Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes proponerZäes, at Taxeringen skulle för sig ga, i fall någon Ledamot af Oommutosn wote bonta.
Någre prkads ock, at af orden laga sörfall, det förra matie mgä« Herr Grcfwen och Landt - Marskalken Prax» nerscls bifall kil , med den förändring, at order laga marke borrcragas, och Taxerings-förrättningen för sta gä, ehuru ordföranden eller någon af Ledamöre-na skulle wara franwarande. Beswaradeö med Ja. 9'.de och lvide §§. uplastes och bifölloö. ii» §. upIästcS.
Herr von LngestrSm, sonar, föreslog efter de orden:
Och ager hwarse Person, fom beskattas bör, a t antingen personligen ti listades komma, den tilläggning: eller genom om. vud. ' "Zy Harull instämde Herr biiläebrgnö, Hans klxel!« nos Grefwe iiu u r Ir och Friherre vor» I.snrin§skanlen.
Herr IIlie!ekran6.
I §. star, at Lands, hofdinge,, ager förelägga en ureblifwen person at inkomma, men ej inom hwad tid.
Herr 8reör.
Sädant pröswaS af Lommir» reen.
Grefwe 8 krom keit.
Tide» kan tillkänna gifwas genom Kronv'Betjeningen.
Herr 8 c estr.
Sadank kan kj i Z. föreskris» was.
Friherre ^clelsvZrst, klric Ooran.
I §. kan ja införas, at Konungens Befallningshafwande äga förelägga en utebli wen, ak ofördröjellg-m inkomma med förklaring.
In större tydlighet Försartningar kunna sa, desto bärrre.
Hanö Lx eli enes Herr Greftven och Landt-Marsia lken gjorde propcrstrion li! bifall pa §. med de a? H -orna Lndström och Friherre föreflagl-a ckuäggmugar.
Samtycktes. 12. §.
UplästeS.
H)rr kilin» i^rorr, Oerstr, trodde, at denna § agde gemenskap med veu, som handlar om Bruk, hwarfKrc han önskade, at den äfwen skulle upläsaö.
Häruti instämde Grefwe Lnnxe, Grefwe v/!ärnsr> L'srl 6adriel, med flera, iz. §. uplasteö..
;i4« 1- Her^r XNnZsporr.
Det' kvar just i siv ledning af denna Z jag gjorde min eriiMan.
Kan uägot undantag til lindring göras för Bruk. fL kan det vck göras för wära Torpare pä Landet.
Härmed förenade sig Grefwe Lunge. läplästes följande af Herr Lursnliam, OloE iligisna.
Ödmjukaste A4smorisl! Wid ig §. i Höglofliga Hemliga UtstottekS Betänkande lärer den anmärkning äga rum, at dä akka Bruken undrrlaggda Hemman stola upstattas lil deras rätta wärde, som mäste mätas, efter utrymme, Skogs tilgäng och andra lägenheter, sä äterstär ej andra Bruk underlaggdt kolfäng, än de, fem innehafiva L.ecoznitions - skogar, hwarföre särskild afgift erlägges; I afseende pä SkängjernS-werk finnes säledcS intet annat at i afseende pä förmögenhet upstatta, än fielfwa krivilLAiorna.
Och som Adana under de sednare ären, blifvit försälda til högst Loos Riksdaler för Et Skeppunds Hammarskatt eller ioc> Skeppunds Smides - rättighet; Sä hemställcs wördsan^, vm icke antingen Bruks xrivileZier mäga efter detta pris uptagaS i wärde, eller som ännu rättare torde wara, sä wäl Bmks-Egendomar, som andra inrättningar öfwerlemnaS til den wärdrring; som upffattningsmännen etter hwarje orts beskaffenhet, finna lämpeligt, til högst 2200 Riksdaler per ieo:de Skeppunds Smide.
Likasä bör det xä Bergzmans Masugnar utsatte särstillda wärds af 353 ^
Rtdl för hwarje IVO Skeppunds blåsning uteslutas emedan Bergsmans-Hemman och Lhy tilhöriga Skogar, Grufwe«och Hytte-delar är o ftä« hvarannan sä oMMige, at driwardenug ej kuuva ätstilljas.
Norrköping den icr Innii 1300.
Olok Lurenllam Friherre Eliott, la^e.
