Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det sista skälet har nu alldeles förfallit, sedan den vestra stambanan är helt och hållet färdig och tagit en annan rigtning, än man då ansåg för den rätta; och jag finner med glädje af den Kongl.
Proposm, att K.
M. icke lastat synnerlig vigt vid de strategiska betänkligheterna.
Vi veta vidare, att den man, som framför alla andra eger insigter i detta ämne, Öfversten Frih.
Ericson, redan från början uttalat sig för den östra af de begge ifrågasatta vägarne, och att han fortfarande vidhållit denna sin först uttalade mening.
1859 års komité, som med största noggrannhet granskat alla förhållanden, har också yttrat sig för den östra banan.
Inom den sista komitén åter voro meningarne så splittrade, att den enes skäl torde få gälla lika mycket som den andres; och då nu banan öster om Sigtunafjärden till Upsala, om hvars nödvändighet alla tillförene varit ense. äfven vunnit kraftigt understöd genom flere af Regms ledamöter, vågar jag uttrycka den förhoppning, att denna åsigt måtte göra sig gällande inom Stats-Utsk:t.
Skulle åter så icke blifva förhållandet, utan norra banan komma att läggas till Örsundsbro, hemställer jag åtminstone, att man icke måtte tillstyrka den onaturliga utväxten från Örsundsbro till Upsala. R.
Den 28 November f. m. 185 St:r hafva redan förklarat, att staten ej bör bygga några bibanor, och annorlunda än som en sådan kan dock denna aldrig betraktas.
Det finnes knappt någon enda stad i hela Sverige, som icke kunde finna skäl påyrka statens mellankomst för sina enskilda fördelars skull, och det är omöjligt att förutse, hvar man skall stadna, om man gifver sig in på att bygga sådane småbanor.
Den summa af 1,597,911 rdr, som denna väg är beräknad att kosta, kunde således reserveras och lemnäs antingen såsom anslag till påbörjande af en bana öster om Sigtunafjärden, eller ock såsom lån till del enskilda bolag, som, i händelse den vestra vägen blir besluten, otvifvelaktig! kommer att bygga en bana direkte till Upsala.
Att denna bana i alla fall blir bygd, kan man taga för gifvet, ty icke kan väl någon tro, att den lifliga trafik, som f. n. råder och allt framgent torde komma att ega rum mellan Stockholm och Upsala, skulle i längden nöja sig med att taga en öfver 2 mils krokväg; och då mellan dessa båda städer uppstår direkt förbindelse, hvartill tjenar då vägen Orsundsbro-Upsala?
Alltså, antingen gifver man en öfvervägande betydelse åt Upsala, och då bör man bygga stambanan dit, eller ock tillerkänner man, såsom det synes vara fallet i den Kongl.
Proposm, en större vigt åt Sevalla, och då bör man bygga i den rigtningen; men i hvad fall som helst bör staten icke kasta sig in på byggandet af bibanor, sådana som stycket Orsundsbro-Upsala.
Raab, Adam Christian: Denna Nåd.
Propos. har så nyligen blifvit till R.
Sfir öfverlemnad, att jag icke hunnit taga så noggrann kännedom derom, som jag skulle hafva önskat.
Den innehåller emedlertid ett af de aldravigtigaste ärender, som denna riksdag har att handlägga, och jag anser derföre som en pligt att i anledning af densamma yttra några ord.
Den första principfråga, som dervid förekommer, är ut sträckningen af statens medverkan äfven till andra än de egentliga stambanorna.
För min del skulle jag tro att, när staten redan fått sin stora bana från Stockholm lill Göteborg färdig, och när statsbanan ned till Malmö snart blir fullbordad, den stora pulsådern för landets kommunikationer dermed är anlagd, och att de banor, som ytterligare kunna erfordras, böra anläggas af enskilda bolag, med understöd i form af lån af statsmedel.
Vi hafva icke ännu vunnit någon erfarenhet, huruvida vår stora stambana bär sig eller ej; det är visst att hoppas, att så mätte blifva förhållandet, men innan man derom får visshet, synes det mig för tidigt att bygga nya stambanor i flera olika rigtningar.
Ett enda undantag skulle jag vilja göra från denna regel, nemi. om man af politiska skäl ansåge sig böra bygga en bana genom Wermland till Norska gränsen.
