Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar således ånyo framställa det förslag till redaction af beslutet, som Den i5 November e. m. 81 som jag förut uppgifvit, och anhålla om proposition derå, samt serskildt hemställa till Herr Cederschjöld, om han icke till besparing af ett par hundrade tusende R:dr åtminstone vill tillåta, att uti Ja-propositionen må intagas den rättelse i Utskottets förslag, att årtalet 1828 ändras till 182g.
Förenklar man åter de satser, som här blifvit framställde, så innehålla de, att om man icke yttrar sig öfver sättet, utan blott öfver ändamålet, kan man uppskjuta ett måls afgörande så länge man behagar.
Men Grundlagen tillåter icke sådant, och icke eller Utskottets Utlåtande, ty Utskottet har i sammanhang med ändamålet yttrat sig öfver sättet, genom de näst efter hufvudpunkten följande orden: sådant under följande hufvudbestämmelser.
Man bör således finna, all huru än saken vändes, låter icke undantaget förena sig med Grundlagen, och jag tillägger, alt det loyalaste alltid är, att gå den raka väg, som Grundlagen utstakar.
Att Herr Grefven och LandtMarskalken ej må tillåta ett förfarande, som derifrån afviker, utbeder jag mig å nyo.
Herr Lefrénj Johan Pehr'.
Det är naturligt, att jag instämmer i Herr Thams förslag, hvilket Herr Rosenblad så loyalt understödi; och jag utbeder mig blott, att 5i H. 6 8a Den 25 November e. m. få tillägga några ord, i anledning af Herf von Hartmansdorffs påstående om Grundlagsvidrigheten af detta förslag.
Den värde Ledamoten har anfört Ag §.
Riksdagsordningen, som säger: ”att då ett
Betänkande för tredje gången förekommer, skall ”det till afgörande företagas;” men detta stadgande refererar sig till 56 §.
Regeringsformen, som innehåller: ”att då ett Betänkande för andra gången till RiksStånden ”inkommit, kan det oförändradt eller med ”hvilka förändringar som helst antagas.”
Det förekommer också ofta, att ett beslut tages i hufvudsaken, ehuru man i detaljerna refererar sig till ett helt annat mål.
Så till exempel intagas, i afseende på Bankens låneväsende, uti Instruclionen för Bancofullmägtige åtskillige modificationer, hörande till verkställigheten.
Men äfven här är frågan att nu besluta i hufvudsaken, och jag tror åtminstone för min del, att frågan om sättet kan uppskjutas, utan äfventyr att såra Grundlagen, eller afvika fränden rätta formen.
Jag öfverlemnar likväl detta åt Herr Grefven och LandtMarskalken, hvilken här, såsom vanligt, då fråga är om vära former, säkerligen skall träffa det riktigaste; och jag anser det derföre öfverflödigt, att vidare inlåta mig i strid härom med Herr von Hartmansdorff, hvilken till stöd för sin sats tyckes vara i behof att förklara Grundlagen, icke att tolka den efter ordalydelsen.
Den a5 No veml) er e. m. 8"?
Man bär dels hestrid!
Ståndets rättighet, att nu besluta öfver ifrågavarande ämne, på den grund att bifall till Utskottets Utlåtande skulle afskära framgången för Herr Lefréns motion, och dels äfven vädjat lill pluralitetens lovaute, samt på ett rörande och palhetiskt sätt sökt beveka den att afstå från sin beslutande rätt.
Jag utber mig likväl, att få fästa uppmärksamheten på motioners behandling i allmänhet.
Under motionstiden väckas flerfaldiga af aldeles motsatta tendenser, och remiss vägras å ingen.
Men jag hemställer, huru det skulle gå, om man sedermera skulle anse sig hindrad att besluta öfver en motion, derföre att en annan af motsatt syftning ännu icke från Utskottet inkommit.
Jag frågar, om man skulle låta binda händerna på sig på ett sådant sätt, eller om man skulle låta afsnäsa sig genom en dylik sats.
Den står i strid både mot sakens natur, Grundlagen och praxis.
Herr Lefrens motion står nu i strid med ett redan inkommet Utlåtande, och ehuru motionen blifvit remitterad, emedan dess innehåll icke var Grundlagsstridig!, bar
Ståndet likväl icke afsagt sig rättigheten att besluta öfver Utskottets nu förevarande
Utlåtande i den ordning det inkommit och blifvit föredraget.
