Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Ehrenborg: I anledning af hvad Herr Cederschjöld anmärkt, får jag endast nämna, att meningen så mycket mindre kunnat vara, att rubba Tryckfrihets-lagen, som det ej står förbudit att sjelf taga afskrift, och att således den allmänna tillåtelsen måste blifva gällande äfven i 296
Ben 30 -Augusti j. m. afseende på dessa minnesböcker.
Jag tror, att det förstås af sig sjelf.
Vid 7 gjordes icke någon anmärkning.
Nyss glömde jag något i afseende på vandringen, hvilket jag anhåller få anmärka.
Om man skulle upphäfva denna inrättning, så frågast Genom hvad medel skulle en handtverkare få se huru hans arbete drifves i andra länder?
Sådan inrättningen nu år, erhåller en vandrande gesäll något litet till sitt underhåll, när han kommer fram till en stad, och äfven något understöd med sig når han anträder resan derifrån.
På det sått år det möjligt för den lårgirige,' men obemedlada slöjdidkaren, att vandra igenom Europas längst komna samhällen.
Betager man våra gesäller denna förmon, så blir det för dem ännu svårare ån för våra obemedlade vetenskapsidkare, att få se sig om i verlden.
Jag underställer, om det år vårdt att tala om dessa vandringar, förr ån vi komma till gesäller och deras årstjenst.
Då blir det tillfälle att derom tala. 2:dra Artikeln.
Om Lärlingar. 5. i.
Herr H erta-.
Vid denna §. får jag endast åberopa, hvad jag förut yttrat; i afseende på Den 39 Augusti f% m.
S97 bestämmandet, att personerne skola vara af Christna Trosbekännelsen.
Jag tror denna föreskrift vara så mycket mindre nödig, hvad lärlingar angar, som de ofta ingå i låra vid så unga år, ett det år svårt att bestämma till hvad trosbekännelse de höra, af annan anledning, än att de åro döpte.
För öfrigt får jag åberops, hvad jag generelt härom yttrat.
För min del tror j *g, att Utskotten ansett antagandet til! lärling vara första steget till inträde såsom representant uti BorgareStåndet, och då dertill fordras, att varå Christen, «å har man trott det vara consequent, att äfven för lärlingar göra den bestämmelsen, i synnerhet då så få casus kunde inträffa, som derifrån voro undantag.
Herr \>on Hartmansdorff:
Herr Hjerta tyckes befara, att man skulle antaga lärlingar så unga, att man ej visste till hvilken trosbekännelse de hörde, eller om de hade någon.
Men ehuru vidsträckt man gör friheten att intsgas i händtverkérierne, lärer dock ingen förmodligen antagas så ung, att han icke blifvit döpt, och då är all farhåga genom faddrarnes förpligtelser försvunnen.
Herr Hierta:
Jag tror, att den värde Talaren hade kunnat erinra sig mitt första yttrande, rörande Judarnes rätt att inträda i handt-i verk, vål vetande, att intet barn af Christna föräldrar kan före döpelsen antagas till lärlinge, 298 Ven 30 Augusti f, ,rn. § 2.
Utskotten hafva förutsatt, att en lärling skulle behandlas såsom ett tjenstehjon, men tillagt, att contract städse skall upprättas emellan hans målsman och mästaren.
Det sednare anser jag lika olämpligt, som om man påbjöd, att contract skulle uppgöras emellan dräng eller piga och deras husbonde, Det år tillräckligt, att man gifver sig i tjenst, för att med detsamma å ena sidan ålägga sig alla möjliga föibindelser näst dem, som barn hafva mot föräldrar, och å andra sidan, för att påräkna ali möjlig omvårdnad, näst den föräldrar hafva örn sina barn.
Detta måtte vara regeln.
Vill man hafva några bestämdare öfverenskommelse?, så kan man göra contract, och det år undantag, hvaraf man icke må göra regel.
Likasom ett tjenstehjon, då något befalles detsamma, icke bör kunna svara: jag skall efterse, om det står i contractet, så bör ej eller en lärgosse kunna göra på samma vis, hvilket likväl skulle kunna följa af dessa contract.
De hafva sannolikt blifvit föreslagna derföre, att förmögnare och mera bildade måns barn må kunna ingå i låra, och ändock vara säkra för den behandling af tjenstehjon, hvilken med lärlingar ågt rum.
Men dessa undantag kunna genom särskilta contract bestämmas, utan att göra dem till regel för alla.
Jag anser det vara rått af Utskotten, att hafva tillstyrkt contract, såsom x-egel.
Det år nemligen föreslagit vid alla an - Pen 30 Augusti /". m. 5 99 dra fall, ån då lårlingen står under föräldrarätt till mästaren.
Det år en gifven sak, alt då contract införas, hvilket egenteligen och måst år för säkerheten för båttre mans harn, skall det medföra, att contracten få en slags offentlighet.
Man vänjer sig att bfdömrna hvar och en mästare efter de contract h n gör, och efter huru de, som åro hos honom, behandlas.
Contracten blifva derigenom grundade på en slags formel, sorn mäste förbättra tillståndet inom den tjenande classen.
Detta tror jag således skall verka ganska godt, och anser med Utskotten, att contracten böra bibehållas såsom re. gel, emedan detta äfven förutsätter en omsorg för de omyndige, som långt före detta borde hafva varit gifven.
Man vet, huru till och med Föräldrar nu med liten varsamhet utsätta sina barn ; detta blifver äfven ett correctif deremot.
Herr Cederfelt]öld:
Den värde Talaren, som yttrat sig emot contract, tyckes halva fattat meningen så , sorn skulle contracten innehålla allt, hvad lärlingen skulle göra och icke göra.
Om så vore, skulle de visserligen vara olåmplige; men som jag fattat saken, skulle de väl egentligen blott upptaga vilkoren, för lärotid, beklädnad och lönelörmoner, m. m.
Jag kan således icke annat ån gilla deras antagande.
Herr von Holte nliaitfm, Michael".
Afven med antagande af den åsigt, som Herr Cederschjöld yttrat, får jag framställa, om icke detta afseende att skydda barn med bättre bildning 3° 3 30 Augusti f, ni, I skulle leda till förtryck för den fattige.
Här står, att contract skall uppgöras för lärlingar och gesäller, i afseende på tiden.
Det kunde möjeligen förmå en mästare att af egennytta föreskrifva en ganska lång tid; det skulle leda till ett slafveri, lika som uti vissa fabriker.
Det år deremot jag måste ifra, och anhåller derföre, att några vilkor måtte bestämmas i afseende på tiden, hvilka ej få öfverskridas.
Vid vårfvade trupper skola capitulations-contract uppgöras på viss tid.
I Betänkandet står:
Dä Lärling af Måftare antages, bor med honom, eller, om han år omyndig, med hans laglige målsman upprättas contract, forn noggrant upplaget' lärotid och öfrige vilkor.
Om nu således en till myndiga år kommen fattig person ville ingå ett sådant contract, kunde man begagna hans fattigdom, för att binda honom kanske för lifstiden-
Är han åter omyndig, så känner man väl, huru glada anhörige vanligen åro att få skilja 6ig vid Fader- och Moderlösa barn, hvilkas uppehälle ligger dem till last.
Jag tror således, att contracten blott böra vara att anse så. som undantag.
Herr af Uhr, Gujiaft, Jag tror ock att contract ej åro låmpelige.
De Föräldrar, som sätta sina barn i låra, önska naturligtvis, att
Måstarne om dem skola hafva en faderlig omvårdnad.
Derom kunna de ej försäkras genom contract, och hafva de förtroende för Mästaren, så behöfvas icke contracter.
Sådane skulle således icke uppfylla ändamålet, men ofta gifva anledning till obehagligheter.
D«n 30 Augusti /. m: Herr Ehrenhoff’'.
Med stadgandet om con.» tract hafva Utskotten ej allenast afsett hvad Herr von Hartmansdorff förmodat, att de bildade cxassernes barr derigenom skulle blifva mera hugade, att ingå uti näringarne, utan äfven velat bereda lätthet för authoritetern» i Staden, att pröfva och afdöma de tvister, som kunna uppkomma emellan Mästare och Lärare \ och jag anser så mycket mera nödigt, då de omyndige icke kunna hafva sine handlingar om liand, och ofta icke hafva sine föräldrar eller målsmän på stället, att handlingarna inlemnas till en authoritef, som bevakar dem.
I anledning af Herr von Hohenhausens anmärkning får jng nämna, att inom Utskotten har varit mycken öfverläggning, om en viss tid för läroåren skulle bestämmas, men då man ansåg det vara en inskränkning af näringsfriheten att bestämma något minimum, så fann man det äfven vara inconsequent, att bestämma något maximum, hvaröfver man icke borde kunna bindas.
Om contractet uppgöres af målsman, kan det naturligtvis icke vara bindande längre, ån tills lärlingen blifver myndig .Träffas åter öfverenskommelsen af en myndig, så är det gifvet, att han sjelf har full rätt att göra och låta.
Jag har äfven haft afseende på hvad Herr von Hohenhausen yttrat, att barn kunde genom ifrågavarande con; tract ordenteiigen borrtsåljas af deras målsmän.
Vill man, att contract skola äga rum emellan Mästare och Lärgossar, så måste äfven någon uppsigt hällas deröfver af Slaten, som år allas Den 30 Augusti f, m. målsman; Hvilket bryderi, med contracterti uppsättning, hvilket besvär, hvilken omöjlighet i verkställigheten, skulle ej af dylika stadganden uppkomma?
Med Herr von Hohenhausen tror jag ock att en viss tid för lärlings inaccorderailde hos mästare borde bestämmas, såsom för den vårfvade soldatens tjenstetid.
Herr Ehrenborg liar talat om nödvändigheten att förvara contracten hos Magistraten till efterrättelse vid uppkommande tvister emellan Mästare och Lärgossar. jag frågar hvem som förvarar contracten mellan husbönder samt alla drängar oell pigor i landet?
De finnas ingenstädes utom i den allmänna tjenstehjons-sfadgan.
Ändock bär det sig ganska väl, och kan icke annat, ty detta förhållande ligger i sakens natur.
Man har talat 0111 en gifven lärotid, och funnit att en sådan icke kan bestämmas, men sedermera likväl ifrågasatt contract rörande viss tid, inom hvilken man borde vara utlärd.
En sådan tror jag lika litet kunna bestämmas med, sorn utan contract.
Man kän ej en gång förutsäga inom hvilken tid elt djur skall vara dresserädt, mycket mindre rtär en menniska skall vara utlärd.
Herr H erta i Det år i synnerhet med afseende på Herr von Hoheuhausens anmärkning, som j 'g tror det vara nödvändigt att bestämma någon gråns.
Det år ett besynnerligt fall, mert låter tänka sig, att en myndig person skulle låta tvinga sig, att gÖ>a ett contract, och i detta afseende behöfves ett bestämmande; men att det skulle bellö.vas för omyndige, kan jag ickd Den 30 Augusti /. m. 303 linna, då i samma §. nåmnes, att man vid 18 års ålder har rått att blifva Gesäll.
Derföre tror jag icke, att någon viss tid behöfver bestämmas för annat, ån det fall Herr von Hohenhausen omtalat.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolpli Göran: Jag . finner uti det föreslagne stadgandet angående pontract, ett tydligt bevis på det fortskridande i aktning för menniskans rättigheter, sorn bör tjena till rättesnöre vid de afiiandlingar, som göras om lärlingars antagande.
Jag tror också att man icke kan eller bör , hindra sådane contracters afslutande, och då hvar fullmyndig har rätt att ingå sådane i afseende på vilkoren af sin lärotid, så måtte väl en förmyndare hafva samma rätt för sin myndling.
Jag tror således ej, att något i detta afseende är att anmärka vid Utskottens förslag, men att det har den dubbla nyttan, att både skydda den lärande mot förtryck af mästaren och att skydda mästaren mot lärgossars och gesällers obilliga anspråk.
Man finner nu för tiden ofta, att mästare äro mera i beroende af gesällerne, än tvärtom.
Men jag tror, att, för att bereda en öfvergång och förena de särskilta meningarne, vore det tjenligt, om Utskotten uppgåfve ettformulaire, enligt hvilket contracten ansågos vara afslutade mellan mästare och lärgossar, så snart ej något formligt contract blifvit uppgjordt.
Då tjente detta, likasom tjenstehjons-stadgan, för förhållandet emellan husbönder och tjenstefolk, att bestämma förhållandet emellan mästare och gesäller, sä sriart ej särskilte contract i anledning 304 Den 3e Augusti J. m; af bestämde överenskommelser blifvit gjorde.
Jag tror, att om Utskotten anmodas att uppgifva ett sådant formulaire, vore ändamålet vunnet.
Herr Ehrenborg: Herr von HsrtmansdoifF har frågat, hvarföre någon särskilt vård skall tsgas om lårgossar, då inga contracler uppgöras emellan husbönder och tjenstefolk?
Jag lår svara först och främst, att lärlingarne ofta ej åro myndige, hvilket år förhållandet med tjenstefolk, och vidare ait desse förbinda sig pä år, då de andre deremot göra det på längre eller korrtare tid.
Dessutom har äfven Herr von Hartmansdorff medgifvit, att Stadsmanna-nåringarne fordra en vård, som ej på Landtmannanåringarne år tiliåmpelig.
Det år svårt att ställa barn, som ingå uti handtverk, under tjenstehjons-stadgan, och låta dem taga årstjenst, då dertill fordras full arbetsförmåga.
Herr von Hartmansdorff har äfven anmärkt, att det vore olämpligt, att upptaga någon viss tid uti contracten, emedan en mästare ej kari bestämma, når en lärgosse kan hafva lärt hvad som erfordras.
Jag tror ock, att contracten icke böra ställas så, att mästaren förbinder sig att, inom viss tid hafva lärt honom yrket; det år tillräckligt, att han förbinder sig att hafva honom så och så lång tid, och att låra honom hvad han förstår.
Men jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att enligt 2 §. mästaren får hafva lärlingen 5 månader på prof, för att ut - Den 30 Augusti f. nu 305 röna hans fallenhet, innan han behöfver uppgöra contract.
Herr von HohenJiaufen:
Då Hans Ex cellence Grefve Mörner med ett förslag om uppgörande af formulaire velat gifva samma stadgande, sorn jag åsyftat, vore jag visserligen dermed belåten, dock ej med det tillägg i afseende på tiden, att contract skulle bryta det.
Det är ej tillåtit att städja tjenstehjon för hela deras återstående lefnad, och det bör ej heller vara en medborgare tillåtit, att sälja sig för lifstiden det vore att förverka friheten, hvartill endast brott bör föranleda.
Staten har deröfver en förmyndare-vård.
Jag medgifver föröfrigt, att en Mästare hittills mera lidit intrång af Gesällerne, än de af honom, meri just detta fordrar i synnerhet ändring.
Jag tror, att en viss tid bör bestämmas, öfver hvilken man ej får förskrifva sig, utan att förnya contractet.
Detta anhåller jag få anmärka, enär i alia fall återremiss lär beslutas.
Jag har ej gjort mig annat begrepp om Betänkandet,_ än att det blott innefattar ett förslag till Förordning om handtvei’- kerierne, och att det derföre tillkommer Regeringen, att deruti göra de förbättringar, som den kan anse nödiga.
Således får jag vid återremissen fästa Utskottens uppmärksamhet der. uppå, att det är bäst, att Utskotten ej inlåta sig uti för mycket speciella föreskrifter, då de Ridd. v. Ad.
Pr. VII. B. a.dra Ahl, ao. $o6 Den 30 Augusti /. nt. tillkomma Regeringen.
Jag fruktar nog ändå, afl förslaget innehar ofullkomligheter, och detta skulle annu mera inträffa, om man inginge uti specialiteter.
Jag afstyrker derföre Herr Grefve Mörners förslag om uppgörande af formulairer^ såsom alltför mycket ingående på verkställande magtens gebiet.
Ilerr Grefven och Landt Marskalken ti 11— kännagaf, att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
Herr Ehrenborg: I anledning af Herr Hjertås yttrande, får jag endast lemna den upplysning att, en|igt hvad Betänkandet innehåller, Kongl Majit öfverlerrmat denna fråga till Riksens Ständer, att behandlas såsom lagfråga, och att vi således med full beslutande rätt, ej som önskningsmåt, derom öfverlägga.
Det är derföre nödvändigt, att ett fullständigt förslag frarnlägges, eller att det, sorn Konungen öfverlemna!, godkännes.
Jag är till en del förekommen uf Herr Ehrenborg; me.n vill, i afseende på de specialiteter, hvarom Herr Hjerta talat, anmärka, att om Riksens Ständer stadna i den meningen, att confract nv lian Mästare oell Lärjingar böra äga rum, så är det nödigt att, på sätt Herr Grefve Mörner yttrat, en allmän stadga derom såsom ett allmänt contract, varder at Kongl. Majit ulfärttad.
, Vid §§. 3 och 4 anfördes icke någon anmärkuing.
Den 30 Augusti /. m. 3*7 5 Artikeln.
Om G ef åller. i.
t Herr von Hartmansdorff:
Uti närvarande $. stadgas, att en Lärling, sorn genom undervisning uti Handverks- orh S'öjdeskoIa eller på annat sätt vunnit den skicklighet uti något handtverk, att han, vid deraf inför vederbörande IlandtverksSociefet n/läggande prof, visar sig äga, jemte goda anlag lör det yrket han valt, en vunnen färdighet i utöfningen deraf, skall blifva till desäll antagen.
Uti detta stadgande afviker
Utskottens förslag hufvudsakeligen ifrån de reglor, som hittills varit gällande.
Här antages nemligen att en person, som endast i skola, ej på verkstad, lärt ett handtverk, kan blifva Gesäll.
För min del tror jag; som jag tillförene yttrat, att all practik, som ej göres på alfvar, ej till något duger.
Den, som skall lära ett handtverk, bör icke allenast göra det under en Mästares ögon, utan ock veta, att han sysselsätter sig med ett arbete, som ej borrtkastas såsom en förlorad lärospån, utan som kommer någon till godo.
Arbetet bör derigenom äga interesse för lärlingen, så väl som för mästaren.
Ville man, i afseende på den vettenskapliga bildningen införa samma regel, som nu för Gesäller; o..'h förutsätta, att den, som kunde skrif» va chrior i Skolan, äfven skulle kunna författa ett utlåtande på embetsrum niet, så tror jag att man hjefva bedragen.
Likaså synes det ruig förhålla sig med en lärling, sorn sysselsattes med 308 Den 30 Augusti f. m, skolarbeten, hvilka ej äro direete beräknade på nytta för andra, och hvilkas förderfvande ingen skada eller ansvar medförer.
Jag tror följagteligen, att detta stadgande, som är gjordt till lättnad för den bildade dassens barn, är öfverdrifvet, och att man bör fordra, det lärling arbetat pd verkftad, för att kunna blifva Gesäll.
Dermed har jag ej bestridt, att verkstaden må vara delad, och mera bildade lärlingar afsöndrade från de råare; men att man skall lära på verkstad anser jag nödigt, om man skall lära med besked.
