Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. till en så tidig pröfning upptagas, att K. l\l:s propos. i detta ämne mätte komma R.
St. tillhanda genast vid början af nästa riksdag; men då Hr Ry - Den 24 Maj. 33i dins motion icke går derpå ut, finnér jag mig nödsakad alt biträda deras mening, livi Ika yrka bifall på Ekon.Utskis betänkande.
Hr Munck af Rosenschöld: Hr Lagergren har anfört, all man på 2lne olika satt yttrat sin opinion i afseende på grundlagsvidrigheten af denna fråga, att nemi. somliga ansågo motionen grundlagsvidrig till följd af 81 §:n Reg F:n; att andia åter ansågo den grundlagsvidrig till följd deraf, att då R.
St. redan hade bordlagt ett förslag till representationsförändring, så skulle den föreslagna und. anhållan hos K.
M. innebära ett upphäfvande af detta beslut.
Af denna premiss, att a:ne olika opinioner i detta fall finnas, drog Hr Lagergren den slutsatsen att endera af dem nödvändigt måste vara oriktig.
Men förhållandet kan ju ganska väl vara att 2tne skäl åberopas för att bevisa en och samma sats, och långt ifrån alt ettdera af dem nödvändigt måste vara oriktigt, kunna båda vara riktiga.
Hr Lagergren har ännu icke hevist, att dessa 2tne satser äro motsatta; då skulle han haft rätt.
Nu finnes der blott en möjlighet för alt endera af dem vore oriktig; samma möjlighet finnes för bådas riktighet och äfven samma för motsatsen.
Ja» tror att, långt ifrån att båda eller endera äro oriktiga, de°båda äro riktiga, och att det ena gifver ett ytterligare stöd för det andra.
Man ville bevisa grundlagsvidrigheten af försla°et till en und. anhållan i detta afseende och anförde a:ne skäl för denna sats och hade kunnat anföra ännu flera om de funnits; de hade alla stärkt och ej upphäft hvarandra.
Jag tror Hr Lagergren skall kunna öfverbevisas derom, att båda dessa skäl äro grundade, om Hr Lagergren genomläser 81 §:n Reg.F:n , emedan han då skall finna, att denna § förbjuder alt inom RiksStm väcka frågor om grundlagsförändringar.
Jag tror afven alt Hr Lagergren skall inse ali del vore olämpligt och inconseqvent, om Sländerne, sedan de genom sitt förstärkta Const.Utsk. antagit ett grundlagsförändi ingsförslag såsom hvilande till nästa riksdag, skulle ingå till K.
M. och begära utarbetandet af ett nytt.
Hr Lagergren har sagt, att en mycket starkare majoritet ogillat än gillat det bordlagda förslaget, nemi. tre RiksStånds; jag tror att den majoritet, med hvilken det hvilande förslaget blifvit antagen, är den starkaste, nemi. förstärkta Const.- TJlskts; ty grundlagen erkänner den såsom sådan.
Denna majoritet’är R.
Till följd af 81 §:n Reg.F:n anser jag, såsom jag första gången yttrade, grundlagsvidrigt att inom Stånden väcka en så beskaffad fråga, som den Hr Rydins motion är och som uti ifrågavar. betänk, är behandlad.
Att in°å med den föreslagna und. anhållan åter strider mot 53 §:n Riksd.Ordn., som icke medgifver upphäfvandet af det beslut, sorn en gång blifvit fattadt.
Det är med anledn. af Gr. Frölichs 33a D c 11 '4 M a j. yttrande, som jag nu uppstår.
Hr Grefven liar anmärkt såsom en oriktighet, att jag gjort en skilnad emellan grundlagsvidrighet och form vidrig het.
I detta fall kan jag icke dela Gr.
Frölichs tanke; ty grundlagsvidrig har Hr Rydins motion aldrig varit, isynnerhet som den väcktes innan ännu det förstärkta Coust.Utsk. fattat sitt beslut i afseende på det nu hvilande representationsförslaget.
