Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande i anledning af det från Konungen meddelade förslag till allmän stadga om Rikets mått, mål och vigt, och till förordning om hvad som bör iakttagas vid verkställigheten af denna stadga.
Med afseende på sakens vigt torde det tillåtas mig, att, efter sorgfälligare granskning af dessa förslag, som Utskottets Utlåtande blott citerat, och som jag nämnde Plenidag nyss hade fått i händerne, tillägga några anmärkningar, under anhållan att de må få åtfölja den redan beslutade återremissen. 3S H. 4 Don 14 Augusti f. m.
Emot 2j Mom. 4- I stället för orden:
Sådcine likare af jern eller messing, bör stå:
Sådane likare, sorn för längdemåttet och vigten böra vara af jern eller messing, men för rymdemålet af koppar eller tenn ....
Efter orden: till jern för ing eller rättelse; bör införas:
Likarne böra vara uppstuckna vid 16f graders temperatur efter Svenska termometern, och samma gradtal på dem antecknadt; samt vidare:
Hvarken ifrån den uti vår Skattkammare nedlagde Rikslikaren, eller ifrån någondera af dem, som förvaras i Riks Arkivet eller LandtmäteriContoren, böra någonsin längdemått fä tagas med uddiga stångcirklar, utan anbefalla vi, när sådant erfordras, begagnandet af microscopiska stångcirklar.
Rikslikare för medicinal-vigten . . .
Orsaken till de tvenne första tilläggen torde vara klar af sig sjelf; i afseende på det tredje åberopas mitt mundtliga yttrande af den 3o Julii.
Ytterligare mot ff. 2.
Det ändamål Utskotten åsyfta med sista anmärkningen emot Mom. 2, äfvensom med den emot Mom. 3, är på ett lätt och lämpligt sätt vunnit genom Momenternas omflyttning med högst små förändringar.
Den närvarande §. framställer först ziffer - De n <4 Augusti f. m. 5 bestämningen i Mom. i, 2 och 3, och sedan den mekaniska genom likare, hvarvid i 4 Mom. orden Rikslikare, till yttersta controll nyttjas.
Dessa ord äro alldeles oriktiga, ty z i Ife r b e s t ani n in ge n af fotens, kannans och markens relation till qvantiteter, som åtminstone ej af kända krafter kunna förändras, är just den controll, som måste Vara den yttersta, och blott derföre är denna zifferbestärnning skedd.
Just detta, att och hvarföre en sådan controll är nödig, synes mig böra vara i sjelfva stadgan utsatt, på det att hos folket den lankan ej må uppstå, att dessa för dem främmande ziffror innefatta något annat än ett controllsätt, eller insmyga ett annat mått, än det, sorn i §.
1 kallas: den nu gällande' foten, kannan, och marken victualievigt.
Jag föreslår derföre, att det nuvarande Mom. 4 må, utan serskild nummerordning, börja §., och dess lydelse blifva sålunda: §. 2.
Ett mått af sex fots längd . . skolaj Såsbm förnämsta Rikslikarej nedläggas SundhetsCollegium.
Men dä vi funnit framtida oföränderligheten af måttet, målet och vigten böra .vara alldeles oberoende af möjliga händelser, hvarigenom en_, flere j elter alla de nämnde likarnej kunde blifva skadade, fastställes här medj såsom yttersta controllj att 1 Morn.
Fotens mått skall ... . 6
Den 14 Augusti f. ra, 2 Morn.
Kannans rymd skall vara tiondedelen af cuben på en sådan fot.
Markens tyngd ....
Orsaken lill redaclions-förändringen i Mpm.
2. är, då ingen cubikfot förut varit omtald, af sig sjelf tydlig.
Änmärkningsvis torde jag böra tillägga, till denna 2 §., att det lärer vara ännu oafgjordt, om det bär på flere ställen begagnade gradtalet i6f på Svenska thermometern är det lämpligaste; innan förordningen emanerar, blir säkerligen denna fråga afgjord, och rättelse torde då kunna ske, om den anses nödig, antingen Rikets Ständer i denna del yttra sig eller ej öfver den föreslagna stadgans lydelse.
