Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tager således för gifvet, att om en fader vill hafva sin son undervisad vid Lunds skola, så inackorderar lian gossen hos någon der boende familj.
Ser jag nu på förhållandet i Skåne i allmänhet, så faller det mig genast i ögonen, att provinsens befolkning har mycket beqvämare att besöka sina barn i Malmö än i Christianstad.
Till Malmö dragas provinsens flesta affärer, dit strömmar hela provinsens rörelse.
Skulle nu en sådan, som jag nyss nämnde, verklig stad, den 4:de i hela Sverige, beröfvas det högre läroverk, som redan der finnes, och der boende familjefäder nödgas skicka sina barn, såsom skottspolar, fram och tillbaka från Lund, eller ock skilja dem från hemmen, för att i sistnämnde stad inackorderas?
Det torde äfven böra bemärkas, att Malmö skola räknar, enligt Utskis upgift, 184, och, enligt en sednare underrättelse, ända till 193 lärjungar, samt att det icke kan vara lämpligt, att slå tillsammans detta stora antal skolungdom med de 302, som besöka Lunds skola, så att den sednare skolan skulle få omkring 500 lärjungar.
Icke kan sådant vara önskligt eller nyttigt?
Man har sagt, att om än Malmö, såsom utgörande ett stort samhälle, bör hafva sitt eget högre läroverk, så bör detta dock icke hindra Christianstad att äfven få ett sådant läroverk.
Jag vill icke ingå i någon vidlyftig undersökning om den sednare stadens ifrågav:de anspråk och lämpligheten att dem villfara, utan skall endast fästa upmärksamheten derpå, att om Utsk:s förslag till läroverkens reglering bifalles- så blifver
Lektorernes antal ökadt med icke mindre än 49, samt att PresteSt:ts ledamöter i Utsk. temligen enhälligt förklarade, att detta antal platser näppeligen, åtminstone under den närmaste framtiden, skulle kunna med lämpliga personer fyllas.
Då således Utsk:s förslag innehåller en så stark tillökning af lärareplatser, att tillgång å lärare för deras besättande svårligen kan beredas, så hemställer jag, om det är riktigt och klokt, att än ytterligare öka platsernas antal?
Då är det väl bättre att vänta till nästa Riksdag, då man får tillfälle att iakttaga, huru den nu gjorda regleringen slagit sig ut i verkligheten, i st. f. att nu, såsom man säger, på hytt inrätta ett stort antal lärare-platser, utan att ega visshet om att de kunna besättas.
Jag tror således, att man för närv:de bör låta sig nöjas med det ganska stora steg till undervisningens befrämjande, StatsUtsk. tagit, samt att man icke bör taga steget så stort, att man skjuter förbi målet, som naturligtvis är, att på lämpligaste sätt ordna den allmänna undervisningen efter nutidens och närmaste framtidens behof och tillgångar.
IX II. 35 5<tr> Den 20 November e. m.
Jag vill blott lägga några få ord till den siste värde talarens yttrande.
Här har blifvit yttradt, att då Malmö skola har så ansenliga donationer, kunde staden sjelf bekosta skolans utvidgning.
Jag får uplysa, att åtminstone i de flesta fall äro de åt skolorna gifna donationer inräknade bland de medel, hvarmed skolorna skola uprätthållas, och följaktligen kunna ej af dessa donationer nya lärare-löner utgå.
Man torde äfven fästa afs:de derpå, att Malmö samhälle låtit upbygga ett rymligt skolhus, afpassadt och inredt för ett högre läroverks behof, just för att få ett sådant läroverk der inrättadt.
Vid sådant förhållande synes det mig ej vara med billigheten öfverensstämmande, att sedan Staten sagt åt Malmö: du skall få en högre skola om du bygger ett stort skolhus, Staten sedermera vägrar medel till en sådan skolas inrättande.
Jag tillstyrker bifall till punkten, och då frågan om Christianstads skola förekommer, torde det blifva tillfälle att yttra sig, huruvida denna stad behöfver ett högre läroverk eller bör nöja sig med ett lägre.
Jag högaktar de motiver, som föran iedt Gr.
Liljencrantz att framställa det af honom väckta förslaget, men jag måste ändock ogilla detsamma.
Att minska ett redan befintligt, af behofvet påkalladt läroverk, för att derigenom bereda tillgång till inrättandet af ett nytt, är i min tanke något högst oriktigt.