Jag har alltidöm ^ak, at et maximum och minimum ä alla Egendomar kunde sättas lil rättelse för taxorin§!? - män, Gwarom jag ocksästalt med ätffilliga Harrar Ledamöter i Hemliga Utstottet;) men da jag kommit i er» farenhet, at Mantalen äro i sina wärdén sä ol-ka, at sädant ej läter sig göra, hemställer jag til Högloflige Ridderflapet och Zldeln, om icke sädanl mä för Bruken försvinna, och de, lika med aila andra Egendomar af iLxsrinxe-män wärderaS.
Herr af l>Ioräin, jokan lrlagnus.
Dä af den förut uplästa cch grllade Z af Huulrga Utskottets ?rotoLoil8 utdrag är ak intaga, det alla de under Iernbruken warande Hemman och lägenheter, lika med all annan der omchrmäld jord, stola sirfkilldt til förmögenhets afgift upstattas, samt följakteligen alla de, Bruken undcrlaggda egna stozar bliswa, såsom isrän Hemmanen och Jorden vstiljakkiga til sil hela wärde i afseende pä nämnda afgift der coullcleraclo, l irer Herr Grefven och L rndtMarstalken samt Hoglosi.
Rioderstapet och Adeln benäget sinna, dels at hwav af Iernbruken til beskattning widare äterstär, icke är annat an blotta Hamrnarstatten eller Smides-rät ighc en, dels ock at denna rättighet, bestäendc blott i Papperet eller krivileAierna, icke möjeligen bör kunna anses me« wärd r min än uti nägon annans hand, eller lwärt» vm.
Enär nu icke dcssmindre af en wäro Ledamot «r wordet anmärkt, det Hammarstattens warde ic» k- mera Ln all- andra fastigheters bort af Hrmlis r >4?- ga Utstottet kil fit maximum eller minimum bestämmas; i fölgd hwcnmf ock är wordet yrkud.
, at sädant i lilhel dermed/ afven bör sträcka sig kil alla Hemman i Rikek/ men hwilkas upstaktning i anseende lil deras mängfalldigt olika förmäncr och beskaffenhet, icke möjeligen lärer kunna ste ä nägot säkrare och lättare sätt, än Hemlrga U-stouet i den delen föreslagit, anker jag mig, destow.era befogad, för min del, Högloft.
Ridderstapet och Adeln i ödmjukhet tilstyrka, det mä häldre, än at, i hwad angär Hemmanens beskattning, efter sina locala omständigheter, något annat, än det af Hemliga Utstottet föresiagna sätt til bestallning, någon ändring stall tillätas, Maximum af govo Riksdaler Lauco för hwarje Skeppund Hmnnirstatt alldeles försivinna, samt, i händelse
Vet föreslagna minimum af 2000 Riksdaler Kauoo för hwart siikt Et Skeppund Hrmmarstatt, ul et lika w irde för Hammarstad en ösiver allt i Riket icke efter finnes antagligt, enligt hwad Herr BruksPatrvn
Lureulram strifteligen nu derom föreslagit, med Hammarstatrens wardering pä lika och enahanda sätt mä förfaras, som för Jordegendomar och andra Lägenheter i allmänhet förestrifwet är.
Friherre Oxenlliorns, 8ven (ZZbris! «onkormoracle fig med Herr ak boodin., och trodde elfwen, at det utsatte farstillda warde, för hwarje hundrade skeppund Tackjcrnsbläsning borde utefiutas.
Herr 8teckr.
I Hemliga Utstottet hade man funnit stora ftvärigheter at wardera Landtegendomar.
Man hade funmt, at det kunde gifvas et Hemman som wore bättre an sex; men i afseende pä Bruk, hyde man trott-siF kunna finna et Maximum.
Lik - wäl, som åtskilliga swärigheter deremot nu wörö yppaoe, föreflog han, at Bruken kunde ntestntas.
Herr Grefwen och Landt - Marskalken proponerado, at Brriken kunde uteslutas utur §:n.
Herr ak bordin trodde, at det borde ut sattas hwad privilc-giorna aro warda.
Om sundet wärderades, sä wvre det lika pä alla ställen-.
' Herr Stedt försäkrade, at det blefwe mycket olika.
Herr ak bordin förmodade, at skillnaden mest dependerade as Bruksägarens egen indullrie.
Herr Klingsporr begärde, at det matte blifwa rd hwad Herr Grcfwen och Landt-Marstal ken pr -ponerat.
