Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hvad den siste värde talaren anfört, ber jag att få upplysa, det BondeSt. afslagit den föreslagna underd. skrifvelsen just då intet tillägg till förekommande af ökade kostnader var bifogadt betänkandet.
Jag tror derföre, alt man af detta afslag ej kan hemta skäl för det påstående, att BondeSt. är emot betänk, sådant det nu är; och jag hemställer, om icke R.
St. hafva något skäl att göra ett sådant förbehåll, som Utsk. nu föreslagit, när man ser, att i följd af bifall tili sådana organisationer, som R.
St. begärt, ganska betydliga kostnader drabbat statsverket.
Jag vill i detta fall endast hänvisa till ett enda embetsverk, der den förnyade organisationen tillskyndat statscassan en ökad utgift af emellan 15 och 16,000 r:dr b:co.
Af sådan anledning anser jag detta tillägg innefatta fördelen af ifrågavar. underd. skrifvelse, och för min del skulle jag ej vara emot afslag å betänk., derest R.
St. ej förut ingått till K.
M. med en skrifvelse utan detta förbehåll.
Hvad slutligen det exempel beträffar,* att i anseende till samma förbehåll icke någon ny länsman skulle kunna tillsättas, torde jag få påminna den värde talaren, att han varit en af dem, som försvarat principen af extra länsmäns tillsättande i så stort qvantum som helst, och att till följd af denna princips antagande den anmärkta olägenheten ej torde möta.
Jag finner, att vi under denna discussion börja komma på afvägar.
Cronhjelm har, beträffande embetsverkens reglering, gjort en jemnförelse, sorn jag nödgas besvara.
Jag skall dock anhålla att först få yttra några ord i hufvudsaken, innan jag upplager Hr Gr:s yttrande.
Hr Stuart var den förste, som i afseende på mitt Dtn 17 J 11 n i f. m. förra anförande sökte framställa motskäl, och han har i sadan afsigt citerat de förändringar, som blifvit tillvägabragta i Nerike, Wermland och Norrland.
Jag tror, att just detta exempel innefattar bevis för min sats.
Jag har aldrig pästått, att partiella förändringar vid länsindelningen omöjligen kunde äga rum.
Jag har blott framställt den satsen, att det vore olämpligt, att R.
Dm ro Ianuarii. 925 Diktamen.
W'd Nikstns Ständers öswerkäggningar om fättet att etter Rikets nu warande ställning lämpa dktz iörswarö-arstatter, har .sraosknmgen al wcha Corp ers umbärlighet j mer e!ier mn-dre män bilfwil etk ämne. rom äfwen sträckt sig till Foilsfi c. iuons och Fäi!mätN!ngs'Lort.ftrr. Stats-Utlkotttt, hw^rs afsigt wartt att belporiugar döra göras, der demöjeUgen kunna ske, har anten FälcmätmngsCorpsen pä Zndragnstigs-Skat, och ration äterlvras lill vmsattnlng nasheia sitt ytte, sym t sednare -yra arén warn detdt.
Detöiwer h)»wa sä wäl Herr Lttwerste.LtMlenarit rrs s ,1, Herr Major Oripmch-^ glkrrit sine betänkand'!', bworuu de hofwa sökt wisa huru omö>e!igt du är att, uran Rikets skada reducera FältmätnmasCecp en hwars betatknivg pästäs alldeles wara skud isrän Farkificakiottr--Statcns; samt huru litet a-srende mm t besia tider, ester nu warande Krigs,,ält hafwer pä Fästningars nytta i allmänhet, men i synnerhet »Swerige, och huru rälkwist det deremot ware, att, Fon.ficalions Staten, som likwäl ar lika gammal med Armön, urdergär reduckion, Åtminstone till hälften, och hmu snor och märkeug d.fpartng deraf för Staten stäk att winnås.
Utan att ingä i beswarandet cf det som finnes antördk emot Emdeksmän, som med wärme, nit och werkeliga kunskaper pä ärans wäg, förwärfwtt sina grä har, har jag blott trott, a-t det i olla tider blir en heder att wara gomma! dä nmn har förtienstrr i likhet med sina är; och utber wig däst alt » ödm>ukbet inlär Herr Grttwen och LondiMarskalken somt Högloft.