Det var således oslridigt Hr Rydins rättighet att göra denna motion, äfvensom Utsk:s åliggande att upptaga den; men det skulle hafva varit formvidrigt att bifalla den, sedan föi stärk ta Coust.- Utsk. fattat sitt nyssnämnda beslut.
Frölich synes åter hafva gjort skilnad emellan formvidrighet och iuconseqvens.
Om man skall göra någon dislinction emellan dessa begge begrepp, hvilka dock uttrycka nära nog detsamma, så anser visserligen äfven jag för ganska inconseqvent af Ständerna, att besluta ett och önska ett annat.
Det vore således både inconseqvent och formvidrigt af Ständerna, att ingå med den ifrågasatta und. anhållan till K. M.; hvarför jag tillstyrker bifall till betänkandet.
Emedan jag yttrat mig öf ver saken redan förra gången då den var före, så hade jag icke ämnat att nu åter besvära R. o. Ad-, med något vidare yttrande; men jag har blifvit dertill föranledd af den discussion, hvilken här ägt rum.
Gr. Frölich började visserligen sitt svar till Hr Lagergren dermed, att Hr Lagergrens anförande var långt.
Detta afskräckte mig från alt begära ordet; men då jag fann, och genom att se på min klocka erhöll fullkomlig visshet om, alt Gr.
Frölichs yttrande var 'i gånger så långt som Hr Lagergrens, sä fattade jag åter mod.
Jag yttrade förra gången, alt jag ansåg ärendets upplagande icke vara grundlagsvidrigt.
Detta vidblifver jag och har den lyckan att deruti vara öfverensstämmande med Gr.
Frölich ; men jag yttrade mig emot förslaget derför, att jag ansåg det strida mot den grannlagenhet, som man är skyldig att iakttaga mot sina politiska motståndare.
Då emedlertid Gr.
Frölich, som Ur en af mina betydligare motståndare, i anledn. af Hr af Dalströms yttrande påstått, att det vore vi sorn velat förhindra förbättringarna i det af Const.Utsk. utarbetade förslaget, så börjar jag linna del vådligt alt vara grannlaga och fruktar alt man måste afstå derifrån, för att icke lemna Gr.
Frölich, och de som med honom tänka lika, vapen i händerna alt kunna påstå, det man icke vill begagna de utvägar, hvilka möjligen finnas, för att få ett bättre förslag, som må kunna blifva anlaget.
I anledn. häraf och då jag icke vill utsätta mig för en så beskaffad beskyllning, skall jag icke motsätta mig en återremiss; men jag gör detta uttryckligen af det skäl, att jag icke vill lemna rum för Gr.
Frölich att debitera sina motståndare för en åsigt, som de aldrig hafva ägt, nemi. att icke vilja hafva något förbättradt representationssätt.
Den a4 Maj. 333 Gr, Anckarsvärd:
Det torde tillåtas mig, att med exempel, hemtade från andra fall, få åtminstone till en början aflägsna mig från frågan, likasom de talare, hvilka förut yttrat sig, hafva gjort.
Hr af Dalström har haft den godheten att återföra i vårt minne hans sjelfförvärfvade rätt till sjelfskrifvenhet.
Det är nu möjligt, att dessa anspråk på sjelfskrifvenhet kunna vara ganska grundade; men säkert är, att de ingalunda lemna honom mera än någon annan rättighet att stämpla sina motståndare på ett sätt, som jag åtminstone anser vara hvarken parlementariskt eller lämpligt.
Dalström har haft den godheten att tillägga oss, som icke med honom dela åsigter, benämningen af parti.
Vi känna icke denna benämning annorlunda än såsom från fordna tider i högsta måtto menligt inverkande på samhällets trefnad och belåtenhet; men efter parti tyckes vara anlaget på den ena sidan, såsom betecknande dem, hvilka i fr a t för antagandet af Const.Utsk:s förslag, så tager jag mig friheten att derifrån leda mig till den slutsats, att det äfven är ett parti, utgörande majoriteten inom delta Hus, hvilket sökt undertrycka detta förslag, och i sådan händelse kan benämningen vara lika god på den ena sidan, som på den andia.