Herr Stedt.
At emellan Bruk är gansta stor ätstillnad wägar jag försäkra Höglosiige
Rid derstapet och Adeln. Wära Bruk aro grundade dels pä Uplands - malmar dels pä sjö-malmar; skillnaden bör alitsa bli stor emellan deni som haswa goda malmarter, och dem, som hafwa sämre; och jag får således förestå, at antingen §:n mätte sä bli sadan som den ar, eller Bruken derutur förswinna.
Herr kke/Icen llr öl d, verkioll Det av vnekligt, at stillnad är emellan olika Jernzorler, men denna stillnad synes mig ej sä betyvlig, som det af Hemliga Ut stoltet förestagna maximum.
Etter min tanka, wore det alle-nast Smioet och minimum, som borde determinera^ såsom Brukens bestämda wärde. 1,44 Grefwe borner, 6sr.I 6 siiri el förmodadé, at Ridderstapets och Adelns tankar lättast ställe kunna förenas, om bäde maximum och minimum ur §:n utginge, fanrt Brukens upstattning stedde ester wanliga grunder.
Hans LxccHeuce Herr Grefwen och § a n d t - M a r fk a l ? e n.
RidLcrstapet och Adeln ra. och ig. §§. med den stillvad, at de i iz:de utsatt» Ztaäer, hwarefter wärdet af Smidet och förädling för hwarje skeppund hammarskatt skutte beräknas, mätte alldeles försvinna, och Taperingsmännen fä, ester wänlig» grunder, wärderingen förrätta.
Besvarades med Ja. 14. Z. uplästeS.
Friherre von k.»ntinxsbsulsn frägade, «n de Hus,somejäro brandförsäkrade, blifwa wärderade, saint om de försäkrade stola wärderaS ester försäkringssumman i Dessa frägor bejakades af Herr Ltaät.
Uppä gjord proportion af Hans L!xcel. lence Herr Greswen och Landt-Marstad ken blef 14. §. bifallem Friherre Kuädeck, kelir Alexanstor.
Som jag purnu, ar åtskilliga §§. undergått förändringar, sär jag ödmjukeligen hemställa, om ej dessa förändringar aga bestånd, fastän de trenns Ständen ej skulle deruti ingä, och 0 n samma förändringar icke böra med de öfriga Ständer» com.- «rUULL1'LL, Hers »»4?
Herr Oreswen och Landt-Märstalken.
Det sorra torde bero af Kongl. Mastt, oet sednare stall utan twifwel i sinom tid icke underlätaS. 15. §. uplästeS.
Herr O)-Ilen adlerz Lamuel stscol).
Jag fär härwio gö-a en erinran, (ehuru veu k .e tjenligare kunnat göras wid 12. §.): at u ver Landt-Staten höra ätstillige smärre Tjenste nä^> BostallShafware , säsom Jägare och Skogs.rart are med flem.
Jag skulle i öomjukhet hemst dla, c - Ridderffapet och Adeln ej sunne skäligt, at de förtjente undantagas.
Herr Grefwen och Landt-Marstalker.
Denna fräga hörer til 12. §., hwilken redan är bifallen.
Herr 6^11enadler.
Jag trodde, at den tikwäl ej war utan all gemettffap med denna.
Friherre Stael von Hollstein fragade, huru den KungSgärdSinnehafware, hwars arrende wore om Tio är förflutet, stulls sin ersättning återfå.
Herr Stedt swarade: af Kongl. Maj:t, enligt L:n6 lydelse.
Nppä gjord xropolltion blef IZ. §« bifallen. r6. §. uplastes och bifölls, r?. ^ upläfles. 144 r Widare uplastes et af Friherre Lj-östlast.
L'eUr, ingifioet sä lydande Odmsukt ö-semoris!.
Uti ds UiNAlLmontou, som flera sarstillda re» sor Kongl. M n:t i Nädcr täckts utfärda för ^Xrmesns konkcons - Lassa sedan dest inrättning är 2 757 , hafira ej mindre berörda Lassar ionä, än ^eniiONairernas underhäll och Lralialocu, samt dest Dueölions och Betjemngs Aflönings - 5uct blifwit frän ali afgift och Bevillning undantagne.
Skälet härtil är lätt at inse.
