Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det omnämda förslaget till Militairens sysslosättning med Landtmäteriet, anhåller jag nu få uppläsa:
För att i någon mån afhjelpa den förlägenhet hvaruti Subaltern -Officerare vid LandtRegementerne kunna befinna sig, i afseende på deras nu försvagade och ringa lönevilkor, då de icke äga ärfd förmögenhet, eller understöd af förmögna föräldrar; samt för att gifva dessa unga Officerare ett tillfälle till sysselsättning på ett sätt, som äfven med deras hufvudyrke öfverensstämmer, torde det finnas ganska ändamålsenligt, att, (i likhet med hvad som sker i Norrige) låta Landtmäteriet genom dem förrättas.
Redan gifves uti vårt land exempel derpå, att unga Officerare, efter öfverenskommelse med ordinarie Landtmätare och under deras inseende, använda sin semestre, eller permissionstid, till Geomethriska förrättningar och Chart-ritningar.
Härigenom hafva de befriat sig från sysslolöshetens tyngd, fördubblat sine inkomster, och utan tvifvel ökat sin militairiska duglighet genom ett härdande lefnadssätt och vunnen skicklighet till reeognoscerin - Den 9 F e b t u a r i i e. m. gar.
Det är således sannolikt, att dessa försök skola af flere efterföljas.
Detta torde likväl gå mycket långsamt, och många slags hinder möta en allmän efterföljd, så framt icke Regeringen derpå fäster det afseende, att efter hand deså kallade Commissions-Landtmätare härigenom helt och hållit kunna ersättas och umbäras.
Bland de flere invändningar, som emot denna förändring torde göras, är kanske den första, att i krigstid de frågor om Mitt och Ditt, som af Landtmätare-åtgärder bera, härigenom skulle sakna nödig handläggning, och komma må hända flere år att hvila.
Då i alla händelser en förste och en andre Landtmätare på Stat i hvarje Län nödvändigt skall finnas för LäneArchivets vård, samt kronomåls bevakande m. m. skulle ock deras biträde vara att tillgå för sökande jordägare, och sedan inrättningen vunnit stadga, skulle ibland afskedade Officerare säkerligen finnas tillräckligt antal, som under tjenstetiden vunnit öfning i yrket, och i krigstid troligen gerna skulle låta använda sig dertill.
Dernäst torde fruktan för collision emellan de civila och militära authoriteterne väcka betänkligheter emot förslaget.
Jag kan icke finna, alt en sådan collision skulle uppstå, om jordägaren, såsom nu sker, Den 9 Februarii e. m. till Konungens Befallningshafvande ställde ansökning om Landtmätares förordnande för serskilt fall, och Landshöfdingen genast remitterade denna ansökning med reqvisition till RegementsChefen.
Den sednare skulle då inom Regementet Beordra någon af de unge, för ämnet examinerade, Officerarne, hvilka ägde skicklighet, förvärfvad i början, under ledning af de Ordinarie Landtmätarne på Stat, och sedermera af de äldre öfvade kamraterna.
Naturligtvis skulle ej alla yngre
Officerare hafva håg för denna sysselsättning.
De, som ägde enskild förmögenhet eller mindre fallenhet, skulle afstå från täflan med de, som voro fallne för yrket, af hvilka ett visst antal till de Geometriske förrättningarne skulle utses.
Den hederskänslaj som man har skäl att förvänta hos desse Ingenieurer, skulle utan tvifvel blifva en säkrare borgen för jordägarens rättvisa behandling vid förrättningar, hvari äganderätten så lätt kan förfördelas, än den, jordägaren hittils häfver uti Domstolarne allena, der han, (1 synnerhet af allmogen) icke sjelf, utan ofta genom föga pålitliga ombud, måste söka controller.
A.f den värda Ledamotens memorial har jag tyckt mig finna klander mot Garnizonsbefäl, och an - 154 Den 9 Februarii e. m. håller derföre, att memorialet måtte få hvila på bordet, Grefve Gyldenstolpe j Anton Gabriel: Då Herr Ribbings anförande blifvit hegardt på bordet, kunde det visserligen vara lämpligast att vänta med anmärkningar deremot.
Jag skall likvist nu framställa till besvarande blott en fråga, som genast måste af det upplästa yttrandet falla i ögonen.
Jag vill ej fästa mig vid det romantiska eller det angenäma af den husliga lefnaden för de Militärer, som få sköta sine boställen; jag tror detsamma kunna vinnas, om man hor i städer eller på gästgifvaregårdar.
Men då Herr Ribbing velat bevisa nyttan för indelta Officerare att slå sig på landtmäteriyrket, och att en utväg derigenom kunde beredas till bergning för under krig afskedade Officerare, nödgas jag fråga Herr Ribbing: hvem skall sköta boställena, under den tid dessa Militärer sysselsätta sig med landtmäteri?
Om det hehöfves både tid och kostnad att sköta boställen, lärer det ej gå an att derjemte sysselsätta sig med landtmäteriyrket.
Dessa två omständigheter tyckas ej stå väl tillsammans, att nemligen sköta bostället och tillika vara landtmätare.
Jag tror mig ganska kort kunna besvara Grefve Gyldenstolpes anmärkning.
Såsom jag fattade den, ansåg han, att afskedade Officerare af Landtmäte - Den 9 Februarii e. in. 155 rict skulle hindras att sköta sina boställen.
Jag får då upplysa den ädle Grefven, alt afskedade Officerare ej hafva boställen.
För öfrigt synes tydligt af mitt anförande, att jag lemnat åt hvars och ens fria val att utöfva Landtmäteriet, och endast velat bereda utväg till sysselsättning för de Officerare, som ej äga fallenhet för jordbruket eller annan sysslosättning.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att då Herr Ribbings nyss uppläste anförande blifvit begärdt på bordet, torde öfverläggning i ämnet lämpligen kunna uppskjutas, intill dess berörde anförande varder till remitterande föredraget; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma.
Upplästes StatsUtskottets den 5 dennes aflåtne Memorial, innefattande anmälan om en anledning till anmärkning emot föredraganden för KrigsÄrenderna, hvarom Remiss begärdes till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningen skulle uppgifvas; och blef berörde anledning till anmärkning, uppå Hans Excellence Herr Gref vens och LandtMarskalkens derom gjorde proposition, jemlikt 29 §. i Riksdagsordningen, till ConstitutionsUtskottet remitterad.
156 Den 9 F e b r u a r i i e. m.
Ånyo föredrogs RiddarhusUlskoltets den 22 sistlidne Januarii aflåtne, saint den 29 derpå följde på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt fråga om Gratification åt Vakten utanför RiddarhusSalen; och blef, efter någon öfverläggning, hvilken, uppå derom af Herr von Hartmansdorff, August, väckt fråga, Ridderskapet och Adeln ansåg icke behöfva till trycket befordras, RiddarhusUtskottets berörde Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Justerades PleniProtocollen för den 8, 10, 12 och i5 sistledne December för-och eftermiddagarne.
Upplästes följande från nedanuämde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden:
Af den 3i sistlidne Januarii: N:o 5.
Med Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar mot en af Kongl. Maj:t föreslagen redactionsändring i 24 §.
Af den 5 dennes: N:o 53.
Angående väckt förslag om Den 9 Februarii e. ro. 157 förbud mot Bränvin af Spannemål och om samma varas lillverkande endast af Potatoes. N:o 5/f.
I anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande till förekommande deraf, att vägfarande icke förhindras att begagna vägar, som i laga ordning blifvit anlagde.
Angående väckt Motion, att Kronans Monderingspersedlar måtte förvaras i Trossbodarne, i stället för uti Rotekistorna.
Rörande väckt fråga om en fri kolilförsäljning för Hemmansägarne i Tossebo Härad af Elfsborgs Län. N:o 57.
I anledning af väckt fråga om förnyande af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de Ekonomiska författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet.
Angående Hedervärda BondeStåndets Talman Johan Olsson Longbergs Motion om utvidgad Smidesrätt för Ofvansjö och Thorsåkers Bergslager i Gestrikeland.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. \ till 11 om aftonen.
In fidem Protocolli, O, /.
Lagerheim. 158 Den la Februarii f. ra.
Thorsdagen d. ii Februarii 1829.
Anmältes oell emottogs HofCancellerert och Commendeuren af Kongl. Nordstjerneorden, Herr D. von Schulzenheim, hvilken å Kongl.
Maj:ts Höga vägnar öfverlemnade Kongl.
Maj:ts den 11 dennes aflåtne Nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängande.
Hans Excellence Herr Grejven och LandtMarskalken anmodade Herr HofCancelleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran att Kongl. Majus Högstberörde Nådiga Svar skulle med första varda inför Ridderskapet och Adeln föredraget.
Sedan Herr HofCancelleren blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, upplästes och lädes på bordet Kongl. Majus ofvannämnde Nådiga Skrifvelse.
Justerades 4 ProtocollsUtdrag innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den g dennes f. m. fattade beslut.
Den ra Februari» f. m.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 9 Februarii 182g.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls RiddarhusUtskottets den 22 sistlidne Januarii aflåtne, samt den 29 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt fråga om gratification åt Vakten utanför RiddarhusSalen.
Justerades 3:ne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 9 dennes e. m. i öfrigt fattade beslut.
Ånyo föredrogs och remitterades till BancoUtskottet Herr Rosenblads, Bernhard, den 3o sistlidne Januarii på bordet lagde Motion, angående en Medailles präglande, på Bankens bekostnad, i anledning af Deras Kongl. Högheters Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse.
Uppå af Herr Rosenblad nu gjord anhållan, hemställde Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken,, om icke Ridderskapet och Adeln behagade inbjuda de öfrige RiksStånden, att sig uti nämnde remiss förena; hvilket bifölls. i6o Den 12 Februarii f. m.
Föredrogs å nyo och gillades StatsUtskotlets den i6 sistlidne Jannarii under N:o 34 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående Sörforss KronoLaxfiske-Arrendatorers ansökning om eftergift i taxan för 3 år, m. m.
Vid förnyad föredragning gillades LagUtskottets den i/\ sistlidne Januarii under N:o i4 afgifne, samt den 29 derpå följde på bordet lagde, Betänkande öfver väckt Motion örn upphäfvande af 22 Cap. samt 27 Cap. 9 §.
Företogs till pröfning StatsUtskottetS 1 den 16 sistlidne Januarii under N:o 35 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Mjölnaren Eric Wässels underdåniga ansökning om nedsättning i arrendet för Carl Gustafs Stads Krono-Tullqvarn.
Herr Pejron, Gustaf Abraham:
Upplysningsvis får jag vördsammast den äran tillkännagifva, att den ifrågavarande arrendatorn, genom det år 1823 ingångna Contract, iråkat det obestånd, att arrendebeloppet de 2:ne sista åren måst uttagas hos Cautionisterne.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjord pro posi - Den 12 Februari i f. tu. 16r position, gillade Ridderskapet och Adeln StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande. k liyo föredrogs ConstitutionsUtskollets den 3 sistlidne Januarii under N:o 4 afgifne, samt den Q i samma månad på bordet lagde, Memorial, angående återlemnandet af en till Utskottet remitterad motion, om tids bestämmelse för Riksdagsmanna- valen.
Herr Crusenstolpe j Magnus Jacob: Ridderskapet och Adeln täcktes öfverse, om det ej lyckas mig att i system ordna den mängd af reflexioner, hvilka så väl sättet för detta måls behandling, som sjelfva saken hos mig alstra.
Till en början vill jag ådagalägga, att ämnet ej är främmande för ConstitutionsUtskottet.
Jag gjorde vid förra Riksdagen hos ConstitutionsUtskottet en motion i samma ämne, hvilken jag utbeder mig få uppläsa, så lydande: Uti ii §.
Riksdagsordningen är det vederbörande Corporationer eller Embetsmål!, vid ansvar, ålagdt, att utan vidare påminnelse och ulan annan anledning, än vid Lagtima Riksdag sista Rikdagsbeslutet, och vid Urtima Riksdag sjelfva kallelsen, besörja, det valen till Riksdagsmän, der sådane val äga rum, i laglig ordning med all skyndsamhet verkställas.
Enligt 49 §•
Reia H. * i Den 12 Februarii f. nj. geringsFormen, skall uti hvarje Riksdagsbeslut dagen bestämmas, då Riksens Ständer åter sammanträda, samt uttrycklig
Riksdagskallelse med nödige föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-valen deruti intagas.
Samma §. berättigar dock Konungen, alt Riksens Ständer till Urtima Riksdag derförinnan kalla.
All tvekan är härigenom för vederbörande undanröjd, hvad Urtima Riksdagar angår, och ansvaretj som nyssnämnde n:e §. omtalar, dock utan att detsamma bestämma, drabbar med rätta den. försumlige.
Ett annat förhållande inträffar med Lagtima Riksdagar.
Sista Riksdagsbeslutet, som innefattar Riksdagskallelsen, bestämmer väl dagen för det Lagtima Riksmötets början; men då Konungens rättighet alt derförinnan påbjuda en Urtima Riksdag är och måste vara oförkränkt, och Grundlagen icke stadgar, huru länge Konungens beslut i denna omständighet bör afbidas, innan vederbörande skola gå i författning om valen till den Lagtima Riksdagen; så kunna desse icke annat, än stanna i den största villrådighet om sättet att sig härutinnan förhålla.
Erfarenheten lärer ock besannat, att olika meningar i detta afseende kunnat uppstå, hvilka möjligen föranledt grundlagsstridig åtgärder, derest icke Konungen sjelf, och dess tillförordnade Regering under Hans Majrts egen frånvaro på resor, genom Circulairebref erinrat vederbörande om hvad de hade att iaktta - Den 12 Februarii f. m. ga, rörande valen till nu påstående Riksdag, som är den första Lagtima, sedan Grundlagen stiftades.
Det vore öfverflödigt att bevisa, och tidödande att utveckla de vådliga följderne af en sådan villrådighet för kommande tider.
Man kan icke alltid göra räkning på en styrelse, nog ädelt och constitutionelt sinnad, för att sjelfmant fästa sina underlydande organers uppmärksamhet på deras åligganden mot NationalRepresentationen.
Man bör tvertom så taga sina mått och steg, att de afse äfven den olyckliga händelse, om en Regering skulle försöka lägga hinder i vägen för Riksens Ständers sammanträden, eller åtminstone uppehålla dessa längre, än Grundlagen medgifver.
Då är det ostridigt af yttersta vigt, att denna Grundlags stadganden äro bestämde, på det de auctoriteter, hvilka besörja Riksdagsmanna-valen, icke må med någon föreskrifternes otydlighet kunna undskylla deras uraktlåtenhet; äfvensom att det ansvar, som de i sådant fall äro underkastade, finnes i sjelfva Grundlagen utstakadt och icke göres beroende af en tillfällig tolkning vid tillämpningen.
På grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, hemställer jag vördsamt till Höglofl.
ConstitulionsUtskottets upplysta pröfning, om icke dels ett tillägg borde göras uti ix §.
Riksdagsordningen, innehållande, j64 Den ia Februarii f. m. att då Konungen ej inom (till exempel) sex månader före den i sista Riksdagsbeslutet ustatta dag till nästa Lagtima Riksmötes början, sammankallat Riksens Ständer till Urtima Riksdag, och påbudet derom blifvit inom besagde tid behörigen kungjordt, vederbörande ovillkorligen skola draga försorg, att valen till den Lagtima Riksdagen, på sätt i öfrigt förordnadt är, för sig gå, utan att längre kunna afbida någon Konungens kallelse; och dels, i stället för orden ”vid ansvar ” borde sättas: ”vid sysslans förlust då det grundlagsstridiga af ordinarie tjensteman begås, samt, vid förlust ”af rättighet att blifva till någon Statens ”tjenst befordrad, af hvad beskaffenhet som ”helst, eller till bestridande deraf förordnad , om felet blifvit af en tjenstförrättande begånget.” Orden ”ali skyndsamhet'' torde, såsom öfverflödige, kunna ur §. försvinna, i händelse ett förtydligande af densamma, enligt hvad jag vågat föreslå, blifver antaget.
Jag hemställer nu till Eder alla, Mine Herrar, om ej frågan är vigtig.
Jag hemställer till eder alla, om i det sätt, hvarpå jag då framställde den, ligger något, som kunde vara obehagligt för Styrelsen, för Representationen, eller för Folket.
ConstitutionsUtskottet afspisade mig likväl med hän» visning till 81 §.
Herr Det) is Februarii f. tn. »65 Bexell har nu åter väckt denna fråga.
Han har gjort det på ett enklare och riktigare sätt, än jag, emedan det hastigare leder till målet.
Constitutions-Utskottet har denna gången varit consequent.
Det har på motionen laggt lunga händer, för att i sinom tid kunna svara Herr Bexell nu, på samma sätt som mig då.
En Ledamot i ett annat Stånd har med mycken sanning kallat Utskottets förevarande Utlåtande en omogen frukt.
Det är Rikets Ständers juridiska pligt, att bevaka representationens rätt.
Med de bestämda föreskrifter, Grundlagen omförmäler, kan ej förstås annat, än Ständernas rätt, att utsätta dagen för valen.
Annars skulle det bero på Regeringen, att åstadkomma sådane hinder, att Riksdag ej komme att i laglig lid äga rum.
Rikets Ständer hafva en moralisk förbindelse, att ej lemna auetoriteterne i en dylik villrådighet om tidpunkten, då deras skyldighet att gå i författning om valen inträder.
Ridderskapet och Adeln har dessutom särskilt en granlagenhetspligt, att, sedan frågan i ett annat Stånd blifvit väckt, ej låta den falla.
Just derigenom att Ridderskapets och Adelns enskilde medlemmar veta, att och huru de skola representeras, kunna de bereda sig till ärendernes behandling, under Riksdagarnes långa mellantid, hvilket ej är förhållandet med den valde Riksdagsmannen.
Således, om Ridderskapet och Adeln skulle åsidosätta att bevaka de öfrige Slån - i66
Den 12 F e b r u a r i i f. m. dens rätt i detta afseende, skulle det se ut, som ville Ridderskapet och Adeln tillvälla sig en slags suprematie öfver de andra Stånden, just derigenom, att Adeln alltid funnes beredd, i motsats mot medStånden.
Det kinkigaste är kanske att komma till slut i denna sak.
Dertill finnas likväl trenne utvägar.
Den första är att återremittera Utlåtandet.
Jag får härvid anmärka, att detta nu ej har samma svårighet, som när det är fråga om något af ConstitutionsUtskottet uppgjordt förslag till ändring af Grundlagen, i hvilket fall anmärkningen skall utgöra Ståndets gemensamma tanka.
Detta är ej fallet nu, utan blott om en helt enkel återremiss.
Den andra utvägen är att lägga Utlåtandet till handlingarne, med uttryckligt förbehåll, att, när ExpeditionsUtskottet inkommer med förslag till den §. i RiksdagsBeslutet, som angår bestämmande af dagen till nästa Lagtima Riksdags början, man äfven bestämmer, huru med valen skall förhållas.
Den tredje, är att directe remittera målet till ExpeditionsUtskottet.
Jag tilltror mig ej sjelf att i detta ögonblick stadga ett bestämdt omdöme, ännu mindre att tillstyrka Ridderskapet och Adeln att fatta ett sådant, om hvilketdera af dessa sätt är det lämpligaste.
Jag skall afbida discussionen för att begagnande de upplysningar, derunder ofelbart meddelas, derefter framställa den åsigt, jag linner vara den rätta.
Den 12 Februarii f. m. 167 Herr Cederschjöld, Pehr Gustafuppläste följande:
Till Lagtima Riksdag hafva Rikets
Ständer visligen förbehållit sig att sjelfve utfärda kallelse.
Uti 4p §• af RegeringsFormen och 2 §. af Riksdagsordningen heter det nemligen: ”Uti hvarje Riksdagsbeslut be"stämme Rikets Ständer dagen, då de, till föl”je häraf, åter sammanträda, samt intage der”uti uttrycklig
Riksdagskallelse, med nödiga ”föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna”'valen.
För att så mycket säkrare vinna det åsyftade ändamålet, att Riksens Ständer icke skulle kunna hindras alt till Lagtima Riksdag sammankomma, har Lagstiftaren till yttermera visso i RiksdagsOrdningens 11 §. förklarat: att ”med de i 2:a §. ”omförmälte föreskrifter förstås bestämman”det af skyldigheten för vederbörande Cor”porationer eller Embetsman att, utan vi”dare påminnelse och utan annan anledJ’ning, cin vid lagtima Riksdag sista
Riks ”dagsbeslutet, besörja det valen till ”Riksdagsmän, der sådana väl äga rum, i ”laglig ordning och, vid ansvar^, med all ”skyndsamhet verkställas,”
Men då vederbörande Corporationer och Embetsman sålunda skola, utan vidare påminnelse och utan annan anledning, än sista Riksdagsbeslutet, vid Lagtima Riksdag ombesörja Riksdagsmannavalen, frågas:
När skola de derom gå i författning? skall 168 Den ia F e b r u a r i i f. m. delta bero på deras eget godtfinnande, så att valen kunna i vissa orter förrättas på en tid, och i andra på en helt annani — Ingen lär väl kunna neka, att ju detta vore ett oskick, och att det derföre lill dylika oordningars och godtyckligheters förekommande vore nödigt, att en viss tid för Riksdagsrnannavalens företagande föreskrefves.
Men linnes en dylik föreskrift vara nödig, så innefattas den ju i de nödiga föreskrifter i afseende pä Riksdagsmannavalen, som Rikets Ständer äro berättigade alt i Riksdagskallelsen intaga.
Det är sålunda otvifvelagtigt, att Rikets Ständer ju kunna i Riksdagsbeslutet bestämma den tidpunkt, då vederbörande Corporationer och Embetsmän skola begynna vid ansvar besörja, det Riksdagsmannaval i laglig ordning och med all skyndsamhet verkställas.
Någon torde till iifventyrs tycka, att dä det för Urtima Riksdagar har i 5t af Regerings Formen och g dP- af Riksdagsordningen blifvit bestämdt, hunt tidigt Riksdagskallelsen skall kungöras före Riksdagens begynnelse, nemligen emellan den 5o:e och 3o:e dagen, och i 11 S- af Riksdagsordningen, att Sockenstämma till Electorsval för BondeStåndet skall utlysas samina dag kallelsen kungöres; sä borde äfven för Lagtima Riksdag vara i Grundlagen uttryckligen bestämdt, när valen skola begynnds, och den åsyftade föreskriften säle - I Den ta Fe brua vi i f. in. 169 des icke kunna åstadkommas, utan medelst ändring i Grundlagen.
Men just i denna olikhet uppenbarar sig den vishet, hvarmed Lagstiftaren här sökt omgärda och befästa Riksens Ständers frihet och rättigheter.
Vid Lagtima Riksdag hafva nemligen Rikets Ständer fått full magt och myndighet att i Riksdagsbeslutet sjelfve utfärda uttrycklig Riksdagskallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-valen, och således äfven för tiden till deras anställande, hvilka föreskrifter vederbörande Corporationer och Embetsman blifvit ålagde att vid ansvar efterkomma; och detta tydligen, på det alt
Ständerna må vara så mycket säkrare att, alldeles oberoende af Styrande magten, ovilkorligen; kunna sammankomma; hvilken säkerhet utgör den förnämsta constitutionella borgen för möjligheten att bevara alla deras öfriga rättigheter.
— Men vid Urtima Riksdag hafva Regeringens rättigheter i dessa afseenden blifvit inskränkte, just för alt sättas ur stånd att träda Ständernas för nära.
Riksdagskallelsen får nemligen ej kungöras tidigare, än 5o:e dagen före den, till hvilken Ständerna sammankallas; ty eljest hade, då Konungen dröjt öfver 12 månader utrikes, eller varit sjuk öfver 12 månader, eller aflidit antingen utan Thronföljare eller ock med en som vore minderårig, SlatsRådet kunnat godtyckligt bibehålla Regeringen vida längre, än Lagstiftaren ansett med god ordning J7° Den 12 Februarii f. m. och Rikets väl öfverensstämmande.
Och i händelse krig eller andra olyckor förmådde Konungen att sammankalla Rikets Ständer till Urtima Riksdag, borde deras sammanträde ej kunna fördröjas, på det att olyckorna ej måtte hinna blifva alltför invecklade och svåra att bota.
Likaledes får kallelsen till Urtima Riksdag ej kungöras senare än 3o:de dagen före den, till hvilken Ständerna sammankallas; ty eljest hade, genom kallelsens fördröjda kungörande, Ständerna kunnat beröfvas nästan hela deras motions-rätt, och de vigtigaste saker afgöras, innan Stånden ännu hunnit rigtigt samlas.
Vidare torde invändas: att ConstitutionsUtskottet emedlertid har förklarat saken vara af så kallad constitutionel beskaffenhet, och att denna Utskottets dom icke kan jäfvas.
Men till svar derpå vill jag blott påminna, att ConstitutionsUtskottet, utom i afseende på Konungens Rådgifvares tilltalande inför RiksRätt,och enskilta Grund lagsmotioners afslående, icke har någon annan afgörande rätt, än såsom ett slags Compromissarius, för att slita skiljagtighet, som kunnat uppkomma antingen emellan Landtmarskalk, eller Talman och Ståndet, angående lagligheten af en yrkad proposition; eller ock Stånden sins emellan, dels angående den frågan, till hvilket Utskott ett mål skall remitteras, och dels an - Den 12 Februarii f. m. gående tillsättande af särskildt Utskott.
Vid detta tillfälle har ConstitulionsUtskottet sålunda icke handlat med Rikets Ständers rätt, och dess omdöme äger följagtligen för Rikets Ständer icke den ringaste bindande kraft, lika litet som en Domstols i ett mål, som icke vore vederbörligen instämdt.
Detta synes också ConslitutionsUtskottet sjelf hafva funnit och tydligen medgifvit, just genom åberopandet af 44 §•