Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf får jag endast upplysa, att hvad Utskottet i denna omständighet föreslagit grundar sig på Herrar Fullmägtiges lemnade tillstyrkande, hvilket åter varit föranledt af det hopp de ägt, att ett metalliskt skiljemynt snart skulle inträda i rörelsen, då säkerligen lämpligast vore att först aflysa 8 sk.-sedlarne, hvarigenom tvenne slag af skillingssedlar återstode, och dessa vore till utseendet helt olika, så att några misstag ej borde kunna äga rum.
Sedermera bar Utskottet föreslagit, att de större Sedlarne af nya slaget, hvaribland Utskottet räknar dem på från och med 20 till och med 5oo R:dr, skola i bokföring inom VäxelBankcn upptagas efter stycketal med nummer och datum, och att de, som i Cassorne inkomma . och icke finnas förnötte, få åter till utväxling begagnas.
En sådan åtgärd påkallas af nödvändigheten att äga controller för desse sedlar, och den har den värde talaren icke heller bestridt.
Deremot har Utskottet föreslagit att de smärre sedlarne, från och med 1 till och med 10 R:dr, skola behandlas på samma sätt som hittills med Den i F e b r u a r i i f. ni. 5y mindre Sedlnr i Cassorne tillgått, och har Utskottet således icke sträckt sitt tillstyrkande så långt, som den värde talaren, hvilken i sitt anförande yrkat, att sedlarne på a5
R:dr äfven kunde hänföras till smärre sedlar, och såsom sådane behandlas.
I 3:dje punkten har Utskottet tillstyrkt, att lämpliga utvägar måtte vidtagas i hvad som rörer de nya Sedlarnes yttre form och utseende, styrka och uthållighet till omlopp, samt vighet och beqvämlighet för remisser och utbetalningar, äfvensom nödige försigtighetsmått till trygghet emot deras förfalskning och eftergöring.
Om Utskottet i sammanhang dermed föreslagit åtskillige bestämmelser, som blott angå principer, samt öfverlemnat åt BancoStyrelsen att ombesörja tillämpningen och verkställigheten deraf; så hemställer jag till Ridd. och Adeln, om sådant icke är förenligt med en genom val utsedd Styrelse, hvilken det åligger att handla efter tillfälliga omständigheter och ögonblickliga fordringar, och om det ej är förenligt med 72 § RegeringsFormen, som innehåller: ”Riksens Ständers Bank förblifver ”hädanefter, sorn den hittills varit, under ”Riksens
Ständers egen garanti och vård, ”så att den ostörd må förvaltas af de Full”mägtige, hvarje Stånd dertill förordnar, ef”ter de Ordningar, Stadgar och Reglemqn”ten, hvilka redan gjorde äro eller vidare ”af Riksens Ständer göras kunna, etc.”; och huruvida det ens kan blifva möjligt för 58 Den i Februarii f. ru.
Ständerne att lemna erforderlige föreskrift ter i afseende ])å detaljerne inom Banken, då mechanismen derstädes är en hemlighet för de fleste Ledamöterne uti Stånden, men den likväl är så vidsträckt och äger ett sådant sammanhang, att det fordras års mödor att dermed komma under fund.
Jag tror alltså, att Utskottet ej gjort mera eller annorlunda än det bordt, samt att det alltid hör ankomma på Fullmägliges ansvar, hvilket åter bör af Rikets Ständers Revisorei’ bedömas, om ej all möjlig beqvämlighet för allmänheten och säkerhet för Banken iagttages.
Utskottet har visserligen i dess förslag lemnat en sådan vidsträckt föreskrift för inrättandet af de nya Sedlarlie, att det äfven blir tillåtet att dertill begagna tryckstilar.
Den värde talaren har, i sitt nu upplästa anförande, sökt bevisa, hvad jemväl är min öfvertygelse, nemligen att konstgravurens begagnande kan vara tillräcklig, för att trygga mot efterapningar och missbruk; men då roan finnér, att vettenskapsmän derom ej äro fullt öfverens, och man ej kan neka, att, ju flere sorters arbeten finnas på en, sedel, ju svårare är den att efterapa; så vet jag ej hvarföre icke denna Utskottets föreskrift, hvarigenom det öfverlemnat åt
Fullroägtige att härutinnan handla efter egen pröfning och omdöme, må få qvarstå.