Svensta Kr»röen har genom egna tilststter och obetydligt publikt understöd, med dest gansta betydande känning/ famlat en sonö, för at deraf lemna något Nödtorftigt uppehälle ät utlefvade Krigsmän, de Der för Fäderneslandets tjenst och förstvar upoffrat sina dagar/ och oftast hälsa och förmögenhet.
Härigenom har aXrniLcu sjelf sörjt för en an» Kallt/ som i alla andra Linder Staken mäste »vidkännas/ och i wärk Fädernesland ej kunde fela at wara mycket betungande.
Den enda wedergällning denna ^rmöens inrättning af Staken 'njutits har marit befrielse frän afgifter och Riksdags - Be-> Willningar.
Ulli Riksens Ständers Hemliga Utstötts krojeöl lil ro§1ering- af Förmögenhets-afgiften til rca1ilation8 we kställande äro inrättningar til klos casus, såsom Fattighus, j-Iolstn-cler, Dårhus med stora, äfvensom lMnios - Boställen pä Landet samt Boställshus för Ämbetsmän i Städene, frän nysta ll ning och afgift» erläggande undantagna. -ärnckons Lass», såsom en B.mnhertighetsinrättning för fattiga, utur Statens tjenst gangna, ^äilstaire-personer, sami äfwen utur de stal ofwan anförda blisioic, böra med lika rätt frä» förmögenhetsafgifts utgörande warda snkallad.
Denna Lassa har under de förflutna arén, LK
Lreäii - CeLlarne warit i all rörelse det nästan enda gängbara mynt, icke kunnat nndgä, ehwad föreftrifter det sidst sammankallade krigsbefälet lemnat tit Lanco-myutets bibehällande, säfom Lassans enda hufwnr - ssnä, at i desi upbörder emottaga berörda Lreclit - Sedlar, och har derigenom jämwäl blifwitz ägare af Lapitalar i detta myntstag, hwara en förlust til i6f pro-Lent blifwit af Riksens Högloflig» Stander stadgad.
Denna förlust, kanste upgäcnde til En Tunna Guld, blitwer för Lagsan destomera känbar, som hennes tilgängar til kcunonernas bestridande derigenom werke lig en mindstas, efter dcsie utgå efter en llxeracb nurnsraire, och kunna ej mindstas, om. vek det gangbara myntet äterwinner desi länge sak» rrade warde.
Skulle bertil förmögenhetsafgist af denna Lassa utgä, blif-.ver at befara, det denna» wackra, Swensta Armeen hedrande och Let Allmänna sä högst gagneliga, inrättning kunde blifwa bragt v förl.isenhet, ak ej förrnä upfylla desi förbindelser, hwarigenom äter mera än looorde afstedade Krigsmän blefwo försatts i det tilständ, at sakna störro eller mindre del af det enda de äga til den knappaste utkomst.
Det är af Lesia ömande stäl jag wagar ak understilla, om icke bland de flera undantagen frän förmögenhetsafgifts erläggande /irrneens kenllonsLaxla mä warda uilryckeligen nämnd.
Hwad angär denna Lassas förlust genom den fastst llda rabatten ä Ricsgälds-LontoirMs Lrociit' S.ola , sä lärer något undantag, ehuru bitigt och nödigt det i anseende til r.rmeens kens,on5> Werk oek wore , frän allmänna jör, attiringen ieke kunna yrkas eller aga rum.
Men som jag ier föru", at denna rabatt ej kan werkställaS utan rubbning i den plan, hwarefter Lastan styres, och til dest äerbringande i en stadgad och saker ordning Princixalernss eller Kongl. Krigebefälets närwaro bli,ce oundgängcligt, sä torde Högloflige R^dterftapet och Adeln, as hwilken et ej obetydligt antal har et stort interesse uti Pensions' inrättningens orubbade bcständ, täckas taga delta uti et ömt ös» werwägande, samt utfinna de utwägar, hwarigcnom Pensions.
Laslän mä försäkras frän vbeständ, och kenbonairerne i frän förlust eller mindstning i deras oxast enda uppehälle. P. 8jöb1.a6.
Herr kckuncb ak kolen sebold , Lbei». bard.
