Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo, — alt Hofrätterne såsom jag förut anmärkt, måste organiseras med sju ledamöter på hvarje division, då man likväl under närvar, former kan hjelpa sig med sex.
Jag kan icke undgå, att, i sammanhang härmed, förklara, det jag för min del tror, det mängden af rättegångar blir vida större, än nu, åtminstone under den första liden efter nya lagens utfärdande, eller så länge både domare och parter äro ovane vid tillämpningen deraf i det praktiska lifvet.
Och komma lagmansrätterne att upphöra, såsom man nu allmänt synes önska, då blifva Hofrätterne ofelbart belastade med göromål till vida högre grad, än man nu föreställer sig.
Slutligen har StatsUtsk. begagnat ett skäl, som mest af alla förvånat mig.
Utsk. säger: ”att den förändrade organisationen af Statsrådet utan tvifvel kommer ”att leda till reorganisation af hela just. väse n’’det.
” Jag bekänner uppriktigt, att jag i min enfald icke förmått uppfatta rätta meningen af delta yttrande, än 7S Den 2 Maj e. m. mindre möjligheten af den totala reorganisations-åtgurd, som detsamma efter klara ordalydelsen synes antyda.
Skulle det blifva den förväntade nya Styrelsens pligt, kan det möjligen vara dess rättighet att på en gång omstöpa hela just. väse tid e t?
Fordras icke i detta fall, åtminstone hvad Hofrätterna beträffar, någonting mera, än ett blott maktspråk?
Har StatsUtsk. förgätit, att den ännu gällande gamla lagen, på hvilken Hofrätternes organisation hviiar, icke kan utan Konungs och Ständers gemensamma bifall ändras eller upphäfvas ?
Dessutom,-— hvilken tid erfordras icke för fullbordandet af denna nu förespeglade, i min tanke högst problematiska reorganisation i hela just. väsendet?
Måste ej, under tiden, göromålen uti Hofrätter och collegier obehindradt fortgå efter den gamla slentrianen, den man godtyckligt klandrar och fördömmer , utan all säker kännedom om dess fördelar eller dess brister?
I frågan om anslagen för Carolinska medico-chirurgiska institu-tet (pag. 17), har StatsUtsk. gjort sig skyldigt till en uppenbar öfverträdelse af tydliga stadgandet uti sista mom. af 37 §:n Riksd.Ordn.
Jag hänvisar till så väl den citerade <j:n, som till Ilr Prosten Stenhammars förträffliga reservation, pag. 44- StatsUtsk. har för detta sitt skötebarn icke allenast bifallit allt, hvad K. M. i nåd. föreslagit, utan ock, af eget godtycke, derutöfver tillstyrkt ett litet anslag af 2400 r:dr b:co årligen, utan att detta ökade anslag hvarken af K.
M. eller af enskild .motionär blifvit hegardt.
I sammanhang dermed har ock Utsk. lika godtyckligt, utan dertill i laga ordning väckt anledn., tillstyrkt ett årligt arfvode af 4°° rldr b:co åt Hr Professoren A nd e r s Retzius.
Jag upprepar delta, icke derföre att jag missunnar institutet eller den utmärkt förtjente och aktningsvärde läraren hvad StatsUtsk. så frikostigt dem tilldelat.
Tverlom, jag skulle med största tillfredsställelse hafva röstat för bifall af dessa ökade anslag, såvida frågan derom blifvit i grundlagsenlig ordning väckt.
Men jag förer StatsUtsk. till last såsom en verklig obillighet, en uppenbar inconseqvens —- jag vågar till och med säga — orättvisa, att Utsk., å ena sidan, under bestämdt medgifvande: ”att i embets”verkens nu var. skick anledn. kunnat finnas till ”begäran af någon förhöjning i deras stater’’, likväl, i frågan om Rikets Hofrätter, afstyrkt den tillökning i arbetspersonal och löneförmåner, hvars behöflighet blifvit på det mest evidenta sätt ådagalagd, och hvilken K.