Riodkist.tttt och Adeln sä ätersöra saken insitt ljus, samt wist» d.-.o 906 Dett 2v I<rnualir. af Rikets Fortifications 'eller Jngenieurs-Corps bestämmelse, iamr Fästningars nvtka och oumbärlighet tur ett folkfattigt land, som omöjeligen äger urwagar att med mägr-ga grannar pä SlogMet genom soiknummern mäta sina wapea,ukan mäste genom Fästningar samt sädane Förswars-medel hwartil! localen och couperande situationer föranleda, ersätta denna brist.
Jfrän aldre rider dä krigskonsten började taga den rifitnmg att förenade wapen leda snarast till andamälet, har Fortchcation halt hos alla Nationer allt rör stor och bekydelig del i Krigs-operationerne, för att kunna umbäras, och sednare tiders Krigs-färt, iom följer lvcolen 06) hälst hos den FotklwaZa, har hos alla Nationer lika lä gjort detta wapen i sin widd oumbärligs.
Fortifikation ölwergick till Wettenskap under twänne hufwudsöremäl, som fä nära mgä r hwarandra att de t alla tider dlifwa ostiljaktiga, och utgjorde ett wäl grundat helt, som innefattade huswudsumman af all taclique.
Det ena som preliminairt war landets kännedom drr Kriget fördes, och dit hörde Charwrs författande öfalla stay, ware sigWäga, Situations, P.tz, Bttaille, Positions, Cantonerings eller Läger^hurlor. jemte Hufwud-Charkan öfwer Landet, som mäste grundas pä Astronomiska observationer och Tr aonometrtffa afmälnmsar, om ett rigltgt hett skall minnas.
Häruti kunde de Suiekter som i FortificattonSCorpftn inträdde, sä myckel lättare möfwas, lvm de dertill moro beredde genom be Grogr> ph-ska, Geo< Den 20 Januari!. 907 Geometriska och Historiska kunskaper, hwilka as dem för siri bestämmelse i det hela äskades, och hwarpä än i denna stund deras förrättningar sig stödja.
Det andra föremälet war alt t grund as jöregäsnde kännedom, biträda Commendcrande Generaler i Tactijkt och OeconvLtjkt afseende, medMilttaira, Topographlfka och Staltstiska beffrifningar öfwer Landet, bistä ivid bestämmeise af en grun» öad Defensions-plan, hwartill hörer Gränse-Fästnrngor och ?läce a'3rme8 rälta läge, hvarutom den tapp» reste Arme eller Flotta, under saknadt apui för sine Marcher, skydd för sina flyglar och sina Krigs» förnödenheter, mäste fö" öfwrrlägsenhtten snart wika efter en olycklig Balach-.
Dit hörer ock patzagera Werkö uppkastande, Bro och Wägadyggnader m- m. t bade offensive och defensive operationer, Fästningars och Fält-werks anfall och försmak, Fästnings LXfeine ringen och handhafwandtt af werkens uppförande-
Sa» dan hor i alla tider Jngenieur-Corpfen eller Fortifica» tions-Stalenö bestämmelse warit, och som jemte kännedom af alla wapen förenar en grundad kunskap i Artillerst - wettenskapm och de aplicara belarne äf Mathematiken, hwarigmom Ingenieurernes befattning wid be Topvgraphiska görowälen under» lättas.
Fsrtlfications-Tvrpfen under 6 »liat ctoipKsochOLri X. 6ulisks tider, dä Swerige gjorde de wiqtigaste och största Krig, med stora eröfrmgar, bidrog lill dcha Krigs lyckliga utgäng, och ifrän denna EorpS har mänga stora Generaler hämtat sina första principer, fäfom lorlienlon, Lsnä,, Oxentijrna, Dslilderg, LronNcch, W>e6e» ost) k:!,reritvgs6 m. fl. Denna Corps som i Pommerska Kriget under sramledne Generalen och General-O.warte>.mästaren m. m. von bibins befäl, med sä mycken distttctwn utförde Topogrepdilka görymälrn, jemte sine östiga yrken, ädagaladr 908 Den 20 Januari,'. dä, att ett wapen, som ostyckadt fick werka, lemn-ive eli jwagl Fädernesland ersäicning genom ett ratt bruk at locaten, för hwad bet t manbar lstyrka icke förmädde w^ra små mägtiga fiender motswarigt.
Generals af trycket ulkomue arbete, vm en Fomfications-Officers stpldighetrr i fält är ett dems, och ännu ett rättesnöre som icke ka» förkastas.
Desi inrättande af be största Recognolcttingarne, lomr FättMarstalkcns Grefwe bkrenlvär68 j Finland, järdes t början af FornficationsOffcerare, och Fortificattsns-Staten employerabeS derwld, hwilket bestyrker äfwen huru oafhänglgt
Lesia upplysta Män ausäao detta yrke med Landels fornfiering.
Herr Baron och Generalen m. m. sk klerker jom börjat sin Krigsdans wid Fortification och tjente unde^ lit. X-bins befäl t Pomwerssa Kriget, blef berwid employerad som Chef för Södra R-cognoscermgm, och lie.
Lpren^porwn som äfwen börjat sin Mtlitaira bana Md Fortlficakion, fom Chef lör Norra Recognojceriagen.
För» tificauons och Armens Officerare biträdde Lem derwid till silka stund af förrättningen, ehuru en det af de förre smäningom derwid förmmst des, hwilket stelt af ypoad brist pä Forrificarions-Offtcerare genom anbeiald indragning Armens Offccrare ätergick till sina Corpser wid ,788 ärs Krigsutbrott, och de fä lom qwarstadnade, utgjorde den 4:de Fvrtificokions-Brig. den eller Fältmäimngm under betta Krig, och wörö med Fortific irion iniärliiwade samt pä deras Stat afiönte.
D'sia stötte RitContoiret under d-t Fortificanons^Offcerarne ättöljde Generaleme och biträdde wid Armens M echer, Lägers tagande, Affairer, Batsiller och Rtt--ancher,ngar m m., lvm allt stedde med Konungens höga nöje och uppmuntrande belöningar, och ämin kefwa Generaler, som jemte Major Leixenberg Lena Dm so Januari!. 9SY kuuva bestyrka.
Hwad widare beträffar detsHere Major Oripsnbcrg omnämnt t anseende till Fält» niäknirlgs-Corpsenö placerande l händelse as Reduktion, hade samma omsorg af en opartisk bordt wlsas sök Fortlfications-LvrpsenS Officerare, som med stät förrvänta sig lika rätt.
Enligt hwad jag i ingrch n zdegär, ma mig ullätas »agra ord vm Fästningar» Fästningars ändamäl är att genom mindrs antal Folk uppehälla en vswerlägsen Fientlig Acmö, gstwa sina Tcouppers flyglar betäckning, joloufis mot fiendens inmarä) och mot sramgen besittning alett land; säkerhet för Förräder af alla Krigssvrnödenheker, säker rerrartte tören slagen eliev ai öswerläglen styrka rcpouflerad Arme, och säkerhet för Flottor och deras förräder samt ArwLer, bade i offensivt och defensivt tillständ, med ett vid, Fästningar lätta förswartt t en Fotkiattig Stat, och jag fräaar dä, wänne Swerige ej är i behof af detta wapen?
Eller wänne det kan blifwaSwengeS lott alt pä flögsätter mäta sin ringa styrka med en öfwerlägjen och mä.qtig granne, hwars organisation och lynne i Oeconomisst afseende samt resourcer att ersätta fönuster, wi icke kunna jemn» söra med wära.
Fäsängt äberop-?s förändrad!
Krigs-sätt j sednare tider, ssalt Swerige ännu öfwa Wapenbragder, tror jaa dek mätte sätta sig pä
Defensiven, och som der beklagligen i antal af Wapenfört Folk oftast bliswrr sina Flender underwigligt, sä mäste rätt anlegda Fäitningar ersätta denna brist.
Den tiden är förd! dä Finland Utgjorde SwerlgeS förmur och dä Swerige knappt trllät sig tankan att Ryssa waglen ssullr'kunna Ridd. och Ad. pror. 5 D. när 77 - 9IO Den 20 Jannarrt. närma sig deH Ständer, som man Fästningar icke kunna förswaras.
Hade Sweaborg som utgjorde nyckeln til! bäde Finland och Swerige, icke giswit sig, sä hade troligen Finland i denna stund warit Swenfft, och hwiiken som noga inser denna sak, kan dä utVömma detta waxen.
Jag kan således ej annat än önffa det Fortifikation mätte äterföras kill omsättandet of hela sitt yrke, men wid bepröstvandet of allt detta, tillika i rörening med hwad Herr ÖswersteLieutenant kjörnlijernL rigtigl anmärkt, hemställa VM en öfwrrläggning härom utan förnärmande af Konungens Höga rätt, kan hos Riksens Ständer äga rum.
Slockholm den is Januari» r8l0. 6.
I/ilhsiikeim.
Remitterades till StatsUrffoltet, Mom stäende i sammanhang med ätstiliiga dit förut remitterade Memorialer och Dictamina rörande Fältmätnings-Lorpsen.
Lciherre 8t^ernstestt, Lsr!
Lustaf, uppläste följande Diktamen: W>d Högloft. Lag-Utffottets Betänkande i anledning af Borgmästaren dunciiirö!.>s , Wällofl.
BorgareStändet wäckre motion rörande rnffränknrng t friheten att göra FideiCommitzer, täcktes Högwäldorne Herr Grefwen och LondlMarffolken samt Högloft.
Rlbderjkapel och Adeln tillära m>'g att någre onmälknmgar afgilwa/ ywarril! zag cnler Mlg sä mycket merg hesogad, som jag af stuk dom - Den 20 Ianuarrk.
911 dom warit hindrad/ att öfwer nämde fråga mig i Lagutskottet vttra, vä) ämnct stäk i nära förening med Ridderskap»! och Adelös fannffyldiga fördelar/ med allmän frihet i Dispositions.rätken.
Det förtjenar att anmärkaö/ att Lag Ukssotter sträckt filt utlätande wida öfwer
Herr l-iuclitfcims här vfwan upptagne motion/ enar U.skottet tillstyrkt/ att bottgilwrn fast egendom ester witz föresknfwen tid/ borde ikläda sig egenff-p af Arf, det will säga att Lagutskottet lä inskränkt friheten att göra FldetEemmcher, all? den samma upphäswes, hwuket innefattar en t Lagstistnmgen ästvenlyrlig conlradiction.
Om det är Constikutionelt att sätta avt, till och med de wäst het.ga rättigheter i fräga, böra ärminstone de lill Riksens Ständers Utskott remil, rerade allmänna frägor ester ordalydelsen noga as» mätas och utredas.
Lika sä anmärkningswärdt synes det mig äfwen wara, att Lagutskottet wid r §. t ,6 Laplt» tet ÄrfdoBalken/ som handlar om Testamente/ föreskrtfwit huru med Gäfwa, Contracter och andra ashandlmgar dwarigenom ägande rätten öfrvrrläres, kommer att förhällas/ ehuru derom afhandlas i 8 Cap.
JordaBatken jemte åtskilliga andra Jagens rum, hwitkel likaledes som Lag-Unkoltet lätit betjena sig af uttryck, somt Lagstyt okända, mörka och obestämda/ skulle kunna föranleda till vreda och stridigheter.
De Teoretiska satser i grund hwaraf man will inikränka eller till intet göra Donations, och Disposilions-rätken förutsätta othen oinskränkt frihet, Disposikions-rattrn icke är nägot wäsendleiigt t ä gam - YIL Dm 2O Januarli. Zande rätten/ ott frän ägande rätten en säker bes sittning och ätnjutande af hwad man förwärswat, är det enda alldeles ossllj^kriga, och akt om Föräldrar 06) Hussädrr >vl ja begagna den rätt och bet anseende/ art dels genom aftal uppläta sin rätt Itl! andra, dels genom Testamente utnämna efterträdare, lä märit för dideMande af dmna egenboms säkerhet, d
Ha en ägares hepp och lrrheter, flerehanda insträl-kiiingar göra, med der mera sora widtyfttgt andres.
Men hivad bewisa d.tza uppgifter annat, än an ett utanwerk 'ordrodee «ör ott förebygga FikeiCommitz inrättningar, för att ester afsigt irda och ,örödm>u!a begreppet och ägande, vch dtSpvsilivns-rätcel>«
Om nu säker besittning vch utnintande af hwad man redeligen sönrättwak, är cstiljakrrg ifrän ägande tätten och utgör en det af densamma, fä Wida man med full ägande rätt, »lier Oomi, ninm plenum forskär en Utesluta- dr rättighet, att anwänba ett ting, deraf draga mma och detsamma bruka, löljer deras lika sä litet nägra skäl till förNunstning eller instrankning t rättigheten alt antväada, bottgifwa vch testamenttra förwarfwade Fastiahrter, som att ju icke uti och ^vr ukösnmgen kl betz, rättigheter en omsträrckt drspositlvns-räkt är nägol wäsendt-ligt i ägande rätten.
Uti ett alpget och räktwist förhällande till uyHnämde rättigheter, grundade pä st,het och säkerhet, Utstakas i wär allmänna
Lag egenskapen af ars, gLfiva vch testamente, med föreskrift derjemte vm plister ock rättigheter.
Denna Lag innefattande Swensta Folkers ursprungliga rätt, stt äga sörrvärfwg vch disponera Jord vch Fastigheter, ur - Den 20 Januarit. 91 z gör PalaLium, hwarwid samma Folk siq tryggar, ocb svm blir wsrksam i Staten genom
Hög i mage, att rätt 06) tenning befordra:^ f-äga om mitt och ditt, äger den regel avrid vestund, Lftam cuic^vs kribus; fäjö n en gräns mom hwilka civila Eagstifmngm innesiulcS.l
För bibehäliande afräte tiilständ uti en Stat, är der icke mindre orikrrgr och ffnde mt art genom jnsseänkta rättigheter wilja ästadkomma jrmnlikyet j förmögenhet, än det är vräktmärigt att för po» limka cnsigter med lwäng belägga samt kränka, Dlsposirionö och ägande rätten.
Med Lagutskottet kan jag icke ever förena mig i d-n kanka, att FrdeiLomm ^r äro ar anse sAlom Lagar eiler Speciela Lagar; detza Stiftelser utgöra willtor, byggde pa rälliahtten att testamentera, hwiiket Lagen tilla er, och kunna icke säsvm Lagar, utan tom testamentariska Wb-ndftngar med för-strdfnr wrllkor rätleligen nämnas och behandlas.
Siuteligen finner jag dtt icke med en jann Lagstiftning öjrverenestämmande, alt vm an friheten l d«'pofit!onö^ättett möjeligen skulle kunna föranleda till mchdruk r stadgande aj FrdciCommihrr, böra och kunna stike oniedningar icke Ujphästva rätta bruket deraf, fanm jöroriaka inbrott i frra Medborgares rätt att förordna om sin egendom, hwarföruta» FiderComrmitz-strftkiser, ester hrvad jag tror, äro för eu Lagstiftande Mel yumgängeiiZe.
Den klagan att med Fidei-CommGer mihms» H38as innefattar ännu ett jwagt skäl, att icke nLäta dem; huru orimligt more dtt icke, vm 'Arjsrärrsn upp» yi4 Den 20 Januari». upphäsd-s derföre, att ärfva ägodelar icke fä sällan wauskötas?
Esker den kännedom, som jag äger om Landet skulle jag med ma:-gsaldiga exempel kunna bestyrka motsatsen af ivrberörde klagan.
I egna nyttan ligser detzutom de kraftigaste medel an ej mchhushälla
Utt den fasta öswertygeise, att inskränkning i DrSpvsikions och DonakionS-rätten pä grunder och sätt L«g-Ulsksttek sörrstoget icke kan destä med rätts begrepp om Medborgerlig frihet och säkerhet, kan jsg ej utmaktläta, att derjemte i ödmjukhet erhinbra, det Högloft Rrdderskapet och Aveln icke mä aistä frän de rättigheter att ester nu gällande Lagar, medelst Gäswa, Testamente eiler FideiCvmmG obehindradt disponera öfwer stna förmärsde Fastigheter, i synnerhet som Nidderjkaptt och Adelns styrka, beständ och anseende huswudsakeligrn hwiiar drrpö, att y genom miitnlng as Lagliga räktighetrr än widare depossiderss ur Rikets Jord, hwarnll jag föregrn del, sälom Ledamot af HögloftRldderffapet och Adelén wägla mitt samtycke.
Remitterades till Lag.Utskottet Upplästes förteckningen pä Ledamöterna i Len Deputation, som bör resa Hans Konoi.
Höghet Kron-Prmsen till mötes, och astämna Wai-octtn, samt emolaga Hans Kongl. Höghus Underskris! pä Detz Försäkran.