Enligt denna § betala Ämbetsmännen icke flera xroLent af sina Löner, än ägaren af fast egendom sär betala af sin förmögenhet, dä dock, om förmögenheten anses ranta 5 xroLent, 2 xroLent betald af förmögenheten är detsamma, som 40 xro Lent betalda af kevenuerna; Hemliga Utstottkt hak således wid detta tjlfället stonat Ämbetsmännen, och det med sä mycket mera stal, som Ämbetsmännen i Swerige, en del as Presterna undantagen, i allmänhet äro sämre lönte, än i nägot annat Land.
I England, der Ämbetsmännen i allmänhet njuta ebnnndstone fem gangcr sä stor lön som i Swerige, hestattas lönerne alldeles icke, emedan Staten dä täger Maka med »vänstra handen hwad den ger H49 med den högra.
Man kan wäl säga, ak Staten i desi närvarande behof icke har lägenhet ak betala sä mycken lön, kom annars, utan ar nödsakad gistna nägra procent mindre; men cm denna satts är riMg, sä ka:; ven rimmeligen ej anwändas, utom pä de Ämbetsmän, som förut oro tilräckiigcn löntc, och mindsta delen af dem är det i Swerige.
At taga frän en som förut har för .liten lön, är blott en apparente förde! för Dtaten; nägra Tunnor Guld sa befparda medföra i längden millioner» förlust.
Illa belönte
Ämbetsmän nr dgas ofta taga ersättning hos folket, och kanske ibland hos Staten sjelf.
Och jag will ej nämna, ty sä långt äre tvi komne, at det ej stall göra intryck, at usta löner stola fluteligen alldeles i grund förderfwa nationella cLruÄeren.
Statens i detta fall sparsamma hand ger i och med detsamma et
Aflatsbref för alla de synder, som man i förra tider kallade mutor, bestickningar; men som nu ofta fä namn af hederlig äiscretion eller billiga sportler.
Hemliga Utstottet har derföre med ratta frän Lontrivuticmen frikalla! alla Ämbetsman, som äga under 20c, Riksdalers lön; men jag hade önstat, at det frikallat alla dem, som erhälla under 400 Riksdalers lön, och tagit ersättning af dem, som erhälla mera, genom at täta dcsia betala i xroZresllve förhöjning mot lönenS storlek, sä at, dä den, som hade 40» Riksdaler, erlade 2 proOnt, borde den, som hade öfwer 5000 Riksdaler i lön, erlägga ändq til 20 eller 25 xroLeut; jag ^förestår derföre den ändring i denna §, at de Ämbetsmän, som äga under 400 Riksdalers lön, ingen Lontrivution af sin lön betala, och at de, som erhälla öfwer 40» Riksdaler i lön, betala i xroZresllve förhöjning mot Lönens storlek.
Herr 6^11snackler tyckte sig ibland urst dantsg i denna § sarna I-araretter.
Hern Grefwe, och Landt-Mar skal ken» I ZtN star HI o spit al er.
Herr Lillön a cl ler.
Msn ej UaxaretterK h-vilker icke ar alldeles detsamma.
Herr von kranehen, HI an 3 UeiN' holck anmälte, ak Amiralitets - henlions - och Krigsmans-Lastan more lik alla delar i lita ställning, som äirmeens henllons - Lasta , och Utom dest gaf underhäll tck förlamade, blesleracke, äldriga och orklösa af Kronans Sjöfolk, samt fattiga Enkor och barn; anhöll och hoppades derföre, at jörbehåll för denna Lasta äfrven hos Hrns Uxcel> lence Herr Grefwen och Landt - Marskalken s-.nrÄ Högloflige Rioderfkapet och Adeln lunde komma i LfmerDägande och bifall.
Herr Lteckla Nar Hemliga Utskottet hade detta amne under öfwerwägande, upstod mycken ventilation om hliliria:
Boställen skulle underkast«s upftaltning eller ej.
Hemliga U. skottet ansäg dem omsider böra derifrån rrndantagas, af derr grund, at hlilitice-Boställen more umerkastade stor känning wid päkommande krig.
As sadan anledning trodde ock U ,kottet Krmsens henllons - Laska och ^rniralitets Krigsmans - Laslan böla widkanrias beffattning; skulle de derifrån undantagas, sa gjorde hlilitairen ingen uposfring ivid dell allmän«a beftattningen.
Grefwe Märner, Larl Lakris!.
Mga npstär om alla sädana små Lassor ack xios «lnz, för faZ ödmjukeligen hemställa, huru rusd Socknc-^laAa^iner bör förhällas.
Jag kanner flera sädana privata inrättningar til den fattiga Allmogens förmon.
