Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Friherre Boijes oblida omdöme om Riddarhus-Utskotfets Betänkande, får jag endast vördsamt nämna , att Utskottet vid detta Betänkandes uppsättande, sökt efter måttet af sin förmåga motsvara Högloflige Ridderskapets och Adelns dem visa - 5e2 Den 17 Martii. de förtroende, och att det härvid ej uraktlåtit något af hvad som efter dess öfvertygelse varit öfverensstämmande med sanning och rått.
Undertecknad Riddarhus-Secr eter are anmälte, att Grefve Hård, Carl Gustaf, inlemnat ett Memorial uti ifrågavarande ämne; men som Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Grefve
Hård, efter anmälan hos Herr LandtMarskalken och med dess tillstånd från Staden afrest, för att någon tid vistas i Westergöthland och således nu icke vore vid Riksdagen närvarande, ansåg Ridderskapet och Adeln, uppå af Herr Grefven och Landt-Marskalken framställd proposition, att, i följd af 55 §.
RiddarhusOrdningen, Grefve Hårds berörde Memorial icke kunde af Ridderskapet och Adeln upptagas.
Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade derefter, att, då den nu brukliga arbetsmethoden och dermed förenade Protocollsföringen hos Ridderskupet och Adeln grundade sig på 24 och 5g §. §. i Riksdagsordningen, ansåg Herr Grefven och Landt Marskalken Hr von Qvantens anhållan om en förändring derutinnan icke kunna, såsom, efter Herr Gref vens oeh Landt-Marskalkens omdöme, innefattande en Grundlagsfråga, hvarken af Herr Grefven och LandtMarskalken, på sått Herr von Qvanten begärt, uti den blifvande propositionen fram. ställas, eller af Ridderskapet och Adeln upptagas.
Den 17 Martil.
So5
För öfrigt och som Herr Grefven och Landt Marskalken af discussionen inhämtat, att flere bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter önskat att hufvudfrågan, huruvida offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverlåggningar borde äga rum eller icke, måtte nu genast särskildt komma under Ståndets pröfning, trodde Herr Grefven och LandtMarslcalken sig vål desto hellre böra uppfylla denna önskan, sorn på utgången af hufvudfrågans pröfning berodde, om någon åtgärd i afseende ä sättet och verkställigheten af berörde offentlighet, kunde komma att af Ridderskapet och Adeln erfordras; men ville dock fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att vid bifallet till den ifrågaställde offentligheten fästa det förbehåll, att efter särskild pröfning framdeles få bestämma sättet och verkställigheten af samma offentlighet.
Grefve Löwenhjelm'.
Det år blott i afseende på propositionen, som jag begärt ordet, icke för att vidare yttra mig om sjelfva saken, hvars nytta jag erkänt, men hvars vådor jag ock sökt visa.
Då jag emellertid med fullkomligt billigande af principens ädelhet, lika med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, anser denna princip böra vara af alla fyra RiksStånden gemensamt antagen, för att hår gälla; hemställer jag, om icke första propositionen bör innefatta den frågan, huruvida Ridderskapet och Adelil finner principen kunna göras gällande för Ett
Stånd allena, för samtelige RihuStåiiden gemensamt.
5o4 Deri 17 Marlii.
Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, det han redan förra gången, då frågan om offentlighet vid Ståndet? öfverläggningar hos Ridderskapet och Adeln förevar, förklarat att han icke ansåg detta årnne innefatta något förslag till ändring eller förklaring af Grundlagen, utan endast åsyfta en förändring uti 20 af RiddarhuéOrdningen; och då denna Herr LandtMarskalkens, efter en noggrann pröfning af ämnet långt för detta tillkomne öfvertygelse sedermera icke i någor måtto blifvit rubbad, trodde Herr Gref ven och LandtMarskalken att den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagne proposition, icke vore vid detta tillfälle lämpelig.
Min afsigt var vis serligen ej att bestrida den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken ämnade framställa , och icke eller, att saken ovilkorligen skulle såsom coustitutionsfråga anses, utan blott att contra-propositionen mätte innehålla att principen borde vara gemensam för alla fyra RiksStånden, och i följd deraf, Ridderskapets och Adelns beslut, med dem communiceras.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att Herr LandtMarskalken ännu icke framställt någon proposition, saint» att på utgången af Ridderskapets och Adelns omdöme öfver den proposition Herr LandtMarskalken nu gick att göra, berodde huruvida någon coniraproposition kunde komma att erfordras eller icke; hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln beha - Den 17 Martil, gade bifalla att, såsom RiddarhusUtskottet föreslagit, offentlighet vid Ridderskapets och Adelns Öfverlåggningar må äga rum, under förbehåll att, efter särskild pröfning, få framdeles bestämma såttet och verkställigheten af berörde offentlighet.