Något måste man börja med, så vida man icke i evighet skall af den ena saken se sig tvungen, attuppskju5i H 6* Den 25 November e. m. (a (leii andras afgörande.
Men om Ståndets pluralitet hyllar coupons-systemet, så är det naturligt, alt den i afvaktan på Herr Lefrens motion afslår detta Utlåtande.
För min del yrkar jag proposition till bifall å Utskottels Utlåtande, likväl med den rättelse i årtalet, som Herr Rosenblad anmärkt, nemligen att 1820 införes i stället för 1828.
Jag är visserligen icke af samma tanka som Herr Lefren i fråga om de så kallade coupons, men vill dock icke precist motsätta mig nyttan af denna lånerörelse, örn den bedrifves för Statens läkning; med Bankens natur är den alldeles oförenlig.
Derom är likväl icke nu fråga.
Vi böra först hafva afgjort bufvudgrunderne för lånerörelsen i allmänhet.
Om vi Ständer icke är o fullkomliga myntbestämmare, så äro vi åtminstone medlare lill ordnande af ett stadgadt myntvärde.
Jag hade derföre (rott, att vi först bordt afvagta, att realisationen vore fullkomligt beslutad, och till sin fortgång tryggad, innan vi sysslosatte oss med ärenden, hvilka deri ingripa så mycket som detta.
Önskande lika med Herr Lefrén, att lånecrediten icke mätte inskränkas till 8 millioner, utan blifva så vidsträckt, som behofvet fordrar, och säkerheten medgifver, samt okunnig om de inodificationer, hvilka i vår myntbeslämningslag kunna göras, är det icke af Deri 25 November e. ni. 85 motvilja för Ränte-coupons, utan af ren egennytta för credilens utvidgande, som jag instämmer i Herr Rosenblads förslag, och anhåller om proposition derå.
Då Herr Hjerta förklarat Herr Lefréns förslag otjenligt, hade jag ej väntat, att han skulle hålla vägen öppen att påföra Banken ett måhända likartadt lånesystem.
Om man vill bereda sådana utvägar, som Herr Lefren synes åsyfta, bör man öfverlåta bestyret åt RiksgäldsContoiret.
Det vore icke Rikets Ständer värdigt, att först besluta realisationen, och sedan åt Banken uppdraga sådana företag, som kunna rubba realisationens bestånd.
Jag anhåller derföre om bifall till Utlåtandet, endast med förändring af årtalet 1828 lill 182g.
Herr Munck af Rosenschöldj Eberhard:
Äfven jag finner, att Herr Lefréns förslag icke är antagligt i alla delar, men uppskjuter att deröfver yttra mig, och yrkar nu blott antagande af Herr Rosenblads proposition.
Herr von Troila Emil:
Jag uppskjuter att yttra mig, till dess frågan kan i ett belt sammanhang pröfvas, och anhåller om den proposition, att man må innehålla med allt yttrande om fastighetslåneu, intill dess alla dit hörande frågor blifvit vederbörligen beredda till afgörande, 86
Dea i5 November c. m.
Herr von Hartmansdorff'-.
Ilerr Rosenblads förslag åsyftar utrikes lån.
Förmodligen matte för dem beliöfvas helt andra vilkor, än som erfordras för de nu ifrågastahle fastighetslånen, hvilka således, utan sammanhang med de förra, gerna kunna nu afgöras.
Herr Lefren’.
Jag vill ej upptaga tiden med nya skäl för min satts, men hemställer, om den icke vunnit ökad styrka af det Herrarne Tham och Rosenblad anfört.
Det är icke fråga om, att Ja-propositionen kan innehålla annat, än bifall till Utlåtandet, och om i Contra-propositionen får intagas mitt förslag, torde alla opinioner få tillfälle att uttrycka sig, Herr Rosenblad:
I anledning af Herr von Hartmansdorffs anmärkning, att jag gjort en ny motion, som icke har sammanhang jned detta ämne, får jag blott erindra, att
Utskottet ej ännu utlåtit sig öfver mitt förslag.
Blefve det antaget, vore det mig visst likgiltigt, huru närvarande Utlåtande afgjordes, Efter mig hafva Herrarne Hjerta och Lefren väckt låqeförslag i större skala, och jag tror det vara bäst, att alla pröfvas på en gång, Jag skulle tro mig handla illa, om jag, i fall min motion nu vore färdig till pröfning, åt den sökte bereda ett tidigare afgörande, än sorn kumle lemnäs åt Herr Lefrens.