I anledning af hvad Herr von Hartmansdorff anfört, får jag nämna, att efter den erfarenhet jag äger, finnas, om icke i HandtverksSkolor, likväl på manga ställen å landet personer, hvilka äro så försigkomne, att Mästare i Städerne skulle anse sig rätt belåtne, att få antaga dem till Gesäller, och jag vet ej då, hvarföre de icke skulle få blifva det, om de bestyrka sin skicklighet, i synnerhet enär ingen lärotid är bestämd»
De måtte vara dertill fullt berättigade.
I afseende på det tillägg, som alternätift af Adeln och JBondeStåndet blifvit framställdt vid denna och som åsyftar undantag från den bestämda åldern af 18 år, när särskilta omständigheter dertill föranleda, så får jag detsamma tillstyrka.
Jag får underställa Herr Den 5o Augusti/, m.
Grefven oell LandtMarskalken, om det går an, att fatta något beslut rörande alternativen.
För min del tror jag det ej; men jag anser att det vore nyttigt, 0111 Kerr Grefven oell LandtMarskalken vid detta fall, lika som då fråga är örn constitutions-förändringar, ville till Ståndet framställa den fråga, huruvida Ståndet förenar sig uti den åsigt Utskottens Ledamöter framställt, oell om det ej är emot Författningar ne, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra en sådan framställning.
Jag skulle tro, atl den §., som nu är i fråga, angående bestämmande af den ålder, vid hvilken man får blifva gesäll, svårligen kan afgöras annorlunda än i sammanhang med elen §, sorn bestämmer, huru länge man skall vara gesäll, för att blifva mästare; ty jag tror, att Utskottens förslag i detta fall innefattar en motsägelse mot Grundlagen,.
Denna stadgar nemligen, att man kan blifva Riksdagsman vid 2Ö års ålder; men om Utskottets förslag antages, att ingen får blifva mästare förr än han fyllt 24 år, så kan ingen handtverkare blifva Riksdagsman förr än vid 27 års ålder; ty han måste vara 5 år Borgare, innan han får deltaga i valen.
Således skulle han icke få begagna den rätt som Grundlagen lemnar honom.
Derföre hemställer jag, om icke åldrarne i allmänhet borde så jemkas, att Handtverksmästare!. kunde vid 20 års ålder få i Riksdagsmanna-valen deltaga, oell äfven sjelf kunna blifva Riksdagsman.
Den 30 J agust 1 J, m. Herr Ehrenborg:
Äfven jag tror, lika med Herr Cederschjöld, att stadgandet angående gesäller står i nära sammanhang med stadgandet om mästare, der äfven alternativer förekom ina; ty oin den prioritet undanröjes, sorn der elternalift är föreslagen, synes ock stadgandet om gesäller vara uudauröjdt, och endast stå qvar som en död form Jag kan likväl ej förena mig med Herr Cederschjöld, att förslaget i 4 Art. skulle vara stridande mot eonstilutionen; ty alla de som hittills varit gesäller, kunna naturligtvis blifva Riksdagsmän vid den utsatte aldren, och således gäller detta blott för blifvande gesäller och mästare.
Herr Grefven oell EandlMarJkcilken f<5r~ klarade, att han icke ansåg det vara lämpeligt, att nu framställa proposition på något af de utaf Utskotten framställde alternativer, innan sig visat, huruvida Ridderskapet och Adeln på grund af de mot Betänkandet gjorde anmärkningar, fann nödigt återremittera detsamma eller icke.
Om Ridderskapet och Adeln icke skulle anse anmärknmgarne böra till ålerremiss föranleda, da först uppstod tillfälle att pröfva och afgöra de sär.skilte alternativerne; men om åferremiss af Betänkandet skulle komma att äga rum, kunde någon pröfning af alternativerne icke företagas, utan borde Betänkandet, vid sådant förhållande, jemlikt 56 § RegeringsFormen, helt och hållet till Utskotten återgå.
