Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag ej anser ifrågavar. represenlalionsförändrings-förslag i så många afseenden bristfälligt, som mänga det ansett, och ehuru jag af sist anförde orsaker ej anser Ståndet stort vinna på om det förkastas, orsakar dock den hufvudsakliga felaktighet, jag anmärkt hos detsamma, att mitt votum blir nej.
Jag borde kanske anhålla om R. o. Adis ursägt, för att äfven jag upptager dess tid uti detta ämne, enär föga tvifvel torde vara om utgången härstädes af den strid, som nu är börjad; men jag har ansett mig håde berättigad och förpligtad att göra några betraktelser öfver det sätt, pä hvilket debatten här i dag blifvit förd.
Uå ledamöterna af detta
Hus sannolikt livar och en hltkommit med den öfvertygelsen, att majoriteten på förhand var fullkomligen bestämd, dä vid flere tillfällen en viss otålighet gifvit sig tillkänna alt medelst propos. fä saken snart afslutad, ja, dä en ledamot lill och med särskildt framställt den begäran, att R. o. Ad. dermed malte skynda sig, för att komma före det II.
PresteSt.; sä har jag icke kunnat underlåta alt för mig sjelf uppkasta den frågan: hvad kan väl vara orsaken, att, allt detta oaktadt, så många ledamöter, hvilka talat mot förslaget och som fulleligen pä förhand varit vissa om sin seger, likväl funnit nödigt ali inlägga i motiveringen af sina anföranden en så alldeles ovanlig värma?
Hvad kan väl vara orsaken, att åtskilliga ledamöter, om hvilka man redan förut nogsamt och till öfverflöd har sig bekant, att de icke älska democratien eller tidningarna, likväl funnit så särdeles angeläget ali i dag ånyo afgifva en särskild förklaring derom, i de kraftigaste uttryck ?
Jag anser vidare nödigt att taga något i betraktande de termer, som motständarne lill förslaget nyttjat, såväl om sjelfva detta förslag, som om dess försvarare.
Några föreg-.de talare hafva ansett grannlagenheten fordra alt förbigå dessa termer, men jag måste bedja om ursägt, alt jag icke helt och hållet kan följa deras exempel; ty det är, hurudan än utgången af hufvndsakeu må blifva, icke likgillligt, i och för det moraliska intrycket af hela denna debatt, att hvarje ledamot och hvarje åhörare, som utgår från detta Hus, må derifrån kunna medtaga en rättvis och opartisk, på verkliga skäl grundad öfvertygelse, om hvilkendera sidans ledamöter begagnat sig af den mest logiska bevisningen och varit mest tolerante mot sina motståndare och hvilkendera det är, som brustit häri, medan den velat ät sig sjelf förbehålla patriotismen såsom ett monopolium.
Jag tager mig derföre friheten upprepa några af dessa uttryck.
Dä det nemi. uti de afgifna anförandena förekommit, att man ä ena sidan velat lägga förslaget och dess an - Ben 28 Augusti. 1 ur - hängare lill last: okunnighet, oärlig het, svek, falskhet, låga bevekelsegrunder, angripande af Statens grundvalar, den constia tutioneha frihetens störtande af ullraliberalismen, anarki m. m., och dä nian vidare sagt, alt opinionen mot detsamma tillhör de ädle, de sansade, de tänkande; dä alla dessa förfärliga beskyllningar af talare härstädes blifvit slungade emot dem, som tro med sin öfvertygelse förenligt att försvara ett förslag, hvilket dock nu livilar på bordet såsom R.
Sits från sisth riksdag: då frågar jag, mine Hrr, om några dermed jemförliga tillvitelser eller uttryck mot R.fo. Ad:s majoritet, eller dem man i dag anser blifva de segrande, blifvit utkastade frän den andra sidan.
Jag tager mig dä friheten hemställa, om icke egentligen vår lids ridderlighet till en stor del består i humanitet och tolerance: jag tar mig friheten fråga, om icke de, som. hafva den visserligen inom detta Ständ föga afundsvärda lotten att försvara förslaget och sig sjelfva mot sådana beskyllningar, som de nyssnämnda, i någon män torde förtjena R. o. Ad:s undseende, om de utbedja sig att få göra en sådan jemförelse, som den jag tillåtit mig framställa.
Jag vill ännu tillägga, alt någre af II.