M. jemväl i nåd. funnit sig föranlåten att genom till R.
St. aflåten nåd. propos. begära; hvaremot, å den andra sidan, Utsk., i frågan om Carolinska institutet, med öfverträdande af de i grundlagarna utstakade gränserna för sin befattning, tillstyrkt ökade anslag, utan att dessa ens varit af någon begärdta, än mindre till behofvet behörigen styrkta.
Den a Maj c. ra. 77 Jag kommer nu slutligen till trödje punkten af mina anmärkntr, eller frågan om löneförbättring för Hofrätternes ledamöter, tjenstemän och vaktbetjening.
Här behöfver jag ej vara mångordig.
Uti mitt till II.
Ex. Hr Just.Statsministern är 1837 ingifna förslag lill ny aflöningsstat för K. Götha Hofrätt, deraf en copia härhos vördsamt bilägges’*), och hvilket förslag hufvudsakligen legat till grund för den af II.
Ex. sedermera till K.
M. ingifna und. hemställan om förändrad och förbättrad lönereglering för Rikets samtliga Hofrätten, har jag sökt fullständigt ådagalägga de mångfalldiga och obestridliga skäl, som högt påkallade en sådan löneförbättring.
Dessa skäl äro än närmare utvecklade uti den enskilda motion i samma ämne, jag vid början af denna riksdag hade den äran framställa, och hvilken med alla dervid fogade allegater blifvit lill StatsUtsk. remitterad.
K. M. har med vissa modilicationer i nåd. gillat omförmälda und. hemställan, och derom till R.
St. aflåtit nåd. proposition.
StatsUtsk. har ej gittat förneka behofvet af den äskade löneförbättringen; Utsk. har tvertom medgifvit: ”att anledn. kunnat finnas till be”g ä ra n af någon förhöjning uti embetsverkens ”'stater.”
Och detta allt oaktadt har StatsUtsk. icke velat tillstyrka en enda skilling i löneförbättring för Rikets Hofrätten.
Om denna princip af ytterlig sparsamhet blifvit conseqvent genomförd hela betänk, igenom, då hade derom varit mindre att säga.
Men då, såsom nu inträffat, StatsUtsk. för vissa embetsverk afstyrker en löneförbättring, som blifvit af både K.
M. och enskild motionär begärd, till behofvet både styrkt och medgifven, samt StatsUtsk. deremot för ett annat verk tillstyrker ej blott det bégärdta anslaget, utan ock vida derutöfver; då innefattar Utsk:s sätt att behandla frågor af så vigtig beskaffenhet ett egenmäktigt godtycke, som strider emot både rättvisans och billighetens fordringar, som derföre gifver grundad anledn. till klander och missbelåtenhet, och som man ingalunda bort förvänta sig af eltR.
Sits Utskott.
I frågan om beloppet af den löneförhöjning, jag ansett böra komma Hofrätterna till godo, har jag vidlyftigt yttrat mig uti min till StatsUtsk. remitterade motion.
Jag åberopar den här till hela sitt innehåll, och anhåller, att Utskts ledamöter, sedan nu förevar, betänk, blifvit dit återremitteradt, ville med noggrann uppmärksamhet genomläsa och allvarligt begrunda densamma. *) Ifrågavar. förslag ii» infördt i R. o. Ad:s prot. i sammanhang med Hr Gyllcnhaals viickta motion, angtdc löneförbättring för Götha Hofrätts ledamöter. 7S Den 2 Maj c, ra.
En och annan ytterligare jemförelse torde likväl icke vara öfverflödig.
En hofrätts-assessor åtnjuter för det närvar, i årlig lön 1,200 r:dr; kamereraren och casseuren uti central-contoret uti Smålands privatbank åtnjuta hvardera årligen ett lika belopp, eller 1,200 r:dr.
Desse tjenstemän kunna derutöfver bereda sig en loflig inkomst genom commissioner i låneväg.
Stockholms stads brandförsäkringsverk,! hvars styrelse jag nära 10 år haft den hedern att deltaga, aflönar sina tjenstemän på följande sätt: secreteraren t,466: 32. ombudsmannen i,3oo: — kamereraren 2,000: — notarien .... 900: —- bokhållaren 800: — och så vidare.
De utmärkt skicklige och aktningsvärde, af mig enskildt högt värderade män, som för det närvar, innehafva secreterare- och ombudsmanna-befattningarna i detta verk, bekläda derjemte ordin.-beställningar uti K. M:s Cancelli och uppbära oafkortad! de dertill på stat anslagna löner.
Jag har förut, i min motion, uppgifvit, att en rådman af justitiae-classen i Götheborg årligen åtnjuter jemnt dubbelt emot en hofrätts-assessor, eller . . . 2,400 r:dr, en rådman af handelselassen 1,600 r:dr.
Jag ber eder, mine herrar! väl ihågkomma, att jag icke begärt någon grace för Hofrätterna; jag yrkar allenast full jemliklret med alla andra embetsverk.
Slutligen må jag tillägga några ord om StatsUtsk:s stränga hushållsamhet, då Utsk. icke ens velat tillstyrka en enda h o fr ä 11 s-post för K. Götha Hofrätt, utöfver det nuvar. antalet.
Hofrätts-vaktmästaren , liar Svea Hofrätt g hofrättsposter, Götha Hofrätt allenast 3.
Detta antal är ej tillräckligt.
Med den nuvar. inskränkta personalen är Hofrätten bragt i nödvändighet att till budskickningar använda sin egen betjening , och protocollisterne få som oftast fungera såsom hofrättsposter.
De 3:ne hofrättsposterne äro ej till räck
I ige för beliofvet.
En hofrättspost bör alltid vara till hands för hvardera af Hofrättens fyra divisioner.
Den femte erfordras för uppassning åt secreteraren, adovocat-fiscalen, vice advocat-fiscalen, aetuarien, registratoren och archivarien gemensamt.
Hofrättsposternes tjenstgöring har blifvit ökad derigenom, att, efter vestra förstadens i Jönköping utvidgande, flere af ledamöterna och tjenstemännen dit utflyttat, hvaraf följer, att hofrättsposterne hafva längre väg och behöfva mera tid, än förut, vid kringbärandet af expeditioner och andra handlingar, fortställandet af kallelser o. s. v. Sedan Hofrätten numera erhållit en Deri a Maj e. ra. 79 egen större brandspruta, vid hvilken äfven Hofrältens vaktbetjening blifvit anställd till tjenstgöring; och uti reglementet för denna spruta derjemte blifvit stadgadt, att en afhoflätlsposterna skall stiindigt vara tillstädes uti hofrättshuset äfven om nätterna : har vakthetjeningens tjenstgöring likaledes blifvit ytterligare utvidgad.
Om, af den nuvar. ringa personalen, en eller flere sjukna , — och sådant är icke omöjligt, ty år 18>4 bortrycktes af choleran på en gång hela vaktbetjeningen, — så blir förhållandet än värre.
Väl är det Hofrätten tillåtet att antaga ex t r a-vaktbetjening i mån af behofvet.
Men desse kunna ej bindas till en mera trägen eller daglig tjenstgöring , utan motsvar. ersättning.
De af ordin.-vaktbetjeningen, som sjukna, kunna ej, utan orättvisa, beröfvas det ringaste af sina förut nog klena inkomster.
Detta missförhållande påkallar rättelse.
Den förespeglade reorganisationen af hela just.väsendet torde väl icke omfatta äfven vaktbetjeningen i embetsverken.
Hofrätterne skola sönderstyckas på flera divisioner, så blir behofvet af ökad vaktbeljening ännu mera påtagligt.
Jag yrkar vördsammast 2tne nya hofrättsposter med löner på stat uti K. Götha Hofrätt.
I frågan om löneförhöjningen för vaktbetjeningen ber jag, att i korthet få nämna följande: vaktmästaren bar nu 180 r:dr, hofrättsposterne hvardera i3o.
Jag har föreslagit den ringa tillökningen af allenast 20 r:dr för hvardera.