Det kommer slutligen att visa sig hvilketdera af dessa partier har sin rot uti opinionen hos den stora pluraliteten af Svenska folket.
Jag nödgas beklaga, att jag äfven mot en annan talare bär måste yttra mig, för att tillbakavisa de tillmålen, som lian tillåtit sig emot sina politiska motståndare.
Jag skulle trott att Öfverdirecteuren Grewesmöhlen, förhatlig i åminnelse, hade lärt Frih.
Boye alt med mera sans behandla sina politiska motståndare, och att icke tillmäta dem att hafva handlat emot ära och tro, att hafva framburit osanningar, ord, hvilka Hr Frilen tillåtit sig emot Const.Utskottet.
Jag får högtidligen förklara, att om Frih.
Boye begär någon aktning för sig lill följe af sin höga ålder och mångsidiga erfarenhet, så grundar sig dock della anspråk endast på den aktning, som han lemnar åt andra, och jag beklagar att en så beskaffad tvist skall behöfva äga rum, som den, hvilken nu yppat sig emellan så pass gamla personer, sorn en 70- årig och en 60-årig, hvilka inom denna församling til 1 brag t åtminstone 6 eller 7 riksmöten tillsammans; men jag får också förklara, att hvarken af Frih.
Boye eiler af någon annan låter jag utan gensvar sådana lillmälen riklas emot mig eller mina kamrater i det Utsk., hvaraf jag är medlem.
Ingen hade högre än jag önskat att Ständerne vid sista riksdagen hos K. M. anhållit om Dess tillgöranden för alt åstadkomma förberedande åtgärder till en representationsförändring.
Jag har i detta afseende kraftigare än någon annan sökt leda Styrelsens tanke åt detta håll, genom frambärande af den petition, som jag hade den äran alt lill K.
M. aflemna under loppet af för lidet år. 334 Den 24 Maj.
Hvad sjelfva salen beträffar, eller det nu under öfverläggning varande Ekon.Utskls betänk, eller Hr Rydins motion, så kan jag icke annat än till fullo förena mig i de åsigter, hvilka af Gr. Frölich, Hr von Hohenhausen, Hr von Rosen och Hr Prytz blifvit yttrade.
Jag tror nemi. likasom de, att det nu skulle innebära en oformlighet att ingå till K.
M. och begära nedsättande af en comité för att utarbeta ett nytt förslag, sedan förstärkta Const.Utsk. med R.
St:s rätt antagit Const.Utsk:s förslag att hvila lill grundlagsenlig behandling.
Om det likväl skulle finnas lämpligt att till K.
M. frambära en sådan und. önskan, så tror jag att den ordställning, som Frih.
.Sprengtporten föreslagit, vore den enda rimliga, att dervid begagna.
Det kan likväl icke annat än förundra mig, att den sidan, som här isynnerhet yrkar bifall till motionen, hyser så litet förtroende för Styrelsens egna åtgöranden, att den verkligen anser af behofvet påkalladt, att Ständerne skulle göra en sådan anhållan hos K. M., då i alla fall ett hvilande grundlagsändringsförslag ligger på bordet, hvilket bör och måste tilldraga sig
Regeringens uppmärksamhet med afseende å den sini liga ålgärd, som tillkommer Regeringen, nemi. sanctionen eller ogillandet deraf.
Om det af R.
St. nu uppgjorda förslag skulle af K.
M. blifva gilladt, så vore ju en så beskaffad anhållan både öfverflödig och löjlig.
M. deremot icke godkänna detta förslag, så är väl att förmoda, det K.
M. sjelfmant vore betänkt på att lill nästa riksdag afgifva ett contraförslag.
Jag tror således att det med fullt förtroende kan öfverlemnas till K. M., utan någon påminnelse från R.
