Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Men så utmärkta sujetter som hon, — män af så genialisk talang som t. ex. Hr Almlöf (åtskilliga af hans förtjenta kamrater icke att glömma) män af en bildning, som i ungdomen egnat dem till hvad yrken sorn helst, dem er håller man icke nted mindre ålderdomsulsigt dem beredes; och långa tider förflyta, innan en theater-directeur förmår en sådan skänk åt Svenska scenen som Baron Åkerhjelm förärade den med en Almlöf och en Sällström.
En god theater i Stockholm kan icke existera utan sitt Carlberg och sitt Ulriksdal.
Vid minnet af min theater-styrelse skall alltid blifva mig tillfyllestgörande att hafva anlagt ert skola, utur hvilken Torslow utgått; och alt hafva stiftat theaterns, orchesterns och machineri-staténs pensions-cassor.
— Må jag tillägga att, — med de undantag hvilkas rättvisa jag ofvan antydt, — är konstnärens lott vid enskild theater hårdare än tänkas kan.
Ja! artistiska känslan, som trifves vid det engagement, med en Konglig
Direction, hvilket ställer artisten i Konungens tjenst, denna känsla reser sig oftast emot engagement att vara en enskild entreprenörs sujett.
Må jag dock icke vara envisare än K.
Theaterns styrelse sjelf i detta ämne är.
I samtal med directeurerna, har jag nemligen inhemtat, att de alldeles icke äro emot enskilda theatrar i Stockholm, enär de af dem befara föga eller ock ett hastigt öfvergående intrång.
Väl fruktar jag, att de se saken alltför sangviniskt.
Men jag bör antaga, att de riktigare än jag kan bedömma närvarande förhållanden.
— Må således vara väl förstådt, att jag icke fört deras talan emot enskilda theatrars frigifvande.
Jag vill blott, i anledn. af H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelms yttrande om en förment beskyllning emot K.
Theatern, att osedliga pjecer der skulle blifvit uppförda, taga mig friheten erinra, att jag alldeles icke ansett lämpligt, att i detta afseende yttra min åsigt inför R. o. Ad., emedan jag icke tror R. o. Ad. vara constilueradt till någon kritisk domstol hvarken öfver sceniska producler eller artister.
Jag liar endast fran det factum, alt de pjecer, som på enskilda theatrar uppföras, äro underkastade censur, logiskt ledt mig till den slutsats, att då censuren ej torde vara mera sträng mot den K.
Theatern, än mot de enskilda, man således ej behöfde befara, att på de sednare se mera osedliga stycken, än på den förra.
Delta var blott en slutföljd och icke någon beskyllning.
Det var blott detta jag ville nämna.
Den i3 Maj c. m. 9: de punkten..
Vettens ka ps-academien, io:de punkten.
Ved- och ljuspenningar för V i 11 e r h e t s - a ca d e in i e 11, A ca d e m i e n för de fria konsterna, B i I d h 11 g g a r e - a c a d e ni i e n o c li Dramatiska Spektaklet.
Jag hänvisar
Utsk. i afseende på denna punkt till den anmarkn., jag tog mig friheten göra vid 8:de punkten, och anser att intet villkor för bibehållande af dessa ved- och ljuspenningar bör utsättas, på samma grund, som jag sökte utveckla skälet, hvarföre jag ansåg, alt icke något villkor borde fastas vid anslaget af 4,5oo r:dr för dramatiska spektaklenia.
Då jag förra gången yttrade mig, glömde jag att uppläsa en del af det intyg, jag tager mig friheten öfverlemna till StatsUtsk., utvisande att, utom de kronoutskylder, hvarom jag redan nämnt, bidrager K. theatern årligen med i r:dr b:co för hvarje representation till Seraphimer-lazaretlet, och att således 190 r:dr oin året utgått till detta ändamål, hvarigenom den inkomst förminskas, som kan påräknas till sjelfva theaterns underhållande.
Slutmeningen i Utskottets utlåtande.
