Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med det villkoret ansåg jag möjligt att antaga förslaget.
Häraf torde R. o. Ad, finna, alt jag då hade för afsigt att underställa R.
Deli a8 October e. m. 349 o. Ad. delta förslag, hvilket jag ansas för det enda möjliga att antaga, såvida nemi. R. o.
Ad. ville en förändring, som skulle blifva båtande för fäderneslandet.
I gårdagens plenum på förmiddagen discuterades Frill.
Sprengtportens förslag, °eh jag hörde väl då vid åtskilliga tillfällen yttras, att, om detta förslag antoges, blott Hr von Hartmansdorffs och Frih.
Hamiltons förslag skulle komma i fråga, men flera gånger yttrades också, alt hvar och en af R. o.
Ad:s ledamöter då agde tillfälle att framkomma med förslag till de förändringar, som de ansågo nödiga att framställa, för att såsom R. o. Adis beslut afgå till Const.Utsk.
Jag tillstår att jag då tyckte min ratt alldeles gifven, att, när Hr von HartmansdorlTs förslag skulle komma under discussion, uppgifva hvad jag ansåg nödvändigt, för att kunna gifva bifall till hela förslaget.
I gårdagens plenum yttrades väl några betänkligheter dervid, och att antagandet af Frih.
Sprengtportens förslag lade hinder i vägen för bifall till min mening, men jag vågar likväl underställa R. o. Ad., om så är.
Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte tillåta mig att upptaga detta till discussion, och om detta kan blifva R. o. Ad:s gemensamma tanke, tror jag att det blefve förmånligt för det hela.
Jag trodde då, att min mening borde förekomma vid föredragningen af Hr von Hartmansdorffs förslag, men deruti gjorde jag ett misstag, enär Frih.
Hamiltons förslag skall först discuteras, och det således är nödvändigt för mig att nu härom göra en hemställan till R. o. Ad., ty annars gjorde jag en ohöflighet emot Frih.
Hamilton och en ohöflighet emot R. o. Ad., emedan jag då skulle förutsätta, att Frih:ns förslag skall afslås, och mitt förslag passar lika väl till Frih.
Hamiltons, som till Hr von Hartmansdorffs förslag.
Jag tror dessutom, att, om jag så må säga, det kanske är nödvändigt att antaga mitt förslag, emedan, om jag blifvit riktigt underrättad, PresteSt. har bibehållit biskoparne vid deras representationsrätt.
Om så är, så tyckes mig nödvändigt, att de öfriga Stånden skola i den öfre kammaren hafva ett lika antal ledamöter, ehvad Frih.
Hamiltons eller Hr von Hartmansdorffs förslag vinner bifall.
För öfrigt tror jag, alt R, o. Ad. bör noga betänka sig, innan Ståndet ingår på alltför democratiska förslag, då det är fråga om att bilda en ny representation.
Om man betänker hvad som sades här i förmiddags, under discussion om frågan rörtde valen till den nedre kammaren, så kan man deraf sluta till huru mycket spel intrigerna skola hafva, då fråga blir om valen för den kammare, hvars ledamöter skola bibehållas under flera riksdagar.
En motvigt deremot kan endast vinnas, om R. o. Ad. vill öfverlemna åt Konungen en rättighet vid valen till denna kammare.
Jag anhåller derföre vördsamt, att R. o. Ad. ville låta mitt förslag få komma under granskning.
Jag erkänner att om man har något deremot, så har jag icke någon rätt alt klaga, emedan felet är mitt, då jag icke sett upp.
Men detta har 35o Den a8 Octo ber e. m. varit ett misstag, och jag underkastar mig i detta fall R. o. Ad:s beslut.
Jag begärde blott ordet i följd af det rykte, som den siste värde talaren omnämnde, att PresteSt. skulle hafva beslutat att bibehålla biskoparnes sjelfskrifna representationsrätt.
Jag får i anledn. deraf äran meddela, att jag talat vid en af ledamöterna i PresteSt., en af dem, som hafva bäst reda på Ståndets åtgärder, och han upplyste mig, att ännu intet beslut derom är fattadt, att dis— cussionen derom räckt hela förmiddagen, emedan alla 5o ledamöterne yttrat sig i ämnet, och att, af dessa 5o ledamöter, några och 4° yttrat sig för sjelfskrifvenhetens upphörande.
Sprengtporten, Jac. Wilh.: Huruvida Hr Nordenskölds förslag, att Konungen skall äga utse, eller, såsom den värde ledamoten säger, välja ett visst antal ledamöter i öfre kammaren, numera kan komma under pröfning, lärer väl bero derpå, om detta förslag står i öfverensstämmelse med R. o.
