Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet remikHrsde§ har Utstottet i sammanhang med högstbe - Den 4 November. ro§ rörde Nådiga proposition under öfwerläggning tagit och funnit bade allmän och enskild fördel, samt en pä grund deraf och i män af Folklynnets odlingsgrad förbättrad Criminal - Lagstiftning i allmänhet påfordra, ei blott att häcktade personer mate med gagneligt göromäl sysselsättas, utan och att en del nu brukelige kroppsstraff i monge om icke de fleste, fall lunde kill arbete förbytas.
Affigten med Fängelse ar, att göra sig försäkrad, det en Person ej ma afwika: med bestraffning äter dels den brottsliges rättelse, dels andres ätwarning; I nägotdera fallet kair ej förenas med moral- och Samhälls interresset att betaga en sadan människa, möjeligheten i sin mohn göra någon nytta, och klokheten förbjuder att lata någon Ledamot blifwa för Samhället ogagnelig, under det han stall af Samhället och pä desi bekostnad njuta föda och omwärdnad.
Pä sadane grunder, och flere, dem Utskottet förmodar icke nödigt andraga, samt i enlighet med sa wäl wär allmänna Lag, som Kongl. Brefwet deni 8 Mars 1748, Kongl. Hallordningen den 2 Aprill ,770 Art. 4 H 3, samt Kongl. Förklaringen den 23 Martti 1807, jämte andra särskildta Författningar, underställer således Lag - Utskottet Riksens Högloflig»
Ständers närmare pröfning och godtfinnande, vin icke pä sätt sist äberopade 1807 ärs förklaring, i afseende ä förstulne böter, stadgar, en bysatt person, äfwen den, som, es er att hafira sin egendom till Borgenärer afstätt, för desses räkning i häckte hälles, matte anses förpligta!) med nägot efter lundstap och förmåga passande, men icke i jämnförelss mok 2o6 Den 4 November mot desi Ständ och »värdighet nesligt eller förmed» rande arbete, derast Borgenaren det fordrar och anskaffar, bidraga til! godtgörande af den gäld, hwarförc han blifwit häcktad, och hwilket arbetes warde, i brist af Lfwerenslommelse, mä bestämmas af Konungens Befallningshafwande, som i öfrigt agde magt, att medelst wike af Fängelsets förändring, som i alla fall icke får blifwa nesligt, eller ock med underhällets förknappning, efter omständigheterna, tillhälla en tradskande att sadan skyldighet fullgöra; dock att, till större uppmuntran för den arbetande, hälften af hwad genom arbetet förtjenes, kunde af honom sjelf fä disponeras.
Hwad beträffar för öfrigt
Herr 1kam8 önskan om förslag till någre förbättringar, i afseende ä boning, skötsel och föda m. m., för häcktade personer, hwilka Lag-Utskottet i allmänhet äfwen anser böra, i möjeligaste matto, efter omständighetcrne, med lämpeligt arbete lill underhälls kostnadens ersättning sysselsattas, sä i händelse Riksens Höglofliga Ständer skulle anse någon förbättring ever ytterligare tillagg, wara nödigt uti hwad Kongl. Brefwet d. 2 7Maxkii 1798 om fängars underhäll, och skötsel, samt fängelsernes beskaffenhet, med mera härtill hörande omständligen stadgar, torde sädant förslag blifwa ett ämne för Höglofliga Oeconomiä- och Befwärs Utskottets handläggning.
Någre Utskottets Ledamöters särskilta tankar L desia ämnen, fär Utskottet härjämte till Riksens Högloft;» - Den 4 November-' so? loflig» Ständer »vördsammeligen öfwerlemna.
Oe ober 1809.
Ridderstapet Pä HKgwördig^ Presteoch Adelns Ledamöters Ständets Ledamöters »vägnar: »vägnar:
Imiäv. ^lanäerllröin.
Olok biamdrLrrs.
Pä Högtärade Borgar»- Pä Hederwärda Bonde, Ståndets Ledamöters Ständets Ledamöters »vägnar: magnar: 7. O.
Ljöäin.
Estter ^ornliröm.
TiolmberZston.