För min del tror jag det icke möta någon svårighet, att jemte plåtar nyttja Boktryckarstilar, och det blir då en Den i Februarii e. m. 59 skyldighet för Fullmägtige alt begagna denna method, för att derigenom vinna ytterligare säkerhet mot efterapningar, Det svåraste inkast, som emot förlsaget kunde göras, är att
BancoStyrelsen fått sig uppdraget ombesörja det de nya sedelvaleurerne ju förr desto hellre göras färdige och derefter ofördröjeligen sättas i omlopp, på det allmänheten måtte blifva i tillfälle att med dem göra sig väl bekant, innan Silfverutvexlingen kommer att taga sin början; men då man sedermera läser, att det hela kommer att öfverlemnas åt Fullmägtige, hvilka få bedomina möjligheten af verkställigheten, så tror jag ej att Ständerne hafva något att befara.
Det är naturligtvis gifvet, att början måste ske med de större Sedelvaleurerne, hvilka vanligen finnas hos den mera bildade delen af Nationen, då deremot småsedlarnes sättande i omlopp troligen ej kan komma i fråga förr, än efter det realisationen gått i verkställighet och Rikets Ständer måhända ånyo sammanträdt.
Då Utskottet i 7:de punkten föreslår, att, i hvad som rörer penningars insättning för räkning i VexelBanken samt orofäring från den ena räkningen till den andra, det hittills brukliga Expeditions- och Bokföringssättet hufvudsak ; ligen må bibehållas, med de förändringar, som blifvit en följd af de större Sedelvaleurernes emottagande lika med småsedlar uti Bankens Cassör, så hade jag trott, alt den värde Talaren deraf skulle funnit ytterligare t 60 Den 1 Februarii f. in. garantier deremot, att fråga ej vore em en större omstöpning i Bankens inre organisation.
Jag vet, att
Utskottet tillstyrkt det näsrot definitivt beslut i afseende derå nu ej måtte fattas, utan endast föreslagit, alt till BancoStyrelsen borde öfverlemnas att under tiden göra hvad den kan, för att förbereda nödige förenklingar; men ej ingått i några definitiva föreskrifter i afseende härå.
Slutligen har Utskottet föreslagit att, i afseende på detaillerne af vexling, expedition och bokföring, Fullmägtige uppdragas att vidtaga sådane åtgärder och stadga sådane föreskrifter, som pröfvas bäst uppfylla det åsyftade ändamålet samt medföra de säkraste controller.
I anledning af den häremot framställde anmärkningen, att detta alltför generella stadgande borde utbytas mot sådana allmänna föreskrifter, såsom hittills ägt rum, får jag endast nämna, hvad jag förut antydt, att det är alldeles olämpligt att Ständerne befatta sig med att i alla dessa fall lemna bestämda föreskrifter.
Det är icke möjligt för Ständerna att bedömma alla förhållanden; och det är icke en gång möjligt för BancoUtskottet under en vanlig Riksdagstid, utan att frånskilja sig alla andra göromål.
Möjligen kan det vara någon enskild Ledamots lyckliga lott, men ingalunda allas; och jag vågar då hemställa, om icke det billigaste är, att fordra af den Styrelse, som skall förvalta Bankens angelägenheter, att den så iagttager Den i Februari i f. m. 61 detta dess åliggande, att det stadnar på densammas ansvar om controllerne icke äro säkra eller i öfrigt icke svarande mot ändamålet: och sedan må Styrelsen få sin dom öfver sig; men att Ständerne nu skulle derom öfverlägga och besluta bestrider jag alldeles.
Deri värde Talaren har i öfrigt i sitt anförande yttrat n^got, som skulle visa det jag, uti mitt serskildt tryckta och utdelade yttrande till Herrar Fullmägtiges Protocoll, skulle sträfvat efter en vidsträcktare myndighet för BancoStyrelsen, och han har i detta afseende åberopat pag. 4 och 5 uti mitt anförande.
Vid första påseendet skulle väl så kunna tyckas; men jagnar öfvertygad, att hvar och en, vid närmare granskning, skall finna, att der icke finnes det ringaste, som kan ge anledning till den tanken, att jag åsyftat någon ökad latitud i Styrelsens magt.
Har den värde Talaren åter menat, att
Fullmägtige derigenom skulle komma i mera verksamhet, så har han rätt, ty deras närvarande göromål skulle visserligen ej komma att minskas, utan tvärtom ökas.
Då detta likväl ej har sammanhang med förevarande Betänkande, vill jag icke dermed längre upptaga tiden.
Sedan jag nu sökt göra reda för mina åsigter i detta ämne, ber jag att få visa nödvändigheten af att förbättra sedelmyntet.