Emot 3.
Jag nämnde i mitt mundtliga anförande det inkast emot YettenskapsAcademiens system, som blifvit gjordt af många, och som äfven i Utskottets Utlåtande omnämnes, att nemligen fördelningen till någon del är grundad på ett Centecimal-och icke på ett egentligt Decimal-system.
— Äfven jag instämde i tadlandet häraf, ehuru jag då blott i förbigående ansåg mig böra anföra det, emedan ämnet är af förstör vigt, att utan nödfall mundtligen afhandla?.
Vid besvarandet af de samma dag gjorde anmärkningar sökte jag sedan fästa uppmärk - Den 14 Augusti f, ni. 7 samheten på, alt det visserligen ej är för vetlenskapsmannens skull man bör tillstyrka det nya, sorn nu föreslagits; han bör kunna rätta sig efter hvilket system som helst; han kan göra det, och han gör det.
Men, med hans fullkomliga uteslutande, hörman göra sig redo för de olika classer personer, som mäta, måla och väga; deras behofver höra afgöra frågan, och deras classification skall naturligtvis ske efter olika methoder alt räkna.
Undersökningen af dessa olika räknebehof är af så stor vigt för så väl valet emellan Decimal och Duodecimal som för det emellan Decimal- och Centecimalsystem, att jag vågar hoppas Ridderskapets och Adelns benägna ursägt, äfven om jag skulle bli vidlyftig.
För den, som räknar med skrifven ziffra, eller bokföraren, förvandlar sig hvarje serskild storhetssort i en column; ett allt för stort antal columner är besvärligt, och så vida torde, för honom, detCentecimala systemet vara bättre än det Decimala, och kanske till och med det Millesimala ännu bättre.
Man har sagt mig, att erfarenheten bevisat delta i Frankrike, i t hy att höcker skola der föras med columner dels för hvarannan, dels för hvar tredje benämning af mått-, mål- och vigt-storheter, oaktadt hvar serskild tiofaldighetsgrad äger sitt namn.
Jag anser detta så mycket mindre otroligt, sorn det inom alla
Decimala systemer all - 8 Den 14 Augusti f. m. tid står bokföraren öppet, att kasta bort alla columner, och räkna verklig
Decimalräkning.
Detta är naturligtvis det alldra"vigaste, när han lär sig det, som visst icke, åtminstone med någon anvisning, är svårt. -—
För den, som räknar med skrifven ziffra, är det således egentligen likgiltigt, om systemet är Decimalt, Centecimalt eller Millesimalt, blott det är endera; ty deri ligger för honom den stora lättnaden.
Räkningen i hufvudet är åter lill sin natur Sorträkning till och med i egentligare mening än någonsin bokförarens columnräkning kan blifva det.
Den räknande sysselsätter sig nemligen här med begrepp om storheter, icke med yttre bilder.
En icke skrifkunnig har nämnde begrepp fästadt för sig, endast genom det namn på storheten, som språket lemnat; utan ett sådant namn kan han aldrig räkna redigt, ty sjelfva begreppets klarhet beror för honom bär såsom arlestädes på en plats uti hans språk.
Äfven den skrifkunnige fäster storhetsbegreppet genom ord, men för hans fantasie sväfvar dessutom ziffran mer och mindre med vetslöst.
Skillnaden är således, att den skrifkunnige nyttjar på en gång två sinsemellan olika sätt att fästa begreppet, och den icke skrifkunnige blott ett.
— Betrakta vi nu först den skrif kunniges sätt att räkna i hufvudet, så är det klart att, i händelse Lägen, hvarefter zifferbiiden med andra I 2 Den i4 Augusti f. m. till cicil ine»! fullkomligt otänkbart.