St:s sida, att nedsätta en comité för detta ändamål, ifall K.
M. funne en sådan nödig.
Jag skulle tro att det enda lämpliga i denna del vore att, såsom Frih. Sprengtporten föreslagit, hos K. M. anhålla, det K.
M. täcktes upplaga det hvilande förslaget till en så tidig pröfning, att R.
St. genast vid början af nästa riksdag kunde få vela K.
M:s tankar derom, och alt K.
M. icke måtte uppskjuta sin pröfning till dess R.
St. för deras del antagit samma förslag; men jag anser icke heller denna utväg vara behöflig, utan röstar derföre till bifall af Ekon.Ulsk:s betänkande.
Jag hade ämnat anföra några ord i afseende på Gr.
Frölichs sista yttrande, men är i detta fall förekommen al
Hr Lefre'n, med hvilken jag fullkomligt instämmer.
Det är således egentligen för att besvara Gr.
Anckarsvärd som jag nu uppstod.
Hr Grefven tyckes vara mycket missbelåten dermed, att jag nyttjat ordet parti.
Jag medgifver alt man aldrig bör använda ett utländskt ord, då man har ett motsvarande uti Svenska språket.
Det var således orätt af mig att begagna detta ord och jag vill öfversätta det på Svenska.
Jag får då säga, att det var en del, en ganska liten del af representationen, nemi. blott ett Den 14 Maj. 335 RiksStånd och, efter hvad man mäste förutsätta, icke det mest upplysta deribland, hvilken lyckades alt i representationsfrågan göra sin mening gällande och förtrycka majoritetens mening.
Hr Grefven för dess klara och sanna beskrifning på ordet parti; ingen skall hädanefter misstaga sig på partiet eller dess syfte.
Frölich rörtde mig personligen yttrat, vill jag blott nämna, att om Hr Grefven vid detta äfvensom vid andra tillfällen behagat fästa mera uppmärksamhet vid mina ord, så skulle han icke tillvita mig andra meningar, än dem jag verkligen äger.
Jag har endast önskat, att den majoritet, hvilken i representationsfrågan blifvit undertryckt, borde begagna ali den utväg som stod i dess makt för att tillvägabringa ett lämpligare förslag till representationsförändring, än det nu på bordet hvilande, och alt den således borde hos K. M. anhålla, att K.
M. måtte vara betänkt uppå att till nästa riksdag hafva ett förslag i detta afseende i beredskap
Min åsigt öfverensstämde således till en del med hvad Frih.
Sprengtporten yttrat.
Jag fortfar att yrka återremiss på betänkandet.
Man har velat förebrå mig derföre att jag sagt alt i opinioner i denna fråga innefattat skiljaktiga tankar, och emedan dessa opinioner icke varit alldeles motsatta, så skulle jag hafva brutit emot logikens lagar; men jag ber den värda talaren, som framkastade denna förebråelse, ihågkomma, att jag icke sade att dessa opinioner voro hvarandra motsatta, ulan att jag endast yttrade, det den ena sade: delta är grundlagsvidrigt för det skälet; den andra åter säde: nej, för det skälet är det icke grundlagsvidrigt, utan för det; men då svarade den motsatta sidan: nej det skälet är icke riktigt, utan det.
Om nu begge pai terne haft rätt, så är ju klart, alt intetdera af de skäl, som blifvit anförda för att styrka grundlagsvidrigheten, varit riktigt; och således hade intet binder erbjudit sig för framställande af Hr Rydins motion.
På dessa grunder har man tyckts finna att grundlagen icke lade något hinder i vägen för behandlandet af Hr Rydins motion.
Denna opinion har troligen äfven hemtal styrka deraf, alt Hr Frih. o. Landtm, föredragit Ekon.Utsk:s nu förevar, betänk., hvilket han förmodligen icke skulle halva gjort, om han ansett motionen oförenlig med grundlagens föreskrifter.
