Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag frågar eder, mina Hrr, hvem af er förvaltar en enskild egendom på det sältet, att lian icke vid en ny ularrendering lämpar arrendesumman efter egendomens förbättrade skick?
Jag mäste säga, att sådant bär vittne om att man icke sträckt sig långt in i kunskapen om sältet att förvalta Statens egendomar.
Exemplet af Lunds domkyrkohemman är icke eller dugligt.
Ett maximum och minimum var nyttigt för dem, emedan kyrkan derigenom fick en verklig inkomst, dä deremot hon förut, genom fogdarnes prmdalioner och allsmäktighet, vid dessa hemman haft nästan ingen vinst; men i afseende pä kungsgärdarne äro samtlige Konungens Bef:h:des pligt, att tillse del rätt sker, och örn någon försummelse inträffar, så auslälles laga syn och de felaktiga vräkas.
Jag instämmer i Frih. Cederströms och Gr.
Mörners anhållan om afslag på sednare delen af betänk.
Jag skall icke vara vidlyftig och icke öka de anförda skälen med mera än en anmärkning, som likväl förefaller mig vara af särdeles vigt.
Jag har nemi. efter ett uppmärksamt genomläsande af betänk., icke kunnat finna huru och på hvad sätt dessa föreskrifter skulle kunna blifva verkställbara.
Det har förefallit mig såsom någonting förut icke vanligt och nästan orimligt, att på samma gång man bestämmer ett maximum, förordna, att ularrendering skall ske på auction, hvilket efter min åsigt betyder att lemna den åt den högstbjudande.
När man då pä auctionen hinner upp till detta maximum, sä lärer hvar och en, som vill ha arrendet bjuda denna summa.
Huru skall då tillgå?
En optionsrätt kan i vissa fall hjelpa; men det är icke alltid gifvet att en arrendator finnes, eller att han efterlemnat enka eller barn. llr von Troils förslag, att detta skulle öfverlemnas till Konungens Bef-.lndes skön, är en tanka, som jag bekänner icke fallit mig in 152 Den 7 April.
Jag tvekar likväl att bifalla den.
Jag tror det vore alt öka Konungens Bef:h:des förut ganska brydsamma åligganden med kanske det aldra brydsammaste.
Sedan jag begärde ordet hafva tvenne talare yttrat just hvad jag ville säga och jag har således obetydligt att tillägga.
Jag vill blott taga mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att en alldeles enahanda fråga redan af R. o. Ad. blifvit afgjord genom dess bifall till det Ekon.Utsk:s betänk., som afslyrkte bestämmande af maximum vid utarrendering af militie boställshemman, och det skulle således vara inconseqvent, att antaga ett sådant maximum för kungsgårdar.
Jag förmår nemi. icke inse hvarföre boslällsdireclionerna skulle synas mera ledas af väld vid antagandet af arrendatorer än Konungens Bef:h:de, utan tvertom tror jag, att Konungens Bef:h:de skulle lika mycket utsättas för en sådan misstanka, dä han nödgades välja emellan flera personer, som bjudit maximum och som alla tillika erbjödo full säkerhet.
Emot antagande af ifrågavar. betänk, har blifvit anmärkt, att
Staten derigenom skulle åtaga sig ett förmynderskap öfver den enskilda speculationsandan.
För min del tror jag, att Slaten endast derigenom sätter sig i värn emot den enskilda speculationsandan.
Slaten vill nemi. icke utsätta sig att lemna kungsgårdarne till experimentalfält för hvilken som helst högstbjudande speculationsmakare, och derföre utsätter den ett maximum för arrendebeloppen.
Vidare har blifvit anmärkt, att optionsrätten skulle hindra täflan.
Jag medgifver delta såsom gällande emot Ulsk:s förslag, men med den förändring, som Frih. von Kraemer föreslagit, och hvaruti jag förenar mig, förfaller hela denna anmärkning, ty om optionsrätten icke inträder förr än maximum är bjudet, så är derigenom ingen täflan borttagen, och om ingen än skulle täfla, så är ingen olycka skedd, dä arrendatorn bjuder maximum.
