas 1 6 år, med förbindelse att under denna tid icke allenast undervisa och behörigen underlätta visea personer som dertill borde af DykeriDirecuonen utses, hvilka slags instrumenter borde anskatf»s, och huru de skulle inrättas, samt pä hvad sätt de kunde med mästa framgång till ändamålets vinnande användas, utan ock. inom loppet af nämnde tid, hafva upptunnit en så beskaffad af honom omnämd vattenlyckta, som funnes vid bergningen vara af en mera säker och hufvudsaklig nytta, än de hittills begagnade Dykeriklockor och vattenkikare, hvarefter och s#dan fördeiarne deraf blifvit vederbörligen utrönte och styrkte, det skulle ankomma på Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande om Westbäck till ytterligare belöning, för en så riksgagnelig uppfinning finge för dess återstående lifstid, till underlättande af behofven vid en annalkande ålderdom, ett lika arfvode uppbära.
Förvaltningen af Sjöärenderne hade tillika ansedt det böra blifva
DykeriDirectionensåligganden, att öfver verkställigheten hafva noggrannt inseende och med årliga berättelser derom till Förvaltningen inkomma, samt att, sedan Westbäck, tillärt vissa af Directäoneo utsedde personer, foga den anstallt, att lika beskaffade bergningsredskap höllos i ordning på de ställen, der DykeriMagaziner äro anlagde, för att vid påkommande behof tillgå; äfvensom att det af Westbäck uppfundne arbetssätt, vid instrumenternes begagnandej 1»“
Den 26 Februarii. kaledes på alia ställen infördes} och för öfrigt skalle, derest Kongl Maj-t i nåder biföll ett årligt arfvode.
Westbäck ovilkorligen åligga aft till Förvaltningen af Sjöärenderne ingifva ritningar och beskrifningar på de af honom redan uppfundne bergningsinstrumenter.
.Sedan Kongl. Commerce-CoUegium och Kongl.
StatsContoiret häröfver äfven blifvit hörde, hade Kongl. Majit i nåder ansett frågan om belöning för Westbäck, icke lämpeligen kunna pröfvas förr, än omständigbeterne, i anseende till hans uppfinningar och sättet att dem använda blifvit närmare utredde.
Derefter och sedan Förvaltningen gf Sjöärenderne till Kongl. Majit insändt erne af "Westbäck uppgjorde plancher, utvisande 16 af honom uppfundne instrumenter, jemte beskrifning om sättet för deras användande, hvarföre Westbäck sökt en årlig 1 ifstidspension af ögo Rdr Banco emot förbindelse, att i den nya bergningsmethoden och på egen bekostnad inöfva 3 ä 4 personer och tillika anmält, att ban för att göra försök med vattenlycktati behöide en ersättningssunima stor ,'soo R:dr Banco och Dykeri Direktionen i anledning deraf utlåtit sig; ”att om ej aila af Westbäck uppgifna iustrumententer, så construerade som ritningen utvisar, tillförene af
Directionen innehades, uppfinningen deraf således måste hänföras till Westbäck® ^gen förtjenst, hvaraf nyttan och användbarheten icke kunde förnekas.
” Att Westbäck ytterligare med b<
Den 26 Februani, 793 styrkt huru hnn nyligen å ett Danskt föroJyckadt tvådäck sskepp, på 31 famnars djup, nppbårat oell söodersågadt bägge däcken samt bergat åtskilligt gods och Förvaltningen af Sjöärenderne, sorn ar;sedt Westbäck hafva fullgjord t åliggandet u*i Kongl. Brefvet af den 24 Januarii 1821, således tilistyrkt, att han måtte hugnas med en lifstids pension af 500 R:dr årligen och derjemte erhålla 800 R:dr till försöks anställande med vattenlyktaa, hade Kongl.
Maj;t under den 29 Augusti sist - lidit år, i nåder behagat förklara, att
DykeriDirectionen borde yttra sig bestämt angående instrumenterne, och- huru mycket
Dykeriet ville i premium bestå, innan frågan om pension kunde afgöras, äfvensom att förskottsmedlen till vattenlycktan skulle pröfvas i sammanhang med regleringen af 9-de hufvudtiteln.