Utdrag af Riksens Högloflig» Ständers LagUtstotts
Prokocoll hällit i Stockholln den 5 Qctobec 1829. Wid dek af U stöttets Pluralitet gillade Betänkande öfwer Herr Hos»Intendenten Ibams och Herr Borgmästaren LZZes yrkanden, anmärkte Herr Borgmästaren Harkman att dä en för gäld bysatt, icke i egenstap af Brottsling, utan för Borgenärens säkerhet, i häckte sitter, more för denna om han kan, men ej »vill arbeta, underhållets förknappning det enda lämpeliga »vite, säsom bade ett passande straff för Lättingen, och ett förmodeligen alltid till ändamälek märkande medel; men ej borde at Konungens Befallningshafwande uppdragas akt, sä länge den bysatte ej föröstvar brott, förwandla hans häckte fran bättre till saime, häldst det kan hända, att antingen i sonr - 208 Dm 4 November. i somliga Otter; ej finnes flera bysättnings rum akt wälja af, eller att den bysatte, dä han först till Gäld» stugan kommer, genast insattes i det enda lediga rum, som torde wara af samsta beskaffenhet, i hwilken händelse Konungens Befallningshafwande, lunde anse sig tillständigt, förflytta Gäldenaren till wanliga Krono häcktet, igenom hwilken ätgärd denne, som blott för olyckliga tillfälligheter, eller någon gäng för misshushållning, hwilket fet Lagen dock ej belägger med straff, i häckte sitter, skulle komma att sammanblandas med werkeligen brottslige, en förblandning, hwarigmom all moralist kansta hos Gäldenaren kunde förswinna, och han ifrän en oskyldig medborgare, af ingen annan ordsak, än antingen sin olyckliga belägenhet, eller umgänget med missdådare, fönvandlas till Lagbrytare och brottsling, samt allt hopp om hans upphjelpande förswinna.
Häremot anförde Herr Assessoren von Lokantz alt, sä ivida ändamälet med föreskrift af arbetsstyldighst stall winnås, borde Konungens Befallningshafwande aga magt akt genom wite, tillhälla en tradstande Person fullgörande af sin skyldighet och som wike i penningar ej wid sädant fall wore lämpeligt, ansäg Herr Assessoren annat afwentyr ej kunna äga rum, än wffe af allmänt fängelse, hwilket, enligt hwad en Ledamot förut anmärkt, icke wore alldeles vlämpeligt, emedan när en Gäldenär, icke will genom det arbete han kan åstadkomma, bidraga till sitt skulds afbetalning, jämte egna willkors förbättring, hans förhållande i afseende pä Moraliteten deraf, förtjenke en swärare behandling, än den han, såsom Den 4 November.
209 blott gäldskyldig och »förmögen, i alla fall mäste un» dergä.
Mod Herr Borgmästaren Lerkman förenade sig Herr Lagmannen von kkLU8voIK' och Herr Borgmä» staren länquist, afwen som Herr G elmen och Pre« sidenlerz 6^ttenbor§ u i hufwudsakeliga syftemålet af Herr Larkmans yttrande instämde.
Lx LiotocoUo ^ sok.
IlloImker»ston.
Iranslnmt -Utdrag af Protocollet hällit i Borgare-Stän» Vetö Plenum wid Riksdagen i Stockholm den ig
Sep ernber 1809. S. D. - Herr Borgmästaren anmärkte i anledning af Kongl. Maj.ts nu uppiä4e Nädiaa proposition, akt sa wäl allmän som enskildt nytra skulle, esner hans tanka, i betydlig Matto deri enom winnås, a't alla för skuld byfatte personer, unde med något- efter deras kund kap och förmåga l-mgadt arbete sä ,Mosattas, och inkomsten af ett iäoauk arbete anwändas til! afbetalning a den skuld för hwilken den arbetande i Bysättaingshäcktel hä rs: öu,gande Herr Borgmästaren att Höglostiga Lag - Utskottet mätte anmodas, i sammanhang med dest öfwer Kongl. Maj.-ts Nädiga proportion om underhätleks förökande för dylika persolter, afgifwande Betan anden äfwen r anseende till Zjerde Band- N:o 27, 23. före - 2lo Dm 4 November. förenämnde omständighet med irtlätande och förflag inkomma.