Det vi nu äga svarar på intet sätt Den i F e b r u a r i i f. m. emot den utbildning Fysik, Chemie och andra tekniska vetenskaper i sednare tider vunnit, och i samma mån dessa vettenskaper stiga i odling, i samma mån skola försöken att efterapa och förfalska tilltaga.
I flere andra Länder har man sett sig tvungen, att, 1 den mån de tekniske vetenskaperne gått framåt, vidtaga åtgärder till sedelmyntets Förbättrande, och der sådant skett, har det alltid visat välgörande resultater, men i de länder der man dermed dröjt, har man rönt motsattsen.
Det frappantaste exempel härpå äga vi från Irland, under de i5 sednaste åren.
Allmänhetens benägenhet att förfalska inländska Bankens sedlar gick till den grad, att år iS14 åtalades icke mindre an 400 förfalskningsbrott.
En förändring i sedelmyntet vid togs, och följden Lief, att redan år 1817 kända förfalskningsbrotten nedgingo i antalet till under 3o, och 1821 upptäcktes blott 4- Detta visar hvad menligt inflytande på de lägre klasSernes moralitet det kan hafva, att allt för länge dröja med dessa åtgärder.
Jag tror den yttersta tiden att i vårt Land börja denna förändring nu vara inne, och jag är öfvertygad, att om ingen ändring nu sker, skall inom 6, 8 ä 10 år en stor del vara på den punkt i färdighet, att sedelförfalskningar blifva alltför allmänna, äfvensom vi kunna befara att ifrån Danmark och Finland, der det kunde löna sig att anlägga ordentliga Fabriker, få oss påskickade an - Den i Februarii F. m. 63 SCnliga summor af falska sedlar.
Det är derföre i delta hänseende af yttersta vigt att vi få ett nytt sedelmynt; äfvensom det i annat afseende är icke mindre vigtigt för den arbetande classen, att få sedlar af bättre papper, än det vi nu äga.
Det drar till sig och bibehåller fuktighet, så alt man vid våra kuster ser sedelmynt* som blott blifvit nyttjadt en ganska kort tid, vara till den grad uselt, att dels enskildta förluster och lidanden deraf varit en ovillkorlig följd, dels onyttigt arbete med deras klistrande, för att hålla dem i brukbart skick, måste användas.
Besinnar man detta, samt det afstånd som är emellan de fleste af desse orter och Banken, och tar man dertill i betragtande alt det papper, som tillverkas af Hampa eller Humleref, har den egenskapen att det slår ifrån sig all fuktighet och förenar dermed en seghet, som ej är jemnförlig med vårt nuvarande sedelpapper, så tror jag, att man gör bäst att, afven i detta fall, bifalla Utskottets Betänkande.
Jag hoppas dessutom, alt än ytterligare förbättringar i papperstillverkningen skola kunna till vägabringas, då det ej är möjligt att vid tillverkningar i en liten scala hinna till den fullkomlighet, som vid en större.
En del af Betänkandet har icke blifvit uppläst; det angår föreslagne belöningar åt Professoren Pasch och Myntproberaren Broling, samt en prisbelöning åt den, som vid namnsedels öppnande, befinnes haf* G4 Den i F cbruarii f. m. va författat det i Betänkandet under Nio 3 omfönnäldta förslag till ny organisation af VexelBanken.
Jag anhåller att dessa 3:ne punkter måtte blifva uppläste, samt att Ridd. och Adeln täcktes bifalla dem.
Det är utan all fråga, att ju Professoren Pasch och Myntproberaren Broling hafva synnerligen stor förtjenst af de förbättringar uti vårt sedelpapper, som blifvit vidtagne, och äfven om detta papper icke skulle komma att till alla delar blifva sådant det nuär, utan några jemkningar skulle behöfva företagas, tror jag likväl, att då belöningarne gifvas med förutsättning, att desse Herrar fortfarande bidraga till Sedlarnes vidare utbildning och fullkomnande, dessa summor ej kunna bättre användas.
Alla försöken till förbättring af sedelpapperet hafva skett med Svenska arbetare safnt till det mesta Svenska materialier, och kostnaderne dertill hafva icke uppgått till mera än i5 å 1600 R:dr, om man från hela kostnaden, hvilken belöper sig till tre tusende några hundrade Rrdr, afdrager värdet af de effecter och macbiner, som, i händelse tillverkningssättet kommer att begagnas, blifva användbare, men i motsatt fall med säkerhet kunna försäljas.