Dä en enskild man utarrenderar sin egendom, sä ser han först derpå, att egendomen måtte blifva väl skött, och derföre måste han genom måttliga villkor försäkra arrendatorn att han kommer i åtnjutande af frukten af sitt arbete.
Att för ett arrendes goda skötsel det alltid är af godt inflytande att ar rendatorn icke kommer att snart flytta, torde icke eller bestridas, ithy att man kan vara förvissad, att en utarrenderad egendom under de sista arrendeåren bl ifver sämre skött än under de förslå, och derföre är en optionsrätt lika nyttig som billig.
Ce derström har yttrat, alt ett maximum en gång bestämdt, blifver för lågt om egendomen upparbetas.
Detta argument förfaller, om man besinnar, att nytt maximum naturligtvis utsättes för hvarje nytt arrende.
Man har vidare anmärkt, att det vore särdeles svårt för Konungens Bef:h:de alt välja emellan flera, som bjuda maximum.
Detta är möjligen en svårighet, men denna svårighet förefinnes äfven nu.
Ty efter nu gällande sladganden kan det ganska lätt hända, att två eller flera personer bjuda samma hög - Den 7 April. 153 högsta summa, och Konungens Bef;h:de skall då välja den han anser lämpligast.
På dessa skäl, jemte dem som af föregående talare blifvit anförda, tillstyrker jag bifall pä betänk., nied den af Frih. von Kramer föreslagna förändring.
Hr Rosenblad Bernh.; Jag erkänner visserligen, att den princip, som föranledt detta betänk., är riklig, nemi. den, alt högt uppdrifna arrenden å Kronans gårdar och deras öfverlemnande åt oförståndiga speculanler äro skadliga, äfvensom jag tror, att om en arrendator icke har någon säkerhet för sig alt få behålla arrendet, så bloltslälles egendomen för att emot slolet af arrendetiden blifva vanskött, hvarföre också en nitisk landshöfding, som haft tillfälle att af egen erfarenhet se följderna häraf, har ganska verksamt bidragit till della betänk.
Men della betänk, innehåller dock sin stora betänklighet, som gör, all jag icke kan bifalla del sådant del är.
L)et skapar nemi. en ny dass af åboer, genom den ovillkorliga optionsrätt, som del föreskrifver, och det betänk., som vi nyss haft före, torde visa betänkligheten af att skapa en sådan slags åborätt, hvilken i framliden kan komma alt betrakta de afgiller, som skola betalas, icke såsom eli arrende lill ägaren, nian såsom en skatt af egen jord, och sålunda i skatiejemkningsväg söka att kasta denna afgift på andra.
En annan betänklighet är, alt ett sådant maximum, oukladl del största nit, kan föranleda till mannamån.
För att undvika della skulle jag vilja föreslå, att sedan maximum vore bjudet, skulle lägenheten vidare utbjudas emot en städja.
I fordna lider skedde det sä, att en städsel för Kronans hemman betalades contant, hvilket icke kan lemnäs annat än af redbara arrendatorer.
Om dä förre innehafvaren ville bjuda både maximum och städjan,! sä har jag ingenting emot all han finge optionsrätt, n.b. mot del af Gr.
Mörner yrkade villkor, att han skölt egendomen väl.
Till följd af hvad jag nu ytlral skulle jag helst önska ålerremiss, men om riksdagen anses så nära sitt slut, alt en ålerremiss icke bör ske, så tillstyrker jag afslag å betänk.
Frih. von Kraemer; Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr.
Lagerbjelke, som fullständigt besvarat de anmärkmr, som emot betänk, blifvit gjorda.
Likväl och då Frih.
Cederström directe vändt sig till mig, anser jag mig böra upptaga något af hans yttrande.
