Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels af Hr von Koch bifall dertill med följande förändrade lydelse: »att, der entreprenader icke mot åtnjutande af ofvannämnda högsta skjutslega kunna åstadkommas, utan vederbörande skjutsskyldiga, så framt de önska att befrias från utgörande af skjuts i vanlig tur, nödgas för skjutsbestyrets fullgörande lemna särskildt bidrag, skjutsskyldiga då må af de dertill särskildt anvisade statsmedel undfå ersättning i förhållande till deras bidrag, dock högst med £ i entreprenadkostnaden;» framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
13 afgifna tillstyrkande om anvisande af ett årligt reservationsanslag af 125,000 rdr.
Då i Riks-Staten redan finnes uppta get ett reservationsanslag af 100,000 rdr att användas till lindring af skjutsningsbesväret, samt K.
M:t icke begärt någon förändring i detta anslag, men Utsk:t tillstyrkt, »att R.
St:r, till Den 19 April. 359 godtgörande af de ersättningar, som »på förenämnda sätt», nemligen det nu angifna sättet, kunna ifrågakomma, ställa till K.
M:ts disposition ett årligt reservationsanslag af 125,000 rdr,» synes mig att villrådighet kan uppstå derom, huruvida hädanefter skall anvisas 225,000 rdr, eller om meningen är, att det nuvarande anslaget skall höjas med endast 25,000 rdr och sål. komma att utgöra 125,000 rdr.
För vinnande af en rigtig redaktion, anhåller jag att punkten måtte till Utsk:t återremitteras.
Carl: Till svar å Frih.
AI strömers anmärkning, får jag meddela, att inom Utsk:t den åsigt gjort sig gällande, att det förutvarande reservationsanslaget skulle med 25,000 rdr förhöjas, så att hela reservationsanslaget skulle utgöra 125,000 rdr.
Det har verkligen icke fallit mig in att något misstag i detta afseende vore möjligt.
Vid förra riksdagen bestämdes anslaget till 100,000 rdr; nu säger Utsk:t, att 125,000 rdr må för samma ändamål ställas till K.
Mits disposition.
Jag kan icke tro, att någon otydlighet häraf uppstår eller att man kan förmoda, att meningen skulle varit den, att anslaget nu skulle höjas till 225,000 rdr.
Jag finner uppställningen klar, men om Frih.
Alströmer vill föreslå en annan redaktion, som vore tydligare, vill jag icke sätta mig deremot, ehuru jag tror, att då två Stånd godkänt punkten, utan att befara något misstag, behöfver icke heller R. o. Ad. frukta något sådant.
Jag har endast velat reservera mig mot en felaktig uppfattning, och som Utsk:ts redaktion kan gifva anledning till ett missförstånd, tror jag fortfarande att återremiss bör ega rum.
Gr. Liljencrants:
Antoge jag möjligheten af det utaf Frih.
Alströmer befarade misstag, skulle jag med honom instämma i yrkandet om återremiss, men jag får bekänna, att jag icke kan fatta, huru ett sådant misstag skulle kunna ega rum.
Anslaget bestämmes från riksdag till riksdag, och StatsUtsk:ts Betänkm rörande hufvudtitlarne åtföljas af tabeller, deri hvarje anslag upptages.
Jag är öfvertygad, att Stats-Utsk:t icke skall begå det befarade misstaget, och jag tror derföre icke att någon återremiss erfordras.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande tillstyrkande och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall till detsamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 360 Den 19 April.
Utsk:ts lieinslällanden nederst å sid.
13 samt å sid. 15.
På föredragningslistan förekommer nu Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Eko»-Utk:ts Utlåt.
N:o 6, i anledning af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildade.
Detta Utlåt, står i samband med 64:de punkten i Stals-Utsk:ts Utlåt.
N:o 66, rörande regleringen af utgifterna under riksstatens 8:de hufvudtitel, och jag hemställer derföre, om icke lämpligast vore, att behandlingen af förstnämnda Utlåt, finge anstå till dess den sednare frågan företages till afgörande.
Till alla delar instämmer jag i Frih.
Alströmers förslag, och anhåller att R. o. Ad. ville till detsamma lemna bifall.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad, på sätt Frih.