En annan principfråga af stor vigt är, om man icke i vårt glest befolkade land, der således trafiken är jemnförelsevis ringa, kunde bygga jernvägarne smalare, då de blifva för ojemförligt bättre pris.
Det synes mig tydligen vara en stor fördel, 186
Den 28 November f. m. om man kan mod användande af samma summor bygga större, kariska nära dubbel väglängd.
Visserligen är detta en sanning, att det är god hushållning att göra arbetet godt och fullständigt, men det behölver derföre ej vara af de största dimensioner, och vi må komma ihog, att vi både af pligt och behof äro manade till iakttagande af största möjliga sparsamhet.
Hvad nu beträffar de särskilda anslagen, så anser jag de begärde 10 millionerna, til! södra banan bifallas.
Icke så med den östra, ty det rika Östergöthland synes mig utan svårighet kunna bilda enskilda bolag för utförandet af de i denna provins erforderliga banor, alldeles såsom Skåningarne gjort för byggandet af deras s. k. tvärbana; och då kunde de 4 millionerna användas till låneunderstöd åt sådana associationer, som ville åtaga sig att bygga nödiga bibanor i olika rigtningar.
I afseende åter å den norra banan, hafva hvarken komité-ledamöterria eller regeringens medlemmar kunnat komma öfverens om den fördelaktigaste sträckningen af densamma, och då torde det vara tvifvel underkastadt, huruvida mera enighet kan vinnas hos R.
St:r; men om R.
St:r vilja antaga den princip, jag nyss framställde, att nemi. öfverlåta sådana banors anläggande åt enskilda bolag, så skall det nog snart visa sig, hvilkendera rigtningen är den bästa.
Måhända bildade sig då tvenne bolag, det ena för vägen öster om Sigtunafjärden, det andra för vägen vester derom, och man fiuge då se, hvilket af dem som erbjöde de bästa vilkoren och som borde med statsmedel företrädesvis understödjas.
Hvad beträffar sammanbindningsbanan genom Stockholm, för hvilken K.
M. äskat 3,070,000 rdr, tror jag denna anläggning icke vara af behofvet påkallad förr, än norra banan blir färdig.
Det förslag, som ofta varit framställdt, att bygga smalspåriga banor, möter man alltid med det inkast, att omlastningen, som till följe deraf understundom måste verkställas, medförer ökad kostnad.
Jag har likväl förskaffat mig säker underrättelse om förhållandet, och erfarit, att på Hudiksvallsbanan t. ex. omlastningen icke kostat mera än ett halft runstycke pr centner.
Hvar och en, som rest i främmande länder, vet också att man der får tidt och ofta byta om waggon.
Det torde derföre förtjena att tagas i betraktande, huruvida det, blott för att undvika en ringa olägenhet, kan vara skäl att offra stora summor.
Stjernstedt, Joli. Wilh.: 1859 års jernvägskomité har uttalat och fästat särdeles vigt vid en princip, som äfven jag för min del anser vara fullkomligt rigtig, och som allt hittills varit nästan oomtvistad, nemi. att man icke bör draga jernvägar längs med stora vattendrag.
I strid med denna princip har nu den s. k. norra vägen blifvit föreslagen att läggas utmed Mälaren, hvaraf naturligtvis följer, att man icke kan förvänta något större tillflöde af trafik från mer än en sida, den som ligger norr om den föreslagna vägen.
Möjligen före - Den 28 November f. m. 187 finnes hos denna riksdags Stats-Utsk. någon lutning åt Mälaresidan, och det torde då ej vara nr ur vägen att påminna, att man genom bifall till den föreslagna banan åt Örsundsbro och Sevalla skulle h. o. h. afvika från grundsatser, som redan äro fastställda, och hvilka man hittills ansett nära nog som axiomatiska.
Samma komité har också uppgjort beräkningar öfver den trafik, som på olika linier kommer norrifrån till hufvudstaden, och dervid funnit, att öfver Rotebro går 40 proc., och öfver Stäket 12 proc.
Rå man nu vill draga banan öfver Örsundsbro, blir det icke längre en nordlig bana, utan en vestlig, och det vöre då, synes mig, lika godt att med ens tillkännagifva detta och säga: »vi vilja hafva en bana lill AVesteråsl»
Hvad man lörlorade för några år sedan, då den vestra stambanans rigtning utlades söder om Mälaren, vill man nu taga igen på den norra banans bekostnad.
Jag vill dock ej nu vidare orda om denna fråga, då densamma blifvit så grundligt afhandlad af Gr.