Den 25 November e. m. 87 Herr von Troil:
Jag är förekommen af Herr Rosenblad.
Hvad Herr von Hartmansdorff yttrat om de ifrågasatte låneförslagens ringa samband sins emellan, må hafva varit ett skäl för Utskottet, att icke behandla dem i ett sammanhang, men vi böra icke besluta öfver den ena fastighets-lånefrågan, utan att tillika pröfva den andra.
Den andra frågan är verkligen afgjord, genom Utskottets yttrande pag. 106.
Jag ber om förlåtelse, att jag ingår i en historik af Utskottets göromål, som icke gör heder åt mig, ty genom min försummelse att nog tidigt infinna mig i Utskottet en förmiddag, var ifrågavarande ärende redan afgjordt, när jag uppkom, så att jag ej kunde göra gällande de andra likartade lånefrågornas rätt, att komma under afgörande på samma gång om icke förut.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt om någon Ledamot begärt, att förevarande punkt måtte alldeles hvila, hade Hans Excellence icke ansett sådant öfverensstämmande med formerna; men då fråga nu icke vore derom, utan endast om en förändring i Utskottets tillstyrkande, ansåg Hans Excellence sig icke kunna vägra proposition å Herr Rosenblads förslag. 88 Den a5 November e. ni.
Hans Excellence trodde sig dock först Böra hemställa arn Ridderskapet och Adeln Behagade bifalla Utskottets förslag uti förevarande punkt, endast med den ändring, att årtalet 182g infördes i stället för 1828.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till Bifall å den af Herr RosenBlad föreslagne Redaction af berörde punkt.
Herr Lefrén Begärde votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken framställde följande Yoterings-proposition:
Den, som Bifaller, att, på sätt BankoUtskottet tillstyrkt, hvad som inflyter i afräkning på Bankens Capitalfordringar vid 182c) års slut för intecknade fastighetslån mot 4 och 5 procent, stälde på återbetalning i sedlar (^derunder jemväl inbegripne så väl lånet till Gagnefs Socken, som den vid 182c) års slut qvarvarande förskottsfordran efter förra Statsliqviden,) och hvilka alla Capital-afbetalningar tillhopa kunna antagas blifva emellan i5o och 200,000 Riksdaler om året, må ifrån och med år i83o på nytt utgifvas mot säkerhet af inteckning i fast egendom, voterar Ja; Den 25 November e. m. 89 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anser Ridderskapet och Adeln, att hvad sora inflyter i afräkning på Bankens Capital-fordringar vid 1829 års slut för intecknade fastighetslån mot [\ och 5 procent, slälde på återbetalning i sedlar, (derunder jemväl inbegripne så väl lånet till Gagnefs Socken, som den vid 1829 års slut qvarvarande förskolts-fordran efter förra Statsliqviden,) och hvilka alla Capital-afbetalningar tillhopa kunna antagas blifva emellan i5o och 200,000 Riksdaler om året, bör från och med år i83o användas lill befrämjande af fastighetslånerörelse, på sätt framdeles kommer att stadgas.
Voteringen börjades klockan tre qvart till 9 om aftonen; och befunnos, efter voteringens slut, klockan half till 10 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer; Ja ■—■ 4o.
|I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven 9°
Den 23 November e. m. och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit det af Herr Rosenblad uppgifne i Nej-propositionen intagne ofvanberörde förslag.
Justerades 16 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plena deu 20 dennes f. m. och e. m. fattade beslut.
Upplästes följande från nedannämde
Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Frän Stats- och Banco-Utskotten’.
Af den 19 sistlidne September: N:o 20.
I afseende på kopparen i de från RiksgäldsContoiret utgifna skiljemyntspollelter.
Från Stats- Banco- och Lag-Utskotten'.
Af den 29 sistlidne September: N:o 17.
I afseende på ett till Utskotten remitteradt Memorial, angående fri ränteberäkning.
Af den 9 sistlidne October: N:o 18.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändring och tillägg i Ansvarighetslagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret samt Directeurerue vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö.
Den 25 November e. ni. gi N:o 19.
I anledning af dels ett till Utskotten remitteradt Memorial, angående förnyadt förslag till Stadga om invisningar enskilde personer och bolag emellan, dels en allenast till Stats- och Lag-Utskotten remitterad motion om utfärdandet af en författning, som tillät under visse vilkor enskilde assignationers utgifvande.
