Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström önskat få, huruvida något bolag finnes, som har sig föreskrifvet så stränga bestämmelser, kan jag tjena honom med den underrättelse, att Riksg:skont:s reglemente innehåller vida strängare bestämmelser för bolag lill hvilka Slaten lemnar bidrag.
Der stadgas nemi. (och jag skulle tro att Gr.
Mörner skall vitsorda hvad jag nu ämnar säga) att säkerhet skall ställas för kontraktets fullgörande.
Om nu R. o. Ad. beslutar att säkerhet skall ställas för kontraktets fullgörande torde en sådan bestämmelse vara vida strängare än den jag föreslagit.
Sluteligen har Gr.
Mörner ansett att då det icke stöde ett ord i mitt förslag om expropriationslagen så kunde det icke komma i fråga alt den skulle efter detsamma tillämpas.
För min del hade jag deremot hittills föreställt mig ali då förslaget innehåller en rättighet för Staten att anlägga en jernväg, så vore dermed icke bestämmelserna i allmän lag om expropriation uphäfda.
Icke mätte det behöfva stå i hvart och eli beslut att 36* 564 Den 29 Augusti f. m. allmän lag äfven skall efterlefva?.
Jag anhåller fortfarande vördsamt om bifall till mitt förslag.
Hvad först angår de utfall, som blifvit riktade mot en ledamot af delta Stånd, för del alt han under diskussionen framställt åtskilliga anmärkn:r mot StatsUtsk:s nu under öfverläggning varande förslag, så mäste jag äfven med anledn. af en ledamots uttryckta förundran öfver det exempellösa tålamod hvarmed R. o. Ad. skulle hafva athört dessa anmärkn:r, för min del förklara, att jag finnér det förtjenst full t alt, i en sak af den vigt sorn den nu ifrågavar:de, man med noggrannhet granskar de vilkor, hvarunder Staten beslutar en utgift af 5,000,000, och det vore illa om ett RiksSlånd saknade tålamod att afhöra de invändningar, som göras i fråga om Statens garanti för upfyllandet af de villkor under hvilka den beslutat en sådan utgift.
Beträffande resonnemenlerna öfver motiverna, har den siste talaren redan svarat derpå.
Jag finner alla sådana insinuationer icke vara på sin plats, aldraminst då del är fråga om Statens säkerhet.
Då jag således gillar den omsorg med hvilken den siste värde talaren nagelfarit det ifrågavande förslaget, så har jag dermed icke sagt alt jag biträder hans förslag i alla delar, ty jag har i de flesta voterat emot honom; men det hindrar mig icke att gilla den omsorg hvarmed han fästat R. o. Ad:s upmärksamhet på hvad han funnit bristfälligt i förslaget.
Finner icke R. o. Ad. denna farhåga grundad, så går del ju an ali afslå Gr.
Hvad slutligen vidkommer det nu framställda förslaget sä skulle jag för min del så tillvida gilla den första punkten deraf som jag skulle anse ali man borde i villkoren intaga att om bolaget brister uti upfyllandet af sina åligganden eller åtagna förbindelser, Staten äfven vore fri fransina och att bolaget i sådant fall skall vara pligtigt att återställa den jord, som det af Kronan utan ersättning erhållit.
Tillägget derom att bolaget skulle vara skyldigt alt på grund af expropriationslagen tillåta sig afhändande af den jord det tillvunnit sig under ägande rätt, finner jag obehöflig!, ty finner K.
M. att, då bolaget icke fullbordat sitt åtagande, sådan mark för något allmänt behof blir nödvändig och att den sålunda på grund af den nu gällande expropriationslagen måste afstås, så gäller denna lag och något ytterligare tillägg om att densamma skulle gälla mot bolaget behöfves icke, ty om bolaget icke fullgör sina förbindelser, utan för Staten elier ett annat bolag den ifrågavande marken måste afstås, så gäller naturligtvis för detta fall den allmänna lagen.