Vaktbetjeningen i Götha Hofrätt har icke andra sportlar, än sigillpenningarna.
Dessa lemna årligen en behållning af 3o, högst 4o r:dr för hvar och en af vaktbetjeningen.
Rum, ved och alla lifsförnödenheter hafva uti Jönköping stigit betydligt under de sednare 4 åren.
Vaktbetjeningen är i verkligt behof af löneförbättring.
' Uti StatsUtsk:s utlåt.
N:o 54, ang:de regleringen af anslagen å riksstatens femte hufvud titel, har Utsk. tillstyrkt, att vaktmästaren vid K.
Museum måtte åtnjuta enahanda aflöning med vaktmästarne uti Cancelli-expeditionerna samt vid K.
Bibliotheket, och följaktligen i lön och beklädnadshjelp årligen erhålla 266 r:dr 3? sk. b:co.
Hvarföre har Utsk. förnekat Hofrätternes vaktbetjening samma uppmuntran , samma välvilja?
Ännu ett exempel: af BancoUtsk:s utlåt.
N:o 17 inhemtas, att detta Utsk. för vaktmästaren vid R.
St:s låne-contor i Götheborg tillstyrkt en förhöjning med 100 r:dr uti de löneförmåner, han hitintills åtnjutit, och att hans lön sålunda bestämmes till 3oo r:dr b:co årligen.
Är det då billigt, är det rättvist, att en hofrättspost, med daglig och trägen tjenstgöring, skall åtnöjas med allenast i3o r:dr?
Jag förnyar mitt vördsamma yrkande om bifall i allo af den lönereglering för K. Götha Hofrätt, som jag uti min motion åberopat, och förmodar, att de af mig nu framställda anmärkn:r emot StatsUtskls utlåt.
N:o 4° skola vara till - 8o Den a Maj e. m. räckliga för bifall af den återremiss deraf, hvarom jag nu vördsammast anhåller.
Stormäktigsle Allernådigsle Konung/ Genom E. K. M:s nåd. bref den it Oct. i8i5 förordnades, att denna Hofrätt, som till och med år rSoi utgjorts af två divisioner, med nio ledamöter på den ena oell åtta på den andra divisionen, samt derefter af tre divisioner, lrestående hvardera af sex ledamöter, utom Presidenten och vice Presidenten, skulle fördelas på fyra divisioner med fem ledamöter på hvarje division; och har Hofrätten allt sedermera varit på detta sätt organiserad , utom linder de kortare tider, då, för afgörandet af vidlyftigare enskiidta mål eller för undanrödjandet af uppkommen större balance a göromålen, en femte division varit satt i verksamhet.
Sedan, efter Wermlands afskiljande från Hofrättens jitrisdiction, och inrättandet år 1821 af en särskild Hofrätt för Skåne och Blekinge, den förut öfverhopande mängden af göromål härstädes aftagit, inträffade likväl åter en betydlig tillökning i Hofrättens arbeten, till följd så väl af E. K. M:s den 17 April 1828 till Hofrätterna aflåtna nåd. circulärbref, angtde forum för åtal mot öfverträdelser af vissa ekonomi- och politi-författningar i städerna, som ock hufvudsakligen af de, nyssberörde dag, jemväl utfärdade nåd. förordningar, derigenom från Gommerce-collcm och styrelseverken en mängd ärenden öfverflyttades till Hofrätternes och de öfriga allmänna domstolarnas behandling; och efter denna tid har behofvet af tillökning uti Hofrättens ledamotspersonal, ju längre desto mera, gjort sig gällande, särdeles sedan nu mera alla besvär rör:de syneförrättningar å m i li ti seboställen samt öfver rådstufvu-rätternas beslut i tullmål, jemväl tillhöra Hofrättens upptagande och pröfning.