De äro af Kongl. Majit tydligen frikallade fran utgifter reid krig och dylika betydliga tilfäslen.
Men dä jag nu sinner, at de i denna H icke aro nämnda, underställer jag Höglosiige Ridderftapets och Adelns cmpröfning > - om de icke chwen kunde iblaad undantagen inbegripas.
Herr arant 2, Leng t.
Af det ÄP-> lästa dl-mocke.pu ffulle det synas, fom fara worc, at /runLLNL pensions-Laska kunde genom denna beskattning
Iida lil ,tt bestånd, och penlionaircrns Derigenom äfwen komma at leda.
Kan /armEis
Laska blisiva försatt i et sädant tilständ, och kenjionairerne, som, efter mängärig och redelig tjenst, deraf erhauir et knappt uppehälle, blisiva beröfwads denna för mänga yttersta ttigäng, sä hemställer jag, vni icke denna Laska förstente at under undantagn; begripas.
Herr ibloiclenkiolpa, Gullers.
Alan at wilsta omtala liera billiga skäl, fom ge MG anledning anst tckilitios-Boställen böra lika med all annan jord deltaga uti denna Bewillning, tyckes det mig wara billigast, at en och hwar får i sin proportion känna tyngden af en ätagcn ffulds betalning, och således iVlilitiso - Boställen, i likhet med alla andro» Boställen, uli denna gärd deltaga»
Af allt mit hjerta önftade- jag, at IckiliticLStatens Lask-, kunde undgå at aflemna den pros feckeracle skatt til Staten, hcDE denna Laskas delägare tilrackligcn tyckas den hafwa afböroat, dä de fleste, dels af dleskurcr och krigs-fatiAuar, dels ock igenom dryga aeeoräer och en wist traiir, HZ2 de mast hälla i Kronans tjenst, blifwa ofta bäds oskicklige, oförmögne och wanm-lgtige, at i sin återstående alder skaffa sig och sin Emilis det nödwäudigafte
Lil lifvets bergning.
Den sä länge päräknade (och, om jag sä stall saga, sig sjelf giswande) psnlion, tyckes dä .vid afstedstagandet staligen böra unnas en man, sim uii Zo ä 60 är ludoräiuerat Krigs-artiklarna; men, mine Herrar!
lLtvm otz icke förgäta en annan Clas mennistor, som ock fordra wärl ömsste behjertande; jag menar i synnerhet Enkor och faderlösa - barn.
Flera Skrän .och Inrättningar, Sjuk-och Död-Lassor; manns de ock icke. behöfrva hela fin laskas kilgängar?
Jag för min ringa de! anser alia bylika Lagfor bords wara lika befriade; men om en stall betala, är ock billigt at alla göra det.
Friherre SjSdlack.
Det är i egenskap af DirsÄsur i Armesns kenlions» Lassa, som jag wäckt denna fraga.
Jag har bade trott det wara» min skyldighet, och derigenom welat provocera de härstädes warande Herrar LZmker af Krigsbefälet, at tala för Arme ems Laskas billiga interesse.
Men jag finner, at det ej wäckt den upmärkjämhet jag förwantat, och nar ds ej wilsta understödja min proposition, sä är det deras sak; jag har e>rdast den tilfredsställelsen, at hafwa gjort det jag förmätt, och kan ej mer än förnya mm hemställan.
Friherre klljsrta, Axel, conlormeraäs sig tmd Friherre Ljödlack.
Herr l^aAsrcrant?, LenZt, instämde Elfwen häruti; Nilitiss-Boställen borde snarare underkastas - derkastas afgift:
P esterne kunde annars med rätta undandraga sina Boställen.
Herr Stellt utbad sig fä anmärka, at med Skolor som i K. undantagas frän beskattningen, förstas endast de smärre, och således icke ^callawier och 6)nnnal1er.
Hans Lxcellsnce Herr Grefwen och Landt-Marskalken pvoponerallo bifall til 17. §. med tilläggning, at under Skolor, som undandantagas, ^callemikL och o^mnaller icke begripas.
Herr Grefwen och Landk-Marjkalken.
Fräga är äfwen wäckt, oM ej Sockne--Uaxrrllnsr borde undantagas.
Härtil ropades
Friherre llljerta, ^xel, erirmade om det begärda undantaget för ^rmöens Lassa.