Ja och Nej i flera omgångar; hvarjemte votering begärdes.
Grefve Posse, Claes Fredric:
Jag instämmer fullkomligen uti hvad Hans Excellence Hr Grefve af Wetterstedt framställt, och kan således ej annat än gilla principen af den föreslagna offentligheten, då nemligen densamma blifver gemensam för alla RiksStånden.
I sådant fall bidrager det onekligen till utbildningen af nationaliteten.
Men om den ensamt af Ridderskapet och Adeln antages, skall, efter min Öfvertygelse, ingen nytta dermed vinnas, och Högloflige
Ståndet endast visa, att det i allmänna omdömet sökte en fördel på de öfrige Ståndens bekostnad.
Jag får derföre, då votering nu blifvit begärd , hemställa, att contra-propositionen må ställas så, att Ridderskapet och Adeln bifaller principen med vilkor, att den af öfrige RiksStånden jemväl antages, för att sedermera till Kongl. Maj:ts Nådiga sanction Öfverlämnäs.
Herr Grefven och Landt-Marskalken för. klarade, att då af den i ämnet föregångna dis— cussion vöre utredt, att många bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter önskat, men an - 5o6 Den 17 Mar Lii, dra deremot bestridt offentlighet vid Ståndets öfverlåggningar, och första Irågan sorn borde af Ridderskapet och Adeln afgöras, således blott vore om offentlighet skalle medgifvas eller icke samt någon annan nuance derutöfver icke skäligen syntes kunna i voterings-propositionen innefattas, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken för dess del, att Ja-propositionen borde blifva enahanda med den Herr LandtMarskalken nyss förut framställt, samt Nejpropositionen, att Ridderskapet och Adeln icke medgaf offentlighet vid sina öfverlåggningar.
Grefve af Ugglas, Gustaf:
Jag får blott underställa Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, om icke orden för närvarande kunde i contra-propositionen intagas.
Herr Grefven och Landt Marskalken före-, slog derefter följande voterings-proposition:
Den som bifaller att, såsom RiddarhusUtskottet föreslagit, offentlighet vid Ridderskapels och Adelns öfverläggningar må äga rum, under förbehåll att, efter särskild pröfning, få framdeles bestämma sättet och verkställigheten af berörde offentlighet, skrifver Ja; Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, ansea Ridderskapet och Adeln för Den 17 Matt ii. närvarande ej hafva medgifvit offentlighet vid Ståndets öfverläggningar.
Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs.
Sedan 43, 44, 45 och 46' §. §. i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ^ till 4 eftermiddagen 5 och befunnos efter voteringens slut, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-sedlarne öppnade, röi sterne hafva utfallit som följer:
Ja i42.
Nej 269.
I följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln för närvarande icke medgifvit offentlighet vid Ståndets öfverlåggningar.
För min egen tillfredsställelse och efterverldens bedömmande, anhåller jag, att, i Ridderskapets och Adelns Protocoll få nedlägga min reservation emot det beslut, som nu genom votering blifvit fattadt.
Herr Stråle, Nils Wilhelm, förenade sig med Herr Puben, Herr Uggla, Goran Gustaf:
Det år med tillfredsställelse jag kan inför Iiögloil.
Ridder - 5°8 Den 17 Martii. skåpet och Adeln högtidligen förklara, att jag icke hörer till antalet af de 269 , sorn röstat emot publiciteten inom detta Hus.
Jag anser * deremot för en åra, att vara en af de i42, som röstat för densamma ; och jag begagnar detta tillfälle att, med den rått Grundlagarne lemna, mig till Protocollet reservera emot ett beslut, lika stridande emot min öfvertygelse, som emot tidens upplysta kraf och Svenska folkets derpå grundade rättvisa fordringar.