Ståndet som fann detta Herr Borgmästaren LxZeL anförande förtjena, en synnerlig uppmärksamhe, ansäg sig böra remittera det samma kill Högloflige Lag- st stöttet, med anmodan att sitt yttrande deröfver till Riksens Högloflige Stander afgifva; och stulle sadant genom Utdrag af detta Protocoll Utskottet meddelas Ut supra. klx krotocollc» tk. tetterston.
AfffristenS rigtighct intygar ^oti.
Llolmbor^gson.
Detta Betänkande blef, efter l^erom gjord proposition bifallit, hwarjemte den af Lag
Utskottet tillstyrkta rcmisien gillades.
Upplästes följande; Riksens Högloflige StanderS Lag-UtskottS Betänkande angående wist bestämd tid inom hwilken häck tade personer oivilkorligen böra för Rätta ställas.
I anledning af Högloflige Nidderjkapet och Adelns den 24 nastledne Augusti gifne remisi, har -Lag
Utstötte fvrehaft Herr Rector Lustaf ^brakam LMverstoIpes uti Meinorial gjorde hemställan, att, i likhet med hwad redan hos de fleste upp.ystare och civi - Den 4 November. sn civilicerade Folkslag, stall wara werkstäldt, någon Lag matte förcfläs i afseende ä wist bestämd tid, inom hwilken häcklade Personer owilkorligen böra ställas för Rätta. Hwarwid Lag«Utskottet ä ena sidan, med Herr Silfverstolpe, ival insett angelägen, heten deraf, akt i häckte warande Personers afgifne förbrytelser styndefamt blifwa till undersökning anmälte och företagne: men äfwen ä den andre omöjligheten, att wid närwarande inrättning med Domstolar och Rättegångs ordning ä Landet i allmänhet bestämma någon kort lid, sä framt icke anstalt tillika widlages derom, att till brottsmals ransakande och afdömmande mä finnas
Domare, dä dest ätgärd fordras.
Det ar bekant, att åtskilliga Häradshöfdingedömen bestå af gansta »vidsträckta Districts, somlige fördelade uti mänga, anda till 14 särstildte Härader oller Tingslag.
Lagtima Tingen, som pä wista dertill bestämde Terminer stola hällas, som för särstildte mäl ej fä uppskjutas eller ester skedd början kunna utan allt för swära olägenheter asbryms, och svin i mohn af Häradcrnes storlek, Jnbyggarnes och Rättegängö - sa.erncs »nyckenhet fordra rymlig tid, följa merendels sä nära pä hwarannan, att de, jemte erforderlige refor, ingalunda lämna någon lids mellanrum.
Derjemte förefalla esomoftast flere.an. gelägne förrättningar, säsom Haradssyner uti Ägodelnings- Rägängs- och andra Jorda-troi sier, syner öfwer Säg- och Mjölqwarnar, Hufesyner ä Militaire-Civile- och Preste - Boställen, Skattläggningar, »värderingar och mera dylikt, stundom
xä gansta längt 212 Deir 4 November. aflägSne ställen:
Enär och dertill lägges, etk eller annat redan utlyst Urtima Ting uti särstilte delar af Domsagm, och Ordinarie
Domarens tid salunda blifvit hel och hällen upptagen, men derunder inträflfar, att någon för brottslighet el! r af hwilken ordsak som häldst warder hackrad, r isar sig tydligt, att wid dy ill sörewetande en förest--s af wist dag, inom hwilken han boede stä as för rätta, wore aldeles vlampelig samt i afseende pä allmänna ärender sä wäl som enstildte högst menlig, emedan Domaren derigenom^ kulle twingas instä ta redan utchste elier började Ämbetsförrättuingar, till hinder, stada och förlust för en myckenhet andre, hwilkas rätt beror pä malens oafbrutna gang, och som destutom ej sällan stmle sörg lfwes h.fwa med R.-sor, tidspillan och flere ansial.er gjordt omkostnader, utan hopp om någon släps ersättning, jemte alla de olägenheter, som oundwikeligen inträffa genom rubbning uti salunda ester koralen, i sammanhang med hwarannan beräknade och kungjorde
För stmngs-Termincr, till hwilkas Återställande och andres utsättande, läng std och omwäg erfordras, såsom ej alltid beroende blott pä Domarens egen, utan äfwen pä Konungens Befallnings» hafwandcs och Krono Betjeningens åtgärd.