Vid sådant förhållande synes det mig passande, att Rikets Ständer, genom lämpeliga belöningar till ifrågavarande personer erkänna de bemödanden, desse uti ifrågavarande afseende visat.
Hvad slutligen angår den före - Den i Februarii f. in. 65 reslagne belöningen åt den, som ingifvit förslaget till VäxelBankens förändrade organisation , så, enär Utskottet, på den grund att
Utskottet ansett någre delar deraf ej vara antagliga, nedsatt beloppet deraf till hälften af hvad Rikets Ständer bestämt, anser jag hvad Utskottet föreslagit vara fullt motsvarande, och lämpligt till nyttan af samma förslag.
På grund af hvad jag nu baft äran anföra, anhåller jag om proposition till bifall på betänkandet, under förmodan och hopp, att det skall lyckas Bankostyreisen att till nästa Riksdag hafva förberedt och till en del satt i verket de nu föreslagne förändringar, på ett sådant sätt, att Rikets Ständer dermed skola blifva belåtne och de vidtagne åtgärderne må blifva öfverensstämmande med allmänhetens förmåner och säkerhet.
I afseende å det föreslagne formatet för de nya småsedlarne har blifvit anmärkt, att det är för litet, och att lidande derigenom för den sämre classen skall förorsakas; men jag är deremot af en alldeles motsatt tanka, ty då denna dass menniskor, hvilka lill större delen är försedd med sedelböcker, kan deruti lägga sedeln enkel, och ej behöfver, såsom nu, vika den i 2 eller 4 delar, tror jag det sedlarne komma att slitas betydligt mindre.
Man har ock derföre i alla de främmande länder, der man i senare tider fått nya sedlar, gjort dem så små, att de ej behöfva 60 H. 5 GG
Den i Februarii f. ni. vikas, och man har till och meri i vissa $ såsom i Preussen, genom styfhet i papperet sökt göra det omöjligt att vika dem.
Jag slutar med att upprepa, att jag i detta Betänkande ej funnit det ringaste, som fordrar omarbetning.
Visserligen finnas deruti några punkter, som skulle kunna göras fullständigare; men då det hela blifvit ställt under Bankostyrelsens ansvar, tror jag icke att någon förändring behöfves.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framsällde proposition på bifall till BancoUtskottets ifrågavarande memorial, hvilken proposition med Ja besvarades.
Jag får den äran föreslå, att de öfrige Stånden måtte inbjudas att instämma uti det af Ridderskapet och Adeln nu fattade beslut.
Friherre Cederströms Jacob:
Detta Betänkande, som 1111 blifvit af Ridd. och Adeln bifallit, är af de öfrige 3;ne Stånden återremitterad t.
Då Ridd. och Adeln ej har kunskap örn de anmärkningar, som föranledt till återremisserne, lärer det ej vara lämpeligt att, innan Utskottet deröfver yttrat sig, göra någon inbjudning.
Stånds afslag å betänkandet ej hade hill»
Den i Februarii f. m. 67 drat en inbjudning från Ridd.
Ooh Adeln, så inser jag än mindre, hvarföre (re Stånds återréniiss skulle göra det.
Jag förenar mig derföre med Herr Rosenblad.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, örn Ridderskapet och Adeln instämde i den af Herr Rosenblad föreslagne inbjudning till de öfrige Stånden.
En omständighet, som måste hafva undfallit dera, söm i de andre Stånden gjort anmärkningar mot Utskottets Betänkande, och söm gör att med besvarandet af återremissen mycket väl kan dröjas, är, att i 1 § af BankLagen, texten kommer att förändras då realisationen tager sin början.
Detta har undfallit många, oell är det af detta skäl, som det nya förslaget bör antagas; de sedlar vi nu äga äro blotta ersättningsbevis; vid realisationens inträde blifva sedlarna formliga Skuldsedlar.
Detta är hufVudskalet, hvarföre inbjudningen, bör ske, hvarvid, som jag förmodar, denna omständighet kan hos de öfrige Stånden anmälas.
Enligt den enskild tå kännedom, jag äger om de anmärkningar* 60 H. 5* 68
Den i F £ b r u a r i i f. m. sorn föranledt återremisserne från de tvenne RiksStånden, får jag upplysa, alt dessa ej innefatta något ogillande af sjelfva saken, utan endast hafva afseende på frågor af mindre betydenhet.