Utsk:s Betänk, ådagalägger på det tydligaste, att ett högre läroverk i Malmö, i hänseende till både stadens och ortens folkmängd, är högst nödigt.
Het vore då icke väl betänkt, att, för att få ett högre läroverk i Christianstad, minska lärarnes antal i Malmö skola, och nedflytta den till en lägre rang.
I min tanke fordrar rättvisan ovilkorligen, att Malmö får behålla sitt högre läroverk, och jag kan ej finna, att den ena staden bör riktas på den andras bekostnad.
Att, såsom ett skäl mot Malmös bibehållande vid ett högre läroverk, åberopa det förhållande, att ett sådant finnes i det närbelägna Lund, är i min tanke icke heller rätt.
Ty har erfarenheten ådagalagt, att det ena läroverket är besökt af omkring 200 och det andra af omkring 300 lärjungar, så är ju alldeles gifvet, att båda läroverken behöl vas för undervisningens behöriga uprätthållande i dessa städer.
Jag kan således icke annat än tillstyrka bifall till Utsk:s förslag i denna punkt, under det att jag, lika med Hr Lilljehöök, är beredd att, när frågan om Christianstads skola förekommer, tillstyrka densammas upflyttande i den högre klassen.
När Skåne är en provins med nära million innebyggare, så är det sannerligen ej för mycket, att den får tre högre lärdomsskolor, helst då man besinnar, att folket nästan öfverallt derstädes är välmående, och således i stånd att åt det upväxande slägtet bekosta en mot tidens kraf svarande bildning.
Jag kan ej annat än instämma i de skäl Gr.
Liljencrantz och Prih.
Cederström anfört i afs:de å behofvet af ett högre läroverk i Christianstad, och om än jag skulle gilla Gr.
La - Den 20 November e. m. 547 gerbjelkes anmärkn., att man, i afs:de å dessa läroverks belägenhet, mera borde taga i betraktande stifts-indelningen än läns-indelningen, så kan jag doek ej finna annat än att det är mindre riktigt, att hafva 2 skolor så nära hvarandra, som Lund och Malmö, under det att ingen sådan finnes på det stora afståndet emellan Lund och Carlskrona.
Jag skulle derföre tro, att det vore rättare att hafva dessa 2:ne läroverk, det ena antingen i Malmö eller Lund, och det andra i Christianstad; men om, på sätt Hr Printzensköld anfört, Skånes talrika befolkning kräfver 3:ne högre läroverk, så kan jag icke inse, hvarföre man skall förneka Christianstad ett sådant.
Man har visserligen anfört, att Malmö står vida öfver Christianstad i individuelt hänseende, och det medgifver jag gerna; men å andra sidan kan det icke förnekas, att en stor del af sistnämnde stads befolkning tillhör den s. k. högre klassen, embets- och tjenstemän, hvilka måste antagas vilja åt deras söner gifva den högre bildning, som endast i ett högre läroverk kan förvärfvas.
Liljencrantz’s förslag om Christianstads förseende med ett högre läroverk.
Men att Malmö derföre skall sättas tillbaka, deri vill jag för min del ej instämma. K. M. har föreslagit en nedsättning i lärarnes antal derstädes.
I det skick skolan förut varit, har den skickat ett stort antal ynglingar till Akademien, och då torde det ej vara skäl att förminska lärarnes antal.
Ett sådant steg skulle, i min tanke, vara förhastadt, hvarföre det måhända vöre bäst att återremittera frågan till StatsUtsk., ehuru jag icke anser mig böra framställa ett bestämdt yrkande derom.
Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, men då Gr.
Lagerbjelke med en så säker ton talat öfver förhållandena i Skåne, har jag, som en längre tid vistats inom denna provins, ansett mig böra något beriktiga den värde Grrna yttrande.
Hr Gr. har framför alla de öfriga Skånes städer framhållit
Malmö i så hög grad, att han, i min tanke, nedsatt de andra, och deribland Christianstad, alltför lågt.
Det är visserligen sannt, att Malmö är mycket folkrikare än Christianstad, samt har vida mera industri och handel, men Christianstad har dock ganska mycket affarslif.
Skåne delas i tvänne hälfter genom en långsträckt ås, som löper genom provinsen, och sålunda bildas tvenne särskilda trakter, af hvilka den nordostliga delen har sin centralpunkt i Christianstad, äfven hvad affärer vidkommer.
Dessutom är en stor del af innevånarne i Christianstad och trakten deromkring i den samhälls-ställning, att föräldrarna vilja åt sina söner gifva en högre bildning, hvilket icke i så stor grad torde vara förhållandet med befolkningen i Malmö, som äfven desto snarare borde kunna undvara en högre lärdoms-anstalt, som den har Lund så närbeläget.
Malmö redan har en storskola, vill jag ej beröfva staden densamma; men som äfven Christianstad har en ganska väl ordnad och handhafd skola, som dimitterar ynglingar direkte till Akademien, torde samma skäl tala för båda skolornas rangerande i den högre klassen af läroverken.
Men som jag ogerna vill åstadkomma någon förökning af det högst betydliga anslag, StatsUtsk. för undervisnin - Den 20 November e. m. gens befrämjande tillstyrkt, anser jag mig böra föreslå en medelväg, nemi. att både Malmö och Christianstad måtte få en högre skola med 10 lärare hvardera, eller 1 Hektor, 3 Lektorer och 6 Adjunkter.
Det är ej någon afvoghet mot Malmö stad, som förmått mig att här upträda, men det är för att söka . motverka StatsUtsk:s afvoghet mot Christianstad, som jag talat.
Lagerbjelke har sagt, att läns indelningen härvidlag ej kan tagas i betraktande, och derom vill jag ej med honom tvista; men den värde Gr:n har äfven yttrat, att då en fader beslutar sig att, sända sin son i skola, skickar han honom till den ort, hvarest han har affärer eller andra relationer.
Det är just på denna omständighet, som jag stödjer min framställning.
En fader måste, så vida han ej har stora tillgångar, alltid taga i betraktande, huruvida afståndet till den stad, der skolan är belägen, är större eller mindre, och dessutom bör här en annan omständighet jemväl ej förbises, nemi. den, att om skolan ligger på ett afstånd af endast 1 ^ mil, så har fadern lättare tillfälle att taga vård om sonen, än om skolan ligger 9 å 10 mil från faderns boningsort.
En äfven ganska vigtig omständighet är det pris, hvarför en son kan få upfostran.
Det är en känd sak, att man i Christianstad lefver för mycket bättre pris, än i så väl Malmö som Lund.
Lagerbjelke har ytterligare sagt, att
Malmö är samlingsorten för hela Skåne.
Men är förhållandet verkligen så?
Jag har hört, att om vintrarna roar man sig med baler och supéer ända till 14 dagar å rad i Christianstad, dit provinsens ståndspersoner på både närmare och fjermare afstånd strömma till, för att få grundligen dansa och kalasera.
En annan talare har sagt, att man ej bör beröfva Malmö en fördel, som den redan eger, genom att nedsätta dess skola.
Detta är sannt, men Utsk, har ej iakttagit samma förfarande i afs:de å Christianstad.
Dess skola har Utsk. velat nedsätta, och detta är ganska orättvist, på sätt jag förra gången hade äran visa.
Lagerbjelke har trott, att då jag talade om jernvägen emellan Malmö och Lund, jag skulle hafva menat, att ungherrarna skulle fara hem till Malmö för att frukostera och dinera.
Detta har visserligen ej varit min mening, men deremot tänkte jag, att om en far, som bor i Malmö, har sin son i skola uti Lund, så kan han mycket lättare taga vård om sonen, just till följd af den hastiga jernvägs-förbindelsen, än om han har att resa 11 å 12 mil på landsvägen.
Jag, för min del, skulle ej draga i betänkande att bifalla Utsk:s förslag i denna punkt, så vida vi ej nu fått höra. att det skall komma att upstå en ogemen brist på Lektorer.
Detta tror äfven jag, och derföre nödgas jag fortfarande motsätta mig punktens bifallande, ty om den bifalles, så få vi, då vi komma till frågan om Christianstad, säkerligen ånyo höra talet om brist på Lektorer och brist på penningar, och följden blifver den, att Malmö har fått sin skola men Christianstad blifver utan.
Detta vill jag ej godvilligt äfven - Den 20 November e. m. KO tyra, och för att ej nödgas krypa in i denna råttfälla, tager jag mig friheten hemställa, huruvida det ej skulle gå an att låta denna fråga hvila, tilldess frågan om Christianstad förekommer, och då behandla båda frågorna på en gång.
Äro StatsUtsk:s ledamöter då något beskedliga och medgörliga, så kunna vi gå hvarandras önskningar till mötes; men om denna min hemställan ej kan bifallas, nödgas jag vidhålla mitt yrkande om afslag å denna punkt.
C ed erström:
Att hoppas på någon större beredvillig het hos StatsUtsk:s ledamöter i morgon, är, i min tanke, fåfängt, ty jag inser ej, huru den stundande natten skulle kunna hafva en så välgörande inverkan på ledamöternas sinnen.
Det synes alltså vara bäst, att nu afgöra den punkt oss föreligger.
Jag har redan yttrat min åsigt i saken, som öfverensstiimmer med Gr. Liljencrantz’s.
Det är ingalunda utaf afvoghet emot Malmö, som vi här yrka afslag, utan för att i möjligaste måtto söka bereda Christianstad en fördel, som vi anse staden och orten förtjena.
Antagligheten utaf
Hr Mannerskantz’s förslag beror på kännedom af Statens tillgångar.
Ad. i dag ingår på den ena hälften af hans förslag, skall Ståndet i morgon äfven antaga den andra hälften?
Jag är, för min del, benägen att förunna Malmö hvad StatsUtsk. föreslagit, men endast så vida tiligångarua derjemte medgifva bifall till hvad för Christianstad blifvit hegardt.
Då man skall befordra den allmänna undervis ningen, och för sådant ändamål företager sig att organisera de allmänna läroverken, så mäste väl den första frågan vara den: hvar skola dessa läroverk inrättas?
Och derefter ledes tanken naturligtvis på den frågan: äro de läroverk, som finnas, lämpliga och väl förlagda?
I sistnämnde hänseende har hvarken K. M. eller StatsUtsk. föreslagit någon förändring i redan befintliga förhållanden, utom hvad Malmö läroverk beträffar, hvilket K.
M. ansett böra nedflyttas i en lägre klass.
StatsUtsk. deremot har ej delat denna åsigt, emedan Malmö skola, jemförd med öfriga högre skolor i Riket, i medeltal har ett lika stort antal lärjungar, samt ända ifrån den katholska tiden varit ett högre läroverk.
Man bör ej heller lemna ur sigte, att Malmö är en stad med 15,000 innevånare, ett i Sverige ganska betydligt antal, och centrum för en stor och rik provins.
Då så mycket således talar för bibehållandet af Malmö läroverk i den högre klassen, så hemställer jag till eder, mine Hrr, om det här framställda behofvet af ett högre läroverks inrättande i Christianstad kan vara ett skäl för nedflyttning af skolan i Malmö?
Denna skola är f. n. en högre skola, har f n. 10 lärare, hvilket antal, enl. K.
M:s förslag, skulle reduceras till 6.
Utsk. har deremot föreslagit antalets ökande till 12, hvilket icke torde vara för mycket, då man besinnar, att skolan nu räknar 193 lärjungar, samt att således endast 7 fattas för att skolan, enl. den af Utsk. följda grund, skulle hafva rätt att erhålla 16 lärare.
Om man dertill ihågkommer, att Christianstads skola f. n. endast har 5 klasser, samt skulle, enl.
Utsk:s förslag, erhålla den utvidgning, att den komme att gifva ÄftO Den 20 November e. m. fullständig undervisning på real-linien, så torde nian icke med fog kunna säga, att Utsk. velat nedsätta Christianstad eller gynna Malmö på Christianstads bekostnad.
Endast den befintliga bristen på penningar och den befarade bristen på skickliga lärare har orsakat, att Utsk. icke ansett sig kunna tillstyrka inrättandet af högre läroverk i Christianstad och Wenersborg, utan trott, att dermed kunde till nästa Riksdag anstå.
Jag vill icke trötta R. o.
Ad. med anförande af några ytterligare argumenter, utan slutar med att yttra några ord om det förinedlings-förslag.
Hr Mannerskantz framställt.
Jag har förut yttrat, och torde få i minnet återkalla, att Utsk. upgjort sitt lörslag ang:de lärarnes antal på det sätt, att sedan man beräknat undervisningstimmarnas antal i hvarje vecka, för att fullständig undervisning i alla läroämneil skall kunna meddelas, så har man kommit till det antal lärare, som erfordrades för denna undervisnings meddelande.
Någon minskning i lärarnes antal kan således ej ske, utan på undervisningens bekostnad, allra minst hvad Malmö skola beträffar, sorn redan räknar så manga lärjungar, att den rätteligen borde hafva 16 lärare.
Då Hr Mannerskantz^ förslag således, i min tanke, ej kan antagas, yrkar jag fortfarande bifall till punkten.
Den siste värde talaren har sagt, att om punkten afsloges, skulle man göra sig skyldig till en stor orättvisa emot Malmö; men jag å min sida frågar, om man ej gör en ännu större orättvisa emot Christianstad, såvida Utsk.-s förslag i afs:de å dess skola bifalles.
Jag är nog lycklig, att ej hafva emottagit några insinuationer från någotdera hållet, men jag tillstår, att då jag genomläste Utsk:s Betänk., stack mig Utsk:s väld för Malmö, om jag så får uttrycka mig, så bjert i ögonen, att jag ej kunnat undertrycka känslan deraf och behofvet att deröfver uttala mitt ogillande.
Förhållandet med de begge läroverken är i sjelfva verket, att de f. u. äro nästan lika stora.
Skolan i Malmö räknar 184 och den i Christianstad 174 lärjungar.
Skillnaden är således endast 10.
Men nu förhåller det sig äfven så, att Christianstad ligger7,|, Malmö endast 1 j mil från Lund, der ett högre läroverk redan linnes, och på köpet, att en jernväg förenar dessa städer.
Utsk. har visserligen hänvisat Christiaustadsboerna till Carlskrona, men denna stad ligger på mycket längre afstånd från Christianstad än Lund.
Lagerbjelke har sagt, att man ej skall hålla sig till läns-indelningen, utan stifts-indelningen.
Nå väl, låtom oss så göra!
Bör man i den ena delen af Lunds stift lägga 2:ne högre skolor tätt invid hvarandra och lemna hela deu öfriga delen utan något sådant läroverk?
Vi böra dessutom ihågkomma, att befolkningen kring Malmö har universitets-staden i sin närhet, hvilket redan är en ganska stor fördel, som innebyggarne i Christianstads län ej ega.
Jag för min del tror, att Regeringen, vid behandlingen af dessa frågor, förfarit med deu rättvisa, som egnar och anstår en Styrelse, och jag fruktar deremot, att bearbetningarna till förmån för Malmö inom Utsk. varit nog starka.
De» 20 November e. m. 051 Det är redan nämndt, att Christianstad, som eger både Länsstyrelse, HofRätt och garnison, utan tvifvel skall komma att lemna ganska mångå alumner åt den klassiska bildningen, under det att Malmö, som är ett industri-idkande samhälle, snarare skulle komma att gifva lärjungar åt real-linien.
Det är å andra sidan sagdt, att då Malmö är en stor stad med 15,000 innevånare, bör den äfven få ett större läroverk.
Men hvarföre har Utsk. icke gifvit ett sådant åt Norrköping, som är en stad med ungefär lika stor folknummer som Malmö?
Det har ytterligare anmärkts, att om en högre skola ej inrättades i Malmö, så nödgades dess innevånare skicka sina barn till Lund, hvars skola ej för dem hade utrymme.
Men det blefve ju endast de ynglingar, som ville inhemta den klassiska bildningen, som behöfde fara till Lund och hvilka i allt fall komme att fullända sina studier vid Universitetet derstädes.
Jag kan ej instämma i Hr Mannerskantz’s förslag, att man skulle göra halfva läroverk i både Christianstad och Malmö, men jag medgifver gerna inrättandet i den sistnämnda staden af ett lägre Elemeutar-läroverk, fullständigt på real-linien, och jag hemställer, om icke Gr.
Liljencrantz skulle vilja förena sig med mig om detta förslag.
Den siste värde talaren har förmodat, att det måtte hafva varit starka bearbetningar, som förmått Utsk. att fatta det här framlagda beslutet.
Jag tror ej, att en sådan förmodan är i sak särdeles bevisande; men hvad jag deremot känner, det är, att hvarken på Afdelmn eller Utsk:s plenum upstod någon tvist i frågan.
Om en ledamot från Christianstad suttit i StatsUtsk., i st. f. i LagUtsk., som nu olyckligtvis är fallet, hade måhända förhållandet varit annorlunda.
En annan ledamot har bestridt riktigheten af mina upgifter ang:de Skåne, och påstått, att trakten kring Christianstad är mycket bebodd, samt att dess skola lemnat många alumner till Akademien.
Det är emellertid lyckligt för mig, att jag på min sida har de statistiska siffrorna; ocn att man dansar och roar sig särdeles mycket i Christianstad, tror jag ej hafva någon fördelaktig inverkan på studierna.
En talare har velat slita tvisten emellan de båda städerna på det sättet, att man skulle något nedsätta lärarues antal i Malmö och något höja antalet i Christianstad, så att båda skolorna finge lika många lärare.
Detta sätt tror jag, lika med Hr Bildt, vara det allra sämsta, ty då skulle undervisningen icke på någotdera stället kunna behörigen uppehållas.
Jag fortsätter mitt yrkande om bifall till punkten.
Då det tilläfventyrs icke vore lämpligt, att efter en så långvarig diskussion upskjuta frågans afgörande, anser jag mig böra återtaga min förut gjorda begäran om upskof, under fortsättande af mitt yrkande, att punkten måtte afslås och K.
M:s förslag i stället antagas.
S52 Den 20 November e. m.
Då rann här så ifrigt påyrkar punk tens afstående, tyckes man helt och hållet vilja förgäta, att Malmö redan i flere sekler haft en högre lärdoras-skola, hvilken, genom ett bifall till Gr. Liljenerantz’s förslag, skulle förstöras.
Det är emot ett sådant förfarande, som jag ånyo anser mig böra på det högsta protestera.
Då man här så mycket talat om den stora orättvisa, som skulle tillskyndas Christianstad, om punkten bilölles, får jag förklara, att jag för min del ej kan inse, att Christianstad lider orättvisa, derföre att Malmö får behålla det högre läroverk staden redan eger.
Här har blifvit sagdt, att det icke funnits ett högre läroverk i Christianstad, utan att ett sådant törst nu skulle genom bifall till K.
M:s förslag inrättas.
Det må vara, att stadens nuv:de skola icke enl. statuterna varit en högre lärdomsskola; men detta oaktadt har der bibringats lärjungarna en undervisning, fullt motsvarande den, som i andra lärdoms-skolor inhemtas.
Jag anser äfven, att det betydde mindre, om i denna skola ett större eller mindre antal lärare anställdes, och om den kallades högre eller lägre läroverk, endast lärjungarna derstädes fortfarande finge en sådan bildning, att de kunde derifrån afgå direkte till Akademien.
Skulle detta icke låta sig göra med det antal lärare jag föreslagit, vill jag icke envist vidblifva mitt förslag, utan anser mig i sådant fall böra förena mig med Gr. Sparre.
Anledmn dertill, att jag talat om orättvisa, är den, att samma ord blifvit begagnadt af en talare före mig.
Jag kan icke heller frångå den af mig här yttrade åsigt, att då Utsk. föreslår ett högre läroverk i Malmö, som ligger så nära Lund, men icke tillstyrker ett sådant åt Christianstad, som är derifrån långt aflägset, så begår Utsk. eu orättvisa emot den sistnämnda staden.
Det är icke blott staden, utan den kringliggande trakten, som bör afses, och således kan det för dem, som bo i trakten kring Lund och Malmö, vara likgiltigt, om de sända sina barn i skola uti den ena eller andra staden, under det att de, som bo kring Christianstad, icke utan kännbar olägenhet kunna skicka sina barn ända till Lund eller Malmö.
Då Hr Mannerskantz numera förenat sig i det af mig förut framställda förslaget, så hemställer jag, huruvida icke Gr.
Liljencrantz, hvars förslag är från mitt något afvikande, äfvenledes behagade förena sig med mig, så att flere propos:r ej behöfde framställas.
För att ej åstadkomma splittring i me ningarna vill jag förena mig med Gr. Sparre.
Sparres sista yttrande anser jag mig böra meddela den uplysning, att f. n. skicka inuebyggarne
Den 20 November e. m. flS3 i trakten kring Lund och Malmö sina söner merändels till skolan i Lund, samt att det endast är i Malmö bosatta personer, som låta sina barn begagna skolan derstädes.
Då jag förmodar, att städernas befolkning har lika anspråk på tillfälle till undervisning, som landets, torde Gr.
Sparres sista anmärka, ej förtjena afseende.
Hr Frih. o. Ordf:den framställt, att i afs:de på Utsk:s ifrågav:de tillstyrkande blifvit yrkadt, dels bifall, och dels af Gr.
Sparre, med hvilken numera äfven Gr.
Liljencrantz och Hr Mannerskantz förenat sig, att bland lägre Elementar-läroverk må för läroverket i Malmö uptagas en lärare-stat af 1 Hektor och 7 Kolleger, blefvo propos:r å dessa yrkanden framställda och besvarade med blandade
Ja och Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ord falen ånyo hemställde, om E. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s tillstyrkande, samt, sedan svaren härvid blifvit afgifna med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade, det han ansåg
Den, som bifaller StatsUtsk:s i Utlåt.