Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag medgifver, att ordalydelsen af §:n kan förstås på olika sätt; men såsom den Littills varit tolkad, Lar den aldrig ansetts lägga hinder i vägen för en ledamot af Stats-cont. att vara fullmäktig i Lanken.
Jag upprepar ännu en gång, att det synes mig fullkomligen likgiltigt, huru denna fråga kommer att afgöra*.
Anledntn hvarför jag i förra plenum hegärde Hr Munck af Rosenschölds framställning på bordet var ingen annan än den, att då densamma väcktes, voro högst få ledamöter af R. o. Ad. närvar., och jag tyckte icke att det var lämpligt att några få personer skulle besluta i en sådan sak.
Hr Ehrenhoff, Gust.
Herman:
Då jag är en af dem, som underskrifvit val-prot., anser iag såsom en skyldighet att tillkännagifva min tanke ang:de rälta förståndet af 70 §:n Riksd.Ordn.
Jag tror att grundlagssliftornes mening icke kan hafva varit annan än den, att personer, hvilka såsom tjenstemän tillhöra ett verk, icke kunna deltaga uti samma verks styrelse.
Hr Munck af Rosenschöld antyder i sin motion, att Hr von Troil vore den som Loide intaga Hr af Tunelds plats såsom suppleant.
Jag frågar Hr Munck af Rosenschöld på hvilka authentika handlingar lian stöder denna sin förmodan.
Är det på Dagligt Allehanda, så tror jag icke att denna tidning har något att säga inom detta rum, enär R. o. Ad. ännu icke sjunkit till jemnbredd med dem, hvilka anse densamma såsom en auctoritet.
Jag tror icke att Hr Frih. o. Landtm, äger rätt att framställa propos. om ett nytt val. Frih.
Det i fråga var. valet är förrättadt, prot. uppsatt och för oss alla ljudeligen uppläst, utan att detsamma dervid blifvit öfverklagadt.
Hade Hr Munck af Rosenschöld då framställt sin anmärkn. emot valets behörighet och anmärkntn blifvit gillad af Ståndet, så hade nytt val kunnat förrättas, men alt nu vilja ogilla valet, är alldeles orimligt; ty i händelse en vald person icke varit valbar, så hade hela den lista, på hvilken han varit uppförd, bort casseras, och då hade vi måst rösta om på alla tre personerna.
Hvad nu angår frågan om huruvida Hr af Tuneld, till följd af sin befattning i Stats-cont., skulle vara hindrad från att vara fullmäktig i banken, kan jag dertill icke inse något skäl, enär Hr af Tuneld icke är redovisande eller löntagare i det verk, der han skulle blifva styresman.
Man har här velat påstå, att statsverket skulle vara ett embetsverk, som med en annan benämning heter Statscontoret.
Nej, Gud bevars! visst icke, utan man påstår, att statsverket utgör en benämning på alla de samtliga embetsverken i Sveriges rike, inclusive Statscontoret.
Grundlagens stadgande i D c ii 8 Maj f. in. 37 70 §:n Riksd.Ordn. kan emedlertid icke förstås annorlunda un så, att mari icke till revisor eller fullmäktig uti stats-, banco- eller riksgäldsverken väljer en person, sorn är tjensteman i ett eller Hera af dessa verk, på det lian icke måkomma att granska sina egna åtgärder.
Lika orimligt är IIr Munck af Rosenscliölds raisonnement, att man icke skulle f.l v'il,a till fullmäktig i Ranken eller Riksg.cunt. någon person, som är redovisande eller njuter lön vid något annat af Statens embetsverk.
Allt sedan grundlagen stiftades, bar något sådant aldrig blifvit satt i fråga.
Sålunda hafva vi för närvar. en orförande för fullmäktige i Riksg.cont., Lundsli.
Rålamb, som likväl i egenskap af landshöfding är redovisande i afseende på uppbörden i sitt län.
Ibland bancofullmäklige finnes ett conimerceråd, hvilken är redovisande för sina beslut i afseende på Commerce-collegii cassör.
General-tulldirecteuren Gr.
Posse bar varit ordför. för bancofullmäktige etc.
Så bar tillgått i alla tider.
För öfrigt, och då Hr Munck af Rosenschöld försummat att göra sin anmärkn. vid det tillfälle då val-prot. upplästes, kan jag för min del icke anse den annat än såsom en reservation emot valet ; ty någon ändring deruti kan numera icke ske, och jag anhåller att vi måtte få öfvergå till andra föredragningsämnen.
Hr Lefre'n, Joli. Pehr!
Hvad Hr Munck af Rosenscliölds anmärkn. angide bordläggningsfrågan beträffar, så inlåter jag mig icke i något svaromål derå, emedan anmärkntu synes vara af en art alt icke fordra något svar.
Vidkommande åter hans framställning om 70 §:n Riksd.- Ordn. och dess tillämplighet till förevar, ärende, så bar Hr Munck af Rosenschöld börjat med att anföra den gamla erkända satsen, att grundlagarne skola efter ordalydelsen tillämpas och efterlefvas; men när Hr Munck af Rosenschöld i sin egen framställning kommer till tillämpningen af denna grundlag, så anser lian genast nödvändigt att sjelf ingå uti en tolkning af densamma, icke efter dess ordalydelse utan efter en mening, som han anser att grundlagsstiftaren uti 70 §:n Riksd.Ordn. nedlagt.
Han säger nemi., att med statsverket måste förstås det verk, i hvilket Hr af Tuneld är tjenstgörande.
Hvad berättigar
Hr Munck af Rosenschöld dertill, då lian lagt den premiss för sitt anförande, att grundlagen skall efter dess ordalydelse tolkas?
Jag vill visserligen icke binda hvarken Hr Munck af Rosenschöld eller någon annan till ett så beskaffadt följande af grundlagens ordalydelse, att den derigenom skulle blifva ett non sens, ty jag tror icke att grundlagsstiftarens mening med en ordagrann tolkning har kunnat vara annan än den, att man vid hvarje särskildt fall skulle tillse att grundlagens bokstaf stöde i öfverensstämmelse med den ratio legis, som linnes derunder; men alt tolka ordalydelsen så, alt det blifver o - 3S D c 11 8 Ma j f. m. mening i lagen, del ur, efter en af våra gamla domarereglor, att ”bryta lag.”
Om man nu vill göra bruk af deu latitud, sorn jag medgifver Hr Munck af Rosenschöld, nemi. ait tolka lagen, likväl utan att bryta den, så tilltror jag mig kunna påstå, att 70 §:n Riksd.Ordn. icke kan stadga något annat, än att man må icke vara ledamot i ett verk, der man sjelf är revisor, och att man icke skall vara revisor öfver ett verk, der raan sjelf är redovisande.
Jag betvifla!* att Hr Munck af Rosenschöld kan draga något annat sundt begrepp utur denna §; och som Hr af Tuneld icke är redovisande i banken, så är ingenting som hindrar honom att der vara fullmäktig.
För öfrigt förenar jag mig helt och hållet i hvad Frih.
Cederström anfört, utom i den punkt, der han säger, att Hr Munck af Rosenschöld icke gjort sin anmärka, då prof. justerades, ty han gjorde verkligen denna anmärkn. då R. o. Ad. fick kännedom af valet; men annat är om han gjort sin anmärkn. i rällan tid, och annat om R. o. Ad. gillar densamma.
Jag för min del gör det åtminstone icke.
Då nu emedlertid Hr af Tuneld alsagt sig sin suppleantsbefattning, så lärer för R o. Ad. icke annat återstå än att välja en annan ledamot i hans ställe, ifall R. o. Ad. icke anser att det är nog med 2 suppleanter, då grundlagen i detta afseende icke innehåller något stadgande.
Hr Munck af Rosenschöld har väl satt i fråga, att den som vore Hr af Tuneld närmast uti röstpluralilet borde i hans ställe inträda; men detta lärer väl icke låta sig göra; ty 0111 Hr af Tuneld icke varit berättigad att blifva vald lill suppleant, så skulle icke allenast hans val blifvit ogi I la cl t, utan alla de valsedlar, hvarpå hans namn varit uppfördt, skulle äfven blifvit casserade, och som Hr af Tunelds namn fanns på inånga listor, hvilka icke voro lika beskaffade med deni, sorn erhöllo majoriteten för sig, (jag minnes nu t. ex. bestämdt, att listor förekommo, som iunehöllo följande namn:
Lagerhjelm, v. Troil och af Tuneld) så är nu omöjligt att uträkna huru många röster deri person, sorn var Hr af Tuneld närmast i röstantal, nemi.
Hr von Troil, skulle hafva erhållit, om alla de listor blifvit casserade, hvarpå Hr af Tunelds namn fanns uppfördt tillika med Hr von Troils. R. o.
Ad. har nu i sin makt, att antingen gilla valet och välja en person i den afgångne ledamotens ställe, eller låta hans plats vara obesatt örn så behagas, eller också att ogilla valet i sin helhet, och då måste det också i sin helhet gå om.
Någon vidare utväg finues icke.
Spens, Carl Gust.:
Att det för R. o. Ad. in tet annat återstår än att antingen gilla valet i sin helhet, eller ogilla det i sin helhet, deruti öfverensstämmer jag helt och hållet med den sista värda talaren, och likaså instämmer jag i hvad Frih.
Cederström yttrat, eller alt om Den 8 M a j f. m. 39 icke fle personer af Ståndet, som i valet deltogo, anmlill sitt klander slraxt efter det valet skedde, är den enda form, uti hvilken klander kan förekomma, den af en reservation.
Men i en sådan reservation mot delta val nödgas jag deltaga, icke derföre att jag ej inser orimligheten af det stadgande, som hindrar en ledamot i Stals-cont. från att blifva vahl till fullmäktig i hanken och tvertom; men derföre att jag anser det uttryck i 70 §:n Riksd.Ordn., alt ingen må till fullmäktig i något af de der omnämnda verk utses, som ”i ett eller flera” af dessa verk ur redovisande eller löntagande, icke medgifva en sådan tolkning, som man här velat gifva detsamma.
Jag tior, att en ändring i delta stadgande är nödvändig, och skall i Const.Utsk. föreslå en sådan, men sä länge det qvarstår, så måste det efter ordalydelsen tolkas.
För det första får jag förklara Frih.
Cederström, att jag i min skriftliga framställning uttryckligen yttrat, att alla valsedlarne, på hvilka Hr af Tunelds namn befanns, bort blifva casserade.
Vidare får jag erinra, att jag icke sagt att val borde företagas blott till en enda suppleant, utan bar jag hemställt till R. o. Ad., huruvida Hr von Troil borde inträda i Hr af Tunelds ställe såsom suppleant, eller om R. o. Ad. ansåge alt valet borde in totum et tantum förnyas.
Hvad åter beträffar att jag skulle begått en inconseqvens deruti, a<t först säga att grundlagen borde efter ordalydelsen tolkas, samt sedan ingå uti en förklaring öfver hvad med ordet ”statsverket” menades, så får jag fästa Ilr Lelrdns uppmärksamhet derpå, att jag sade, att om man ville anse att med statsverket förstods alla Statens embetsverk, så kunde icke någon enda person, som vore redovisande eller njuter inkomst eller lön uti något af Statens embetsverk, utses till revisor eller fullmäktig i Stalscont.
, Banken eller Riksg.cont.
För det andra har jag sagt, att 0111 praxis icke öfverensstäinde med grundlag, så vore den olaglig och borde frånträdas; och slutligen har jag sagt, att 0111 man ined statsverket ville förstå Stats-conl., hvilket genom jemförelse med \1 §:n Riksd.Ordn. syntes sannolikt, emedan lili denna § Stals-cont. står i sammanhang med Banken och Riksg.cont., så skulle detta i afseende på Hr af Tuneld leda till det resultat, hvartill jag kommit.
Jag har således icke sjelf tolkat grundlagen, utan endast sökt visa, alt huru man än må tyda den, sä vore Hr af Tunelds val olagligt, och tror mig derföre icke hafva begått någon iuconseqvens.
Till svar å hvad
Hr Ehrenhoff till mig hemställt får jag förklara, att jag icke grundat min begäran, alt Hr von Troil måtte inträda i Hr af Tunelds ställe, på Dagligt Allehandas auetoritet, ty jag har aldrig påstått något sådant, hvilket Ilr Ehrenhoff kunnat inhemta, om han behagat genomläsa min framställning, utan jag har endast hemställt till R. o. Ad:s beslutande, huruvida Hr von Troil bor - 4° Den 8 Maj f. m. de intaga Hr af Tuneids plats, eller om hela valet borde gå om.
Hr afTuneld re dan afsagt sig den honom uppdragna befallning, så tror jag för min del alt det nu är alldeles öfverflödigt att vidare orda 0111 denna sak.
Att 70 §:n Riksd.Ordn. är otydlig oell letnnar rum för en ganska stridig tolkning, kan icke nekas, och jag hoppas att Const.Utsk., med anledn. af livad sorn nu inträffat, måtte finna sig föranlåtet att inkomma med en förklaring öfver huru denna § lätteligen hör förstås.
För II. o. Ad. återstår emedlertid icke annat än att gilla valet i sin helhet eller ogilla det i sin helhet och i sednare händelsen företaga ett nytt.
Jag önskar att vi derom måtte få propos., för att kunna öfvergå till ordningen för dagen.
Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. den af Hr Munck af Rosenschöld väckta fråga om gilltigheten af valet till suppleanter för fullmäktige i hanken böra förfalla.
Jag anhåller alt få reservera mig emot det fattade beslutet, då jag icke kan godkänna den åsigt, att Hr af Tuneids val till fullmäktig i banken är behörigt.
H Ex.
Hr Gr. L ö vve n h j e I m , Gust., uppläste följande:
Frölich i plenum d. 3o sisth e. m. yttrade sig om nya Trollhältecanalbolag, stundade sista timmen af en tung dag.
Slåndsbröderne på hankarna voro få och tiolia.
Jag sjelf förmådde icke att rätt tillförlitligen uppfatta a I 1 t i det ganska långa och icke lättfattliga anförandet.
Stunden syntes mig icke vara den lätta för en debatt om en corporations moralitet — ett hittills, i parlamentera annaler, mig veterligen, ohördt thema, till liviIkets controverserande ex tempore få således äro mäktige och ingen kan anses föl— pligtad.
Jag inskränkte mig derföre inom det praktiska, hvarom jag ansåg Ståndet böra före den förväntade votertn upplysas, och förbehöll mig ali anföra det öfriga vid justeringen, hvilken jag, nied anledn. af äldre justeringars snarhet, förmodade kunna ske i dag.
Men jag bar förnummit, att vidden af våra debatter numera vålla flera veckors uppskof, och så gamla vidtala hederssaker icke att blifva.
Dermed att jag sålunda betecknat mitt ämne, har jag nogsamt lillkiinnagifvit, att jag icke är sinnad egna ett enda ord åt de i öfriga hänseenden fullständiga svaromål jag i fjol och 1111 sednast absolverat.
Inom det då belysta området erkände jag fulleligen representantens ostridiga rättighet att anmärka så strängt som helst öfver det praktiska i handlingar; ja äfven hans förpligtelse dertill i den män lian anser Statens förfång å förde - Den 8 Maj f. m. 4' de vara.
— Nu upphäfver jag mig emot representantens företag alt censurera moraliteten i corporationers eller individers förhållanden oell med straffande epitheter falla öfver dessa sådana omdömen, som (ufven utan hans bestämda vilja) kunna tangera medborgares existimation.
Sådant tillhörer exel u si ve domaremakten; och ändå blott i vissa af lagen utstakade fall.
Nu t. ex. i den osannolika händelsen af en rättegång, och den ändå vida osannolikare att bolaget bli Iver ansedt hafva iniSsfaltat sina rättigheter eller försummat sina förpligtelse!', skall sådan dom lemna bolagsmännens in or a I i t e ts rykte orördl.
Vördsamt skola de huga framför landets sålunda tolkade lag; men utgångne från domstolen skola de vara lika berättigade som nu att fritt blicka Gr.
Frölich och alla sina medborgare rakt i ögonen, och alt med lika indignation som nu bortkasta långt ifrån sina personer hvarje skugga på-deras moralitet.
Men hvad domaren i ett mål som della lemnar orördt, det måste väl vara än otillgängligare för riksdagsmannen, hvars rätt till fällande af domar öfver andras moralitet är tin trångare begränsad, än den enskilde mannens.
Bådas villkor äro så vida lika, att båda angripa vid lika eget äfventyr emellan framgång och dementi.
Men: riksdagsmannen talar ifrån en offentlig plats; och — han står delfi idlyst och derför moraliskt förbunden att hålla sina icke politiskt ansvarige landsmäns heder lika fridlyst för hans klander, som hans egen person är det för deras reconvention.
Mig har redan af eder, mine herrar! helt visst skett den rättvisan, att jag nu icke talar med tanken på 90 §:n Keg.Fm, hvars skydd jag den fo April, då Gr.
Frölich oss angrep, ju sågs försmå.
Nej! jag åberopar de §§, som iden äldsta af all lag stadga om grannlagenhet och aktning för andras rätt.
Nu har Gr.
Frölich fullkomligen undanställt personligheterna.
Jag erkänner det gerna.
Men mig synes så vanskligt, att våra medborgare skola alla förmå rikligt åt sig uppgöra huru bolagsmän kunna, samtlige, vara moraliskt rena, om omoralitet ligger i bolagets ”tillvaro.”
— Detta skulle dock kunna uppfattas, om i denna tillvaro endast det, som af den högre makten berott, blifvit klandradt; men anklagelsen går äfven å bolagsmännens åtgärder sins emellan.
Visserligen har Hr Grefven äfven i detta afseende beredt oss en skärm, nemi. vår juridiska oförmåga.
Men vi äro så lutna att vi kullslå alla skärmar, ty vi behöfva inga, och denna skulle vi ändå icke kunna begagna.
Utur vår namnlista framlyser ju, att vi, som i bolagsstämma ägt att rösta öfver allt som skett, alla äro män, hos hvilka måste finnas om lag och rätt de begrepp, som förslå alt skönja moralitetens fordringar; att flere bland våra bolagsmän, som med utmärkt beröm förestått höga civila em25 H. 6 Den 8 Maj f. m. beten, ofelbart således och i öfverflödande mått äga den till sådant skönjande erforderliga lagkunskap, och slutligen, alt en bland oss ar en af landels yppersta jurister.
— Nåväl! inför rätta slår clienten bakom sin advoeat; utom domstolen ställer en kai l sig framför sin advoeat — ecb detta gör jag, afsägande mig allt beneficium af min juridisk t-illiterata tjenstemanna-catliegori.
Mera således, än af nu förmälte exeeptioner, lugnas bolagets ömtålighet af följande betraktelser.
Månne Gr.
Frölichs moralitetsinsigt till den grad uppväger allt hvad vi deraf äga, vi de nyss beskrifne bolagsmän, att vid anställd profvägoing vi på vår vågskål nödvändigt måste såsom undervigliga höjas i luften.
Äfven vid strängaste sjelfinspection och vid oväldigaste mönstring af hvarandra, och vid blygsammaste utläggning af den välvilja vi af våra landsmän på våra olika vägar rönt, våga vi tro att så de bäste sorn de fleste i landet skola med oss svara nej.
Än mera:
Hr Grefven kallar bolaget ”en typ på en utifrån importerad högst omoralisk tillställning.”
Men sålunda behagar lian sjelf introducera oss till moralisk, så väl Europeisk som transatlantisk solidaritet, med alla genialiska upphofsmän till likartade associationer för stora fosterländska arbetsföretag, med alla de högt respectabla handelsfirmor, som dem förlagt, med alla öfriga finaneiella notabiliteten, som dem medelst actieteckning befordrat, med alla juridiska notabiliteter, som dem med sina råd vägledt, med alla de parlementära notabiliteter och med alla de statsministrar, som dem i de parlementära tribunerna förordat, med alla de representationer, sorn dem med statsanslag begåfvat, och med alla de regeringar, som dem privilegierat.
Och — med alla dessa jemte oss i vår vågskål, skulle Gr.
Frölich ändå icke låta oss tro, att vi motväga honom i hvad angår uppfattning af rättsgrund och insigt i affärer af denna cathegori!
Om emot denna min argumentation invändes, alt den utgår på försök att medelst nuctoritetscitationer, och derpå byggda presumtioner, handlägga en representants rätt att, oberoende af det som af hvilka som helst, inom eller utom Jandet, blifvit tänkt och sagdt, fritt uttala hvad han för sin del tänker och döminer i allmänna ärenden, svarar jag med det mest cathegoriska nej.
På andra grunder fotade jag ju nyss mitt bestridande af Gr.
Frölichs befogenhet till moralilets-domar öfver oss, hvaremot jag med nu skedda citater endast åsyftar styrkandet att dessa domar äfven äro oriktiga.
Ytterligare skäl att icke taga vid sig i hvad opinionsefiecten angår, må bolaget finna i halten af allegaterna till liufvudbeskyllningen.
Hr Grefven har hört sägas, ”att i följd af juridisk omdömesförmåga oell af rättskänsla, har en af de främste på listan, då lian fick reda på sam - Den 8 Maj f. m. 43 manhanget, utträdt utur associationen,” oell sin mening till godo anför Hr Grefven detta utan att hafva sökt den verification, hvilken så lätt fåtts af mig eller andra bolagsmän, dem Hr Grefven dagligen här på bänkarna träffar — och se! ryktet har lill Hr Grefven fört en osanning.
Jag äger directionens skriftliga intyg, att alla namnen qvarstå, och således ”ingen utträdt.” — En redactionsnot till Aftonbladets referering i Måndags af Hr Grcfvens anförande förmäler, att ”den utträdda lärer vara Frih.
Nordenfalk, ” i hvilket fall factum af ett så motiveradt utträde bildat en ändå mycket tyngre moralisk presumtion emot bolaget: — men se! — äfven Aftonbladet har förnummit en osanning.
Den i5 sisth Jan. completterade Frih.
Nordenfalk, för sina 20 adier, insatsen af 80 proc.; och, i följd af sednaste bolagsstämmans val och af dess af Hr Frilen benäget emottagna kallelse, är han nu en af bolagets revisorer för året.
Outsägligen sällsam är den bitterhet, som just i denna relativt icke alltför högt maktpåliggande sak föranledt till ett, under denna långa riksdagens dock ofta så passionerade debatter, tillförene osedt inträngande på det morata område, inom hvilket likväl domstolarne, i vissa fall, och i de öfriga, samvetet allena, äro competenta fora.
Nu var ju representanten icke competent till egenmäktigt afgörande, jemte annat, att bolagets män handlat ”utan undersökning af annat än det vinstgifvande.”
Hr Grefven anser helt visst behörigt att tro mig på mina ord, då jag försäkrar honom, att vi åselt hvad hederliga män åse bort; och att andra driffjedrar än vinstbegär ursprungligen verkat mångas åtgärder.
Måtte nu det hafva blifvit väl förslådt, alt det är endast bolagets moralitet jag i dag velat emot alla tillmålen vindicera.
Dess och canalens samtliga Öfriga förhållanden till Staten, till landet och till enskilda, liar jag i fjol, och äfven nu sednast den 3o April, från denna bänk på det fullständigaste utvecklat; och samtliga mina anföranden i ämnet kunna läsas tryckta, bolagets direction lärer dessutom snart utgifva en försvarsskrift.
Riksrätten granskar nu som bäst de K. rådgifvarnes åtgärder i detta mål.
Den civila rättegången kan af de dertill berättigade embetsmyndigheter när som helst anställas, och bolaget skall emottaga stämningen tryggt, ja i så måtto gladt, att det då motgår ett ytterligare constalerande af sin moraliska oförvitlighet.
Emedlertid (oell delta är för landel di t bästa af allt hvad i ämnet ordadt blifvit), emedlertid, säger jag, öppnas om få dagar slussverket vid Brinkebergs-kulle; och då har hälften af detta riksgagneliga företag blifvit fullbordad.
— Såsom saken bör och måste, så går den således nu och allt mitt vidare språkande förutan, hvadan jag nu icke velat skänka ett enda ord åt dess techniska, administrativa 44 B« n S Maj f. m. och juridiska capilel, och skall ej heller vid denna riksdag mera förmås att deli från bänken tala, med mindre dock denna fosterländska sak, åt hvilken jag redan egnat 8-åriga bemödanden, imperativt skulle kräfva ytterligare handtag.
Det enda jag således velat och vilja bort och nu absolverat, har varit framställandet huru som omoraliletsbeskyllningen hade varit grundlös, om den än varit befogad, och obefogad 0111 den än varit grundad , men verkligen är sa väl grundlös som obefogad.
Mig återstår blott att vördsamt tacka Landtm, och Ståndet, sorn behagat tillåta detta afbrott i ordningen fördagen.
H. Ex:s anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Statsrådet m. m.
Gr. Mörner, hvilken å K.
M:s höga vägnar aflemnade en K. M:s nåd. propos. till R.
Då Gr. Löwenhjelm af upp gifna skäl funnit för godt att från dagordningen öfvergå till ett ärende, hvarom prot. icke är uppsatt, än mindre justeradt, så skulle det i sanning varit för Husets ledamöter, åtminstone dem, som icke varit närvar, då debatten här förevar, nära nog omöjligt att veta hvarom Gr. Löwenhjelm yttrat sig, såvida han ej emot slutet af sitt yttrande behagat uppgifva de ordalag, som ligga till grund för hans framställning, det jag skulle hafva sagt, att detta varit en omoralisk tillställning.
Jag vill icke tilltro mig att alldeles minnas de ordalag, jag då valde; men då Grefven åberopat en del af dem, nemi. att detta varit en omoralisk tillställning, så medgifver jag, att jag yttrat en sådan fras, och ber att i anledn. deraf få svara.
Först och främst vill jag förklara, att jag, med kännedom af Gr. Löwenhjelms stora humanitet, icke kan förmoda att han haft annat föremål för sin andra replik, än att försvara sig, och för mig blir alltid försvarets rätt helig.
Den som anser sig hafva blifvit förorättad och anfallen, har och bör naturligtvis alltid få ett stort afseende på sina yttranden, äfven om försvaret går längre än man kan anse det hafva behöft gå.
Gr. Löwenhjelm har behagat säga, alt det varit i en debatt, som jag yttrat mig om corporationens moralitet.
Detta uttryck, som jag antecknat, tror jag visar, att Grefven icke gjort skilnad emellan alt debattera om en corporations moralitet, och att yttra sig om en omoralisk handling, som blifvit af densamma begången.
Jag har icke ingått i någon undersökning eller något yttrande om denna corporations moralitet, men jag har trott mig berättigad att säga, att en dess handling varit omoralisk, och detta är hvad jag vill försvara här och annorstädes.