Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den har så sällan af opinionen tätt njuta skydd för sine åtgärder, att det icke varit mängden af de anfall man rigtat mot Inrättningen, sorn väckt min förundran, utan, endast det öfverdrifna i fraiviställningarne, de utan allt fog framkastade beskyllningar om den förlägenhet och nöd i landet Inrättningen skall hafva åstadkommit, och de skadliga följder som genom, dess existence skola uppkommit., Maga/insDirectioneo kan hvarken önska, eiler förvänta någon skonsamhet, njen ett rättvist bedömande om hvad sorn är skuld eller Oskuld har Directionen åtminstone rätt att be? gära.
Jag anhåller vördsamt, att detta anförande får remitteras till det Utskott till hvars Utlåtande motionerne om klagazinslnräuningeo, blifvit remjtterade.
Den ii April e, mi Bilagor till PleniProtocollet för den 11 April, eftermiddagen.
N:o i, ' i Herr Zengerlein, Jacob; Höglofl.
StatsUtskottet har velat utmärka som skulle den inskränkta verkningskrets
RiksgäldsContoirets ordinarie förvaltning från senare Riksmöten undergått, lemnat Fullmäktige obehindradt tillfälle att handlägga
Discont-4 utredningens göromål 3 men Höglofl.
Fnllmägtiges tid och i anseende till ansvaret alltid varit af en lika stor och vigtig omfattning, och att vid så beskaffade jämförelser, om de böra och kunna äga rum, så hade Fullmägtiges i och för Discontutredrtingen tiilökte göromål relativt till deras myckenhet bordt afvägas, emot dem sorn frångått deras handläggning.
Hufvudsakliga pröfningen forde vara den: huru RiksgäldsFullmägtige svarat emot Rikets Ständers förtroende, uti den dem uppdragne förvaltning af FilialDisconternes utredStingV och huruvida sådane utvidgade, mödor Den jl April e. m. och omsorger åtföljd* detta uppdrag som förtjena särskildt belöning?
Den förstnämnde omständigheten är redan af Rikets Höglof).
Ständer erkänd, och Högloft Statsutskottet har nu vitsordat att Fullmägtiges förvaltning varit af en oförmodadt besvärande och brydsam beskaffenhet.
Detta instämmer ock med sanna förhållandet, och det hade måhända berodt på Fulltnägtiges eget omprötvande, att efter den Reglementets straogare tillämpning, som 1820 års Revisorer yrkat, rakt afslå de många hundrade aosökningar som inkommit, rörande Låneomsättningar, och sålunda i betydlig nion underlätta och förminska göromålens vidlyftighet.
Hvad följder häraf uppstått är nu mera lika fullkomligen kändt, sorn att Fullmägtiges kloka och förutseende förvaltning i möjligaste måtto skyddat låntagare från undergång, samt
Disconturredningen från förluster af både capital och räntor.
Det är som, jag tror härutinnan Herrar RikgäldsFullmägtige gjordt sig förtjente af Rikets Högloft.
Ständers både bifall och beläning, hviken så mycket mindre torde böra dem frånkännas, som de sjelfva genom fin förvaltning tillvunnit inrättningen de ökade tillgångar hvarifrån^ en sådan belöning kommer att utgå.
Den 11 st pr il e. m. 169 Jag anhåller således hos Högvälborne Herr Grefven och L^ndtMarskalken samt Högloft.
Ridderskapet och Adeln om återremiss af Högloft.
StatsUtskottets Betänkande, samt att detta mitt anförande då tillika må åtfölja. » N:o 2.
Herr 'Montgomerij Gujlaf: a •
Vid StatsUtskottets betänkande i afseende på detta grannlaga ärende, anhåller jag att vördsamt få göra några efter min tanka, behöfliga anmärkningar.
Norrige är ett likaså oberoende och sjelfständigt Rike som Sverige, hvardera ägande egna grundlagar och eget representationssätt, båda lika ömtåliga om d* Constitutionellaformernas orubblighet och helgd* tror jag det icke lämpligt att Rikets Högloft.