Hvad angår det andra mom. eller alt om bolaget efter 5 år skulle brista i sina förbindelsers upfyllande jernvägen utan ersättning skulle tillfalla Staten sä är detta vilkor enl. mitt förmenande alldeles orimligt och kan icke någonsin i ett kontrakt intagas.
Det strider nemi. mot juridiska grunder, ty det är efter rättsläran ovilkorligen gifvit att om en kontrahent brister i fullgörandet af de åtagna förbindelserna, så blir han pligtig att ersätta den andra kontrahenten för den skada som denna derigenom kommer alt lida, men omöj - Den 29 Augusti f. ni.
565 ligen kan man stifta sådana vilkor sorn att den ene kontrahenten skulle mista sin egendom, alla kostnader han i densamma nedlagt och helt simpelt afträda den till den andra kontrahenten.
Ett sådant vite vore alldeles orimligt och kan icke försvaras.
Jag skulle således vilja hemställa lill Gr.
Lagerbjelke om han icke ville afstå från denna sednare del af sitt förslag.
Jag förutser att Gr.
Lagerbjelke säger:
Staten bör mot delta bolag, som tilläfventyrs residerar utom landet hafva säkerhet att komma i besittning af den ersättning som tilläfventyrs genom domaremakten kan Staten tillerkännas.
Men i delta fall kan jernvägen beläggas med qvarstad och sedan vederbör:de domares utslag fallit så kommer den egendom som bolaget i riket äger, i följd af den lagda qvarstaden att för Statens räkning försäljas och Staten får således den ersättning, som bolaget kan lyckas alt förskaffa sig medel till att erlägga.
Delta blir det juridiska förfaringssättet, men ett sådant vilkor, som det sisla mom. i Gr.
Lagerbjelkes förslag innehåller, skulle icke af någon kontrahent antagas och vore icke R.
St. ens värdigt.
Hvad detta sednare mom. angår, afstyrker jag det således för min del, lika som jag afstyrker den delen af det första mom. i hans förslag, som afser tillämpningen af expropriationslagen, men den första delen af förslaget biträder jag.
Jag har begärt ordet med anledn. af Hr Hjärnes yttrande.
I likhet med honom har jag hitintills varit en tyst åhörare i denna fråga, men i olikhet med honom har mitt tålamod icke blifvit pröfvadl af några ledamöters bemödanden att försäkra Slaten om större garanti än som innehålles i StalsUtsk:s betänk.
Det vore visserligen beqvämt för en segrande majoritet om minoriteten, en gång slagen, handlöst afstod från vidare strid, men jag har för mycket förtroende lill tolerancen och billigheten inom delta Stånd, för alt tro det majoriteten kunde känna otålighet öfver minoritetens bemödanden att åtminstone vinna något.
Jag hemställer dessutom till Eder Mine Hrr, huru det möjligen hade gått, om de, hvilka önska jernvägen och nitälska för densamma, roen icke funne sig tillfredsställda af de vilkor sorn i betänk, finnas stipulerade, förenat sig med dem, hvilka röstat för afslag, om icke då möjligen hela frågan från början hade fallit.
Må de derföre med tålamod fördraga de bemödanden, som göras för att vinna något mera för Statens säkerhet än som af Ulsk. blifvit tillstyrkt.
Jag godkänner, till hufvudsaklig del, Gr.
Sparres anförande hvarmedelst deruti yrkades ett afslag, ehuru blott partiellt, å Gr.
Lagerbjelkes förslag; men jag anhåller att R. o. Ad. ville taga i betraktande huruvida man icke äfven på den af Gr.
Sparre ej afslagna delen af förslaget allt för väl kan tillämpa enahanda skäl som Gr.
Sparre tillämpat på de öfrige, nemi. att allmänna lagens stadganden äro tillfyllestgörande, utan att några, om serskild misstro vittnande stipulationer må dertill behöfva fogas.