Vid 2 var icke något att erinra.
J)*n 30 Augusti /. m, 311 §. 3.
Uti denna §. föreslås, att gesäller malte ställas under Tjenstehjons-stadgas, likväl med undantag af husagan.
Jac inser således fö<>a. hvaruti deras ställande O c - ’ under Tjenstehjons-sladgan skulle besia, annat än deruti, att de borde taga half årst jensi och förlora rättigheten att vandra.
Jag finnér detta stadgande äfven vara i stiid med de för lärlingar förut omtalade, från Tjenslehjons-stadgan särskilta contract.
Mig synes, att så vida lika förhållande skall äga rum mellan gesäller oell mästare, som mellan tjenstehjon och husbönder, bör äfven liusagan qvarblifva.
Något motsvarande, ehuru modifieradt på mångahanda sätt, och under olika namn, äger rum i alla yrken, inom militä ren, genom extra judiciella bestraffningar, inom embetsmanna-corpsen genom god tycklig afsättning, suspension m. m.
Den mäste alltid finnas, då en tjenare ej svarar emot husbondens tillit; och hvari skulle bestraffningen för rå oell obildade menn iskor, som gesäller ofta äro, bestå, om ej i det, sorn man menar med husaga
Då fråga är om bildade mäns barn, kunna de genom contract derifrån undantagas, utan att sådane undantag behöfva stadgas såsom lag.
Faran för missbruk synes mig icke vara stor, och till bevis derpå får jag fästa Ridder^kapets och Adelns uppmärksamhet å förhållandet emellan en informator oell hans herrskap, emellan en privat secreterare och hans herre, der enskilt tjenst i bägge fallen kommer i fråga.
Finnes det väl någon lag, som lörbju - *12 Den 30 Augusti /. m, der, att icke använda husaga på sådane personer?
och likväl sker det ej, emedan det hindrar sig sjelft; ty den sorn gjorde ett sådant försök, skulle icke vidare finna någon som hos honom ville åtaga sig nämnde befattningar.
Om man insatte bättre mans barn hos handtverks mästare, är jag öfvertygad, alt förhållandet skulle blifva enahanda, och att de sednare ej skulle amanda husaga, af fruktan, att sedan förlora förtroendet, till erhållande af sådane lärlingar och gesäller.
Herr Ehrenborg: Herr von Hartmansdorff har ansett Stadgandet, att ställa gesäller under Tjenstehjonsstadga!!, förfalla genom borttagande af husagan.
Likväl tror jag, att man blot: behölde genomläsa Tjenstehjons-stadgan, för att finna, att den innehåller mycket mera än husagan, som kan i detta hänseende tillämpa;;5 och jag hemställer, om icke för bildade personers barn det vöre motbjudande, om ock desse voro genom contracter fri tagne från husagan, att vara tillsammans med personer, Som ärp underkastade densamma.
Då det för öfrigt först är vid 18 års ålder, som fråga derom skulle uppstå, hemställer jag, om den kan vara så nödvändig.
Manne den icke kan ersättas genom flere andra medel, såsom afdrag å lönen m. m.
Jag tror dessutom, att man i sådane fall måste låta sig undervisas a! erfarenhetens läror, och af hvad närihgsidkarne sjelf ve önska.
BorgareStåndets Ledamöter halva bestämdt yrkat, att undantag måtte ske i afseende på husägan, oaktadt de i denna sak synas mest interesserade, men jag tror, att de Den 30 Augusti /. m. 313 insett nödvändigheten af dess afskäffande, just på det, att personer med uppfostran må kunna inträda uti deras yrken» Herr Uggla, Goran Gi/Jiaf; Det är endast i anledning af den af Herr von Hartmansdorff utöfver sjelfva Tjenstehjons stadgans hud utsträckta tillämpning af husagan, sorn jag begärt ordet.