Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta vore att gifva partiet en mångårig öfvervigt, derigenom att den öfre kammaren hade makt att säga nej till hvad den nedre kammaren föresloge.
Således 0111 en förändring i tänkesätten ägde rum inom Svenska folket och gjorde sig gällande i valet till nedre kammaren, kunde hon likväl icke hjelpa Riket, emedan den öfre kammaren fortfore att verka på samma sätt, som det parti, af hvilket hon valdes.
Jag tillstyrker derföre vördsamt, alt R. o.
Ad. mätte ogilla ett förslag, som bibehåller för framtiden en sådan öfvervigt i ena kammaren, som man alltid borde undvika, emedan, såsom jag förut haft tillfälle att yttra, jag anser både rättare och bättre alt de olika tänkesätten finnas fördelade inom hvardera kammaren, så alt den kan hålla sig sjelf i jemnvigt, och icke behöfver söka den utom sig i en annan kammare allena.
Det är mig oeraotstånd!igt att för Hr von Hartmansdorff förklara min tacksamhet för den ganska rik - 353 Den 28 0 c t o b c r e. m. liga bevisning han gjort mot riktigheten, eller, om jag så får säga, emot antagligheten af Frih. Hamiltons förslag.
Oan har ganska rätt.
Men jag har en dubbel tacksamhet emot Hr von Hartmansdorff, ty hail har varit så god och bevisat emot sig sjelf allt hvad man kan bevisa; ty just samma fel, samma brister, som han nu så väl anmärkt vid Frih.
Hamiltons förslag, inträffa alldeles lika, och ändå mera, i Hr von Hartmansdorff® eget förslag, eller jag frågar: när Hr von Hartmansdorff ger åt valmännen skyldighet och rättighet att välja 2tne ledamöter, en i den nedre och en i den öfre kammaren, — kan det väl då bestridas, att desse utgå från ett och samma element, väljas i en och samma anda, och svara fullkomligen emot hvad han nyss sade derom, att Riksg.- cont. skulle få välja revisorerne?
När öfre kammarens ledamöter äro valde af samma element och vid samma tidpunkt, d. v. s. under samma rådande politiska anda, som den nedre kammarens, hvad är den då annat, än en fördubbling af den nedre kammaren?
Också står Hr von Hartmansdorffs förslag, i min tanke, mycket efter Frih.
Hamiltons i sannt värde.
Gud skall veta, att intetdera har något verkligt; men Frihtns förslag lemnar dock en möjlighet öppen, att nedre kammarens val kan utfalla annorlunda, än det första valet; men deiemot har Hr von Hartmansdorff i sitt förslag dragit en öm omsorg derom, att ingen skilnad emellan hamrarne skall kunna finnas.
Jag har bärt i denna afton en värd ledamot, Frih.
Sprengtporten, säga, att icke någon sådan skilnad är behöflig, men Frih:n torde likväl tillåta mig att vaja af annan tanke, och uttrycka den, helst jag icke vet hvarföre i annat fall borde finnas 2tne kamrar.
Hvarföre få de då icke så gerna sitta tillsammans i en kammare, sora de delas i tvänne?
De tänka naturligtvis i hvartdera fallet lika, de följa samma stråt, om de annars uppfylla sin pligt emot sina committenter, då de äro valde af samma personer.
Jag ber om ursägt att jag uppehållit med dessa erinringar.
Jag hoppas att begge förslagen skola blifva afslagna, men för att bespara tiden, skulle jag vilja hemställa, om vi ej kunde få votera om begge på en gång.
Hr Grubbe, Samuel:
Jag har redan förut en gång tillkännagifvit min tanke, att bildandet af den conservativa kammaren är i hela representationsfrågan det svåraste problemet, och jag har också på förhand uppriktigt erkänt min oförmåga att lösa detta problem.
Emedlertid, då vi nu tyckas något hvar vara ense om, att, såvida en representationsförändring skall tillvägabringas, ett tvåkammar-systeme skall införas, så har man också ingen annan utväg, än alt söka tillvägabringa en sådan öfre eller conservativ kammare, så godt man förmår och så godt mati kan afhjelpa dess brister.
Alt man här icke kan bilda den på samma sätt som i England, är ulan tvifvel allmänt eikändt.
I England har den, såsom
Den 28 October e. m. 359 bekant är, icke uppkommit efter någon tom tbeori, ulan den har historiskt ursprung från förhållanden, som äro helt ‘andra än de Svenska.
Att vi icke heller skola kunna hilda den på det Fransyska viset, tror jag äfven vara afgjordt; ty utom de många erinringar, som jag tror man kunde göra emot sjelfva elementet af den Fransyska pärskammare!?, hafva vi för oss, såsom af flera och äfven af Hr Frih. o. Landtm, är framstäldt, afskurit möjligheten af Konungens deltagande i någondera kammarens tillsättande, genom del beslut, som R. o.
Ad. redan fattat.
Således tyckes det icke återslå för oss just något annat, än ett val emellan Frih. Hamiltons och Hr von HartmansdorfFs förslag, måhända med modification af det ena eller andra.
För min del erkänner jag, att jag linner så stora svårigheter vid Frih. Hamiltons förslag, all jag ej kan förena mig deruti.
Jag har redan förr en gång lillkännagifvit den hufvudsakliga svårighet, som jag finner uti detta förslag, nemi. alt om den äldre eller conservaliva kammaren skall väljas af den loista kammaren, så blir den blott en ny upplaga af denna, och alt samma anda, som gjoitsig rådande i den yngre kammaren, äfven kommer att blifva rådande i den äldre.
Dertill komma äfven vissa svårigheter, som detta förslag synes mig hafva i sjelfva verkställigheten.
Det skulle förmodligen tillgå på det sättet, att den öfre kammaren skulle väljas, t. ex. vid början af en riksdag, af de då sammanträdande ledamöterna utaf den första kammaren.
De skulle hafva rättighet att välja antingen inom sig eller utom sig.
De kunde välja en de! af det ena slaget och en del af det andra, ponera t. ex. hälften inom sig och hälften utom sig.
I förra fallet, om de valde hälften af ledamöterna inom sig, så Liefve följden den, att andra medlemmar skulle i stället inväljas till yngre kammaren.
Det Liefve således en lång tidsutdrägt, innan kammaren hunne att blifva completterad, isynnerhet som det kunde hända, att en eller annan af dem som valdes hade laga föfall eller afsade sig förtroendet, hvarigenom en stor tidsutdrägt skulle uppkomma, innan den forsta kammaren blefve completterad.
Hvad åter beträffar de ledamöter, som de valde utom sig, så skulle, med afseende på dem, enahanda dröjsmål uppstå, innan den äldre kammaren blefve completterad.
Det der tycker jag vara svårigheter i verkställigheten, på hvilka jag väl icke skulle göra något hufvudsakligt afseende, men soin likväl göra, att jag, då de sammanläggas med den väsendtliga svårigheten, icke kan antaga förslaget.
Äfven Hr von HartmansdorfFs förslag synes mig icke vara i allo antagligt, emedan, då alldeles samma valmän, enligt hans förslag, skola välja lika många ledamöter till hvardera kammaren, man icke har någon tillräcklig garanti för att i den öfre kammaren skall finnas det conservaliva element, sorn man söker.
Då likväl ett nödfallsproject skall uppgöras, ty för något annat kunna förslagen dock ej anses, då vi icke här hafva de 3Go Den 28 0 c t 0 b e r e. tn. elementer, som i allmänhet anses behöfliga för en pärskammare* organisation; då ett nödfallsproject, säger jag, skall uppgöras, så tror jag alt det bäst kunde ske genom ett annalkande lill Hr von Hartmansdorff* förslag.
Jag skulle dervid vilja föreslå, att sjelfva de qvaliGcationer, de egenskaper, som man fordrar hos de blifvande ledamöterna, må bestämmas något strängare än Hr von Hartmansdorff uppgifvit.
Han har fordrat, att de skola hafva antingen uppnått 4° är, eller åtminstone vara af 3o års ålder och hafva bevistat någon riksdag.
Detta villkor är jag först och främst ense om, likväl så, att jag tror att jag skulle ovillkorligen vilja fordra en ålder af 4o år; ty den omständigheten, att man har bevistat en riksdag förut, synes mig icke vara tillräcklig för att försäkra om det slags mogenhet, som man skulle vilja förbehålla sig.
Jag skulle vilja modifiera det villkoret, så alt jag villkorligen fordrade 4° års ålder.
Vidare har Hr von Hartmansdorff föreslagit, att ledamölerne i öfre kammaren skola väljas för en längre tid, för t. ex. 5 riksdagar på en gång.
Deruti instämmer jag fullkomligen och tror att de böra vara valde för en längre tid på en gång; men jag tror att man dertill skulle kunna tillägga ännu några ytterligare bestämmelser, en fordran på en något större grad af ekonomiskt oberoende och sjelfständighet, således fordran på en högre grad af förmögenhet, än som fordras hos den, som skall vara valbar i nedre kammaren; äfvensom jag skulle fordra en högre qvalification i afseende på bildning och medborgerliga förtjenster.
Det borde åtminstone exprimeras såsom en princip till ledning för de väljande, att till öfre kammaren ej skola väljas andra än de, sorn förvärfvat eller ådagalagt en högre grad af medborgerlig förtjenst, det må då vara antingen genom att hafva beklädt vigtigare stalseinbeten, eller genom att hafva uppträdt och vunnit anseende såsom författare, isynnerhet i de frågor, som närmast stå tillsammans med de medborgerliga varfven och hafva afseende på dem, eller också derigenom att de vunnit mogenhet, medelst deltagande i municipafa värf.
Jag tior vidare, att, för att i någon mån försäkra sig derom, att ledamölerne i denna kammare må blifva män af mera erkänd förtjenst, man borde inskränka deras antal, så att de må blifva färre än ledamöterne i nedre kammaren.
Jag skulle för min del tycka, att om man bestämde antalet af den nedre kammarens ledamöter till t. ex. i5o, och således för detta ändamålet antoge 3o valkretsar, ty jag föreställer mig, efter Hr von Harlmansdorlfs förslag, att man skulle antaga en ledamot för hvartdera af nuvar.
4 Stånd, och en för det 5:te nu orepresenterade, hvarigenom skulle uppkomma 5 valclasser, ur hvilka man valde 15o ledamöter; så kunde det vara ungefärligen lagom, att 2:ne sådana valkretsar förenade sig 0111 att för hvarje dass välja en ledamot i den öfre kammaren, hvar - De B a8 O c t obc r e. m. 361 hvarest ledamolernes antal derigenom Liefve ?5.
Jag föranledes lill delta förslag deraf, att jag tror det vara lättare alt finna ett antal af y5 utmärkte, bildade och förtjenslfulle representanter, än att finna det större antalet.
Det är klart, att ju (lere man måste välja, desto mera släpphändt måste man vara i afseende på fordringarna af deni, som väljas.
Med dessa modificationer skulle jag vara benägen att biträda Hr von HartmansdorfFs förslag.
Jag erkänner att (örslaget icke ändå på långt när uppfyller alla fordrin garna.
Jag anser det blott såsom ett nödfallsförslag, men jag tror dock, så vidt jag kunnat finna, att det varit det bästa, hvartill jag åtminstone kunnat komma, det som snarast skulle närma sig till bevarande af del conservativa element, som i öfre kammaren erfordras.
För öfrigt kari jag icke neka, att jag finner ett slags tröst för ofullkomlighet af detta likasom af alla andia förslag, som nu kunna uppgöras lill bildande af den öfre kammaren, uti den mening, som Frih.
Sprengtporten nyss riktigt framställde, nemi. att efter den princip, som vi antagit för den nedre kammarens formerande, kommer i sjelfva denna nedre kammare alt ingå ett icke sa obetydligt conservativt element.
Det är nemi. temmeligen allmänt erkändt, alt R. o.
Ad. samt PresteSt. hafva utgjort det conservativa elementet i den Svenska nationalrepresentationen, sådan den hittills varit bildad.
Nu är att märka, att om R. o. Ad. samt PresteSt. komma att ingå i nedre kammaren till §, oell i den femte valclassen de ofrälse ståndspersonerne, af hvilka många civile och militäre embelsmän kunna väljas, kan man äfven beräkna en viss grad af conservativ karakter.
Derigenom blir sjelfva den nedre kammaren, åtminstone till någon del, bestående af ett conservativt element, och det kan i någon mån afhjelpa bristerna i pärskammaren.
Jag erkänner gerna alt förslaget i alla fall är ofullkomligt, men, såsom sagdt är, torde det icke vara möjligt att under våra Svenska förhållanden kunna få något, som motsvarar alla de fordringar, hvilka efter sjelfva ide'en skulle önskas.
En värd ledamot har här uppgifvit, att förhållandet emellan den nedre kammaren och den öfre skulle blifva såsom emellan Bankens och R.iksg.cont:s fullmäktige och R.
Jag vågar tro att denna jemförelse är lill den grad haltande, alt någon bevisning öfver dess oriktighet icke kan erfordras.
Men då man här, för hundrade gången kanhända, upprepar, att enligt Frih.
Hamiltons förslag skulle den öfre kammaren endast blifva en ny upplaga af den nedre ; så har man också för detta ögonblick glömt att den nedre kammaren icke väljer mer än -Judel af den öfre.
Således må man gerna säga, att den öfre kammaren är en ny upplaga, eller ett medium af 5 på • 5 Ll. ' 46 Den 28 October e. tB< hvarandra följande riksdagars nedre kammare.
Öm derföre en och samma opinion varit rådande hos nationen under fem hvarandra efterföljande riksdagar, då först inträffar det fallet, att öfre och nedre kammaren äro fullkomligt
I i k — stämmige, men dä torde man också medgifva, att den öfre kammaren uppfyllt sin bestämmelse såsom återhållande element; ty om den kunnat förhindra verkställigheten af en åtgärd under fem riksdagar och folket då ännu fortfar att önska densamma, så mätte dess vidtagande åtminstone icke vara förhastadt.
I öfrigt, hvad angår denna likstämmighet emellan begge kamrarne, så är förhållandet i detta afseende alldeles enahanda enligt Hr von Hartmansdorffs förslag och enligt Frih.
Hamiltons; ty om samma valmän, sora välja nedre kammaren, äfven sända en femtedel af ledamöterna i öfre kammaren, så måste nödvändigt inträffa, att denna femtedel skall vara fullkomligt likstämmig med nedre kammaren, oell att om samma opinion fortfaiande herrskar vid valen till 5 riksdagar, blifva äfven här de båda kamrarne fullkomligt likstämmige, hvilket medför lika stora eller lika små olägenheter i begge fallen.
Hvad som åter utgör skilnaden emellan båda förslagen är den omständighet, som Frih.
Sprengtporten uppgifvit, och som han förklarat sig icke anse önskvärd, nemi. att enligt Frih.
Hamiltons förslag kommer den öfre kammaren att bestå af de yppersta män i landet.
Delta, som Frih.
Sprengtporten icke gillar, erkänner jag uppriktigt hafva utgjort det enda ögonmärke! för mig, då jag önskat att för mig uppgöra den lämpligaste öfre kammare; ty ingenting annat kan efter min tanke, i våra tider och dem som komma, hejda folkrörelsen, än det största möjliga moraliska anseende för duglighet, kunskaper och patriotism.
Endast vissheten att dessa egenskaper finnas hos en rådsförsamling kan gifva den kraft, som ett öfverhus behöfver.
Denna kraft kan ej erhållas hvarken af rikedomen, eller börden eller den Kongl, nåden.
Det förundrar mig numera föga, att jag ej med Frih.
Sprengtporten kunnat komma lill likstämmighet i principerna för våra förslag, då våra syften varit så olika.
Frihsn åsyftar, att den öfre kammaren skall endast i obetydlig mån verka återhåll af den nedre kammarens beslut, och då är Hr von Hartmansdorffs förslag mera tjenligt.
Jag önskar att den skall kunna verka till detta återhåll i något starkare mån, för att gifva styrelsen och förvaltningen i landet i allmänhet den fasthet och det sammanhang, som jag tror alt landets väl i allmänhet ovillkorligen kräfver.
Jag måste erkänna, att jag lika litet som af Hr von Hartmansdorff kunnat af den sista värda talaren öfvertygas derom, att någon större likstämmighet emellan båda kamrarne skulle uppkomma genom det Hamiltonska än genom det von Harlmansdorffska förslaget.
Hvad åter beträffar hans anförande om antalet af ledamöter inora kamrarne, så öfverensstämmer, om icke sjelfva siffran, åt - D en 28 October e. m. 363 minstone förliällandet såsom ett till två, med Frih.
Hamiltons förslag, så alt i den delen har jag lyckan ali kunna förena mig med den sista talaren.
Hår återstår nu icke mera för oss, än att bestämma huru den nedre kammaren skall sammansättas, antingen efter Frih.
Hamiltons eller Hr von Hartmansdorff* förslag, med de modificalioner, som hvar och en efter sina åsigter kan göra.
Den skall finnas, den skall sammansättas genom val stånds- eller classvis, det är afgjordt.
Jag inskränker mig således till att göra en jemförelse efter mina åsigter emellan dessa hegge förslag.
Jag har förut vltraf, att jag gillar mera Hr von Hartmansdorffs än Frih. Hamiltons förslag.
Mina skäl dertill äro , att jag anser, att då kammaren skall tillskapas genom val i landsorterna, Får den en vida starkare conservativ karakter, än om Ständer, sedan de sammanträdt i hufvudstaden, skola välja den.
Jag föreställer mig, alt om Ständerne, eller den nedre, första kammaren skall välja till den andra, så blir resultatet ungefärligen detsamma , som när nuvar.
Ständer tillsätta sina Utskott.
När dessa äro tillsatta, ser man karak teren af riksdagen.
Detta har varit ett vigtigt skäl för mig att gå öfver till Hr von Hartmansdorffs förslag.
När riksdagsmännen väljas i landsorterna, tror jag att man skall äga en stor skarpsinnighet för att af dessa val kunna bedomina riksdagens utgång, men då Utsk:n äro sammansatta, då synes det.
Jag tror för öfrigt, att när särskildta valdistrict sammanträda för att välja , äro de mera oberoende, eller rättare sagdt mera beroende af sig sjelfva, af sin egen öfvertygelse, än sedan ledamöterne äro hitkomne för att välja i den första kammaren.
Här sammanträda de och känna icke hvarandra till den grad, sorn ortens innevånare känna dem de välja.
Jag medger, alt då samma personer välja lill första kammaren, som lill den andra, så är detta en brist, men jag kan icke säga huru den skall kunna afhjelpas, och denna brist blir efter min lanke aldrig så stor, sorn den om
Ständerne sjelfve skulle välja den öfre kammaren.
Jag får således tillstyrka afslag lill Frih. Hamiltons förslag, och att
Ståndet matie yttra sin gemensamma lanke vara Hr von Hartmansdorffs förslag.
Jag har förut någon gång, jag tror arne gånger, yttrat mig emot Frih.
För korthetens skull vill jag upptaga de skäl
Hr Grubbe anfört , såsom de hufvudsakligasle.
Men jag vill tillägga ett, som är följande.
Jag anser de val för alt vara de riktigaste, sorn äro antingen direcla eller åtminstone äro directa i två omgångar eller flera.
Jag anser deremot val, som utöfvas genom electorer, för a't vara de sämsta, derföre att de slutligen valde icke äro kände af dem , som primitivt började välja.
Detta Den 38 O c t o b c r e. m. anser jag vara en väsendtlig omständighet; och jag önskade, att inga val till riksdagsmän må ske genom electorer, der icke nu så tillgår.
Om gamla vanor finnas, hvarenligt man hellre vill se valen verkställda genom electorer, anser jag det icke så farligt, men tiden skall visa, att val genom electorer äro i allmänhet oriktiga.
Den som har rättighet att välja, han bör få se de namn framkomma inom representationen, som varit omtalade, kända och discuterade inom sjelfva valcollegierna.
Deremot om den nedre kammaren skulle få välja ledamö'terne i den öfre , så kunde den välja ledamöter, som aldrig någon menniska i något enda valdistrict hört talas hvarken godt eller ondt om.
Kan det vara rätt, att en nation, som sitter hemma och skickar sina representanter lill riksdagen , får höra talas om genom tidningarna , alt de och de personerne blifvit valde till en femtedel af öfre kammarens personal för att densamma complettera, och är nödsakad alt fråga öfverallt: är det någon, som känner dessa nya Pärer , känner någon våra fäder, desse, som skola vara de förnämste i landena i fråga om representationen?
Jag anser detta vara ett så väsendtligt fel, att det vore ensamt tillräckligt att förkasta förslaget.
Men jag ber äfven att få gå in på det arithmetiska området.
En talare liar här sagt, att om tänkesättet inom de väljande classer11a skulle vara af en viss beskaffenhet, så skall förhållandet blifva lika, antingen de välja directe lill öfre kammaren, eller om de till nedre kammaren valde, som hade samma anda som de väljande sjelfve , i egenskap af electorer valde den öfre kammaren.
Samme talare har sagt, att om det fortfar för 5 riksdagar med en sådan esprit inom landet, så skall åtminstone den öfre kammaren under 5 riksdagar hafva uppfyllt sin bestämmelse såsom motvigt emot rörelsen eller emot de ide'er, som för tiden råda inom landet.
Härvid bör jag först anmärka, att när g gått in 2 gånger, så är ännu detta tänkesätt i minoriteten; men det är vid tredje riksdagen, då den 3:dje femtedelen går in, som pluraliteten i öfre kammaren är gifven för det tänkta rörelsepartiet.
Således är det icke under 5 riksdagar , som kammaren gjort tjenst med att hålla emot, utan det är blott vid 2:ne riksdagar, ty vid den 3:dje äro § af ny färg.
Man frågar, om Hr von Hartmansdorffs förslag i något fall har förmåga af en större motståndskraft.
Jag vågar påstå ju, och skall försöka att äfven med arilhmeliken visa det.
Det är icke sannolikt, att alla valdistrictena inom alla de fem valclasserna komma att äga eller välja representanter af en och samma färg.
Sker det, så är det gifvet, alt ^ blir invald af lika färg i den öfre kammaren; men som det icke är sannolikt, utan troligare att blott hälften eller en öfvervägande del af valkrelsarne välja representanter af en viss färg, så att den nedre kammaren skall få karakleren af ett visst partis tänkesätt, (efter vi hafva nyttjat ordet palli,) så (öijer likväl
Den 28 Octobcr e. m. 365 icke, att liela den nya femtedelen af öfre kammaren skall blifva af samma färg, utan denna färg blir blott rådande inom den invalda femtedelen i samma förhållande, som den visat sig rådande inom ledamöterna af den nedre kammaren.
Om denna kammare väljer tillsammans, såsom bär är föreslaget, med 125 ledamöter, så utgöra några och 60 redan pluralitet, t. ex. 65.
Om då desse 65 ledamöter, som hafva en bestämd färg och hafva pluralitet i nedre kammaren, få tillsätta hela den nya femtedelen af öfre kammaren, så blir hvar enda en af de valde af samma färg, som de 65.
Men om valkretsarne, som valt 65 af denna färg och fyllnaden af den motsatta åsigten, få sätta till ^ i öfre kammaren, så kommer samma -i att hafva samma karakter med nedre kammaren, och således så väl en majoritet som en minoritet.
Således blir det visserligen icke en hel ^ af den öfre kammaren, som blir af samma färg med majoriteten i nedre kammaren, utan det blir på sin höjd en så stor del af de nyvalde, som svarar emot förhållandet emellan majoriteten och minnriten i nedre kammaren vid den riksdagen.
Detta gör att det åtgår åtminstone 5 riksdagar, innan färgen kan blifva bestämdt förändrad i den öfre kammaren, hvaremot det kan och skall hända, alt redan vid början af den 3:dje riksdagen, efter Frih.
Hamiltons förslag, färgen är bestämdt förändrad i öfre. kammaren.
Detta är en sak, som ej lärer kunna nekas, så länge vi hålla oss inom arithmetikens område; men jag håller mig icke ensamt derinom, utan påstår ytterligare, att då sjelfva valkretsarne välja till båda kamrarne, så uppkommer derigenom en jemlikhet emellan de valde.
Begge kamrarne få lof alt erkänna, att de äro på ett och samma sätt från samma valclasser valde, och således kunna de ej förebrå hvarandra någon olikhet i ursprung.
Om man anser, att detta är för mycket democratiskt, så beklagar jag om någons öron äro för mycket ömtåliga i detta fall; men jag tror att ett bestämdt erkännande af ett gemensamt ursprung är första villkoret för den önskliga patriotiska dvgden , patriotismen.
När de sedermera sammankomma, och den ena har det företräde att anföra: ”jag är vald för 5 riksdagar, du på försök för en;” så ligger deruti redan ett conservativt element, åtminstone ett skäl att invända emot den, sorn på den grund, att den ene kallas privilegierad och den andre oprivilegierad, försöker alt usurpera på andras rättighet att uttala sin tanke och söka göra densamma gällande, hvarpå vi haft exempel vid denna riksdag.
Således när ingenting kon citeras emot ursprungets gemensamhet, men deremot den äldre kammaren kan anföra både företräde i år och företräde i förtroende af samma valmän, derföre alt den ena är vald för fem riksdagar, och den andra blott för en, isynnerhet om dertill bomme, alt inan, såsom jag önskade, tilläde såsom eli positivt villkor, alt ingen skall vara valbar lill öfre kamma - 366
Den 28 Oc t 0 b e r e. m. ren, utan alt hafva förut varit åtminstone en gång riksdagsman; så ligger deruti ett sådant frö till conservalivt element i den nya formationen, all jag med säkerhet föi tröstar på att det conservativa elementet skall föröka och stadga sig samt att nationen skall komma till den erfarenhet, alt det är endast på denna väg man i våra tider bör söka det conservaliva elementet
Det kan, mine herrar! icke sökas på samma vägar som hittills i Europa.