Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På det att icke på detta och flera dylika sätt må ske några underslef, tror jag derföre att all jord bör beskattas utan afs. på inteckningar.
På grund af hvad jag nu yttrat kan jag således icke annat än anhålla om bifall till TJtsk:s Betänk.
Frih. Raab, Adam C hr.:
Då jag till största delen gil lar IJtsk:s förslag, och är förekommen af Gr.
Lagerbjelke i det af honom nyss afgifna yttrande, vill jag endast tillåta mig att 3 34 Den 9 Maj f. m. yttra några ord.
Vid föregående tillfällen, då ett förslag i någon viss fråga blifvit utstäldt till Hush.-sällsk:ers och andra auktoriteters hörande, har, så vidt jag kan erinra mig. detsamma åtföljts af ett kontraförslag.
Här har dock ingen af dem, som gjort anmärkningar mot Utsk:s förslag, framlagt något annat, — endast yrkat på uppskof, under åberopande af stängselförordningen, som ej blef utfärdad förrän Hush.-sällskaperna m. fl. blifvit hörde.
Men, M. Hrr! i stängsel-frågan hade K. St:r, genom 3 Stånds bifall till ett framlagdt förslag, fattat sitt beslut, och detta beslut, beledsagadt af BondeStåndets särskilda mening, var det som utställdes till vederbörandes utlåtande.
Man klagar öfver de svårigheter, som skulle komma att uppstå, vid Berednings-komitéernas sammanträden, att kunna noggrant uppgöra ett taxer:s-förslag.
Af erfarenhet kan jag förklara att dessa svårigheter icke böra blifva så stora.
Inom Halmar län i Ryssby socken, der jag i en lång följd af år varit bosatt, beslöto församlingsboerna vid allmän sockenstämma för några år sedan att anmoda de till Tax.-komitén utsedde ledamöter att hålla förberedande sammankomster, för att uppgöra förslag till en jemnare taxering.
Det skedde, och med ledning af köpeskilling och andra upplysningar uppgjorde denna Beredn:s-komité ett förslag till ny taxering af alla hemman i socknen, hvarvid så tillgick, att egendomarne först upptogos till sina verkliga värden, hvarefter alla hemman nedsattes i lika inbördes proportion till det belopp att socknens hela taxeringsvärde blef ungefär lika med föreg:de års.
I afs. på den föreslagna § villjag endast säga, det jag anser det icke vara billigt att bestämma så stor skillnad emellan afgifterna för fastighet på landet och i stad; om man nödvändigt vill att någon skillnad skall förefinnas, tror jag att det vore lämpligare att antaga den till 4 och 3, än till 5 och 3, helst vårt jordbruk ännu ej är så utveckladt.
Utgångspunkten för denna öfverläggning är B..
S:rs anhållan vid sista riksdagen hos K. M., att en komité måtte tillsättas att uppgöra en Bevillmsförordn. på billigare grunder än den nu gällande.
Man erkänner allmänt olägenheterna af den nu gäll. förordn.-n; och det synes mig således temmeligen besynnerligt att, då ett nytt förslag uppgifves, man ändock vill, under erkännande af det gamlas orättvisa, bibehålla detsamma.
Andra Art, 2 § innehåller: »För all inom Riket belägen fast egendom — med undantag af Statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde».
Då jag är fullt öfvertygad, att ingen inom detta hus vill frånkänna den i Utsk:s förslag angifna principen för fastighetsvärdenas bestämmande och dess riktighet, vet jag ej, om det är rätt och fördelaktigt att till nästa riksdag uppskjuta denna frågas behandling i de delar, som möjligen kunna gifva anledning till Den 9 Maj f. m. 35 anmärkningar och påkalla några förändringar.
Ett totalt bortkastande af detsamma kan jag icke tro ligger i majoritetens af Huset mening.
Jag kan icke föreställa mig att man från denna till nästk. riksdag skall komma på säkrare grunder för sin öfvertygelse än från den förflutna till nuvarande.
Detta synes mig således blott vara en skenbar anledning till uppskof och således icke böra vara någon anledning dertill.
Här har af en tal. blifvit yttradt, såsom invändning mot nu föreslagna förordning, att den skulle lemna en lättnad för framtiden att öka bevillningen till så hög procent, som för statens behof vore erforderlig.
Hvad mig beträffar, så ligger enligt min åsigt deri en af de största fördelarne, som kunna tillräknas denna förordning, i det att den på säkrare grunder, än nu är fallet, kan förhöja bevillningen.