Ibland de fem ledamöter, af hvilka hvardera utaf Hofrättens divisioner utgöras, är den äldste, hvilken såsom ordför. har det åliggande att vaka öfver arbetets å divisionen jemna och behöriga gång, jemte det han tillika föredrager alla till divisionen hörande ansökningar, skrifter och besvär i civila olottade mål, af sådan anledn. befriad från att deltaga i föredragningen af de s. k. referent-målen , eller instämda och vädjade saker, fiscaliska actioner och lottade skriftvexlingar i civila och criminella mål, för hvilkas föredragning således återslå endast divisionens öfriga fyra ledamöter.
Desse, som vid ett sådant förhållande måste dagligen vara beredde att i sin ordning föredraga hvart fjerde så beskaffadt mål, och hvilkas tid på det trägnaste upptages, dels af beredningen utaf de mindre vidlyftiga målen, för att kun - Den a Maj e. m.
Sr na oafbrutet fullgöra denna dagliga föredragnts-skyldighet, dels af granskningen utaf de, af andra ledamöter eller af fiscalerna föredragna mai, deri handlingarna från einbetsrummet hemtagas, och dels af expeditioners justerande, förutan mångfalldiga andra till embetet hörande göromål, kunna alltså icke medhinna alt under sessionstiderna utarbeta något mål af större vidlyftighet; äfvensom de korta Juloch Påsk-ferierna högst sällan äro härföre tillräckliga, enär, äfven för ledamöterna å de divisioner, som icke äro under dessa ferier tjenstgörande, största delen af deni åtgår för justering af expeditioner, berättelsers uppsättande i mål, som kunna under den instundande arbetstiden föredragas, och mera dylikt.
För utarbetandet af de vidlyftigare målen återstår alltså ingen annan tid, än sommarferierna, hvilka dessutom för hvarje ledamot förkortas, i den mån han nödsakas använda större eller mindre del af dem till granskning och justering af de under tjenstgöringstiden beslutade expeditioner; och om, såsom det ofta inträffar, en ledamot, vid lottningnrna under året, skulle draga flera vidlyftigare mål, måste han sålunda åt embetsgöromål uppoffra hela eller åtminstone största delen af sommarferierna, hvilka ändå så val behöfvas för nödig hvila och krafternas återhemtande efter ett, den öfriga delen af året fortsatt, ihärdigt och själsansträngande arbete, samt ofta för vårdandet af en genom trägna göromål och stillasittande lefnadssätt försvagad helsa, eller för skötandet af andra enskilda vigtiga angelägenheter.
Utom det att embetsgöromålen härigenom blifva för Hofrättens ledamöter i hög grad betungande, lider äfven parters rätt af det dröjsmål med sakernas afgörande, som måste inträffa, i det att ett vidlyftigare mål, sorn lottas till referent vid början af höst-sessiönen det ena året, sällan eller aldrig kan förekomma till hufvudsaklig pröfning, förrän efter sommarferiernas slut, eller under höst-sessionen det påföljande.
Äfven i andra hänseenden uppkomma ofta hinder och olägenheter deraf, att hvarje af Hofrättens divisioner utgöres af ett så ringa antal ledamöter.
Om af andra embetsgöromål, såsom utarbetandet af sådana vidlyftiga rättegångssaker, som oundgängligen fordra ett skyndsamt afgörande, eller författandet af underd. betänktn öfver sådana utaf E. K. M. till Hofrättens granskning öfverlemnade lagförslag, hvilkas vidlyftighet fordrar, att en eller flere, med åsidosättande af andra arbeten, sysselsätta sig ensamt med dem, eller af hvarjehanda förfall, såsom egen opasslighet, närmare anhöriges sjukdom eiler dödsfall, förmyndarebestyr, eller sådana municipal-befatlningar, dem ej någon dertill invald skäligen må sig undandraga, och bland hvilka företrädesvis må nämnas de, som röra fattigvården, sparbanken och välgörenhets-inrättningar i allmänhet, eller ock af egna vigtiga 6 H. 11 82 Den a Maj c. tn. angelägenheter, en ledamot någongång är hindrad från den dagligen förefallande tjenstgör!ogen å embetsrummet, mäste, för att förekomma det uppehåll i arbetet å divisionen, som, till iakttagande af föreskrifterna uti E. K. M:s d. 7 Jan. i83o meddelade nåd. förklaring öfver 5 och 6 §§:na i a3 cap.
Itiitteg.-b:n, uppstår i den händelse, alt de fyra qvarvarande ledamöterne skulle blifva i någon sak skiljaklige, den frånvarandes plats alltid fyllas, på det alt domfördt antal ledamöter må vara att tillgå; och om Presidenten eller vice Presidenten då äro å andra divisioner sysselsatte med arbeten, som ej kunna afbrytas, eller annorledes hindrade att lemna deras biträde, återstår ingen annan utväg, än att, såsom adjungerad ledamot, tillkalla någon af de llofrattens ord.-tjenstemän, dem Hofrätten äger att i sådan egenskap anlita.
Har då förfallet inträffat för någon alde fyra egentligen föredragande ledamöterna, så, enär den adjungerade ledamoten ej möjligen hinner alt genast taga den kännedom örn de till den från var. ordin.-ledamotens rollar hörande mål, att han kan i sin ordning fullgöra dennes foredragms-skyldighet, blir följden för de tre öfriga ordin.-ledamöterna, åtminstone till en början, den, att de måste ännu mera anstränga sina krafter, för att kunna följa den oftare, eller för hvart tredje mål återkommande föredragnts-ordningen.
För öfrigt, och utom det alt tillkallandet af en adjungerad ledamot, vid de tillfällen, då adjunctionen kommer alt fortfara endast några få dagar, synes-mindre lämpligt, möta, vid de täta adjtmclioner, som under närvar, förhållande mäste inträffa, och hvilka redan i år uppgått till ett antal af elfva, de svårigheter, dels att de Hofrättens tjenstemän, som dertill kallas, ryckas från de göromål, som egentligen tillhöra dem, och då måste lemna sina egna arbeten i ofulländadt skick, samt åt andra anförtro att vidtaga der de sjelfve slutat; dels att, då de, för att äga sin bergning, sällan kunna underlåta att befatta sig med commissioner, den förbindelse härigenom för dem uppstår att afhålla sig från att såsom domare behandla de mål, med hvilka de förut tagit sådan enskild befattning; dels att Hofrätten, då förordnanden alt för längre tid förestå domare-embetet komma i fråga, ofta föranlåtes utse vicarierna bland sina ordin.-tjenstemän, af hvilka sålunda två för närv. förestå de vacanta lagmans-embetena i Östergöthland och Halland, samt tre andre förvalta domsagor, der ordin, -häradshöfdingarne åtnjuta ständig tjenstledighet, derigenom antalet af dem, som eljest kunde vara att påräkna vid behof af adjungerade ledamöter, förminskas, helst två af dessa tillförordnade vicarier innehafva den tjenstegrad inom Hofrätten, att Hofrätten äger sjelf kalla dem till adjunction; och dels, att då af Hofrättens extra-ordin.- betjening sällan flere finnas här att tillgå, än som erfordras för den dagliga tjenstgöringen, utan de öfrige merendels, åt - Den i BI a j e. m.
S3 minstone under de tider af aret, da tingen pasta, biträda underdomare eller iiro af Hofrätten förordnade alt sjelfva bestrida domaregöroinäl, Hofrätten mången gång, då någon af de ordin.-tjensteinännen blifvit adjungerad, sett sig nödsakad att åt mindre öfvede personer anförtro de förres i många delar grannlaga och maktpåliggande göromål, derigenom ledamöternes möda blifvit ansenligen ökad och arbetet försenadt till förlust för det allmänna.
För Hofrättens ledamöter uppstå jemväl jät af slägtskap.
— Exempelvis får Hofrätten i anderd, anföra att, för närvar., två af Hofrättens ordin.-ledamöter och en sedan längre tid adjungerad ledamot äro jäfvige i nästan alla fisealiska aetioner; och 0111 Presidenten eller vice Presidenten äro hindrade att, då sådana mål förekomma på de divisioner, der jäfven förelinnas, lemna sitt biträde vid behandlingen af dessa mål, måste från annan division ojäfvig ledamot tillkallas; men ett sådant tillfälligt utbyte af ledamöter divisionerna emellan medförer alltid uppehåll i görornålen för de divisioner, emellan hvilka utbytet sker.
Vid framställningen af dessa hinder för arbetets bedrifvande inom Hofrätten, vågar Hofrätten jemväl i underd. fästa E. K.
Bits nåd. uppmärksamhet å det förhållande, som företer sig vid jemförelse emellan denna Hofrätts samt E. K.
Rits och llikets Svea Hofrätts arbeten, under den förflutna tiden, sedan år 1812, då, genom E K. M:s nåd. bref d. 24 Mars samma år, vissa grunder bestämdes, hvarefter samtlige Hofrätternes arbeten borde beräknas och redovisas, och från hvilket är alltså en dylik jemförelse låter sig anställas.
Underdånigst vidfogade tabell, grundad på de af H. Ex. Hr Just.Statsministern till E. K.
M. afgifna underd. berättelser äng. just.förvaltningen i Riket, från och med ofvannämnda år tili och med år i835, utvisar, att medeltalet af de uti Svea Hofrätt anhängiga referent-mål, eller instämda och vädjade saker, fisealiska aetioner samt lottade skrift— vexlingar i civila och criminella mål, utgjort för livartdera af beiörde fyra år, 1717, då deremot antalet af lika beskaffade mål, som under samma tid varit här anhängiga, uppgått öfver hufvud för hvarje år lill 1787, oaktadt tullmålen då ännu icke tillhört denna Hofrätts upptagande, och när hvarje af de tjugu referenterne i Svea Hofrätt årligen under samma lid haft på sina rotlar uppförda 85 mål, hvarje af denna Hofrätts sexton föredragande ledamöter årligen haft på sina rotlar lii mål, eller 26 mål mera, än hvarje ledamot i Svea Hofrätt; hvarjemte den arbetsredogörelse för nasti, år, som Hofrätten nu jemväl till E. K. M. i underd. öfverlemnar, och hvaraf ett utdrag är uti den här ofvan underdånigst åberopade tabellen infördt, ådagalägger ej blott att antalet af referentmål, för det året, vida öfverstigit det för år 1835, och att det ovanligt ringa antalet af 84 De n a M a j e. m. sådana mål för sistnämnda år alltså bör anses, icke såsom något bevis, att rättegångarnas mängd i allmänhet härstädes aftagit, ulan såsom en tillfällighet, föranledd, efter hvad som torde kunna med säkerhet antagas, deraf att cholerans härjningar under sednare delen af år 1834? hvilka vållade uppskof med lagmanstingen för det året, så att dessa, med få undantag, afslutades först sedan året i835 ingått, bortryckte en mängd parter och i allmänhet förorsakade en, fastän snart öfvergående, likväl ganska märkbar rubbning i alla cnskildta företag och angelägenheter, utan ock att, oaktadt Hofrätten år i8i6 afgjörde 108 referentmål mera än under år i B >5, balancen af sådana mål likväl vid i836 års slut öfversteg den, som förefanns vid slutet af år i835; och detta, fastän de d. 3i Dcc. iS36 incompletta och olottade målen ej äro i balance-summan inberäknade, utan, jemlikt det härstädes förut vedertagna redovisningssätt, först blifva påförda Hofrätten i arbets-redogörelsen för år 183^ bland de under det årets lopp anhängiga" gjorda referent-mål; hvaraf och då i betraktande tages,
att tullmålens antal, efter all sannolikhet, kommer att ännu mera tilltaga, och att äfven postmålens öfvcrflyttning till allmänna domstoiarnes behandling skall leda till förökning i ISofrättens göromål, utan att andra rättegångars mängd minskas, den slutföljd otvunget framställer sig, att Hofrätten, med dess nuvar. ringa ledamots-personal, icke kan, oaktadt all ansträngning, undgå att årligen åsamka sig balance å sina arbeten.