Taube, men anhåller deremot att få säga några ord om den nordvestra banan, sorn är föreslagen att ledas genom Wermland.
Denna provins har otvifvelaktigt mer än många andra gjort stora ansträngningar för att arbeta sig fram och hålla sig uppe.
Ren har påkostat betydligt, för att lätta sina svåra kommunikationer, dels genom anläggande af jernvägar och kanaler, dels genom den mängd ångfartyg, som nu befara de många segelbara vattenlederna.
Lättnad i den orimligt höga transportkostnaden är också ett oeftergifligt vilkor, för att man i denna aflägsna trakt skall kunna täfla med de utländska producenterne, utan att alldeles gå under.
Jag vill i afseende å transporten nämna några få data.
Ett sk® jern kostar i frakt från Mitandersforss bruk till Carlstad 4 rdr; till de öfriga bruken i Fryksdalen är frakten för en tunna spanmål 1 rdr ä 1 rdr 50 öre, och för en tunna sill 1 rdr 50 öre å 2 rdr.
Wermland har dock, ehuru det måste kämpa med sådana svårigheter, fått tålmodigt vänta, och mig veterligt har det hittills icke fått en skilling i statsbidrag för sina kommunikationer.
Ret synes mig då underligt, att man icke nu vill åt denna provins lemna större anslag, än som i den K. Propos:n innehålles. K.
M. har der äskat för byggande af en bana från Porla till
Degersfors 2,100,000 rdr.
Det synes mig dock, som det skulle varit mycket bättre, om denna bana kunde nu genast, under den kommande statsregleringsperioden, byggas färdig ända fram till Christinehamn, vore det ock på bekostnad af några andra mindre vigtiga bandelar.
Jag vågar derföre yrka, att Stats-Utsk:t måtte taga i öfvervägande, huruvida icke redan vid denna riksdag må kunna anvisas hela det derför erforderliga beloppet, 5,527,999 rdr.
I afseende å vägens fortsättning från Christinehamn säger K.
M. sig icke kunna föreslå något, då tillräckliga undersökningar ej ännu blifvit gjorda, och man äfven inom sjelfva provinsen ej synes vara ense om den lämpligaste sträckningen.
Ret tyckes mig dock vara utom allt tvifvel, att det fördelaktigaste vore, 188 Den 28 November f. m. om banan droges mera norrut, då den komme att blifva gagnande för en större del af provinsen och kunde upphemta de tunga effekterna från Philipstads bergslag; och det torde vara af större vigt än att transportera resande mellan Sverige och Norge.
Jag vågar derföre hemställa, att Stats-Utsk:t måtte föreslå anvisande af tillräckliga medel för en fullständig undersökning om lämpligaste sträckningen för jernvägen genom Wermland, i syftning att få den dragen mera i norr.
Detta torde vara så mycket tjenligare, som den nu påtänkta jernvägen, hvilken går i vestlig rigtning, är särdeles dyr och beräknad att kosta öfver en million pr mil, samt stigningen der blir högst betydiig, och det är icke otroligt, att genom att gå längre norrut man kunde få en väg, som blefve både billigare och jemnare.
Slutligen, i afseende å den föreslagna sammanbindningsbanan genom Stockholm, har Frih.
Raab ansett, att densamma icke behöfdes, då den norra stambanan ännu stöde i vida fältet.
Antingen Iv. M:s Propos. blir antagen eller ej, torde väl i alla fall en stambana norrut från hufvudstaden blifva af, och det är då af största vigt, att här finnes en gemensam bangård, och att trafiken från norr och söder må verkligen mötas.
Jag hade visserligen icke ämnat yttra mig nu vid remissen af denna K.
Propos. , men jag är framtvingad af Frih.
Raabs anförande, på det Utsk:t ej må tro, att de af honom framställda åsigter delas af alla Höglotl.
Ståndets ledamöter.
Det är egentligen emot hvad han sagt om den föreslagna banan från Cathrineholm till Norrköping, som jag vill inlägga min protest.
Nyssnämnda stad är redan en af våra betydligaste landsorts-städer och har så stor handelsrörelse, att denna säkerligen icke öfverträffas af någon annan stads än Stockholms och Göteborgs.
Under föregående år hafva också särdeles betydliga qvantiteter varor forslats på axel från Norrköping ända till Orebro och andra norrut belägna orter, och en bana i den nämnda rigtningen torde bättre, än de flesta, komma att bära sig.