Men sedan man sålunda kommit ifrån att anse motionen grundlagsvidrig, haiman börjat säga att det vore inconseqvent af R.
St. att ingå till K.
M. med en sådan und. anhållan, som den motionen åsyftar.
Jag får i detta fall försöka en motbevistiing.
En värd talare har sagt, att det skulle vara en parodi om
Ständerne skulle komma den ena gången och säga — bär hafva vi ett grundlagsförslag, och den andra gången komma och anhålla om nedsättande af en comité' för utarbetande af ett 336 Den 2.4
Maj. nytt förslag till nästa riksdag.
Jag vill påminna den värda talaren att i riksdagsbeslutet upplages, att R.
St. genom det förstärkta Coust.Utsk. antagit det livilande förslaget.
Jag vet visserligen alt i formelt afseende är detta detsamma, sorn om R.
St. antagit förslaget, men i sak är det likväl en himmelsvid skilnad, emedan utgången inom Utsk. berodde på en pluralitet af g personer.
Det är således ingenting grundlagsvidrigt eller formvidrig! och endast en skenbar inconseqvens deruti, alt ett s. k.
Ständernes beslut kommer att stå i strid med ett beslut, som verkligen är af R.
St. fattadt; men eftersom man så mycket fästat sig vid det parodierande, så vill jag fråga örn det icke vore mera parodierande, i händelse man, af consideration för att icke begå en inconseqvens, skulle säga — dessa 3:ne RiksStms tanke må icke få göra sig gällande, men det förstärkta Const.- Utskts tanke; som likvisst icke segrat med mera än g rösters majoritet, det skall deremot göra sig gällande.
Skulle man tro att kloka menniskor kunde anse sådant vara riktigt?
Är det bevis på något annat än oförnuft, att säga det dessa g personers tanke skall gälla mera än 3 RiksStånds beslut.
Då jag nu visat att motionen icke är grundlagsvidrig eller formvidrig, så skulle jag tro att det vore mycket mera förnuftsenlig! och värdigt Svenska folket, att söka, på sätt motionen åsyftar, bereda ett klokare och antagligare representationsförslag, än det nu befintliga, hvilket är så beskaffadt, att de fleste, sorn röstat för att det skulle blifva hvilande till nästa riksdag, hafva icke röstat för detsamma af det skäl att de vilja antaga det, utan de medgifva öppet, att de önska det hvilande endast för att få representationsfrågan allvarligt bragl å bane.
Nå! men då nu 3 Stånd hafva ansett det utarbetade förslaget vara oantagligt, och det är att förmoda det de vidblifva denna sin mening vid nästa riksdag, så frågar jag om det finnes något lämpligare sätt att befordra reformfrågan, än om Ständerne ingingo till K. M. och begärde att K.
M. genom en comité' ville låta utarbeta ett annat förslag, hvilket kunde hafva någon förhoppning att i framtiden blifva antaget.
Jag tror, att det sätt motionen i detta fall uppgifver deruti äger företräde framför del som Frill.
Sprengtporten föreslagil, att resultatet af comite'ens arbeten kunde hinna blifva kändt och af allmänheten begrundadt redan långt före nästa riksdags början, då deremot Frih.
Sprengtporten förslag endast afser att R.
St. vid början af nästa riksdag måtte få veta K.
M:s åsigter i detta ämne.
Jag fortfar således att yrka bifall till motionen och följaktligen återremiss af betänkandet.
Långt ifrån att en und. anhållan till K.
M. från Ständerna om utarbetande af ett förslag till representationsförändring vore formvidrig, anser - Den 24 Maj. 337 ser jng detta tvertom vara den mildaste form, uti hvilken Ständernes vida öfvervägande majoi itet kunde uttala sitt missnöje öfver 1840 års Const.Utskts sätt att genom sina åtgärder aflägsna i stället för att befrämja det mål, hvilket de sagt sig åsyfta, och hvilket äfven vi efterlängta, såsom ett af de vigtigaste föremålen för våra önskningar.