Frilen har fäslat uppmärksamheten derpå, alt om en kungsgård förbättras under arrendetiden, sä skulle Kronan derpå lida förlust, om ett maximum är bestämdt.
Jag ber att få fästa Friluns uppmärksamhet derpå, ali Ulsk. säger i sitt betänk., alt vid arrende-uuctioiicn bestämmes eli maximum och ett minimum.
Det är således alldeles icke sagdt, att det maximum, som för förra arrendet för 30 år sedan bestämdes, skall blifva detsamma viden ny arrendeanction Denna anmärkn. af Frih, Cederström hvilar således på ett misstag.
Alt det mätte vara i Kronans intresse att få pålitliga och säkra arrendatorer, torde icke kunna bestridas.
Jag vill i det fallet t. ex. påminna Frih. Cederström om alla de i) H. 20 154 Den 7 April. trakasserier och processer, som uppkommit i afseende på Ryda kungsgård, der allt sedan 1823 den ena arrendatorn efter den andra gjort concurs äfvensom deras cautionisler, hvilkas borgen ingifvits på fem år.
Sparre, som är nära glänne lill denna kungsgård, torde bäst känna dessa tvister.
Speculationsifvern vid dylika auetionslillfällen plägar gå så långt, att speculanler komma från alla häll, utan att det minsta underrätta sig om förhållandena och möjligheten att utgöra arrendet.
För att förekomma Kronans förlust i sådana fall, är det, efter min tanka, nödvändigt att bestämma ett maximum.
Det af R. o. Ad. fattade beslut ang:de Ekon.Utsk:s betänk, om utarrenderingen af militie-bostållen kan här på intet sätt tillämpas.
I afseende på optionsrätten anser jag det vara af vigt, att den icke medgifves, om icke föne arrendatorn bjuder maximum.
Man har anmärkt, alt det skulle vara svårt för Konungens Bef:h:de att välja emellan flera personer, som bjuda maximum.
Om de jemväl lemna lika säkerhet, så måste de skilja sig emellan genom lottning.
Detta är föreskrifva i förfallningarne om entrepenadauetioner och kan äfven tillämpas bär.
Jag tillstyrker bifall lill betänk., med den af mig föreslagna förändring.
Lagerbjelke och Frih. von Kraemer hafva redan upplyst, att den hufvudsakligaste invändning, som jag hört göras emot Ulsk:s betänk., nemi. af Frih.
Cederström, synes hvila på ett missförstånd.
Frihm hade nerol, sä fattat Utsk:s mening, sorn skulle maximum och minimum blifva fixerade för evärdeliga lider.
Men jag får tillika fästa Utsk:s
Hrr ledamöters uppmärksamhet derpå, alt i någon mån synes Ctsk. sjelf hafva beredt möjligheten af detta missförstånd, dymedelst att ett par ord, som ganska lätt skulle kunna tillsättas, blifvit i l:a punkten af Utsk:s betänk, ulelemnade.
Om man nemi. sade: ”Sedan hushållningssällskap och vederbörande kronobetjening blifvit hörde, utsälte K.-M:s Bef:h:de vid hvarje auctionstillfälle ett minimum” etc.; så vore allt missförstånd, i detta hänseende, förebygdt och Utsk:s syftemål vunnet.
Med detta tillägg skulle åtminstone jag för min del rösta för antagande af betänk.
Jag erkänner visserligen välmeningen i Utsk:s förslag, men jag tror icke, att det är väl lyckadt, och jag befarar i allmänhet, att alla förslag, som utgå från samma grund, icke medföra åsyftad verkan.
Denna grund är ett misstroende till vederbörande embetsman, antingen att de icke göra deras skyldighet eller att de sakna duglighet till sina platsers fyllande.
Går man ut från denna grund, så söker man sig än den ena, än den andra sidovägen för alt ernå hvad man för samhällets bästa åsyftar; men ingen af dem kan lyckas, emedan man förbigår den rälla vägen.