Då denna bana dessutom är ämnad att utgöra en del af den stora sträckning, som framdeles skall på kortaste vägen förbinda Stockholm med Skåne och derigenom med det öfriga Europa, synes mig tydligt, att densamma bör så fort som möjligt bringas till stånd, äfvensom att det ingalunda vore lämpligt, om den komme att utgöra ett enskildt bolags egendom.
Raab, önska att denna bana från Cathrineholm söderut icke måtte af staten byggas, skulle jag anse som en stor fördel, om Utsk:t kunde finna utväg för densammas snara utsträckning längre söderut, än till Norrköping, och således derföre göra ännu mer än K. M. i sin Nåd.
Propos. begärt.
Sedan jag anmälde mig att få ordet, har Frih.
Stjernstedt med värma yttrat sig för banan genom Wermland, och jag tror för min del äfven att den är nyttig och nödig och bör Den 28 November f. m. 189 komma i fråga, då angelägnare banor ej taga statens medel i anspråk; men jag vill bedja Utsk:t härvid taga i noggrannt öfvervägande, huruvida icke för denna bansträckning, som kommer att utgöra en aldeles särskild del för sig, och der icke särdeles stor personal-trafik lärer vara att påräkna, det kunde vara skäl att försöka att göra banan mindre bredspårig och derigenom billigare än de stora stambanorna.
Nära hälften af anläggningskostnaden skulle derigenom tilläfventyrs kunna inbesparas, och den ringare bredden utgör ingalunda något hinder för besörjande af ganska liflig trafik.
Jag vill i detta afseende hänvisa till Belgien, der en sådan smalare bana finnes, på hvilken eger rum starkare rörelse än som sannolikt inom hundra år kan komma att uppstå på den föreslagna Wermlandsbanan.
Jag anhåller att blott få i korthet genmäla Gr.
— Då staten nu en gång lagt den stora stambanan genom Westergötland i stället för genom Östergötland, hvilket jag för min del anser hafva varit ett stort misstag, — tror jag icke Sverige har råd att ytterligare bygga en dylik genom sistnämnda provins, blott för att få några mil kortare väg till Skåne, utan då är det bättre att begagna den väg man har, äfven om den resande får betala några rdr mera för hvarje resa.
För det understöd, Gr:n i'slutet af sitt anförande lemnat min åsigt om byggandet af mera smalspåriga banor, är jag tacksam. — Hvad Gr:n anfört om den Belgiska banan, är fullkomligt rigtigt.
Det är nemi. emellan Gent och Antwerpen, 5 Svenska mil, som denna bana är anlagd, för en trafik, som mångfaldt öfverstiger den, vi kunna emotse på våra jernvägar.
Då jag inom Stats-Utslct blir i tillfälle att i detalj handlägga jernvägsfrågan, hade jag icke tänkt att yttra mig nu vid remissen; men jag kan icke med tystnad förbigå Frih.
Raabs yttrade åsigt, att banan söderut från Cathrineholm, såsom varande endast en provinsbana, icke borde byggas af staten, utan öfveriemnas åt ett enskildt bolag.
Jag vill häremot uttala min protest, emedan enligt min öfvertygelse denna i framtiden kommer att blifva vår förnämsta bana.
Först genom den komma vi i lätt och oafbruten förbindelse med det öfriga Europa.
Denna åsigt om den östra banans stora vigt gjorde sig äfven vid förra riksdagen gällande, då nemi. 11.
St:r beslöto, att sammanbindningspunkten mellan södra och vestra banorna skulle blifva vid Nässjö, ty hade man då icke ansett, att en stambana äfven borde gå genom Östergötland, så hade man säkerl. ej bestämt sig för denna punkt.
Jag är öfvertygad, att detta B.
St:s beslut var väl grundadt, och jag vågar hoppas, att R.
St:r, med infriande af hvad detsamma innebar, mätte vid denna riksdag skänka sitt bifall till den östra stambanans anläggning. 190 Den 28 November f. m.
Vid öfvervägande af denna fråga är det 2 betänkligheter, som företrädesvis framställa sig, den ena, om det, med afseende å landets ekonomiska ställning, kan vara klokt att på statens bekostnad bygga alla de återstående delarne af jernvägs-systemet, och den andra, huruvida man utan skada för landet skulle kunna bygga de öfriga banorna för ett billigare pris.
