Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bör visserligen misstro min förmåga att tyda Svenska språket, sedan jag till och med hört Gouverneuren vid KrigsAcademien förklara Grundlagen otydlig i förevarande fråga; men det oaktadt, och ehuru jag ser att fråga mindre är om hvad Ridderskapet och Adeln för dess del bör besluta, än hvad åtskillige önska få besiutadt med kraft af Rikets Ständers beslut, torde jag dock få fästa uppmärksamheten på följderne af den föreslagne contra-propositionen.
RegeringsForrnens 4q § säger, att Rikets
Ständer skola bestämma dagen för nästa sammanträde, och i Riksdagsbeslutet intaga en uttrycklig Riksdags - Den 11 F e b r u a r i i f. m. kallelse.
Jag frågar således, om icke detta ärende’är ett Liand föredragningsämuena, hvaröfver beslut af hvarje RiksStånd för sig bör fattas, och om det icke är ett bestämdt åliggande, alt proposition för hvarje RiksStånd framslälles på någon viss dag.
Jag frågar, om icke Ridderskapet och Adeln äfven bör hafva sin tanka örn dagen för nästa Riksdag uttryckt i Riksdagsbeslutet, då Grundlagen stadgar, att denna dag skall bestämmas af Rikets Ständer, det vill säga de fyra RiksSlånden.
Men nu frågar jag, om det är att bestämma dag för nästa Riksdag, alt säga, det man låter bero vid det beslut, de öfrige Stånden fattat?
Och häruti ser jag en verklig öfverträdelse af RegeringsFormen, sådan alt den, tillika med den ringa böjelse man nu visaratt hålla Grundlagen i helgd och att tolka den efter ordalydelsen, i jemförelse med det säll, hvarpå man vid föregående tillfällen framtvingat en förvrängd ordalydelse såsom skäl för vägrade propositioner, hotar med ett upplösningstillstånd i afseende på våra former.
Jag kan, på denna grund, ej annat än yrka det propositionen må, i enlighet med 4q § RegeringsFormen, innefatta någon bestämd dag för nästa Riksdag, och jag vill häldre ingå på den grundlagsvidriga meningen alt bestämma dagen till den i5:de Januarii 1835, än antaga en contra-proposition, som ej utmärker annat än en ljum be - Den ii Febru ar i i f. m. ii5 behandling af Folkets valrätt.
Det är bättre samt Ridderskapet och Adeln mera värdigt att dela de öfrige Ståndens misstag om Grundlagens mening, än att på det sätt, som nu är i fråga, leka med Grundlagens föreskrifter.
Herr von Vegesack s Ernst:
Jag är lill det mesta förekommen af Herr Hjerta.
Det förefaller mig i sanning nväntadt, att man vill, det Ridderskapet och Adeln vid detta tillfälle, mindre än vid andra, skall uttrycka sin opinion, oberoende af de öfrige Ståndens beslut, och det har väckt min förundran, alt man ens inkommit på en sådan discussion.
Då Herr Grefven oell LandtMarskalken förklarat sig icke kunna framställa proposition på annat än år 1833, men nu icke desto mindre öfvergått till Grefve af Wetterstedts förslag lill contraproposition, alt låta bero vid de öfrige Ståndens beslut, sorn innehåller tidens bestämmande lill den i5:de Januarii 1835, kan jag ej annat, än i allo instämma med Herr Hjerta om oformligheten och obehörigheten af ett sådant förslag, samt begriper ej, huru man kan vilja betaga Ståndet rättigheten att för dess del besluta öfver saken och äfven bestämma en dag, den må nu blifva antingen inom år i833, eller år 1835.
En värd Talare har gjort distinction emellan att låta bero vid 6i H. 15 Den ii Februari i f. m. ett beslut, och att instämma deruti.
Jag hemställer likväl, om denna sak är så obetydlig, att Ridderskapet och Adeln icke bör uttala en egen opinion derom, eller ens vårda sig att låta Svenska Folket veta, huru Ståndet anser saken.
En annan värd Talare har sagt, att han väl ansåg de öfrige Ståndens beslut grundlagsvidrigt, men att hän likväl tillstyrkte, det Ridderskapet och Adeln dervid skulle låta bero.
För min del skulle jag icke låta bero vid ett grundlagsvidrigt beslut, om det än vore faltadt af alla fyra Stånden, ty jag skulle åtminstone till Protocollet anmäla min reservation och protest deremot.
