Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Betänk.
N:o 71, i ani. af motion om förändring af lagstiftningen rörande jords eller lägenhets afstående för allmänt behof.
Vid föredragning af sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Betänkm: N:o 28, i ani. af väckt motion om val af ordförande i skolråd, m. m.; N:o 29, i ani. af väckt motion om upphäfvande eller förändrad reglering af klockares brefbäringsskyldighet; N:o 30, i ani. af väckt motion om rätt till presterlig tjenstårsberäkning för lärare vid högre folkskola; N:o 31, i ani. af väckt motion om förändrad anordning af bönegudstjensterna i städerne; N:o 32, i ani. af väckt motion om särskildt stadgande att afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad, skall intecknas; samt N:o 33, i ani. af väckt motion om förhöjdt ansvar för andra resan lurendrejeri; biföllos Betänkme N:ris 28, 30 och 33; hvaremot Betänk:ne N:ris 29, 31 och 32, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlädes.
Anmäldes och bordlädes följande från Utskm inkomna Utlåt:n och Mern., nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 169, i ani. af väckt motion ang:de revision af Nya Trollhätte-kanal-bolags räkenskaper samt statens bidrag till kanalbyggnaden, och utredande af statens andel i bolagets inkomster m. m.; , N:o 180, med förslag till sammanjemkning och voter:spropos:r i ani- af Riks-Ståudens skiljaktiga beslut rörande anslagen under riksstatens 9:de hufvudtitel; N:o 181, i ani. af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämnders s. k. ting-gästnings-penningar; N:o 182, i ani. af väckt motion om berättigande för vissa ernbets- och tjenstemäns sterbhus att erhålla s. k. begrafningshjelp; - Den 17 Oktober. 37 Sammansätta Banko- och Lag-Utskottet:
N:o 4, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utskits Betänk.
N:o 1, med förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar; och N:o 5, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utsk:ts Betänk.
N:o 2, med förslag till lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 e. tn.
In (idem, 0.
Lördagen den 17 Oktober 1863.
Justerdes 5 prot.-utdrag för den 16 dennes.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 14 och 16 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 168, i ani. af dels erhållna återremisser, dels Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande en del af de i Utlåtit N:o 141 behandlade frågor om statsbidrag för vägförbäftringar, brobyggnader, kanaler, vattenaftappningar och andra arbetsföretag. lista punkten.
Utsk:ts yttrande lades till handlingarne. 2:dra punkten.
Den föreslagna voter:s-propos:n godkändes. 38 Den 17 Oktober. 3:dje punkten.
Frill, af Ugglas, Gustal: Stats-Utsk:t har, såsom vilkor för åtnjutande af statsbidrag för ifrågav:de arbeté, föreslagit, att aktieteckningen skulle uppgå till 400,000 rdr, eller 200,000 rdr utöfver det belopp, som, jemte statsbidraget, erfordras för arbetets utförande.
Anledningen till denna bestämmelse är att söka deri, att bolag, som bilda sig för utförandet af andra, med detta jemförliga, arbeten, i allmänhet anses böra teckna aktier till J af den för arbetets utförande beräknade kostnad.
Jag vill icke påstå att Utskrt saknat skäl till ett sådant förslag, men å andra sidan bör man besinna, att den ort, der aktieteckning för detta arbete kan påräknas, är så fattig, att teckningsbeloppet icke torde kunna uppdrifvas till den föreslagna summan, helst det nuv:de teckningsbeloppet, 159,075 rdr, endast med stor svårighet kunnat åstadkommas.
Dessutom har sådant icke förutsatts vid återremissen, som endast afsåg att borttaga föreskriften om afgifvandet af en borgensförbindelse, som skulle gälla i öfver 30 år.
Att nu stadga något som, fastän under annan form, medförer samma olägenhet, synes olämpligt, och jag finner mig föranlåten att anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. å bifall till Utsk:ts förslag, med den förändring, att orden »och skall aktieteckningen» etc. t. o. m. »kunnat bestridas» äfvensom orden »i följd häraf» och »i annan ordning än här blifvit stadgad» utgå.
Då detta ärende förra gången förevar, hade det ännu icke blifvit afgjordt, att Herrljunga-Uddevalla-banan skulle erhålla låneunderstöd af statsmedel.
Detta har sedermera blifvit beslutadt, och vid sådant förhållande hemställer jag, huruvida det är välbetänkt att samtidigt med nämnde jernbananläggning i samma ort företaga ett arbete så vidtomfattande som det nu ifrågav:de.
Sker så, blir deraf en nödvändig följd, att anbetslönerna högst betydligt uppjagas och att det ena förslaget verkar hindrande för det andra.
Jag skulle derföre tro, att R. o. Ad. nu, då vi hafva frihet att fatta det beslut oss godt synes, gjorde väl, om R. o. Ad., utan att underkänna det väckta förslagets vigt och värde, dock med afseende å de stora utgifter, som taga statens tillgångar i anspråk, afsloge detsamma.
Hr Leijonancker, Fredrik Wilhelm: Frih. af Ugglas har ogillat Stats-Utsk:ts förslag i afseende å teckningsbeloppet, men då, såsom Hr Frihm sjelf upplyst, de föreslagne vilkoren äro vida mindre stränga än de, som för jernvägsbolagen blifvit föreskrifna, samt då det, i min tanke, är af vigt, att någon princip följes, då staten lemnar bidrag till större arbetsföretag, anser jag Utsk:ts förslag böra af R. o. Ad. bifallas.
Den 17 Oktober. 39 Frih. af Ugglas:
Mörners yrkande om afslag å punkten, endast fästa uppmärksamheten derpå, att inga betänkligheter mot sjelfva beviljandet af statsbidrag för detta arbetsföretag framställdes förra gången ärendet förevar, och att det således skulle förefalla högst besynnerligt, om R. o. Ad., såsom Gr.
Mörner tillstyrkt, nu skulle afslå den ifrågav:de punkten.
Jag anhåller derföre att Gr.
Mörners yrkande måtte lemnäs utan afseende.
Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts ifrågavide hemställan oförändrad, dels af Frih. af Ugglas, att samma hemställan måtte antagas, med den förändring, att sednare delen deraf komme att lyda sålunda: »I öfrigt skall bolagsmännens aktieteckning medföra förbindelse för dem, att utaf egna medel tillskjuta hvad utöfver det beviljade statsbidraget erfordras för kommunikationsledens fullbordande; börande den behållna årliga trafikinkomsten först, och innan någon utdelning må aktieegarne tillgodokomma, användas till den inbetalning å lånet, som för året bör ega rum; hvaremot, om inkomsterna icke härtill blifva tillräckliga, aktieegarne frikallas från all skyldighet att utöfver det tecknade aktiebeloppet vidkännas någon utgift; egande fullrmge etc. (lika med Utsk:ts förslag)»; och dels slutligen af Gr.
Mörner, att Utsk:ts hemställan skulle afslås.
Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades många ja jemte några nej, sedermera propos. på densammas antagande med den förändrade lydelse, Frih. af Ugglas föreslagit, då svaren utföllo med många nej jemte några ja, och vidare propos. på afslag å merberörde hemställan, hvilken propos. besvarades med många nej jemte ett eller annat ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyades samt besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
G:te punkten.
Lades till handlinga me.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StalsUtslcts den 14 och 16 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 170, med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r, i ani. af 40 Den 17 Oktober.
Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga al de åttonde hufvudtiteln tillhörande anslagsfrågor. l:sta och 2:dra punkterna.
De föreslagna voter:s-propos:na godkändes. 3:dje punkten.
Lades till handlingarne. 4:de punkten.
Voter:s-propos:n godkändes. 5:te punkten.
Utskds hemställan bifölls.. öde och 7:de punkterne.
Voter:s-propos:na godkändes. 8:de punkten.
Anledningen hvarföre adjunkterna vid Carolinska institutet icke förut uppburit lika aflöning med adjunkterna vid universiteterna, har uppgifvits vara den, att de förstnämnde icke haft samma ovilkorliga skyldighet att hålla föreläsningar, som ålegat universitets-adjunkterna.
