Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s redan fattade beslut foga ett sådant tillägg, som jag tagit mig friheten föreslå, och hvilket öfverensstämmer med hvad R.
St. gjorde vid sistlidue riksdag, så skulle möjligen deraf kunna dragas den slutsats, att R.
St. numera ej hade velat till K.
M. öfverlemna att i detta hänseende förfara på samma sätt sorn tillförene.
Då den ifrägavar. rättigheten likväl bör öfverlemnas tilt K. M., emedan den långa tiderymden mellan riksdagarna gör den behöflig, så skulle vid en kommande riksdag tilläggets ullemuande möjligen kunna åberopas emot någon Konungens rådgifvare, som tillstyrkt rättighetens begagnande.
Cederström har riktigt yttrat sig öfver saken, men i afseende på behandlingen tillstyrkt R. o.
Ad. att antaga PresteSt:s beslut, emedan han ansett det ingalunda gå an, att R.
M. öfverlåta deras rättighet, utan att grundlagen förändrades.
Jag åter troi1, att om R.
St. alldeles underlåta att omtala hvad som är deras rättighet i detta fall, ulan helt enkelt, såsom tillförene, anhålla, att K.
M. ville förfara på samma sätt; så uppkommer ingen stötesten.
Det är derföre jag önskar, att R.
St. ville härutinnan nu handla lika som förut.
Cederström: R.
St:s rättighet att bestäm ma beskattningen är, enligt 5y §:n Reg.Ftn, otvifvelaktig, och deras rättighet att öfverlemna till K.
M. att i bestämda fall nedsätta beskattningen, sedan den af R.
St. blifvit bestämd, lärer vara obestridlig och behöfver ingen grundlagsförändring, för att kunna utöfvas.
Men då öfverlåtelsen icke sker, utan helt simpelt frasen om reeiprocitets - a44 D t n 5 April e. m. förhållandet talar om nedsällningen, såsom vore det ett K.
M. tillhörigt prerogativ; så förutsätter man genom skrifvelsen att en öfverlåtelse af denna rättighet blifvit gjord, hvilken likväl ej existerat.
Vid förra riksdagar hafva R.
St. direct förklarat i hvilka fall nedsättning kan och får ske, och då är det R.
St., som utöfva beskattningsrätten äfven i detta fall, men i annan händelse blir detta ej förhållandet.
Hr Rosenblad; I afseende på sak är det ingen skilnad emellan Frih. Cederström? mening och Hr von Hartmansdorff^, nien i afseende på form är skilnaden betydlig.
Cederström förutsätter såsom positivt erkänd den förklaring af grundlagens bud, som han har gifvit, och hvilken åtminstone kan vara tvifvel underkastad.
Deremot har Hr von Hartmansdorff^ förslag den förtjensten, att på samma sätt, som R.
St. vid föregående riksdagar, behandla denna fråga, genom intagande af de ordalag, som R.
St. begagnat vid i834 års riksdag.
Det är klart, att om raan tänker lika med Frih.
Cederström, så, i och med detsamma R.
St. anhålla att K.
M. måtte göra del och det, är det sjelfskrifvet att R.
St. äfven öfverlåta rättigheten dertill; men jag för min del anhåller om propos. i öfverensstämmelse med i834 års Ständers beslut och hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Med all den grannlagenhet jag alltid skall söka att iakttaga, när fråga är om förhållanden, som röra statsmakternas rättigheter, kan jag ej fatta annat begrepp om R.
St:s och K.
M:s makt i fråga om tull hevi II— ningen, än att det måste vara K.
M. öppet att, i underhandlingar med utrikes makter, bereda den reciprocitet, som kan anses nödvändig och bidragande till Svenska folkets fördel och nytta.
Antager jag det för gifvet, som är min öfvertygelse, så behöfver icke någon öfverlåtelse äga rum af en rättighet, som redan är gifven.