Herr Den 20 Iavuarii. yr; Herr Grefwen och LandtMarfkalken anmodade defia Herrar akt t morgon innan kl. treqwart till 12 infinna sig pä Drottningholms Slott.
Friherre Legerström, ^»cob, föreslog att de nu vppräknodr Herrar och Män skulle anmodas att hos RiddarhusFiscalen tillkännagifwa, om de kunde komma, pä det icke Deputationen mätte bliswa ofullständig.
Herr Grefwen och LandlMarskalkett trodde man kunde wara ölwenyagad art ingen utan särdeles hinder uteblefwe, och att Deputationen wifieriigen biefwe fulltalig.
Herr Grefwen och LandtMarfkalken företog nu till profning ve Handlingar, lvm rörande Bränwins-bränninaen i Riket och ännu hwilobe pä bordet, och ftägade Ridderskap?! och Adeln huruwida Den behagade att de detta ämne rörande Betänkande» skulle uppläsas eller ej Herr Lesterstoipe, Lsll Aubust, anhöll att sä träl dctza BetänkandkN, som särskildta Ledamöters vttranden mätte uppläsas, emedan man lätt, fedan sista uppläsningen, kunnat glömma deras tnnehäll.
Derefter gjordes början med t^pläSningek? af Allmänna Belwärs- och Oeconom.:-Utskottetförsta Betänkande, men den asbrötS af Grefwe Närnsr, ^äolk Loran, htrilken för kis - yi^
Den ro Januarkt. klarade stg anse ulan ändamål att detta Betänkande, som ull större delen anginge Magazins-inrättningarne, nu upplästes.
Det wore redan iörur äterremrttcrodt, och Utskottet stuve inkomma med ett särstiidl Betänkande rörande den fåken Herr LoclesstolpL jnwände, att sedan Herr Greswen och LandtMarstatten proponerat Hindtingarnes uppläsning och Nidderstapet och Adeln deruti tvckrs lemna sitt bifall läsningen ej kunde förwägras.
Derefter fortfors med läsningen.
Efter slutet pä första Betänkandet anmälde: Herr Grefwe» scb Land^Marffakken, att detta blstwlt älerrenntterM, och att ledan de töeena» ve Oeconomie- och Bewivnmg?
Ulstott.n inkommit m«d ett nytt/ hwllket nu wore ö.werläggnlNLö* ämnet.
Detta 'de förenade Utskottens Betänkande blef derefter uppläst.
Under läsningen hemstälde Herr Greswen och kandMarstalken om Ridde^ff per 06) Adela punctewie wilie aflämna sina anmärknmaar, men efter nägon vfwerläqgntng d.flötS att alla Handlingar! först stuve uppläsas.
Ester slutad läsning uppropades Herr ^slmLlfelstt, Lustaf» hrviiken uppläste följande
Dictamen:
Knappast har näaok R^e uti hela Europa haft brkydltgare Oeconomistt yrke, ark genomsrräswa, äne Den 20 JanuarLi. än detta Riks haft med Bränwinsttillwerkning och Bränwins-supanbe.
Om allt p pper hopsammdes som i detta amne biifwrt fuliffrifwit 06) pälryckk utl Swea och Götha Riker, samt Finland, tror jag lakett Städerna, utan nägon Med, skulle tillverka dermed flera Amar Branwin, an, wänga kunna förestälja sig- I synnerhet om Bränwtnss Distilakorerne, deruti först bbflve hörde, fom säte rast och bäst känner, hwad hetta fordras tili Brän» mins-tillmer krang
Jag mins den tid när menig» heren wägade lif och eget,dom för en Sup eller flera, alltsom magarne säbank tarftvade, kanike lika modigt, som Krigaren sörswarar sig mot sin F-.snde.
Hätkiga disputer uppgjordeö antingen Kronans eller Lönnbrännarrns Branwin borde betalas högre eller lägre.
Ja hwtlketdera ägde. största elke mästa kraften, att rusa menmssor.
För att rätt utröna allt fadant, inrättes fä wiva möjeiigk mar Krogar wid olla wäaar, fsm moro utsirademed de räckesta Krogssylrar, ibland hwilka ett stort 6 rmv z:ne Kronor äfwen syntes blänka.