Utsk:s mening med sin framställning i detta hänseende är visserligen god , den nemi. alt göra de samlingar af böcker och konstalster, sorn bär finnas , i möjligaste måtto tillgängliga för allmänheten på ett ställe.
Men då härtill fordras sådant utrymme, sotn i Kronans hus inom hufvudstaden saknas, och möjligheten att kunna på ett ställe förena alla dessa inrättn:r för vettenskap och konst icke slår att vinna utan anslag, som nu öfverstiga vår förmåga; så är en framställning till Konungen, af sådan beskaffenhet som denna, detsamma, som att, af honom begära en omöjlighet.
Sådant synes hvarken vara tjenligt .för K. St., eller tillhöra StatsUtsk:s befattning; ty detta är en organisationsfråga, som tillhör Ekon.Utsk., ifall R.
St. vilja sig dermed befatta.
St. deremot börja deras framställning med att säga: här äro medel, och vi anhålla, att de må användas till ifrågavar. ändamål; det är en helt annan sak.
Men att framställa henne i omvändt förhållande, lärer icke vara rätt.
Hr von Hartmansdorff har mcdgifvit, att StatsUtsk. här framställt en idde, som kan vara riktig till sin grund, men trott, att den icke bort framställas, derföre att K. M., i saknad af tillgångar och brist på lämplig local, icke skulle kunna dertill lemna bifall.
Jag hemställer dock till den värde talaren, huruvida dessa brister kunna hindra K.
M. att taga saken i betraktande och att möjligtvis, med afseende derpå, till Rikets nästkommande
Ständer framställa förslag till de åtgärder, som i mer eller 6^0 Den 13 Maj e. m. mindre mån kunde befordra detta ändamål.
Något annat synes StatsUlsk. icke hafva åsyftat med denna framställning, hvars riktighet i afseende på sjelfva saken Hr von Hartmansdorff helt och hållet erkänt.
Hvad den frågan angar, att StatsUtsk. icke skulle kunna i sammanhang med statsreg!er:n afgifva förslag lill några lind. framställningar, så utgör detta en princip, sorn jag förut bestridt.
Den jafvas af sakens natur, och den jafvas af den procedur, sorn vid föreglde riksdagar ägt runi, äfven vid sådana tillfallen, då Hr von Hartmansdorff sjelf deltagit i StatsUtskts förhandlingar.
It. o. Ad. har redan vid denna riksdag handlagt sådana frågor, och kommer otvifvelaktig! att framdeles handlägga dylika frågor, då det är alldeles omöjligt alt sluta ett StatsUtskts betänk., utan en und. hemställan lill K. M., såvida ämnet skall få en rimlig handläggning.
Elt sådant förtroende Statsmakterna emellan måste existera, ifall man skall kunna hoppas, att i alla frågor komma till det nyttigasle resultat , oell att behofvet deraf skall ganska ofta uppstå vid statsreglerm , kan lätt inses af hvar oell en, som behagar närmare betrakta saken.
Jag instämmer visserligen så till vida i hvad Frih.
Sprengtporten yttrat, att jag anser StalsUtsk. vara ganska väl berättigadt att till R.
St:s pröfning framställa äfven önskningsfrägor, så snart de blifva upptagna i den form, som för sådana frågor är föreskrifven; men det oaktadt, tror jag icke, alt andra sådana frågor böra underställas R.
, än de, som verkligen kunna föranleda någon åtgärd å K.
M:s sida, oell då tror jag, på sätt Hr von Hartmansdorff anfört, alt den här förekommande icke kan föranleda någon åtgärd; ty man behöfver icke mycken kännedom i dessa ämnen, för att finna, alt, i händelse blott de allmänna samlingar, som finnas här i staden, skulle förenas på ett enda ställe, hvilket visserligen i sig sjelf vore det lämpligaste, såsom vid det förträffliga bibliotheket i Paris; så fordrades dertill åtminstone några hundra tusen r:drs kostnad, för att till en början uppföra byggnader till inrymmande af de spridda samlingarna
Då det nu är så svårt att ordna samlingarna, anser jag mycket bättre, att de förblifva åtskiljda, i hvilket fall det måste vara lättare att få dem ordnade af den ringa personal, som dertill finnes att använda.