Alströmer föreslagit, behagade besluta att uppskjuta behandlingen af Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts Betänk. N:o 6, i ani. af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande, för att företagas till algörande i sammanhang med 64:de punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt.
N-.o 66, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens 8:de Hufvudtitel.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde dels den 11, dels den 14 och dels den 18 dennes bordlagde Betänkm, Utlåfin och Mem:r, nemi.:
N:o 79, i ani. af väckt motion om beredande af emeritilöner åt ålderstigna eller sjukliga prester; Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 67, i ani. af väckta motioner om åstadkommande och användande af Svensk jernvägsmateriel; Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 4, i ani. af väckta motioner om lörändradt röstbe räkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 80, i ani. af väckta motioner ang. ändringar i Kongl.
Förordningarne den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting; Konst.-Utsk:ts Mern.
N:o 13, ang. ändring i åtskilliga delar af Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier; Den 19 April. 361 Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 66, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens 8:de Hufvudtitel; Samma Utsk:s Mern.
N:o 68, med förslag till voteringspropos:r i ani. af Riks-Ståridens skiljaktiga beslut, dels i fråga om anslag till komplettering af bristande materiel å redan anlagda stambanor, dels om anslag till fortsättande af nordvestra stambanan, dels om anvisande af medel till utvidgning af den beslutade bangården vid Clara sjö; Banko-Utsk:ts Mem:r; N:o 21, med anmälan om Riks-Ståndens beslut öfver Retänk-. t N:o 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrilterna ang. metalliska kassan rn. m.; och N:o 22, rörande vissa punkter i Betänk:t N:0 10, med förslag till reglering af bankens låne- och kreditivrörelse; Samma Utsk:s Utlåt.
N:o 23, i ani. af väckt motion om inrättande af s. k. sedelutgifvande provinsbanker; samt slutligen Lag-Utsk:ts Retänkm:
N:o 34, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning, ang. förvaltningen af omyndiges egendom, samt kontrollen å förmyndare; N:o 35, i ani. af väckt motion om ändring i lagen för åhörare vid Rikets Ständers sammanträden den 1 Mars 1830; N:o 36, i ani. af väckt motion om antagande af en lag ang. internationell litterär eganderätt; och N:o 37, i ani. af väckta motioner om förändrade stadgan den i als. på böters förvandling. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 1 på natten.
In fidem, O. Brakel. 362 Den 21 April f. m. Lör«Iag«n »leii 21 April 1866.
Justerades 4 prot.-utdrag för d. 19 dennes och prot. för d. 17 sisth Mars e. m.
Med stöd af 20 § 2 motn:t R.
Ordnm anhåller jag att, vid justeringen af prot:t för den 17 näst!, Mars, e. m., då Högloft Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 26, i anledn. af väckt motion om dödsstraffs verkställande medelst fallbila, förevar till afgörande, — få uti dagens prot. antecknadt, att jag vd detta nattplenum ej var tillstädes; och torde det mig tillåtas att derjemte få tillkännagifva min innerliga förhoppning vara, att så väl det ena, som andra sättet att halshuggning verkställa snarligen måtte blifva alldeles obehöfligt genom dödsstraffets totala borttagande utur vår kriminal-lagstiftning.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln.
-Utsk:ts den 11 och 18 dennes bordlagde Betänk.
N:o 8, ang:de tullbevillningen.
Utsk:ts första hemställan å sid. 5.
Då den nu föredragna l:sta punkten motiveras icke allenast af de ord, som närmast föregå densamma, utan äfven af den på sid. 2 i Utsk:ts Betänk, förekommande mening: »Häraf visar sig — — — — — — — af dem ogillade,» får jag anhålla, att äfven denna me ning måtte uppläsas.
I anledn. häraf upplästes följande å sid. 2 af Betänk:t förekommande stycke: »Häraf visar sig således, att K.
M:t, vid det åt bemälde komiterade lemnade uppdrag, funnit lämpligt, att utan afseende å rikets sednast församlade Ständers uttalade önskan angående den rigtning, hvari den af dem begärda tulitaxeforslaget borde utarbetas, förständiga komiterade att vid dess uppgörande tillvägagå i en alldeles motsatt syftning och enligt Den 21 April f. m. 363 grunder, hvilka, efter att hafva varit R.