Ståndets ledamöter hafva här sökt uppvärma majoritetens känsla medelst antydningar på hotelser, sorn skulle skett utom detta Hus.
Härvid afbröts talaren genom ett ganska starkt buller, hvilket af H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, med klubbslag nedtystades; hvarefter Hr Hjerta fortfor: R. o. Ad. läcktes tillåta mig att säga, det jag tror mig af det sätt, på hvilket man gifvit en vink om dessa hotelser, icke oberättigad att anse mig vara en af dem, på hvilken i sådant hänseende möjligen en eller annan talare har syftat, och jag anser mig på denna grund äfven äga rätt att yttra mig i anledn. deraf.
Jag bör derföre, med den öppenhet, som är hvarje offentlig mans första pligt, säga, mine Hrr, alt jag icke tror det kunna förnekas, att hotelser verkligen förekommit i afseende på denna fråga; men om sådana blifvit framkastade, sä hafva de, så vidt mig är bekant, endast varit af den allmänna beskaffenhet, som den menskliga erfarenheten i alla tidehvarf och historien nästan på hvarje dess sida lemnar till varning för hvarje alltför envist och ihärdigt motstånd mot den framskridande politiska utvecklingen.
Jag tror således äfven, att så länge man icke närmare kan specificera, hvaruti dessa hotelser bestått, eller alt de angått den närvar, öfverläggningens frihet, så hade ej varit skäl alt framdraga så stora och dånande argumenter, för att yinna ett resultat, hvarom man i alla fall redan på förhand var säker.
Jag skall nu ganska kort genomgå några punkter, som, af föreg:de talare framställde mot förslaget, eller rättare sagdt mot dess grunder, ännu icke blifvit upptagna; ty hvad detaljerna beträffar, så skulle äfven jag visserligen ej hafva något emot att enligt mina åsigter förändra några af dessa, om det lät sig göra att, efter en sådan förändring, genast få det hela antaget.
Jag skulla sålunda t. ex. vilja invända, alt valdislriclerna äro för inskränkte; Den 28 A u g u s l i. ty om de voro störte, skulle det blifva mindre tillfälle för de smärre och mera loeala intressena alt göra sig gällande.
Detta och några andra detaljfel skulle jag vilja hafva rättade, men jag gillar förslaget i det hela och till dess hufvudgninder, samt ber derföre att till besvarande fä upptaga några af de anmärka., som mot detsamma blifvit gjorda.
Man bar, särdeles i afseende på valcensus, uppehållit sig mycket vid de 10 r:dr, som gifva rösträttighet.
Det har likväl redan förut blifvit nämndt, att detta bestämmande af 10 r;dr valen concession, som gjordes af Ulsk. i dess sednare betänk., egentligen på den grund, att man mot det första betänk, anmärkte, att en del af nuvar. röstägande i BondeSt. skulle blifvit uteslutne genom Utsk:s första förslag.
Dä nu dessutom en enda hemmansandel, som är värd 1000 r:dr, i omröstningen uppväger 100 af dessa ägare till 10r:dr, som innehafva minsta rösti ältigheten, och man å andra sidan besinnar, att det knappt finnes någon socken i Sverige, der del gifves 100 backstugusittare; så är klart, att en enda innehafvare af ett sådant hemman, som det nyssnämnda är, mer än tillräckligt uppväger alla sådana små jordägare i samma socken; och denna enda omständighet malte vara nog emot alla farhågor i afseende på den punkten.
Man bar ock öfverhufvud mycket klandrat, alt Ulsk. gått för långt i personlighetsprincipen.
Del torde dock besinnas, att personlighetsprincipen är ett begrepp, som genomgår allt samhälle och all lag; ty hvartill äro val lagar egentligen till, om ej för att värna personliga rättigheter?
Mun torde således böra medgifva, att personlighetsprincipen i sjelfva verket icke innefattar annat, än begreppet om rättvisa och sanna grundsatsers utveckling lill allas skydd inom samhället, och ali den mäste vinna ett ökadt värde och en högre betydelse i samma män, som den allmänna upplysningen tilltager.
Man bar kanske med något sköl kunnat säga, alt denna princip icke är tillämplig ända lill den låga valcensus, som här blifvit uppgifven, emedan den stora massan af mindre jordägare icke kunde känna representautcandidaternes insigter i statsvigliga föremål; men jag ber att fä fästa uppmärksamheten derpå, att man härvid, ehuru kanske utan afsigt, ej går rätt ärligt tillväga, då man aldrig vill medgifva den andra sidan, hvad den egentligen har att uppställa deremot, nemi., alt det icke är fråga om, att dessa lägre jordägare skola direct utse representanter, utan endast valmän, och att det tillkommer dessa sednare att välja representationens medlemmar.