Den företer dessutom den fördel, att man icke vid hvarje riksdag behöfver förändra författningen, utan endast procenten.
Man har vidare invändt, att man genom tillämpning af den föreslagna förordmn kan lika lätt komma upp till en bevillmssumma af 3 å 4 millioner, sorn till 2, hvilka erfordras.
Detta är dock något, som i ännu högre grad lärer vidlåda nuvarande Bevillms-förordn.
För min del anser jag för öfrigt att någon åtgärd borde vidtagas, hvarigenom, sedan det blifvit bestämdt huru stort belopp, som skall erläggas, det öfverlemnades åt något af B,.
S:rs verk att fastställa och nedsätta proc:n till det erforderliga beloppet.
Baab har nyss nämnt, att proportionen mellan beskattning af stads- och jordegendom vore för hög.
Jag tror att jordbruket är underkastadt vida större chancer, samt att det är mycket svårare för jordbrukaren att af sin fastighet uttaga 3 proc., än för husegaren att af sin stadsegendom erhålla både 5, 6 och 8 proc.
Vidare har man gjort invändningar mot att afdrag ej få ske för skulder på jordegendom.
Men, M. Hrr! deri blefve en inkonseqvens.
Man frånträder då uppskattningsvärdet, öfvergår till inkomstberäkning och förändrar enl. min tanke helt och hållet principen för bevillnings utgörande.
Och för att komma till en fullt säker grund för uppskattningen af jordegendom, borde man låta kadastrera landet; hvilket enl. min tanke ej vore omöjligt att tillvägabringa, om man blott ville vidtaga åtgärder derför.
Under medgifvande från min sida, att man under nuvarande förhållanden ej kan komma till något bättre resultat, än nu föreslagna punkt angifver, tror jag att man bör bifalla Utsk:s Det. i denna del; och får jag derföre anhålla om proposition derpå.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att, som tiden nu vore långt framskriden och flere talare anmält sig för att yttran - 3C
Den 9 Maj e. m. den i ämnet afgifva, fortsättningen af nu pågående öfverläggning måtte uppskjutas till eftermidd:s plenum; och sedan E. o. Ad. härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. något öfver 3 e. m.
In fidem O. Brakel.
Onsdagen den 9 Maj 1860 Plenum kl. 6 e. m.
N:o 11, i ani. af väckta motioner om upphäfvande af straffarterna prygel och dagg samt om inrättandet, i stället derför, af strafflasser inom alla regementen m. m.; samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-TJtsk:s Betänk:n: N:o 81, i ani. af väckt motion om befrielse för sockneprester från skyldighet att åtfölja dödsfångar till afrättsplatsen; N:o 82, i ani. af väckta motioner, dels ang:de Eotehållares skyldighet att inställa sig vid Generalmönstring, dels om rättighet för Eote- och Busthållare att, utan all inblandning af Officerare, med soldat, hussar eller båtsman afsluta knektekontrakt m. m.; N:o 83, i ani. af väckt motion om upskof med tillämpandet af Kongl. Kungör, d. 15 Juli 1859, ang:de laga skiftens verkställande på Gottland; N:o 84, i ani. af väckt motion om bestämmande af ersättning åt Kronobetjent för försäljning af å landet utmätte lösören; N:o 85, i ani. af väckt motion om skyldighet för åbo att borthugga skog, som står för nära annan åbos åkerjord; N:o 86, i ani. af väckt motion om makadamisering af de genom Norr- och Koslagstullarne från Stockholm ledande vägar, samt i fråga om erläggande af afgift för samma vägars begagnande ; N:o 87, i ani. af väckt motion om afskaffande af fotmöten vid Skånska kavalleriet eller deras ingående i regementsmötena.
Den 9 Maj e. m. 37 Uplästes ett utaf Hr Rosensvärd, Johan Henrik, inlemnadt meni. af följande innehåll:
I anseende till förestående afresa från hufvudstaden, får jag hos R. o.
Ad. vördsamt anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig updraget att vara ledamot af Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:t.
Propos. å bifall till denna anhållan framställdes, och besvarades med ja.
Yidare uplästes följande, af Hr Ribbing, Erling, ingifne mern,:
Till följe af tjensteåligganden, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats som suppleant i Ailm.
Besvärs-och Ekon.Utsk:t.
Slutligen uplästes ett utaf Hr Rehnberg, Carl Gustaf, inlemnadt, så lydande mern.:
Af tjenstegöromål nödgad att afresa från staden, får jag härmed ödmjukast afsäga mig att vara suppleant i Allm.