Under de discussioner som ågt rum, så vål i dag som första gången motionen väcktes , var min tanka att äfven yttra mig; men då så många talare på ett så upplysande sätt, enligt min öfvertygelse utveckladt ämnet , ansåg jag öfverflödigt att öka deras antal.,
Då nu denna vigfiga publicitets-fråga af Ridderskopet och Adeln blifvit afslagen och derigenom Svenska folket beröfvadt ett tillfälle att vinna den national-ända, som utgör constiiutionella Staters styrka och en lagbunden frihets palladium; anser jag åter för min egen tillfredsställelse nödigt, att til!
Protocollet reservera mig mot detta Ridderskapets och Adelns beslut.
Hvad ån omdömet må blifva, kan jag ej annat än djupt smärtas öfver en , enligt min tanka, för Svenska folket menlig utgång.
Jag vördar alltid Ridderskapets och Adelns beslut, men beklagar mig sjelf, att så märkeligen skiijas ifrån den inom Ståndet uti denna fråga rådande opinion.
För min blick ligger det klart, att genom detta steg hafva vi afklippt all utväg till ett, enligt tidens andas kraf, hastigare fort - Den 17 Martti. skridande af upplysning och af nationens värma för våra öfverlåggningar; säkerligen kan ingen med mera känsla vilja träda i Förfådernes fotspår ån jag ; men om man å ena sidan är skyldig att vörda deras minnen, har man å andra sidan en ån högre pligt att uppfylla , nemligen den, att upphöja sin röst som Svensk, ty framför allt lefver man för Sverige.
Med Friherre Wrangel förenade sig Grefvarne Hamilton, John, samt Lewenhaupt, Claes och Gustaf Adolptl.
Herrarne Akrell, Carl Fredric, och Stjernstam, Ludvig, reserverade sig äfven emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Grefve Horn, Claes Fredric:
Ehuru jag, såsom ledamot i RiddarhusUtskottet, deltagit i dess betänkande, och min öfvertygelse rörande publiciteten således år af Ridderskapet och Adeln fullkomligen känd, anhåller jag likväl, att emot Ridderskapets och Adelns nyss fattade be^ slut få till Protocollet anmäla min reservation.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 6 eftermiddagen.
Den 19 Martti.
Onsclagen den 19 Martii.
Plenum kl. half till, 10 förmiddagen.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den 17 Martii 1823. S. D. Föredrogs å nyo RiddarhusUtskottets den 25 sistledne Februarii afgifne, samt den 11 dennes på bordet lagde utlåtande, i frågan om offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverlåggningar; och ansåg Ridderskapet och Adeln sig icke böra för närvarande medgifva offentlighet vid Ståndets öfverläggningar.
Friherre Åkerhjelm, Gusta{
Fredric:
Sedan frågan om offentliga öfverlåggningar inom Ridderskapet och Adeln, vackt under förra Riksmötet och då af Ståndet blott uppskjuten, men under detta åter upptagen af mig, nu blifvit afslagen, får jag begagna den rått Grundlagen lemnat minoriteten, och emot detta beslut mig reservera.
Det skulle till äfventyrs synas öfverflödigt, att den som våckt en motion och för dess antagande in Pleno sig yttrat, begagnar reservations-rätten, då ingen torde tvifla, att han ju icke äfven röstat för dess antagande; men då erfarenheten visar möjligheten af hvarje saks för - Ben 19 Martil.
5x1 tydning och då grunderna för samtidens och den kommande tidens dom, således kunna förvillas, har jag, genom denna min öppna reservation, velat bereda mig en tillfredsställelse, som jag år öfvertygad ingen skall missunna mig.
Med Friherre Åkerhjelm förenade sig Grefvarne af Ugglas, Gustaf, och Lewenhaupt, Gustaf Adolph , Friherrarne Cederström , Jacob , och Rålamb, Claes, samt Herrarne Bergenstråle, Johan, Crusenstolpe, Magnus, Ehrenborg, Gustafa och Heijkensköld, Ludvig Detlof. Herr Hjerta, Gustaf:
Det bör ej förundra Ridderskapet och Adeln, att äfven jag anhåller få min reservation i Protocollet tecknad, emot det beslut, som blifvit fattadt angående offentligheten vid våra öfverlåggningar.
Jag skall aldrig tveka, att dela lika öde med alla Sveriges representanter; men, då jag uppfyller en ärftelig representations-pligt inom en af Svenska representationens fyra kamrar, tror jag mig ej böra anse mig för annat, ån ett Svenskt Ombud ibland inför lagen lika Svenskai’.