Vettenskaps-academien , med de ökade tillgångar den fått, och med dervar. skickliga vettenskapmän, synes mig också just passande för dertill hörande delen af de allmänna samlingar i hufvudstaden, för hvilka ett stort K. biblio— tliek ansetts erforderligt; och således anser jag Utsk:s ifrå— gavar. framställning hvarken behöflig eller föranledande till någon åtgärd, så snart icke nödiga medel på samma gång beviljas.
Hr Den i3 Maj e. m.
Jag skulle , i motsats till den siste värde talaren, tro , att StatsUtsk:s tillstyrkande under en annan synpunkt förtjena:' R. o. Ad:s bifall, nemi. med afseende derpå, att om man godkänner den grundsats, sorn StatsUtsk. framställt, och hvilken den siste talaren tyckes hafva i hufvudsaken gillat, så kan deraf föranledas, att många åtgärder, som nu kunde äga rum, medan de ifrågavar. samlingarna äro spridda på flera ställen, icke borde blifva vidtagna, under den åsigt, att man bör spara kostnaderna för det ändamål, StatsUtsk. åsyftat, nemi. samband emellan dessa samlingar.
Det är således, icke blott för åtgärdens vidtagande, utan äfven för åtgärdens underlåtande, som denna framställning kan vara nyttig.
Äfven i det afseende, att, såsom jag har mig bekant, åtskillige af de vid ifrågavar. verk anställde embetsmän möjligen vid en blifvande förändring kunde fordra ersättning för det de nödgades afträda de rum, som blifvit dem anvisade , och icke voro så belåtne med alt andra eller inga rum blefvo dem lemnade vid en förändring till bildande af det ifrågaslällda sambandet emellan samlingarna, kunde det icke vara ur vägen, ottvid sådana ernbetsmäns tillsättande, förorda och förbehålla, att, de i detta afseende skola underkasta sig hvad som kan blifva en följd af förändringen, och förklara sig nöjde med den skäliga hyreseller annan ersättning, man kan finna för godt att dem lemna. i '
StatsUtskls utlåt.
N:o 54 blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskrs den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt.
N:o 55, i anledn. af K.
IV1 :s nåd. skrifvelse om anslag till ett af Veltenskaps- och Vitterliets-samhället i Götheborg inrättadt natur-historiskt Museum.
Föredrogs ånyo StalsUtsk:s den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt.
N:o 56, angrde väckt fråga om understöd för utgifvande af Tunelds geographi.
Ståndet läcktes finna, att det blott iir för 3 återstående delar af arbetet, som understöd begäres; och att det blott är 400 rtdrs understöd, hvarom anhållan skett.
Det ifrågavar. arbetet har stora förtjenster framför de föregtde upplagorna af samma verk, och det är så nära fulländad!, som jag nyss haft äran uppgifva.
Den vanliga utgången af vidsträcktare litterära företag i vårt land är, att, innan de hunnit fulländas, har allmänheten ledsnat vid deras understödjande, hvarigenom de blifva ofulländade.
Jag skulle önska, att ifrågavar. arbete ej G H. 81 6/(3 D»n i3 Maj e. m.
Liefve ett nytt bevis på samma missöde, både för utgifvarne och saken.
Jag talan i detta fall icke af något landskaps intresse.
De landskap* som äro mig: kärast,, hafva redan* fåtfe sin beskrifning.
Men emedan jag utskar hela detta Rike* önskar jag, att de landskap, hvilka ännu icke blifvit beskrifn», måtte få en lika noggrann beskrifning, sorn de redan aifli smhIlade.