Ständer genom en mer eller mindre direct inverkan eller anvisning i dess beslut om kostnadernas godtgörande för Hans Kongl. Höghet KmnPrinsens förestående förmälning och verkställde utrikes resa, deruti omnämner min« dre inblandar Konungariket Norriges deltagande, aldraminst dispositionssåttet af de bidrag Norriges nästa Storthing för samma ändamål, otvifvelaktigt utan främmande impuls anvisar.
Jag skulle tro grannlagenheten
Och båda Rikeos oberoende gemensamt fordra att Sveriges Ständer likaså litet vidröra Norrige 17° Dea 11 A pr it e. m. vid afgörande!; af detta som Rikets Höglofl, Ständers öfrige ärender.
Hvad StastUtskottet om Norrige omnämnt, vågar jag således tro art ifrån dess betänkande skulle kunna och till och med böra utgå.
StatsLJtskottet infordrade, inlemnade eller upprättade omständliga räkningen, calculen eller uppgiften på kostnaderna af Hans Kongl Höghet Kronprinsens utrikes resa , och förmodade behofverne för den förestående pörmälningen samt reparationer af Slottsrummen m. m. noga beräknad lärer uppgå till 630,000 R:dr, 6å vet jag ingen talande orsak hvarföre Utskottet derpå, endast för den runda summans skull, afprutat 30,000 R.’dr.
När Staten skail anordna och godtgöra'så beskaffade utgifter, utgifter sorn äro i närmaste samband med Nationaläran och Folkets kärlek för ett älskadt Konungahus; så vet jag icke om det är lämpligt att afprutningen dervid på några tusende R-.dr mer eller mindre bör kunna äga rqm, i synnerhet när raan icke prutar på millioner till Götha Canal; ty finnes det tillgångar till en utgift af 6.00,000.
R;dr, så mäste det äfven finnas eller kunna skapas tillgångar för 30, eller 40,000.
R:dr mer.
Jag skulle således våga Vördsamt föreslå att ingen afprutning i detta fall må få äga rum.
Jag är lika nitisk för besparingar sorn trotts någon af StatsUtfnottets medlemmar, och önskar af varmaste hjerta att alla möjliga indragningar måtte vid närvarande Riksdag åitadkommais. men vid frågan om utgifter af i - Deri II April c, nu frägavarande beskaffenhet, der tror jag NationaUtoltheten, Nät ionalan-s e endet och Nationaläran påkalla ett nödvändigt undantag, ett undantag, sorn otvifvelaktig! öfverensstämmer med hvarje medborgares känsla och öfvertygelse.
Utskottets anvisning af den föreslagna summan 600,0.00
R:dr, den jag på anförde skäl vördsamt ville ha ökt till 630,000 såsom också en rund summa, att utgå dels af Saltpeter fan dm, och dels af RiksgäldsCovtoiret, torde dervid kunna lämpeligen anmärkas: att i stället for ordet utgå, ordet för-, ltjutas af Saltpeter:fonden, likasom af Riksgälds1 Contoir et borde begagnas, ty ordet utgå förutsätter mindre än ordet järf juta en framdeles liqvid och ersättning, hvilken i afseende på Saltpeter]'onden, såsom jordbrukares enskilta medel, ehuru för närvarande ofruktbara, icke lä-- rer kunna åsidosättas, då nemligen Statens tillgångar det medgifva, sedan den nya Fin3nceregleringen på ett eller annat sätt för sig gatt och blifvit faststäld, jag önskar lifligt, mer än jag vågar hoppas, det- allmänna bästa till verkelig varaktig båtnad.
På dessa skäl anhåller jag vördsamt otti återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande betänkande.
N:o, 3- Herr Rothlieb, Axel’.
Den lycklig» och efteilängtade händelse .