Jag tror derföre också, att då en utväg ännu återstår, nemligen att inbjuda de öfrige Stånden till en ändring af deras beslut, bör denna utväg icke lemnäs obegagnad; men om äfven detta misslyckas, tillstyrker jag, att Ridderskapet och Adeln i sitt Protocoll nedlägger en reservation emot de öfrige Ståndens förfarande.
Man har för öfrigt anfört ^5 § Riksdagsordningen, för att visa, det tre Stånd i förevarande fråga skulle äga beslutande rätt.
Men jag tror icke att alla fyra, ännu mindre tre Stånd, någonsin äga rätt att med gällande kraft besluta en sak, som är stridande mot Grundlagen; och jag får påminna, att vid de tillfällen, då Rikets Ständer fattat något beslut, som varit af sådan beskaffenhet, till exempel, dä frågan var om annan organisation af Den ti Februarii f. m.
Regeringen under Konungs sjukdom eller frånvaro, fordrades åtminstone alla fyraRiksSlåndens sammanstämmande beslut.
Medgifver man tre
Stånd rättigheten alt med gällande kraft besluta en sak, som Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat icke öfverensstämmande med Grundlagen, så skulle det icke gifvas någon gräns för tre Stånds rättighet alt vidtaga beslut, som suspenderade Grundlagen belt och hållet.
Det är derföre högst vigligt och angeläget, all Ridderskapet och Adelil vid detta tillfälle protesterar emot ett dylikt beslut, och delta är, enligt min tanka, mycket vigtigare för framtiden, än för ifrågavarande fall.
Herr Lefrén: Öfversle-Lieutenanlen oell BancoFuilmägtigen liar så vida tagit vilse, alt med orden: Rikets Ständer, i 4<) § RegeringsFormen, ej förstås annat än så många RiksSlånd, sorn frrdras för att tillvägabringa Rikets Ständers beslut.
Der tre Stånd äga beslutande ratt, der utgöra de ock Rikets Ständer, och der alla fyra RiksStåndens bifall erfordras, der finnes sådant serskildt uttryckt, antingen mod Rikets Ständers sammanstämmande beslut, eller med samt e/ige Rikets Ständer; eller ock finnas sådane frågor serskildt uudantagne i 75 § Riksdagsordningen.
Oi H.
Den it Februarii f. m.
Herr Ceder* schjöld har yttrat, att jag skulle hafva förklarat de tre öfrige Ståndens beslut Grund»' lagsvidrigt.
Men jag har icke fällt ett sådant omdöme; jag har endast sagt, att beslutet icke ät öfverensstämmande med milt sätt att förstå Grundlagen, och jag har tillika medgifvit, alt Grundlags-§:n icke är nog tydlig, för att ej gifva anledning till tvänne tydningar.
Ulan att göra denna Tättvisa åt den motsatta meningens försvarare, skulle de lika väl kunna accusera mig för en olaglig åsigt.
Jag har för öfrigt sagt, att frågan är af den beskaffenhet, alt tre
Stånds beslut derom, enligt § Riksdagsordningen, äger gällande kraft, och det är af detta skäl, jag tillstyrkt, att man må låta bero vid de öfrige Ståndens beslut, emedan sådant i alla fall måste ske.
Ty äfven om ja-propositionen vinner, eller votering deröfver icke ens kommer i fråga förblir likväl saken i samma skick, emedan de öfrige tre Ståndens beslut i alla fall blifver gällande.
Jag vidblifver, på dessa skäl, min förut yttrade öfvertygelse, och förnyar min hemställan, att den föveslagne contra-propositionen må antagas.
Utan att inlåta mig uti den, som mig synes, redan nog ventilerade frågan om rätta tiden för nästa Riksdags utsättande, vill jag blott, i afseende på contra-propositio - Den ti Februarii f. m. nen, framställa en betänklighet.
Jag tror nemligen ej, att det går an att medgifva tre Stånds beslutande rätt öfver det fjerde Ståndets personlighet; och som denna fråga rörer Ridderskapels och Adelns personer, såvida, att Riksdag ej kan inträffa utan att alla fyra RiksStånden till densamma infinna sig, anser jag de tre öfrige Stånden icke äga rätt att bestämma, när Ridderskapet och Adeln skall infinna sig till Riksdag.