Detta är ett correctiv, sorn visat sig verksamt på andra ställen, och gör det äfven här i Sverige under nuvar. förhållanden; ty oaktadt valen varit nedsänkta lill den aldra lägsta census såsom t. ex. i BondeSt.
, sä är det väl temligen allmänt vitsordad t, att detta
Stånd merendels och isynnerhet under de sednare riksdagarna, sedan det fått begrepp om vigten af valen, äfven valt de bäste och klokaste inom hvarje district.
Man hyser farhåga för, att valen skulle utfalla annorlunda under en ny representation, då äfven andra än 15endeSt:s egna ledamöter kunde komma i fråga, och att intriger Den 28 Augusti. 109 och corrupiion då skulle få ett större spelrum, men bildningen likväl ändå kunna blifva utestängd.
Det finnes i detta fall naturligtvis intet annat vitsord att vädja lill, än erfarenbetens, men det talar äfven tillräckligt.
Jag tager mig friheten att hänvisa lill alla de folks historia, som haft några representativa författningar; jag hänvisar lill de gamla Grekiska republikerna och frågar, om icke, med alla de brister man kan förebrå dem, och som härflöto från andra orsaker, dä både den lagstiftande och styrande makten låg i folkets händer, man likväl mäste göra dessa folk den rättvisan, att de hade en beundransvärd takt att framdraga utmärkte män och sälta dem i spetsen för sina angelägenheter; jag hänvisar till Roms historia under republiken, hvaraf vi inhemta, att äfven efter den tiden, sedan plebejerne fått tillstånd att ibland sig utse vissa personer till beklädande af högre statsembete!!, sä begagnade de sig sällan af denna rättighet; jag hänvisar till de så myckel klandrade Förenta Slaterne, der den democratiska principen är mera conseqvent genomförd än i något annat samhälle, emedan hvarje medborgare, som hunnit fullmyndiga år, der voterar direct till representanter, utan afseende på förmögenheten, meri der man likväl icke kari göra folket den förebråelsen, att någon af dess utmärklare män bl i f ver undanskjuten ifrån deltagandet i lagstiftningen.
Jag vill blott uppehålla mig ännu eli ögonblick vid de argumenter, man sökt framställa, för ali visa, alt
Ulsk. gifvit för litel åt den högre förmögenheten uti de 6 röster, som blifvit föreslagna såsom maximum.
Jag måste dä säga, att jag tror, det Utsk. lill en del förskylla! dessa anmärkmr, genom det misstag det begått att alls föreslå en graderad röstberäkning.
Mänga af H. R. o.
Ad:s ledamöter skola måhända rysa för delta påstående, men det är likväl eli factum, att Utsk. gjorde detta förslag just såsom en concession åt den eonservativa meningsfraclionen, och genom detta afsteg från principen bar det nu utsatt sig för det stränga klander, man riktat äfven emot denna punkt.
Jag säger, alt det var ett afsteg, just lill förmån för den högre förmögenheten, och jag ber blott att i detta afseende få erinra, ali det mig veterligen icke finnes något annat representativt samhälle, hvarest man tilltrott sig alt göra en sådan gradation, att gifva den förmögnare ända till (i gånger större rösträttighet, än den mindre bemedlade jordägaren.
Orsaken till detta förhållande är helt enkelt den, alt om man tänker sig sjelfva begreppet af hvad en representation egentligen innebär, så är det väl icke jorden, som skall representeras, icke fällen, åkrarna, ängarna, skogen eller åbyggnaderna, utan det är folket, menniskorna.
Derföre bafve vi också ännu aldrig någonstädes sett ifrågasatt att representera ett land med rösträttighet efter sockenstämmoprinciper.
Det kan väl vara en möjlighet, att denna theori kan låta sig verkställas; jag vill ej tillmäta mig att afgöra en sådan sak.; jag säger blott, hvad som är ett factum, alt den ännu ingenstädes är försökt, och alt den, efter hvad jag tror, knappast kommer alt försökas, af det enkla skälet, alt de angelägenheter, som förekomma i 110 Deli 23 Augusti. en riksförsamling, äro af helt annat slag, och derföre mäste afgöras efter helt andra grunder, än de sorn tillhöra sockenstämman.
Man har vidare sagt, alt det icke finnes någon öfre kammare, sorn lemnar sä litet värn för den conservatrva principen, som den, hvilken Coust.Utsk. i sitt betänk, föreslagit.
Hr von Troil har redan i detta fall hänvisat till en jemförelse med Norrige, der öfre kammaren är mycket mindre conservaliv än här.
Jag kan icke underlåta att upprepa denna hänvisning, men ber tillika, mine Hrr, att få fästa uppmärksamheten pä, huru man på andra sidan behandlar hvarje sådan hänvisning.
För 30 är sedan, då Norrige först var förenadt med Sverige och någon tillät sig att citera den Norska statsförfattningen med loford för de enkla och sunda grunder, hvarpå den hvilade, hörde man de conservative ständigt säga, alt denna författning var alltför mycket uppgjord efter en tom theori, och att det omöjligen kunde bära sig med en sådan, utan snart skulle gå omkull, o. s. v. Sedan dess har Norrige haft 30 års erfarenhet af en lugn utveckling
,- dess lagstiftande makt, fastän i mångas ögon så vådligt democratisk, " har icke under denna tid varit i någon vådlig contlict med Konungamakten, och icke eller utvisar någonting att den förtrampat folkets rättigheter.
Huru beter man sig da nu å den conservativa sidan, sedan erfarenheten tagit bort det uppskrämmande argumentet?
Jo, man väljer blott en annan väg, för att komma till samma resultat.
Det är sant, säger man, alt Norriges statsförfattning visat lyckliga följder särskildt för deltaland; men Norrige är också något helt annat än Sverige.
Uti Norrige finnas icke sådana inrättningar, icke sådane conservaliva elementor, som i Sverige.
Hvilken är väl då, jag frågar det, den ofantliga rikedom, som finnes hos det s. k. conservaliva elementet härstädes och som behöfver bevaras?
Ar den öfverhufvud hopad på färre bänder än i Norrige, som likväl nöjer sig med den författning det har, och som ej skulle vilja utbyta den mot någon annan?
Eller sakna Norrmännen, mer än vi, sin andel i lidehvarfvéts allmänna bildning, eller har icke tvertom deras bildning högst betydligt utvecklat sig just under deras nuvar. democratiska för fattning?
Man har äfven såsom försvar för det bestående, eller mot del förslag, som nu är i fråga, sökt uppvärma känslan genom alt skaka på sköldarne i della Hus, och delta är visserligen ganska ridderligt; men man bar i sammanhang dermed talat om, huru delta Stånd alltid värnat friheten och det allmännas fördel.
Jag vill icke vidare genomgå historien om hvad som passerat inom detta Fins i förflutna tider, eller försöka uppgöra aristocratiens räkning, sedan en värd talare före mig gjort det så utförligt och talentfullt och visat, alt likväl måhända icke allt varit så helt i detta afseende, som man vill låta förslå på den motsatta sidan.
Jag utbeder mig blott af den värde ledamot, som här nyttjat det af mig nämnde argument, att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att majoriteten inom detta Hus, äfven under sednare tider, icke alltid varit ett värn för friheten, och enskilde ledamöters be - Den 28 Augusti. lil mödanden emot majoriteten kunna väl i delta fall icke skrifvas Ståndet i sin helhet, eller sjelfva inrättningen, sådan den är, till godo.
För att framdraga några enstaka exempel, påminner jag mig nemi., hurusom, då en värd talare här midt emot, hvilken 1111 hör till de starkast conservativa, för 3 riksdagar tillhaka, väckte en motion ang:dc kungsskjutsen, deruti han gjorde en målning af det sätt, pä hvilket det tillgick vid dylika skjutser, en målning, som visserligen var försedd med starka skuggor, dock ingalunda pä långt när så starka, som vissa af de uttryck, som i dag blifvit sagde lill prot. i detta Hus, hurusom, säger jag, en förfärlig storm uppväcktes emot honom och en mängd af ledamöter skyndade fram till landtm-.sbordet, för att medelst sina namnteckningar uttrycka sin ovilja mot det sätt, på hvilket den ädle Grefven yttrat sig.
Det är nu många år sedan detta passerat, och det lugn, hvarmed man haft tillfälle att betrakta denna händelse lemnar äfven anledn. alt bedomina, huruvida icke äfven inom det conservativa elementet hänförelsen stundom kan vara just så stark och af den art, sorn de värde talarne sjelfva befarat hos massorna.
Jag beder att fä erinra om ännu ett annat exempel, nemi., att dä en gammal ledamot af della Hus, som i dag här yttrat sig i denna fråga, en gång gjorde en målning af den Svenska skattebondens belägenhet, hvilken väl var mörk, men ingalunda saknar motsvarigheter i verkligheten, så upprördes de devouerade sinnena till den grad deraf, att i nästpåföljande plenum en annan ledamot uppsteg och yrkade, att han mätte återtaga motionen, samt understöddes dervid, af en sådan mängd inom Huset, som under höga rop besvuro den förstnämnde att taga till baka yttrandet, att det blott var hans fasthet, understödd af en nu afliden ledamots kraftfulla ord, som gjorde att yttranderätten vid detta tillfälle icke kom att lida af majoritetens besinningslöshet.
Jag citerar dessa omständigheter, blott derföre att de synas mig i någon män kunna tjena till att moderera den hänförelse i känslan, som det visserligen vackra och lalentfulla yttrandet om delta Stånds ridderlighet och värn för grundsatser oell frihet, möjligen kan vara egnadt att framkalla.
Sedan jag nu i korthet genomgått några anmärkmr, beder jag blott att fä tillägga något 0111 det hufvudsaklig» skäl, hvarföre jag anser, att hvarje fosterlandsvän bör understödja grundsatserna i det nu hvilande förslaget.
Detta skäl är, mine Hrr, att hela den politiska och religiösa historien visar oss, att ingen doctrin, som varit stödd på sant logiska grunder, någonsin gått under, innan den blifvit satt i verkställighet.
Sådana doctriner hafva väl kunnat tidtals nedtryckas af traditionerna och de historiska anspråken i samhället, men de hafva dä äter uppkommit med fördubblad styrka och gjort det, ända lill dess de segrat.
Det är sant, att aristocratien och de maktägande classerna å sin sida alltid visat samma obenägenhet till eftergift för de reformer, som doctririerna grundlagt, så att de ofta endast kunnat bana sin väg fram genom blod och tårar, och det må vara, att det ligger i Försy nens verldsplan att så måste ske, på det att det nya ej skulle för 112 Den 28 Augusti. fort komma fram; men det är i alla full ett factum, som icke kan förnekas, att motståndet i längden varit fruktlöst.
Vi må genomgå alla särskilda systemet' i samhällsläran, alla religionsläror, så skola vi finna, att livar och en af dem har banat sin väg fram till dess de hunnit kämpa sig till sin yttersta slutföljd.
Det är, sade jag, kanske en andel i Försynens stora [ilan, att menskligheten skall på detta sätt genomgå sin lärospån, emedan det icke finnes något annat sätt att pröfva en frän förnuftsrälten utgående theori, än alt fullfölja den till dess man nått de yttersta slutföljderna, och alt, om det då befunnits all man gjort ett misstag, börja ånyo från en annan utgångspunkt; men frukten liar emedlertid varit, att man aldrig helt och hållet gått tillbaka.
Delta finne vi vara förhållandet med alla serierna af de philosophiska skolor, som lagt grunden lill alla andra förändringar i det praktiska lifvet, i samhällsformerna och lagstiftningen.
Om man observerar delta förhållande i politiskt, afseende, skall man finna, huru alla tänkare, som stridt för fria författningar, först en läng tid voro anhängare af det Engelska s. k. jemnvigtssyslemet mellan den monarkiska, den aristocraliska och den democratiska principen, samt huru man slutligen, sedan många och långliga strider ägt rum för detta ändamål, för att införa detta system i särskilda Stater, fann, att detsamma egentligen hvilade på en illusion, och att i sjelfva verket öfvervigten alltid måste ligga hos någotdera elementet, antingen det aristocratiska eller det democratiska, så alt de Irenne principerna aldrig kunna existera tillsammans med någon verklig jemnvigt, utan alt denna blott var en chimer.
I följd deraf bafva också de sednare theorierna för representativa former allt mera närmat oss democratien.
Hr von Troil har redan på ett talentfullt sätt visat, att democratien icke varit farlig för Konungamakten, tänkt i sin yngsta form, såsom å ena sidan utrustad med en tillräcklig styrka i den utöfvande makten, men å den andra genom en democralisk representation begränsad af och hvilande på de styrdas bifall oell förtroende.
Men det har äfven stundom handt, att den, i samhällen, der man alls icke velat göra åt densamma de eftergifter, som tidens och odlingens framsteg påkallat, sjelf uttagit sin rätt, oaktadt det envisaste motstånd.
Det är möjligt, mine Hrr, att häruti kan anses ligga en hotelse; men det är en hotelse, som genomgår, sorn visar sig i hela den menskliga erfarenheten, och det är ingen hotelse för ögonblicket.
Detta har varit milt skäl, hvarför jag trott, att det i det här ifrågavar. fallet vore bättre göra en eftergift nu, då man kan visa verlden att det sker i fred oell endrägt, och jag har hemtat ett ytterligare stöd för denna min tanka af den märkliga förklaring, som en af Konungens rådgifvare i dag lemnat å egne och sine collegers vägnar, att K.
M:s rådgifvare icke skulle votera öfver frågan, utan iakttaga neutralitet.
Ett lystringsord har nemi., enligt min tanka, blifvit R. o. .Ad. gifvet, då han tillika förklarat, att man deraf ej borde draga den slutsatsen, som skulle Regeringen med likgiltighet åse frågan om representations for - Deli 28 Augusti. 113 formens förändring och förbättring.
Jag tilläter mig tro, att det ligger en stor betydelse i detta samfällda tillkännagifvande från en Konungs rådgifvare, som vill befrämja upplysningen och verka för sanning och rätt, ”att hvilken utgång förslaget än i dag erhåller, så är dock representationsfrågan af den vigt, att den ej mer kan falla.”
Det är visserligen sant, alt detta yttrande icke innehåller någon positiv opinionsyttring för tillfället; det kunde det ej eller vara, då det började med att förklara Regeringen neutral för närvar.
Men om man ser detsamma i förhållande till sakens ställning för dagen, sä tror jag, att hvar och en kan ganska lätt göra denna förklaring inför sig sjelf.
Jag tror, att om de aktningsvärde män, som utgöra Konungens rådgifvare, nära nog med vissheten redan på förhand, att förslaget af tvenne Stånd skulle bifallas, och att det dessutom med värma omfattas af ganska många inom landet, om säger jag desse rådgifvare, med förevetande deraf, hade ansett hufvudgrunderna af detta förslag innebära blott en liten del af de vådliga påföljder, som åtskilliga ledamöter här med så mycken ifver förespeglat; så hade de felat mot sin pligt både mot Konungen och fäderneslandet, att icke uppträda mot förslaget och bestrida detsamma.
Detta hafva de likväl icke gjort; och jag drager deraf inför mig den slutsatsen, att, om de ock ej gilla förslaget sådant det är, i alla dess delar, så anse de dock hufvudgrunderna för detsamma antagliga, och att, under sådant förhållande, de som yttrat sig för dessa hufvudgrunder, kunna hoppas, att deras »ak, innan långt härefter, skall finna ett stort och mäktigt understöd, som leder till framgång.
Emedlertid hade jag trott, att många strider skulle varit besparde, om R. o. Ad. och ett annat
Stånd genom sitt bifall hade gjort förslaget till lag, och jag är öfvertygad, att de tvenne Stånd, som hafva gifvit initiativet till detta bifall, då icke skulle hafva dragit i betänkande att medgifva de modificationer i detaljerna, som skulle af en älskad Konung och dess Regering ansetts erforderliga.
Detta har varit skälet, hvarför jag anser mig böra förklara, att jag tror detta förslag förtjena understöd af det H. Ståndet.
Gr. Anckarsvärd har klagat öfver personliga tillmälen, och dervid tydligen vändt sig till mig.
Jag får i anledn. deraf högtidligt förklara, att jag, med hvad jag yttrat, icke åsyftat att såra Hr Grefven eller alludera på honom; och jag tror, att det för Hr Grefvens egen tillfredsställelse vore önskligt, att Hr Grefven, i afseende på mig, kunde göra en dylik förklaring.
Hr af Forssell, Carl, anförde skriftligen:
Det finnes i menniskornas enskilda lefnad, likasom i Staternas, vissa högtidliga och vigtiga ögonblick, då beslut måste tagas, hvilkas verkan först i framtiden blifva uppdagade.
Ett sådant anser jag det närvar, ögonblicket vara.