I I73 Den 11 April e. nt, gom länge utgjordt föremål tor Nationens en$ liälliga önskningar, och hvars slutelig» uppfyllande vi med odelad glädje emotse, borde ej föranleda till några ventilationer, då enda frågan är om medel till bestridande af kostnaden för vår älskade Kronprins resa, Etablissement*, samt för dess höga Förmälning; ty alla lära vara derom ense, att utgiften till ifrågavarande kostnaders betäckande, bör utgöras af Staten, både enligt förflutna tidera bruk och pligt, och af innerlig kärlek för en Furste, hvilken så som han, förvärfvat och äger Nationens högsta tillgifvenhet.
Men, då fråga lippstadt om sättet, huru den för detta ändamål erforderliga summa bör utgöras, eller af hvad medel den samma skall bestridas då måste jag förklara, att jag ej kan för min del, till alla delar, gilla det förslag SiatsUtskoitet i dess betänkande framställt.
StatsUtskottet har föreslagit en summa af 60 R:dr Banco såsom ett maximum för i vet, grundadt på de upplysningar Utskottet kunnat pig förskalfä samt tillstyrkt, att samma summa borde af SaltpeterFonden och af RiksgäldsContoiret bestridas till fulla beloppet, under förmodan, att någon del af gumman, som emedlertid förskottsvis skulle utgå, af Norrige blir oss framdeles ersatt.
Jag är öfvertygad det BrödraFolket säkert med oss delar lika känslor för en älkad KronPrins, och anser visst ej, mera än vi,«n utgift för ett så önskadt ändamål tryckande.
Jag delar äfven med StatsUtskottet den tanka att föreslagne summan bör utgå, och äfven att, för handen Dea i x April e, m. 173 varande medel må, likväl med vilkor,' dertill förskottsvis användasj men jag kan, af nedan anförde skäl, aldrig för min del medgifva att SaltpeterFonden må, annorlundare än mot bestämd återersättningsskyldighet till andra ändamål, eller utgifter begagnas, än sådana, som föranledde dess tillkomst, och sorn ensamt rörer jordbrukets fördelar jag förenar mig så ledes med dem afStatsUtskottets Ledamöter som tillstyrka att den föreslagne summan bör genom gärd utgå Bröllopsgärd är ej någon o vanlig pålaga/ och då den förr ägt rum, skall den ur dubbla skäl ej anses som någon ny börda , ty utom det, att en allmän kärlek och tillgifvenhet för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen gjorde en sådan utgift lätt, skulle en hvar finna den, såsom hastigt öfvergående vara af helt annan egenskap än en vanlig bevillning, hvilken väl någon gång tager sin begynnelse, men sorn sällan eller aldrig
Ser sitt slut.
Jag vågar derföre föreslå att den ifrågavarande sum*: man 600,000 R:dr måtte genom en allmän Bröllopsgärd, fördeldt på 3:ne år, infordras, sålunda, att 225,000 R-.dr efter de grunder Riksens Stander, sedan Bevillningsutskottet med Förslag inkommit, framdeles komma att bestämma, antingen personel eller efter förmögenhet, måtte första äret utgå.
Andra året borde en lika summa utgöras, och om mot all förmodan, Norrige skulle undandraga sig deltagandet i denna för båda BrödraFolken af lika skäl och interresse påkallade utgift, så koni återstående 150,000 R:dr att på tredje årets bevillning fördelas.
Jag har för min del be - m beri it April é. ml fctridt, att SaltpeterFonden måtte annorlutida , äo med vilkor) af åter ersättningsskyl-1 dighet användas till andra ändamål än desé bestämmelse vid tillkomsten.
Maj*t har j
Nåder föreslagit att till jordbrukets lindring borde Saltpeterskatten nedsatt till hälften j eller från io till 5 skålpund på hvarje fullt hemman, Sedan Fonden nu hurinit till ett så betydligt belopp.