Jag hämtar äfven stöd för denna åsigt af en tilldragelse vid denna Riksdag, då BorgareStåndet, i en fråga, som ansågs röra detta Stånd serskildt, vägrade alt deltaga uti förstärk la StatsTJtskottets voteringar, och derigenom förmådde de öfrige Stånden att gifva något med sig.
På dessa skäl får äfven jag, i afseende på den föreslagne contra-propositionen, nedlägga min reservation i protocollet Grefve Horn:
Åkerhjelm bar, i sitt första anförande, sjelf medgifvit möjligheten af en ändring i de tre öfrige Ståndens beslut, och det är på grund häraf, som jag anser det vara nödvändigt att Ridderskapet och Adeln uttalar en bestämd mening öfver frågan, men icke låter bero vid de öfrige Ståndens beslut.
Det är naturligt, att om Ridderskapet och Adeln förklarar sig icke kunna sammanträda till nästa Riksdag år i835, och connnunicerar denna sin tanka med de öfrige Stånden, 23o Den ii Februarii f. m.
Ridderskapet och Adela skall, i händelse skälen för dess mening tillika anföras, äga det största hopp, att de öfrige Stånden biträda Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag kan derföre ingalunda finna det passande, att Ridderskapet och Adeln tager ett beslut, hvarigenom frågan endast förklaras förfallen, utan tror, att Ridderskapet och Adeln, enligt Grundlagen, bör deltaga med de öfrige Stånden i bestämmandet af tiden för nästa Riksdag; och jag måste, på dessa skäl, med protest mot den föreslagne contra-propositionen, begära alt en bestämd dag i densamma införes.
I anledning af hvad Herr Cederschjöld exempelvis anfört om det beslut, som vid en föregående Riksdag biet' taget rörande organisationen af Regeringen under Konungs sjukdom eller frånvaro, och lill hvilket beslut alla fyra RiksStåndens bifall erfordrades, får jag blott upplysa, att detta, af de fyra RiksStånden antagne beslut, jemväl underställdes Konungens sanclion, och att exemplet sålunda här, der Rikets Ständer ensamme hafva beslutande rätt, saknar tillämpning.
Jag instämmer i Friherre Åkerhjelms åsigt, att de öfrige
Ståndens beslut ej äro öfverensstämmande med mitt begrepp om Grund - Den it Februari i f. m. lagens föreskrift, ehuru jag medgifver alt denna kan anses otydlig.
Den af Hans Excellence Grefve af Wetterstedt föreslagna contra-proposition förer visserligen till utsättande af en Riksdagstid, hvarå Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig icke kunna göra proposition, men då elen af Herr LandtMarskalken anses kunna såsom contra-proposition framställas, tror jag, ehuru jag skulle önska att detta icke skedde, att den af Herr Crusenstolpe gjortla invändning, att de öfrige tre
Stånden ej böra äga rätt att tvinga Ridderskapet och Adeln alt på en viss, af dem bestämd, tid sammankomma, så mycket mindre kan verka något i denna sak som icke ens Grundlagen tvingar Ridderskapet och Adeln att sammankomma lill Riksdag.
Det beror tvärtom, hvad Ridderskapets och Adelns Ledamöter beträffar, på hvars och ens eget godtfinnande, huruvida han vill infinna sig vid Riksdagen eller icke; och det af Herr Crusenstolpe nyttjade argument emot de öfrige 3:ne Ståndens magt att i sak af denna beskaffenhet bestämma Rikets Ständers beslut, måste således förfalla.
I öfrigt tror jag, att alla opinioner få, genom de föreslagne propositionerne, tillfälle att uttrycka sig; men då resultatet af denna votering blir detsamma antingen ja eller nej vinner, det vill säga alt Ridderskapet och Adeln, i hvilket fall sorn hälst, måste låta bero vid de öfrige tre Ståndens redan fat - Den ii Februarii f. m. tade beslut, hemställer jag, om icke Herr Grefve af Wetterstedt skulle vilja afstå från sin begäran om votering och medgifva, att dagen för nästa Riksdag af Ridderskapet och Adeln bestämmes lill den 5:te November i833, då vi derigenom kunde undvika en onödig tidsutdrägt, och ändå lians åsyftade ändamål vunnes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att, då votering redan vore begärd, borde den försiggå; oell föreslog Hans Excellence i sådant afseende följande voterings-proposilion:
Den sorn bifaller, att tiden till Rikela Ständers sammankomst vid nästa Lagtima Riksdag, bestämmes till den 5 November i833, voterar Ja ; den det ej vill» voterar
Vinner Nej} anses Ridderskapet och Adeln vid det af de öfrige Irenne Riks-Stånden, i detta ämne fattade beslut för dess del låta bero.
