Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan likväl, efter hvad jag tror, icke bestridas, att ju de i dag uppkastade flerfalldiga frågor alla äro af egenskap att röra allmänna inrättningar af alla slag, hvilka enligt de af Grefve von Platen citerade 53 och 8g §. §. af Grundlagen samt 54 §. af Riksdagsordningen tillhöra Ekonomiutskottet, och således kunna dit remitteras.
Utskottets skyldighet blir sedan att framlägga project till förändringar eller förbättringar i dessa inrättningar, der de. kunna vara af nöden.
Jag instämmer i öfrigt med Herr Grefve von Schwerin deruti, att det Särskildta Utskottet troligen icke skall kunna uträtta eller verka till hvad man väntar sig.
Jag tror, att innan detta Utskott hunnit organiseras, innan det samlat materialier och kunnat uppgöra och framställa något förslag, redan ett par månader af Riksdagen. skola ytterligare vara förflutne, då deremot, om målet öfverlemnas till Ekonomiutskottet; detta Utskott, som redan är organiseradt, kan genast företaga undersökningen om grundorsakerna till den öfverklagade förlägenheten, öfverlägga om medlen till dess afhjel - Den 10 Febr ilar it, 58f pande och i detta andamål när det för godt finnér, i enlighet nied Grundlagen begära sammanträden med de öfrige Utskotten, och såle-i des komma i tillfälle framlägga project till grunder för förbättringar af Rikets allmänna inrättningar, utan undantag.
Flere hafva synts fordra att regeringen skulle framställa den tafla och det förslag, som nu är i fråga.
Det vöre må hända nyttigt, men jag torde vördsamt få erindra, att det ingalunda är uti Grundlagen föreskrifvit.
Jag påminner mig att en sådan framställning vid senaste Riksdag gjordes och att den då af många klandrades, såsom ej af Grundlagen påkallad.
Det synes mig äfven möjeligt, att, ehuru Kongl. Majit sammankallat en FinanceCommitée, Kongl.
Maj‘.t ändock ej skulle anse det oundvikeligen nödvändigt att till Riksens Ständer öfverlemna resultatet af Commitéens öfverläggningar.
Det hade derföre, må hända, icke, varit utan fördel för vår ekonomiska ställning om en sådan tafla, sorn den ifrågavarande blifvit vid de förra Riksdagarne af Ekonomiutskottet uppgjord, men det är ej för sent vid denna och låter sig, såsom jag tror, bättre göras af detta Utskott än om, på sätt någre Ledamöter, hvilka möjeligen hysa hopp att komma in i det föreslagna Särskildta Utskottet, yrkat, ämnet skulle blifva af det sistnämnde behandladt.
Jag anhåller således om proposition å remiss till Ekonomiutskottet och afstår i sådant fall ifrån min begäran om motionens förnyade bordläggning, hvarom jag med Herr Nordenankar mig förenade, och hvartill 588 Den 10 Fchvuar ii, 4g §. af Riksdagsordningen gifvit mig full anledning.
I följd af Herr Grefve von Plåtens och flere andra värda talares yttrade meningar, torde det tillåtas mig att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på några hufvudsakliga omständigheter.
Herr Grefve von Platen har yttrat; att Grundlagens anda förbjuder tillsättandet af ett Särskildt Utskott, sorn upptog sådane frågor, hvilka äro inom den utstakade gränsen för EkonorniUtskettets befattning.
Man bör ej förblanda dessa frågor med dem som äro af en allmän StatsEbonomisk beskaffenhet.
Här är fråga att uppgöra grunderna för ett helt systéme och sedermera sätta sig i beröring med alla de frågor hvilka dermed böra äga sammanhang.
Här är äfven fråga om beskattning 9 credit och penningeväsendet, hvilka ej kunna komma under Ekonomiutskottets handläggning.