Jag anhåller, att R. o. Åd. ville i detta fall bevilja! ålerremiss, på det att StatsUtsk. må taga i närmare öfvervägande, om det icke vore skäl att medgifva något anslag för detta arbetes fullbordan:
IJr Rosenblad, Bernhardt Jag erkiinner den stora, förtjenst ifrågavar. veik äger, och alt det varit hell och hållet en blygsamhet af författaren, då lian kallat arbetet en ny upplaga af en annan författares verk, hvilket är helt och hållet omarbetadt, särdeles uti de se dita re delarna, sou* äro förträffliga, hvilket kanske mindre inträffar med första delen.
Men då detta mitt omdöme icke är annat än en skyldig gärd af rättvisa för nuvar. utgifvarcns förtjenst,, skulle jag likväl1 i förevar, fråga vilja instämma med StatsUtsk. deruti, att det är mindre lämpligt, att på grund af enskild motion underställa R.
St:s pröfning, huruvida ett litterärt verks lifgifvande bör understödjas elfer icke, emedan jag icke liös R.
St»' samtliga medlemmar kan förutsätta den noggranna bekantskap med ämnet, alf deras beslut, utan ledning af Regeringen, alltid skulle blifva oväldiga.
Jag skulle tro att, såvida några medel på liksstaten blifva tillgängliga att af K.
M. disponeras till nyttiga verks lifgifvande, ett bifall till StatsUtsk» förevar, afstyrkande icke kunde hindra K.
M.att understödja, så väl detta nu speeielt ifrågasatta verk , som andra, för hvilka understöd kunna anses nödiga.
Sålunda tror jag detta understöd i allt fall kunna blifva beviljodt; och om så är förhållandet, hvarom någon af StatsUtsk» ledamöter torde kunna lemna upplysning, skulle jag anse lämpligast att bifalla StatsUtsk» betänkande.
Jag erkänner riktigheten af Hr Rosenblads anmärkn., och har icke gil vit akt derpå, att frågan icke kommit från K. M., utan blifvit väckt af enskild person.
Jag anhåller derföre ali få förändra min framställning såvida, att jag Önskar ålerremiss, på del att R.
M. skulle pröfva verkets fortsättande förtjena en sådan uppmuntran, R.
St. vilja tillhandahålla de medel, som skäligen kunna anses behöiliga.
Beviljas något allmänt anslag för sådana litterära företags befrämjande, såsom Ilr Rosenblad förmodat, så må detta understöd gerna innefattas under samma anslag, blott saken icke förfelas.
Det synes verkligen intressera Hr von Hartmansdorff, att med eller utan skal er - Den i3 Maj c. in.
G43 hålin äklernemiss på nilo bctänk.Mi från SlatxTJtsk.
Jag vill icke undersöka bans motiver dertill; men jag kan icke finna, allde skäl 4ian emot detnu föredragna betänk, anfört, kunna föranleda en uterremiss.
Lika svårt sorn det är för U.
St. att bedömma värdet al den nya upplagan af Tunelds geograpbi, lika omöjligt lärer det varn förÖtatsUtsk. atl, utan ett sådant bedömmande, likasom till understöd reeowimendera författaren hos K. i\I.
Jag tror det icke tillkomma StalsUlsk. att lemna en recommendation i detta afseende för den-ena -öller den andra, utan anslående af medel, samt anser olämpligt, att 'R.
St. skulle å ena sidan -afstå anslaget, men å den andra säga, att författaren •kan vara förtjent af detsamma.
Jag förmodar, ali R.
M., ifaN författaren finnes förtjent deraf, väl, SlatsUtsk. förutan, skall finna anedel till ett anslag af ijoo r:dr , och jag kan ej föreställa mig, afl ’R.
St. skälle vara nog obillige alt göra -anmärka, vid en sådan disposition, ifall arbetet linnes värd t ^uppmuntran.
Hr Rosen bladt Den förklaring, om Ilvars meddelande af någon StatsUtsk:s ledamot jag nyss anhöll, bade jag icke begärt, om jag varit inskränkt endast till mitt eget omdöme om innehållet åf grundlagens bud.