Från Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten:
Af den 16 dennes: N:o 98.
Angående en jemnare fördelning af Roleringsbesväret vid Westerbottens Regemente.
Med anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 72 rörande Mötes-Passevolancen för Indelta Regementerna.
N:o 100.
I anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 6g, angående tågande truppers inqvartering och proviantering under fredstid.
N:o ioi.
Med anledning af väckt fråom indragning af den för Domkyrkan och Domprosten i Lund anslagna KronotiondeSpannmål.
N:o 102.
I anledning af gjorde hemställanden om förminskad afgift, af Rotehållare vid Indelta Infanterie-Regementerua, till Soldatens beklädnad.
Ofl
Den 23 November e, m. N:o io3.
I anledning af gjord hemställan om Snefringe Härads invånares befrielse från Hjelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård.
N:o io4« I anledning af väckt fråga om sättet för bevakandet af Rusthållares rätt vid Mönstringar m. m.
N:o xo5.
Med anledning af väckt fråga om förändring i sättet för uppbärandet af Rotehållares bidrag till Indeldta Infanteristens beklädande.
Frän Bevillnings- Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten:
Af den 5 dennes: N:o 27.
Med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens Beslut, i fråga om Bränvins-brännings-rättigheten, samt till Voterings-propositioner i afseende på grunderne för nämnde rättighets beskattning.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 10 om aftonen.
In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim, Den 27 November. 93 Fredagen d. 2 7 November 1829.
Herr af Grubbensj Nils Wilhelm, hade inlemnat ett anförande, som uppläsLes, så lydande:
Då återremiss i Höglofl.
Ridderskapets och Adelns plenum den 20 dennes f. m. hlef beviljad, af LagUtskottets Betänkande N:o 127, var jag icke tillstädes, och får nu vördsammast anhålla, att dessa mina anmärkningar i ämnet måtte få åtfölja återrcmissen.
Orsaken, hvarföre jag i motionen äskat ersättning åt Staten för en bysatt person, Sr den, att, om man har något att förvara, man äfven bör bekosta den plats, hvarest man önskar få detsamma i förvar.
LagUtskottet har sagt: ”att hysättning icke är ”straff, ulan utgör ett medel att hindra en ”gäldenär att rymma eller hålla sig un— ”dan.”
När nu sådane rum finnas; hvarföre hör icke Staten taga hyra för dem; då magaziner, hus och lägenheter efter allmänna MagazinsDireclionen uthyras åt handlande, emedan annars deras varor skulle bortstjälas, så finner jag icke hvarföre ej så kan ske äfven med dessa förvaringsrum.
Såsom skäl, hvarföre en fordringsägare icke bör betala mera för gäldenärs underhåll under dess bysättning, är sagdt: ”alt 94 Den 27 November. ”kostnaderna, sorn drabba borgenär i och " för gäldenär s by sättande j äro redan så dry”ga, att de icke skäligen torde böra för”böjas.
Det är ock något, sora jag icke begärt; rättegången har intet med underhållet att göra; äro kostnaderne, för alt få ett bysättnings-utslag för dyra, så kunna de minskas eller lemnäs gratis, blott den bysatte icke behöfver svälta; och 12 sk.
B:co i underhållspenningar om dagen kunna väl aldrig anses vara för mycket.
Lagutskottet bar icke rätt förstått och besvarat min begäran, att då Concurs-lagen stadgar arne månader, hvarefter en bysatt person bör anses cessionsmessig, jag blott önskar, att skulden skall bevisas inom en månad, på det den bysatte så mycket snarare måtte komma på fri fot, antingen lian nödgas att göra Cession eller ock att betala.
Mångens långvariga lidande i bysättningshäkte!! skulle derigenom minskas, och menskligheten fordrar denna grace för en lidande nästa.
Hvad åter tillsynen öfver bysatte gäldenärers hälsotillstånd beträffar, så får jag öppet förklara, att jag önskat få punkten d pag.
12 i Betänkandet beviljad derföre, att jag ansett Läkaren icke böra vara en medlare emellan fordringsägare och gäldenärer.
Deras intressen äro så vidt åtskilde, att om några timmars utgång tillstyrkes för Gäldenären, blir Fordringsägaren Läkarens största ovän, och tvärtom i motsatt fall.
Hvar - Den 37 November.
93 före skall den, som bör äga menniskors förtroende, och göra deni godt, tvingas blifva deras ovän?
Jag får vördsamt anhålla, att någon förändring i det nuvarande förhållandet måtte af Lagutskottet föreslås, efter det äf mig projecterade helt och hållet blifvit förbisedt.
Jag vill med tystnad förbigå livad Utskottet sagt om Executions-betjente.
Med tiden torde deras tillrättavisning blifva synlig; hittills bar den ej varit märkbar, och besynnerligt är, att en sådan person, utan någon känd förmögenhet, (åtminstone erlägger lian ej någon skatt till Staten derföre) dock årligen, såsom för sin egendom, lagsöker för flere tusende R:dr.
Jag anhåller vördsammast, alt delta anförande måtte få medfölja ålerremissen.
Uppå derom af Hans Hoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord framställning, blef detta anförande remitteradt till Lagutskottet i sammanhang med den af Ridderskapet och Adeln den 20 dennes f. m. beslutade återremiss af LaqUtskottets under N:o layafgifne Betänkande, i anledning af väckte frågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och sersluldte Författningars stadgande!), angående bysältning.
Föredrogs å nyo och remitteradas till StatsUtskoltet Herr Rosenqvists\, Fredrik g6
Den 27 November.
Leonard, den 3 dennes e. m. pä bordet lagde Motion, att Majoren G. L.
Grönhagen måtte från och med år 1829 komma i åtnjutande af den lön han såsom Page förut innehaft.
Fortsattes pröfningen af BancoUtskottets den 22 sistlidne October under N:o 82 afgifne, och den 2 derpåfoljde November e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:ris 48, 4f)> 5o, 5i , 52 och 53 förut meddeldte Betänkanden, hvaruti grunder för Bankens lånerörelse, efter dess serskilda ntgreningar, för tiderymden intill nästa Riksdag, blifvit af Utskottet föreslagne. 2:0 Grunderne för nya läns utgifvalide. a) Fastighets-lån mot Lnteckningssäkerhet.
Litt. B).
Angående användande af de inflytande Capital-afbetalningarne pä det vid 182g års slut varande belopp af fastighetslån. 1:0
De medel, som till utlåning hvarje år äro att tillgå, skola så fördelas, att 84 af 100 hållas tillhanda för inteckningar å Landet, och 16 af 100 för inteckningar uti hus och jord i Städenie utom Stockholm.
Herr Den 27 November. 97 Herr Tham, Wollrath; För min ensliilta del har jag intet att påminna emot denna punkt, utan kunde gerna Infalla den, men jag hemställer dock, om icke, enär denna och nästföljande punkt handla om taxeringsvärdet, samt 3:dje, 4-de och 5:te derpåföljande punkter om maximi- och minimi-beloppet af lånen, de allesammans äro i så oskiljagtigt sammanhang med det beslut, som i sista plenum togs Lill befrämjande af fastighetslån, att dessa punkter nu endast böra läggas till handlingarne, på det vi framdeles må hafva fria händer, hvilket val ej hindras genom bifall till denna, men möjligen genom bifall till de andra punkterne.
Jag skall hafva äran instämma med Herr Tham, med den utsträckning, att ingen af de af honom omnämnde punkter kan bifallas utan contradiction emot ett redan fattadt beslut.
Herr von ‘HartmansdorffÅugust:
Ingenting kan vara tjenligare att visa rigtigheten af den reservation, jag ämnat afgifva emot Ridderskapets och Adelns sist fattade beslut, än de bägge sista Talarnes yttranden; ty deraf inhemtas, att vi ej kunna afgöra de framställda frågorne, och således komma att ännu en gång handla Grundlagsstridigt. 5i Ih 7 Den 27 November.
Herr Rosejiblad:
Ehuru öfverflödigt det lärer vara, att emot Herr von Hartmansdorff försvara ett beslut, sorn Ridderskåpet och Adelil med full rätt fattat, får jag likväl yttra att jag icke ser, huru det kan kallas Grundlagsstridigt.
G refve von Schwerin, Fredrik Bogislaus:
Jag vill blott fästa uppmärksamheten derå, att man synes icke böra lägga de ifrågavarande punkterna till handlingarne, utan endast uppskjuta pröfningen deraf.
Måhända är det nödvändigt uppskjuta pröfningen af berörde punkter, ty det synes föga tillfredsställande att, efter ett års sammanvaro, sysslosättas med granskningen af ett blolt och bart löst project.