Hwarnstd ock fluteligen mä anmärkas, dels att uti nägra nstdstcäckke
Domsagor flere wecker kunna framlöpa, innan Domaren ens hinner fä rapport em förelupen arrestering, dels a k Landsfängelscrne äre sa aflägse, att en wecka är föga - tillräckirg för den häck.ades forslande derisrän till ransaknings-stäliek.
Hwad Den 4 November. 2'3 Hwad Staderne beträffar, anser Lag-Utstottet stq, med sä mycket större säkerhet kunna tillstyr a, det ransakning öfwer häck ad Person mä före agas sist inom ätta dagar frän den, dä arresteringen, med ordsaken beritt, blifwi hos Domaren behörigen anmäld, som Ukstoi2l icke har anledning föreställa sig, det tiden i allmänhet blifvit ouövig-nsts uppstjuten, eiler as sadan ordsak '.verkligt stal till klagan ägt rum.
Men ehuru ej mindre till besparing af allmän' na medel för Fangars underhäll, samt lindring uti de sarstiidta kostnader och beswär, som för deras be, målning med mera mäste tili enskildes-smara betun, gande aruyandas, än ock för att minsta det till egen, telige bestraffningen icke hörande lidande, som langwarigt fängelse mevfö-er, det är lika angelägit som rättwist. att ransa ning med görligaste skyndsamhet afven a Landet förettrges; finner dock Lag-U stöttet, i afseende ä Lands-Orternes oandlig» stiljackttga best-rffenhet till Districvernes widd m. sig icke kun. na föresiä bestämmandet af sadan id i a: mänhet till mindre an tre weckor, inom hwiiken den angiftres förhör inför
Domstolen ofelbart bör taga början.
Skulle derinom hwar en infalla Laga-Tiug uli det Harad eller Tings-Lag, der den häcklade stall ställas för Rätta, e ler Ordinarie Domhafwanden. för andre Ämbets-förrättningar, jas eller andre Laglige hinder, äga tillfälle anställa Urtima-Ting, borde sädant werkställas af Extra Domare, hwilken, enligt hwad Kongl.
Maj:t genom skri! welle den io Ncv.
1780 i afseende ä stpndesamt afdömmande af bro: emot 2l4 Den 4 November.
Författningarne om Bränmvins-Branning och försäljning för detta i Näder befallt, borde af Kong .
HofRätterne uti hwarje Domsaga tillförordnas med oen rättighet, som högst äberopade Kong'.
Bref tillägger sadan extra
Domare, att af allmänna medel njuta skjuts för twä hastar och Dagtraetamenke, som efter nuwarande tiders skick ätminftone bör ti l en Riksdaler bestämmas, såsom ock detzutom att i egenskap af vice
Häradshöfding njuta hugkvmst till tjenlig befordran, i mohn af dest ädagalagde skicklighet och den tid han salunda wore till
Sta ens och enffi des märkeliga förmohn utan Ordinair.Lön tjenstgörande» Stockholm den 6 Ottober 1829.
Riddcrskapek
Pä Högwördige Preste»ch Adelns Ledamöters Ständets Ledamöters magnar: magnar:
Ltjernstellt.
Olok IllLmbräus.
Pä Högtarade Borgare- Pä Hederwärda Bonde» Ständets Ledamöters Ständets Ledamöters magnar: magnar: k. III. 6revesmu!rl. katter kärnström» Host.
Holm bergstöm Herr Grefwe» och Landt-H7arffalken, gjorde pa detta Be.ankande proposition till bifall, hwib ken med Ja beswarades.
Den 4 November. 215 Upplästes följande:
Utdrag af Riksens Högloflig» Ständers LagUtskotts Protocoll hällit i Stockholm den 6 October 1809.
S. D. Sedan, ust till Riksens Höglostiga Ständer gifwik Betänkande af den i r sistledne Augusti, Utskottet ansett sig icke böra tillstyrka ändring .as hwad Lagen i 6 Cap. 2 och 4 § §, samt 27 Cap. 4 § Byggnings.