Anmärkningsvärdt är bär för oss Svenskar, att några lefvande språk väl finnas,'som i detta afseende hafva upptagit
Decimalsystemet lika mycket som vårt, men intet enda som har gjört det mer.
Olden elfva, tolf och tjugu äro i Svenskan inom hvart hundradetal, de enda, hvilkas formation ej följer
Deci mal sy slem et.
Svensken är således, mer än de flesta- Europeiska Nationer, och lika mycket sorn någon annan, mogen för Decimalsystemets antågande.
Man skulle kunna säga, att han är i i gånger mer mogen i detta afseende än Fransoser!
Var det, när systemet antogs, och än han någonsin kan bli utan alt byta språk; en Nation, som säger fyraljogtolf i stället för vårt nittiotvå, äger ingen decimalisk tankeledning; och utaf sådana icke decimala räkneord har Fransosen inom hvart hundrade, först de tre sorn vi äga, och sedan trettio till, från och med 70 till och med 99.
Och dessutom, har Fransosen emellan 12 och 20 tvenne decimala formationssätt, sorn sinsemellan äro olika, der vi endast äga ett enda.
Jag kan ej afhålla mig, att bär försöka väcka uppmärksamheten på just den del af det nya Franska systemets oile, hvilken det närvarande förslagets motståndare så sorgfälligt åberopa.
Sjelfva Napoleon insåg, att det gamla måste till en -.tor del åter. tillåtas.
Må man anse min
Den i4 Augusti f. m.
Oell om lian än der har lärt sig grundligt skriflräkningen i sorler, kan lian dock svårligen i bufvudet följa dess alla reglor, i brist på så liflig fantasi, alt den kunde upptaga både ziffrorna och columnerna; det blir således alllid slutet, att han känner sig ofta confunderad, och slutligen icke sjelf tror sig säker utan den skrifna zifFran.
I det nu nämnda afseendet är naturligtvis bäst att göra systemet
Decimalt i strängaste bemärkelse, men äfven ett Centecimalt gör dock något gagn.
Desharmonien är åtminstone då betydligt mindre emellan de två omtalta sätten alt uppfatta, bibehålla och beli andla begreppen om storheter, hvilka bägge den skrifkunnige alltid har så svårt att icke, dels ömsom, dels på en gång, nyttja.
Men det finns en annan vigtig hänsigt, i hvilken det egentliga Decimal-systemet har ett stort företräde, som det Cenlecimala alldeles saknar.
Den icke skrifkunnige lefver helt och hållit inom språkets verld; han äger icke något klart begrepp, som ej för honom är genom ord fäsladt.
När man således vill besvara frågan, hvilketdera indelningssystem för honom är bäst, bör man afse räkneordens formationssätt på modersmålet.
Dessa .ord äro, mer och mindre i olika språk, ordnade efter Decimalsystem, men ingenstädes efter ett Centecimalt, och det vore IO Den 14 Augusti f. rn. system för alla sorl-indelningar kunna erhålla, som utgör ett af detta systems största företräden; och derförutan skulle jag hvarken för vettenskapsmannens, eller ens för bokförarnes, gagn, kunna tillstyrka en rubbning i alla de mångå personers sortindelningar, som räkna i hufvudel.
Dessa sistnämnda personers räknemöda hör besparas, men ännu sorgfälligare bör deras räkneförmåga bibehållas; och jag tror mig kunna påslå, hvad äfven erfarenheten redan på många ställen besannat, alt ju mer skrifkonsten utsprides, hvilket numera ingen hvarken kan hindra, eller, såsom jag hoppas, vill göra, ju mer skall Folkets räkneförmåga aftaga’, om icke
Decimalräkning införes.
Det är klart, att detta gäller egentligen såväl om myntet, som om mått, mål och vigt; myntets decimala natur fordras ovilkorligen för att åstadkomma den fulla nyttan; men mått-, mål- och vigt-sorternas lämplighet i delta afseende är redan ett stort gagn, och det är den, som nu är i fråga.