Detta sista ändamål tror jag kunna utan skada, hvarken lör landet i sin helhet eller för de provinser, som komma att genomskäras, alses vid åtskilliga af de ifrågaställa banorna, antingen derigenom att dem gålves mindre spårvidd, eller ock derigenom att man icke åsyftade så stor hastighet, som är afsedd på de hittills byggda banorna, ty anläggnings- och drift-kostnaden blir betydligt mindre, då hastigheten ej behöfver gå längre än till 2 mil i timmen.
Jag skulle derföre önska, att Stats-Utsk:t toge noggrann kännedom om denna sida af saken och tillstyrkte för såväl den norra som den nordvestra banan ett billigare byggnadssätt, .lag åsyftar derigenom ingalunda att inbespara något af de stora summor, som man redan vant sig att anse böra offras för ändamålet, utan att man med samma medel måtte kunna fullborda större sträckningar.
Haab har här yttrat den åsigt, att alla de återstående banornas utförande borde öfverlemnas åt enskilda bolag.
Detta tror jag icke låter sig göra, ty det torde icke vara möjligt att i vårt land bilda sådana bolag för byggande af stora jernvägar.
Jag är sjelf bolagsman i en mindre bana, som blifvit frikostigt understödd af staten, och jag vet hvilka uppoffringar densamma det oaktadt fordrat.
Hvad särskildt beträffar banan genom Östergötland, så behöfver i nämnda provins de enskilda bolagens verksamhet i alla fall tagas i anspråk för anläggning af småbanor i Dera rigtningar, såsom till Wadstena, och den stora östra banan anser jag ovilkorligen böra såväl byggas af staten, som ock utföras efter samma grunder som den vestra, utan afseende på den besparing, som kunde vinnas genom alt göra den mindre bredspårig eller med beräkning på ringare hastighet.
Och detta derföre, att denna östra bana blir den närmaste och hufvudsakliga kommunikationsvägen till utlandet, ty naturligtvis vilja de resande komma kortaste vägen för att vinna tid; — och det vore då farligt att bygga denna bana svagare än statens öfriga.
Deremot tror jag, som jag förut haft äran yttra, de öfriga föreslagna vägarne kunna anläggas för billigare pris, och vågar anhålla, att Stats-Utsk:t ville vid afgifvande af sitt betänkande taga denna fråga i noga öfvervägande.
Jemte det jag instämmer med de Hrr, sorn önskat, det Stats-Utsk:t måtte taga i noga öfvervägande, huruvida ej åtskilliga banor, på hvilka egentligen gods- och icke särdeles stor persontrafik är att förvänta, kunna anläggas med mindre spårvidd och således för billigare pris, Den 28 November f. m. 191 får jag i afseende å den östra banan, som skall från Cathrineholm gå söderut till Norrköping, och sedermera förmodligen vid Nässjö förenas med den södra, förklara att jag anser denna s. k. östra bana, den stora stråkvägen till kontinenten, böra hafva samma spårvidd som den’ vestra och södra, samt härutinnan förenar rnig med Frih. af Ugglas.
Innan man börjar norra och nordvestra stambanorna, bör deremot utredningen ske, om ej dessa båda banor kunna anläggas smalare, billigare och således äfven fortare.
Det är särdeles tillfredsställande, att K.
M. nu hufvudsakligen föreslagit byggande af bansträckningar, gående ned till, icke utmed sjöar och segelleder.
Sådana banor, t, ex. emellan Norrköping och Jönköping, emellan Christinehamn och Arvika, kunna utan tvifvel heldre uppskjutas, än de på hvilka exportartiklar skola föras.
L öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat vid denna riksdag, anser jag deremot, att staten icke bör inlåta sig på anläggande af några bibanor, utan att detta bör öfverlåtas åt enskilda bolag, fast med frikostigt understöd af statsmedel.
En bibana har dock blifvit föreslagen mellan Örsundsbro och Upsala, och om dess byggande skulle af staten öfvertagas, kunde med lika stort skäl fordras, att staten byggde bibanor till en mängd andra städer, såsom Wexiö, Ystad, Landskrona, Helsingborg och Mariestad.
Hvar skulle man då stanna och huru aflägsen skulle ej den framtid blifva, i hvilken man kunde hoppas att en gång få se dessa arbeten fullbordade och afslutade!
Dessutom torde Upsalaboerna icke tacka för denna present.