St:r till antagande föreslagna, formligen blifvit genom deras i ämnet lättade beslut af dem ogillade.» Sedermera framställdes propos. på bifall till Utsk:ts hemställan osli besvarades med ja.
Utsk:ts andra hemställan å sid. 5.
Frih. Klinckowström, Rudolf: Ehuru jag icke tillhör Bev.-Utsk:t och derför ej ämnar annat än mera flygtigt deltaga i diskussionen rörande dess nu föredragna Betänk., kan jag dock ej lemna oanmärkt Utsk:ts förfarande i denna punkt.
Utsk:t har nemligen i densamma förklarat, att motionerna af prosten Janzon att 1854 års tulltaxa, och A. J. Sandstedt att 1863 års taxa måtte med nödiga modifikationer af R.
St:r antagas, böra anses hafva förfallit, i anseende dertill att R.
St:r numera godkänt den med Frankrike alsliitade handelstraktaten och den i förening dermed stående speciella tulltarifen.
Jag anser det vara en ytterst vigtig fråga, huruvida R.
St:r äro vid åsättande af tull å de i nämnde specialtarif förekommande artiklar absolut bundna af den Franska traktaten.
Så vidt åtminstone mig är bekant, hafva R.
St:r alldeles icke godkänt nämnde tarif såsom generelt gällande: de hafva antagit den att gälla för Frankrike, men skulle den gälla för hela verlden, fordrades dertill ett formligt R.
St:rs beslut, och något sådant beslut förefinnes icke.
För min del tror jag det vara särdeles far ligt och i statsekonomiskt hänseende förderfligt att på detta sätt bereda oss ökade utgifter utöfver alla de, Franska traktaten medfört, och denna traktat skulle då vara utsträckt till hela verlden, utan att vi ens erhölle någon eftergift för alla de koncessioner, vi lernnat.
Jag anhåller derföre att någon al Bev.- Utsk:ts ledamöter ville upplysa, huru härmed sig förhåller och om vi åter igen skola bortkasta millioner, lör att underlätta den s. k. »samfärdseln» nationerna emellan.
Med afseende å den nu föredragna punkten får jag h. o. h. instämma^med Frih.
Vid den mängd frågor, som förelegat Bev.-Utsk:t till behandling, dels af detalj-beskaffenhet, dels al principiel egenskap, har jag icke med min ringa förmåga kunnat omfatta alla de dels oegentligheter, dels oformligheter, hvaraf effekten visat sig i detta Betänk., utan jag har måst inskränka mig till att försöka träffa de punkter, genom hvilka jag kunnat expediera de andra, att välja dem, i följd af hvilka i en framtid en rigtigare uppfattning af det konstitutionel! rätta och statsekonomiskt nyltiga måtte kunna uppstå.
Lika med den föregående talaren anser jag, att, då R.
St:r uppdrogo åt K.
M:t att inleda underhandlingar med Frankrike om afslutande af en handelstraktat, och beräknade att i följd af densamma lida minskning i statsinkomsterna, hvilken skulle, om 364 Den 21 April f. m. icke genast, dock i en framtid ersättas genom en lifligare samfärdsel mellan de förenade rikena och nämnde land, innefattade detta uppdrag, enligt ordalagen i R.
St:rs skrifvelse, icke något uppdrag att träda i underhandling med andra nationer om samma medgifvanden.
Härtill svaras naturligtvis att K.
M:t är oförhindrad att under traktatsform ingå hvilka afhandlingar som helst, älven om de skulle afse en minskning i statsinkomsterna eller medföra en skuldsättning.
Jag har icke kunnat gilla denna tolkning af grundlagarna, och anser derföre den speciella tulltaxa, som under interregnum mellan föregående och denna riksdag blifvit utfärdad, vara olaglig; och jag tillåter mig nu att ännu en gång nedlägga min reservation mot den uppfattning af vår statsrätt, som dervid gjort sig gällande.
Då ingen af de föregående talarne framställt något bestämdt yrkande, skulle jag visserligen kunna låta denna fråga falla, men jag anser mig dock skyldig alt med några få ord bemöta Frih.
Klinckowströms yttrande.
Hr Frilr.n har icke ifrågasatt att icke prosten Janzons och Sandstedts motioner äro, för så vidt de röra Frankrike, förfallna, i följd af R.
St:rs godkännande af den med nämnde land afslu tade traktat, men Hr Frih:n tyckes dermot vilja anse de i traktaten stipulerade tullsatser såsom differentialtullar, hvilka endast böra gälla för Frankrike, hvaremot vi uti en allmän tulltaxa skulle intaga de tullsatser, som borde tillämpas vid inlörsel från andra länder.
Jag ber då att få upplysa, att inom Bev.-Utsk:t ingen enda ledamot har yttrat sig för införandet af dilferential tullar, och för öfrigt skulle den s. k. allmänna tulltaxan endast komma alt gälla för ett fåtal af länder, alldenstund vi med de flesta alslutit traktater, hvika berättiga dem att åtnjuta samma förmåner, sorn den mest gynnade nation.
Hr Bennich, Nils Axel Gustafsson: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera af honom ej återlemnats).
I anledning af hvad den siste värde talaren yttrat om följderna af den Franska traktaten, får jag endast hänvisa till den af Bev.-Utsk:t med flit och möda uppgjorda beräkning öfver Statsverkets blifvande förlust i följd af nämnde traktat, och hvilken beräkning återfinnes i det nu föredragna Butänk:t sid. 60.
Enligt densamma kommer minskningen i tullinkomsten under år 1867, beräknad efter 1864 års införsel, att uppgå till 1,670,000 rdr; och jag torde vid sådant förhållande ej behöfva slösa många ord för att öfvertyga R. o. Ad:n hvilkendera af oss båda har rätt i denna speciella fråga.
Frih. af Ugglas har påstått, att om vi låta den genom Franska traktaten stadgade specialtarif endast gälla förFraukrike.skuIledetta vara en defferentialtull, och så väl han som Hr Bennich hafva, Den 21 April f. m. 365 om jag hörde rigtigt, yttrat att vårt land nu var förskonadt från dylika tullar.
Dessa påståenden förvåna mig på det högsta.
Då jag under diskussionen om Franska traktaten vågade yttra, att den deri inrymda särskilda förmån för Franska drufhränvinsfabrikanterne vore ett monopol, möttes jag just af Hr Bennich med förklaringen, att så ej vore förhållandet, utan att endast en »differentialtull» vore införd.
Då passade ordet differentialtull för att bemöta mitt påstående, att nämnde tull å drufbränvin vore grundlagsvidrig; nu passar detta ord för ätt hindra oss i vårt försök att rädda Sverige från att äfven i förhållande till andra länder iråka samma olyckor, hvari det redan kommit genom den Franska traktaten.
Frih. af Ugglas’ bevis för omöjligheten att bestämma speciella tarifer för särskilda länder, torde redan praktiskt hafva blifvit vederlagdt af Frankrike; hvad åter beträffar hans yttrande, att de flesta andra länder, med hvilka vi ingått handelstraktater, skulle kunna göra anspråk på samma fördelar, som Frankrike, så har jag verkligen gjort mig den tacklösa mödan att genomgå alla af Sverige sedan 1825 afslutade traktater, och jag kan försäkra Hr Frilen, att det endast är trenne länder, sorn i följd af traktatbestämmelser kunna under en längre följd af år göra anspråk på sådana förmåner, och dessa länder äro Belgien, Italien samt Persien, med hvilket sistnämnda vi dock ej torde hafva någon särdeles liflig handelsförbindelse.
Alla öfriga traktater kunna deremot uppsägas inom en trist af 12 månader, och någon stor fara skulle således ej vara skedd, om man ansåge Franska traktatens tullsatser såsom en specialtarif.
Det är farligt att framställa generella omdömen, ty mängden, som ej närmare känner förhållandena, tror dem, men jag kan försäkra eder, Mine Hrr, att saken förhåller sig så, som jag framställt den, och jag åtager mig att bevisa det med Svensk Författningssamling.
Deremot passar det ej särdeles in med de nya förhållanden, hvari man inkört statsvagnen i afseende å tullfrågor, men felet är icke mitt, utan de Hrns, som kört fast vagnen, och de må försöka, om de kunna, att taga loss densamma.
Att utsträcka den Franska traktaten till alla länder, kan jag ej annat än lifligt och varmt protestera mot, och yrkar jag derföre återreiniss af denna punkt.