Besvärs- och Ekon.TJtsk:t, under vördsam anhållan, att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Jemväl härtill lemnade R. o. Ad. sitt bifall; och anmodades Ståndets Hrr Elektorer att välja en ledamot i Allm.
Besvärs- och Ekon.TJtsk:t efter Hr Rosensvärd, samt två suppleanter i samma TJtsk. öfter Hrr Ribbing och Rehnberg.
Landtm, tillkännagaf, att från Riksmarsk.
Emb:t ankommit 45 biljetter för Ståndets ledamöter till det tredje galaspektaklet, som komme att gifvas nästa dag, och hemställde, att lottning derom finge ske i morgon kl. 9 f. m. emellan de ledamöter, som antecknat sig för erhållande af biljetter och icke bekommit sådana till de två första galaspektaklen.
Uplästes och godkändes följande från Exp.Utsk:t ankomna förslag till R.
N:o 62, i ani. af motion om förändring i upbördssättet af indelta räntor, anslagna till militära tjenstemän; och N:o 63, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. med förslag till Stadga ang:de Högsta
Domstolens tjenstgöring på två afdelningar. 38 !>en 9 Maj e. m.
Fortsattes pröfningcn af Bevilln:sUtsk:s Betänk.
N:o 20, ang:de Adim.
Bevillningen, dervid till ytterligare öfverläggning förekom TTtskds hemställan å sid. 23, angående bevillning för fast egendom.
Hr Reutersvärd, Patrik; Då så få ledamöter nu äro närvarande och ingen af dem, söm i förmidd:s plenum yrkade på denna frågas upskjutande till en kommande riksdag; inskränker jag mig till att, på det deras förslag ej måtte vinna bifall, tillstyrka It. o. Ad. antagande af hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit.
Det är svårt att upträda, då man icke ser någon af sina motståndare närvarande, emedan hvad man säger, icke då kan på dem inverka, hvilket annars möjligen blefve händelsen; men då jag begärt ordet, måste jag naturligtvis förklara anledningen till en sådan begäran.
Jag vill då först yttra mig öfver förslaget att uppskjuta Betänk:s behandling till nästa riksdag.
Mig sjmes det något besynnerligt att framkomma med ett sådant förslag midt under det diskussionen om en punkt förekommer, och icke tillåta att den fortgår om hela Betänk:t, så att Utsk:t och äfven Regeringen, till hvilken man vill hänskjuta frågan, får något begrepp om hvad R.
St:r eller Ståndet, ifall dess beslut blir R.
St:rs, tänka i denna sak.
Om nu Betänk:t skulle, på sätt föreslaget är, utan öfverläggning återremitteras till Utsk:t, så får ju icke Regeringen någon kännedom om, huruvida det har någon chance för sig att gå igenom eller icke vid en kommande riksdag.
Min åsigt är således, att, äfven om Betänkit återremitteras med det af Hr von Ehrenheim gjorda tillägg, bör det likväl föredragas, så att man blir i tillfälle deröfver yttra sin tanke.
Om man jemför det nya förslaget med det gamla, så, ehuru jag inom TTtsk:t varit i flera afseenden skiljaktig från TJtsk:ts majoritet, kan jag icke underlåta att finna det nya förslaget vida bättre än det sednare, och det har väckt min förundran att det blifvit så mycket klandradt.
Men det är förhållandet med menniskan i allmänhet, att, när man är tillsammans med någon, så känner man olägenhet af dess egenheter; men då man skiljes från honom, så börjar man fatta förkärlek för honom och en prevention mot de nya bekanta.
Så är det äfven med alla reformer och speciel! i datta fall.
Men den princip, som man velat lägga till grund för all bevilhns utgående, har man, ed. mitt omdöme, afvikit från, der det icke behöfts, och jag skall be att få visa att så är förhållandet med denna punkt.
Denna princip är att beskattning skall läggas på all inkomst, och Komitén har framhållit den i så bjerta färger, att det skulle förefalla mig besynnerligt, om mau, i frågan om jordbrukets beskattning, ville
Den 9 Maj e. m. slå in på en annan väg.
Jag har i Utskrt yrkat att jorden skulle erlägga bevillning efter sin behållna inkomst.
Härutinnan understöddes jag af några få ledamöter, men majoriteten undertryckte min tanke, hvilken jag likväl ansett mig böra underställa Ståndets pröfning.
