Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Samdrägt och Nit erfordras sammanverkande att stödja Konungen och Konungahuset:
Att befrämja gemensam trefnad och förkofran i allas hjertan, och allas vilja förena sig i det förra fallet:
I det senare är det en följd af ämnenas naiur och deras veikan på individuella förhållanden 5 att omdömet om medlen skola bhf - JDen 8 December. 217 ya stridiga.
Troligen finnas likväl ännu tillräckjiga Material ier för något bättre, fastän de kunna vara försvagade och spridda.
Andra Nationer hafva emedlertid i detta fall känt tidens härjning hårdare än vi:
Ingen lör vara otacksam för den omsorg, hyarmed våra angelägenheter under den Volcaniska skakningen vårdade blifvit:
Nu gäller det att samla och att ordna hvad bevarat är.
Mitt deltagande är visserligen inskränkt; men som Medborgsman ställer jag m-ig, i fråga om redligheten af mina afsigter , i bredd med hvem det vara ma:
Äfven jag har ock sökt gagna mitt Fädernesland pcfi yara nyttig för det Vapen jag tillhör; och ingen annan driffjäder har fört jrjig till detta rum.
Jag är emedlertid dyrbarare betalad med mine
Medborgares aktning och med känslan af uppfylda pligter, än af den ringa Lön, i Penningar maten, jag sorn Statens Tjenare uppburit —-> och jag erkänner ej för billigt, om den från Embetsmannabanan i lugn trädde Medborgaren framställer de qvaryarandes pligter och förbindelser i annat förhållande, än som med den för dem utstakade Verkningskretsen står tillsammans. Från Urtider har Svenska Folket känt värdet af Friheten, och i Secler, framför de fleste andra Nationer, har det vårdat den.
Men nogsamt visar oss Historien, att den bast varit bevarad, då till utbyte gifvits aktningen för andras rätt, och ett varsamt begagnande af sin egen, inom de utstakade gränsorne.
218 Den 8 December.
I följd af dessa tänkesätt, kan jag icke ingiämma i Friherre Anckarsvärds Motion, utan afstyrker alldeles den föreslagna Adressen till Kongl. Maj:t, såsom med de antagne Formerna icke öfverensstämmande.
Grefve ron Schwerin, Fredr. BogisL:
Jag tackar den värde Talaren, sorn öppnat den närvarande
Debatten för den gyllene Regel, som han uppställt, att Sanningen md sägas .•
Jag tackar honom för den hänvisning, som han gifvit på. fordna skamliga tiders fyllda Cassör, och jag tackar de sedermera talande Herrarne för de varnande taflor af Änarchie i England och annorstädes, af tvedrägts-facklor i Pohlen, uppå hvilka de.ledt Ridderskapets och Adelns blickar.
Äfven jag skall uttala Sanningen. -— Jag begynner med att förklara, att jag tillhör Oppositionen.
Jag har förr aldrig doldt det hvarken i mina Tal från detta rum, eller i mina utgifna Skrifter.
Men jag har tillika uppgifvit hvilka Motiver som dervid ledt mig.
De härflyta från den kännedom jag äger om andra Folkslags öden.
Jag tror ej på någon annan garantie för ett Folks constifutionella Författning, ä‘n den sorn hvilar på dess egna insigter och dess egen förmåga att bedomina så väl sina enskifta som mänsklighetens allmänna interessen.
Det äro dessa insigter, som jag i min män sökt att befordra, men aldrig Anarchien Den 8 December.
219 och aldrig har hos mig funnits eller skall hos mig finnas någon Ilystnad efter Embeten, Titlar eiler Mynt.
Jag har tillförne i dag fästat Herrarnes uplrärksamhet på Englands olika tillstånd under tankans och talets tvång, och sedan i en ädel Opposition, Nationen funnit ett correctiv mot den öfverdrift, hvartill Minisféren, genom kän* slån af det inflytande, som den äger, och genom medgången möjligen skulle kunna hänföras.