En fädaN Krogssylk sans förtedit ar ännu qwar wid Arboga Stads.Tull- Hmem wille icke tygä pä ett sädant ställes för akt aftätlja sina penningar och förnöta sin tid i maklighet, hwarest aemmen kittlades med flera läckra Supar sä al Kron- som tzvn-bränwin- Hwar och en fö-jde deuti sin smak; Böndernas Höstar som med tomma magar finao stä wib Krogdö-ren, wsro de enda, som k-andrade inrättningen i hela sin widd.
Flere omstädighetet bidrogs ändteligen, att denna näringsgren oles ofta pätalad.
Det gjorde oenjghtt Medborgare emelian.
Disputer uppstodo, antingen Bränwins-brännrn§en bords aldeles inställas, elier blott ske pä en Ridd. och Ach Proc. 5. B. witz 7- yr 8 Den 20 Januari!. witz bestämd tid.
Allt lödant försöktes, utan sitt kunna utröna c.f alia förstager, hwilketdera war vet bästa för Riket.
Upplysningen, som i olla Samhällen rrerkal och besrämjat, hwad som warit bäst för en Stat, framlmög sig omsider här i Riket utl denna Soken.
Den stadfästade, alt Spannenräl war 06) förblef en Landrmonnmwara, som hwarje Landtman, ester sunda förnuftet borde sä ensam förädla; flera Medborgare hwarken kunde eller förmädde bestrida Landtman en tädan rättighetMen de kallade en sädan Landtmans rättighet att tillwärka ensamt Bränwin ett Privilegium, lvm skulle och borde stada Städerne.
Nu mera ar Nationens Allmänna röst, Jämnltkhek, Frihet, i näring och rörelse.
Jag bör härwid anmärka, att fä torde wara 1 detta Riket som ännu rätt smakat broderkrtzeu.
Långt n indre weta de hur Vet gär sidan de annammal Broderkytzen.
I lä fatta omständighet r to>de wara bäst, Mine H-rrar, att bidehäll 1 den Bränwins bränningen för Landet, som antogs 1800 äre Riksdag i Norrköping.
När hwmjs
Mantal bör nyttja BränwinS panna etter den dä uppgjorde Tariffen och betala derefter, är Rikets inkomst läker och bestämd.
Will någon haswa störrePannerymd. än denna Tariff innehäller, sär han dä ongifwa sig och betala derföre.
Lät Torpare, Soldater, Handtverkare, och Hynsmän pä Landel bettla efter Z Mantal dä de.Stnöja sig med Pannerymd efter detta Hemman; men wela de ny tja större panna mäge de derföre betala.
Allt sädant b'ttwer en tstlökod inkomst för Riket.
När Städerna, som nu söreffigit är lä beräkna 12 Pioner pä ett Manta! nyttja Bränwins pmna l ffmma proportion och betala derefter, lärer Städerne ej hajma orsak att klaga.
Pä Landet Den Lo Januari!. 919 ha fa warit mitznöjda med den inrättning af Bränwins-bränning, som antogs 1800.
Säledes ej annat fel än den dillmer något gammal; allt bör nu wira nytt- Hwad Tullfriheten angar för Landtman att införa Bränwin l Städerne, fordrar sädant mycken kunskap, att nyttan deraf witzt bestämma- Blstwer 'alla LandtTullar ucphäfna, gör Bränwins-Tulljrcheken sig sjelf.
Hwad inflvtelse Landt-Tullarn-s upphäswande kan ha pä Sjö-Tullarnes inkomster, stall riden rumsta; jag vnstar, art det ej mätte ste med Sjö-Tallarnes inkomster, som dst hände när R klens Ständ ks Fullmägtige handlade med Stängjern och C ffebönor.
Wi sten kom pu orätt, sida uti Räkningarne, sädont weta w! nu gansta säkert; men ej dä Handeln först började.
Herr Lsclerstolpo: Wld uppläsningen ak de H ndlingar som i dag före varit, h rr jag inhämtat för w-ha Städer gjordt undantag » rättigheten till Bränning bränning.
För mia d?l tror jag att olla Under äter bör ste uka rätt, och att om alla öfriga Städer i Riket stu'Ie tillerkännas rättigheten att bränna B'änwin v.rde pä sädan g und ej nägot undantag cvraS för Stockholm och Götheborg.
Men i 2l lmänhet tror jag att Städerna mä wara tMtit särskildt idka sin Handel och sina näringar, och Landtmonnen orr förädla den wara han producerar.