Balken om ärlig dikning och hägnad, samt akers läggande i Linda, pä goda joäl stadgat; hade Hederwärda Bonde-Ständel, genom meddeladt Protocolls-Ukdrag, under den i:sta innewarande September som nu upplästes, äskat Utskottets widare utlakande härom, pä den grund, att Allmogen för desi Skattehemman borde oinskränkt tillgodo njuta den fria dispositionsrätt, som genom 1789 ars Skatte-köps Förordning och den om Allmogens Frioch Rättigheter dä gifna försäkran, blifwit flike Hemmans ägare förunnad, af hwilka Kongl, stadgar ofelbart följde, att en Skatte Bonde, när han behörigen utgjorde sina skyldigheter, nu mera icke bor» de wara underkastad tilltal eller answar för sättet till Hemmannets bruk och skötsel.
Men som i Utskottets Betänkande icke förefläs ändring i Kongl. Förordningen den or Februarii 1789 eller Kongl. Försäkran den 4 Martu samma är, och Betänkandet d/siutom. med tydeligen utmärkt skillnad emellan Äbo och Jordägare, endast i afseende pä de förre afstyrkt ändring, uti Lageus Allmänna stadgande; fann Lag - 2'6
Den 4 NovLNiher U'stottet, det desi yttrande icke kan tvdas derhän, jom skulle en ägare a,' S r! cfemman, wara under, kastad tilltal eller answar för sätter lill nit Heminans bruk och stöckel, och följa ketchen, de någon wärkan pä de i fördelörde Kongl, stadgar Allmogen tillerkända fri- och rättigheter icke e er är af 'Betänkandet att befara.
Hvilken förklaring U.stoltet således bestbk akt genom Protocolls Utdrag, sa wäl det Hederwärda Bonde - Ständef, forn öfrige Respeclive Ständen wördsamineligeu meddela.
Lx kiotocollo stoa.
Isto! m ber KLkvn.
Begärdes pä border. -Zerr Grefwsn och Landt Marstalken, hemstälde, om icke da d ar förewaranse rrägan more gansta klar och enkel, Ridderskapet os Adeln skulle densamma till tidens minnande nu wilja afgöra, och d« som begärdt henne pä bordet derifrän asstä. ^err b4or<!en6o!p>6, ^.nclers, erindrade att redan i början ai Ri ödagen, pä Herr von 8ck»ust. ronkeims propo rtion ett beslut blif-.vit taget, atr alla >aker, innan de afgjorLes, borde ligga pä bordet.
Arv Grefwen och Landt
Marskalken- förklarade vet han i »odde eli fayant bestur hwarken wara tagit eller kunna tagas.
Om en Ledamot begärde en sak pä bordet, wore det Hans rätt, att saken stuve hwila, men stuve han dersträn afstä, sa läge intet' Den 4 November» 2l7 intet beslut i wägen, att wälet till afgörande upplages.
Herr ^orllenstolxe, Gullers, inwande det nu sä fä Ledamöier ware närwaranbe, att Han ej trodde nägra mät nu söra afgörss. Zerr Grefwen och Landt.Marffalken, yttrade att, dei ware hwar och en fränwarande Ledamots eget fel, om makt i desi sränwaro asgjordes.
Nar Plenum ordente igen är anslagit, åligger,dek Skändets Ledamöter akt wara tillstädes, och de främvarande fä nöw sig med de närwarandes beslut.
Ä stilliga ropade att detta wore aldeles ratt. friherre 8t»e1 von Ulollstein, LorlltL Uuä» vi^, utvad sig fä anmärka att Herr von Lcttultxenjreims motion allenast rörde nya i Plenum wäckta frågor, men aldeles icke sädane sam i Utstött redan wore utarbetade, hwad dem anginge, trodde han det böra bera af Nidverstapet och Adelns godtfinnande, att dem genast afgöra eller dermed uppskjuta.
Det wore ofta snödigt att höra dem twänne gänger.
. . Herr Grefrven och Landt-Narstalken, ftägade derefter, arn de som vegardt frägan pa bordet derifrän wille afstä, samt Rioderftapet och Adeln gilla Utstottets utlåtande.