Omordet oformligt skulle kunna tillämpas, vöre det måhända snarare på ett förslag, bygdt på sådana former, att man derigenom motverkar sjelfva saken.
Äfven af andra skäl anser jag den ifrågavar. und. anhållan vara ganska lämplig.
Då 3 Stånds majoriteter såsom odugligt och oantagligt förkastat Const.Utskts representationsförslag, så borde väl icke dessa majoriteter uppbära förebråelser derföre, om de iogingo till K.
M. och anhöllo att flan täcktes låta uppgöra ett annat.
Man borde väl snarare hålla dem räkning för att de icke uppgåfvo allt hopp att likväl kunna åstadkomma en förbättring uti representationssättet, oaktadt allt Const.- Utsk:s motverkande; och åt hvem skulle väl snarare omsorgen om utarbetandet af ett sådant vigtigt förslag böra öfverlemnas än åt Regeringen, som från sin höga ståndpunkt bäst är i tillfälle att begrunda och afväga de många olikartade och grannlaga frågor, som deruti ingå.
Jag tror äfven, alt genom detta sätt ali gå tillväga, dessa majoriteter bäst öfvertyga den del — jag vill icke säga det parti — af representationen, som beskyller dem att vara afvogt sinnade emot förändring uti representationssättet, om grundlösheten af en sådan förutsättning.
Jag tillstyrker återremiss af betänkandet.
Jag har begärt ordet för det, måhända öfverflödiga, företag att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, hvilkendera det är af oss båda, Gr.
Anckarsvärd eller jag, som anfallit den andra.
Anckarsvärd hade begått det misstag att förvandla det omdöme jag tillät mig emot Utsk:s arbete, till omdöme om Utsk.
Jag sökte derpå återföra honom till det rätta, men det kallar han advocatur, och genast öfvergår han till ett personligt anfall emot mig.
Detta är likväl icke värre än att jag kan ganska väl finna mig dervid.
Anckarsvärd och jag äro för gamla och hafva för mycket deltagit uti politiska värf för att icke vara och blifva bedömda; men då jag underkastar mig framtidens dom, beder jag Hr Grefven icke taga illa upp, om jag, i betraktande af den framtid, som tillstunda!*, antingen vi få bibehålla vårt gamla monarkiska statsskick eller om motsatsen inträffar och allmänna val komma att framkalla den råa massans kraft och derigenom införa samma olyckliga tillstånd, som visat sig råda uti Frankrike, Spanien, och till en del äfven i Portugal; ja, hvilka förhållanden komma att verka på den dom som öfver oss blifver uttalad, 25 H. 43 333 Den 24 Ma j. om jag, säger jag, tackar Gud, att denna dom åtminstone icke kan blifva lika för oss båda.
Utan att ingå i något omdöme, huru vida så väl Const.Utsk. som det förstärkta Const.Utsk. band» lat rätt eller orätt — jag tror att Utsk:n i detta fall handlat efter öfvertygelse och respeclerar denna öfvertygelse — vill jag genast öfvergå lill sjelfva frågan.
De fleste talare hafva yttrat, att Hr Rydins motion icke vore grundlagsvidrig eller stridande mot formerna; detta är också min åsigt.
Om nu så är, så Anner jag icke skäl hvarföre man skall motarbeta en sak, hvilken man önskar måtte gå fram.
Man siger att den ifrågavar. lind. anhållan till K. M. vore inconseqvent; detta kan jag ej medgifva.
Men det vore verkligen inconseqvenl af dem, hvilka utgjort minoriteten inom det förstärkta Const.Utsk. och majoriteten inom 3 RiksStånd, att icke söka göra deras mening gällande på den väg som är möjlig —• d. v. s. den [af Hr Rydin föreslagna. jag vet icke hvad man skulle hafva att anmärka emot framförandet af den föreslagna önskan till K.
M. om utarbetande af ett nytt grundlagsförslag
Fruktar man då att vi derigenom skola få något bättre än det vi nu hafva på bordet hvilande?
Detta måste val icke vara Ständernes mening?
eller vill man icke höra K.
M:s tanke i ämnet?
Jag kan icke inse de skäl, som härmed stå i strid, eller jag vill ej tänka mig dem.
Jag kan icke heller Anna att det skulle kunna skada att hafva ett förslag bredvid Coust.Utskrs vid nästa liksdag; ty då man synes vara så säker om att det mivar. förslaget blifver afslaget, synnerligast som flere af de personer, hvilka röstat för dess antagande, såsom hvilande enligt grundlagen, erkänna alt de icke vilja definitivt antaga förslaget, så är det väl godt alt hafva något i förväg från den andra statsmakten, som kan föranleda att icke all fråga om representationens förbättring må afstanna.
Jag fortfar i min begäran om återremiss.
Hr Lagergren har nästan nog häftigt och, såsom mig synes, utan att välja sina uttryck, angripit del yttrande, som jag förut i denna fråga afgifvit.
Jag anser mig icke behöfva svara Hr Lagergren mycket härpå.
Flere talare hafva delat min åsigt och fen bland våra utmärktaste liar förklarat sig ovillkorligen instämma i mitt yttrande, såsom i allo rikligt.
Hr Lagergren har ansett såsom oförnuft, att man skulle låta 3 Stånds mening blifva förqväfd af majoriteten inom det förstärkta Const.Utsk. Om Hr Lagergren i tid varit genomträngd af denna tanke, så hade det gått an att göra anmärkn., då Const.Utsk. i RiksSt:n framställde sina voler:s-propos;r för omröstning i förstärkta Utsk. ang:de representationsförslaget; inen som Hr Lagergren då icke gjort del, och R.
St. godkänt de voier:s-pro - Den 24 Maj. 33g posti*, hvarigenom cle 3 Ståndens tanke blifvit förqviifd, så lärer det nu tyvärr vaja för sent alt söka ändra delta.
I anledn. af livad Hr Aminoff’ anfört, vill jag blot t anmärka, alt då Hr Aminoff började sitt anförande med alt säga, det han ansåg alt både Coust.Utsk. och det förstärkta Const.Ulsk. handlat efter öfvertygelse, då de anjogo det nu gällande representationsförslaget, kom Hr Arninoff sedan fram med det påstående, att äfven de ledamöter, hvilka lagt detta förslag på bordet, icke skulle vilja vid nästa riksdag antaga detsamma.
Det svnes mig således som Hr Aminofifs yttrande icke hängt rätt tillsammans eller åtminstone icke vore af särdeles bevisande kraft.
Jag fortsätter mitt yrkande af bifall till Utskts förslag.
Då jag icke kunnat inhemta den öfvertygelse, att våra öfverläggningar här, grundlagsenlig!, antagit knrakleren af en kämnersrätt, så anser jag mig icke skyldig att ingå i någon slags molbevisning till den advocatoriska framställning, hvarmed Frih.
Boye sökt frånhvälfva sig det obefogade uti sitt anfall emot mig och emot det nuvar.
Coust.Utsk., utan jag öfverlemna!* helt enkelt och i största korthet åt R. o. Ad. att bedömma både anfallet och försvaret.
Roye har vädjat till det allmänna vettets domstol.
Jag antager denna appell oell jag är öfvertygad om, att Frih.
Boye redan är vederbörligen deraf bedömd.
Jag begagnar detta tillfälle, då jag har ordet, att få i sjelfva saken yttra min stora tillfredsställelse
Öfver alt denna discussion verkligen med så mycken värma upptagit R. o. Ad:s tid.
Det är otvifvelaktig! för reformvännen ett af de mest tillfredsställande tecken, att R. o.
Adis majoritet nu yrkan den ifrågavar. utvägen, för att från K.