För öfrigt tryggande mig vid Gr.
Sparres bevisning, vill jag blott tillägga, att, dä Gr.
Lagerbjelke trott sig genom en upgift ur 500 Den 29 Augusti f. m.
Kiksg:s-kont:ts reglemente göra mig ett stort afbräck, så liar det likväl icke skett, emedan den förändring i säkerheterna som K.
M. eger att vidtaga med andra arbetsföretag, densamma måtte K.
M. äfven nu ega, i följd af det i mom.
l:o af första punkten införda stadgande, enl. hvilket intet annat bolag får ega rättighet till anläggande af ifrågavande jernväg, än det, ät hvilket K. ftl. finnér förelaget kunna med säkerhet anförtros.
En annan värd ledamot, Hr Prytz, har väckt tvenne förslag.
Det ena, deri han beder Gr.
Lagerbjelke afstå från sitt förslag eller någon del deraf, anser jag vara alldeles fåfängt.
Det märkes att Hr Prytz ej lika noga, sorn jag, känner Gr.
Lagerbjelkes ihärdighet i åsigter.
Man kan med användande af krut spränga sig fram genom berg, på sätt vid jernvägsanläggningar stundom sker; men det går icke lika hastigt och lätt att fä en ihärdig motståndare till afstående frän afgifne förslag.
— Det andra Hr Prytz föreslagit, som rörde beviljandet af upskof med diskussionen öfver Gr.
Lagerbjelkes hemställan, anser jag vara något för sent framställdt.
Hade detta blifvit anfördt i början af öfverläggningen, skulle jag gerna deruti hafva förenat mig, så mycket heldre, som ingen kan neka alt, om Gr.
Lagerbjelkes pä fri hand, stante pede, väckta förslag, skulle af detta ständ genast och utan pröfning antagits, sådant bade varit olämpligt; men efter den utförliga diskussion, som nu egt rum, och då man kan vara öfvertygad om alt hvarje ledamot ungefärligen vid detta laget lärer haft tillräcklig till att bestämma sitt omdöme i saken, tror jag rättast vara alt låta beslutet i frågan fötsiggå, på det all de, som om densamma tagit kännedom, äfven finge öfver densamma besluta, så att icke det framtida beslutet finge bero på en majoritet som måhända icke, såsom vi, haft tillfälle att genom deltagande i och åhörande af diskussionen söka för sig utreda tvistefrågan.
Ur denna synpunkt anhåller jag att om Hr Gr:n och Ordhden icke anser sig kunna undgå att framställa propos. på Hr Prytz’s hemställan om upskof med diskussionen öfver Gr.
Lagerbjelkes förslag, Ståndet då måtte afböja denna hemställan; derest icke Hr Prytz, genom alt sjelf benäget afstå derifrån, behagade bespara Ståndet denna propos., hvaröfver man slutligen torde begära votering, oaktadt den dymedelst oundvikliga, ökade tidsutdrägt.
Hvarjehanda har här blifvit yltradt ang:de insinuationer.
Hvad mitt yttrande beträffar, skulle jag tro att jag icke har tillåtit mig andra insinuationer, än att förklara alt, efter min upfaltning, ådagalade Gr.
Lagerbjelkes nu under öfverläggning varande förslag en önskan att icke lå någon jernväg emedan det gjorde jernvägs-anläggningen omöjlig.
Jag har tagit sjelfva det inlemnade förslaget till utgångspunkt och det måtte vara min rättighet att af här framlagda handlingar sluta lill deras möjliga följder.
Om jag anser följden blifva att om detta förslag antages, ingen jernväg skall kunna upslå, så mätte det vara min rättighet att omförmäla delta förhållande.
Man har till stöd för förslaget åberopat Riksg:skont:s reglemente, men detta åberopande torde likväl icke, af den, som gjort detsamma, vara tillräckligt noga öfvertänka Vid förhål - Den 29 Augusti f. m. 567 landen, som röra sådana konlrakter, som i förenämnde reglemente omnämnas, skall arbetet utföras med direkta Statsanslag, och då innefattar kontraktet, att om arbetet icke blir utaf, skall Statsbidraget återbetalas.