Skulle denna Fond disponeras till andra ändamål än Uppköp af Saltpeter inom Riket, sedan tillverkningen deraf genom uppmuntringar och särskildta uppmaningar drilvits till en sådan höjd, att vi äga ej endast för böhofvet, utan äfvert till export^ så skulle en så nyttig och det allmänna båtande näringsgren aftyna, samt slutligen, genom ett nedsatt pris och bristande afsättning gå tillbaka till sitt första intet. t Skall Sverige alltid vara det vanlottade Land der vissa yrken och företag först till én tid genom alla medel uppmuntras, endast för att sedan så mycket hårdare krössa öcii nedtrycka dem som låtit inleda sig i frestelse, Och sådan biet händelsen med Saltpeternäringen om dess fond nu, utan återersättning, begagnades.
Jag tror att Kongl. Majtts nådiga och Landsfaderliga Omsorg att lindra jordbruket genom Saltpeterskattens nedsättning motarbetades om Saltpeter Fonden på af Utskottet föreslagit sätt blef begagnad utan att åter ersättas.
Jordbruket skulle troligen snart nödgas återtaga dea nu varande Saltpeterskatten fö# Ben II April e. rti. ått tillskapa en ny Fond?
lika förgänglig som den nu varande» SaltpeterFondeO tillhör egentligen Jordbrukaren och bör derföre ej annorlunda) om ej genom lån, eller sorn förskott, antili Jord* brukets fördelar och bistånd användas.
År 1805, om jag ej misstager mig, blefvo alla hemman belagde med Saltpeterskatt, detta beskattnings6ätt fortfor till 1S i6 då Städerné för deras jord skulle derefter fast till en högst ringa del bidraga.
Men ännu finnas flere Städer, sorn icke, allt sedan, till närvarande stund bidragit, hvarken med Saltpetter in natura, eiler i penningar»
Om den upplysning jag erhållit år, sorn jag tror sann, sä är hela Stockholm Stads Salt.' peterskatt årligen ansedd i likhet med 4J hela mantal: är det då rättvist att endast jorden skall bära snart sagt ali tunga blott för det den är så lätt åtkomlig ?
På dessa skäl anhåller jag ödmjukast om återremiss samt att detta mitt anförande måt-1 te få åtfölja återrcmissen.
Ro 4.
Grefve Gyllenborg, Johan Henningi Instämmande hufvudsakligen i det yttran* de Statsutskottets Ledamot, Herr Öfversten 176
Dan ti April e, m.'
Lieutenant Hjerta, bifogat Betänkandet, angående anslag, i afseende på Hans Kongl. Höghet
Kronprinsens resa och förmälning, och, utan erinran vid nödiga kostnader, som deraf blifva föranledde, får jag vid Utskottets betänkande blott anmärka, att behandlingssättet af detta ärende, så väl, i afseende på tiden, som sättet, för dess afgörande, förekommit mig oväntadt, och mindre förenligt med grunderne för ärendernas behandling, som hittills så berömmeligen blifvit iakttagne, enär Utskottet föreslagit^ att nu genast 300,000 R:dr Banco borde för bestridande af kostnaderne i förenämnde afseenden, ifrån RikSgäldsContoiret förskjutas samt 300,000
R:dr eller hälften af SaltpeterFonden utgå, hvilket Förslag lemnaf anledning till den fråga, hvilka stadganden, i Grundlagen, meddela Utskottet rättighet att ingå i bestämmande af huru en beskattning bör utgöras och fördelas, hvilket jag, trodt tillkomma BevillningsUtskottet att föreslå, äfvensom den fråga jemlikt hvilka rättsgrunder, en, af jordbruket, allena, sammanskjuten Cassa, SaltpetersFonden. annorlunda kan tillgripas än såsom lån, då i öfvervägande koinmeratt densamma icke tillkommit genom alla medborgare- Classers gemensamma sammanskott, utan blott af hemmanen i Riket, efter deras mantals beräkning, allena i ändamål att befordra Saltpeterstillverkningens förkofran, samt att, i följd deraf, desse medel icke böra användas för bestridande af utgifter, som till Nationens gemensamma deltagande höra, och vid alla förut Ben i i April e. in. förut inträffande enahanda förhållanden söm nu förevarande, blifvit, sorn sådane , ansedde Och beräknade.