Upp - 218
Den 4 November ^ UpplasteS följande:
Utdrag af Riksens Högloflig» Ständers LagUtfkotts Protocoll hällit i Stockholm den 6 Aciober igvy.
S. D. UppläsieS ett frän Hederwärda BondeStändet den iz nästledne September remitteradt Memorial, undertecknadt af Riksdagsmännen jöns Nilsfon, brickors ^nöerskon och ^nclers kettersten frän Östergöthland, uti hwillet Memorial yrcas, att tiden tili Damluckas öppnande mätte förändras ifrån Len i Maji till början af April!, åtminstone för Ostergökhland och de mera i Söder belagde Län.
Utstottet fann, att dä ett allmänt stadgande för hela Riket i detta mäl icke är lämpeligt, i anseende till det olika Ctimat som existerar uti SwerigeS midt ätstilde Provincer, i följd hwaraf stadganderne härom böra lämnaS efter hwarje Landskaps locala förhållande; sä wore i staga warande amne af den beskaffenhet, att det borde som ett allmänt hushallningsmäl behandlas och flärftädas, samt kunde således icke emot 89 Z uti Regeringsformen den 6 Junii innewarande är af Lag-Utffottet upptagas.
Hwilket genom Protocolls Utdrag stulle del Hederwaeda Bonde-Ständet samt de öfrige Respective Ständen »vördsammeligen tMännagifwas.
Lx krotocollo folr. klolmbsrAsson.
Ut - Den 4 November.
219 Utskottets häri afgifna yttrande blef efter derom af Herr Gcetwen och Landl-Marstalken gjord proposition til! alta delar gilladt.
Riksens Höglofliga Ständers Lag-Utffotts
Betänkande, i anledning af Herr von VVHrrenllorKs hos Höglofliga Ridderffapet och Adelen ingifne och derifrän till Ukfloktet remitterade Memorial, angäen° de fardag ä,8 dei- Lommist Zaflighet för en afliden innehaswareS Sterbhus
Med förutsättning, att ägande ratten till ett Fidei Commitz ivid ögonblicket af Fidei Commitzariens död, tillfaller den'blifwande Fidei-Commitza rien, anser Herr ^Vabrenöoiff li wäl för obilligt, vm företrädarens Sterbhus ej skulle fä afbärga den »växande grödan, eller åtnjuta Laga-Fardag wid Egendomens afträdande.
I öfrigt önstas att stiftetferne för fattige Fröknars underhäll kunde tilläggas en witz andel i inkomsten af Fidei-Commitz inom antingen förmögnare Familier, eller inom sädane, der blott en enda Arfwinge finnes.
Sist anförde yrkande, om understöd för Stiftelferne lill Fröknars underhäll, har Lag-Utflottet an - 220 Den 4 November. ansedt hira tili de ämnen, derom detta Utstött ej äger att sig utlära.
Men angäende det öl'iza, som Utskottet, med de derföre anförd v förmente st .!, i noga ös.oerwäga». de tagit, har U.stot.el i följande tanka derom förenat sig.
Som Fidei Commiss Stiftelser, sedan de wunnit taga krafs, äro för Specuia Lagar att anse; sä bör wiv deras tolkning och n ampneng, likasom wid andra Lagar af Speciel bestaffen! et, ta.tingas att, nar de icke uttryckeligen sörina annat, an h,oad de allmännare gisna siadganden bjuda, böra desse sednare följas.
A lmänna Lagens föreskrifter i 2, Z, 10 och ig Z § 16 Cap.
Jorda-Balten, hafwa, i afseende pä hyresman och Landtbo för ändamål att en sadan nyttje. rätts innehafware sjelf, ener, efter hans död, hans S erbhuS, mä, sevan det är wisit och gifwit att afflyttning skall fte, derefter äga tillräckeligt rädrum, dels att förse sig med annat hemwist eller gärdsbruk, dels att af det arbete och kostnad han, innan denna wisihet war gifwen, lösligen ned agdt, njuta den förort, som an för en omedelbar följd deraf anses.