Ad:s beslut, att denna kammare bör utses genom val stånds- eller classvis.
Jag öfverlemna!1 till en hvar att sjelf pröfva, huruvida detta står tillsammans med den åsigt, som Hr Nordensköld har framställt, och tillförsel- mig, alt Hr Frih. o. Landtm, icke tillåter att något förslag upptages, som af R. o. Ad. blifvit afslaget.
Jag bekänner, att jag anser den siste värde talarens invändning, om jag så får kalla hans yttrande, något sträng.
Jag påminner mig ganska väl, att då beslut skulle tagas öfver Frill.
Sprengtporten förslag, så förklarade man, att det icke lade hinder i vägen för de förslag, som skulle förekomma efteråt.
Jag vet sannerligen icke hvartill pröfningen af de efterföljande förslagen skulle tjena, om det icke skulle vara tillåtet att vid granskningen af dem göra dem åtminstone antagliga.
Hamiltons förslag till en öfre kammare svarar alldeles icke emot hvad tvåkammarsyslemet fordrar.
Detta systeme fordrar ovillkorligen en kraft i öfre kammaren att emotstå nedre kammarens passioner.
Det fördrar ovillkorligen en förmåga i öfre kammaren att bevara jemnvigten statsmakterna emellan.
Någon säkerhet, någon garanti för dessa egenskaper hos öfre kammaren finnes icke i Frih.
Hamiltons förslag, och finnes ännu mindre i Hr von Hartmansdorff!, hvars förslag är, om jag så får säga, ingenting annat, än att öfre kammaren dubblerar den nedre.
Hvad vill det då säga annat än ett enkammar-systeme?
Ty icke gör localen, icke göra dörren och väggen, som skilja dem åt, icke göra de hvarken lill eller ifrån, icke förändra de karakteristiken eller elementernas naturliga beskaffenhet.
Jag tror att hvarken det (pia eIler det andra förslaget kan antagas, utan att kasta på Ståndet det ledsamma
Den 28 Octo be r e. m. 351 omdömet, att Ståndet icke vetat hvad det gjort eller livad clt l våkammar-systeme vill säga.
När allmänheten snart blir upplyst, om detta misstag, så faller misstaget tungt på dem, sorn hafva begått det.
Jag skulle tillstyrka, att efter håda dessa förslag äro sådana, att de ej kunna antagas, och ett tredje är framstäldt, hvars antagande är möjligt, man måtte fästa sig vid det sista.
Jag har ofta under discussioner här hört erinras, att vi måste ställa vår gemensamma tanke så, att den kan antagas.
Nåväl! jag åberopar nu denna erinran.
Det är omöjligt, visserligen, å ja! pluraliteten afgör, — men det är omöjligt att afgöra detta på det viset, utan att hela allmänheten, ja! hela Europa skall säga, att det Stånd, sorn dervid voterat ja, förstod icke hvad ett tvakaminar-systeme vill säga, och gick miste om det hufvudsakliga ändamål, hvarpå folkets framtida lugn heror, att nemi. det må finnas i den ena af representationens kamrar en kraft att emotstå passionernes välde i den andra.
Det finnes ingen sådan i någondera af dem; också hoppas jag, att R. o. Ad:s ledamöter skola vara för mycket omtänksamma om dess eget anseende, örn Ståndets anseende för deras eget omdöme, för alt någonsin antaga någotdera förslaget, och utgående från denna öfvertygelse, anhåller jag härjemte, att Hr Nordenskölds förslag må komma under öfverläggning.
Det är ganska Ivckligt, att vi icke här äro studenter oell Frih.
Boye professor, efter han på förhand förklarat sig så färdig att gifva oss betyg, att vi icke begiipa den sak vi afhandla, Frih:n har visserligen rätt deruti, att öfre kammarens syfte är att vara eli återhållande och hejdande element, en aucloritet, som kan hejda nationalrepresentationen och sjelfva nationen, samt derjemte kan skydda Styrelsen i viss mån, samt lenina henne den fasthet, hon kan sakna och måste sakna, om
Styrelsen ständigt ar utsatt för att brottas med meningarna uti den på en kammare samlade representationen.
Men deremot skulle jag tro, att den välde Frih:n, ehuru bestämdt hans ordalag fallit, likväl alldeles icke gjort sig reda för sättet att lösa detta problem.
Genom bildandet af en särskild kammare, som vore helt och hållet utgången från Styrelsen, vinnes ändamålet visserligen icke.
Det fordras afen öfre kammare, om den skall kunna motsvara sin bestämmelse, att den skall äga det moraliska anseende, som endast kan vinnas genom öfvertygelsen derom, att den står på en helt och hållet opartisk grund.
Den öfre kammaren måste bespara Styrelsen obehaget att ofta nödgas använda sitt veto.
Men jag frågar en hvar af eder, mine herrar! huru vinnes detta ändamål, om det endast är denna Styrelses delegerade, som, i stället för densamma, uttala dess veto?
Har detta icke inför allmänheten alldeles samma verkan, som om det uttalades af Styrelsen sjelf?
Kan man då icke så gerna bespara sig den omgången och låta 35a Dea a8 Oetober e. m.
Styrelsen directe säga nej, utan att skicka framför sig andra personer, som likväl alldeles icke maskera spelet.
Boye har i ett föregående plenum sagt, att pärskammaren i Frankrike vore nämnd af Konungen, och han har frågat: har man då icke frihet i Frankrike?
Men vi torde vara något när öfverens derom, att den öfre kammarens bestämmelse icke är att utsträcka friheten till gränsen af anarki, utan just att förhindra sådant, och jag tager mig då friheten att till den värda ledamoten ställa en motsatt fråga, nemi. den: ur man då så tryggad för anarkien i Frankrike, med den så mycket berömda pärskammaren?
En annan ledamot har trott, att Fransyska pärskammarens moraliska svaghet kom deraf, att den i vissa fall uppträdde såsom domstol, och alt beklagligtvis under de sednare åren den varit nödsakad att ofta fungera i denna egenskap.
Jag måste visserligan erkänna, alt 'jag icke äger den närmare kännedom om de Fransyska förhållandena, som endast kan vinnas genom vistande i landet; men såsom saken, på det afstånd jag betraktat densamma, för mig visat sig, finner jag tvertom sannolikt, att den domaremakt, som blifvit pärskammaren lemnad, i någon mån bidragit att lemna den det högre anseende, som den i detta ögonblick skall sakna.
Allmänheten äger nemi. vanan, att vid begreppet om en publik domare fästa det af oberoende och opartiskhet.
Således skulle jag tro, att om man är öfverens om att utgå från den synpunkt, att den öfre kammaren skall vara conservativ, att den skall gifva stöd åt Styrelsen, så måste man också, då man noggrannare betraktar saken, blifva öfverens om, att man icke kan taga den Fransyska pärskammaren till mönster härutinnan.
1 afseende på de väckta förslagen, har Frih.
Boye ganska riktigt anmärkt, att Frih.
Hamiltons förslag är mera conservativt än Hr von Hartmansdorffs, och jag måste säga, att jag är förundrad, att, sedan jag under denna riksdag så mångå gånger haft obehaget att se fäderneslandets väl olika med Hr von Hartmansdorff, men vi likväl nu blifvit öfverens om behofvet af en representationsförändring, jag nu ånyo skall råka i tvist med honom derföre, att han ej vill tillåta mig och de med mig lika tänkande att tillskapa en tillräckligen conservativ öfre kammare.
Jag vill ej nu här ingå i ett upprepande af de fel jag anser vidlåda Hr von Hartmansdorffs öfre kammare.
Jag har redan gjort det vid 2:ne särskildta tillfällen inom detta rum, den ena gången inför prot. och den andra gången utom detsamma, hvarföre jag endast tager mig friheten erinra dem, som behagade afhöra hvad jag då yttrade, om de skäl jag dervid anförde.
Boye kan lyckas i sin åstundan, den han har gemensam med Hr Nordensköld, att af Hr Landtm, få en propos. lill Ståndet - Den a8 October e. nu 353 det, som skulle hafva till följd antagande af ett element för öfre kammaren, som R. o. Ad., efter min tanke, redan beslutat derifrån skall uteslutas.
Jag har instämt med Frih.
Sprengtporten i dess syfte uti denna del.
Jag har gjort det på grund af hvad jag förut förklarat, nemi. för att komina till clt jemkningsförslag, som möjligen kunde förlika alla opinioner inom representationen, men jag erkänner att jag icke kan till fullo gilla sammansättningen af denna öfre kammare, eller ens tro, att, om man formerar den, vare sig efter Frih. Hamiltons eller Hr von Harlmansdorlfs förslag, man kan få den till det conservaliva element, som man med densamma åsyftar.
Jag hade i ett föregående plenum tillfälle att framkasta en tanke i delta afseende.
Den innehöll till en del detsamma, som nu här blifvit framsläldt, nemi. alt Konungen skulle kunna på lifstid utnämna ett visst antal af denna kammares ledamöter.
Jag trodde att sådana ledamöter, af Konungen utvalde på lifstid, väl kunde uppträda med den moraliska kraft och det moraliska värde, att denna kammare i detta afseende alldeles icke skulle komma att deraf lida, och jag trodde, att, med afseende på den monarkiskt! principens bevarande, hvilken princip jag anser icke fristående från den constitutionelia, utan helt och hållet dermed identisk, skulle verkligen detta element fullkomligen kunna motsvara sin bestämmelse.
Men då Hr Frih. "0.
Landtm, ämnade bland de projecterade gemensamma tankarne upptaga äfven min utkastade idee, så förklarade jag, att jag ville afstå från detta förslag.
Jag gjorde det på den grund, att mina politiska vänner och flera andra förklarade min tanke vara den sämsta af alla som blifvit framställda.
Jag har således gjort en concessior, af min öfvertygelse i detta fall, och jag bekänner uppriktigt, alt jig tror, att icke numera fråga kan uppstå örn antagande af något likartad t med hvad Hr Nordensköld föreslagit.
Jemte det jag fullkomligen instämmer med Hr von Troil, skall jag anhålla att få framställa ett ytterligare ‘skäl, hvarför jag icke anser mig kunna gifva mitt bifall till Hr Nordenskölds förslag, utan tverlom måste protestera deremot.
Det är det, alt detta förslag, om det antoges, skulle, efter min öfvertygelse, fullkomligen upphäfva den princip, som blifvit af Coust.Utsk. framställd, och som jag icke hört disputeras här af någon, hvarken inom detta
Stånd eller inom något af de öfriga Stånden, då de alla voro samlade på detta rum, nemi. den, som innefattas i orden på 67 sidan i Utskts betänk.: ”1 Konungens och representationens inbördes förhållande finner Utsk. någon väsendtlig ändring, i sammanhang med frågan om denna representations ombildning, icke böra eller kunna sättas i fråga.”
Representationen i Sverige har visserligen hiti5 H. 45 354 Den 28 October e. ra. tills varit skiljd i 4 kamrar, men dessa kamrar hafva dock alla ulgått ur nationens sköte.
De hafva ingen af dem varit expressioner af den monarkiska makten.
Sveriges fundamentallagar hafva alltid varit grundade derpå, att Monarken genom representationen skulle få inhemta folkets röst.
Denna röst inhemtades från 4 munnar, men de voro dock folkets munnar.
Nu går detta förslag ut på ali emellan Konungen och nationens representanter satta en byreaucratisk institution, bestående af ett slags K. embetsman, utnämnde af Konungen.
Jag hemställer till eder, mine herrar! om detta ej vore en af de aldra största förändringar i väsendet af Svenska Reg.Frn, som kan tänkas.
Jag hemställer det till dem af herrarna, med hvilka jag föröfrigt så ofta varit af olika tanke om rätta tolkningen af 81 §:n Reg.Frn, och om rättigheten att här såsom gemensamma tankar förklara framställningar, som innefatta nya förslag.
Det är icke min sak att vilja lägga hinder i vägen för Ståndets fria beslutande rätt i denna del; men om det någonsin borde ske, så vore det nu, då Coust.Utsk. så tydligt som vid detta tillfälle uttryckt hvarom fråga är, nemi. om representationens ombildning, och icke om hela samhällsförhållandets förvandling från del nuvar, tvåfalldiga af Konung och representation, till den gamla medeltidens trefaldighet af Konung, Råd och Ständer.
Hr von Troil har med en klarhet och logik, som har företräde framför min, ganska riktigt och bättre än jag framställt den theori jag yrkat; men om min uppfattning varit riktig, så har han, efter förträffligen gifna premisser, förhållit oss den motsvarande conclusionen.
Han har, såvidt jag fattat hans yttrande, ej kommit till annan conclusion, än den, att
Fransyska pärskammaren icke borde vara den, efter hvilken vi borde bilda vår öfre kammare, och för resten att Frih.
Hamiltons förslag innebär mera conservativ anda, än Hr von HartmansdorfFs.
Men jag beklagar, att en så god talare och en man, som hos oss alla njuter en så verkligen förtjent aktning, icke] tillika sagt oss om lian vill hafva Frih.
Hamiltons förslag eller icke.
Det torde han kanhända säga oss härnäst, och jag förmodar att vi då skola förstå hvarandra.
Emedlertid tillskrifver jag min egen brist af fattning den tvekan jag haft äran framställa.
Spens’ yttrande, ber jag att få erinra derom, att sedan vi hafva beröfvat nationen det conservativa element, som fanns hos Adeln och Preslerna, — och Gr.
Spens lärer dock medgifva, alt det fanns en god dosis bildning och kunskaper hos Adeln och Presterna;— så måste det väl vara allas vår omsorg, eller måste vi väl hafva iklädt oss den moraliska förbindelsen att antaga något annat lika godt.
Vi hafva iklädt oss en moralisk förbindelse att antaga en conservativ öfre kammare, motsvarande den återhål - Den 28 Oc tobe r o. m. 355 lande förmåga, som likväl aldrig bättre än just vid denna riksdag bevisat sin kraft, nedlagd hos R. o. Ad. samt PresteSt.
Nu öfverlemnar jag till Gr.
Spens, till Hr von Troil och lill något hvar af eder, mine herrar! att eftersinna den förmåga, som dessa Stånd hittills hafva haft.
Jemfören den nied det förslag, som här är framlagdt, och sägen sedan på edert samvete, om nationen ingenting förlorat.
Det är en annan sak, om det är lika mycket huru det blir, blott det gamla är borta.
Men jag trodde sannerligen icke det, och jag fritager fullt och fast både Gr.
Spens och Hr von Troil från en föresats alt gifva en försämring.
Visserligen vilja de, likasom jag, alt, om vi ej kunna gifva en förbättring, åtminstone gifva ett surrogat.
Nåväl! finnes det i delta förslag?
På Hr Frih. o. Landtm:? afgörande beror nu, huruvida vi få, eller icke få såsom en contra-propos. upptaga Hr Nordenskölds förslag.
Fä vi det icke, — jag underkastar mig hvad omdöme Hr Landtm, i den delen behagar meddela oss, och skall icke begära votering; — men jag förklarar, att jag skulle anse mig brista i den pligt jag har till nationen, brista i den sisla gärd jag ger såsom representant åt Svenska folket; ja, jag skulle icke anse mig hafva samvetsenlig! uppfyllt mitt riksdagsmannakall, om jag sade ja till någotdera af dessa förslag, och skall i prot. fritaga mig för framtiden från allt ansvar för hvad som händer.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad., i anledledn. af den fråga som uppstått om Hr Nordenskölds förslag, sorn innehölie, alt en del af, eller hela den andra kammaren skulle utses genom val, som Konungen gjorde, nu kunde komma under ompröfning, borde förvänta att Hr Landtm, lillkännagaf sin mening, och finge Hr Landtm, således erinra derom, att R. o. Ad. beslutat, det representationen bör sammanträda på två genom val utsedda kammare, och då en utnämning eller ett utseende af Konungen icke kunde anses såsom ett val i den mening, som detta ord vanligast antages uti, kunde Hr Landtm, icke finna att Hr Nordenskölds förslag i delta afseende numera kunde blifva föremål för en propos. inom R. o. Ad.
Jag underkastar mig Hr Frih. o. Landtnäs yttrande i detta fall, och får erkänna, att jag icke har någon annan att skylla än mig sjelf, emedan jag ett passat på när tid var.
Emedlertid anser jag det vara så angeläget, att Konungen skall få en del i formationen af öfre kammaren, alt Gr.
Spens icke öfvertygat mig med hvad som Coust.Utsk. möjligen har skrifvit derom i principen; ty den förändring vi gå alt göra, är så stor och ingripande, alt, i jemförelse dermed, den förändring är intet, alt låta Konungen få någon del i tillsättningen af öfre kammaren, för alt göra det möjligt, alt den för fäderneslandets väl skall kunna under en längre tid uppfylla sin bestämmelse.
Sedan jag 356
Den 28 October e. ra. icke får min propos. upptagen, så går likväl mitt förslag elier mitt mein. till Const.Utsk., som deraf ser alt jag icke kan för min del bifalla något förslag, deri man glömmer bort de rättigheter, som böra tillkomma Svenska konungamakten.
Jag har nu intet annat all göra, än alt förena mig med dem, som vilja afslå alla härefter förekommande förslag, så att Frih.
Sprengtporten förslag må ensamt afgå till Const.Utsk., hvars skyldighet det då ar att göra ett sådant förslag, sorn dess medlemmars fosterländska hjertan kunna uppfinna, och när det kommer igen, så blir det min rättighet och skyldighet att, ifall jag anser förslaget böra afslås, insistera på saken och bedja II. o. Adis ledamöter icke glömma bort livad fäderneslandet af dem har att fordra.
Om det vid en representationsförändring vore nyttigt att bilda oss efter Franska eller Engelska mönster, så torde första frågan vara den, huruvida det är möjligt.
Efter min tanke är det icke tänkbart såsom möjligt, att inom vår representation kunna få ett förslag antaget, som utgår från den principen att bilda en kammare, aldraminst om den ej skall tillkomma genom val, som vore sammansatt efter strängt conservativa grundsatser; ty den första följden af ett sådant förslag vore den, att de Stånd, hvilka nu hafva i representationen, och hvilka ej skulle få någon röst i denna kammare, sannolikt aldrig skulle lemna deras samtycke till en sådan förändring.
Jag får föröfrigt gifva tillkänna, att, ehuru visserligen äfven jag är af den tanken, att ett conservativt element alldeles icke får förbises vid bildandet af en nationalrepresentation, jag deremot anser det icke vara en lag, utan helt och hållet stridande mot tidehvarfvets riktning att vilja tillskapa kamrar med alltför skarpa karaktersskilnader.
Den conservatism, som kommer att bibehållas i en kammare, utsedd genom slåndsval, är, efter min tanke, alldeles tillräcklig.
I fråga om Hr von Hartmansdorlfs och Frih.
Hamiltons förslag — jag erkänner att begge dessa förslag kunna hafva sina brister och företräden — har jag noga sökt alt göra reda för mig sjelf livilketdera af dessa förslag jag helst borde biträda, och bland dem lemnar jag mitt votum åt det förslag
Hr von Hartmansdorff framställt, dels derföre att jag icke anser det vara nödvändigt att utgå från den princip, att bilda en kammare, bestående endast af landets yppersta män, hvilket utan tvifvel blefve följden, om den nedre kammaren valde den öfre, men hufvudsakligen derföre att jag förutser, att då majoriteten af den nedre kammaren komme att tillsätta den öfre, skulle följden deraf blifva, alt, om samma majoritet klefve herrskande under 2 eller 3 riksdagar, slutligen all minoritet komme att uteslutas ur andra kammaren; hvaremot jag, särdeles om afseende gjordes på den omständighet, att det kan vara nödvändigt att valfriheten utsträckes för andra kam - Den 28 October e. m. 35j maren äfven utom districtet oell Ståndet, för ingen del finner, alt något hinder uppslår för dislrictena alt kunna nise personer, som både äga skicklighet och föröfrigt äro qvalificeiade alt representera.
På dessa skäl finner jag mig kunna tillstyrka antagande af det förslag Frih.
Hamilton framställt, att bilda den andra kammaren genom val af den första.
Jag anhåller att få göra några anmärkningar emot Frih.
Hamiltons förslag till en öfre kammares bildande.
Det åsyftar 1:0 att den ena kammaren skall få välja ledamöter till den andra, nemi. den kammare, hvars åtgärder skola granskas af den andra, skall sjelf få välja sina granskare.
Detta är ungefärligen detsamma, som om Stalscontoret, om fullmäktige i banken och Priksg.cont. finge välja R.
St:s revisorer. R. o. Ad. lärer finna, huruledes en sådan kammare skulle blifva sammansatt.
Troligen icke af andra personer, än dem, hvilkas tänkesätt öfverensstämde med den väljande kammarens.
Den öfre blefve då icke annat, än hvad en värd talare yttrade för några dagar sedan, en ny upplaga af den väljande.
Allt ändamål med den öfre kammaren såsom granskare eller återhållare vore då förfeladt.
Man finge blott höra den öfre kammaren säga om hvad den nedre sagt förut.
Detta voie ett enkammar-systeme med en vägg emellan afdelningarna, på sätt Frih.
Boye nyss yttrade.
Men, hvad värre vore, denna kammare upphörde icke med samma riksdag, som han vore vald.
Han skulle, enligt förslaget, fortfara en längre tid.
Följden deraf blefve således, att när ett parti vid en riksdag vore räddande, så lomme detta naturligtvis att i deri öfre kammaren för säkerhets skull insätta sina yppersta ledamöter.
Det blefve en distillering af detta parti, det blefve, så att säga, sjelfva spriten som korerme att insättas i öfre kammaren, för alt under flera riksdagar fortfara.