Detta är billigt; men helt annat är det att säga, alt den, som sjelf skall släppa till alla penningarne, skall dessutom vara förlustig sitt arbete, derest han icke inom en viss lid verkställer det.
Detta är ett vilkor, hvarpå jag tror Gr.
Lagerbjelke icke skall kunna upvisa något exempel, äfven om Hr Gr:n tager Riksg:skont:s reglemente för aldrig så lång tid tillbaka till hjelp.
En föreg.-de talare, som likväl tog förslaget i viss mån i försvar, har anmärkt att en del deraf vore orimlig, dag hemställer, huruvida framläggandet af orimliga förslag kan anses innefatta bevis på intresse för saken, åtminstone mätte det bevisa att man icke gjort sig full reda för frågans beskaffenhet.
Jag vill icke vidare uppehålla 1$. o. Ad;s dyrbara tid.
Ärendet är redan tillräckligt utveckladt, och jag får sålunda endast förnya min anhållan om afslag på Hr Gr.
Sparre instämma deruti att Gr.
Lagerbjelkes förslag vore stridande mot all rättsgrund och att man förthy vore förhindrad att antaga detsamma, ty Hr Gr:n känner lika väl som jag den gamla domareregeln, att förord bryter lag, och att om man således öfverenskommer om vissa vilkor innan ett företag kommer till verkställighet, så skola dessa vilkor blifva gällande till efterrättelse.
Äro vilkoren sådana som de hvilka Gr.
Lagerbjelke föreslagit, så är det med fullkomlig rättsgrund öfverensstämmande att de också skola vinna tillämpning.
Men eftersom både Gr.
Sparre och åtskillige andre talare hafva ansett förslaget vara nog strängt, så synes mig som skulle man kunna antaga första delen af detsamma, men utesluta den sednare.
Derigenom skulle inträffa en lucka i bestämmelserna, i så måtto att Staten icke hade någon egentlig garanti för upfyllandet af bolagets förbindelser efter byggnadstiden och under 5 derefter följande år, men jag skulle tro att denna lucka kunde fyllas genom det öfverlemnande som komme att ske till K.
M. att vidtaga de ytterligare förfoganden för betryggande af Statens rätt som K. M. kan finna nödiga.
Jag får således för min del hemställa om icke Gr.
Lagerbjelke skulle vilja medgifva att den sista punkten i förslaget finge utgå, emedan garantien då icke blefve så svår eller så långt utsträckt att ju icke R. o. Ad. skulle kunna finna att bolaget ganska lätt kan ingå på densamma och af sådan anledning bifalla förslaget.
Det är bättre i förevar:de full att erhålla något än intet; och som jag lika med Gr.
Lagerbjelke ifrigt nitälskar för att Staten måtte erhålla alla möjliga garantier, vill jag biträda honom i allt hvad jag för detta ändamål tror vara möjligt att här kunna åstadkomma, men deremot afstå från det förslag som, efter hvad sig visat och efter hvad som torde vara sannolikt, icke kommer att vinna framgång.
Upkallad af Frih. Cederströms till mig ställda hemställan, får jag förklara att han missförstått min mening, då han trodde att jag bedt Gr.
Lagerbjelke afstå från sitt förslag, enär jag 568 Den 29 Augusti f. m. endast gjorde den hemställan till Hr Gr:n om han ieke skulle vilja medgifva anstånd med diskussionen öfver hans förslag, till dess den nästföljande punkten i Utsk:s betänk, blifvit afgjord, då jag trodde att Gr.
Lagerbjelke sjelf skulle finna sitt förslag hafva förfallit i händelse nästa punkt bifölls.