Friherre Boje, Ludvig:
Då ännu ingen röst höjt sig till motsägelse af påståendet, alt de ifrågasatte punkterne höra till omfånget af det beslut, sorn Ståndet sist fattade, och då vi väl icke äro tillsammans för att den ena dagen upprifva, hvad vi den andra beslutat, hemställer jag, att pröfningen af dessa punkter matte uppskjutas tills företagandet af den fråga, hvartill dé rätteligen utgöra appendix.
Jag delar fullkomligt Grefve von Schwerins åsigt af ämnet, men ber att få fästa uppmärksamheten på ett likar - Den 27 November.
'99 tadt förhållande vid 1823 års Riksdag.
Herrarne torde påminna sig, att vi då en afton beslutade deså kallade silfverlånen, oell derefter kommo uti en lång discussion om beloppet af dessa lån, hvilkas minimi-summa Utskottet föreslagit till 2,000 R:dr.
Åtskillige
Ledamöter ville hafva den till 6,000 R:dr och Herr Hjerta deremot till 1,000 R:dr; hela discussionens resultat blef, att frågan skulle anses af reglementarisk art.
Då ifrågavarande punkter visserligen måtte Innefatta reglementariska stadganden, torde 'det vara bäst, att uppskjuta pröfningen af Utskottets så kallade lösliga förslag, tills reglementet för Lånerörelsen i allmänhet förekommer, "Friherre Cederström, Jacob: Då Grundlagen stadgar, att enär ett ärende tredje gången föredrages, det 'ovillkorligen skall afgoras, hoppas jag, att något otillbörligt försök, att ytterligare 'uppskjuta detta ämne, icke skall lyckas.
Herr Rosenblad: Enär Utlåtandet ej kan i dessa punkter bifallas, anser jag att-, derest uppskofvet ej beviljas, något annat beslut, än frågornas läggande till handlingarne, icke kan logiskt fattas.
Hans Excellence Herr 'Grefven och LandlMarskalken gjorde proposition till bi5i H. loo Den 27 November. fall å BancoUtskottets förslag i ofvanberörde punkt.
Hvarefter Hans Excellence Hemställde, oin Ridderskapet oell Adeln fann för godt besluta att denna punkt korame att framdeles af Ridderskapet och Adeln bestämmas.
Herr Munck af Rosenschöld, Eherhard:
Då Ridderskapet och Adeln redan beslutat, alt de andra Stånden skola inbjudas, att instämma i Ridderskapets och Adelns beslut angående belåning af vågeffecter, får jag nu hemställa, att Medstånden äfven måtte inbjudas förena sig i vårt uti sista plenum fattade beslut, att fastighetslån mot villkor, att på 33 f är återbetalas i Silfver, efter de i 189.3 års BancoReglemente utstakade grunder, må upphöra; dock att länerättigheten, i enlighet dermed, förblifver öppen för en hvarj som, till undfående af sådant lån, sökt och erhållit intekning före den 3o Juni i83o, samt med i öfrigt fullständiga handlingar sig hos Banken anmäler; och är jag så mycket mera föranledd dertill, som jag i Tidningen Dagligt Allehanda sett orätt upptaget, att Ridderskapet och Adeln skall beslutat, att silfverlånen skulle upphöra med delta årets slut, hvilken mening väl varit Utskottets, Den 27 November. 101 nion blifvit förkastad af Ridderskapet och Adelil.
På det icke så väl den inbjudning, hvilken nu är i fråga, solliden redaii förut beslutade, angående lån på vågedecter, måtte blifva fruktlösa, och framkomma, först sedan de öfriga Stånden redan fattat deras beslut, anhåller jag att ProtocollsUtdraget, rörande dessa inbjudningar, må så fort som möjligt blifva de respective.
Medståndeu meddeladt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll den af Herr Munck af Roseuschjöld föreslagne inbjudning.
Ropades Ja, Hvarefter Hans Exccllencc erinrade, att Ståndets beslut, rörande hvarje Betänkande, vanligen sammanfattas i ett enda Protocolls-Utdrag, äfvensom att inbjudningar till de öfrige RiksStånden i samma ProtocollsUtdrag intagas, hvilket ock syntes Hans Excellence lämpligare, än alt låta en inbjudning i en eller annan isolerad fråga genast, och innan Betänkandet blifvit i allo pröfvadt, till de öfrige Stånden särskilt afgå, helst bemälte