Och då, under en discussion, som visserligen icke eljest, men nu genom resultatet , blifver så märkvärdig , man så mycket omrört om en aristocratisk princip i Staten , som vår Grundlag icke känner och Svenska folket föraktar, anser jag mig böra på detta rum högtidligen betyga , att så långe en droppa blod flyter i mina ådror, skall aldrig min röst gilla eller min arm försvara någon annan aristocratisk princip inom 512 Den 19 Murtii. mitt Fädernesland, ån den, som grundar sig på kärleken till den bestående Sanihålls-ordnin^67/ , uppväckt och underhällen af ädla Furstar, goda lagar och medborgerliga dygder.
Herr Anckarsvärd, Michael, och Herr Eh~ renborg, Casper, förenade sig nied Herr Hjerta, Herr Munck af Rosenskjöld, Éberhard1 Afven jag får anmäla min reservation emot ifrågavarande beslut.
Vore hår frågan blott om beslutet, skulle jag kanhända nöjt mig med att hafva voterat deremot.
Men en del af de skäl, som för detsamma blifvit anförde, hafva varit af den beskaffenhet, att jag år angelägen fritaga mig från den misstänkan, att hafva deltagit i godkännandet af dessa skål.
Jag får således reservera mig emot så väl beslutet, sorn äfven och i synnerhet mot en del af de för detsamma anförde skål.
Jag, utber mig älven få råtta en oriktig uppgift som hår af flere värde Ledamöter blifvit framställd , och sorn torde haft en icke obetydlig inflytelse på Ridderskapets och Adelns beslut.
Man har sagt, att Engelska ufv< rhusets sessioner icke åro offentliga
Men att de det åro , kan så val jag sjelf , sorn flere härvarande Ledamöter af egen erfarenhet intyga.
Jag skulle innan beslutet fattades, hafva anfört detta, om jag kunnat förmoda möjligheten af det resultat, som de nog långa diskussionerne medfört.
Äfven har man ansett läktaren hår vara allt för otillräcklig för att rymma ett" så stort antal åhörare, att sessionerne kunna förtjena namn af offent - Den 19 Mar lii.
Ölo bffentliga.
Men i Underhuset, i det mångå gånger folkrikare England, få ej flere åhörare plats, ån på läktaren hår, så att afven detta argument är af intet värde.
Herr von Heijné, Georg:
Med smärta har jag mången gång sett mig höra till minoriteten inom Riddarhuset, då jag vetat att jag röstat i enlighet med majoritetens af nationens vilja och önskningar.
Detta var älven fallet då jag i förrgårs inlemnade mitt slutne Ja till den af Friherre Åkerhjelm gjorda motion , om publicitet •vid Ridderskapets och Adelns öfveriåggningar.
Jag begår derföre att i Protoeollet få reservera min öfvertygelse, att det fattade beslutet innebår lika liten liberalitet som tolerance.
Friherre Sprengtporten , TVilhehn’
Afven jag anhåller att mitt namn matte tecknas jemte deras, som reserverat sig mot ifrågavarande beslut, och får jag såsom skäl för denna min önskan tillägga några ord.
Det år möjligt, att jag misstagit mig, då jag trott att afgörandet af dehria fråga varit förenad med interessen af långt större vigt:
Hade den blifvit affirmatif besvarad , skulle vi med detsamma hafva gjort ett betydligt framsteg mot utvecklingen aLett fullkomligare samliålls-skick.
Nu, då den blifvit afslagen, åro vi åtminstone qvarstående, och detta betyder nära n<>g detsamma éotn tiilbakaskridande.
Då dert ena hälften af <tår verldsdel ikladt sig de constitutionella for - Ztidd. o. Ad.
Prat. d JBand. 55, 5i4 Dm ig Marlit, tnerna, och elen andra hälften våpnadt sig deremot; i ett ögonblick , då den stora afgörande striden, hvars föremål år den Europeiska civilisationen, synes nåra för handen, hade jag trott att Ridderskapets och Adelns beslut i detta ämne ej kunde sakna en högre betydelse.
Herr Lagerheim, Lars Magnus, förenade sig med Friherre Sprengtporten.
Friherre Adlerbeth, Jacob: Öfvertygad att ett samhälles bestånd tryggas i den mån sambandet fastare knytes mellan Folket och dess Ombud, har jag alltid insett publicitetens värde.
Jag får derföre förklara, att jag icke kunnat instämma i det beslut, hvarigenom Ridderskapets och Adelns pluralitet till en obestämd framtid bortvisat frågan om införande af offentlighet vid våra Stånds-öfverlåggningar.
Herr Lefrén, Johan Pehr, anförde skrifteligen:
(Se Eilagan N;o i.)
Med Herr Lefrén förenade sig Herr af Zellén, Nils, Herr Netherwood, Wilhelm, Herr Hallenborg, Carl Johan, Herr Wejdenhjelm, Eric, Herr Tiger skjold, Carl Wickman och Herr, Wulf rath, Carl Gustaf.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, anhöll, att i Protocollet måtte intagas, att han Den 19 Martti. emot Ridderakapets och Adelns beslut reserverat sig; hvarefter Grefven tilläde följande:
Den utsträckning i publicitet som önskades af en del al Ridderskapet och Adeln och genom hvilken man hoppades, se de band styrkte som förena Folket och dess Representanter, har blifvit afslagen och afslagen med en pluralitet, hvilken, jag bekänner det, mera ån sjelfva afslaget hur födt häpnad hos mig.
Den af lagstiftaren anbefaklta Protocollstryckning, utgör således nu som förr, enda communicationsmedlet, emellan Folket och dess Representanter, enda garantien för Folket, end* handet på Representanternes egoism, Når jag tänker tillbaka, och påminner mig hvad jag så ofta, äfven här, hört sågas om onyttan af Protocollstryckning, när jag erinrar mig huru det gått med tryckningen af förra Riksdagens Protocoller, når jag vet att hvad sorn skedt både för att fullborda tryckningen af förra Riksdagens Protocoll, och för att möjliggöra en båttre ordning med tryckningen af den innevarande Riksdagens, har behöft motioneras af enskilda män , och år till större delen frukten af ett sjelftaget ombudsmannaskap; når jag ser att vi redan i Protocollernes tryckning åro en hel månad tillbaka, så befarar jag att jemväl detta'af lagstiftaren auetorisej rade communicationsmedlet, eller rättare denna anbefallda redovisning, skulle kunna komma att »udergå någon förändring, 5i6 Den 19 Martil.
Visserligen är det en tillfredsställelse för Representanten, når han vet att hvad han talar för Folkets rått och bästa höres, icke allenast af dem inför hvilka* utan äfven af dem, för hvilka han talar.
Representanten, orri han klart uppfattat begreppet af Representant, torde dock alltid finna medel att åter varma sitt hjerta, om han känner det vilja kallna; han torde veta att förblifva sitt kall trogen intill ändan, om ån han skulle sakna ali yttre uppmuntran, eller siuteligen få otack till lön.
Men det år för Folkets skull som Protocollstryckning år anbefalld; det år en tröst för Folket att Stinna tro; det år ett stöd för den constitutionella frihetens bestånd att det tror på Riksdagsmanna samvete.
Sedan sista Plenidag har jag också blifvit spökrädd.
Jag tänker mig såsom möjligt, såsom ganska möjligt att jemväl det communicationsmedel emellan Folket och dess Representanter som Protocollernes tryckning år ämnad att utgöra skulle kunna borttagas, och att i Protoreollernes ställe, Folket i en framtid torde få åtnöja sig med dessa ny-uppfunna Bulletiner; med dessa squeletter af förstånd och hjerta, som torde synas det i förlägenhet stadda Folket, om Riksdagen skulle slutas utan verksam hjelp , såsom en hånande carricatur af det allmänna tillståndet.
Men spöken visa sig icke så långe dagsljuset räcker.
Får Folket se att det går an att låta Protocollers tryckning följa tätt i spåren på discussionerna; så torde Bulletinerna få van - Deri ig Martil.
517 dra ned till spökenas råtta hemvist.
Det äc derföre sorn jag till Herr Grefven orh LandtMarskalken, i många Representanters och i Folkets namn, framför den varma bön, att Herr Grefven och LandtMsrskalken tåcktes jemväl till denna angelägenhet sträcka sin uppmärksamhet.
Jag vet att det kan sågas vara för mycket begärt af Riddarhusets LandtMarskalk ; men jag vet ock att det år till Grefve Carl De Geer som jag talar.
Herr Gripensvärd, Fredric Adolph, Friherre Ulfsparre, Georg och Herr Raab, Axel Arvid anmälte äfven till Protocollet deras reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Friherre Wrangel, Henning, förenade sig . med Grefve von Schverin.
Herr von Hohenhausen, Carl:
Äfven jag anhåller att till Protocollet få anmäla min reservation, emot det beslut som utvoterat publiciteten, och jag är glad att äga detta tillfälle att gifva en offentlig hyllningsgärd åt liberalitetens fordringar.
Herr Manner/tam, Johan:
Jag har förut tvenne gånger yttrat min öfvertygelse i detta ämne, och en gång motiverat densamma; således får jag nu endast ganska kort uttrycka min reservation emot pluralitetens beslut.
Pluraliteten i em Nationalförsamling måste väl alltid an - Den 19 Rhrtii. ses hafva rått; mén då Grundlagen lemnar tillstånd att reservera sig emot dess beslut, är det vid intet tillfälle sorn jag hellre begagnar denna rättighet, än vid detta.
Jag har tillstyrkt publicitet vid våra öfverläggningar, derföre att jag ansett den såsom ett verksamt medel att bereda en upplyst nationalanda och att befästa Nationens förtroende till dess Ptepresentanter.
Det är på detta förtroende sorn all styrelse och all Nationalrepresentation ytterst hvilar, och hvarförutan hvarken styrelse eller National-representation i tidens längd kan äga bestånd.
Det är derföre jag icke utan ledsnad ser denna fråga vara förfallen, men jag hoppas att den i en icke aflägsen framtid skall bifallas.
Jag tror afl vi böra hellre välja detta medel att vinna Nationens tillgifvenhet och Europas aktning, än åter väcka idéer som höra till medeltiden och hvilka jag trott ifrån längre tid tillbaka i vart Fädernesland vara förkastade.
Jag uppträder icke för att bestrida reservationsrätten.
Den är laglig; oell jag
Ilar så mycket mindre att deremot erinra, som jag älskar att tro, det den värma som nu visar sig, är mera ett behof att yttra en stark öfvertygelse, än blott sinnets harm öfver en förlorad votering.
Men då de skäl som jag, i disctissionen öfver ämnet hade äran framställa, nu blifvit så förskräckligt illa handterade, tror jag min pligt vara, att försvara den.
Det gafs, mina Herrar! en tid af många år, då länder regerades, eller rättare sagt, våldfördes af den magiska kraftj som man hada Deri l9 Martti, 5ig skänkt åt tvenne ord, frihet och jemnlikhet, för hvilkas missbruk nationer knäböjde.
Verlden tröttnade ändtligen dervid; men i sin upplysning gick lion icke längre, än att hon blott öfverflyttade den magiska kraften, ifrån nyssnämnde ord, till tvenne andra ordtermer, nemligen: allmänna opinionen, tidsandans fordringar och liberåliteten: ord, för hvilkas kraft man, nu för tiden, vill att allt skall knäböja.
Målet för den förra förvillelsen var en stor popularitet, och må'- let för den sednare är ingen annan än en stor popularitet
Våra Protocolier läsas af samtid och efterverld, och jag befarar ingen ting af dess dom.
Den aktning för sjelfständighet i tänkesätt som skall lemnäs åt den sidan, der den magiska kraften blifvit hyllad, skall visserligen icke heller vägras åt den, der mari haft mod at göra annat; och skall icke vägras åt den Ledamot, sorn,J i detta tidehvarf haftmokl, att säga:
Jag är aristocrat, derföre, att mitt lands regeringssätt fordrar det, och derföre, att på regeringssättets bestånd b< 3 ror mitt Fäderneslands sjelfständighet.
Må verlden gerna döma min mening; men för min öfvertygelse har jag gifvit borgen nog, då- jag frivilligt blottadt mitt bröst för alla de hugg, som den magiska kraften, i liberalitetens missbrukade namn kan vilja slunga.
Den Ledamot som tillåtit sig ett yttrande, som jag trott vara oförenligt med värdigheten af lietta rum; som sagtj att lian föraktar all aristocratie, får jag undervisningsvis meddela, att i Sverige gifves tvenne begrepp om ordet aristocratie.
Det ena utgör ett hatfullt minne från de tider, då Svenska Adeln ägde en stor magt, och missbrukade den till medborgares förtryck; men det andra 520 Den i g Martil, står heligt qvar, i all sin rätt till aktning, af hvar man, sorn förstår af hvilka elementer ett constitutionelt monarkiskt regeringssätt mäste bestå, för att icke blifva antingen despotisk, eller för mycket democratiskt.