Kanhända mäste den gå förut, för att upptäcka behofvet af myntets Decimal-indelning.
Emot den stora skada, hvilken tillskyndas Statens alla näringar, om, på sätt visadt är, skrifträkningen och räkningen i hufvudet få fortfara alt vara i strid, hjelper icke ens Folkskolan; lärjungen utgår derifrån med arithmetisk kunskap, men den ofvannämnda collisionen uppstår för honom först, när han kominer ur Skolan.
Den 14 Augusti f. ni. 9 dylika combineras, är i strid, eller ens i någon desharmoni tned Lagarne, hvarefter motsvarande storhets-benämningar formeras, blir resultatet af denna strid ovilkorligen en minskad klarhet i begreppet; och den skrifkunniges kunskap blir honom således icke till gagn utan Lill ogagn.
Detta förklarar, hvarföre det så ofta händer, att den, som skrifvit mycket ziffror, räknar sämre i Ijufvudet, än den icke skrifkunnige; äfven bokförare lill profession blifva någon gång öfverraskade, alt finna sig öfverträfFas, både i hastighet och noggrannhet, af en qvinna eller torpare, så snart frågan ligger inom dessas räknekrets.
— En öfverallt
Decimalisk sorldelning är det enda, sorn kan afhjelpa detta missförhållande; begreppens arne uppställningssätt, genom ord och genom ziflYor, komma härigenom i en beständig harmoni, och den skrifkunnige islåhdsältes såväl, att, när han räknar i hufvudet, begagna den arithmetiska kunskap, han med den skrifna ziffran använder, som ock på samma sätt att vid sin räkning med skrifven ziffra nyttja de ofta ganska compendieusa utvägar, hvilka han under daglig vana att räkna i hufvudet sjelf uppfinner, och i saknad af sorgfälligare undervisning aldrig annars fått lära sig för sin skrifträkning.
Det är den arithmetiska uppfostran, hvilken en nations skrifkunnige personer på detta sätt endast genom ett Decimalt Den 14 Augusti f. rn. i3 förklaring bitr för paradox—den skall godkännas, såsom jag förmodar, af dem, hvilka lika med mig tro på modersmåleLs vigt!
Orsaken till Napoleons nämnde steg lag icke blott deri, att revolutionsmännen införde nya enheter, icke ens deri, att de tillika togo en del af dessa enheter för små — den mest verkande orsaken var den ofvannämnde collisionen emellan Decimalsystemet oell Franska språket—-der sådan collision fins, der en blind och dock lefvande naturkraft verkar, der uträttar föga både revolutionsmäns feberstyrka, och Napoleons mägtigare snille; den kraftfullaste Nationalförsamling sorn funnits, kunde störta throner och leka ikring enskildtas Pantheon, men man får icke begära ens af den, någon snabb seger öfver modersmålet.
Icke ens mansålderns vitsord var tillräckligt; den genialiska ideen måste, oaktadt vunnen full moralisk öfvertygelse, utställas till framtiden, då den kunde uppenbar varda.
Och dock är det allmänt kändt, allmänt erkändt, att oaktadt alla dessa svårigheter har det nya Franska mått-, mål- och vigt-systemet haft ett stort inflytande på Frankrikes industriella tillväxt, och är så rotfästadt derigenom, att det tjuguåriga blefve svårare att uttränga, än det sekelgamla var.
Det föreslagna Svenska måttet, målet och vigten har ingen enda af de här nämnda felen, som vidlåda det Franska; vårt >4 Den i4 Augusti f. m. språk är i Europa det för
Decimalsystem mognaste, och hvarken är någon ny enhet föreslagen, eller äro de bibehållna enheterna för små.
Det fordrades en revolutionstid för att försöka, och kunna lyckas i försöket, att införa alldeles nya mått, inål och vigtenheter, och rubba associationen emellan vigten och varan, på samma gång, som den emellan olika vigter.