Endast småningom kunna dylika krafter utbildas.
Frön dertill ligga icke i Constitutionerna allena; de ligga i Människo-naturen.
Det säges val ännu att Corruptionen i England är bragt i Systems, och att striden emellan Ministéren och Oppositionen har till grund begäret efter Embeten, inflytelse och inkomster.
Väl begriper jag att under en constnutionel Stats första barndomstider, corrumperande medel kunna och äfven måste användas; ty der rättighet till medverkande finnes) men förstånd och insigt saknas, och våld ej får nyttjas, kunna, för att sätta krafterne i verksamhet, inga andra än dylika lockande medel begagnas.
Mert de upphöra att blifva behöfliga och att vara användbara, när förståndet och insigterna blifva allmänna, när ögonen blifva klarseende, när den inifrån manande kraften och ädelheten hunnit utbilda sig.
Jag bedyrar att jag i Friherre Anckarsvärds Memuiia! icke funnit annat än hvad hvarje om 220 Den 8 December. sitt Fäderneslands interesse kunnig , och för dess väl nitälskande
Man, skulle kunna tillåta sig att i tal eller skrift yttra»
Rätt ofta begär Oppositionen i Brittiska Parlamentet upplysningar till bedömmande af Statens Politiska förhållande.
Förklara Ministrarne att tystnaden ännu icke får, brytas, så upphör ali vidare efterfrågan.
Men så snart omständigheterna det tillåta, meddelas de önskade upplysningarne. -— Verkan deraf är alltid förmånlig; ty det tillfredsställda förståndet föder lugn och förtroende.
Med ledsnad har jag f!?re gånger hört huru det onda, hyaraf man lider, sky lies påfordra Ständers misstag.
Jag har ej deltagit i det Riksmöte, sorn grundläde Fäderneslandets nuvarande skick.
Jag ogillade inom mig flere af de åtgärder, som då vidtogos, och jag har sedermera olver ett och annat af dem offentligen yttrat mig, ehuru städse med den skonsamhet, hvarmed alltid det förflutna bör bedommas, och sorn fordra?
för att ej sammanblanda personer med saker.
Jag mins en stor Mans ord, att i Politik ej får finnas hvarken vänskap eller hat.
Men änskönt misstag i idéer och planer, hos Ständer kunna hafva ägt rum, tillhör det icke en uppmärksam
Styrelse att minska och förebygga deras menliga veikan?
Var det ett misstag att åt Götha Canal gifva en så stor omfattning och att grunda en del af dess tillgångar pä en äfventyrlig Credit-rörelse, tnån-_ Den 8 December.
221 ne man ej, såsom en bidragande orsak till Bolagets egen och så många andras iråkade obestånd, torde få räkna att Bolagets Assignaiioner fingö emcittågas i Kronans Uppbörd?
Och att Statens besparde Medel blefvo insatté på Canal - Bolagets AfsRrifnings-Contö?
Marine ej genom dessa åtgärder Bolaget blifvit iriledc att sträcka sina Operationer utöfver hvad det bordt 'och det kunnat, örn det endast haft öfverskottet i de Privatas Cassör att påräkna?
Revisorerna hafva för Riksens Ständer anmält ätt, för det härvarande, Förvaltningen af allmänna Medlen har 500,000 R:dr stående pä Götha Canals Afskrifnings-Conto och Saltpeter* Fonden 150,000 R;dr.
Ä Oni härtill lägges hvad andra publique
Verk derstädes insatt samt de summor i Assignatiouerj sora ligga i Uppbörds.
Cassorna, så torde för närvarande Statens fordran hos Canal-Bolaget gå till emellan 1 och ■ii Milliori.
En annan omständighet får jag nämna, sorn val icke heller kan föras på räkning af Riksens Ständers misstag.
Allt sedan 1809 hafva Ständerne begärt inrättandet af eri Riks-Hufvudbok.
Dess nytta och nödvändighet kan väl icke bestridas.