Skola de påtrugas bibana, alla andra förgäfves tigga derom ?
Efter den långa strid, som förts angående den norra stambanans rigtning, kan det visserl. ej förvåna någon, att den sida, som icke blifvit genom den K. Propos:n tillfredsställd, deröfver uttrycker sitt missnöje; men då K.
M. på denna sidas begäran tillsatt en komité för frågans utredande, och på grund af denna komités utlåtande afgifvit sin Nåd.
Propos., anser jag för min del alla billiga anspråk vara uppfyllda.
Med afseende på de obehagliga strider, sorn jernvägsfrågorna alltid åstadkomma, synes mig det lämpligaste vara, att, sedan de motsatta åsigterna lemnats tillfälle uttala sig, Regeringen dervid har den afgörande rösten, och att Representationen låter vid dess utslag bero.
Åtminstone skulle jag för min del icke hafva uppträdt emot detsamma, huru än det hade utfallit.
Man har sagt att sträckningen från Örsundsbro till Upsala borde betraktas som en bibana och derföre icke byggas af staten.
Derom torde dock ännu vara för tidigt att med bestämdhet yttra sig, innan man vet, huruvida banan från Upsala kommer att fortsättas.
Skulle den nemi. dragas till Gefle, så kan väl Upsalabanan icke anses för en bibana.
Man har också 192 Den 28 November f. m. sagt, att spårvidden kunde göras mindre, hvarigenom betydlig kostnad skulle inbesparas, men om också sådant kan med fördel iakttagas för åtskilliga andra banor, tror jag det icke böra ega rum i afseende å den norra.
För det första torde väl hufvudstaden vara af den betydenhet, att den med skäl kan fordra, att den bana, som derifrån utgår norrut, må anläggas med samma dimensioner som den, hvilken söderifrån tillstöter, och genom ett motsatt förfarande skulle man också h. o. h. förfela ändamålet med den gemensamma bangården; och slutligen måste man betänka, att den norra banan väl framdeles kommer att förenas såväl med Gefle-Dala-banan, som med Köping-Hult-banan.
Jag anser under sådana förhållanden att det skulle vara en särdeles misshushållning, om man byggde denna bana med mindre spårvidd än de 3 banor, som den är ämnad att sammanbinda.
Jag vill icke nu vidare förlänga diskussionen vid remissen, men måste bemöta en uppgift, som af den förste talaren i denna fråga blifvit gjord, då han sagt, att inom de respektive orterne större intresse blifvit ådagalagdt för den östra, än för den vestra sträckningen af norra banan.
På hvardera sidan om Sigtunafjärden hafva nemi. kommunerna tillskjutit omkring 115.000 rdr; men i denna summa för den östra sidan ingår ett belopp af 100,000 rdr, som staden Upsala ensam anslagit, och således har hela den öfriga delen af landet lemnat blott 15.000 rdr.
Deremot har Upsala icke tillskjutit något alls för den vestra linien; och om af dessa förhållanden någon slutsats skulle dragas, rörande ortens intresse för jernvägar, så kunde den åtminstone ej gerna blifva till den östra sidans fördel.
I motsats mot den siste värde talaren, vågar jag påstå, att banan från Orsunsbro till Upsala ovilkorligen måste anses såsom en bibana, så mycket mer som fortsättningen till Gefle ingalunda är ännu afgjord, och innan den kommer att utföras, det säkerligen kommer att anläggas en bana direkte från hufvudstaden till Upsala, på hvilken då den Norrländska trafiken kommer alt uppfångas.
Orebro-Hallsbergs-banan är deremot att anse såsom en del af stambanesystemet och är äfven så ansedd utaf 1859 års jernvägskomité.
Deremot är jag med samme talare ense i ett fall, nemi. i afseende å spårvidden.
För enskilda bolag kan det vara skäl att för vinnande af besparing bygga smalspåriga jernvägar, men för statens stambanor anser jag samma spårvidd böra oförändrad bibehållas.
Sparres uppgift om det intresse, som genom kommunernas bidrag visat sig för den östra eller vestra sträckningen, är det sannt, att af de 115,358 rdr, som tecknats för östra sidan, staden Upsala ensam lemnat 100,000, men deremot har man icke beräknat värdet af den jord, som kostnadsfritt afstås, och då på östra sidan exproprieringen uppgår till ett belopp af 333,000 rdr, men staten ej, på sätt den K.