Hvad sedermera härutinnan blifvit tillgjordt och beslutit är mig obekant, men då af hvad jag nu haft äran anföra finnes till— räckeligen upplyst, att sä väl DykeriCampagniet som Förvaltningen af Sjöärenderne, hvilka auethoriteter säkrast äro i tillfälle att bedomina rätta värdet af Westbecks uppfinningar i denna väg, bägge vitsordat deras nytta och användbarhet och af sådan orsak tillstyrkt deras begagnande, är också all anledning förmoda det Kongl. Majit af allmänna medel \
Nårier tillerkänner Westbäck någon deremot svarande belöning; men då Westbäcks uppfinningar att på större djup och få ett vid* 794 Dea 26 Februarii, sträcktare omfång, än det förut varit möjligt, att bärga förolyckat gods, redan medfördt så mycken nytta, är otvtfveiaktigt att fördelarne skota blifva ännu större, i samma mohn dess insigter hinna utvecklas, hvartill torde fordras mera medel än af en enskilt kan väntas, och jag anser derföre ifrågavarande ämne förtjena Riksens Ständers synnerliga omvårdnad , och iår af sådan anledning fästa uppmärksamheten å de utvägar, som kunna finnas tjenligast att till enskilt och allmän nytta för framtiden begagna dessa i min öfvertygelse vigtiga upptäckter.
Jag hemställer fördenskull om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att till Oecooomie-Utskottet remittera den af mig nu gjorde framställning, med anmodan att detta Utskott, efter inhämtad fullständigare kännedom af ämnet, måtte inkomma med förslag till grunder för de reglementariska föreskrifter, som kunna finnas lämpelige till efterlefnad, för den authoritet, hvilken efter nu varande DykeriOctroijs slut, kan komma att emottaga och verkställa de med denna befattning förenade åliggande, med fästadt afseende på så väl enskildtes som Statens gemensamma iördeiar, hvarefter Riksens Ständer blifva i tillfälle, att i underdånighet hos Kongl. Maj:t anmäla deras önskan i denna del.
Friherre Cederström, Jacob: Utan systéme för Statshushållningen blif - Den 26 Februarii.
795 va dithörande detailler efter små, ensidiga eller tillfälliga anledningar bestämda-
Att parti, ella förluster och förlägenhet derigenom alstra', är nrturligt; att ett sådant förhållande till stor del, oin icke helt och hållit, kan an* ses hafva orsakat närvarande penningeförlägenhet, lärer icke kunna bestridas} äfvensom att vi kunna hoppas genom fastställande af ett Statshushållmngs-systéme, framdeles undgå de olägenheter, vi erfarit genom brist på ett sådant.
Jag föreslår derföre, att innan partiella frågor af Statsceconomisk natur handläggas, grunderna för det Statshushållnings-systéme som skal! följas må bestämmas och då, så väl Stats- som Banco- och Allmänna Besvärs-Utskotten handlägga sådana frågor, anhåller jag om remiss af denna motion till förenämnde ;$:ne Utskott, och hemställer derjemte om icke Högloft.
Ridderskapet och Adeln, i enlighet med 44 §.
Riksdagsordningen, ville bestämma, det Utskotten inom 14 dagar efter delfåendet af remissen böra med sitt utlåtande deröfver inkomma.
N.o 3* Friherre Wrangel, Henning:
Inrättande af allmänna postvagnar, förresandes beqvämlighet och för förskaffande af större och mindre paketer, har vid flere före - Den 26 Februarii, gående Riksdagar varit ett föremål för Riksens Ständers uppmärksamhet.
Denna inrättning, så väl beräknad för en ökad comnmnicaiioa och ett skyndsammare utbredande af kunskaper och Industrie, har af många blifvit tili dess verkställbarhet i vårt iand betviflad; emedan några få försök i detta afseende misslyc* kats.
Jag för min del vågar dock tro, att detta misslyckande endast berott af de lika priserna för postvagnens och den vanliga skjuts-inrättningens begagnande; då man för lika godt köp kan färdas med vanlig skjuts som på postvagn; så är dst naturligt, att man i allmänhet föredrager det sätt, som är förenadt med mästa oberoende.