Månne vid Riksdagens slut resulta_ tet att alla vederbörande Utskotts arbeten passa ihop ?
månne det är möjligt att på några få dagar förändra eller modificera dem så,j att de komma i öfverensstämmelse med hvarandra? derföre vågar jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en fråga, som enligt min öfvertygelse är af största vigt.
Om Rege. ringen hade gifvit initiativet, så hade hon lugnat sinnena öfver allt, så hade jag ej begärt ett Särskildt Utskott- men när det ej skett, anser jag oss alla vara skyldige tänka på , att nå - V
Den ao Februarii.
58g got blir gjordt, som fean tillfredsställa nationen.
Jag hemställer således å nyo vördsammeligen, om icke det Särskildta Utskottet bör anses nöd. vändigt; men sedan flere värda talare ytterligare begärt denna fråga på bordet, förenar jag mig älven med dem, ty denna angelägenhet tor. de böra afgöras med moget öfvervägande, utan all öfverilning.
.Tagar af samma tapkasom Herr Grefve von Schwerin nytt yttrat, att nationen ej torde vinna på det Särskildta Utskottets tillsättande, men det bör åtminstone blifva lättare att förena 10 å 12 personer, än 100, sorn arbeta på 5 a 6 ställen i olika rigtningar och kartske med olika åsigtei'.
Så mycket år redan till upplysande af åmnet taladt, att jag ej i sjelfva saken har något att tillägga.
Det år blott ett och annat misstag, som jag anhåller att få råtta.
Man har sagt, det jag skulle framställt den tankan, att målet i hela dess vidd bord# behandlas af OeconomieUtskottet.
Jag vill ej envist bestrida, att jag möjligen fällt ett sådant yttrande, men att jag ej tänkt så, det vet jag ganska vål.
Min mening var ingen annan, ån att frägan skulle, enligt praxis och Grundlagarne behandlas af vederbörande Utskott Vidare laar man påstått, att jag skulle nekat, det Rik-i sens Ständer ägde rättighet att tillsätta ett Särskildt.
Detta kan jag ej erindra mig.
Och om jag sagt det, har jag åtminstone aldrig snenat det; men att ämnet kan af de redan vakande constitutionella Utskotten pröfva;*, cala 5g* Den handläggas, det har jag sagt, och derigenom har jag icke bestridt Riksens Ständer rättigheten att tillsätta ett Särskildt Utskott, Herr Hjerta:
Skulle jag väl misstaga mig om jag hyser det hopp att Herr Grefve Lövenhjelm vid närmare betraktande af saken icke bestrider mig constitutionaliteten af hvad jag lika med Herr von Hartmansdorff föreslagit, angående ordinarie Utskotts Ledamöters utvål jande till medlemmar af det Särskildta Utskottet?
I annat fall skulle ju tvenne Stånd inom Svenska representationen vid hvarje Riksdag öfverträda Grundlagen, enär det år obestridligt, att inom Lorgare- och PråsteStånden, det år vanligt och ofta nödvändigt, att samma personer åro i flere Utskott.
Jag kan icke inse, att såsom Grefve von Schwerin och Grefvarne Posse yttrat, Riksens Ständer skulle hafva så litet att vänta af det ifrågavarande Utskattet.
Då det nu på dem sjelfva ankommer, att dertill välja Ledamöter, för hvilka de äga ett allvarligt förtroende, år jag deremot förvissad, att ändamålet skall vinnas.
För öfrigt kan arbetet ej blifva så mödosamt.
Meningen är ej att få stora tableauer eller lärda afhandlingar, utan endast i ett årligt Svenskt språk de Svenske måns yttranden om Sveriges ställning, hvilka Svenska Representationens förtroende uppdraga att framställa den och medlen till dess förbättrande.
Grefve Spens, Carl Gustafi Till hvad Den 10 Februarii.
Herr Hjerta yttrat, i afseende på den föregifna omöjligheten att i Särskildta Utskottet tillsätta Ledamöter, som redan blifvit i andra Utskott invalde, får jag blott tillägga att sådant äfven inom Ridderskapet och Adeln varit brukadt.
De Herrar och män, som bevistat de förra Riksdagarne, synnerligen de i Örebro, torde kunna intyga detta förhållande; och jag påminner mig med säkerhet, att Professoren Munck af Rosenskjöld vid någon af nämnde Riksdag var Ledamot i tvenne Utskott.
Det besynnerliga af den ifrågavarande motionen är, såsom man förut anmärkt, att den på en gång rörer Finance-våsendet, beskattningssystemet, lagstiftningen m. m.
Den kan således icke öfverlemnas till OeconomieUtskottet ensamt utan att inan skulle förvandla beslutet till ett önskningsmål; och jag hemställer derföre, att proposition om votering må göras, huruvida icke motionen, angående den öfverklagade förlägenheten i Riket, må förvisas till Stats- BancoBevillnings-
Lag- och OeConomieUtskotten, i hvilket fall contra-propositionen kunde blifva: remiss till Särskildta Utskottet, hvilken jag för min del bifaller.
Grefve Lowenhjelm-.
Man har sagt, att det vore nyttigare att tillsätta ett Särskildt Utskott, till hvilket Rikets Ständer kunde hafva ett allvarligt förtroende.
Månne de ej äga detta till alla deras Utskott?
Man har äfven anmärkt, att det i tvenne af de öfrige Stånden skall vara brukligt, att samma Ledamöter sitta i flere Utskott.
Det år visst möjligt, hålst dessa Stånds Sen io
Februari-i personal ar sa liten, men ett sådant bruk år ej Önskligt alltid obeqvämt.
Regeringen att den ej gifvit initiativen till elen framställning, soen man af det föreslagna Utskottet fordrar.
Jag tror dock, att man saknar ail anledning till rättvisande af denna förebråelse.
Man har yttrat, att man blott bör se framför sig, ej tillbaka; så tänker älven jag.; men samme Ledamot, so.m fälde detta yttrande, har likväl ganska noggcannt uppräknat huru många millioner vi under det förflutna århundradet af utlänningen emottagit.
Jag beklagar att den varde talaren dervid kommit att påmin. na oss om tider, sorn visserligen icke åro lör oss hedrande.
Samma talare har också sagt, att vi icke hade några subsidier mera att påräkna, och att vi icke hade några provincer att ytterligare förlora eljer förpanta.
Hvad det senare vidkommer, så både önskar och hoppas jag det.
Och beträffande subsidiernp, glådjer det mig att kunna anmärka, att de vi. sist erhöllo, icke fruktlöst begagnades, efter de användes , att med vårt land förbrödra ett annat.
Utaf, discussionerne har jag trott mig finna att tvenne frågor deruti blifvit inblandade; den ena om behofvet af ett Särskildt Utskott; den, andra om lagligheten af ett sådant Utskotts tillsättande.
I likhet med Grefve Posse, har jag fattat Grefve von Flåtens yttrande, sorn. hade han, genom de åberopade §.
§. velat visa, att, då Utskottens befattningar i Grundlagen åror Deri io Felfitarii, nämnde, de ämnen sorn nu åro i fråga icke kunna komma till behandling af ett Särskildt Utskott.
Då 36 §•
Riksdagsordningen säger att ”Skulle Riksens Stander finna flere Utskott vara of noden, må. de af Ständerue. obehindradt tillsattas fl så tror jag att Grundlagen tillåter tillsättande af så många Utskott sora Riksens Ständer anse nödige.
Hvad åter vidkommer nödvändigheten att tillsätta ett Särskildt Utskott, år redan så mycket taladt mot och med i detta ämne, att det torde vara öfverflödigt att vidare anföra något i detta afseende; men jag återkommer till min sats, att en Statsplan af Regeringen bordt för Riksens Ständer framläggas.
Jag har vål of en vård Talare hört yttras huru en framställning ora beliofvet af en sådan Statsplan, vid förra Riksdagen allmänt klandrades, men man har ej sagt om det har skett med fog, om klandret varit bygdt på sådane grunder, att framställningen bordt förkastas.
Man har sagt, att Grundlagen ej befaller framläggandet af sådana förslager; jag vet det, och tror ej att någon Grundlag skulle kunna befalla det, liksom den, ej kan an-t befalla känslan, och den i följd deraf nödiga förmågan att uppfatta och utreda landets ställning.
Jag tror att ett Folks Representanter, sorn sammanträda från så vidt åtskiljda orter uti ett Land der communicationerne åro tröga, der gemenskapen jndividuerne emellan på meL fantiderne af Riksdagarne år obetydelig eller ingen, måste till en stor del vara i saknad af den säkra omfattning, som för så vigtiga ämnena behandling fordras, och följaktligen i behof Den 10 Februari i. ledning för gina åtgärder.
Jag tror mig således icke hafva felat då jag vid förra Riksdagen våckte fråga om beholvet af en Statsplan.
Jag tror det vara förmåtit, att af Särskildta Utskottet vänta de resultater, som många torde föreställa sig; jag tror ej uti individuers förmåga att uppfatta en sådan allmän Statsplan, som den, hvarom här skulle vara i fråga.
Jag tror att man har så mycket mindre anledning att af ett Utskott kunna hoppas det, då man ser huru det uppdrag och den instruetion blifvit verkställd, som Kongl. Majit gifvit FinanceComitén, dåinan ser den innehålla ett sådant behof af kunskapskällor för uppställningen af den allmänna planen; och då man ser denna uppställning uti 2 och ett halft år hafva blifvit utan verkställ lighet; hvad kan man då väl vänta af vår förmåga.
Men jag anser oss böra söka skaffa oss upplysningar så långt vi kunna, och jag tror att om ock vi ej skulle komma längre ån till öfvertygelsen att vi åro i behof att af Regeringen icke lemnäs lika handlöst som hittills, vöre det redan mycket vunnet.
Derföre instämmer jag i Herr Hjertås motion om tillsättande af ett Särskildt Utskott, och ehuru jag ej tror sådane resultater deraf vara att förvån* ta, att nöden skall kunna afhjelpas, tror jag likväl att de öfrige Utskottens göromål lättas om de såiskilte tankarne af det nya Utskottet uppfattas och Utskottens öfrige courante göromål derigenom icke hindras i sin gång.
Jag tror att Oeconomie-Utskottet vore i betydlig mon lättadt, om frågan t. ex. om Näringsfriheten vöre utredd; jag tror att det vore för Den 10 februarii. 395 StatsUtskottet stor lättnad om alla tankar om indragning, reorganisation m. m. förut af Särskildta Utskottet vore uppfattade, då StatsUtskottet finge mindre besvär och ej något ondt dermed vore åstadkommit.
I afseende på Grefvarne Posses yrkande om förnyad bordläggning af ämnet, tror jag den vara stridande emot Riksdagsordningen, och att frågan derom bordt väckas innan discussionen uppstod.
Den vore för öfrigt utan ändamål, ty jag tror att tankarne haft nog tid att mogna under liggetiden, så att nu blott återstår att fatta beslutet, hvarföre jag hos Herr Grefven och Landt-Marskalken får anhålla om proposition.
Hans Excellence Herr Grefve af TVetterstedt, Gustaf:
Efter den här yttrade all männa längtan, den äfven jag delar, att en pro. position i saken måtte göras, borde jag visserligen ej utbedja mig några ögonblick af Ridderskapets och Adelns dyrbara tid.
Anledningen hvarföre jag likväl begärt ordet, år Grefve von Schwerins Anförande och uppgift om de främmande bidrag, som blifvit under förra seklet till Svenska Folket letnnade.
Om man härvid tager Nystadska freden till den tidpunkt, derifrån dessa bidrag utgålt, och stadnar
Vid år 1772, så måste man medgifva, att minnena af dem icke kunna vara synnerligen tillfredsställande för Nationen.
Det var olyckligtvis ej då Regeringen, som beräknade Nationalkraften.
Det var utlånfiningen som till egna Ben 10 Febrf.arii, afsigters befrämjande, med penningar mätte och afvågde dem; och i de källor, deni Grefve von Schwerin rådfrågat, i afseende på de penningeSunnnor, som af Franska Hofvet ifrån j 7.08 till 1760 till Sverige utbetaltes, torde man kunna finna vissa detailler, som för ingen Svensk man hvarken åro uppmuntrande eller behaglige att i minnet återföra.
Det gifves en instruefion af år 1766 irån Hertigen at Choiseuel till Baron Breteui], då varande Fransk Ambassadeur i Sverige, sorn innehåller de mårkeliga orden, att. sedan man långe utgifvit penningar, för att understödja ett purties inkråktningar på Koman-' gamagten, men funnit, att det föga båtade, e~ medan penning kan uppvägas med penning och andra Magters bidrag motverkade det ändamål man sökte, det nu syntes vara tid, att, med en af erfarenheten vunnen ledning, använda både subsidier och bemödanden att befordra utvidgandet af konungamakten.
Och 1772 års händelser föranleddes af denna förändring i Frankrikes politiska grundsatser.
Sedan den tiden har Grefve von Schwerin sagt, åro vi komne till den punkten, att ej mera några Länder kunna pantsättas, aftrådas eller försäljas.
Om vi i afseende på senare händelser, classificera detta yttrande, så är Vissmarska pantskillingen det första i chronologiska ordningen; men den hör till en tid, öfver hvilken Svenska Folket redan har stadgat sitt omdöme och fällt sin dom.
Vi hafva sedermera aftrådt Länder, och minnet deraf skall alltid förblifva smårtande.
Det var, efter ett olyckligt krig, aom vi nödsakades vika för öfvermagfen och skilja oss ifrån ett Folk, Den 10 Frlruarii.
597 som genom alla band af vänskap förtroende, gemensam åra och gemensam förkofran, varit med oss förenadt.
Men om vi måste afträda Länder, sä hafva vi äfven varit lyckliga 110g att förvärfva andra.
Alt detta ord, af segren så ofta inskiiivet i våra häfder och under mera åo ett sekel för döm främmande, ännu kari ljuda i Svenska öron, ännu uppvärma Svenska hjertan, derföre hafva vi att tacka den Furste, som nu vakar för Sveriges vål.
Och det hör för Oss fcj vara svårt att inse det djupa och vål beräknade i denna Furstes politiska åsigt, når han rigtade sin blick på möjligheten af en förening emellan Sverige och Norrige, för att genom denna förening göra oss oberoende af fasta landet, och freda oss från vådan, att vid dess i vistor påkallas» Clefve Von Schwerin har äfven sagt, att Svenska folkel nu år lemuadt åt sin egen kraft, lich Konung vi åge, har ej något annat syfteinål åti att lita på den.
Det har
Han redan visat och skall ej annat göra.
Jag hårde i Grefve Lagerbjelkes förslag till lyckönskningsadresser, den tarikan yttras, att den Konungaätt, sorn Svenska folket kallat på sin Thron, år samtida med de lagar som det sig gifvit.
Denna vigtiga Omständighet skall aldrig af denna Konunsliga
Att förglömmas.
Den skall gifva åt Grundlagen det stöd, sorn den, af henne väntar tillbaka, och då dess Stiftare, med blickert fästad på kommande tiders lugn och sjelfständighet, förenade Scandinaviens långe ålskillda Den ro Febrvarii, folk,- gaf han detta Rike ett handtag, som han åtminstone då beviste icke vara handlöst.
Friherre Åkerhjelm, Gastaf Fredric:
Af de lärorika, vigtiga och interessanta discussioner som öfver förevarande ämne i dag inom Ridderskapet och Adeln ägt rum, har jag tyckt mig finna, att de stridiga opinionerne sammanstämma i tvånne hufvudsakliga omständigheter; den ena, att vi åro i saknad af en fullständig tafla öfver Rikets ställning; den andra, att icke någon autoritet bättre än Regeringen, kan uppgöra en sådan tafla.
Utan att sätta mig emot organisationen af ett Särskildt Utskott, emedan jag anser någon utveckling af ställningen bättre än ingen, skulle jag dock tro, att oin Riksens Ständer hos Kongl.
Maj t i underdånighet anhöllo, att få emottaga en framställning af Rikets tillstånd, af orsakerne till den öfverklagade förlägenheten och om botemedlen derföre, Kongl.
Majit skulle med nöje afhöra denna underdåniga önskan, och så föranstalta att den. samma skyndsamt blefve upplylld.
Jag 5r öfvertygad, att, sedan en sådan framställning vore erhållen, ett Särskildt Utskott kunde med verkligare nytta nedsättas, ån nu.
Då jag för en stund sedan begärde ordet, var det blott för att lemna den upplysning, i anledning af hvad Grefve Spens yttrade, att det ingalunda varit ovanligt, att samma person deltagit i flera Ut-jj Den is Fehr tiar ii. ^99 skotts öfverlåggningar.
Vid 1809 års Riksdag kallades jag af mitt Stånds förtroende till Ordförande och Ledamot i trenne Utskott.
För öfrigt, hvad frågan om ett Särskildt Utskott angår, delar jag ingalunda den framställda tankan, att ett sådant Utskotts tillsättande vöre inconstitutionelt; men ännu mindre delar jag den att det år nödvändigt, helst jag ej inser annät, ån att allt hvad som i ämnet redan blifvit anfördt och projecteradt till dess behandling skulle öfverlemnas, ju ganska vål kan hänvisas till de Utskott, vi redan äga.
Med den vidsträckta omfattning man synes vilja gifva det föreslagna Utskottet, skulle måhända, de hvilka Riksdagsordningen påbjuder, i det närmaste blifva inactiva och detta ensamt tillvälla sig öf_^ verlåggningsåmnena.
Jag ber att Få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att i Herr Hjertås motion innefattas tvenne särskildta propositioner; i)om tillsättande af ett Särskildt Utskott, och 2) om anhållan hos Kongl. Maj.t, att dess Befallningshafvande måtte förståndigas, att vid Utskottets Öfverlåggningar vara närvarande.
I det sednare fallet torde jag få hänvisa Herr Hjerta till RiksdagsOrdningens 42 §., som stadgar, att enär ett Utskott behöfver af Embetsmån eller publika
Verk inhämta muntliga eller skriftliga upplysningar, Utskottets Ordförande skall hos HofCanzleren begära Konungens Nådiga befallning till vederbörande, att de äskade underråttelserne meddela.
I afseende åter på första frågan, 4oo - Den iö Fehritariii oflj bildandet af det föreslagna Utskottet, hemställer jag, bm ej just detta Utskott skulle bereda ett uppskof med afgörandet af ålla öeconomiska ärenden, intilldess det hade kommit i tillfälle att afgifva dess Betänkande bni Rikets ställning i allmänhet.
I sådan händelse skulle Riksdagen, med undantag af det Särskildta Utskottet, blifva inactif.
Det ämne det skulle behandla år otvifvelaktigt ett ibland de vigtigaste,' emedan det ittgripes i alla delar af Statsoeconotfiien, men om något egentligt resultat icke står ätt virtna förrän den omtalda taflan år uppgjord.; så frågar jag om det vål är hopp att snart få slut på Riksdagen?