Och som den tiv, Lagen i detta afseende, sar. skildt för hyresman och särskildt för Landbo bestärn mer, icke allenast i det nogafte är aspasia» efter hivarderas nu bestresna bepof, uttm ock lita nödwändig för hwar och en innehasivare af fast Egendom, äfwcu om Den 4 November- 221 cm han utan afrad eller hyra, dock med rätta, den samm: besitter, sä följer af en sädan Lagens grund, att för S erbhus Jnteresteiuer efter den, som nägon fast Egendom under Fidei-Commist wilkor rune. haft, bör Fardag, d. ä. sista afflyttningsdagen, wara fran bemälte innehafwares döds kimma lika aflägse, som den, enligt Lagens bolstafweliga förestrifk bök wara ifrån Lagligen stedd up sagning för hyresman eller Landbo: häldst blotta dödsfallet i förra förhäl* landet, medforer li a fullkomlig wisthet, som uppsägning i det sednare, akt afflyttning mätte fte.
Pä deste grunder, som ock äro följde i Kongl.
Förordningen den 22 Ocnober 1766, enligt hwilken en afliden Tjenstemans Enka och Arfwingar, de der till dennes innehafva Boställe aro i alldeles lika förhållande som en Fidei Commistaries Sterbhus till hans innehafva Fidei Cvmmist Fastighet, skola ä bostället n>u a laga fardag; tillstyrker Lag Ulsto tet, ti l förekommande af olika förfarande härutinnan, Len stadga och förklaring, att, när den, som under Fidei Commist wilkor, innehafwer fast egendom aflider, böra alla, fom efter allmän Lag äw hans Sterbhus In erestenter, njuta fardag.ä hus och gärd i Staden efter ro och ig H Z r6 Cap. Jorda-Balken. samt ä H niman pä Landet efter 2 § sista Momentet, och 5 S i berörde Capitel jämiiförde ofwanäberopade Kongl. Förordning: dock att blo ta
Dödsfallet anses äga li a werkan med uppsägning; äf, venfom att, der hjelsma Fidei Commist Författningen u tryckeligcn stadgar annat förhållande med flyttning
- Den 4 November. rung eller uppsägning mä sädant ester ordalydelsen följas.
Stckholm den 9 Ocmber 1829.
Pä Högloft Riddcrflapet Pä Högmördige Presteoch Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters Pä Högtärade Borgares P4 Hederwärda Bonde - Riksens Höglofliga Ständers Lag-Utskotts Betänkande, i anledning af Herr Lagman, nen och Riddaren Watells hos Högtärade Borgare.Ständet ingisna och derifrän till Ukftottet remitterade Memorial rörande willkor wid afhandlingar om Zast egendom. wägnar:
I^uciv. ^lanäerttröm. wägnar.
Olof lälambraus.
Stände t Ledamöters magnar: k. ti. 6rekveLMuIr!.
Ståndets Ledamöters wägnar: Lric Olofsson, jsolr. läiolmber^ssom Bland ffadlige milkar, som i afhandlingar om Jord nog ofta Bola förekomma, anser Herr Lagmannen det i synnerhet förtjena uppmärksamhet, dä an.
Den 4 November. 223 lingen af Hemmans agaren sielf eller af desi Arfwingar och rätts innehafware, göres förord att, i händelse Hemmanet icke bibchälles uti den dä tillträdandes hand, stola medarlwingarne gemensamt eller nägondera af dem framdeles äga magt älerlösa det för ti'a summa, hwartill det war
Lem emellan beraknadt:
Och som, enligt de i Memorialet andragne stal och bewis, det more uppenbart, att dylikt förord är af högst mehnlig inflytelse pä Jordbruket» hwars upph;elpande- nu, om någonsin, fordrar den ömaste omtanka och wärd: utom det en Myckenhet swära och inwecklave rättegångar fran samma anledning hafwa deras upprinnelse, sä är föreslagit, att nämde wilkor och förbehåll wid handel om Hemman och Ägor aldrig mätte fä inflyta, eller något afseende derpå göras.
Lag-Utskottet antager säsom gifwen grund, akt dä Lagen lämnat enstildta Personer frihet om egen. doms öfwerlätande eller förwärsmande afsluta Contracter, är det under den förmodan, att de, med tillräckelig kännedom och eftertanka, sjelfwe borde kunna inse och wälja hwad dem nyttigast är: