Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Handlingar lämna ett så bedröfligt minne; man glömmer att denna så naturliga önskan att kunna upprätthålla en Realisation den han sjelf verkställt, försatte Konungen i den nödvändighet, att för Nationen dölja rätta förhållandet.
Hade Konungen yppat, att Lån nästan årligen måste göras så hade ju sådant haft ett menligt inflytande på Coursen, misstroende till Realisationens bestånd uppstått, och i och med detta samma Realisationens fördelar försvunnit.
Denna obehagliga belägenhet förklarar lätt dels hvarföre Ständerne den 26 [anuarii 1779 kunde hos Konungen aflägga sin tacksägelse för det han, som orden lyda, genom rådighet och försigtighet återställt säkerhet i myntvärdet och säga, att honom allena varit förbehållit, att inom korrt tid verkställa hvad Ständerne nästan under 30 år fåfängt eftersträfvat, hvadan ock Ständerne för sig, samtid och efterverld förklarade deras tacksamhet för detta Konungens storverk , dels ock hvarföre Konungen vid I7&6 års Riksdag i sitt tal till Ständerne yttrade, att han ej sammankallat dem för att af dem äska nya gärder, ej kräfva nya pålagor, samt Ständerne i samma års Riksdagsbeslut bland annat förklarat, att de af Statsutskottets Berättelse om StalsVerkets tillstånd funnit, att erforderlige penningesummor blifvit anslagne till de i Staten uppförde behof, Den i4 Julii. och att anledning vöre, att förmoda, det sådane utvägar blifvit nyttjade, att Riket icke blifvit belastadt med någon ny och Ständerne icke vetterlig skuld.
Af denna framställning tord* kunde dragas den följd att 1776 års Realisation understödd af synnerligen lycklig* Handelsconjuncturer troligen ändock visat sig annorlunda i fortsättningen äfven under Konung Gustaf III:s regering om icke utländske
Lån tid efter annan blifvit upptagne, hvarigenom vexelbehofvet ej fick tillfälle visa sig i sitt rätta skick.
Med detta exempel för sig, är det ej förmätit, att tro det hvilken realisation som helst här företages den har stora svårigheter, att besegra och bär icke alltid så gyldene frukter, sorn dem man deraf lofvar sig.
Jag vill dock icke gå ända derhän, att påstå det ingen Realisation skall för Svenska Folket bära andra än bittra, ehuru män af erfarenhet och af financiella kunskaper yttrat det Nordens Folk räkna sina olyckor från a:ne snart sagt medfödda, origtiga idéer, den ena att i Norden söka det öfverflöd och de njutningar som Södern erbjuder, och den andra att anse Guld- och Silfvermynt för detta Folk oumbärligt, ehuru hvad öfverflödet angår Naturen sjelf ådagalagt, att det ej åt Norden är ämnadt, och i afseende på verldsmyntet, dess bibehållande i rörelsen måste bero af ett stäni 282 Den i4 Julii. digt fluxus & refluxus, som ej är möjligt förekomma med en 4 å 5 månader om året hämmad Sjöfart.
De betänkligheter jag förut anfört, jemte minnet deraf att missväxter kunna påkalla en hastigt ökad import af Spannemål, till och med blott fruktan för missväxt så som år 1819» då 376,677 Tunnor säd, mjöl oberäknadt, infördes, torde vara skäl nog för den mening, att Utskotten rätteligen förfarit då de för när-, varande afstyrkt Realisation.
Bland de förslag HufvudBetänkandet innehåller, har intet med så mycken bitterhet anfallits, som det att nu bestämma grunden så för invexling af silfver mot sedlar, som för framtida utvexlingen af specie-mynt och jag skall derföre, sedan jag nu yttrat mig i frågan om Realisationen inskränka mig blott till besvarande af de inkast, som mot detta Utskottens Förslag blifvit gjordt.
För min del har jag ansedt antagandet af samma Förslag vara enda sättet, hvarigenom striden mellan Penningeägares och de Gäldskyldiges intressen kunde, i sakernes nu varande skick, upphöra, meri man synes häldre vilja fortsätta en strid, hvars verkningar Sveriges Financehistoria visat hafva varit så bedröfliga.
Mati vill på ingendera sidan gifva hoppet förloradt om vinst på hvarandras bekostnad.
Penningeägaren kunde om Utskottens Förslag antogs ej erhålla 48 sk; i Silfver för Den l4 Julii.
283 En R:dr i Banccjcedlar, den han sig förvärfvadt under 50, 100, 120 eller 136 sk:s Cours, och den gäldbundne kunde ej få betala efter hög Cours, såsom 140 eller 150 eller 160 skillin— gar, en skuld som tillkommit då Coursen var under ia8 sk.
Emellertid hafva desse skillde intressen ej försmått att låta framställa ett annat skäl hvarföre Förslaget ej borde godkännas, det nemligen, att då nuvararande Ständers Beslut kunna af kommande Ständer upphäfvas, skulle ingen säkerhet gifvas derföre att icke den Cours, hvarefter nu varande Ständer förklarade in- och utvexlingen böra ske, ansåges af nästa Ständer olämpelig, och af dem höjdes eller sänktes, hvarigenom ett tillstånd af allmän förvirring, vådligare än det närvarande, skulle uppstå i Landets inre rörelse.
Är det då så litet bindande för kommande Ständer, att alla Skuldförbindelser, alla köp, alla näringsföretag blefvo under tiden beräknade efter det fastställde Coursförhållandet?
När nästa Riksdag inträffade hade ju den fixerade Coursen för en blifvande utvexling redan vunnit en viss häfd hos NatioD.
Alla individuers förhållande voro fästade dervid.
Hvar och en måste försvara denna punkt kring hvilken hela rörelsen löpte — och Nationens Ombud skulle vilja, eller ens våga rubba det då bestående förhållandet, och i och meddelsam - a84 Den i4 Julii. ma förstöra sista lemningen af enskild och alH män credit.
Man synes ej vilja hogkomma huru svårt det i alla tider och alla Länder varit, att ändra de grunder, hvarpå Folket vänt sig, att göra sina beräkningar.
De åsigter hvarmed en Generation uppväxer behåller den länge.
Således hvad vanan befäster under den tid sorn förflyter till nästa Riksag må, med tillämpning häraf skäligen kunna beräknas till fördel för Utskottens Förslag och att vanan är mägtig det visar kjelfva penningeförhåilandet i Sverige.
Om man frågar den stora, mindre bildada delen af Nation hvad qn Svensk SilfverRiksdaler är värd i BancoSedlar, så svarar denna del af Folket säkerligen 48 skillingar, och det skall icke blifva lätt att göra för det begripligt Coursens verkningar, hvarigenom 1 R:dr i BancoSedlar i dag förskaffar ett större qvantum silfver än i morgon, eller är det annat än en blott idée, lika med den som Utskotten i dess förenämnde Förslag utveckladt, hvaraf förhållandet mellan Banco- och RiksgäldsSedlarne bestämmes, emedan de förre, hvilka äro de sednares värdemätare, sjelf ve ej äga något oföränderligt värde.
Öfvertygad, att bland de Förslsg Utskottens Betänkande innehåller, intet skulle komma att blifva så gagneligt, om det antoges, som Räkning öfver RiksgäldsContoireis
Gäld ifrån 1777 års slut till den 24 April 1789.
Länet N:o 1779 Äng.
Oct. 1780 Junii 178 2 Mars 1782 1783 Nov.
Dee. 1785 1786 1787 1788 I. a. 5. 4. 5* 6- 7- 8. 9- 10.
Skuld vid 1778 iirs början.
Så kallade äldre Geniiesiska - - , _ Al Hoope & Comp. i Amsterdam den r Dec. 1767 - Senare sa kallade Geniiesika ______ Af Hörnecca’&:
Hoope i Amsterdam _ dito dito den 1 Mars 1770 _
Det så kallade Bargimska i Amsterdam d 'n 1 Mars 1770 Af Hoope & Comp. samt Fizeaux Grand & C. i dito d. 1 Nov. 1 — Jan 8c Carl Hasselgren i dito d. 19 Febr,, 15 Maji celi j5 Nov. 1776 Breutani Cimaroli i Genua den t Augusti 1777 — Tilltänkta Lånet af. Grewe 8c Comp. i Hamburg _ /75- Summa — Upptagne La I i5 1 i4 ir. 1». 13 14 Af Jan &,;Carl Hasselgréen i Amsterdam - — Hoope 8c Comp. samt Fizeaux Grand 8c Comp. i dito — Cousin Brentani Cimaroli i Genua ______ Hoope &
Comp. samt Fizeaux Grand &
Comp. i Amsterdam j5. dito dito ______ i3.
Tillökning derå _________ 16. — Jean Martin Smets Folka i Antwerpen - 17. — Hoope 8c Comp. samt Fizeaux Grand 8c Comp. i Amsterdam 18. — dito dito _____ ig, — dito _ dito _____ 20.
— Jean Martin Smets Enkaj Antwerpen - 21 22 23. — Hoope 8c Comp, samt Herr Fizeaux &
Comp. i Amsterdam 24.— Jan 8c Carl Hasselgren i Amsterdam _____ Capital Svenskt jBanco.j 387,600 -1 1778 220,833 16 — 587,000 — — 36r,m 5 4 4.)r,588 42 8 461,388 42 8 1779 1700 1 ,o83,535 16 i,o85,355 16 — 4.61,076 726,562 18 34 8 1781 178* 0,654,027 37 4 17Ö3 576,000 1784 1786 1786 1787 2Öi,25o 447,656 12 1788 458,535 16 — 1789 429,687 24 _ 103,00.1 12 — 756,555 26 8 566,666 32 791,666 32 671,876 361.
Ui 5 4 56i.nr 5 4 361,111 55o,ooo 5 4 — 36->,5oo 12,410,867
Te — i Betalte Lån:
Betaldt genom ett sednare
Lån _______ 2. — — StatsSecreteraren Joli. Liljencrantz 10.
Icke kommit till verkställighet _______ Summa N:o 5.
Betalt genom N:o i3 __ _______ 4. dito dito N:o 11 _ 5 dito dito N:o 12 - _ _ _____ Af N:o 6 belalt genom StatsSecreteraren Liljencrantz - dito Resten genom N:o i5 Af N:o 7 betalt - __________ dito dito ___________ dito dito ____ _______ N:o 9. dito ___________ 7. dito ____ _______ 9. dito - ___ __e____ ___ 11. dito ___________ 8. dito - 9. dito ___________ l5. dito ___________ Skuld den e4 April 1789, å Lånet N:o 7 — Lånet N:o 7 357,010: 26, lof 8 — 989.680: 16, 9 90,320: 26, 9- 11 —. 191,666: 32, — 1*2 — 281.200: — 1 i3 — 620,376: 21, 3- i4 — 458-333: 16, 16 — 429,087: s4, — 16 — 760,666, 26, 8. 17 — 566,666; 02, — 18 _ 791,666: 52, »9 671,876; — — 30 _ 361,111: 5, 4. 21 4. 32 — 361,11 i: 7, 4. 2 .3 — 55o.ooo: — u4 362,600: — Suiimia — Capital Svenskt Banco 387,500 270,833 726,562 1,004 387,600 061,111 451,388 45-138 4o6,25o 6.58g 4,645 376,760!— 118.749 3;,8>33 111,00' 183,353 93,760 IIO, 5o,o 7,979,827 12,410,867 Stockholm af RiksgäldsContoireis BokslutsCoutoir den i5;de April 1823, F, Torgstebt.
Vi r ■ •-"■.* * ... - .■> . •" v. . - < • ' _ > ' - . v * -- '■ -A- ' ' . " ^ ; ■ ‘ ’ ' ^ ?'
,r - ' ■ * ■ • • — ... ✓ ' ' • ' ' -•< ■ - • < ' ■ ./ > ' ' ' r - : • ' * . ; ' ■ ' ' ‘ * , * , - ' , , • w - V ~ - ' T . ■ ' ' • A v - . .... ■ ^- v • .. :. . . ' < - ■- ;■>. ■ V- -> '■ ■ ' '■ v. ■ - • . . ■ ■ - . • t ' n , • ; - - - . f " -r V'% ■ . : ; ‘ - : - ' : - - . v ' - - /, | ; ' -■ - - ■■■ - - - - V i ' ‘ , ' . ,v *■ ; ■ • -. t ; ;• ' v ■ ’ • - ■ ; ' . . i' : ■ '*r ■ • " * ■ % V - ■ ' ■ ^ . •
- Den i4 Julii.
285 det ifrågavarande, röstar jag för bifall derå, roen om det lyckas de ömsesidiga öfverdrifterne att förhindra ett sådant antagande anser jag dock icke saken för alltid förlorad.
Man torde nästa Riksdag finna nödigt att gilla idéen och man torde då göra Utskotten mera rättvisa än de nu fått erfara.
Jag anhåller om Ridderskapets och Adelns öfverseende för det jag så länge upptagit dess tid; roen sakens vigt och min ön«kan> att något nyttigt må denna Riksdag tillvägabringas har ej tillåtit mig att stillatigande afbida Ridderskapets och Adeina Beslut i ämnet.
(Se Bifogade Tabell), N:o 3* Herr Dalman, Lars Johan: Innan Myntregleriogen, detta vigtigaste af alla Riksdagsärender, definitift afgöres, kin jag ej afhålla mig, att ännu en gång, ehuru troligen förgäfves, erinra om några för mig oemotsägliga reflexioner. uo Allmänt och enskildt förtroende är af lika hufvudsaklig väsendtlighet för allmänna välmågan, genom befordrandet af en liflig rörelse, som vinden för det bäst utrustade Skepp.
Detta förtroende kan endast skapas, genom att de i Banken deponerade myntbara Metal - Dea 14 Julii. ler göras i nya Sedlar rörliga, som skulle äga fullt Silfvervärde.
Men resten af utelöpande representativer, utgörande omkring 15 millioner, finge qvarstanna i rörelsen i egenskap af Skuldbevis med säkerhet af de Barfiken lämnade Hypotheker och Nationens garantier, samt genom det föreslagne årliga SUfveruppköpet i så måtto småningom försvinna, som de å det insätta Silfret af Banken tagne depositionsbevis skulle berättiga till förstörande af en lika valeur CreditSedlar. 2:0.
Alla meningar synas öfverensstämma, att en successive förbättring afRepresentativernes förhållande till reda Fonden nu mera är skadlig och orättvis.
Hvad kan då vinnas genom ett uppskof uti det beslut, att
Banken gör rätt för sig med 40 för ioo;det så långt den kan?
Det skaii ju ändå nödvändigt en gång gå dertill, eller är det väl möjligt, att man vill plundra Penningeägaren ännu mer genom att blott fixera Sedlens maximi-värde, men ej gränsen för dess fallande?
Vill man betaga Handel och Näringar all utväg, att erhålla stående penningelån?
Är det så man kan retablera Crediten? eller kan denna Credit existera i ett land, der Lagstiftningen bemyndigar den låntagande återlemna ett ringare värde än det han emottagit, då ziffertalet och ej det Silfverbelopp, hvarpå Myntrepresentativen lyda, får vara grunden för en försträckriings årliga återgäldande?
Är det att Den i4 Julii. 287 förmoda, att stående lån i detta Land skall P5 drägliga vilkor erhållas? 3:0.
Har man uppgifvit eller kan man uppgifva något rimligt skäl, hvarföre Nationalförmögenhetens bevis skall ännu vidare identifieras med Statens 6kuldbevis och desse två slags contrastergnde papper dela samma öde? 4:0.
Kan någon vara enfaldig nog, att låta narra 6ig af det bedrägliga project, att öka villervallan,1 med räntebärande Statsobligationer, förfallna vid uppvisandet?
Behöfs mer än sunda förnuftet för att finna huru de voro onödiga om
RiksgäldsContoiret hade verkliga medel att disponera , att de således utan ny amortissementsfond blifva en ny bréche på Bankens Credit $ efter Banken ansvarar för alla RiksgäldsSedlars inlösen, eller ock skola desse obligationer, då RiksgäldsContoiret ej kan dem vid uppvisandet honorera, falla till hvad FilialDisconternes föllo och värka samma elände.