I afseende å min begäran om propos. på upskof med diskussionen, får jag nu förklara, alt jag finner det hafva varit mera formenligt alt framställa denna begäran när Hr Gr:n väckte sitt förslag och innan diskussionen redan var börjad, och afstår derföre från denna min begäran.
Lage rb jelke:
Med anledu. af Gr.
Mörners yttrande ang:de bestämmelserna i Hiksg:s-kont:s reglemente och den bevisning lian försökt åstadkomma att dessa bestämmelser vore mindre stränga än dem jag nu i förevar:de fall föreslagit, ber jag att få fästa hans och Ståndets upmärksamhet på huruledes i Hiksg:s-kont:s reglemente är stadgadt ej mindre alt af K.
M. godkänd säkerhet skall ställas för kontraktets fullgörande, än äfven att, om bolaget på något sätt brister i upfyllandet af sina skyldigheter eller arbetsplanen icke följes, så kan K. M. återfordra bela Statsbidraget.
Jag skulle föreställa mig dessa bestämmelser vara vida strängare än dem som här af mig föreslagits.
Kan detta jernvägsbolag ställa af K.
M. godkänd säkerhet för upfyllandet af dess förbindelser, dä behöfves visserligen icke det förslag jag framställt.
Hvad ytterligare Hr Gr:ns försvar, för dess sätt att föra diskussionen, beträffar, så har Hr Gr:n försvarat det dermed att han genom det af mig öfverlemnade förslag anser bevist alt jag icke skulle önska jernvägen.
Om jag följde samma sätt att föra diskussionen, skulle jag kunna påstå att Hr Gr:n, genom att motsätta sig garantier för Statens säkerhet skulle önska att bolaget komme i tillfälle att lura Staten.
Jag anser ett sådant sätt att föra diskussionen vara olämpligt.
Jag hyser icke sådana tankar om mina motståndare och hemställer hvarthän ett sådant sätt, konseqvent utfördt, skulle leda?
Det är icke för att fortsätta den af Hr Gr.
Lagerbjelke genom hans sednare yttrande anvisade method alt föra diskussionen, som jag begärt ordet, utan har jag blott upträdt för att vederlägga hans första argument i sak.
De af Hr Gr:n åberopade §§:r i Riksg:s-kont:s reglemente omtala sådana företag, som blifva med Statsbidrag utförda, om hvilka det stadgas, att om arbetet icke blifver fullbordadt, så skall Statsbidraget återbetalas.
Ja, Mine Hrr, då Statsbidrag äro lemnade, så är det äfven billigt att de skola återbetalas om de ej användas till det bestämda ändamålet.
Men till det förelag hvarom nu år fråga skulle icke något Statsbidrag lemnäs; och Slaten icke heller vidkännas en skillings utbetalning förr, lin arbetet är färdigt; är detta icke ett strängare vilkor, än dem Hr Gr:n omnämnt.
I Riksg:s-kont:s reglemente föreskrifves att sedan man fått ett Statsbidrag, men icke användt detsamma till det ändamål, som dermed afsetts, sä är man skyldig att återbetala bidraget på de terminer, som K.
M. finner skäligt bestämma, men det är icke sagdt ens att denna återbetalning skall ske med ränta.
Jernvägsbolaget skulle deremot släppa till hvarenda skilling sjelf och Den 29 Augusti f. m. 569 icke af Staten lå någon försäkran ens att erhålla något tillskott förr, än hela arbetet blifvit färdigt.
Således om arbetet öfvergifves ofullbordadt, har Staten icke att vidkännas någon skyldighet, utan bolagets hela kapital är boria; och för della arbetes utförande är en viss tid bestämd, nemi. 1855 års slut.
Således finnes ingen jemförlighet emellan dessa föreskrifter, och lärer ej kunna påstås alt ju icke Utsk:s förslag i afseende på jernvägsanläggningen är vida strängare än hvad i det åberopade reglementet finnes för andra arbetsförslag stadgadt.
Jag kan icke erkänna riktigheten af den deduktion som Gr.
De bolag, som bilda sig för erhållande af anslag i den ordning
Sländerne beslutat och efter de föreskrifter som finnes införda i Riksg:s-kont:s reglemente, äro ju i så måtto underkastade vida strängare förbindelser än det ifrågavar:de bolaget, som de förra äro förpliktade att ställa säkerhet för förbindelsernas upfyllande.
Någon sådan säkerhet vet jag icke att detta bolag skall ställa.
Väl känner jag att R. o. Ad. beslutat alt bolaget skall ställa säkerhet derför att efter de 40 åren jernvägen skall i fullgod! skick tillfalla Slaten; men icke finnes någon förbindelse bolaget ålagd att nu ställa säkerhet för arbetets fullbordande inom den föreskrifna tiden.
Således, huru Gr:n än må förklara Riksg:s-kont:s reglementes sladganden rör:de andra bolag så blifva de i sjelfva verket strängare än de föreskrifter som för det ifrågavaride bolaget hittills blifvit stadgade.
Att Staten icke tillskjuter något kapital för jernvägs anläggningen det veta vi alla, men Staten har likväl genom den lemnade garantien för räntan ä byggnadskapilalet iklätt sig en ansvarighet sorn är ganska dryg och då är det väl med billighet och rättvisa förenligt att Staten genom konlrakts-vilkoren åtnjuter någon garanti för alt arbetet påbörjas, fortsättes och verkställes.
Sednaste gängen jag hade ordet, log jag mig friheten föreslå det sista punkten af Gr.
Jjagerbjelkes amendement måtte derifrån utgå, emedan den påföljd, som deri stadgas är, på sätt flere talare anmärkt, så sträng, att omöjligen något bolag skulle vilja underkasta sig densamma, och jag således tror att R. o. Ad:s majoritet möjligen just af detta skäl afslår hela ammendementet, så vida icke sista mom. utgår.
Jag tager mig således friheten hemställa det Ilr Gr:n och Ordhden täcktes dela amendementet i 2 delar, nemi. den påföljd bolaget måste underkasta sig om det under byggnadstiden eller de 5 derefter följande åren brister i upfyllandet af åtagna förbindelser, och den andra innehållande den sista punkten af amendementet; hvarigenom R. o. Ad. kommer i tillfälle att bifalla den första punkten i händelse den anses billig och rättvis, men deremot afslå den sednare i händelse majoriteten anser densamma vara af beskaffenhet alt icke böra inflyta i de bestämmelser som kontraktet bör innehålla.
Riksg:s-kont:s reglemente är sannerligen ett vidlyftigt arbete och innefattar många §§:r.
Det skulle således icke vara underligt om så väl jag som R. o.
Ad:s öfrige ledamöter råkade sammanföra främmande ämnen och taga en § från ett håll och en annan § från eli annat, för att bevisa, hvad man ville fram - 570 Den 29 Augusti f. m. ställa, men en fullmäktig i Riksg:s-kont., bör sädant icke hända: det skulle derföre vara intressant att få se, hvilka föreskrifter Hr Printzensköld skulle kunna framleta om ålerbetalnings-skyldighet för sådana arbetsföretag, der säkerhet ställes för arbetets fullgörande.
Deremot för odlings- och vattenaftappnings-företag, som äro hugnade med lån, förekomma dylika stadganden om återbetalnings-skyldighet.
Men låt vara att ett dylikt stadgande äfven finnes i afseende på något sådant företag, der man funnit skäl att stadga båda dessa vilkor, sä bevisar sädant likväl icke något i denna fråga emedan, på sätt jag förut nämnt, icke en enda skillings utbetalning af det garanterade beloppet ifrågakommer förr, än arbetet ur färdigt, och Staten således icke risquerar något; uti detta förbehåll ligger den största garantien för Staten, emedan man icke kan antaga att ett bolag, som depenserat 5 milkr på ett företag, skulle endast derföre att kostnaden kunde komma att i någon mindre mån öfverskjuta förslaget, öfvergifva arbetet och dymedelst afsäga sig all utsigt pä framlida inkomst.
Detta har icke en utan flere gånger under dessa dagars diskussion anmärkts.
Jag förnyar min anhållan om propos. på afslag å Gr.
Lagerbjetkes förslag; men får tillika vördsamt hemställa till den siste värde talaren, om han icke ville medgifva alt vi finge, utan allt för många sönderdelningar af förslaget skrida till afgörande deraf, och sålunda votera öfver hela förslaget pä en gång och icke tilläfventyrs öfver hvarje stafvelse i detsamma.
Det förundrar mig all Gr.
Mörner kan bestrida riktigheten af min framställning att de bolag som hildas och erhålla statsbidrag enl. stadgarne i Riksg:skont:s reglemente äro underkastade strängare ansvarighet, än de bolag, hvarom nu är fråga.
Hr G:n har då icke läst 82 § af Riksg:skont:s nu gällande reglemente der det bland annat i 5 mora. heter, att del åligger Riksg:skont:s Styrelse att tillse, det de statsmedel i behörig ordning till Riksg:skont. ingå, hvilkas återfordrande i följd af uraktlåtet upfyllande af hvad arbetsplan eller kontrakt innehåller, kan af K. M. anbefallas, hvaraf följer, att jemte det bolaget är pligtigt att ställa säkerhet för kontraktets upfyllande, så är likväl den händelse förutsatt, att ett sådant upfyllande icke sker, och då är också bolaget skyldigt att återbetala hvarenda skilling.
Hvad åter angår de små utportioneringar som Gr.
Mörner begärt icke måtte blifva föremål för R. o. Ad:s beslut, får jag beklaga, att jag icke kan villfara hans begäran i detta fall.
Jag anser det nemi. vara min lagliga rätt, att begära bifall på den ena men afslag på den andra punkten, det må blifva huru många små portioner som helst, samt att det är hvarje ledamots rätt att få frågorna så upställda, att det står honom fritt alt säga ja till den ena och nej till den andra punkten; hvarföre jag icke kan afstå från min vördsamma anhållan om förslagets delning.
Mörner, som icke vill bifalla någondera punkten, kan det vara förmånligt att få dem sammanslagna, men icke för dem som vilja bifalla den ena men afslå den andra.
Blir åter förslaget deladt, så kan utgången blifva annorlunda.
Den 29 Augusti f. m. 571 Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter Hr Gr. o.
Ordf:n erinrade att Gr.
Lagerbjelke begärt bifall till hela sitt förslag.
Jag har ingenting att invända mot den delning af mitt förslag som Hr Printzensköld har begärt.
Ilr Gr. o. Ordf:n yttrade, alt han likväl finge fästa Gr.
Lagerbjelkes upmärksamhet, att om förslaget delades i tvenne, så erfordrades, derest den förra delen afsloges och den sednare bifölles, ali den sednare delen, som hänvisade till den förra, erhölle en ny redaktion.
Lagerbjelk e: Om R. o. Ad. skulle afslå den första delen af mitt förslag så faller det af sig sjelft att när den andra delen förekommer till afgörande, den icke föranleder någon annan åtgärd än att lägga den till handlingarne.
Bifaller R. o. Ad. åter den första delen, så kommer den sednare under serskild pröfning.
Då härvid Hr Gr. o. Ordf:n anmärkte, att R. o.
Ad. kunde vilja afslå hvad i förra och bifalla hvad i sednare delen af förslaget blifvit ifiågastäldt, samt att derföre en ny redaktion kunde erfordras, anmälde sig och yttrade Frih.
Jag får hemställa om, sedan öfverlägguingen är förklarad fulländad, det är formenlig! alt propos. framställe?
på något annat än hvad som under besagde öfverläggning blifvit hegardt.