Att den är principenlig, derom torde icke vara tu tal; men man har sagt att den möter så stora svårigheter, att man tvingas frångå principen i detta fall.
Man har föreslagit så väl inom Komitén som Utsk:t att grunda bevillningen på ett visst värde, och, för att finna detta värde, har man föreslagit åtskilliga utvägar', som förorsaka mer eller mindre farhågor hos jordbrukaren.
Man har föreslagit att detta skulle ske på grund af köpeskillingen, på grund af arealen, hypoteksvärdering och mångahanda sådana förhållanden; men man har slutligen stannat dervid »att, då dessa sätt att gå till väga icke kunde ega rum, så måste egendomen, jorden och värdet derå bestämmas efter jordens afkastning.”
Då kommer man till det jag åsyftat.
Man har gjort det inkast, att, då så många af BondeStåndets ledamöter icke hafva kännedom af inkomsten på sin jord, så vore omöjligt för dem att upge hvad de hafva i inkomst.
Men det är icke meningen att någon taxeringsskyldig skall lemna upgift på sin inkomst, utan att han skall lemna sådan upgift, som kan läggas till grund för att få ett ungefärligt begrepp om en egendoms afkastning.
Härtill fordras, som de fleste känna, att hafva reda på en egendoms utsäde, dess höafkastning eller framfödda kreatur, samt med huru många arbetare den skötes.
Det är de enda faktorer, jag behöfver, för att få ett ungefärligt begrepp om hvad en egendom lemnar i afkastning, och härigenom får jag ett lika exakt värde, som om jag håller mig till köpeskillingen eller någon annan af de upräknade beräkningsgrunderna.
Jag har äfven, i afseende å denna punkt, fästat mig dervid att den icke, såsom en föreg:de talare yttrat, medger jordbrukaren afdrag på sin skuld, men dertill kommer äfven att han icke eger rätt beräkna något bevillningsafdrag, under det kapitalisten sjelf får skatta för det han utlånar.
Det är likväl en orättvisa, emedan derigenom skattas två gånger för samma kapital.
Om t. ex. en person A. lånar till B., 10,000 rdr, och B. har 10,000 rdr sjelf samt köper en egendom på 20,C00 rdr, så får B. betala bevillning för hela egendomen efter 20,000 rdrs värde, på samma gång som A. får betala bevillning för det till B. utlånta kapital.
Följaktligen utgöres bevillning till staten två gånger på kapitalet: 10,000 rdr, hvilket hvarken är billigt eller rättvist, Man. har sagt, att procenten af tax:s-värdet, för att lindra jordbrukaren, skulle utgå med 3 öre i stället för 4 af hvarje 100 rdr.
Jag medger att detta vore ganska billigt för jordbrukaren, men jag skulle likväl icke vilja biträda detta förslag, emedan man då genast frånträder idén om en lika beskattning.
Yi hafva sett huruledes Kommin.
Beckman i sin reservation ganska skarpt apostroferat jordbrukarne, derföre tn Den 9 Maj e. m. att de tillskansat sig fördelar på de öfriges bekostnad.
När de redan vid denna riksdag höja sina röster mot en olika bevillning, så är att befara, att då framdeles tillämpningen sker, de andra samhällsklasserna komma att göra likaledes, och att, då de se, det en kan undandraga sig beskattningen, de genom en slags tyst öfverenskommelse anse att icke de behöfva betala mera, och upge de faktorer, hvarpå beräkningen skall grunda sig, lägre än de borde varn.
Jag skulle således anse riktigare att 4 öre sattes för 100, såsom Komitén föreslagit, emedan det åtminstone är den beskattning, som tillämpas i andra fall, eller 1 proc. på behållna inkomsten, då man anser att jordbruket blott lemnar 4 proc.
Hr v. Koch har talat om möjligheten att bevillningen skulle kunna stiga till 2, 3, 4, ja 10 gånger den nuv:de, och anförde exempel från England och Kina m. fl. ställen; om så blir förhållandet, eller under sådana tider, är det naturligt att alla de grenar af rörelsen inom landet, som lemna någon inkomst, sina ut så småningom, handeln afst.annar, alla näringar gä tillbaka, men statsbehofven måste fyllas.
Då får icke jordegaren säga: mina inkomster äro också minskade; ty under sådana förhållanden tryckes visserligen jordbruket äfven, men man får icke minskad bevillning såsom alla andra näringar, utan värdet på egendomen qvarstår.
Jag ser en fara för framtiden deruti att sätta bevillning på jord efter taxerings-värdet och finner det mera konseqvent att sätta den efter behållna inkomsten.
Man har äfven sagt att bevillningen borde sättas lägre för jordbrukaren, såsom en ersättning derföre att han icke får afdrag för sin skuld, att han är fri från ränta och förlagskapital.
Det är visserligen sannt att så är, men på samma gång jordbrukaren är skuldsatt för sin egendom, måste han väl vara det för sitt förlagskapital, och för hvarje kapital, jordegaren uplånar, är bevillning af staten redan uttagen hos längifvaren eller kapitalisten.
Inom BondeStåndet har vice Talmannen ingifvit ett anförande, deri samtliga ledamöterna instämde.
Han uttryckte deri sina farhågor öfver det sätt, hvarpå tax:s-värdena skulle bestämmas, och uttalade derjemte den åsigt, att, då det sätt, som han ansett lämpligt, underkändes af Utslct, funnes ingen annan utväg än att grunda beräkningen på behfdlna inkomsten.
Han säger, hvilket äfven anföres i ITtsk:ts Betänk.:
»Om emellertid detta förslag icke vunne framgång, återstode ingen annan utväg, än att med stor möda och kostnad verkställa en fullständig uppskattning af all jord, till utrönande af dess verkliga afkomst; och skulle en sådan uppskattning lämpligast kunna verkställas af Kronofogden och två å sockenstämma för hvarje socken eller taxerings-distrikt valde jordegare.
Såsom grunder för en sådan uppskattning borde stadgas: att hvarje hemman, hemmansdel eller lägenhet värderades efter dess afkastning i medeltal af spanmål, ladugårdsprodukter samt andra förmåner; att spanmålsvärdet beräknades efter nästföregående tio årens medel-markegång för länet och det öfriga ef - t
Den 9 Maj e. na.
41 ter ortens pris; samt att från de sålunda uppkomna brutto-inkomsterna afräknades: a) fem procents ränta för det till jordens brukning erforderliga förlagskapital; V) minst tio procent af brukningsredskapens inköpspris för dess genom nötning årligen minskade värde; c) hemmanets eller lägenhetens alla onera och utskylder, äfvensom fördel eller undantag, så länge sådant fortfore; d) byggnads- och underhålls-kostnad för till jordbruket erforderliga hus; samt e) jordens alia bruknings-kostnader; efter hvilka afdrag den netto-behållning uppkomme, för hvilken bevillningen borde utgöras efter samma grund, som för den behållna inkomsten af andra näringar kunde varda bestämd.
Ville man derjemte efter fyra procent kapitalisera berörde nettobehållning, uppkomme egendomens rätta kapitalvärde.” Herrarne finna, att hvad jag yrkat, är i full öfverensstämmelse med vice Talmans förslag.
Jag får anhålla om återremiss till Utsk:t, med hemställan att Utsk:t ville grunda bevillningen på fastighet efter behållna inkomsten, på sätt den utgår af alla andra näringar.
Det var med särde les nöje jag i förmiddags hörde de skäl, Gr.
Lagerbjelke framställde för sin åsigt, och hvilka voro ganska svåra att bestrida, så vida verkställigheten blir sådan, som man föreställer sig.
Detta fruktar jag likväl icke kommer att ske.
Lagerbjelke sade att de nuv:de stadg:ne äro orättvisa, jemförda med ITtsk:s förslag.
Jag vill icke egentligen gå in på att de äro så orättvisa, men de hafva blifvit det genom det sätt, hvarpå de tilllämpats.
Föreskrifter finnas nog i den gamla Bevilln:sFörordn:n för att Taxerings-nämnden skulle kunna tillvägagå äfven nu på samma sätt vid upgifters infordrande, som Dtsk:t föreslagit; men vi hafva sett att det icke lyckats.
Ett af de hufvudsakligaste skälen, hvarföre upskattningen i vissa orter har blifvit lägre än verkliga värdet, ligger deruti, att så kallade minimi-tariffer blifvit upgjorda för hvarje län, och att man ansett allt väl, endast bevillningen upgått till den minimisumma, som blifvit länet åsatt.
Tag bort dessa minimitariffer, men bibehåll öfriga stadganden rörande sättet för taxeringen, och jag är öfvertygad om att man på ett enklare sätt skall komma till det mål, Dtsk:t söker.
Skulle deremot Dtsk:s förslag antagas, så blir följden deraf ett ganska stort besvär för vederbörande inom de olika orterna, först och främst för att upgöra sjelfva värderingen af en persons inkomster och sedermera i och för tax:en.
Så länge det är fråga om en i det hela så obetydlig bevillning som denna, skyggar man litet tillbaka för att ingå på ett förslag, hvarigenom ett betydligt ökadt besvär skulle åstadkommas, isynnerhet när man alldeles icke är öfvertygad om att någonting derigenom 42 Den 9 Maj e. m. vinnes.
Samma intresse finnes qvar i dessa Ivomitéer att få upskattningen så låg som möjligt, och jag befarar således att följden icke skulle blifva annan, än att man nedsätter beskattningsprocenten, hvarigenom statsinkomsten minskas.
Hvad vi nu diskutera om är egentligen icke det, som innefattas i BevillmsFörordn:s 2 §, uti 2 till och med 5 §§:na af Utsk:s Betänk.
Jag vill egentligen icke motsätta mig det förslag, som i dessa §§ innehålles, men jag fruktar det kan blifva vådligt, emedan upskattningen möjligen icke kommer att falla så, som BevillmsTJtsk:t och Hrr Komiterade beräknat.
Om vi nu gå till den gamla BevilhsFörordmn, så finna vi, i afseende på bevillning för jordbruk, ett så lydande stadgande: »Af fast egendom, hemman och lägenheter å landet, som med eganderätt innehafvas, erlägges, utan afseende på deras natur, bevillning med en rdr för hvarje tusende af det uppskattade värdet, och i samma förhållande för värde derunder,” Sedermera finnes en annan §, som uttrycker att jordegendom skall uppskattas efter sitt verkliga värde, fastän orden »verkliga värde» icke deri förekomma.
Jag tror icke att man genom den här föreslagna förändringen skall kunna vinna det resultat, man åsyftar, utan det enda sättet att uppnå detta mål vore, som jag förut sagt, att borttaga de så kallade minimivärdena och låta taxeringen fortgå hädanefter som hittills, samt tillse om icke derigenom en rättvisare beskattning kunde erhållas.
Att i sammanhang dermed någon nedsättning af den nuv:de bevillningen, som är 1 proc., kunde ske, tror jag visserligen låter sig göra, dock icke så långt, som Utsk:t föreslagit.
Allt det myckna bestyr, som här är föreskrifvet för att utröna egendomars värde, tror jag då vore obehöfligt.
På dessa grunder anhåller jag om återremiss af ifrågav:de morn., med önskan att nuv:de stadgande rörande taxering af tast egendom måtte bibehållas, men med den förändring, att afgiften nedsättes till 50 Öre per 1000.
Mörner, Carl Göran Detlof: Att TJtsk:t, lika med den af K. M. föreslagna Komité, vid upgörandet af nya beskattningsgrunder utgått från den åsigten att bereda en på billigare och rättvisare grunder byggd fördelning af denna beskattning, lärer ingen förneka; men huruvida de åtgärder, som i sådant hänseende blifvit föreslagna, komma att blifva praktiskt tillämpliga, derom kunna möjligtvis tankarne i åtskilliga fall vara delade.
Jag för min del fruktar, att de många föreskrifter, hvarmed allmänheten skulle besväras, icke blifva välkomna, och att de afven till en stor del äro öfverflödiga.
Hvad nu särkildt angår förslaget om beskattning för jordbruksfastighet med tre öre för hvarje fulla 100 rdr af upskattningsvärdet, så har Utsk:t derigenom ailägsnat sig från den grund, som varit följd af Komitén, till, som jag tror, föga fromma för saken.
Det är en afvikelse, som tycks innefatta ett erkännande af Den 9 Maj e. ni. 43 Utsk:t sjelft, att det icke tror på tillämpningen af de principer, som blifvit uttalade.
Utsk:t hafva varit öfvertygadt om att dessa grundsatser kunde konseqvent tillämpas, så hade det icke behöft stadga olika procentberäkning för jordbruket och för annan fastighet.
Enär härtill kommer att någon afgift icke erlägges för värdet af inventarier m. m., som vid en landtegendom finnas, så ligger deri ytterligare skäl, hvarföre olika procent-beräkning icke skulle behöfvas för ifrågav:de fastigheter, emot hvad som för andra blifvit föreslaget.
Jag skulle således tro att Utsk:ts förslag i denna punkt borde återremitteras, på det den af Gr.
Lagerbjelke omnämnde grundsats, nemi. att särskild beskattning ej skulle ifrågakomma för åbyggnader och inventarier, äfven måtte blifva i Bevilln:sStadgan uttryckligen uttalad.