Öacktadt ali af Revisorerne använd omsorg och möda hafva de dock icke varit i stånd att utröna beloppet af Statens öfverskotter för den tid , söm tillhört deras Révision.
Och den så enkla frågan orri Methodens användbarhet och nytta är nu remitterad till Häradsskrifvarnes och Krono-Fogdarnes bepröf - 322 Den 8 December. vande, som om ej i Hufvudstaden män kunde finnas åt hvilka en sådan pröfning kunde anförtros och på hvilkas Utlåtande man kunde lita.
Jag slutar med att nämna, att om Herrar Stafs-Råd uti sina här afgifnä yttranden hade behagat meddela oss upplysningar, hvaiigenom vi kommit i tillfälle att fullkomligen inse och bedömma hvad som, i egenskap af Fäderneslandets tillgifne Medborgare, kan intressera oss j så skulle vi derföre hafva varit dem tack skyldige.
Men om deras Personer och deras Em-* bets-förvaltning har här ingen fråga uppstått^ ej heller kunnat uppstå.
Dessutom veta vi att det tillhörer Stats- Secreterarne att i underdånighet för Kongl.
Majit föredraga hvad till Riks-Styrelsen hörer och att Stats-Råden ära blott rådgifvande.
Haus Excellence Herr Friherre freming, Claes !
Med den rena välvilja mot hvar man, det lugna sinne som i Statens värf bemödar sig att se saken „ aldrig person, och med den aktning för andras mening, sorni min öfvertygelse utgör en rättvis och således evigt gäliand® grund för fortgången, värdigheten och nyttan af öfverläggningar i allmänna ärender, instämmer jag i allt hvad en värd Ledamot Herr af Wirsén med så mycken sans och måtta yttrat,, till utredande af sin från en annan värd Ledamot skiljaktiga mening.
Jag begagnar denna anledning att kanske för första och sista gåtH
Den 8 December. gen under detta Riksmöte, som fordrar flere åtgärder än ord , höja min röst för art af Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ridderskapets och Adelns godhet begära, att för min ensfcildta hugnad få till Protocoliet yttra mina tankar.
Det var den utmärkta ära jag hade att främst biand mina Medborgare underteckna den Act, sorn i de rysligaste och mörkaste tider inkallade den nya Konunga-Ätt, som, i min öfvertygelse, långt öfver hvad man kunde vänta, uppfyllt ändamålet med sitt inkallande.
Det var det förtroende och den godhet jag fordom var så lycklig att förvärfva mig inom detta Riksstånd, som förskaffade mig det ärofulla Embete jag nu innehar och hvarest jag är ett nära vittne till min gamla och goda Konungs ömhet för Sitt Folk, till Thronföljarens varma eller rättare sagt brinnande känsla för allt hvad
Han tror utgöra Sveriges ära och lycka, och till Hans Sons ända till visshet öfvergångna förhoppningar om ett upplyst, redligt" och trofast tänkesätt, Till detta Embete, säger jag, har jag burit alla mitt förstånds* och mitt hjertås krafter:
Under ingifvelserr.e af det förra, har jag möjeligen kunnat begå stora misstag} sådana äro Människors lott, som äga större egenskaper än jag:
Under ingifvelserne af det senare eller hjertats aldrig.
Men har jag bevisligen begått sådana misstag, må jag urståndsätta® att skada Fäderneslandets stora och heliga Sak, må jag blifva det första beviset på Riksens Sanders rättvisa och Deras uppmärksamhet 224 Den 8 December. på allt hvad sorn länder till Rikets val.
Ve den som någonsin inträdde på en större bana oell såg vid dess mål en större, en säkrare eller én dyrbarare belöning än hjertäts frid och förhoppningarnes trygghet.
— Det är denna enkiä bekännelse, dessa få ord, flytande från ett hjerta, söm djupt och lika högt hatar smicker, lögn och förtryck, som jag anhåller att fa förvara i det Riks* Stånds Protocoller, vid hvilket tacksamheten och minnet af de lyckligaste dagarne af mitt lif fäster mig. intill dess yttersta gräns.-
Många tillkännagåfvo härtill deras bifall.
Friherre af Wederstedt, Gustaf- Det är i anledning af Herr Friherre Anckarsvärds nti justerade Memorial, sorn jag får utbedja mig' Högloft.
Ridderskapets och Adelns tålamod,’ för att deremot anföra några få anmärkningar,'
Öfverfiödige, jag medger det,- efter de flere värde Talare j som redän yttrat sig i detta ämne, men sorn likväl torde kunna gifva någon’ ytterligare utveckling' åt vissa af dem, endast med få ord, anförda omständigheter.
I deri målning Friherre Anckarsvärd göf af Riksens Sränders göromål och åligganden, instämmer jag fullkomligen, men jag kan likväl icke med honom dela lika öfvertygelse om deras hemmavarande Comittenfers felslagna hopp, i afseende på- dessa åtgärder, äfvensom om desse Comittenters vundna säkerhet, att de hafva intet att vänta.
Hvarje Lagstiftande Magt i de’ Den 8 December.
225 Länder, der constitutionella Styrelseformer finnas, äger så vidt jag åtminstone känner, och med de afvikelser, som Local - förhållanden och vissa, under Sessionens lopp, förekommande omständigheter, kunna tillvägabringa, aldeles samma befattning sig uppdragen, som den Friherre Anckarsvärd tillerkänner Sveriges Rikes Ständer.
Vördnads-och tillgifvenhets-betygelser, ökade Penninge-anslag, nya grunder för Beskattningen, förändringar i Lagar, framställde önskningar i Oeconomiska Författningar utgöra gemenligen alltid dessa Lagstiftande Magters göromål, och utstaka gränsen emellan deni och den verkställande Magten.
Om efter att hafva genomgått denna, för deras lagliga verksamhet fastställde bana, de möjeligen kunnat misstaga sig om medlen att uppfylla deras Committeuters önskningar och förväntan, så h^va desse visserligen rätt, att icke vara tillfredsställde öfver deras Representanters åsigter, och åtminstone efter Committenternas öfvertygelse, bristande förmåga, men de hafva derföre icke hvarken rätt eller anledning, att yttra sin förundran deröfver 5 att deras Representanter sysselsatt sig med de enda ämnen, Grundlagarhe dem' föreskrifva.
För att från dessa allmänna grundsatser göra en tillämpning på det fall, hvarom nu är fråga , tror jag att den af Friherre Anckarsvärd yttrade önskan innebär en så stor förändring afvara nu gällande Styrelse-Förmer, att den Ridd* och Ad.
Prut. 1 M. 2$, g O. / 22Ö
Den 8 December. omöjligen kan uppfyllas, innan dessa Former, i öfverensstämmelse dermed, blifvit lagligen jemkade och förändrade.
Visserlig-n kan icke af en, vid ett föregående Riksmöte, väckt Motion, om Landshöfdingarnes Embets- Berättelsers afgifvande till Rikets Ständer, en så vidsträckt tydning hämtas, att hela Stats-förhållandet i dess vidd eller Grund idéen för Statens tillvaro skulle till Rikets Ständer öfverlemnas, att af dem granskas, rättas och fastställas.
För att endast inskränka mig till det Diplomatiska eller Statens Politiska Systeme, vädjar jag med full tillförsigt tili den välde Talaren, med hemställan, huruvida han sjelf skulle anse, att en öppen Discussion i Stånden af sådane ämnen, som till sin natur äro och böra vara hemliga, kan med Statens verkliga fördel och interesse vara förbunden:
Skulle i något fall nyttan af detta öppna behandlingssätt, i sådant afseende, kunna öfverväga den gitna olägenheten, ja äfven vådan deraf?
Gifves dessutom för en Stat något positivt Politiskt Systems, som icke af yttre omständigheter, af tidens kraf. är förändringar och jemkningar underkastadt, och kunna dessa, på beslutet verkande orsaker, vara af någon föregående beräkning möjelige?
Om till Exempel vid 1312 års Riksdag, det Politiska Systeme, hvaraf Riket sedermera upphämtat så lyckliga frugter, blifvit offentligen hos Rikets Ständer afhandladt och bedömdt, hade väl då Resultaterna blifvit enahanda, och hade icke sjelfva offentliggörandet af Planen, till sine skäl och motskäl framställd och öfvervägad, icke genast l
227 i sin första linda hafva förqväft alla våra förhoppningar?
Om, till stöd för en skiljaktig mening 1 detta afseende, Englands exempel anföres, torde mig tillåtas att anmärka, att endast redan afsiutade Tractaier, och förnämligast af det Skal, att de nästan alltid innefatta sradganden öm Subsidier, hvartill Parlamentets samtycke erfordras; att således endast Resultatet af ett telan fastställdt, och till en del redan utförde Polit'skt Systeme, blir Parlamentets granskning och bedömmande Underkastadt.
Icke dess mindre har Engelska Mihisréren ofra mycken olägenhet af detta, likväl i Englands Lagar, uttryckligen föreskrifhe, offentliga behandlingssätt af sädäne ämnen; icke inom Landet, men i afseende på främmande Magter; och om det icke, till stöd derför, ägde Landets insulairä läge, dess flottor, dess Segrar, dess Nationalanda och dess omäteligå tillgångarj så skulle England, af dessa offentliga
Disscussiöner, redan hafva erfarit vådeliga följder för dess Politiska kraft och verknings förmåga.
För att återkomma till ifrågavarande ämne, tror jag mig böra fästa Högloft Ridderiskapets och Adelns uppmärksamhet på omöjligheten att nu kunna ä tadkomma en sådan Ärenuernes behandling , sorn den Friherre Anckarsvärd åsyftat, emedan den, enligt min öfvertygelse, är stridande mor våra nu gallande Grundlagar.
Anckarsvärd äger alltid sin rätt öppen, att i laglig ordning vända sig till 218 Den 8 December, Constitutions- Utskottet, för att föreslå en lämplig och så beskaffad förändring i dessa Lagar.
Sedan Constitutions-Utskottet pröfvat och gillat förslaget, kan det underställa det Konungens och Riksens Ständers granskning och bifall, hvarefter ärendet bringas i sitt ordenteliga skick; men innan detta skett, kan, efter nu påstående föreskrifter, ingen öfverläggning derom inom Riks-Stånden äga runi, osli ej heller någon påföljd i detta afseende å Regeringens sida , vara att förvänta.
Jag har nu uppfyllt det första åliggande jag hade föreskrilvit mig, då jag, vid detta tillfälle, höjde min röst:
Mig torde nu tillåtas, att vidröra ett ämne, som förbundit sig med våra senaste öfverläggningar:
Jag går att fästa Högloft.
Ridderskapets och Adelns synnerliga uppmärksamhet på vigten , på nödvändigheten, att gifva åt dessa öfverläggningar, den matta, det lugn och det inbördes förtroende, som vårt eget anseende, vår egen böjelse och den allmänna välfärden kräfver.
Ingen af ossr mine Herrar! bör och kan hysa någon annan öfvertygelse, än att vi äga endast ett mål, till hvilket vi sträfva , en anda, som upplifvar vårt bröst kärlek och vördnad lör Konungen och Dess Konunga-Hus, aktnipg och lydnad förde Lagar, vi sjelfve stiftar oJh besvurit, och innerlig tillgifvenhet för den jord oss burit, vid hvilken vära ungdomsminnen äro fästade, och som skall hysa vära ålderdomsdagar; och huru kan väl någon annan öfvertygelse hysas?
Ligga Den 8 December.
S2$ icke Fäderneslandets öden och Regeringens åtgärder till deras ledning, i öppen dag, talande till våra ögon och till våra hjertan?
