Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den största delen upptages vanligen af ersättningen för executors resa och den utgift, som åtföljer sjelfva verkställigheten å landet.
Inom städerne åter förekomma inga resor, inga dagtractamenten, som på landet; i städerne gå utmätningarne lättare för sig, och således är det mera likgiltigt der, om de betalningsskyldige upptagas i ett eller särskilda utslag.
De olägenheter, som skulle genom det nya stadgandet uppkomma genom jäf eller förnekande af krafvet o. s. v. inom städerne, kan möjligen motsvara den nuvar. olägenheten, som uppkommer genom det att hvar och en får sitt särskilda utslag, så att inom staden är del icke så nödvändigt; men på landsbyggden är stadgandet, i min tanka, ganska nyttigt till besparande af kostnader för de vanligen obemedlade, sorn göra auctionsinrop och utsätta sig för lagsökningar, hvarigenom de få betala understundom 7, 8, ja 10 gånger mera än det belopp, hvartill inropet uppgått.
Då nu lagsökningar kunna gä löst [iä 12 sk., ja, jag har selt sådana, som angått 6 sk., så kan det lätt inses, alt lagsökningskostnaderne kunna gä lill 20 gångor den summan, såvida särskildt utslag deröfver skall meddelas.
Jag skulle emedlertid icke tro, att för närvarande något hinder möter för Konungens Bef:h:de att meddela en enda resolution på en ansökan, upptagande flere personers skulder; men då tvifvel uppstått af den beskaffenhet, alt LagUlsk. anser skäl förefinnas att utfärda ett sådant tillägg som det ifrågavarande, och jag anser detsamma ganska rikligt, så tillstyrker jag antagande deraf.
Skälen för det för slag, som Utsk. framställt, hafva af de föregående lalarne blifvit så tillräckligt utvecklade, att jag i den delen anser mig icke behöfva något tillägga, och vill derföre endast nämna, att betänk, tydligen utmärker, att, då molionären, som väckt förslaget, är ifrån samma ort, som Frih.
Raab, så räknade älven Utsk. bland sina ledamöter en person, som vitsordade detsamma.
Hvad angår det af Hr Billström ifrågasatta tillägg, så torde, i betraktande deraf, alt auctionssättet och uppbörden inom städerne är helt annan än på landet, att i stad varorne, i de flesta fall, ej få afhemtas förrän liqvid af inropssumman skett, utsträckning af ifrågavarande stadgande äfven till städerne, icke vara af behofvet påkallad; fördenskull och då ingen motion derom blifvit väckt och riksdagen redan så långt framskridit, tager jag mig friheten hemställa, om icke lt. o. Ad. skulle finna tjenligt att så litet sorn möjligt besvära Utsk. med öfvertlödiga återremisser.
Jag skall visserligen icke motsätta mig bifall till Utsk:s förslag med afseende å det vigliga skäl, som Gr, Mörner anfört, men jag bar mig bestämdt bekant, att BorgareSt. återremitterat frågan för vinnande af den rättelse, som blifvit satt i Den 17 Mars f. m. 401 i fråga.
Hr Ridd.Secret. loide hafva godheten upplysa, huruvida underrättelse ankommit ifrån något annat
Stånd i afseende å behandlingen af detta mål. lindert.
Ridd.secret. tillkännagaf i anledn. häraf, att ej eller nu prot.utdr. i detta ämne var ankommet från något annat RiksSt. än BorgareSt.
Raal»:
Af det skäl jag anfört, att LagUlsk. nödgas afgifva ett utlåt., det må nu blifva aldrig sä kort, sedan förevarande betänk, blifvit, enligt hvad jag bestämdt känner, af ett Stånd åtminstone, återremitterad!, och dä jag ej tror, alt man kan underlåta att fästa afseende u hvad Hr Billström begärt, så fortfar jag i yrkande af äterremiss.
Mörner yttrat, alt i städerne varor, som vid auetioner inropas, ej fä afhemtas förrän liqvid skett, äger ej rum i allmänhet; så sker det visserligen bär i Stockholm, men ej i landsortsstäderne, der anstånd alltid lemnäs med betalningen, sä framt ej inroparen är obekant eller anses sakna vederhäftighet, då betalning af sådant skäl fordras innan varan afhemtas.
I öfrigt ber jag att få fästa uppmärksamheten å det förhållandet, all lagsökningskoslnadevne äro enahanda i städerne, som på landet, och derföre har jag trott, att man icke borde utesluta slädernes innevånare ifrån den förmån, som blifvit satt i fråga.