Gr. Posse, Arvid; Jag erkänner, att jag visserligen väntat att vid behandlingen af tulltaxan få höra mycket både gammalt och nytt, men jag erkänner lika villigt, att jag alldeles icke föreställt mig möjligheten deraf, att man här skulle vilja framställa nyttan och nödvändigheten af återinförande af differentialtullar i vårt tullsystem.
Man har likväl försökt, om jag så må säga, 1 urend reja in denna tankegång vid detta tillfälle, och det under förklarande, att det skulle vara statsekonomiskt nyttigt och konstitutionel! rätt.
Jag tillåter mig att upptaga dessa påståenden i den ordning, de framställts. 366
Dea 21 April f. m.
Jag vågar bestrida, att en sådan åtgärd skulle vara statsekonomiskt nyttig.
Hrr:rie hafva genom de upplysningar, som af Frih. af Ugglas lemnats och icke kunnat af Frih.
Klinckowström i vidare mån bestridas än, att endast 3 stater hafva rätt att vid tullbehandling åtnjuta de fördelar, som de mest gynnade nationer hafva, erlärit, att det verkligen finnes sådana uppgörelser med främmande magter, att ett beslut om differentialtullarnes införande icke skulle kunna vinna tillämplighet under den tid, den nu föreslagna tulltaxan kommer att vara gällande.
Hvad dessa stater beträffar, så är naturligtvis Bevilln.-Utsk;ts Utlåt, i denna punkt fullkomligt rigtigt.
Vidkommande åter öfriga stater, för hvilka man skulle kunna yrka att en strängare tarif uppgjordes, så behöfver jag endast lästa R. o. Adms uppmärksamhet på hvad följden skulle blifva af differentialtullars införande.
Den skulle blifva en maskerad import öfver Frankrike.
Det finnes väl ingen köpman så litet erfaren i att bereda sig fördelar, att han icke skulle ställa så till, att allt hvad han importerade från andra länder, komme från Frankrikes eller någon annan gynnad nations hamnar.
Något statsekonomiskt nyttigt torde således icke kunna följa af differentialtullars införande.
Hvad vidare angår det påståendet, att det vore konstitutionelt nyttigt att bifalla prosten Janzons och Sandstedts motioner, får jag, likasom Frih. af Ugglas, under åberopande af den omständigheten, att R.
St:r redan godkänt den med Frankrike afslutade handelstraktakten, förklara, att jag anser det vara minst sagdt tvifvelaktigt, huruvida det vore konstitutionel! rigtigt att fatta ett sådant beslut.
Denna fråga beror på rigtigheten af den sats, Bevilhi,-Utsk
Denna sats bestrider jag och kommer äfven att fortfarande bestrida densamma.
Medan detta Betänk, är före mål för behandling hos R. o. Ad., blir det för mig en nödvändighet att ofta yttra mig, dels emedan jag tillhör Bev.-Utsk:t, dels ock emedan jag har den karakteren, att icke sticka under stolen med hvad jag tänker.
Jag skall dock så mycket som möjligt söka undvika att göra det, enär jag, öppet sagdt, är besvärad af att yttra mig för Utsk:ts förslag, hvilka jag olyckligtvis icke kunnat till alla delar godkänna, och det skulle kunna härida mig att, om jag kriticerar Utsk:ts beslut, jag blir föremål för tillrättavisning antingen af tjenstemännen inom Utsk:t eller ock inför offentligheten.
Oin jag angriper de principer i grundlagsenlig! hänseende, som hafva sammanhang med detta ämne, så riskerar jag att möta en makt så stor, att jag kanske förkrossas, men, likasom min namne, är jag på samma gång modig och försigtig, och skall söka att såsom projektiler använda endast grundlagsparagrafer, samt stöda mig vid den sanningens
Den 21 April f. m. 367 herdestaf, som måste föra till målet, eller den djupa aktningen för hvad sorn är sannt och lag i landet.
Om vi, M ine
Hrr, en gång gå förbi hvad som är lag, blir samhället depraveradt och vi göra dermed så mycket ondt, att det aldrig kan repareras; om vi sjelfva depravera begreppen om hvad som är rätt i lagstiftningen, kan man väl icke begära, att lag skall af andra lydas i någon rigtniug.
Iler lurendrejeriet framställes under romantisk lorm och icke såsom, hvad det är, ett underslef, en tjufnad, brott inot Staten, der kan man svårligen begära, att begrepp om rätt skall göra sig gällande.
Jag har af den näst föregående talaren fått uppbära förebråelser derför, att jag icke framställt något yrkande, utan blott anmärkningar.
Jag har, Mine Hrr, den grundsats att icke begära återremiss på ett Utlåt, från mitt eget Utsk., i hvilket afseende jag hyser olika tankar med Utskrts ordförande, som för en tid sedan yrkade återremiss af ett Utlåt, från den afdelning af Utsk:t, hvars ordförande jag är.
Jag vet nemi., att återremisser i allmänhet icke tjena till något, och gillar för öfrigt sjelf icke difTerentialtullar, hvilka jag anser vara praktiskt omöjliga och odugliga, men jag har med hvad jag anfört endast velat påpeka, att jag icke kan erkänna den grundsats, Utsk:t uttalat, dfi Utsk:t säger, att vi icke kunna eller ega rätt att besluta några difTerentialtullar för andra länder, emedan vi redan godkännt den franska handelstraktaten.
Detta anser jag icke vara det rätta motivet, utan det praktiska skälet, hvarför det icke lönar mödan att hafva sådana tullar, är, att de icke kunna vara till nytta för landet.
Man har här sagt, att vi icke vidare hafva några difTerentialtullar, men den vid införsel af franskt drufbränvin åsätta tulltaxa, hvarigenom vi beviljat franska fabriksidkare ett monopol, är ju practice och icke blott till namnet en sådan defferentialtull, till förfång för andra icke likaberättigade nationer.
Man har således, enligt min tanke, derigenom gifvit dessa principer om difTereritialtullars olämplighet diverse örfilar.
Som jag känner, att Hr Gr. o. Landtm, icke vill framställa propos. på ett yrkande om ett Utlåt:s läggande till handlingarne med ogillande, vill jag icke yrka något sådant i afseende å den nu föredragna punkten, utan får i stället, på grund af de motiver, jag här Iramställt, anhålla, att punkten måtte helt enkelt läggas till handlingarne.
Om jag rätt uppfattat Frih. af Ugglas’ anförande, förklarade Ilr Frihm, att anledningen hvarföre Bev.-Utsk:t icke upptagit Prosten Janzons motion om antagande af 1854 års tulltaxa i de delar, der den utan att förnärma Franska traktaten kunde antagas, varit den, att Utsk:t funnit olämpligt att införa difTerentialtullar, äfven i de fall der sådant kunnat ske utan att träda för nära de öfverenskommelser, sorn, ingångna med Frankrike, i följd af traktater ega tillämplighet på andra nationer.
Jag inskränker 368 Den 21 April f. ra. mig till den anmärkning, att det hade varit önskligt, om Utsk:t upptagit detta skäl i sina motiver, i stället för att, såsom nu, förklara det vara en ovilkorlig konseqvens af Franska traktatens godkännande, att några dilTerentialtullar icke få införas.
Ett sådant påstående kan jag- åtminstone icke biträda.
Då emellertid en återremiss endast skulle fördröja behandlingen af den vidlyftiga tullfrågan, och det ej heller torde låta sig göra att lägga en sådan punkt som denna till handlingarne, får jag endast förklara, att jag finner redaktionen ofullständig.
Då jag förra gången hade ordet, nämn de jag att Sverige ingått tralUater med åtskilliga länder, genom hvilka dessa voro berättigade till samma förmåner, som de mest gynnade nationer.
Klinckowström har härutinnan så till vida gil vi t mig rätt, som han medgifvit, att vi med trenne länder, Belgien, Italien och Persien, afslutit så beskaffade traktater på vissa år, hvaremot han påstått att alla andra af Sverige ingångna handelsfördrag voro ställda på 12 månaders uppsägning.
Jag antager alt så är, men hemställer, om det kan vara skäl att nu införa dilTerentialtullar vid det af Frih.
Klinckowström sjelf medgifna förhållande, att vi i afseende å tre länder ej kunna besluta någon tullförhöjning utöfver hvad i Franska traktaten är stadgadt, och att i afseende å de öfriga tullarne väl kunna höjas, men beslutet derom ej träda i gällande kraft, förrän tulltaxan, som alser året 1867, en längre tid varit tilllämpad.
Klinckowström har vidare yttrat, att under diskussionen om