Besparas icke räntan , om Banken genast börjar sin föreslagne utredning och den qvarstående Riksskulden af circa 15 millioner Banko ökas med de millioner som oundvikeligen tarfvas.
Det vore åtminstone handla gerad*
Men då jag ej tror att Landtbruket bör skuld-; sättas synes mig
FastighetsLånefonden borde först i stället användas.
I allmänhet tycker jag mer om direct öppen bevillning till hvad omöjligen undvikas 288 Den i4 Juli-i, kan, efter man då oförvilladt vet sin stallning.
För det hemliga gift, det aqua tofana, som ligger i all beskattning genom rörelsemedlets vacklande värde i ett fictivt rörelsecapiial, skall jag ej tröttna att varna, och upphör aldrig att hata denna beskattningsmethode af allt mitt hjerta. 5:0.
Utskotten hafva ej bevärdigat någon uppmärksamhet till mitt Förslag om Bankens återförande till sin primitiva function, likväl med uppskof af Silfrets utvexling tills vidare.
Jag skulle högeligen önska blifva undervisad om de, sanna oöfvervinnelige svårigheter, som dervid skulle möta.
Då denna mesure är i,mitt begrepp grunda valen för ordning, reda , allmänt och enskilt förtroende, fosterlandskänsla, industri med ett ord det hvarpå hela Nationalvälmågan fotar sig, vill jag ej följa Utskotten i Betänkandets detailler, viss inom mig, att hela Systemet är falskt och bygdt på grundsatser, hvilka erfarenheten hittills har jäfvat, och att snart eller sent man måste komma till det naturliga enkla, orubbliga , att rör elfemedlens ändamålsenliga nytta ej hvilar på phrafer, ej eller på ombytlige Jkördar och fäljbara producter, utan blott på Metallvaluta i hvalfvén.
Den 14 Julii, »89 Nio 4.
Herr Silfverberg, Magnus Diedric:
Stats- och BancoUtskottens Betänkande angående Financeregleringen, anhåller jag vördsamt att i korrthet få yttra mig.
Allmänna tänkesättet synes vara tämeligen stadgadt i öfvertygelsen om nödvändigheten af en myntbestämning eller realisation , men om densamma icke skall vara beräknad blott för det närvarande ögonblicket, då den verkställes, synes man äfven böra vara betänkt på de garantier man kan äga för framtiden för det bestämde myntvärdets orubbliga bestånd, och i detta afseende uppfyller det betänkande, den af Kongl.
Maj:t i nåder tillförordade Comité afgifvit mera den billiga förväntan man derpå synes kunnat äga , än det nu under öfverläggning varande utlåtande af Höglofl.
Stats- och BancoUtskotten.
Jag tror att Höglofl.
Financeberedningen på ganska goda skäl afstyrkt en realisation, som skulle grunda sig på Rikets skuldsättande genom utländskt lån; men deremot synes mig de betänkligheter vara af mindre vigt, som anföras emot det förslaget, att enskilte personer skulle inbjudas att deltaga i Banken och derstädes insätta reda penningar, hvarefter Bil. till Ridd. 0, Ad, Pr. VI.
Band. 19 Den i4 Julii.
Bankens styrelse skulle öfverlemnas gemensamt åt Rikets Ständers Fullmägtige och de enskilte delägarnes ombud.
Utan att våga ingå i någon tolkning af 72 §.
RegeringsFormen, skul. le jag tro den mera afse, verkställande magr tens icke deltagande i Bankens styrelse och Förvaltning, än något hinder för Rikets Ständer från en förändrad organisation af densamma , hvars ändamål skulle blifva att genom helgden af ett afslutadt Contract med private Actieägare och förbindelsen att detsamma uppfylla, bereda en garantie emot Bankens framtida anlitande af Rikets Ständer vid påkommande behof, och hvarförutan en realisation blott blir en temporair åtgärd i likhet med de föregående, och saknande yttersta vilkoret för Bankens fortfarande Credit, som bsror på säkerheten af ett orubbeligt myntvärde.
Sedan de af FinanceComitén uppgifoe Förslag af Höglofl.
Financeberedningen ej befunnits antaglige, återstod naturligtvis inga andra åtgärder att föreslå , än inköp af myntbara metaller af Guld och Silfver för en del af Bankens årliga räntor till förstärkande af dess xeela Fond, samt Sedelstockens bestämmande vid en viss summa, hvilka jag äfven tror såsom motverkande det representativa myntets ytterligare försämring till nästa Riksdag vara ganska ändamålsenliga, i synnerhet om någon anstalt vidtoges, icke att styra VäxelCoursen,' hvilket erfarenheten visat äfven med stora uppoffringar vara omöjeligt, men att genom uppköp af Växlar vid öfverflödig tillgång och å - Den i4 juli i. terförsäljning af de samma vid brist, förekomma de för Handel och Näringar så högst skadlige betydligajfluctuationcr sf densamma.
Möjligheten häraf bevises af de obetydliga variationer Coursen undergått, under loppet afförledit och detta år, hvilket kan tillskrifvas de af tillförordnade StatsSecreteraren för Handelsoch Financeärenderne gjorde trasseringar.
Om man äfven skulle antaga att Banken utan säkerhet för myntvärdets orubbeliga be# stånd i framtiden, bunde få den Credit, att en realisation med fidelars Silfverfond beräknad efter t. ex. 128 sk.
Cours, af utelöpande Sedelstocken 30 millioner blir möjelig, hvilket jag dock ej vågar hoppas, så erfordras dertill 7|:dels millioner i Silfver, således 2|;dels millioner utöfver
Bankens nu varande redbara fond; om vidare antages att till uppköp häraf årligen anslås en summa af 416,666 R:dr Banco* Sedlar,så åtgår dertill omkring 17 år, innan nå4 gon Realisation kan komma i fråga, af hvilka skäl, man , enligt hvad jag förut haft äran yttra, mera synes böra anse de sf Höglofl.
FinanceBeredningen uppgifne Förslag, såsom motverkande en ytterligare Sedelmyntets för-i sämring, än som förberedande åtgärder till en framdeles realisation, enär det synes vara aldeles omöjligt, att kunna förutse eller ens ani, hvilka grundsatser eller beslut Rikets Högloflj Ständer i Financielt afseende torde gilla eller fatta vid de Riksmöten, som under nämnde lång.; re tiderymd komma att äga rum.
Utur denna synpunkt betragtadt, kan jag icke ellef 592 H>tit l4 Julii. medgifva rigtigheten af 128 sk.
Cours såsom grund för inköpet af Silfver, ty om man vill ändamålet, måste man vilja medleD.
Det synes således vara tillräckligt om den föreskriften meddelades Rikets Ständers BancoFullmägtige, att till båsta möjeliga pris och Cours verkställa inköpen, och då dervid iagttoges att inköpen skedde den tid af året, då exporten ärjsom lifligast och VäxelCoursen lägst, hvarefter Silf— vervärdet alltid bestämmes, synes alla vidare föreskrifter i detta afseende vara öfverflödige.
Dessutom synes mig den föreslagne bestämningen af 128 sk. 6å väl för Silfverinköpen, som ock till grund för den i en aflägsen framtid möjeligen blifvande Realisationen, enligt första Alternativet af 4:de Hufvudpunkten af Betänkandet , innefatta både en orättvisa emot BancoSedels innehafvarne emedan den betydligt öfverstiger det nu varande värdet efter Cours, och af samma skäl en verkelig myntförsämring, ty om den antages, 6kall den ofelbart leda derhän att VäxelCoursens minimum blir 128 sk. enligt det värde en Riksdaler i Silfver genom Rikets Ständers beslut erhållit, och att en lägre Cours endast genom ett för Riket fördelagtigt
Handelsförhållande skall kunna uppkomma, som ehuru icke omöjligt, åtminstone icke är troligt.
Utaf anförde skäl anhåller jag om återremiss af Betänkandet samt att desse mine anmärkningar få densamma åtfölja.
- Den l4 Julii. 295 N:o 5.
Herr Brimcrona, Gujlaj Adolph; Medlem af de sammansatte Stats- och BancoUtskotten har jag deltagit i omröstningarne och besluten rörande den Financeplan, hvilken Riksens Höglofl.
Ständers ompröfvande blifvit understäld, hvarvid jag i vissa frågor tillhört minoriteten af de röstande.
Genom ämnets föredragande, icke ostyckadt i hela dess omfattning utan punktevis, och genom min bristande uppmärksamhet, att sedan bifall till en föregående punkt blifvit lemnadt, förändring i en sednare icke kunde åstadkommas, har i några fall händt, att utan rubbning i det hela af det System som blifvit uppstäldt eller af redan fattade beslut, jag inom Utskotten icke vidare ansett mig kunna anföra hvad jag önskat.
Af denna anledning har jag trott mig böra spara mina anmärkningar till dess jag fått tillfälle yttra dem med öfversigt af allt hvad dermed står i sammanhang, biträdd af det ljus discusionerne inom Utskotten under utvecklingen af planen mig lemnat, hvarunder min öfvertygelse äfven närmare hunnit stadga sig.
Detta tillfälle har vid Betänkandets föredragning inför Ridderskapet och Adeln yppat sig och för att ej åter anse mig bunden, skyndar jag mig, att utan att inskränka mig till någon viss punkt, utlåta mig öfver allt hvad med det ämne jag går att framställa äger gemenskap.
Deni l4 Julii.
Utskotten hafva antagit 2:ne äfven af mig på det högsta giilade principer: den ena att Banken med hänsigt å nyttan och möjligheten af en blifvande realisation, så mycket ske kan bör consolidera sig: den andra , att till förekommande af de menliga följder både i sjelfva verket och opinionen, som inblandning af StatsVerkets angelägenheter med Bankens , måste hafva på den sistnämndes och dess Myntrepresentativers Credit, desse Verks hittills ägde lörhållanden till hvarandra borde så vidt möjligt vore upphöra.
De föreslagne RiksgäldsContorets 3 procents
Obligationer att inlösas af Banken, StatsVerkets fortsatta räntefria betalningsskyldighet till denna Bank , och åter Bankens skyldighet att betacka utgifter till företag egenteligen tillhörande Staten och främmande lör Bankens functioner och behof, leda likväl hvarken till den åsyftade consolideringen eller till upplösning af de anmärkte skadliga förhållanden emellan*Statsverk och Bank; och om in de föreslagne relationerne dem emellan icke befinnas så obestämde och oinskränkte, sora vid förre anslag ägt rum, blir dock opinionen icke gynnande för Bankens Credit, så länge man vet att hon icke kan honorera egna förbindelser , under det hon bispringer Staten.
Nödvändigheten af denna omgång och det in* vecklade förhållandet, att emottaga af Statsverket och åter utbetala åt det samma torde vara grundad på mindre tvingande skäl och antaglige beräkningar, hvilka böra vika för det verkliga och i utförandet påtagligt riktiga; varande den minskning i bsvillningen derigenom Dan i4 Julii, tillika blifvit åsyftad i det hela skenbar, hviU ket jag nedanföre tror mig kunna ådagalägga.
Deremot vore efter min tanka mera ändamålsenligt att, till sådana oundviklige företag, sorn nu mera fortsättningen af Göthaoch HjelmarcCanaler, samt
Strömreosningarne under instundande 5 år anses vara, och der återbetalning ej äger rum, upptaga lån emot Statsobligationer på tid, med 5 procents ränta och årlig amortering.
Enligt uppgjord calcul skulle till dessa utgifter successivt under 5 år åtgå 2,780,000 R:dr.
Om Banken i stället alt å ena sidan af Statsverket emottaga Capitalafbetalningar å dess Lån, för att tili silfver, såsom föreslagit är, dem förvandla, och å den andra, använda andre inkomster till bestridande af utgifter för det allmänna, främmande för dess bestämmelse samt icke förenlige med dess närvarande behof och den realisation, som åsyftss, om Banken, säger jag, i stället skulle uppoffra sin vid detta års slut återstående fordran hos Statsverket i Capital R;dr 5,233,026 emot förbindelse å Statens sida, att genom RiksgäldsContoiret utgifva förenämnde 5 procents obligationer och dem amortera med 100,000 R:dr årligen, så skulle det således upptagne allmänna lånet vara betalt pä 27 år med 4,216,500