Bättre än jag kunde det göra, har en värd Ledamot inom detta Stånd, Grefve Mörner, redan uti Plenum af den 2
December framställt taflan al hvad vi varit och äro, och således uppfyllt mer än hvad af mig kunde förväntas:
Om vi likväl endast, för ett ögonblick, återföra våra tankar till den tidpunct, då, för nära g år tillbaka, Riket stod vägande öfver branten af sitt fall, då dess namn var nära att utplånas bland antalet af Sjelfständiga Staters, och jemlöre dermed deri mera tröstande Epoque , dä, efter lugnade sinnen inom Landet, och återförvärfvadt yttre anseende , Riket kunde, med Lagrar skurna på samma fält, kröna dén Store Gustaf Adolphs segerrika Fanor, eller då det beseglade förbundet med Scandinaviens andra Folk, och fullbordade derigenom hvad Bältens Beherrskare, hvad Narvas Segrare, förgäfves eftersträfvatj då säger jag, hafva vi stora och mägtiga anledningar, att välsigna Försynens skyddande hand öfver detta Rike, att prisa en huld Konungs faderliga omvårdnad, och att hembära våra innerliga, uppriktiga, tacksamhets, öfter åt den Furste, urom hvilken våra ijusare öden hade uteblifvir, som gaf oss mod, att motsätta oss Enväldets befallande bud mod, att strida för vår och Europas Sjelfständighet, som fört våra Härar, med ära och seger på Germaniens fält och bland Norriges fjällar, som beredt Riket stora, förr aldrig sporda, oväntade tillgångar, som jemnat fjäilarne på vår västra gräns, 230 Den 8 December. och befästat lugn, förtroende oell vänskap på den östfa.
Alla dessa stora o-h obestrideliga välgerningar, som Svenska Folket är sin Konung och Dess
Son skyldigt, och hvartill jag, så väl i krigets sorn i fredens yrken, kan pakalla de mäst ojätviga vittnen inom dessa murar, kunna de väl uppvägas af en tillfällig förlägenhet i allmänna Ptnninge-rö,reisen, uppkommen genom sådme Verks åtgärder, öfver hvilka Konungen aldrig haft någon befallande myndighet, eller af de ännu fortfarande allmänna bördor, sorn äro bedröfliga lemningar af fordna olyckliga krig.
Att då Rikets Ständer, pä Konungens kallelse, sammanträda, för att afhjelpa denna tillfälliga förlägenhet, och för att stadga Mynt-Representativemes värde för framtiden; att då, säger jag, serskildta meningar uppstå vid dessa vigtiga ämnens behandling, är en naturlig följd af allmänna församlingar.
Mera än en Väg leder till det rätta, och ingen af oss km och bör säga , att den vi valt är den enda uteslutande bästa.
Alla sinnen äro dessutom icke gjuma i samma form, blodet rinner icke lika hastigt och lika varmt i hvarje åder; lika tankar kunna icke fostras i alla hufvuden.
Då således dessa skiljaktiga meningar med lugn framställas och pröfvas, måste genom deras nötning emot hvarannan, genom vädjandet till dm opartiska Åhöraren, nödvr 'digt ett godt, ett förmånligt Resultat för Fadern landet uppkomma.
Vid en tidpunkt, då dess vigtigaste åligganden påkalla våra åtgärder, då Nation Den 8 December.
231 ined otålighet afbidar dem, är det mer än tillförene nödvändigt, att aflägsna från våra öfverläggningar alia personliga åsigter, alla söndringar, alla fördelningar i serskildta benämningar , då endast ett parti här gifves, Konungens och Fäderneslandets.
Da skola vi upphöra att i hvarje mening, stridande emot vår egen, i hvarje anmärkning , som möjeligen kan framställas emot administrativa åtgärder, genast tro oss upptäcka afsigten, att klandra allt, att ingen ting erkänna , och att höja Folk Tribunens stämma:
Ej heller skola vi då, under utöfningen af vår Riksdagsmanna-rätt, och vid besvarandet af dessa anmärkningar elle1' skiljaktiga meningar, genast mötas af dessa tillvitelser, af beroende, vana vid Despotismen, Embetsmanna - myndighet, eller af vårt Embetsmannakall.