Jag kan icke så fatta grundlagens bull, — det erkänner jag, — att det derföre att man tinder cn form afslagil en fråga, sådan sorn denna, enär Sländerne finna sig icke kunna ingå i omdöme 0111 behofvet odh på sådan grund icke vilja tillstyrka ett specielt anslag, skulle vara K. M. förbjudet, alt, i händelse antingen, såsom K. M. 'begärt, på ordin.-slat, eller såsom meningen tyckes vara i StatåUlskls nyss återremitterade betänk- , på exlra-stat uppföres ett anslag till resestipendier samt I,noböckers och lärda verks digifvande, använda de till sielia anslag hörande medel till nu ifrågavar. understöd ; men då man sett all anmärkuts-anb dn:r, måhända föranledande till Riksrätt eller åtminstone framställda i sådan afsigt, grundat sig på dylika dispositioner; då må del förlåtas af dem, sorn ihågkomma, huruledes ”visst ig ia terrent/’ alt man är betänksam och begär att få en förklaring.
Vill StatsLftsk. erkänna, att meningen endast varit, att, i anseende till olämpligheten af en speciel pröfning , afslå detta anslag; så tior jag dem kunna hafva rätt, sorn yrka bifall till Utskts betänk.
, men i annan händelse nödgas jag, sorn annars ämnade bifalla betänk-, instämma i yrkande af åtcrremiss.
Jag instämmer på det hela i Hr Rosenblads mening, att, såvida något anslag, pä sätt K.
M. begärt, kominer att lemnäs till Dess disposition för färda verks utgifvande, det synes vara lämpligast att till K.
M. öfverlemna, att för .hvarje särskildt full pröfva, huru detta anslag bor användas, samt,,alt endast särdeles vigtiga*fall 'böra kunna föranleda R.
St. att direele förorda de verk, för 'hvilka understöd ifrågasättas.
Den i3 Maj c. m. äfven upplysningsvis meddela samma värde talare, efter han till mig ställt sin förfrågan, att åtskilliga motioner ang:de anslag för lärda verks utgifvande blifvit till StatsUtsk. remitterade, men för närvar, hvila derstädes, emedan man ansett sig icke höra behandla dem, annat än i sammanhang med den extra-statsregler.‘n, sedan StatsUtsk. antagit den princip, atti sammanhang med denna reglering behandla K.
M:s propos. om ett anslag för sådana verks utgifvande.
Jag är äfven skyldig att erkänna, att tilläfventyrs StatsUtsk., som, innan detta beslut fattades, handlagt nu förevar, speciella fråga , hade handlat rättast, att, i sammanhang med de öfriga, upptaga äfven denna; och således synes mig något skäl finnas för den återremiss Hr Rosenblad begärt, oaktadt jag icke tror, att af ett anslag, som K.
M. framdeles kunde bevilja till utgifvande af detta arbete, skulle kunna tagas någon anmärknts-anledn., på grund af det nfslag , som kunde följa på StatsUtskts förevar, förslag, eller på grund af de motiver, som Utsk. framställt, då jag föreställer mig, att knappast beslutet härom kan komma till K.
M:s kunskap, ty någon skrifvelse i uranet lärer icke komma att till K. M. expedieras.
Jag vill underställa det H. Ståndet, om icke, med anledn. af de upptysningar Frih.
Sprengtporten lemnat, det vöre skäl att återremittera detta betänk., på det frågan må tagas i öfvervägande jemte alla de öfriga, hvilka Frih:n förmält var i fråga att samfäldt behandlas.
Skulle Ståndet icke så för godt finna, så anhåller jag, att detta betänk, mätte få hvila, intilldess StatsUtsk:s utlåt, jörtde understöd för andra verks utgifvande förekommer, då frågorna kunna på en gång behandlas.
N;o 56 blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Lades på bordet nednnnämnda från Utsk:n inkomna ut* låt;n och betänk:n, nemi.: från StatsUtskottet: N:o 76, i anledn, af R.
St:s revisorers åren i835, 1837 och i83g afgifna berättelser om samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren i832, i833, i834, 1835, t836 och i837; från Lagutskottet; N:o 4i, 1 anledn. af vackt fråga om ändring i 5 cap. 4 §?n Straff-b:n; N:o 42, öfver väckta motioner om förliknings-comiteers inrättande; N:o 43, i anledn. af väckt motion, dels om rättighet för parter vid häradsrätt att före tingets början erhålla underrättelse om dagen, då dem rör:de mål skola till hanel?
Den i3 Maj e. m. t 645 läggning förekomma, dels ock att föreskrifterna om tiden för vads erläggande och besvärs anförande emot häradsrätts beslut måtte ändras; från Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskottet: N:o 22, i anledn. af väckt motion om inrättande af ett kurhus i Carlshamn; N:o 23, i anledn. af väckt motion om förändring i sättet att efterlysa brottslingar; N:o 24, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af sättet för kolmätning inom bergslagerna; N:o 25, i anledn. af väckt motion 0111 anläggande af en köping i Wrigstad i Jönköpings län. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till u om aftonen.
Fredagen den i5 Maj i 84 o. Plenum kl. 9 f. m.
Justerades 3 prot.utdr. för den i3 dennes e. m.
Justerades pleni-protm för den 7 dennes f. och e. nt. samt för den g dennes f. och e. m.
Hrr Electorers lista till valaf en ledamot i Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. efter N:o 743.
Hr Crafoord, fullm.
Frih. von Nolcken, Carl Adam; en ledamot i Exped.Utsk., efter N:o 83.
Johan; samt en ledamot i Ridd.Utsk. efter N:o 128.
Gr. Barnekow, Kjell; och befulinos dertill hafva blifvit utsedde, i Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskottet: N:o 2236.
Hr af Schmidt, Georg Lars; Expedition sUtskottet: N:o 3gi.
Hr Lagergren, Anders; Riddar husUtskottet: N:o 367.
Ulfsparre, fullm.
Frih. Cederström, Thure Fredrik Theodor.
Hrr Electorers lista till val af en person, för alt, under den åt Nio io38.
Ur Bogeman , Carl 646 Den Maj f. m.
Adolph, beviljade ledighet, inträda såsom ledamot i BaneoTJtsk.
; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o io35.
Hr Bråkenhjelm, Behr Reinhold, Hr Peyron, Gust.
Ab raham, uppläste följande:
Då jag nu begärt ordet, är det för att bemöta Gr.
Frölichs här, sista pleni-dag, upplästa anförande, derutinnan den adle Grefven angripit Rrigs-collegii förvaltning.
Jag har med all möjlig uppmärksamhet genomläst anförandet, men bekänner mig icke rätt kunna skönja hvad det egentligen åsyftar; hos mängden torde dock vissa uttryck kunna kasta en skugga på deri del af lrigjförvattningen, dit jag nu har äran höra.
Den värde författaren nyttjar ordeu medeldass och s t a t s m e d e 1 - c I a ss, och gör en skilnad dem emellan, utan alt jag ens kan fatta den.
Slutligen begagnas
Franska ordet gaspillage.
Jag har uti ”le dictionaire de I’Academie
Francaise” eftersett delta ordets definition , och funnit gaspillage betyda — ”action de gaspiller, gåter, inettre en desordre, gaspiiler du papier, gaspiller du linge, faire des de'penses inutiles.” Således, mine herrar! en mindre sträng bemärkelse, hvilket äfven en annan värd talare, midt emot den som nyttjat ordet, sökt antyda; men icke dess mindre anser jag ingalunda collegium förtjena så beskaffade beskyllningar.
Våra förmer,, våra stränga controller, Kammarrättens granskning, och slutligen R.
St:s revisorers granskning göra alltalylikt omöjligt; men skulle dea värde författaren närmare kunna uttrycka dess åsvftning , hvilken, som sagdt är, det mignu är omöjligt fatta, vidhålla sin uttalade tanke, samt tro sig kunna bevisa hvad han nog oparlementariskl emot ett embetsverk framkastat, uppmanar jag honom, så väl å egna, som cöHegu vägnar, ätt på vederbörlig ort anmäla saken, så alt den må ställas under lagligt skärskådande.
Sednare har den ädle Grefven yttrat, att R.
Sirs siste
Hrr revisorers anrriärknrr gifvit anledn. till Grefven* beskyllningar; och ehuru dessa annuirknir, hvilka så beskaffade uti berättelsen af mig förgäfves sökts, blott innefatta iS!(> och i837 årens förvaltning och redogörelse, och jag således dermed icke alls ägt att syssla , bör jag dock vördsammast erinra derom, att nämnda anmärkn:r redan blifvit behörigen och fullständigt besvarade, genom de afgifna lind. förklaringarna, hvilka redan för länge sedan blifvit tryckta.
Då Hr G lefven under plenum, d. v. Maj. yttrade sin önskan, att en annan värd talare ''skulle bortlägga den bestraffande ton , hvari han y ttrat sig,’’ tror jag mig äga anledn. härmedelst vördsammast anhålla, det llr Grefven täcktes bortlägga den Förnärmande ion, som af Hr Grefven vid detta tillfället blifvifbegagnad.
Hr S i 1 f vers töl pe, Da v id Wilh , anförde skriftligen:
Den i5 Ma) f. m.
Noga inseende den sanning, att' pä detta rum ingen,, utan gilltig an led n., bör begära ordet, liar jag hittills varit en tyst åhörare aföfverläggningarna.
Jag har derjemte trott, att endast öfvade talare hofde vara- förbehållet
Men om afven jag för denna gång anhåller att få taga den ett ögonblick i anspråk, hoppas jag, att det Ll.
Ståndet derföre skall skänka mig sitt undseende.
Det giifves nemi. stundom omständigheter, som rättfärdiga äfven Ii Vini sorn awBtuis skulle synas mest vågadt.
I ett föregrde plenum, då 3:dje hufvud t i teln var under öfverläggning’, har eri talare, hätisy ftande på det embetsverk, der jag är ledamot, låtit undfalla sig' det frän ett främmande språk lånade ordet ga spil lage-.
Åtskillige talare, sorn efter honom uppstått, hafva upptagit ordet till analys.
Män Ivar visserligen i allmänhet kommit derhän att vise, att detsamma på grundspråket icke skulle hafva någon svårare betydelse.
Jag medgifver detta.
Men ofta kan ett ord ur ett annat språk , begagnadt i det man sjelf talar, genom vana att alltid använda det i en viss mening, få en helt annan betydelse.
Så tror jag älven förhållandet är med det nu ifrågavarande.
Begagnad! i Svenska språket, måll,ända äfven i originalspråket , då det användes på krrgsförvaltning , har del vanligen varit åtföljdt af en för ren hederskänsla sårande betydelse.
Må det då förlåtas mig, att jag ej med likgilllighet kunnat afhöra dess uttalande, att jag funnit dess användande ingalunda ridderligt.
Den ädle talaren har visserligen ej sträckt sitt tadel till den afdelning af förenämnda embetsverk, som jag tillhör, inen, öfvertygad som jag är, att på de anfallna afdelningarna lika litet s. k. gaspil lage ägt rum, som på de af talaren fridlysta, kan jag ej undgå att öppet uttala denna min öfvertygelse.
Till stöd, för sina anmärkntr har motionären åberopat R.
Stts revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets fonders tillstånd , styrelse och förvaltning.
Men hafva icke de af samma revisorer gjorda anmärknfr blifvit, åtminstone hvad Krigs-collegii räkenskaper angår, hvilka här äro i fråga, nöjaktigt och fullständigt förklarade?