Men då de numera erhållit samma löneförmåner, synes mig att de äfven böra hafva samma föreläsningsskyldighet, och jag får derföre anhålla att R. o. Ad. ville, i enlighet med Utskds hemställan, biträda det af Borgare-St. i detta afseende fattade beslut.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos. , bifölls Utskds i denna punkt gjorda hemställan. 9:de punkten.
Lades till handlingarne. lide punkten.
Utskds hemställan bifölls.
Den 17 Oktober. 41 13:de punkten.
Frih. af Ugglas: £>å denna fråga förra gången förevar till behandling, blef den återremitterad, på det Utsk:t ånyo måtte taga i öfvervägande billigheten af denna motion.
Förslaget afser att de lärare, som, före den nya anordningen med läroverken, såsom »kolleger» skött en »lektors» åligganden, måtte få beräkna denna tjenstgöring vid fråga om uppflyttning till högre lönegrad.
Enligt inkomna upplysningar gäller denna fråga endast 4 lärare, och då det i min tanke vore synnerligen obilligt, om dessa skulle åtnjuta mindre löneförmåner än deras embetsbroder blott derföre att de, under den tid de skött en lektors åligganden, benämnts kolleger, tager jag mig friheten hemställa, att R. o. Ad. i likhet med Preste-St. ville besluta, att de lärare, som, innan de blefvo till lektorer utnämnde, hafva haft full lektorsundervisnings skyldighet, få beräkna denna sin tjenstgöring, med undantag af fem år, vid löneförhöjning inom lektorsgraden, i likhet med hvad alla andra extra lärare, dupplikanter och vikarier inom adjunkts- och kollega-graden fått sig tillerkändt, samt att för detta ändamål 2,000 rdr årligen böra på elementarläroverkens stat ytterligare uppföras, att från och med år 1864 utgå.
I allmänhet tyckes det vara med antagna grunder öfverensstämmande, att en tjensteman icke tillerkännes andra löneförmåner än dem, som tillkomma honom i och för hans innehafvande tjenst, och att den, som fått förordnande att sköta en tjenst, icke får räkna sig detta förordnande i vidsträcktare mån tillgodo, eller derför tilläggas andra fördelar, än som öfverensstämma med gällande föreskrifter vid den tid, då förordnandet söktes och meddelades.
Af behandlingen utaf 8:de hufvudtiteln framgår emellertid, att man ständigt strälvar att få andra grunder tillämpade på de personer, som höra under den presterliga kategorien, — så ock nu.
Väl säger man, att det endast är fråga om 4 personer, men vid nästa riksdag torde man få se, att enahanda pretentioner komma att framställas beträffande 30—40 andra personer, som bestridt tjensten för någon sjuklig lektor och derför vilja beräkna rätt till löneförhöjning.
Jag tror, att man i detta, som andra fall, bör hålla på grundsatserna och icke till förmån för en eller annan person bevilja afvikelser; och anhåller jag derföre att R. o. Ad. ville instämma i det af Borgare- och Bonde-St:n fattade beslut.
Mörner har visserligen rätt deruti, att tjenstemän icke böra åtnjuta högre lön än den, som tillkommer dem tillfölje af den tjenst de innehafva; men här är endast fråga, huruvida man vill ställa de omhandlade 4 personerna i samma förhållande som deras embetsbroder, d. v s. huruvida de skola erhålla den rätt, man tillerkänt deras vederlikar. 42 Den 17 Oktober.
För öfrigt kan jag gifva Gr.
Mörner den lugnande förklaring, att det icke kan komma att gälla andra än dessa 4 personer, så att man, utan att grundlägga någon farlig princip, kan bifalla mitt yrkande.
För min del kan jag icke finna någon grund, hvarföre personer, som, sedan de tillträdt en tjenstebefattning, erhållit löneförhöjning, skola få sådan äfven med afseende å den derförut förflutna tiden; och yrkar jag derföre fortfarande afslag.
Frih. af Ugglas: Om R. o. Ad. haft den förmånen att räkna Gr.
Mörner bland de Ståndets ledamöter, som deltagit i behandlingen af 8:de hufvudtiteln, hade frågan måhända blifvit genast afgjord.
Men då vi återremitterat denna punkt i Betänk:t, och detta just i syfte att vinna en billig ändring, vore det högst besynnerligt, om vi nu lättade ett beslut, som innebure att vi icke haft någon mening med återremissen.
En återremiss kan, i min tanke, icke till förbinda R. o. Ad att fatta ett beslut, som Ståndet, efter erhållna upplysningar, anser olämpligt.
Om Frih. af Ugglas’ yrkande bifölles, skulle deraf kunna härledas ett för framtiden vådligt prejudikat; och jag förnyar derföre min anhållan om afslag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels af Gr.
Mörner att R. o.
Ad. måtte bifalla Stats-Utsk:ts i 58:de punkten af Utlåfit N:o 139 gjorda hemställan, och dels af Frih. af Ugglas, att R. o. Ad„ med afslag å berörde hemställan, skulle för sin del besluta, »att de lärare, som, innan de blefvo till lektorer utnämnda, hafva haft full lektorsundervisnings-skyldighet, få beräkna denna sin tjenstgöring, med undantag af 5 år, vid löneförhöjningen inom Iektorsgraden, i likhet med hvad alla andra extra lärare, dupplikanter och vikarier inom adjunkts- och kollegagraden fått sig tillerkändt, samt att för detta ändamål 2000 rdr årligen böra på elementarläroverkens stat ytterligare uppföras, att från och med år 1864 utgå.» Härefter framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i 58:de punkten af Ut!åt:t N:o 139, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Frih. af Ugglas’ ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.:
Den 17 Oktober. 43 »Den som vill, att R. o. Ad., med anledning af Stats-Utsk:ts hemställan i 13:de punkten af Mermt N:o 170, skall bifalla hvad Utsk:t hemställt i 58:de punkten af Utlåtit N:o 139, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår U. o. Ad. sistberörda hemställan och beslutar för sin del, att de lärare, som, innan de blefvo till lektorer utnämnde, hafva haft full lektorsundervisningsskyldighet, få beräkna denna sin tjenstgöring, med undantag af 5 år, vid löneförhöjningen inom lektorsgraden, i likhet med hvad alla andra extra lärare, riupplikanter och vikarier inom adjunkts- och kollegagraden fått sig tillerkänt, samt att för detta ändamål 2000 rdr årligen böra på elementarläroverkens stat ytterligare uppföras, att från och med år 1864 utgå.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 28. 14:de punkten.
Voter:s-propos:na godkändes. 20:de punkten.
Voter:s-propos:n godkändes. 22:dra punkten.
Lades till handlingarne. 44 Den 17 Oktober. 23:dje och 24:de punkterna.
Voters-proposme godkändes.
Under behandlingen af 8:de hufvudtiteln yrkade jag vid denna punkt, att R. o. Ad. måtte bifalla de väckta motionerna.
De värde ledamöter, som då yttrade sig, motsatte sig icke beviljandet af anslaget till Artisten Mandelgren, men yrkade återremiss till vinnande af en förändrad ordalydelse, hvarigenom det komme att bestämmas, hvilka skyldigheter skulle åligga Mandelgren för reseunderstödets erhållande.
Preste-St. har också fogat en närmare bestämmelse i detta afseende vid sitt beslut i frågan, och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville biträda berörde beslut och för sin del bevilja det ifrågaställda anslagsbeloppet, 1,500 rdr, att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten Mandelgren, på det han må komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort.
För min del tror jag, att om Hr Mandelgren verkligen är i behof af understöd för det uppgifna ändamålet, så kunna de säkerligen rätt betydliga besparingarne på 8:de hufvudtiteln dertill lemna tillgång.
Jag vill icke fälla något omdöme om Hr Mandelgrens ritningar och i hvad mån hans arbeten äro af beskaffenhet att böra med ett särskildt statsanslag understödjas; men jag vill erinra mig, att då han hos regeringen gjorde en dylik framställning, biel den, sedan akademien för de fria konsterna i frågan sig yttrat, af regeringen afslagen.
Jag anhåller om afslag å Hr von Franckens förslag och bifall till Stats-Utsk:ts i 141:sta punkten af förra Utlåtit gjorda hemställan.
I motsats till den förre värde talaren, ber jag att få instämma med Hr von Francken.
Jag tror, att det fordras ett särskildt konstnärsskap för utförandet af afteckningar, sådana som de af Hr Mandelgren verkställda, äfvensom att det är af icke ringa vigt att fornlemningarne bevaras åt efterverlden.
Våra kyrkliga monumenter från medeltiden bidraga till kännedomen om kulturtillståndet på deri tiden, och böra derföre räddas undan förgängelsen och glömskan.
Enda sättet härför är, att de aftecknas, och då en förtjenstfull artist åtagit sig detta arbete, hoppas jag att det begärda obetydliga anslaget icke förvägras.
Den 17 Oktober. 45 Hr Dalman:
Äfven jag tillstyrker bifall till Hr von Franckens framställning.
Det är nemi. allmänt bekant att Hr Mandelgren är en utmärkt forskare i våra kyrkliga fornlernningar, och om han icke får det ifrågaställda beloppet, måste han upp-, höra med sin förtjenstfulla verksamhet.
Sparre har hufvudsakligen stödt sitt yrkande på angelägenheten af att bevara de målningar, som lära finnas i åtskilliga landsortskyrkor.
Äfven jag tror att det kan vara bra att förvara minnet af det som kan vara vackert och skönt, men deremot inser jag icke det ändamålsenliga uti att bevara minnet af det som är fult och klumpigt, och af sistnämnda beskaffenhet hafva merändels de teckningar förefallit mig, som jag sett i några bondkyrkor, der någon okunnig bondartist fått ådagalägga sin brist på konstfärdighet och skönhetssinne.
Huruvida Hr Mandelgren på ett sanningsenligt sätt återgifva dessa minnesmärken, kan äfven vara tvifvel underkastadt; åtminstone har det icke lyckats mig att på hans teckningar känna igen originalen.
Det af Hr Mandelgren utgifna arbete har redan förut blifvit af R.
St:r understödt, på så sätt, att ett anslag anvisats i och för inköp af vissa exemplar deraf.
Nu är fråga om att genom ett ytterligare anslag möjliggöra fortsättningen af detta arbete, och mig synes att det vöre illa, om vi försummade det tillfälle, som nu erbjuder sig att åt framtiden bevara dessa våra fornskatter.
Låt vara att målningarne i en eller annan kyrka icke ega något högt artistiskt värde, men detta hindrar icke att de kunna ega betydelse i konsthistoriskt hänseende och för den, som studerar konstens utveckling i Sverige.
Jag har anledning förmoda att de undersökningar och afteckningar, som nu komma att af Hr Mandelgren företagas, komma att afse perioden efter Lutherska lärans antagande i Sverige, och från denna tid finnes konstskatter af särdeles stort intresse.
Kunna dessa nu räddas genom de ifrågaställda 1,500 rdr, anser jag penningarne väl använda, hvarföre jag förenar mig med Hr von Francken.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i 141:sta punkten af Utlåt:t N:o 139, och dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, skulle för sin del bevilja ett anslag af 1,500 rdr, att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten N. Mandelgren, på det han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. 46
Den 17 Oktober.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i 14t:sta punkten af Utlåt:t N:o 139, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr von Franckens ofvanomförmälda förslag, hvilken propos. med ja besvarades.
Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 14 och 16 dennes på bordet lagde Betänk.
Då jag för min del ernar föreslå en förändring i 13:de §:n, får jag anhålla att lörevtde Betänk, måtte punktvis föredragas.
Sedan R. o. Ad. till detta förslag lemnat bifall, föredrogs: § *. mom. 1.
Den med denna § afsedda förändring i expropriationslagen afser att låta de i den nu gällande författningen bestämda 50 proc. förhöjning försvinna och att tvinga jordegaren afstå sin jord för endast jordvärdet.
Jag erkänner visserligen i de flesta fall riktigheten af den sats, att jordegaren ej bör erhålla mera än hvad jorden egentligen är värd; men jag tror tillika, att en orättvisa i många fall skulle uppkomma, i händelse.man satte nu gällande stadgande h. o. h. å sido.
Man kan ju t. ex. föreställa sig, att en jernväg skulle stryka fram öfver en åker.
Går han då blott i den ena kanten af densamma, bör alltid förlusten med blotta jordvärdet kunna ersättas; men stryker deremot jernvägen tvärsöfver, måste alltid en större olägenhet för jordegaren uppstå än som kan af blotta jordvärdet godtgöras.
Lag-Utsk:t har visserligen i en sednare punkt af detta sitt Betänk, anfört, att, vid afstående af jord eller lägenhet, afseende skall fästas icke allenast vid sjelfva jordens värde, utan äfven vid den särskilda skada, som genom jordens eller lägenhetens afträdande eller användande till afsedda ändamålet för egaren eller annan uppstå kan ; men jag tror likväl, att, då tilllämpningen häraf sannolikt komme att medföra stora svårigheter, bäst vore, om i sjelfva lagen för vissa fall funnes medgifven en förhöjning utöfver sjelfva värdet.
Då jag slutligen finner att, genom antagande af detta förslag, en grof inkonseqvens skulle begås emot hvad som stad - Den 17 Oktober. 47 gas i K.
Förordningen 1824 ang:de vattenverks utrifning, enär, enligt ifrågav:de §, jordegare, för afstående af sin jord, ej erhåller mer än värdet, men enligt 1824 års förordning, i händelse hans vattenverk komme att utrifvas, han alltid skulle erhålla 50 proc. utöfver värdet; så anhåller jag att R. o. Ad. täcktes återremittera ifrågav:de punkt, på det att Utsk:t måtte få taga densamma i närmare öfvervägande.
Den siste värde talaren ansåg Lag-Utsk:t hafva begått den inkonseqvens att låta de 50 proc. qvarstå vid expropriation af vattenverk, under det att i afseende å expropriation för jernväg endast fulla jordvärdet ersättes.
Jag tror dock, att man lätt bör inse att för det allmännas behof uppoflringar alltid måste göras, hvilka man icke bör åläggas, till fördel för den enskilte spekulanten.
Jag tror, för min del, att Lag-Utsk:t gått ganska riktigt till väga, då det, vid fråga om expropriation för det allmännas behof, tagit bort de 50 proc.; Utsk:t har dessutom i den 13:de §:n mildrat stadgandet derigenom, att jorden skall uppskattas till högsta pris och att jordegaren tillika skall ersättas för den särskilda skada, som genom afsöndringen kan uppstå.
Sedan den föreg:de talaren försvarat Utsk:ts förslag, torde allt uppträdande å min sida vara h. o. h. öfverflödigt.
Jag kan likväl icke underlåta att göra en erinran mot hvad Frih. af Ugglas nyss anförde, att nemi. icke 1824 års förordning ang:de vattenverks utrifning stöde väl tillsammans med den nu föreslagna expropriationslagen.
Enligt min tanke kunna deremot dessa tvenne författningar mycket väl förenas.
Jag anser nemi., att en förhöjning af 50 proc. på värdet bör erhållas, då en enskild måste afstå sin jord åt en annan enskild person, men ingalunda att ett dylikt förhållande skall ega rum, när jorden måste afträdas åt det allmänna; ty en samhällsmedlem bör endast i thy fall hållas skadeslös för sin uppoffring och ej göra någon annan vinst än den, som det allmänna gör.
Ett ytterligare skäl till att 1824 års förordning ej blifvit vidrörd, ligger deri, att Utsk:t ej på något sätt velat gå den Komité i förväg, som blifvit tillsatt i och för att utarbeta en ny författning ang:de vattenuppdämning och vattensänkning.
Det förefaller mig som om Utsk:t i afseende på förev:de fråga ej sett sig riktigt väl före och gjort sig klar reda för gränsen för dess befogenhet.