Båda dessa ytterligheter äro lika skadlige lör Årendernes gång, och förden Samdrägt, sorn bör råda inom detta Riddarhus, och hvarmed vi bora föregå våra Med - Ständer med ett fortfarande efterdöme.
Beslutom då, mine Herrar! att denna Regel, den jag hämtat ur
Edia hjertan, och derföre torde instämma med allas öfvertygelse, må blifva enda föremålet för våra handlingar; skänkom aktning åt andras meningar, för att derigenom kunna fordra och bereda aktning åt vär egen, och uppfyllom derigenom den första och heligaste af våra Riddersmanna pligter, att ägna våra lif, vår förmåga och vara bemödanden åt Konungen Fäderneslandet och Äran.
Härtill yttrades ett allmänt bifall., 232 Den 8 December.
Friherre Wirsén, Gustaf Fredric.-
Jag borde troligen vid detta tillfälle icke störa intrychet hos Ridderskapet och Adeln af de vigtigare allmänna ämnen, som jag nu hört framställas, med min vördsamma anhållan om Dess benägna uppmärksamhet åt några till detaille inskränkte omständigheter; men jag föranlåtes dertill af skyldighet att närmare upplysa förhållandet, i anledning af Herr Grefve v. Schwerins yttrande om Riks - Hufvudboken , och att allmänna Medel blifvit i Götha Canal placerade.
I förra afseendet anser jag mig böra anmärka, att ämnet skiljer sig i tvenne delar.
Den första angår frågan om sjelfva Riks-HufvudBokslutet.
Ständer begärde hos Kongl. Majit att ett sådant Bokslut skulle få författas , efter ett af Stats-Commissarien Widegren föreslagit och af Riksens Ständer gilladt Formuiaire, från och med år 1810 eller det år, då Stats-Förvaltningen vidtog efter förändrade grunder.
Detta har Kongl. Maj:t i Nåder bifallit, och StatsCommissarien Widegren är uppdragen verkställigheten häraf, hvarmed han ock nu sysselsätter sig , och derföre äfven njuter tjenstledighet från Stats- Contoiref.
I sammanhang med detta ämne var äfven fråga väckt om en förändring uti Krono-Räkenskaperne i allmänhet, som skulle sträcka sig ej mindre till LandsBöckerne än till hvar enda Uppbördsmans Special-Räkning, och tillika ingeck deruti ändring Deri 8 December.- 233 af Terminer m. fl. omständigheter, som afveko från hvad hittills varit uti detta magtpåliggande ämne stadgadt.
Den stora skilnad finnes sålunda i desse begge delar, att Riks bokslutet, företagit öfver redan aflagd Räkenskap, icke kunde blifva annat än nyttigt, såsom utvecklande både frågan om Stats-Verkets verkliga ställning, och tillika användbarheten af Stats - Commissarien Widegrens Boksluts • method 5 då deremot en utan närmare undersökning företagen ändring med hela Uppbörds -Verket, tili Terminer och Räkenskaps form, var så mycket betänkligare, som den nu gällande Ordningen, stadgad af den store Konungen Carl den XI, under mer än ett Secel med framgång varit nyttjad, är lätt i tsin verkställighet och säker j sin controll, då vederbörande sine skyldigheter iakttaga.
Också biföll ej Kongl. Majit denna förändring, utan infordrade Kammar-Rättens, Stats-Contoirets och Kammar-Collegii utlåtande deröfver.
Kammar-Rätten har sitt utlåtande afgifvit.
Efter den vanliga Arbets-ordningen skulle Kammar-Collegii Provinee Contoir sig deröfver först yttra, innan Stats Contoiret och Kammar-Coliegium toge målet till pröfning.