Om derföre, som jag har anledning förmoda, de öfrige Stånden antaga inbjudningen, underlättas BancoUtskottets arbete betydligt, då Utskottet slipper besvara återremisserne, och derefter möjligen uppgöra och inkomma med förslag till jemkningar, i hvilket fall, med den korta tid, som af Riksdagen lärer återstå, möjligen kunde inträffa, att detta mål ej hunne slutligen afgöras och expedieras.
Jag förnyar derföre min anhållan om proposition på den inbjudning jag tagit mig friheten föreslå.
Herr Tham, Wollrath, hemställde, alt den af Herr Rosenblad framställde fråga om inbjudning till de öfriga Stånden finge hvila på bordet till nästa plenum, hvarmed Herr Rotlieb, Axel, förenade sig.
Uppå begäran af Friherre Rålamb, Claes, och Herr Tham, Wollrath, blef Stats- och BancoUtskottens d. sisth Dec. under N:o4r afgifne och den 25 sisth Januari e. m. på bordet lagde Utlåtande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse angående Landshöfdingen J. af Wingårds anhållan om befrielse från ersättningsansvar förde af förre LandsSecreteraren Kleman tillgripne och förskingrade allmänna medel, å nyö lagdt på bordet.
Den i Februari! f. in.
Föredrogs ånyo oell Lifölls Stats-Ulskottets under N:o,35r afgifne och den 3o sisth December e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af Slrömrensningsfondens räkenskaper och förvaltning.
Vid förnyad föredragning af LagUtskoltets d. a3 sistl.
December under N:o j54 afgifne och den i3 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid UtskoLLets under N:o 8g förut meddelte Betänkande om indraga ning af Lagmans- och KämersRätter samt serskildta Domstolar in. m., blef samma Utlåtande, uppå derom af Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, och Herr Tham, JVollrath, framställd begäran, å nyo lagdt på bordet.
Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 5 sistl.
Januarii under N:o 155 afgifne, och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o g5 förut meddelte Betänkande, i anledning af åtskils lige motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap; i sammanhang hvarmed äfven upplästes Hedervärda BondeStåiir dets Protocolls-Utdrag af den 29 sistl.
Januari!, innehållande, alt BondeSlåndet bifallit LagUtskoltets Betänkande med deri 7° Den i Februarii f. tn. förändring, dels att* i stället för det före-, slagne stadgandet, att den för fjerde resan fjolleri pligtfällde skall, oin lian är myndig, ställas under förmyndare, och slå under Förmynderskap, till dess han gitter visa, att lian från sin vanart så återkommen är, att hgn sig och gods sitt sjelf råda kan, samt derjemte förklaras oberättigad, att deltaga i val, eller väljas till sådane förrättningar som innefatta medborgerligt förtroende, hvilket stadgande BondeStåndet ogillat, må förordnas, att denne skall förklara^ oberättigad, att väljas till allmänna uppdrag pller förrättningar, dels att i föreskriften att öfvermage, som af starka drycker öfverlasta!’ sig, ages af Föräldrar oller Husbonde i närvaro af Krono-, Stads eller PoliceBetjent, må uttryckas, att detta hör ske endast i närvaro af Krono- Stads- eller PaliceBetjent; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att med BondeStåndet sig förena, Herr Hjerta^Gustaf:
Då allmänna Lagen utsätter de fall när förmyndare kan påtvingas en person emot dess vilja, kan jag icke annat än finna olämpligt, ätt derom intaga något särskildt stadgande i Fylleri-Förordningen, och får jag derföre föreslå, att Utskottets förslag i berörde afseende sålunda ändras, att, i stället för den felandes ställande under Förmynderskap, det bestämmes, alt han bör erhålla varning inför Kyr^oRådet: men i öfrigt anhåller jag, alt Be - Den i F e b r u a r i i f. m. 7* tänkandet må i allo gillas.
Jag tror att dc böter Utskottet föreslagit äro lämpligare, än de Herr Ribbing i sin reservation upptagit, och att vi icke böra gå in på det beslut, hvari BondeStåndet härutinnan stadnat.
Jag anhåller derföre om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, i enlighet med hvad jag nu haft äran föreslå.
Utaf (illa slags straff för fylleri tror jag att böter är det mäst olämpliga, emedan det bidrager att ruinera den liderliges hustru och barn, utan att corrigera honom, sorn genom sitt lefnadssätt visar burn litet värde lian sätter på sin egendom.
Jag vef intet straff, som i alla afseenden vore mera tjenligt, än ställande under Förmynderskap, hvarigenom den lastbare betoges möjligheten alt ruinera sig.
Herr von Hartmansdorff', August, anhöll att, i händelse ProtocollsUtdrag från de andre 2;ne RiksSlånden angående förevarande fråga till Ridderskapet och Adeln ankommit, desamma jemväl måtte blifva uppläste, Undertecknad Riddarhus-Secreterare tillkännagaf, att Ilögv.
PresteStåndet ännu icke afgjort frågan, saint att Vällofl.
BorgareStåndet lagt LagUtskotlets sednare Utlåtande till handlingarne. 72 Den i Fe bni ar i i f. m.
Då jag ej kan förena mig i den åsigt Herr Cederschjöld yttrat, utan tror, att sådana speciella bestämmelser, som ej öfverensstämma med allmänna Lagen, äro otjenliga, helst jag är öfvertygad att stadgandet, i förevarande fall, allt för ofta skulle tjena endast att tillställa oredor och" ledsamheter inom Familier, går jag häldre in på att till allo bifalla hvad Bondet Ståndet i frågan beslutat, än att splittra tankarne, så att Stånden stadna i olika beslut, hvarigenom hehof utaf jemkningar skulle uppkomma; och anhåller om proposition, det Ridderskapet och Adeln måtte instämma i Hedervärda BondeStåndets; beslut, Herr von Hartmansdorff:
Jag skulle gerna instämma med Herr Cederschjöld, om icke den straffbestämmelse, han föreslagit, vore så sträng, att antingen ville ingen ärlig åklagare vålla en sådan skymf, eller, på sätt Herr Hjerta anmärkt, skulle straffet föranleda elaka åklagare eller slägtingar till chikaneroch vrånga tillställningar.
Följden af ett för svårt straff blefve då, i detta såsom i andra hänseenden, att det icke. tillämpades, utan af illviljan.
Utsättas åter för höga böter, så inträffar hvad Herr Cederschjöld anmärkt, nemligen, att man ruinerar den på dryckenskap hegifnes hustru och barn.
Lämpligast till målets vinnande anser jag derföre, alt man bestämmer hö - Den i Fc b r u a r i i f. ra. 73 terne till det af Herr Ribbing uti bans reservation upptagne belopp, och föröfrigt förenar sig med Herr Hjerta i fråga om den varning inför KyrkoRådet lian föreslagit.
Herr Printzenskjöldj Carl:
Ehuru jag ej reserverat mig i frågan om deras ställande under Förmynderskap, som fjerde gången öfvertygas om att hafva varit af starka drycker öfverlastade, har jag likväl trott mig böra tillkännagifva, att jag inom Utskottet ej delat den åsigt, som i detta hänseende gjort sig gällande.
Jag anser, lika med Herrarne Hjerta och von Hartmansdorff, vådligt, att antaga en Författning, som uti ifrågavarande fall ovillkorligt bestämmer förmyndares förordnande för den felaktige.
Jag skulle derföre tro den modification, i hvad Utskottet tillstyrkt, vara lämplig, att
Domstolen ålades att i sammanhang med straffbestämmelsen utlåta sig huruvida den anser den tilltalade vara oskicklig att öfver sig och sitt gods sjelf råda.
Derigenom skulle man komma till det resultat Lag-Utskottet åsyftat, nemligen att den, sorn verkligen behöfde Förmyndare, erhölle den, men att vid sådane tillfällen, då den tilltalade icke hade någon afgjord böjelse för dryckenskap, utan hans öfverlastande blifvit föranledt af någon tillfällighet, han ock förblefve myndig; dock, som s:ne Stånd redan bifallit betänkandet, och en modification deri endast skulle föranleda Den i Febi'uarii f. m. lill jemkningsförslag, hvars uppgörande, f anseende till Riksdagens snart annalkande slut, svårligen lärer kunna medhinnas, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln, heldre än att låta äfventyret att blifva ställd under förmynderskap qvarstå uti Lagförsla-, get, skulle vilja instämma i Hederv.
BondeSlåndels beslut, Herr Thairij Wollrath:
Det Förslag Utskottet framställt, att den, som 4^de gången befinnes öfverlastad af starka drycker, ovillkorligen skall ställas under Förmynderskap, är både öfverflödigt och onyttigt; ty den som är misshushållare och tillika liderlig, kan, enligt allmänna Lagen, ställas under förmyndare.
Han blir då omyndig för-, klarad derföre, att lian ej kan sitt gods vårda.