Bättre vore att, såsom våra förfäder, se lill att embetsmännen dugde, och sedan bygga författningarne på denna grund.
I sjelfva saken får jag först anföra, det jag icke mycket tror på de nya rådgifvare, som man gifvit landshöfdingarne i hushållssällskapen.
Finge landshöf - Den 7 April.
155 dingeo sjelf välja sina rådgifvare från hushållsällskapet, så kunde man vänta något godt deraf.
Men huru det skulle komma att tillgå, om sällskapet i det hela skall gifva råd, kan man sluta, då man vet, alt de äro sammansatta af de flesta ledamöter man lämpligen kan få tillsammans inom lånet, men att vid sammankomsterna blott några få, som bo närmast, komma tillstädes.
Nu händer det, att en kungsgård är belägen i den ena ändan af länet och hushållssällskapet samlas i den andra, hvarest landshöfdingeresidenset finnes.
Huru mycket veta då de närvarande ledamölerne om beskaffenheten af en kungsgård, som de kanske aldrig sett?
Landshöfdingen, som känner sitt folk, skulle erhålla vida fullständigare underrättelser, om han finge välja sina rådgifvare bland personer boende inom orten, ulan afseende derpå, om de hörde till hushållssällskapet eller ej.
Dessutom, hvem är säker alt hushållssällskapet skulle vara oväldigt i sina råd?
Dess ledamöter hafva ingen ansvarighet, och man vet icke ens hvem som varit tillstädes, derest protocollel icke uppräknar dem.
Det kan dessutom hända, att rådgifvaren sjelf eller hans farbror eller syskonbarn eller någon af hans vänner vill arrendera kungsgården, och dä kunna sådana förhållanden möjligen inverka på hans råd.
Dernäst kommer den omtalta optionsrätten, hvilken endast är ett sätt alt tillintetgöra verkliga anbud.
Hvem vill anstränga sig alt göra anbud, eller ens alt undersöka hvad ett arrende är värdt, då han icke är säker på någon lön för sin möda.
Skulle någon ändock verkligen vilja göra ett allvarligt anbud ; så finnes det ingenting, som hindrar förre arrendatoren att säga åt honora:
Jag betalar min herre sin resekostnad, och litet derutöfver, om han reser sin väg; men i annan händelse behåller jag ändock egendomen, oaktadt herms anbud.
På della säll fås, änskönt de nya controllerna införas, nytt arrende för vida ringare pris än vederborde.
Der en nitisk Kronans embetsman finnes, der varder Kronans rätt iakttagen, utan dessa omgångar, och der en sådan embetsman icke finnes, kunna inga goda råd af ett hushållssällskap ersätta bristen.
Jag afstyrker detta betänkrs sednare del, men tillstyrker bifall å den förra, på sätt Frih.
Cederström föreslagit.
Den sisla talaren har emot betänk, anfört, att del vore grundadt på en falsk princip, nemi. misstroende emot embetsmännen.
Enligt nu gällande författningar skall Konungens Bef:h;de, utan vidare pröfningsrätt, endast tillse, att handlingarne äro i behörigt skick i afseende på caulioner m. m. och föröfrigt fä de icke synnerligen befatta sig med om personen är redbar, eller icke.
Här åter är förslaget, alt Konungens Bef:h:de skulle uppgifva hvad han anser egendomen skäligen kunna gifva, ulan fara för Kronan, ty på arrendatorn behöfver Kronan icke i första hand se.
Delta är således snarare ett större förtroende för Konungens Bef:h:de än närvarande författningar tillägga honom.
Vidare är anmärkt, att hushällssäilskaperna skulle vara särdeles olämpliga rådgifvare.
Dervid får jag anmärka, att landshöfdingen icke är bunden vid hushållssällskapels råd, utan endast är förbun - 156
Den 7 April. den att, detsamma inhemta, och deraf kan jag icke finna någon särdeles våda.
Det är vidare anmärkt, alt optionsrätten skulle qväfva ali täflan.
Jag tog mig redan förra gången jag hade ordet friheten visa, huruledes denna anmärkning skulle förfalla genom Frih. von Knemers förslag.
Den förfaller än ytterligare om, på säll Hr von Hartmansdorff önskar och hvaruti jag instämmer, man har förtroende för embetsmännen.
Ty om Konungens Bef:h:de gör sin skyldighet, sä blifva väl minimibeloppen så högt utsatta, att Kronan icke sker någon synnerlig förlust, ifall endast minimum uppnås, och om icke maximum uppnås, sä förlorar den förre innehafvaren sin optionsrätt och då försvinner den dervid förespeglade faran.
Hvad äter beträffar den invändningen, att ingen annan än den förre arrendatorn någonsin skulle komma lill arrendet, så ser jag deruti ingen olägenhet, utan tvertom ligger deruti för honom en ganska stor uppmuntran alt sköta egendomen väl.
På dessa skäl förnyar jag min anhållan om bifall lill betänk. med den af Frih. von Kraemer begärda förändring.
Jag är så fullkomligt förekommen af Gr.
Lagerbjelke, att jag afstär från alt yttra mig och förenar mig med dem, som yrka bifall på betänk.
Frih. von Kraemer har trött sig frän detta betänk, kunna leda den slutsats, att man skulle utsätta maximum och minimum vid hvarje auction.
Derom finnes likväl ingenting sagdt och icke eller lomme det att ske, 0111 betänk, antoges.
Eu annan talare har visat nödvändigheten af ett minimum.
Detta finnes bestämdt i alla författningar, och har alltid varit gällande, nemi. en tunna spanmål för hvarje tunnland öppen åker.
Detta borde de Herrarne veta, som tala i ämnet.
Maximum deremot bestämmes vid aucliouen genom högsta anbudet.
Om man äfven inskränker optionsrätten till maximum, så blir den dock hindrande del högsta anbudet, såsom Hr von Hartmansdorff ganska rikligt anmärkt.
Ty hvem bryr sig då örn att täfla?
Och icke eller lärer den, som förut innehar arrendet, göra något anbud, då lian blott behöfver säga: jag lager arrendet för högsta anbudet.
Hela uppställningen af betänk, är eli missförstånd om hvad Statens rätt fordrar, och jag förnyar min begäran om afslag å dess sednare del.
Då 1111 öfvetläggningen ansågs vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm., att det, i anseende till de flere 1111 afgifna förslag, syntes nödigt att särskilda propo's:r ä de i Utsk:s utlåt, förekommande punkter framställdes, och att H. Ex. derföre nu först finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s hemställan, att Hrr Danckwardt och Lars Bygdeös motioner, om försäljning lill skalle af kungsgårdar och andra kronolägenheter samt den förstnämndes 'årslag om inskränkning i tiden för dylika lägenheters utarrenderande, må förfalla.
H. Ex. Hr Gr. 0.
Landtm, framställde härefter, alt, i af - Den 7 April.
157 seende på den sednare afdelningen af Ulsk:s utlåt., hade Hr Rosenblad yrkat återremiss; Frih. von Kraemer och Gr.
Lagerbjelke hade yrkat bifall till Ulsk:s tillstyrkande endast med den förändring af 4:de morn., att förre heramansinnehafvaren, och, i händelse han med döden afgått, hans enka eller barn må åtnjuta optionsrätt endast i det fall att auetionsanhudet uppgått till det af Kammarcoll. fastställda maximibelopp; Frih, Palmstjerna hade förenat sig med Frih. von Kraemer och Gr.
Lagerbjelke, men med tillägg, alt de i första mom. omnämnda minimi- och maximi-be lopp borde vid hvarje auctionslillfälle bestämmas; Hr von Troil åter bade yrkat bifall till de 3 första morn., men afslag å det 4:de; och Frih.
Cederström, med hvilken flere ledamöter förenat sig, bade begärt afslag ä hela den ifråga var. sednare afdelningen af utlåt.
I anledn. häraf finge nu H. Ex. först hemställa, om R o. Ad. ansäge de gjorde anmärknaue föranleda tili återremiss.
Ropades nej, jemte några ja.
H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. bifölle förevarande afdelning af Utsk:s utlåt, med den af Frih. von Kraemer föreslagna förändring.
Hr Mannerskantz; Jag hemställer lill Frih. von Kramer och Gr.
Lagerbjelke, om de icke skulle vilja förena sig om den redaclion, som af Frih. Palmstjerna är föreslagen.
Lagerbjelke och Frih. von Kraemer tillkännagåfvo, att de instämde i det förslag lill tillägg i lista morn., som Frih.
Jag anhåller vördsamt, alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes tillkännagifva huruvida dess propus, på återremiss blifvit af R. o. Ad. afslagen.
Jag ville icke framställa mitt åsigt i form af ett amendement, af det skäl, att jag icke hade del sjelfförtroende, alt kunna få ett för mig fullt tillfredsställande sätt redigera eu sä vigtig författning.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han i allmänhet gerna ville undvika alt förklara, huru R. o. Ad. besvarat framställde propos:r, då han ej kunnat finna att de bestämdt blifvit med öfvervägande ja besvarade, emedan han, om ett sådant förklarande meddelades, lätteligen kunde föranleda dertill, alt sedermera icke något med majoritetens önskan öfverensstämmande beslut kunde fattas; men vid detta tillfälle droge II.
Ex. icke i betänkande att efterkomma Hr Rosenblads begäran, helst så mångå' andra proposir ännu återslodo lill besvarande, och finge II.
Ex. således tillkännagifva, att, efter hans uppfattning af svaren, hade propos. å återremiss blifvit af R. o. Ad. afslagen.
Sedermera yttrade H. Ex., att lian, då nu Frih. von Kramer och Gr.
Lagerbjelke förenat sig med Frih.
Palmstjerna! finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla sednare afdelningen af före - 155 Den 7 April. varande utlåt, med de af nyssnämnde ledamöter föreslagna förändringar.
Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarefter H. Ex. tillkännagaf, alt han trott sig finna, att härvid ja öfverröslat nej.
Till undvikande af tvenne voteringar, afstår jag från begäran om propos. ä den mening jag framställt.
Då nu voter.propos. skulle uppsättas, afgåfvo Gr.
Lagerbjelke och Frih. von Krsemer, för att deri inlagas, förslag till den redaction, det ifrågavar.
4:de mom. enligt deras mening borde erhålla; hvilket II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, gaf R. o. Ad. tillkänna, hvarefter upplästes och R. o. Ad. godkände följande voter.propos.:
Den som bifaller StatsUtsk:s, i utlåt.
N:o 241, gjorda tillstyrkande, i fråga om framtida iaktlaganden vid utarrendering af kungs- och kungsladugårdar samt andre kronolägenheter, hvilkas arrenden ingå lill statsverket, endast med den förändring, alt i 1 mom. framför orden ”ett minimum,” införas orden ”vid hvarje auclionslillfälle,” och 4 mom. erhåller följande lydelse: ”Derest förre innehafvaren egendomen väl brukat, åge han, eller, i händelse han med döden afgått, hans enka eller barn optionsrätt, eller rättighet att öfvertaga arrendet till maximisumman.
Begagnas icke optionsrätten och flere anbud ske till maximisumman, erhålle den arrendet som derjemte bjuder högsta contanta städja för en gång.
Skulle åter” etc., voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Ulsk:s ofvanberörde tillstyrkande.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 26.
Nej - 21.
Sedan R. o. Ad. nu antagit ifrågavar. punkt med några förändringar, så hemställer jag, om icke R. o. Ad., till åstadkommande af mera enstämmighet i besluten, ville inbjuda de öfriga Stånden alt sig uti R. o. Ad:s beslut förena.
Då en stor del af R. o. Ad:s ledamöter aflägsnat sig, i förmodan att intet efter voteringen skulle förekomma, anhåller jag, att denna fråga måtte få hvila på bordet. H. R. o. Ad. åtskildes kl.
\ lill 11 om aftonen.
Dea 9 April f. m. 159 Onsdagen den 9 April 1845.
Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 7 dennes.
Jag anhåller vördsamt, alt det förslag till inbjudning, som jag tagit mig friheten framställa i ett ärende, hvarom prot.utdr. nu blifvit jusleradt, mätte få framflyttas på listan näst efter Vällofl. BorgareSt:s inbjudning ang:de tiden för riksdagens afslutande.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. biföll R. o. Ad., alt Gr.
Lagerbjelkes d. 7 dennes pä bordet lagda förslag, ali Medstånden matte inbjudas att instämma i R. o. Ad:s, i anledn. af SlatsUlsk:s utlåt.
N:o241, fattade beslut, finge framflyttas ä föredragningslistan näst efter BorgareSl:s prot.utdr. med inbjudning till instämmande i BorgareSt:s beslut, ang:de tiden för riksdagens afslutande.
Justerades pleniprotm för d. 10 sistl.
Föredrogs och bifölls Bevilln.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda mern.
N:o 34, med förslag lill sådane förändringar vid en del af de i Ulsk:s mern.
N:o 30 om sammanjemkning af RiksSl:ns olika beslut, ang:de t u 11 be v i 11 n i n gen, förekommande voter.- propos:r, som af antagne inbjudningar funnits påkallade; hvarefter prot.utdr. öfver delta beslut genast uppsattes och justerades.
BancoUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 44 öfver de inom RiksStm gjorda anmärkmr vid betänk.
N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m.
Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller, att detta betänk, mätte fä hvila på bordet till nästa plenum, i händelse någon af R. o. Ad:s
Hrr ledamöter skulle vilja sig med mig uti denna anhållan förena.
Frih. Kantzow, Joli. Albert, förenade sig med Frih. Cederström.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, sedan ifrågavar. utlåt, nu blifvit ytterligare bordlagdt, plenum komme alt äga rum äfven i morgon. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade härefter, att R. o.
Ad. beslutat, att efter pröfningen af BancoUtsk:s nyss ånyo bordlagda utlät, företaga det nu främst å föredragningslistan förekom - ICO Den 9 April f m. mande mål eller det prot.utdr. af d. 5 dennes, hvarigenom Vällofl.
BorgareSt. inbjudit Medstånden att lorena sig med BorgareSt. uti dess beslut, ang:de und. anhållan hos K.
M. om bestämmande af viss dag för riksdagens afslutande; och att således den uppskjutna pröfningen af BancoUtsk:s utlåt.
Nio 44 syntes böra föranleda till ytterligare bordläggning af nämnde prot.utdr. R. o.
Till följd af R. o. Adis ofvanberörde beslut om framflvttning å föredragningslistan af Gr.
Lagerbjelkes, Gustaf, <1. 7 dennes på bordet lagda hemställan om inbjudning lill Medstånden alt instämma i R. o. Adis beslut, angille StatsUtskis utlät.
Nio 241, i anledn. af väckte motioner, dels om framtida försäljning af kungsgårdar och andra kronolägenheter, dels angide förändring af de i afseende pä utarrendering af Kronans fasta egendomar å landet nu gällande föreskrifter, blef denna hemställan nu föredragen.
Jag har ingenting emot om R. o. Ad. skulle besluta en inbjudning till de öfrige Stånden, alt, i händelse de icke redan fattat beslut i denna fråga, instämma i det brokiga beslut, som det H.