Sjelfva saken har i allt fall för mycken vigt för att lättsinnigt öfv-ergifvas efter första försöket, och hvar och en, hvars yrke eller
Industrie fordrar en allt mera utvidgad rörelse och sätter honom i gemenskap med allt flera orter och personer, kan ej annat än betragta, en på detta sätt, åstadkommen säkrare och beqvämligare communication, såsom ett bland de nödvändiga vilkor för vårt lands förkofran och för dess industriella och commerciella utveckling.
Det är af sådan grund sorn jag icke drager i betänkande, att äfven i delta ämne pröfva PJdderskapets och Adelns tålamod genom framställning af mina tankar och åsigter.
Det är en lanke sorn vittnar om föga upplysning att bristen på produeter gör eommunicationens utvidgande öfverflödigt, till dess man afhjelpt denna brist, eller, med andra ord, att man först mäste hafva tillgång på en mängd produeter, innan man vänder sia Den 2a Februarii, 7S7 omtanka, på utvägarna att öfverflytta dessa proclucter tran ett ställe till ett annat.
Sverige är nu fattigt, men det har i sitt sköte en mängd oanvända naturalster och obegagnade kumkaper, sorn genom förökad communication, lätt nog skulle göra det rikt
Det är hvarken arn. nen eller krafter för productionen som fattas oss; det är hog och uppmuntrande anledningar att producera, det är bristen på allmänt spridda kunskaper i detta hänseende.
Denna reflexion borde ensam vara tillräcklig, att tillintetgöra all liknöjdhet i afseende pä utvägarne till en förökad communication inom vårt land.
Fostvagns-inrättningen, en af de förnämsta utvägar till en lörökad communication, rörelse och industrie, är derföre värd den största uppmärksamhet.
Denna öfvertygelse skall lända mig tili ursägt, då jag nu täger mig friheten att iram-i ställa ett utkast till hufvudgrunderna för denna iniättnings organisation, jemte den anmärkning, att Postverket, såsom ägande kännedom om detaillerna i detta ämne, och om medlen för verkställigheten, torde böra åläggas, att så snart sig göra låter, till Riksens Ständer inkomma med nödige upplysningar och förslag, åsyftande att vinna ändamålet på det lättaste sätt och med den minsta kostnad. vo Till en början skulle postvagnar en* 798 Den 26 Februarii. däst begagnas emellan Rikets större Städer samt till och från de platser, som utgöra föreningspuncter emellan Sverige och det öfriga Europa; såsom från Stockholm öfver Götheborg till Helsingborg, emellan Stockholm och till städerna Ystad, Carlscrona, Gefle, samt poststationen Grisslehamn. 52:0
Mellan dessa städer och platser borde postvagnarna intaga den vanliga postens ställe.
3:0 Å alla de ställen där posterna åtskiljas, bör vara tillgång på serskild postvagn, likaså på de yttersta puncterne af postgången.
I mån af ökad rörelse mäste flera eller större vagnar hållas i beredskap. 4:0 Tjenligast till postvagnar torde vara så kallade
Hollsteinare med 3tne säten för 4 resande, kusk och skjutsbonde. 5:0
På hvarje häst beräknas 20 Lispunds tyngd, då man per medium antager 8 Lisp. vigt för hvarje person utom skjutsbonden, som ej ingår i beräkningen.
Från 2 till 6 hästar kunna bestämmas, .‘•åsom det vanliga antalet, hvilket dock Gästgifvaren i nion af vägarnas svårighet bör hafva rätt att föröka, likväl titan att kunna fordra skjutspenningar mera än för en häst på hvarje 20 Lisp.
Ej mer än 4 resande kunna medfölja posten, men paketer emottagas så många som hälst, då allt efter behofvet bondkärror eller bondvagnar få tagas till hjelp, enär tyngden för en postvagn Den z(
799 nied 2;ne hästars anspann i annat fall skulle öfverstiga iao Lisp. 6:0
Emot den skjutslega, sorn för resande med postvagn bestämmes, får hvarje person fritt medtaga saker af a Lisp. vigt; hvad som öfverstiger den vigten, ersättes lika med ansande paketer enligt den tariff, sorn längre fram kommer att föreslås. 7 0 Under hela vägen begagnas för sam» ma postvagn, samma kusk, likväl bör på hvarje station flera sådane vara att tillgå i händelse att ombyte vore af nöden.
Till en dylik post-kusks’ skyldigheter, hörer att hafva uppsigt öfver och ansvara för alla medförde saker och paketer.