Jag nödgas anhålla, att det förslag till contra-proposition jag framställt, äfvensom Herr Cederscbjölds, må af Herr Grefven och LandtMarskalken
Ståndet föreläggas, och att vi först få votera om contra-propositionen.
Den ii Febr u ar ii f. m. 233 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Herr Cederschjölds förslag, efter hvad Hans Excellence uppfattat, innehöll, att tiden för Rikets Ständers nästa sammankomst borde bestämmas lill den i5 Januari 1833 och utgjorde således ett alldeles serskildt förslag, hvars upptagande i voterings-propositionen, så vida det yrkades, måste serskildt afgöras; men om Grefve Horn samt Ridderskapet och Adeln med honom önskade den närmare utveckling af contrapropositionen, att den af de öfrige RiksStånden bestämda dagen deruti intoges och contra-propositionen sålunda erhöll följande lydelse:
Nej, anses Ridderskapet och Adeln för dess del låta bero vid det af de öfrige Irenne RiksStånden i detta ämne fattade beslut, alt tiden till Rikets Ständers sammankomst vid nästa Lagtima Riksdag bestämmes lill den i5 Januarii 1835; så ansåg Hans Excellence intet binder derför möta, ehuru Hans Excellence för sin del fann öfverflödigt att inlaga innehållet af de öfrige Ståndens beslut.
Ehuru jag har ön skat, alt Herr Grefve af Wetterstedt i sitt förslag nyttjat andra ordalag, hvarigenom bestämdare uttrycktes att Ridderskapet och Adelil instämmer i de öfrige Ståndens beslut, så förmodar jag, all Grefven icke vill medgifva en sådan ändring af förslaget, 234 Den ii Febru ar i i f. m. utan vidhåller begagnandet af termen låta bero.
Men just derföre finnér jag högst nödvändigt, alt, tillika med detta öfverlåtande åt de öfrige Stånden att besluta om saken, man jemväl intager sjelfva den beslutade dagen, eller den i5 Januari i835, om hvilken man dock i sjelfva verket förenar sig med de öfrige Stånden.
Genom en så mycket som möjligt öppen framställning af den inconsequens man begår, liopnas jag, att man förr eller senare skall få orsak att ångra de segrar man nu sökt frambringa, öfvertygad att nederlagen i framliden blifva lika många, som de segrar majoriteten nu så tryggt påräknar.
Jag vill icke vidröra hvar ken segrarne eller nederlagen, om hvilka ingen på förhand kan vara säker; jag vill blott förklara Grefve Horn min förbindelse för de ordalag, hvarmed han vill förbättra mitt förslag.
Men den värde Ledamoten torde likväl förlåta, om jag söker bibehålla de ordalag, hvari jag framställt förslaget.
Då protocollsutdragen om de öfrige Ståndens beslut här blifvit uppläste, lär förmodligen ingen, som går att afgifva sin röst, vara i villrådighet om den dag, som af de öfrige Stånden blifvit bestämd; och jag tror således dagens införande i contra-propositionen icke vara af något behof påkalladt, samt hemställer ånyo, att
Den ii F e b r u a r i i f. ni. 235 propositionen må blifva sådan jag begärt den, eller att Ridderskapet och Adeln vid de öfrige Ståndens i detta ämne fattade beslut för dess del låter bero.
I händelse contra-propositionen så uppställes, att den innefattar bifall till de öfrige tre Ståndens beslut, bar jag ingenting deremot, och skall ej begära votering öfver densamma, i den förtröstan att Herr Grefven och LandtMarskalken ej skall tillåta framställning af en proposition, som är i rak strid mot dess förut afgifne förklaring.
Men om votering skall anställas öfver contra-propositionen , begär jag alt få ändra den dag jag förut föreslagit.