Detta steg hade dock sammanhang med Frankrikes dåvarande förhoppning om möjligheten af en ny ordning för hela jorden; vida mindre kunna Franska systemets upphofsman ursäktas derföre, att de valde tvänne utaf enheterna för små.
Åtminstone för vigten är detta händelsen.
Grammen utgör 7|T af en Svensk Vict. mark, och icke blott alla dess submultipler, utan äfven vigt-enheten sjelf förekommer inom de flesta menniskors krets aldrig.
De Svenska enheterna äro i detta afseende alldeles lagom.
Må man då ej, för det att troligen bokföraren framdeles icke benämner mer än hvarannan eller hvartredje liofaldighetsgrad, låta förleda sig till det misstag att från början göra systemet Centecimalt!
Må man besinna, att ett mål- och vigt-system kommer i beröring med alla samhällsklasser, icke blott med en enda!
Och att med den icke skrifkunniges hela tankegång har det Centecimala systemet ingen enda beröring!
Han skall så mycket mer känna olä - Den i4 Augusti f. m. i5 genheten häraf, som de gamla systemerna verkligen hade hvar och en sin serskilt,! fördel för honom, nemligen det dyadiska vid mekanisk addition lill erhållande af hela tal, det duodecimala vid division med några vissa ofta förekommande storheter; lemnar man honom i stället den omtalta harmonien emellan räknesättet och språket, så glömmer han snart det mindre för det större; men det är orätt att fråntaga honom de ofvannämnde verkliga ehuru obetydliga förmonerna, utan all ersättning.
Såsom fullkomligt arbiträr skall en delning med 100 alltid förefalla honom, äfven långt sedan han dervid hunnit vänja sig.
Genom de ändringar Utskotten, utom antydandet af frågan om Decimal- eller Centecimal-räkning, föreslagit uti §. 3 af det Kongl.
Förslaget till Stadga, är all skillnad borttagen emellan våtvaru- och torrvaru-målet, och hela rymdemålssystemet är till fullo decimaliskt.
Hvad vigten angår, föreslog Herr Falkman vid sista Riksdag, att för io-marks-storheten behålla ordet halfpund—detta torde med skäl hafva klandrats, efter som namnet på den sökta enheten här synes vara subordonneradt under sin egen tvåfald, eller pundsvigter..
Jag skulle för ro marker föreslå stormark; för
T*0 mark benämningen markpcirt.
I fall man ej anser ordet ort redan hafva vunnit nödig burskap, skulle jag i dess ställe i6
Den 14 Augusti f. m. föreslå ordet markskiirfva; och på detta sätt för de fyra tiofåldighetsgrader, som egentligen ligga inom det dagliga lifvets spher, söka en svit af namn, som alla hänvisade till marken såsom gemensam enhet, och hvars egen derivation sjelf tillkännagaf, hvilketdera var större eller mindre.
Hur tusendedelen af mark, och än mer tiotusendedelen, benämnes, ari mina ögon likgiltigt; tiotusendedelen kan gerna få sakna benämning, ty sjelfva den storbeten kommer aldrig, eller nästan aldrig, i beröring med en persons ideer, som icke bör kunna bafva lärt sig att räkna med verkliga decimaler.
Jag skulle således helst vilja flytta benämningen korn till tusendedelen af marken.
Vigtserien skulle således bli för olika tiofåldighetsgrader i centner, i stormark, i mark, i markpart, i markskärfva eller ort, i korn.
I händelse dessa nya namn ej godkännas, vågar jag göra till Utskottens behjertande ett annat förslag.
Om man ej gör mer, böra åtminstone de vigter och lödjer, som krönas från och med io marker och intill centnern, och på lika sätt från och med yo mark och intill marken, hvar och en klass för sig, hafva ett serskilt och synbart justeringsmärke, som för ingen annan klass må få nyttjas.
Historien har visat någon Den 14 Augusti f. m. *7 någon gång, i synnerhet i äldre tider, att mynt kunna få namn efter prägeln, och i fall de hittills felande benämninsarne äro för folket så nödvändiga, sorn jag tror, är det möjligt, att de tillskapa sig sjelfva.
Men bäst är att Förordningen genom verkliga namn går sjelf allmänhetens behof till mötes.
Innan jag fortgår till Artikeln II af Kongl. Förslaget till stadga, må det tillåtas mig lemna en upplysning om namnen ort och korn; dessa äro ej nya; redan i Georg Stjernhjelms Archimedes Restitutus af år 164.4, förekomma de begge; ort såsom jij mark eller -±s Lot; kornet som sroVe eller Ort.
Kornet sjmes likväl blott vara en af honom föreslagen benämning; namnet ort inför han på flera ställen, såsom brukadt så väl vid ”then ”större Svenske eller Myntwichten ’’ som äfven ”then mindrej eller then Almene ”kram eller köpmanswichten.”
Begge namnen hafva således från början varit Dyadiska; i allt fall hafva de så länge varit ur alla Svenska minnen, att ehuru oklokt det vanligen är, att fästa nya notioner vid gamla namn, kan någon förbländning här omöjligen uppstå.
Emot Art. II. eller 6. 7. 8.
Bestämmändet af de målkärl och vig38 H. 2 i8 Den 14 Augusti f. m. ter, som framdeles få krönas, fordrar dea yttersta omtanka.
Man bör, vid öfverängen från hvad som redan vunnit allmän jaurskap, alltid afse så väl öfvergångsperiodens behof, som äfven det nyas verkliga väsende; hvad som ej sluter sig till det sednare, och dock ej erfordras under den förra, bör noga förkastas.
Om serien skall vara sådan, att den sjelf leder till Decimalräkning, så skall den antingen grunda sig endast på ziffrorna, 1, 1 och 5, eller ock upptaga alla hela tal, utan att visa förkärlek för någondera.
Det förra är för målkärlen möjligt, och man bör således utesluta der alla så väl multiplar af 3, 4 och 6, som äfven tredje och fjerdedelar, så snart dessa ej under öfvergungsperioden behöfvas.
Jag menar med öfvergångsperioden bär icke den tid af fem år, under hvilka begge systemerna skola få stå i bredd med hvarandra; äfven långt efter den tiden anser jag nödvändigt, att låta mycket af det gamla qvarstå, till småningom blifvande sjelfdöd; ett sådant öde får det gamla oundvikligen, om det nya verkligen är bättre, och om man sjelf vid det nyas bildande kunnat nog akta sig för gamla idéer.
Just detta är likväl ofta ganska svårt.
I fall man här iakttager allt hvad iakttagas bör, torde man ej behöfva rubba så serdeles många gamla förhållanden.
Jag anhåller, att serskilt för hvarje §. få redogöra min tanka.
Den 14 Augusti f. m. »9 §.
6 Mom. 2 medgifver justerandet hädanefter af följande torrvaru-målkärl: 6, 5. 4. 3, 2 och i foting. 5o. 25. io. 5.
3. 2 och i mått.
Jag föreslår följande redaction: 2 Morn.
Målkärl skola förfärdigas j justeras och krönas till följande rymder: 5.
2. och 1 foting eller 5o■ 20. och 10 kannor 5.
2. och 1 kanna eller 5o. 20. och 10 mätt 5.
2. och / mätt eller 5o. 20 och 10 tummingar ; samt dessutom j till dess annorlunda förordnas: 6. 3 och i\ foting eller 60.3o och i5 kannor 3 och kanna eller 3o och i5 mått; samt yl mått eller y5 tumming.
Antalet af tilIåtne målkärl är här i5, i det nuvarande förslaget i3.
Jag har skiljt i sjelfva redactionen emellan de förhållanden, som för framtiden åsyftas, och hvad som hör till öfvergångsperioden.
Det är angeläget, att naturen af denna sednare för folket förklaras i den medföljande förordningen, och att man lofvar dem icke indraga de tills vidare tillåtna kärlen, förrän de verkligen upphört att vara behöflige.
Af de i det Kongl, förslaget tillåtna har jag uteslutit målkärlen om 4 foting, om 25 mått eller | foting, samt om 3 mått.
De två förra inblanda ett Dyadiskt, det sed38 H. a* Den 14 Augusti f. m. nore elt
Duodecimalt system, oell försvara således denna delningsgrund inom Folkets ideer; ingendera påkallas af gamla vanor.
De 6 målkärl, hvars tillåtlighet under öfvergångsperioden jag föreslagit, äro valde med afseende på uppmätningen af Spanmål, och dess nuvarande fasta eller rågade tunna, rågade halftunna, rågade halfspann.
Efter min tanka bör man inskränka sig i början till elimination af 1:0 de gamla salt, malt och packtunnorne; 2:0 kappmålet; 3:o mätningssättet med mekanisk råga.
Att de många serskilta tunnmålen måste bort, är just det, som i mansåldrar har varit ett erkändt behof; i afseende på kappmålet bryter mitt samt Utskottens och Academiens gemensamma förslager åtminstone icke flere förhållanden, än Herr af Forsells, hvilket af så många talare här tillstyrktes, ty äfven han borttager kappen alldeles.
Han borttager likväl med detsamma äfven, för att bibehålla öl- och strömmi ngstunnan, hela Spanmålsmålet, både dess tunna, dess halftunna och halfspann — jag deremot anser dessa tre, på en mansålder kanhända, ej kunna och ej böra borttagas, just på grund af Naturalprasstationernas mängd i Sverige.
De hufvudsakligaste af dessa Naturalpraestationer äro, der rymdemål kommer i fråga, Spanmålslefveranser.
Men de gamla storheterna, rågad tunna, halftunna och halfspann, uppmätas nu antingen med ett krönt
Den »4 Augusti f. m. mälkärl, som mekaniskt rågas, eller med två strukna kail, hvaraf det mindre motsvarar fyllnaden.
Ålankan af lös tunna är redan borta både ur bokföringen, ur förordningarna och ur språket.
Åtankan af struken kappe, eller af en fast tunna, är qvar.
Vid sådant förhållande, och då olägenheterna af det mekaniska rågandet hafva varit så länge erkända, principlösheten af ett sådant mätningssätt dessutom i sig sjelf är tydlig, tror jag att mistningen deraf ej skall serdeles öfverklagas.
Men missnöje skulle uppstå, som jag tror, om vid det strukna rnätningssättet antalet ökades af de krönta kärl, som hädanefter komma att fordras till uppmätning af de ännu i lång lid oundvikligt förekommande storheterne.
Enligt milt förslag behöfs härtill alldeles ej mer än två kärl, efteråt som förut.
Tunnan uppmätes med en 6-foting eller Go-kanning och en trekanning; lialftunnan med en trefoling och en i^-k a ilning, halfspannnet med en i§-foting och en ^5-tumming.
Sjelfva rnätningssättet lämpar sig således alldeles lika beqvämt ssm förr till alla dessa tre gamla hufvudmått; när större partier ifrågakomma, har man förr brukat undvika det lilla eller fyllnadsmålkärlet genom alt ur beräkningen utesluta hvar g:de Tunna; alldeles detsamma kan här ske med hvar 2irsta sexfoting.
Och sjelfva kappens uppmätning, ehuru med flit försvårad, är dock med dessa målkärl möj - 32 Den 14 Augusti f. m. lig; äfven den fordrar blott två krönta kärl, kannan och ^5-tummingen, Jag tror således att, om dessa målkärls kröning blir tillåten, skola inom ganska kort tid de gamla vara utträngda, just derföre att de ej oundvikligen måst bibehållas, så länge som de gamla idéerna.
Detta mätningssätt af en tunna om 63 kannor genom 6o+3 i stället för 56+7 eger dessutom en verklig förmon för Lefveranteuren af Spanmål, och således, just med afseende på Naturalpraestationernes mängd för pluraliteten af Svenska medborgare.