Då nu öfvcrläggningen förklarades vara slulad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkningarne föranleda till äterremiss.
Propos. lill bifall å förevarande punkt blcf härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med åtskilliga nej, hvarpå H. Ex. förklarade, del han trott sig finna, att R. o. Ad. bifallit denna sednare propos.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af Ilr von Hartmansdorff, Äng., Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi., och Ri von Hohenhausen, Mich.
Silvius, Coust.Utsk:s d. 10 dennes f. m. första gängen på bordel lagdc utlåtanden: N:o 31, angalo 2:ne Stånds återremisser ä meni.
N:o 22; och N:o 32, angalo 2:ne Stånds återremisser å mern.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 10 dennes f. m. på bordel lagda utlåt.
N:o 220, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R.
St., ang:de förslag lill ny inqvarteringsordning för Stockholms stad samt andra i sammanhang dermed förekomne frågor.
Hr Möllerhjelms vid delta utlåt, fogade reservation upplästes, på begäran af 8 H. 5 t 402 Den 17 Mars f. m.
Hr Munck, Bror Gust. Ileinh., som derefter yttrade:
I den nu upplästa reservationen har Hr Lagerborg instämt, och jag tillåter mig att för några ögonblick upptaga tiden föranmärkningars framställande emot förevarande betänk.
Först utber jag mig likväl alt få fästa uppmärksamheten derpå, alt Konungens nåd. skrifvelse lill Ständerne ang:de anslag till en casernbyggnad för Svea Arlilleri-reg:te och underhåll af Lifgardes-regementernes caserner samt Lifgardets till häst stallar, åtföljd af fullständiga ritningar och kostnadsförslag, är icke allenast föranledd, utan directe begärd af Ständerne i den und. skrifvelse, sorn Ständerne vid sisth riksdag till Konungen i ämnet atlälo.
Det oaktadt har SlatsUtsk. nu föreslagit Ständerne att hos Konungen anmäla, att medel till ifrågavarande ändamål för närvarande icke finnas att anvisa.
Jag tillåter mig icke alt bedomina riktigheten af denna uppgift rör:de bristande tillgångar, men säkert är det, och af ett StalsUtskis föregående betänk, hevisadt, att meningarne, med afseende pä beräkningen af befintliga tillgångar, äro högst skiljaktige, äfven ibland SlatsUtsk:s egna ledamöter.
Under sådane förhållanden vågar jag likväl icke begära bifall till alla de anslag, som Konungen för dessa ändamål ifrågasatt, ulan inskränker mig lill den mening, som reservanterne yttrat.
Härvid förekommer, att Konungen särskildt fästat Sländernes uppmärksamhet på, ali de saluanbud, som blifvit gjorde af ägarne till de tomter, hvilka blifvit afsedda för Svea Artilleriregilets .casern, icke vidhållas längre än till den t nästkommande April, och att således anslaget före denna lid bör vara beviljadt, så framt köpet skall kunna för sig gå.
Som motiv för afslaget äfven af de 30,000 r:dr, som härtill fordras, anför Utsk., att priset vore för högt, och att detsamma framdeles torde snarare blifva billigare, än dyrare.
Jag frågar, hvarifrån Utsk. hemtar anledning till en sådan förmodan?
Ar det icke klart, att tomten blifver dyrare i samma mån den hinner blifva bebyggd, och finnes väl någon anledning att tro, att icke en så välbelägen tomt som den, hvarom fråga är, småningom skall allt mer och mer bebyggas?
SlatsUtsk. har också, oförsigtigt nog, tillintetgjort sitt eget omdöme, derigenom ali Utsk. haft godheten upplysa, alt 2:ne af de tomter, som för ändamålet erfordras, inköptes år 1836, den ena för 3,000, och den andra för 1,366 r:dr 32 sk., men att sedan de blifvit något bebyggde, den ena nu kostar 17,000 r:dr och den andra 10,000 r:dr.
Belviflas kan väl icke, att Svea Artillerireg:te i alla fall snart nog måste förses med casern, och vore det derföre icke skäl att nu, medan det står till buds att få köpa en tomt, der casernen skulle blifva utmärkt väl belägen, raan afslöte detta köp, innan priset stegrades?
Det är dessutom af högsta vigt, att frågan om casernbyggnaden får någon bestämdhet, på det att vederbörande må komma i tillfälle att vidtaga sådana förberedande åtgärder, som kunna blifva, icke allenast ledande till besparingar i hnfvudsaken, utan äfven till fortsky lidande af sakens utförande.
Jag behöfver säkerligen icke för denna upplysta församling visa fördelen och, snart sagdt, nödvän - Den 17 Mars f. m. 403 dighelen af en samfäldt, eller regcmentscasern för en garnisonerande trupp; delta behof är erkändt i andra länder, och förnekas icke eller i Sverige, der endast Svea Artilleriregemente för det närvarande saknar fördelen deraf.
Artilleriets befäl användes till många comraenderingar; det är klart, att den del af detsamma, hvilken återstår till tjenstgöring inom regementet, och hvilken är ganska fåtalig, icke kan medhinna all i spridda caserner vidmakthålla den ordning och likstämmighet i truppens behandling, som är så vigtig.
Det är också kändt, att Svea Arlilleries manskap, utom öfning i ridning och gymnastik, dagligen, med undantag af sjelfva den egentliga exercistiden, begagnar undervisning i regementets skola, hvilken fortgår ända till dess första conslapelexamen blifvit allagd.
Denna undervisning hildar truppen för sitt yrke, och äfven för samhället i allmänhet, men batteriernes långväga belägenhet från såväl ridhus som gymnastik och skola och dessa localcrs skilda afstånd ifrån hvarandra* vållar, att mycken tid förspilles genom det idkeliga fram- och tillhaka-marscherandet.
Pä de skäl jag nu baft äran anföra, får jag vördsamt anhålla, att 11. o. Ad. ville återremittera della betänk, med den förklaring, att 11. o. Ad. anser, att en summa af 30,000 rdr till inköp af tomt för Svea Arlillerireg:tes blifvande casernbyggnad bör beviljas.
Slutligen anhåller jag att få förklara, att jag, som icke är passevolanteur inom regementet, ingalunda talar för enskild fördel, utan är min nu gjorda framställning endast ett uttryck af det varma nit jag hyser för regementets hastigare praktiska utveckling, hvartill inom delta regemente ingalunda saknas elementer, blott de sältas i tillfälle att verka.
Jemte det jag för min del i allo får instämma med Hr Munck, anhåller jag att lill hvad han yttrat, fä lägga ännu ett skäl för den öfvertygelse jag hyser, alt StatsUtsk. möjligen misstagit sig i den förmodan, att, i händelse man icke nu inköpte dessa tomter, de i framliden skulle kunna erhållas för eli lägre pris, än det, hvarför man nu visat sig villig att dem afträda.
Jag torde nemi. få fästa uppmärksamheten på den omständigheten, att så snart fyllningen af det s. k.
Kallhafvet blifvit verkställd, och denna nu, i alla hänseenden oangenäma plats, blifvit förvandlad till en mera behaglig, så lärer det ej kunna dragas i tvifvelsmål, det ju denna trakt af hufvudstaden kommer alt blifva genom sitt läge en bland de mest begärliga, och alt således inom fä år, tomter der skola stiga i högt värde.
Det är blott denna anmärkning jag önskat alt fä bifoga det af Hr Munck afgifna förklarande och hvaruti jag med honom instämmer, under yrkande tillika, att de för lomternes inköpande erforderliga 30,000 ndr b:co, mätte af StatsUtsk., då målet ånyo underställes dess pröfning, föreslås till beviljande af R.
St. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel:
Jag förenar mig till alla delar i hvad de 2:ne föreg:de talarne anfört.
Att artillerivapnel, likasom alla andra vapen, har en rätt till Statens omvårdnad, kan ej belvillas eller förnekas, och då del är be - 404 Den 17 Mars f. m. vist, alt truppens tjenstbarhet liöjes genom densammas casernering, vore det orättvist af Staten att neka denna omvårdnad.
Dä dessutom den förste talaren, flr Munck, med, som mig synes grundadl skäl, observerat, all inom sjelfva StatsUtsk. begreppen äro skiljaktiga om rätta beloppet af tillgänglige medel och sådane sålunda torde härtill kunna utses, så finner jag skäl uti understödja hvad Hr Munck anfört.
Om man med Statens tillgångar menar möjligheten alt bereda medel för ifrågavarande ändamål, så finnas tillgångar; menar man åter med Statens tillgångar sådane medel, som finnas uti Riksg.cont. och som icke till andra ändamål äro disponerade, då finnas icke medel för närvarande, så tillräcklige, att de kunna förslå ali uppbygga en casern, som kostar 350,000 r:dr.
Men jag har förnummit, att BancoUtsk. är sinnadt föreslå Ständerne att till Riksg.cont. öfverlåta ett betydligt belopp af bancovinsten.
Villkoren derför känner jag icke, och Ständerne hafva ej eller fattat något beslut i det fältet; men i händelse Ständerne skulle finna för godt, alt låta förberörde vinstmedel komma till Riksg.cout:s disposition, utan att så beskaffade villkor dervid fastades, som hindrade deras användande till den ifrågaställda easernbyggnaden, så skulle dertill erforderlige medel ganska lätt kunna anslås.
I alla fall är summan, som fordras för inköp af tomt, 30,000 r:dr, visserligen blott för det behofvet ganska betydlig, men deremot, i afseende på Statens tillgångar, så ringa, att den i alla händelser kan anskaffas utan svårighet.
I öfrigt anser jag ett inköp af plats för oftanämnde byggnad ganska fördelaktigt derför, ty då är frågan om en cassernbyggnad, icke blott en fråga på papperet, utan äfven på marken; då är saken bestämd, och skrider, om icke genast, dock framdeles till verkställighet, hvilket jag på det högsta får tillstyrka.
Således instämmer jag i Hr Muneks förslag, att 30,000 r:dr må beviljas för delta ändamål, på det att frågan må blifva definitivt beslutad och afgjord, samt ali K. o. Ad. förbehåller sig öppen rätt att, i afseende pä anslaget till sjelfva byggnaden, laga den saken i närmare öfvervägande, om R. o.
Ad. finner att tillgångar blifva för sådant ändamål tillgänglige.
I afseende ä hvad
Hr von Troil nämnde om den blifvande begärligheten till tomtplatser ikring det nu så kallade Kalthafvet, så tror jaS, alt ännu skola mariga år försvinna, innan begärligheten blir så stor, att priset på tomtplatser deromkring komma att stegras.
Ty när man ser på tillredelserne för det arbete, som der nedlägges, skall man finna, att det fordras en ganska lång tid innan denna trakt kan begagnas lill något just så angenämt; och jag hoppas att vid cnsernbyggnadens fullbordan icke skall dröja så länge sorn det fordras ali få denna trakt behagligare än hvad den för det närvarande är.
Hvad sjelfva planen för denna casernbyggnad angår, så hade jag visserligen något alt invända i afseende på Krigscollegii tillstyrkande; men då K.
M. funnit för godt ali öfverlemna målet till R. St., utan alt anse saken förhålla sig så, som jag skulle tro Den 17 Mars f. m. 405 ali raan borde se den , så vågar jag visserligen icke nu på förhand göra några invändningar i afseende på förslaget, men de torde i alla fall böra och kunna framdeles tagas i betraktande, i fall tillgångarne komma att befinnas vara så tillräcklige att anslag för denna byggnad nu kan ske»
De erinringar jag kunde hafva att göra, äro likväl icke andra, än att de med något större anslag kunde aflvjelpas.
Jag tillstyrker således, på sätt Hr Munck föreslagit, beviljande af 30,000 r:dr, lill inköp af ifrågavar. tomtplatser, och alt 1». o. Ad. förbehåller sig öppen rätt att, om medel finnas tillgänglige för ett så beskafladt ändamål, framdeles besluta om sjelfva casernbyggnaden.
Jag instämmer äfven med Ilr Munck och Frih. Palmstjerna, och anser det vara sä mycket rättare att bifalla summan till inköp af den ifrågavar. tomten, som Ständerne derigenom komma att bevisa, att de vilja göra allvar med det löfte eller den förhoppning de vid sistlidne riksdag gifvit åt Stockholms inqvarteringsskyldige innevånare, att i en framtid blifva befriade ifrån utgiften för Svea Artilleriregementes casernering.
Då Ständerna sjelfve föranledt den skrifvelse till Konungen, som blifvit af SlatsUtsk. pröfvad, men af samma Ulsk. afslagen, så vore det åtminstone så mycket större skäl, att, i den mån sådant utan statsverkets betungande låter sig göra, vidtaga förberedelser vid denna riksdag till utförande af hvad som i en framtid, enligt hvad jag förmodar, likväl en gång mäste vidtagas, nemi. anskaffande af en casern för Svea Artilleri.
Ju längre man dröjer, dess dyrare Olifver den erforderliga tomtplatsen.
Anbud äro gjorde att densamma lill statsverket öfverlåta mot en bestämd betalning, men ägarne lill densamma hafva derjemte förklarat, att de ej längre än till den 1 instundande April stå fast vid sina anbud; och då är det så mycket större skäl att ingå på dessa anbud, som ingen särdeles stor förlust derigenom uppstår, emedan naturligtvis de byggnader och tomter, hvilka på detta sätt af statsverket inköptes, komma att, intilldess casernbyggnad derstädes uppfördes, lemna en inkomst till statsverket, motsvarande ungefärligen räntan af det utlagda capitalet.
Således kan jag icke annat än tillstyrka, att R. o. Ad. förklarar, att 30,000 r:dr skola anslås till inköp af dessa platser.
Med anledn. af Frih. Palmstjernas yttrande, anhåller jag att få förklara, att den mening, som jag i mitt yttrande inlade, inskränkte sig till inköp af tomterna för 30,000 r:dr.
Huruvida sedermera något anslag kan komma i fråga eller icke, beror, som Frih;n yttrat, på de tillgångar, som vid pröfningen af RaucoUtsk:s förväntade betänk, finnas vara tillgänglige.
Jag skulle likväl, ehuru mycket jag önskar, alt Svea Artilleriregemente måtte erhålla en egen casern, hemställa, då så många högst vigtiga produetiva företag äro erforderliga, huruvida icke frågan om anslag till sjelfva casernbyggnaden bör uppskjutas till en kommande tidepunkt. ■406 Den 17 Mars f. ra.
Då Artilleriet är ett vapen, mera sammansatt än både infanteri- och cavalleri-vapnen, så synes mig artilleriet företrädesvis förtjena att la en casein.
Jag instämmer således med de Hrr talare, som yrkat, att anslag i delta fall mätte beredas, men jag går längre än den siste talaren.
Jag anser försvarsverket böra hafva sin rält framför canalcr och annat sådant, som utgår på framtida förkofran.
Jag är också af den lankan, att tillgångar icke fattas, om man vill begagna dem, som uppkomma genom bancovinstens begagnande.
Det behöfves icke ens halfva denna vinst för ett år, för alt åstadkomma hela den summa, som detta företag skulle kosta. R.
St. böra således, då denna tillgång ännu äro oanvänd, icke underlåta alt i sinom tid begagna den.
Någre talare hafva ansett R. o. Ad. böra genast bevilja de 30,000 r:dr, som skola behöfvas till inköp af platsen.
Jag är väl färdig att deruti instämma, om jag icke ansåge detta besluts fattande, nu genast, vara stridande emot 69 § Reg.F. Enär Utsk. icke föreslagit några medel i detta fall, så kan R. o. Ad., efter min tanka, icke eller besluta en sådan utgift; med mindre betänk, återremitteras.
Jag tillstyrker derföre älerremiss, under yrkande, att SlalsUtsk. mätte tillse, att hela den summa, som för byggnaden erfordras, måtte varda anslagen.
Hr Munck:
För min del tog jag mig friheten begära återremis med förklarande, att 30,000 r:dr skulle beviljas, men ingalunda att hela penningebehofvet till casernbyggnadens fullbordande skulle nu genast anslås; men jag omfattar med beredvillighet det tillfälle jag nu har, att, sedan StatsUlsk:s Ordförande yttrat sig, förena mig med honom i det tillägg till mitt förslag, som han har afgifvit.
Mörner, Carl Göran Detloff; Icke utan förundran har jag sett, alt StatsUtsk. funnit sig föranlåtit förklara, alt tillgång på medel saknas för ifrågavarande för en del af Sveriges försvarsverk så angelägna sak, under det att samma StatsUtsk. för icke länge sedan icke var i något bryderi för att finna medel till anläggande af ett nationalmuseum, som man icke visste huru det skulle komma att se ut, eller hvarest det skulle uppföras, och då de döda effecter, som voro i fråga att der inrymmas, för närvarande till större delen förvaras på K.
Slottet, der de säkerligen utan olägenhet hade, i händelse af bristande medel, till den ifrågasatte byggnadens verkställande kunnat ännu någon tid förblifva.
Jag för min del förenar mig med dem, som yrkat återremiss, under vördsam hemställan, att StatsUtsk. måtte tillse om ej hela den för casernbyggnadens uppförande nödiga summa kan beviljas.
Utan alt, såsom den siste värde talaren, vilja afgöra hvilket anslag, som är det nödvändigaste af desse båda (hvilket jag äfven tror icke vara af nöden, då det tyckes visa sig att Staten kan äga tillgångar för beviljande af både det ena och det andra), vill jag inskränka mig till att, under åbedopaude hufvudsakligen af de skäl, som af Hr Munck jemte andra Den 17 Mars f. m. 407 talare blifvit anförde, yrka bifall till hvad han begärt.
Jag hatdock för detta mitt tillstyrkande ännu ett särskildt skäl, det nemi. att jag såsom ledamot af StatsUtsk. vid förliden riksdag deltagit i arbetet för beredande af den und. skrifvelse till K. M., i följd af hvilken denna propos. blifvit till II.
St. öfverlemnad, hvadan jag äfven anser angeläget, att K.
St. nu visa, att meningen med denna und. skrifvelse var något annat än blott tomma ord.
Jag förenar mig med de Hrr, som yrka återremiss af betänk.
Jag vill endast tillägga den anmaning till H.
StatsUtsk. att så skyndsamt som möjligt inkomma med detta mål, emedan tiden för anbudens antagande är ganska kort.
I anledn. af Frih. Palmstjernas tillstyrkande, att R. o. Ad. måtte förbehålla sig öppen rätt att framdeles bevilja hela det ifrågavar. anslaget för casernbyggnaden, i händelse medel dertill blifva att tillgå, erinrade II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, alt, ifall Ulsk:s utlåt, nu återremitterades, det vore gifvit att en sådan rätt blefve öppen, hvadan H. Ex. till Frih.
Palmstjerna hemställde, om han ansåge behölligt alt ett förbehåll derom nu gjordes.
Palmstjerna förklarade sig vilja afstå från sin begäran i denna del, hvarefter H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hartmansdorff föreslagit, att StatsUtsk. måtte tillse huruvida tillgångar finnas för beviljande af hela det ifrågavar. anslaget.
Om R. o. Ad. återremitterade Utsk:s utlåt, med förklarande af dess tanke, syntes det dock vara nödigt att denna tanke innefattade en bestämdt uttalad mening om det beslut, som borde fattas i den fråga, hvarpå den hade afseende; hvarföre IL Ex. finge hemställa, om någon propos. i detta afseende vore behöflig, eller om icke äfven Hr von Hartmansdorffs mening vore inbegripen under ett beslut om återremiss.
Hr von Hartmansdorff: tillkännagaf, att han icke ämnat begära något annat.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i sådant fall propos. endast behöfde omfatta det af Hr Munck framställda förslag oell att II.
Ex. fördenskull finge hemställa, om R. o. Ad. behagade återremittera StatsUtskis utlåt.
N:o 220, med förklarande, att Ståndet ansåg 30,000 r:dr böra af R.
St. beviljas till inköp af de tomter och lägenheter som för ifrågavar. casernbyggnad äro behöflige.
Jag har äfven för den återstående summan yrkat återremiss och anhåller vördsamt, att propos. derå må äga rum.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. återremitterat Ulsk:s utlåt, i dess helhet, och följaktligen StatsUtsk. vore oförhindradt att upptaga alla de deremot gjorde anmärknu ne, hvilka borde åtfölja återremissen, och således ej syn - 408 Den 17 Mars f. m. tes behöfva särskildt omnämnas uti det beslut, som nu var i fråga, utan i allt fall tillhörde SlatsUtsk:s upptagande.
Om icke det beslut, som uppå Hr Gr. o. Landtm:s framställning
Ståndet nu fattat, skulle af Statslltsk. tydas så, som hade Ståndet inskränkt sig endast till anhållan om de 30,000 r:dr, har jag ingen invändning att göra.
Remissen finge då heta, att H.
Ståndet återremitterat frågan i sin helhet, men med den särskilda förklaring, att 30,000 r:dr måtte lill ofvauberörde ändamål beviljas.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade i afseende på det nyss fattade beslutet förklara, att ålerremissen afsåg utlåt, i dess helhet, fastän R. o. Ad. särskildt uttryckt sin mening om en viss del af det ifrågavar. anslaget.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 10 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 221, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse lill R.
St. ang:de inqvarteringen i de Skånska Städerne och Götheborg.
l:sta punkten, angille casern- och stallbyggnadens uppförande i Skånska städerne.
Hvad tillgångarne beträffar, så är här samma förhållande som vid förra betänk.
Hvad åter försvarsplanen angår, så må det tillåtas mig, ehuru icke militär, att göra den anmärkning, att gränsorlerne i Skåne, Ystad Malmö och Helsingborg äro af beskaffenhet, att der utan tvifvel alltid måste linnas någon garnison.
I sådant fall lärer, ehvad försvarsplan som för öfrigt må komma att af K. M. fastställas och hvartill R.