I öfrigt oell då flere Ledamöter begärt, att motionen måtte ytterligare låggas på bordet: då 4g §. i Riksdagsordningen tillåter tvenne bordläggningar af Utskotts Betänkanden, innan de samma till afgörande företagas: då förevarande fråga år af beskaf fenhet att skola afgår as och emellan densamma och Utskotts Betänkanden alltså synes vara fullkomlig analogie, samt då grunden för afgörande^ i båda fallen, bör Vara den, att något förhastande ej må äga rum, så hemställer jag otn icke afseende må hafvas uppå deras begäran, som å nyo begårt frågan på bordet.
Grefve von Schiver in:
Det år ett öde
Som både talaren och skriftställaren får vidkån. nas, att en tanka, den han använder att bringa ljus i den tafla sorn han framställer, blir honom trånryekt och begagnad af en annan, till skugga i den Den jo Februcvrii, 4ol i den tafla, på hvilken han skulle vilja fästa åskådarens blick.
Min tafla omfattar ett sekel; jag syftar ej på någon speciel tid.
Fastän jag blott nämner Wissmar ibland Kronans fordna tillhörigheter, hvilka genom förpantning förlorats, år det mig icke obekant att jemväl Bremen och Verden förpantades.
Jag kallar ej Pommern ett försåldt land; det utbyttes till gagn för Staten.
Herr Grefve af Wetterstedt har talat om de förbindelser i hvilka Nationen står till Hans Maj:t Konungen.
D< m känna vi alla, men jag anser det icke vara i sin ordning, att i detta Hus tala om hvad som rörer Konungen personligen.
Det år en lag som j ig anser böra helig hållas och det har ännu aldrig håndt mig att jag öfverträdt den.
Jag vågar tro att jag också är känd af Hans Maj;t Konungen, och förmånligt känd.
Jag har emotfagit flere vedermälen deraf, att Hans Maj:t torde anse mig vara
Dess person tillgifven, och tillgifven derföre, att jag åiskar mitt Fädernesland.
Ett ord måste jag tillägga angående det Utskott sorn det Rr frågan om att tillsätta.
Jag väntar icke det gagn deraf som mångå tyckas lofva sig, Men jag inser ej hvarföre man så envist bestrider dem sorn det önska att få undersökt hvari orsaken till förlägenheten består* Ridd. o.
Ad, Prot. I.
B, löt Den to Februarii, Må de glädja sig som ingen förlägenhet veta utaf, som se en ljus framtid framfor sig; men hardt är att vilja neka dem, som känna sig tyngde af tiden, och med oro emotse en kommande tid, den tillfredsställelsen att få förhållandet utredt.
Jag förenar mig med Friherre Cederström i afseende på bildandet af det Särskildta Utskottet, ty jag tror att de andra Utskottens verksamhet skulle paralyseras, om ledamöter ifrån dem skulle instickas i det Särskildta Utskottet Jag ser ej heller hvarföre Konungens Befallningshafvande der skulle vara närvarande.
Jag tror att de fylla sin plats der, genom sine till Regeringen inlämnade berättelser.
För öfrigt tror jag att ingen bättre utredt nyttan och behofvet af ett Särskildt Utskott, än Friherre Åkerhjelm; men jag delar ej hans öfvertygelse i afseende på den form han föreslagit.
Jag ser ej huru en framställning af en sådan vidd. oell ur en sådan synpunkt, som den, hvarifrån jag oell Friherre Åkerhjelm se den, skulle kunna Uppgöras annorlunda än genom tillsättande af ett Särskildt Utskott; och anser ett mer än tillfredsställande resultat deraf blifva härledt om en sådan hemställan tillvägabringas, som den Friherre Åkerhjelm åsyftadt» Ropen om proposition förnyades.
Herr Grefven och Landt Marskalken frå - Dm i<3 Februarii. io$ gade om Ridderskapet och Adelil ansåg Öfverläggningen fulländad, Ropades Ja.
Hvarefter Herr Grefven och Landi Mar-* skalken yttrade, att ehuru 4g §.