Jag skulle i alla fall tro, att de ordalag, som PresteSt. antagit, ej låta använda sig, emedan här är fråga om en rättighet, som vill öfverlåtas, hvilket öfverlåtande likväl ej äger grund i våra grundlagar.
Jag anhåller hos Hr Frih. o.
Landtm, om propos. i öfverensstämmelse med den framställning, som Hr von Hartmansdorff gjort.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph; Jag anhåller att R. o. Ad. ville godkänna hvad Utsk. yttrat uti den föredragna afdelningen.
Jag tror, att det tillägg, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, skulle helt och hållet upphäfva det beslut, som R.
St. redan fattat uti förevar, fall öfver betänk.
N:o 21 angår blott ett stadgande rörtde landtmannaproducter.
Det är detta beslut, som finnes här, på sid. 6 i betänk.
N:o 4h Utsk.
Den 5 April c. ra. intaget.
Derföre liar jag börjat milt förslag med ordet i öfrigt, så alt ingen tvetydighet i delta afseende må uppkomma.
Kr Munck af Rosenschöld:
Den omständighet, hvarpå Hr von Hartmansdorff nu gjort mig uppmärksam, har undfallit mig; om förhållandet är sådant, så har jag intet att invända emot hans förslag.
Uppå derefter framställda propostr lät R. o. Ad. bero vid Ulsk:s yttranden ang:de besluten så väl om fix lull å spanmål som om tullen å landtmannaprodueter i allmänhet vid tractaters uppgörande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i afseende på Utsk:s framställning af PresteStts beslut, att till K.
M. öfverlåta rättigheten alt nedsätta de af R.
St. åsätta tullbelopp, bade Hr von Hartmansdorff föreslagit ett tillägg att åtfölja R. o. Ad:s beslut angtde landtmannaproducter, så lydande: ”I öfrigt och på det att K.
M. mätte kunna, i afseende på utländska makter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, ansåg R. o. Ad. R.
St. böra hos K. M. i tind. anhålla, det K.
M. täcktes vidtaga alla de mått och steg, som i afseende härpå med landets bästa äro förenliga, samt för befrämjande deraf minska eller nedsätta den i tulltaxan utsatta tull;” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla delta förslag.
Som det Högl.
Ståndet är ensamt om sitt beslut, så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga Stånden att sig deruti förena.
Ad. en sådan inbjudning, som Hr von Hartmansdorff nu föreslagit.
Jag anhåller att mitt yttrande i denna fråga måtte få åtfölja inbjudningen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad Frill.
Cederström begärt icke kunde honom förnekas.
Upplästes och lades på bordet 2:ne prot.utdr. af den i dennes från BorgareSt. till instämmande i Ståndets beslut: i:o att bevilja ett anslag af 10,000 r:dr till nödiga byggnaders ock verkstäders uppförande för en arbetsinrättning i Eskilstuna flistad, med villkor, alt det anslagna beloppet skall i Riksg.cont. innestå, intilldess en fullständig plan för ifrågavar. arbetsinrättnings anläggande och vidmakthållande blifvit upprättad och af K.
M. i nåder fastställd, samt att derefter och sedan Eskilstuna fristad iklädt sig förbindelsen alt tillskjuta hvad som utöfver anslaget erfordras och att inrättningen på stadens bekostnad framgent underhålla vid a4G
Don 5 April e. m. äfventyr af fiterbetalningsskyldigliet, medlen stola, i mån af behof, till staden utbetalas; 2:0 att vid beviljandet af anslaget, enl.
StatsUtskis utlåt.
B., för erforderliga förbättringar lili båkoch fyringsväsendet medelst nybyggnader och förändringar till båtnad för sjöfarten i allmänhet antaga ett så lydande tillägg: ”Härförutan anhålla R.
St. i und., att hvad utöf ver den bestämda summan kunde erfordras till fyrars, hakars och sjömärkens inrättande och förbättring mätte, framför alla andra ifrån handels- och sjöfartsfonden utgående kostnader, bestridas af denna fonds tillgångar.” Likaledes upplästes och lades på bordet BondeShs, genom prot.uldr. af den 27 och 29 sisth Mars, gjorda inbjudning till instämmande i Ståndets, vid pröfningen af 1 punkten, under hufvudrubriken utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar för beredande af odlingsföretag, af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 4^5 litt C. fattade beslut, så lydande:
Ståndet fann ej skäligt att, på sätt Utsk. föreslagit, bevilja statsanslag särskildt för ifrågavar. ändamål inom Norrbottens, Westerbottens, WesterNorrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs
Län, utan beslöt, att till vattenaftappningar eller andra förberedande åtgärder för odlingsförelag inom alla Rikets län må ställas till K.
M:s disposition en summa af 4°o,ooo r:dr att såsom lån utgå mot följande villkor: att återbetalning skall ske inom 10 är; att lånet blifver räntefritt de tre första åren och sedan löper med 3 proc. årlig ränta; att capitalafbetalning vidtager först efter 4 år och utgår sedermera med | om året, då räntan med hvarje capitalafbetalning försvinner, och att dessutom, der särskilda omständigheter sådant kunna föranleda, K.
M. rnå äga att, vid lånets meddelande, anvisa högst l deraf såsom anslag, utan ränta eller återbetalningsskyldighet, och kommer i och genom detta beslut Utskjs förslag under litt. b) att förfalla.
Likaledes lades på bordet nedannämnda från Utskln inkomna utlåttn och mem:r, nemi. från Stats- samt Allm.
Besvärs- och E k o n.U t s ko 11 e n: N:o 184, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.N:o 87; N:o 185, i anledn. af väckt motion 0111 upplåtande af kronobetena samt kronoatlmänningarna i Skåne lill kronotorp, m. m.; Nio 186, i anledn. af väckt motion 0111 förändring uti K. brefven den 2 Maj 1826 och den 18 Juli 1827, så vidt de röra stockfångst för sågverken i Wester- och Norrbottens län; Den 5 April e. m. 2/17 N:o 187, i anledn. af väckta motioner om förändring i sältet för hemmans förmedling; N:o 188, i anleda, af väckt motion om rättighet för vissa häraders inom Skaraborgs län innevånare att till knekte stugors uppförande taga timmer å kronopaikerna Råda-åsar och Ledsjömo, m. fl.; Expedition s-Utskottet:
N:o 1 anledn. af anmäikt stridighet i R.
St:s vid denna riksdag fattade beslut i båga om afskrifning af und* sättningsskulder.
II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till om aftonen.
Iu fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Tisdagen den 6 April i84i.
Ånyo föredrogs StatsUtskis den 8 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 444> ■ anledn. af väckta motioner, ang:de ersättning åt vissa commendanter för sportlar, förlorade till följd af K.
M:s nåd. förordning af ilen 3 Juli 1840 om prejning från Rikets fästningar af örlogs- och andra fartyg.
Ed en hjelm, Gillis: åled hvad rättighet com mendanterne uppburit prejningspenningar kan jag icke upplysa, men jag förmodar, alt en sådan taxation på sjöfarten icke kunnat passera, örn den icke varit medgifven genom någon författning, helst den fortfarit så länge.
Alt en sådan författning måste finnas, slutar jag deraf, att aldrig några klagomål försports öfver affbrdrandet af denna afgift.
Jag skulle också tro, att 0111 icke commendanlerne haft rätt alt uppbära denna afgift, skulle de hafva erhållit ett något högre arfvode, än den ringa spottstyfver af 5 ä 600 r:dr, som nu finnes dem såsom lön tillagd.
Af lill SlatsUtsk. ingifna handlingar synes, att prejningspenningarne vid Ny-Elfsborgs fästning uppgått lill 1998 r:dr 17 sk. b:co, hviika nu frångått commendanten, förutan den inkomst, som han haft att påräkna af lästeafgiften.
Denna sednare afgift var högst betydlig, så alt commendanten kan med säkerhet antagas
Den 6 April f. m. hafva tjenat för minst 4ooo r:dr b:co.
Då jag hom i tjenst, hade cominendanten på Elfsborgs fästning såsom inkomst, boställe, indelt lön och ett compani vid Stedingkska regementet, mot det enda åliggande att göra commendantsljenst på Elfsborg.
Genom K. förordningen d. 3 Juli 1840 har blifvit fråntaget denna embetsman så mycket, att föga mera än en vaktmästarelön för honom återstår.
Detta synes mig icke vara billigt, oell får jag derföre anhålla om återremiss af betänk., med begäran att StatsUtsk. måtte föreslå någon tjenlig summa, att efter K.
M:s nåd. godtfinnande tilldelas de commendanter, som blifvit lidande.
Äfven jag förenar mig iden af Hr Edenbjelm gjorda anhållan om återremiss af detta betänk., dock icke derföre att jag anser, det StatsUtsk. i någon mån förfarit oriktigt, då det afstyrkt bifall till motionärernes framställning.
Jag tror att R.
St. och isynnerhet deras Utsk. icke kunna göra något löneanslag till en embetsman utan propos. från K. M., och då K.
M. icke ansett lämpligt eller be höfligt att härom aflåta någon propos., så kunde Utsk. icke gerna göra annat än hvad det gjort.
Men nu yppar sig del särskildta föi hållande, att denna fråga kan och bör betraktas ur en annan synpunkt än såsom ang:de anslag till tjenstemän.
M. icke begärt någon tillökning i löner för commendanterne på fästningarna, så torde nemi. få antagas att K.
M. icke anser att lönerne behöfva förökas för framtiden; men det hindrar ej att, genom K. förordn. den 3 Juli 1840, de nuvar. innehafvarne af commendantsplatserna hafva förlorat en betydlig del af deras inkomster, och jag tror, att ett sådant, utan deras förvållande, uppkommet personligt lidande icke kan annai än påkalla R.
St:s uppmärksamhet.
Få denna grund anhåller jag att R. o. Ad. ville återremittera detta betänk, och hemställer lill Utsk., om icke Utsk. skulle finna lämpligt att, såsom ersättning för de nuvar. inoehafvarnes lidande, anslå någon summa alt utgå till dem personligen under deras återstående tjenstetid.
Alt bevilja en summa, motsvarande det belopp, hvartill nu ifrågavar sporliar, enl. hvad af UtsktS betänk, synes, uppgått, tror jag icke vara lämpligt, emedan dessa inkomster varit af ganska tillfällig beskaffenhet, då de helt och hållet berott på handelscon juncturen och lätteligen kunnat nedgå till ett vida ringare belopp; utan skulle jag vilja föreslå, att åt hvar oell en af dessa commendanter måtte beviljas en summa af 5oo r:dr h:co årligen.
Hr Cedercrona, Joli.
Ulrik:
Jag skulle visst icke här hafva uppträdt för att tala i en sak, som rörer commendanterne å Dalarö, Waxholm, Carlsten och Ny-Elfsborg, 0111 jag icke af omständigheternes kraf varit försatt i den obehagliga nödvändigheten att begära ordet.
Innan jag in - Den 6 April f. m. ingår uli besvarandet af StatsUtskls förevar, betänk., anhåller jag att få uppläsa ett bevis af herrar skeppsclarerare bär i staden af den 22 sisth Mars, så lydande: ”På begäran af Öfverstelieutenanten och Riddaren af K. S. O., välborne Hr J. U. Cedercrona, få undertecknade skeppsclarerare bär i staden meddela följande intyg : 1:0 att, efter ett beräknadt medium af 5 år, inkommande fartyg, hvilka årligen passerat Dalarö, utgjort ett antal af 170 st. från utrikes och omkring 270 från inrikes orter; 2:0 att till och med år 1835 commendanterne å
Dalarö fästning för hvarje från utrikes ort ankommet fartyg, genom skeppsclarerarnes försorg uppburit 32 sk. b:co , men af fartyg komne från inrikes orter sjelfve incasserat afgiften; och har denna afgift ägt rum under commendanterne Falkman et Spolander; 3:o att sedan år i835 commendanten af alla Dalarö fästning passerande hitlände fartyg sjelf besörjt om iticasse randet af sina intrader, men hvilket, sedan K.
M:s nåd. förordning af den 3 Juli sisth år, då upphörde.
Stockholm den 22 Mars 184 r• G. E. Flygarson et son.
Eggert Naucler et son. A. E. Thorell. J. O.
Hellsten.
C. A. Hansson.” (Sigiller.) Härjemte får jag upplysa, att Major Falkman innehade commendantsbefaltningen vid Dalarö från 1787 till 1817, då Major Spolander erhöll den och sedermera innehade densamma till den 24 Nov. i83g.
Samma år d. 3i December tillträdde jag befattningen.
Sedermera ber jag att få uppläsa ett utdrag af sjötullskammarens vid Dalarö journaler, så lydande:
"Alt under loppet af år 1840 härstädes inkommit : utrikes fartyg 16g, inrikes d:o 271, samt utgående: utrikes d:o 36, inrikes d:o 183, eller tillsammans 65g passerade fartyg; betygar, Dalarö sjötullskammare d. 1 Apr. 184•
- Adam Bruce. (Sigin.r
Upplysningsvis får jag härvid nämna, alt lika sa många fartyg, som de uti detta betyg omnämnda, passerat Dalarö utan att lägga till vid sjötullen, emedan de icke haft några så beskaffade effecter, att tull derför bort erläggas, men hvilkas passagerares pass dock blifvit påtecknade af commendanten, för hvilken åtgärd commendanten uppburit 6 sk. b:co af hvarje fartyg.
Genom K. förordningen den 3 Juli 1840, som trädde i verksamhet den 1 derpåföljde Augusti, har commendanten vid
Dalarö blifvit fråntagen så väl denna inkomst, som alla öfriga till tjensten förut hörande sportlar.
Jag hemställer derföre till H. R. o. Ad. samt StalsUtsk., om det icke vore billigt alt commendanterne tillerkändes någon ersättning, att beräknas retroactivt från den tid de af dessa 23 II. 32 D c ii 6 April f. m. inkomster gått i mistning.
Jag skulle tio, att StatsUlsk. ické bort hafva svårighet att bestämma en sådan ersättnings belopp, emedan jag vid remissen af min motion till StatsUtsk. i detta afseende aflemna! nödiga upplysningar och materialier.
Icke heller tror jag, att StatsUtsk. bort anse sig förhindradt att föreslå någon förändring uti commendantslönerna, derföre att dessa löner varit på slottsstat uppförda ; ty vid 1819, 1824 och 1829 årens riksdagar hafva It.
St, dels förhöjt och dels förminskat dessa anslag.
I våra fullmakter på eommendantsbeställningarna står med klara ord , att vi äga tillgodonjuta lön och andra inkomster; deimed kan jag icke förslå annat, än alt K.
M. tillerkänt oss andra inkomster än de på slottsstat uppförda löneanslagen, som icke uppgå till högre belopp än för Dalarö 35o r:dr, Waxholm 45o, Carlsten 600 och för NyElfsborg 5oo rtdr.
Vi torde således hafva lagliga anspråk på, att icke, utan motsvarande ersättning, blifva fråntagne de löneförmåner, hvartill våra fullmakter berättiga oss.
StatsUtsk. har i sitt betänk, anfört, att den comité', som varit nedsatt att reglera föreskrifterna för handeln och sjöfarten, i sitt betänk, af den i5Maj 18)9 icke tillstyrkt någon ersättning till commendanterne för förlorade inkomster.
Jag liar i afseende härpå af en aktad amiral, som tillika är medlem af detta Hus, erhållit den upplysning, att denna comité' icke ägt att befatta sig med reglerandet af några löner.
Man har äfven sagt mig, alt commendanterne sjelfve bort ingå till K.
M. och begära ersättning för sina förlorade inkomster; men jag föreställer mig, att i sådan händelse K. M. skulle hafva svarat !
Mine herrar !
Jag beviljar eder ersättning, men hvar skola medlen dertill tagas?
Vänden eder till R.
St. att de måtte anslå dem, Jag hemställer lill StatsUtsk. och isynnerhet till dem, som hafva läst conunendantsinstructionen af år 1796, örn, med afseende på de åligganden sorn en eommendant har sig uppdragna, oell med afseende på den värdighet lian innehar, lian kan vara soulagerad med en inkomst af endast några hundra r:dr, då t. o. m. en vaktmästare uppbär lön af i5o r:dr. BondeSt. bär bifallit StatsUtsk.-s betänk.; men PresleSt. och, efter livad jag nu hör, äfven BorgareSt. hafva återremitterat detsamma.
Jag vågar derföre anhålla , att äfven R. o. Ad. ville återremittera betänk., samt att StatsUtsk.
, efter öfvervägande af de upplysningar, som jag nu haft äran lemna, mätte finna billigt alt bevilja ersättning för den förlust, som blifvit oss tillskyndad.
Tillfälligtvis erhöll jag i går eftermiddag af en tjensteman i Commerce-coll:m deri upplysning, att uti Commercecolltni finnes ett docuinent af år 1761 den 16 Juli, som innehåller: ”Passpenningar betala alla fartyg, inhemska och frånvarande, större och mindre, uti Stockholm, Nyköping, Norrköping , Åbo och Dalarö med 2 r:dr b:co.” Jag har Den 6 April f, in. icke sjelf sell detta document, men förbinder mig att, i händelse återreniissen beviljas, förskaffa och luta remissen åtfölja en bestyrkt afskrift af originalet.
Cederström, Jaeob: I anledn, af det nu sednast upplästa utdr. af allmänna handlingar, som bestämmer hvad commendanterne äga rätt att uppbära i passpenningar och för påteckning af sjöfarandes documenter, lärer R. o. Ad. finna, att, då fullinakterne berättiga commendanterne att uppbära alla tjensterna åtföljande löneförmåner, desse herrar alldeles icke kunna beröfvas rättighet till full ersättning. då dessa löneförmåner blifvit dem fråntagna.
Jag hekla gar, att originalet till den omnämnda handlingen icke finnes till bands.
Ilr Cedercrona har erbjudit sig att tillställa SlalsUt.sk. gen hafva skett vid remissen till StatsUlsk. af motionen, och är det en uraktlåtenhet af herrar motionärer, att icke upplysa StatsUlsk. om den handling, på grund af hvilken commendanterne iigt rätt att uppbära de ifiågavar. afgifternn ; men jag bekänner äfven, alt då StatsUtsk. erhöll dessa motioner lill handläggning, hade StatsUtsk. bort förmoda, att sådana afgifter som prejningspenningarne icke kunnat affordras utan stöd af någon författning, hvarföre StatsUtsk. äfven bort skaffa sig reda på densamma.
Då sådant emedlertid icke skett, anhåller jag om återremiss af StatsUtsk:s betänk., på det Utsk. måtte komma i tillfälle alt nogare utreda saken samt föreslå en lämplig ersättning till herrar commendanter för deras förlust.
Frih. Boye, Ludv.!
Jag klandrar icke Utsk:s betänkande.
Jag finner att i sakens närvar, outredda skick Ulsk. haft svårt all göra annat än hvad det gjort.
Jag lägger icke heller Ulsk. till last att det underlåtit behörigen utreda ämnet, emedan delta tillhört Regeringen sjelf; ty då Regeringen utfärdar en författning, hvarigenom personer oförskyldt blifva lidande, så tillkommer det äfven Regeringen att åt dem bereda ersättning.
Med ett ord , min afsigt är alldeles icke att på något sätt klandra Utsk.; men jag kan likväl icke derföre underlåta att önska, det de ifrågavar. commendanterne måtte erhålla den skadeersättning för sina förlorade inkomster, hvartill de utan tvifvel äro berättigade Jag anhåller derföre att R. o.
Ad. ville återremittera betänk., på det Utsk. måtte taga saken i förnyadt öfvervägande.
Då det blifvit medgifvet, att commendanlen på jNyElfsborgs fästning, af de genom K. förordningen den 3 Juli 1840 honom frånlagna sporllar, baft att påräkna en inkomst af 1,998 r:dr 17 sk. om året, så synes det mig högst arbiträrtoch orättvist, att, såsom en värd talare nyss gjort, för honom föreslå en ersättning af 5oo r:dr; men jag hoppas att StatsUtsk., sedan saken blifvit vederbörligen utredd, måtte utfinna den D c n 6 April f. m. summa, som i sådant afseende tan vara lämplig, och förnyar derföre min anhållan om återremiss.
Äfven jag begär återremiss af detta betänk., hufvudsakligen på den grund, att jag tror det vara väl om delta mål hvilade oafgjordt, intilldess K.
M:s propos. om ersättning till commendanterne hinner ankomma till R.
St.; ty jag föreställer mig, att, då R.
St. nu iiro sandade, och K.
M. erhåller kunskap om det skick, hvaruti saken sig befinner, den orättvisa emot dessa commendanter icke kan få äga rum, att icke K.
M. till deras förmån skulle vilja aflåta en nåd. proposition.
JNär K.
M. på goda grunder beslöt upphäfvandet af de sportlar, som förut tillkommit commendanterne, så anser jag att krigsadministrationen begått ett stort fel, som icke ofördröjligen ingått till K.
M. med anmälan om beliofvet af en ersättning till de personer, som sålunda förlorade sina inkomster, samt om behofvet af förhöjning uti commendantslönerna för framtiden.
Utan en propos. från K.
M. tror jag icke att StatsUtsk. kommer att förändra.sitt utlåt; ty utom det att Utsk. ansett sig hafva skäl att i denna fråga icke lyssna till enskild motionärs anspråk, finnes äfven inom Utsk. en majoritet, hvilken icke är benägen alt bevilja någonting för att sätta våra fästningar uti försvarstillstånd emot Rikets fiender, utan som tverlom utgår från den åsigt, att våra fästningar måtte hållas svaga, för att, i den händelse de af fienden intagas, lättare kunna återtagas.
Denna mening delar icke jag, utan önskar tverlom att våra fästningar måtte göras så starka som möjligt, och dertill hörer äfven att de äro försedda med pålitliga och skickliga commendanter; och då hemställer jag, huruvida det kan vara lämpligt att lemna våra fästningar i händerna på personer, som endast åtnjuta en underofficerares lön.
Denna fråga har fått en något oriktig form, men det hindrar likväl icke att saken står qvar sådan den är.
Enskilde personer hafva genom en reglering blifvit lidande och deras löner förminskade.
Hamilton anser jag att R.
St. hafva svårt att uti en fråga, sådan som denna, taga initiativet; dock tror jag icke att svårigheterna äro oöfvervinnerliga.
Det finnes ett sätt för R.
St. alt gå tillväga i denna sak , hvilket jag skulle anse lämpligt och tager mig derföre friheten att för R. o. Ad. uppgifva , det nemi.
, att StatsUtsk. ville föreslå R.
St. att ingå med en und. skrifvelse till K. M. , hvaruti det hos R.
St. anmälda förhållandet tippgifves samt und. hemställan göres att, för den händelse K.
M. finner commendanterne hafva pä författningar, billighet eller häfd grundade anspråk på ersättning i detta fall, K.
M. må vara oförhindrad att elem per son el t tillägga en sådan, utgiften på indragn.- staten låta uppföra, lill nästkommande R.
St. förhållandet uppgifva samt då föreslå hvad i denna inkomstreglerings - Don S April f, m. fråga vidare tillgöras bor.
IJå delta salt komma R.