Det ar svårt att inse skälen hvarföre StatsUtskottet, som förmodats följa den grundsats, att, efter föregångne Ståtsinkomstberäknirtgar, i ett sammanhang pröfva och bedömma, de föreslagne Statsutgifter, nu, iso*? leradt, och utan allt sammanhang med till* gångar och behof, företagit afgörande af detta ganska betydeliga ärende, halst ett tidigare afgörande deraf ändock icke kart för Nationen dölja tyngden af tillökad utgift, .till närmare beloppet af en fjerdedel af nu Varande bevillning , som till rätta förhållandet framställer sig vid granskningen af RiksgaldsContöireta tillgångar och deras användande, äfven sorti vid StatsUtskottets profning af Konungen Nådiga proposition och flere
Riksdagsmäns motioner i ändamål af nedsättning af Saltpeterskatten, då möjéligeii hinder torde mota för rättvist bifall till nedsättningen, genom det fö* reslagne tillgripandet af Saltpetersfondens halfva belopp.
Med, en förtjent, uppmärksamhet å Heff Hjertås erlndran, att, i följd af våra Grund-* lagars obestämda innehåll, StatsUtskottets 1- frågavarande betänkande, kan, till verkställighet, bifallas, genom gtne RiksStånds beslut, då deremot, en gard, sorn förut vid Kongliga bilager varit Vanlig, icke, i anseende till egenskapen af bevillning, kan annorlunda, ärt Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. III Band. 12 17* Den i i April e, m. genom alla fyra Ståndens sammanstämmande vilja beslutas, synes mig det icke bordt undfalla uppmärksamheten, att nu deremot, i följd af StatsUtskottets tillstyrkande, tvenne Riksstånd, hvilkas medlemmar till SaltpettersFon™ den föga contribuerat, kunna med biträde af blott det ena af jordbxuksStånden, förordna om SaltpettersFondens användande, till underlättande i utskyider, hvari de gemensamt borde deltaga, hvaremot, om ifrågavarande ut« skyld blifver på BevillningsDebetssedlarnetill allmänt deltagande upptagen, det torde i anseende till det ökade beloppet, tillbakahålla flere Statsanslag, som kunna anstå men för hvilka hindren för bifall torde blifva un danröjde, om medlen till en början ifrån andra ställen hennäs, och derom så tidigt förordnas, utan att vara påkalladt att beräkningen af denna Stasutgift icke står i sammanhang med de öfrige.
Då med afvikelse ifrån allmänna beskattningsprinciper, som icke medgifva partiel beskattning, hvari ej alla deltaga, en Salt— pettersgärd blifvit af Riksens Stäuder ålagd, sorn träffat hemmansbrukare med dubbel tyngd derigenom, att, genomen ny tvångslag, hemmansägare blifvit vägrade att till afbördande af gärden köpa Saltpetter ifrån Finland och aflägsnare länder, till mindre än hälften af det höga lösaingspris som derföre blifvit bestämdt, och som, i följd deraf, genom närmare 200,000 R;dr Banco årlig utgift, af hemmanen allena, så skyndsamt uppdrifvit
SaltpeteräFonden till ett icke ens förmodadt högt belopp, ät väl satei yrkande räMssnligare, äa Di'fi 11 April a, m. 179 att denne Fond, samlad genom hemmansbrukares bidrag allena, må komma dem allena tillgodo, till en början, till nedsättning och framdeles till upphörande af en så beskaffad sällsam bevillning, som icke med principer af beskattning till allmän nytta, är förenlig; och jag förmodar att hos delägare i andra Cassör, betänkligheter lära uppstå, emot ett partielt användande af en Fond, som nu är föreslagit, för densammma främmande töremål, vid erinran derom, att med enahanda rätt, anspråk synes äga rum, till biträden af andre Cassör, PassevolanceCassan med flera, äfvensom att i motsvarighet emot användande af jordbrukets fonder, den andra hufvudnäringen Bergsbruket, vid sådant förhållande, icke med billighet skulle kunna undandraga sig underlättande af allmänna utgifter, genom biträden af dess tillgångar, Sluteligen, och då StatsUtskottet vanligen i sine betänkanden noggrant upplyst Riksens Ständer med detailler och skäl för dess tillstyrkanden af utgifter, men deremot utan meddelande af sig företeende förhållanden blott i en rund summa framställer ifrågavarande behof, hvari detaillerne naturligtvis legat till grund för Utskottets Förslag, hvarom likväl icke bordt saknas kännedom, särdeles då frågan uppstådt, uppå enskildte Riksdagsmäns motioner, och då yrkandet af Norriges deltagande, förutsätter en föregången närmare pröfning af behofven; sä tror jag mig icke sakna anledning till den begäran, att, jemte det Utskottet i ett förändradt betänkande föreslår erfordelige belopp till föreshgné utgifter att utgå Den J l April e. m. pi vanligt sätt i sammanhang med allmännare utskylderne, genom en gärd hvaraf fördelningen borde på Bevillningsutskottet ankomma, StatsUtskottet, efter vanligt bruk genom ett närmare utvecklande af ämnet älven upplyser till ledning för omdömet ej mindre hvad jämlikt vederbörande Embetsman? räkningar blifvit utgifvit, än de Förslagssummor, försärskilte föremål, som för, i sammanhang dermed blifvande, utgifter blifvit framställe.
Jag anhåller, af anförde skäl vördsammeligen om återremiss af betänkandet till StatsUtskottet, samt att desse anmärkningar mätte få betänkandet åtfölja Kto 5.
En värd Talare, Herr af Klintberg hat under Högloflige Ridderskapet och Adelns sista sammanträde yttrat förundran öfver den upptäckt af Skråanda, som jag gjort uti Comittérades underdåniga Förslag till förnyad Författning angående Handtverkerierne- Jag anser mig derföre böra afgifva min förklaring:
Man förstår i allmänhet med Skråanda, ej allenast det tvång och det förmynderskap, hvarmed en viss medborgareclass till följe af särskilta Privilegier, inblandar sig i sina medlemmars enskilta omsorger och sålunda styr och leder handlingar, hvilka till deras natur Den ii.
April f. nu böra vara fullkomligen fria, eller hvars mans ensak, utan ock. det tvång att genom uppställ, da svårigheter och pålagda band, på ett småaktigt och egennyttigt sätt vaka öfver, att ingen annan än dess utkorade Ledamöter begagnar, än mindre förnärminar, dess i sig sjelf onaturliga och på andra medborgares bekostnad tilldelade prerogativer..
Jag frågar i anledning häraf, om någon med Skråanda mera öfverensstämmande och mot rätt och förnuft mera stridande anstalt kan vidtagas, än Lärotvånget, alla möjliga licencer inberäknade ?
och. är det väl förnuftigt och klokt, att för så högst olika anlag, som menniskornas, och för så aldeles olikartage föremål, sorn de särskilta näringsgrenarne, vilja föreskrifva en lika och bestämd ålder och lärotid?
För att icke upphehålla Högloft.
Ridder^ skåpet och Adeln med onödiga betraktelser öfver naturvidriga åtgärder som tiden lyckligtvis längesedan växt ifrån, vill jag inskränka mig, att, såsom bihang till de allmänna positiva grundsatser jag förut haft äran framställa, föreslå en pröfning äfven af några negativa principer, som i sjelfva verket icke innehålla något till näriogsm&s hTtkofran, men blott Sten j i April e, m. utgöra ett veto af Skråandans egentliga väsende. i..
Förvärfvandet af skicklighet till slöjders idkande, bör, liksom kunskapers inhämtande i allmänhet, vara hvar mans ensak, ©ch derföre hvarken ålder, tid eller ställe röreskrifvas. 2.
Ehuru det må stå hvar och en medborgare fritt, att munteligen eller skrifteligen, inför vederbörlig auctoritet, upplysningsvis och utan smädande ton, yttra sina tankar om fullkomligheten af sådana arbeten, hvilka i afsigt att vinna rättighet till idkandet af en näring äro underkastade pröfning, bör dock icke någon slöjdidkare, som äger rättighet att dylika arbeten, eller andra af lika bestämmelse, förfärdiga, i sjelfva beslutet om deras gillande eller förkastande, ej ens såsom Jury-man, få deltaga. 3.
De beslut sorn vid sammankomster af Slöjdidkare i och för en handtering, kunna fattas, böra aldrig äga någon lagligt bindande kraft, hvarken för Mästare, deras arbetare, eller Lärlingar; utan bör det tvärtom åligga vederbörande Polisauctoriteter, att sådane öfverläggningar och beslut, såsom tillgrepp af en olaglig myndighet, förekomma och till laga åtal befordra.
Hvad den önskan vidkommer, som Herr af Klintberg framställt, att för Riksens Höglofl. tfen 11 April e. m. i85 Ständer mätte framläggas ett efter andra grund, satser uppgjordt Förslag, än det Herr af Klintberg söker försvara, sä lår jag vördsamt utbedja mig Högloft.
Ridderskapets och Adelns tillstånd, att till vederbörligt Utskotts bepröf.' , vande få utan anspråk ett sådant öfverlemna.
Förf lag till en Lag för rättig helen att idka flåjder. I. 1.
M«d Slöjder förstår Lagen sådane Näringsgrenar, hvilkas föremål är, att vare sig i första eller andra hand, förarbeta eller förädla råämnen eller omedelbara naturalster. 2.
Hvarje person, af ena eller andra könet, som uppnått myndiga år vare sig Stadseller Landtbo, Svensk eller utlänning, är, så vida han uppfyller de af Lagen föreskrifna vilkor, berättigad att idka hvilken slöjd sorn helst.
Gift qvinna, sorn för sig enskilt söker en sådan rättighet, bör vara försedd med mannens samtycke, så vida de ej äro lagligen skiljda. 3.
Den som, utan att hafva försett sig med ett sådant tillstånd, idkar en slöjd, eller som hemma hos sig använt
Den 11 April e. m, eler arbetare till sådan tillverkning, som ej &an anses bestämd, att omedelbart endast fyl-
Arbetare, sorn biträdt dylikt företag, pliktfälla likaledes till böter, efter de utskylder han erlägger.. 4, Då rättigheten att idka någon slöjd en gång är beviljad, åligger dess innehafvare att så länge uppfylla de förbindelser den medför, till dess han i laglig ordning sig samma lätighet afsagt, Den kan ej beviljas för kortare tid, än. ett år, och skall detta år räknas från den issta Januarii, r;sta April, den Ksta Julii eller irsta Qctqber, 5, Rättigheten atfc idka en slöjd skall, i afseende på dess omfattning, hafva 3/,ne grader, hvilka bero af den skicklighet, sökanden velat göra gällande, och af de utskylder han för sådan rättighet erlägger.
Dessa 3me grader skola vara: rättigheten att idka en handtering blott med egna händer-, rättigheten att idka den såsom Handtverkare, och rättigheten att Idka den i; egenskap af Fabrikant.
IL Om' jörvärjuandet af rättigheten att idka en. handtering blott med egna händer.
Den 11 si pr il e, ni. 1.
För att erhålla rättigheten, att med egna händer idka hvad slöjd som helst, och att dervid hafva biträde af närmaste slägtingar och blodsförvandter j af en upptagen dotter, j brist af egen; af personer öfver 60 år och af barn under 13 år, äfvensom af hvar och en sorn tillhör klassen af bevisligen bräckliga eller krymplingar, men ej af någon som icke kan inbegripas i de här angifna förhållanden, böra följande vilkor uppfyllas:. a) Att sedan sökanden behörigen!