Jag erinrar mig nemligen, att
ConstilutionsUtskottet uti ett nu på bordet liggande Betänkande föreslagit, att
Riksdagarne alltid skola - börjas i October månad, och jag föreslår derföre, att nästa Riksdag må utsättas lill den i3:de October 183 3.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Grefve af Wetterstedt, och jag finnér ett ytterligare skäl för qvarblifvandet vid de först föreslagne ordalagen till contra-propositionen deruti, att det vid sådane frågor, som den närvarande, der tre
Stånd redan fattat ett beslut, som enligt Grundlagen äger gällande kraft, ofta varit vanligt att endast med a36
Den ii Febru ar i i f. m. allmänna termer uttrycka, att man låter bero vid hvad tre Stånd beslutat.
Jag anser således ett tillägg alldeles obehöfligt och endast ökande propositionens vidlyftighet; men underkastar denna min mening
Rid— derskapets och Adelns eget ljusa crnpröfvande.
Den först föreslagne voterings-proposilionen upplästes ånyo; hvarjemte Hans ExceJlence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som Herr Cederschjöld uppställt ett tredje förslag, berodde det, i händelse Herr Cederschjöld ej derifrån ville afstå, på Ridderskapet och Adeln, att först afgöra hvilketdera förslaget borde utgöra contra-propositionen».
Grefve Horn t
Som ursprungligen frågan om contra-propositionen omfattat Grefve af Wetterstedts förslag, att Ridderskapet och Adeln skulle låta bero vid de öfrige tre Ståndens beslut, förmodar jag, att frågan nu bör inskränka sig till att afgöra huruvida ett ytterligare förtydligande af denna sats bör äga rum.
Sedan nu tre förslag till contra-proposition blifvit uppgifne, är det att förutse tvänne preliminaira voteringar, så vida icke Ridderskapet och Adeln vid första voteringen bestämmer sig för ettdera förslaget; och då Grefve af Wetterstedts förslag blifvit först fram - Ben ti Febrtiatii f. m. 2^7 stäldt, hemställer jag, om icke detta må blifva Ja-propositionen, och i händelse Nej vinner, det må bestämmas, att antagandet af Grefve Horns eller Herr Cederschjölds förslag beror på serskildt afgörande.
Skulle ännu flere förslag till contra-proposition uppgifvas, må samma ordning med deni iakttagas.
Jag skall ej bidra» ga till tidens borttagande med en onödig votering.
Jag afstår derföre från mitt förslag, och samtycker gerna, att lnifvuddrabbningen genast må för sig gå, till utrönande, huruvida Ridderskapet och Adeln genom ett
Nej vill vara af annan tanka, än dess LandtMarskalk.
Den siste Ta*> laren har upplyst mig om hvad jag borde säga.
Ty sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig icke kunna framställa proposition på ExpeditionsUtskottets förslag, tror jag icke heller att Herr Grefven och LandtMarskalken kan göra en sådan proposition, sorn Grefve Horn föreslagit, enär ordet besluta, deruti är inryckt.
Deremot är meningen med Grefve af Wetterstedts förslag icke, att Ridderskapet och Adeln skall fatta något beslut i enlighet med de öfrige Ståndens.
Jag hemställer således, om den af Grefve Horn föreslagna contra-propositionen, såsom varan - 238 Den it Februarii f. ra. de i strid med Herr GrefVens och LandtMarskalkens afgifne förklaring, kan framställas.
Om jag icke misshört mig, har Herr Grefven och LandtMarskalken sjelf funnit, alt dagen kan inflyta i contra-propositionen.
Herr Tham: Emellan Grefve Horns förslag samt Herr Grefvens och LandtMarskalkens , att innehållet af de öfrige Ståndens beslut eller utsättandet af den i5:de Januarii 1835 skulle i contra-propositionen omtalas, är den stora skillnaden, att Grefve Horns förslag slutas, med ett beslut af Ridder s k a p e t och Adeln alt instämma med de öfrige Stånden, och således strider emot den af Herr Grefven och LandtMarskalken förut tillkännagifna grundlagstolkning.
Hans Epccellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, det framställningen , att låta bero vid de öfrige RiksStåndens beslut i ämnet, ej innefattade något bestämdt beslut öfver sjelfva frågan, å Ridderskapet och Adelns sida, samt vore en vid många tillfällen förekommande framställning, som ej innebar någon oformlighet, och syntes vara så mycket lämpligare i denna fråga, som det, tlå Ja-propositionen lemnade Ridderskapet och Adeln öppet alt fatta ett bestämdt beslut, i fall pluraliteten sådant önskade, äfven borde i Den ii Februarii f. m.
Nej-propositionen lemnäs tillfälle till uttryck af deras mening, hvilka, sedan tre RiksStånd redan afgjort frågan, icke vilja deröfver fatta något beslut.
Att deremot, såsom Grefve Horn yrkat, till Ridcferskapet och Adeln framställa proposition på bifall till nästa Riksdags-kallelses utsättande inom år i835, eller något annat årtal än 1833, hade Hans Excellence redan förklarat sig icke kunna göra, lill följd af sitt begrepp om Grundlagens ordalydelse, ehuru Hans Excellence ansåg aktningen för de öfrige RiksStåndens beslut fordra, att proposition ej vägrades på en framställning, hvarigenom Ridderskapet och Adeln, utan att instämma i detta de öfrige Ståndens beslut, dervid låter hero.
Hans Excellence förklarade sig alltså, på redan förut angifne grunder, föranlåten alt vägra den af Grefve Horn yrkade propositionen; i följd hvaraf, och då Ridderskapet och Adeln redan förut godkänt Hans Excellences åsigt i denna del, det nu endast återstod att välja mellan antagandet utaf Grefve af Wetterstedts eller Herr Cederschjölds förslag till contra-proposition.
Jag har redan nfstått från votering om milt förslag, och bar ej emot att contra-propositionen blifver uppställd på sätt, som är föreslaget, emedan det synes mig utom allt tvifvel, S/jo Den n Februari i f. m. att hvar och en ändock bör veta, hvad den i sjelfva verket innebär.
Grefve Horn: Efter Herr Grefvens och LandtMarskalkens senaste förklaring bör jag tänka mig möjligheten att jag hört oriktigt, då jag trodde att Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg de ord kunna inflyta, som jag föreslagit; och då jag numera finner, att en sådan proposition ej tillätes, måste jag derifrån afstå.
Jag får blott förklara, att då motiven för Herr Grefvens och LandtMarskalkens framställning beslå deri, att aktningen för MedStånden skall förbjuda Herr Grefven och LandtMarskalken att vägra den contra-proposition Grefve af Wetterstedt föreslagit, har jag önskat, att aktningen för Grundlagens oförtydda bestämmelse hade tillåtit Herr Grefven och LandtMarskalken, att vid propositionens framställande vara oberoende af aktningen för de öfrige Stånden, Min aktning för Lagens helgd och Svenska Nationens rättigheter öfverträffa!’ åtminstone all annan consideration, och nödgar mig alt nu i Protocollet nedlägga min protest mot hvarje proposition, som innefattar annat, än ett bestämdt beslut af Ridderskapet och Adeln alt inom loppet af år i833 utsätta någon viss dag för Ständernas nästa sammanträde.
Härmed förenade sig Herr von Vegesack.
Den it Februarii f. rn.
241 Den först föreslagne voterings-propo silionen blef härefter å nyo uppläst och godkänd, saint anslogs.
Voteringen börjades klockan half till 2 e. tn., och befunnos vid dess slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öpnade, röslerue hafva utfallit som följer Ja — 138.
Pvej — 142* I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoli blifvit uppläst, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Rid— derskapet och Adelil för dess del låtit hero vid det af de öfrige tre RiksStånden i förberörde ämne fattade beslut.
Friherre Boye, Fredrik, reserverade sig emot det beslut Ridderskapet och Adeln flu fattad t.
Herr ‘Dalman, Lars Johan, anförde till prolöcoliel sin protest emot Ridderskapets och Adelns nu genom votering fattade beslut.
Gi II.
16 »42 Den ii Februarii e. m.
In lidem Protocolli O. J. Lagerheim, Thorsdagen den t i Febr. i83o.
U Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen.
Davidj anförde skrifte 1 i g e n :
Det är icke endast för att reservera mig emot det beslut Ridderskapet och Adeln genom 4 rosters pluralitet fattat, rörande tidens utsättande för nästa Riksdags början, som jag nu begärt ordet.
Det är äfven för att inför Ridderskapet och Adeln samt alla dem, som voterat i enlighet med den motion jag vågat föreslå, afbedja ett fel jag af förhastande begått.