Detsamma yrkades äfwen för Amiralitet» Krigsmans«Låssan.
Hans kixcellence Grefwe l^iintki.
Om undantag skall bewilljas för deffa bägge Lassor, sä begär jag denna förmän för Livil - Statens Enke» och kuxill-Lassa. pä lika grunder och stät.
Herr Grefwen och Landt-Marffalken.
Jag har gjort proposition, den är med Ja ba» swarad: nu kunna inga tilläggnmgar äga rmn. 145 «»54 " ' »ev..
,8- Äh ry. §§. uplastes och biföll»-., so. §. upläste-.
Herr 8 te är utbad sig fä fästa Ridderstam pets och Adelns upMärksamhet wid den omständigHct, at enligt denna §. böra personer af okänd förmögenhet med Md flasta sina npgister, men at i en annan Z. stadgas, det en Borgersman får sm förmögenhet pä ära och tro upgifwa.
Herr 8teckt föreflvg i följd af denna anmärkning, den utwidgning af förewarande §. at hwsr och en, af hwad Ständ som häldst, mätte kmmaäläggas, at med Ed styrka sin upgist.
Upps gjord xroxolition, bifölls 22. §. med den af Herr 8teät förejlagna tilläggning. 2i., 22., 2g. och 24. §L uplastes och biföllos. 25.
K. uplästes.
Grefwe III ami Iton begärde härwid den tilläggning, at den som har egendom pä flera orter, mätte fä sticka Fullmägtig för at aflemna »plys»ringar.
§. bifölls, med detta tillägg. 26. §. uplastes. Grefwe Hamilton begärde, at af vrdm Laga förfall, det förra matte firswinna.
Herr 8teät anmärkte, at om någon har ^germon, i flera Län, sä blefwe det sivärt, om icke ^möjligt för honom, at infinna sig i alla; i anledning hwaraf han hemställde, »t en sädan Iord«« k'*»,-, >,>«,>, I»55 Zare ej mätte behöfwa personligen infinna sig i annat Län, än der han bor.
Friherre Wrede, k'Abian, förenade sig dermed sä mycket häldre, som han kunde anföra sit eget exempel, at han ägde tjenst i Ostergöchland och egendom i Finland, och det ailtsä blefwe ho» nom omöjeligt, at infinna sig pä bägge ställen.
Hans Lxesllence Grefwe knurb instämde häruti.
Herr6^11en»dlsr föresiog, ai man stulle infinna sig, der man är stattstrifweu.
Herr Grefwe» och Land t - Marskalken xroponerade bisak pä 26.
§. med den förändring, at ordet Laga utgår, och at personlig inställelse endast kan fordras inom den ort, dor man är stattstrifweu.
Samtycktes.
Herr Id.ildebrrnd biföll sä mycket haldre, fom Laga förfall wore swart at styrka pä Landet.
Herr Stedt fann sildanL lätt kunna styrkas, genom intygande af Presten. 27. §. uplästes.
Grefwe hamilton föresiog, at förfeglin» gen mätte upbrännas i Lommittee»» och den csntribnLble, narwaro, fy» fakrn sngär, om ho»»m godt fhnes.
H5ö «-7» Herr LnFelcrantr:, hemställ de, om icke strängt answar borde aiäggas (äoininrtteraäe inom Häradet.
Herr Grefwen och Landk - Marskalk en erinrade, at derom more wid en föregäende §. pämindt; och xroxonerräe bifall lil 27.
H. med tillägg , at de förseglade anteckningarna upbrännas i LoinmittLeiv och nägra contriduadles närwaro.
Bifölls. 2z. §. uplästes.
HerrX1in§txorr, 6 er ät.
I denna §. star, at Bruksarbetares stulcer undantagas.
Jag anhäller, at Landtbrukare mätte njuta samma ratt, för den skuld hwari han räkar.
I^agercrantr och illiläedranä eontormeraäe stg härmed.
Herr von LnZellröm, sonas, yttrade sig ej kunna inse, hwacföre l^lilit so - Boställen undandragas, när alla andra mäste erlägga afgift.
Enligt n. §. mäste alla Kronolägenheter stattå, af hwad natur forn häldst de mätte wara; emellan Besia bägge more således en contraäiäkion.
Herr s.gZercrsnkr:, Lengi, förenade sig härmed.
Friherre V/reäe, kadian, upläste til krotocollet följande: