Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att få instämma med Frih.
Palmstjerna och Hr von Hohenhausen.
Mig synes, all om Ståndet vill göra svårigheter att frånträda sitt beslut i en så obetydlig fråga som denna; så lära vi komma att besvära Medslånden med en mängd onyttiga voteringar, hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. måtte i detta fall gå dem till mötes.
Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.:
Fast jag visserligen icke är för de höga tullarne, kan jag icke neka, att i denna fråga är det temligen likgilltigt hvilket beslut Ståndet fattar, och då det i alla fall är mera än troligt, att BorgareSt. viclblifver sitt beslut, men R. o. Ad. genom frånträdande af sitt, kunde åtminstone bespara votering om conlrapropos., så kan jag icke annat än instämma med Frih. Palmstjerna.
Jag kan visserligen icke annat än i hufvudsaken gilla Hr von Hartmansdorffs uppmaning att gå de öfriga Stånden till mötes, en uppmaning som från det hållet är ganska sällsynt; men då det är svårt att bestämma hvad som är vigligt eller icke, och jag anser prejudicatet farligt, så kan jag icke annat än fortsätta mitt yrkande.
De af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nyss framställde propositionerne blelvo härefter i samma ordning förnyade och åter besvarade med ja och nej, hvarpå II.
Ex. tillkännagaf, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sednare propos. 8:de punkten, ang-.de ett till rättelse anmärkt tryckfel i afseende ä artikeln ”Alun, andra slag.” Bifölls. 9:de punkten, ang-.de upphörande af utför selsafgifter ne å ärtiklarne ”Angelika, Anis, och Antimonium Crudutn eller Spiesglans. ” Gr. Cronhjelm:
Här är fråga endast om utförselstull, hvil - Den 2 April f. m. 7 kens nedsättande eljer borttagande naturligtvis befrämjar
Rikets export; och då dessutom det förhållande här förefinnes, att de öfriga Stånden äro ense om utförselstullens borttagande, men R. o. Ad. ansett öfverflödigt alt derom något yttra, emedan det är Konungens grundlagsenliga rätt att nedsätta eller upphäfva denna tull, så anhåller jag, att R. o. Ad. ville med de öfriga Stånden sig förena.
Uppå härefter framställd propos. instämde R. o. Ad. i de öfrige RiksStms beslut, äng de tullfri utförsel af Angelika, Anis och Antimonium Crudum eller Spiesglans, samt ansågos till följd häraf voter.proposilionerne N:ris 4, 5 och 6 förfalla.
10:de punkten, ang-.de fråga om inskränkning till vissa personer af rättigheten alt införa ”Apotheksvaror, ej specificerade. ” Hr von Hartmansdorff:
Denna punkt är en af dem, i afseende på hvilka jag anser det tvifvelaktigt huruvida de äro af bevillnings natur eller icke.
Om de tre öfriga Stånden vidblifva sina beslut, att apotheksvaror må införskrifvas af hvem som helst, och vid den följande 7 punkten, i sammanhang dermed, antages, att enkla medicinalier skola erlägga 10 och sammansatta 20 proc. införseltull, i stället att R. o. Ad. ansett dem böra vara fria från sådan tull; så blifver deraf en nödvändig följd, alt apolhekarelaxan kommer att höjas, och att man således får en förhöjd skatt just på sådana varor, som icke bort vara beskattning underkastade, emedan apotheksvaror icke höra till luxarliklar, hvaraf någon vill förtära mera än han är tvungen till.
Jag skulle således tro, att denna punkt verkligen är af bevillnings natur, och alt således tre
Stånds beslut deruti icke kan vara gällande utan votering i förstärkt Utsk.
Jag har svårt att finna huru Utsk. kunnat anse denna fråga icke vara af bevillnings natur.
Om ingen tull kommer att erläggas på dessa medicinalier, så måste det väl hafva inflytande på bevillningens belopp.
Jag instämmer således med den siste talaren deruti, att Ståndet måtte vidblifva sitt beslut och förelägga Utsk. att uppgöra voter.propos. i ämnet.
Frågan om apotheksvaror delar sig i två delar: den första är, huruvida införsel deraf icke bör vara tilllåten för andra än vissa personer, och den andra frågan är, hvilken tull, som bör bestämmas derpå.
Förhållandet har hittills varit, att dessa varor icke fått införas af andra än apothekare och sådana personer, som af Sundhetscoll. erhållit särskildt tillstånd att med sådana varor idka handel, hvaremot Utsk. föreslagit, att äfven andra personer skulle erhålla denna rättighet.
Jag kan icke fatta att mera eller mindre apotheksvaror till följd deraf skulle i Riket införas.
I afseende på bestämmandet af sjelfva tullen, är det deremot klart, att den måste inverka på bevillningens be - 8 Den 2 A p r i 1 f. m. lopp, och derföre har också Utsk. derom uppställt voter.propos.
Jag anhåller om bifall å den nu föredragna punkten.
Under apotheksvaror finnas åtskilliga ämnen af den beskaffenhet, att de användas i näringar.
Det är utan tvifvel derföre Utsk. föreslagit, alt andra personer än apothekare skulle få drifva handel dermed.
När nu apothekare äro särskildt beskattade för sin handel med dessa varor; så böra naturligtvis andra peisöner jemväl derföre beskattas.
Utsk. har också derföre å dessa varors införsel lagt bevillning.
Emedlertid har genom denna utsträckning, tull blifvit utsatt der ingen sådan förut fans.
Följden deraf måste blifva förhöjning i apotheksvarornas pris, hvilket åter leder till sjukdomens, eländets och nödens beskattande.
Jag kan för min del icke neka, att i formen har Utsk. ganska rätt, i afseende derpå, att denna fråga icke är af bevillnings natur, och alt således tre Stånds beslut äro ett R.
St:s beslut; men jag hyser den förhoppning, alt K.
M. vid pröfning af denna fråga mätte densamma afslå; ty en stor del apotheksvaror äro af den beskaffenhet alt menniskolif bero derpå, att de med den mest varsamma hand behandlas och utdelas.
Det har derföre sina stora betänkligheter att öfverlemna denna handel åt hvem som helst.
Hvad den sednare frågan beträffar om apolheksvarors beläggande med tull, när den förekommer, så tillstyrker jag så mycket mera bifall till hvad Utsk. föreslagit, som i ett sammanträde emellan Commerce- och Sundhets-collegierna, i hvilket jag deltog, yrkade Sundhetscoll. att just dessa ospecificerade apotheksvaror skulle vara underkastade tull, ehuru någon framställning deraf icke gjordes, emedan K.
M. icke ägde att med tull belägga en vara, som förut var derifrån fri.
Åkerhjelm, Joli.
Jag anhåller att få upplysa, att Bevilln.-Utsk:s motiver för detta förslag icke varit de, som Hr von Hartmansdorff antydt, utan de missbruk, som ägt rum, derigenom att endast apothekare ägt rättighet alt införa sådana varor.
Jag tillstyrker bifall å Utsk:s yttrande.
Sedan Hr Rosenblad lemnat någon underrättelse om hvad tvenne Collegier vidgjort rörtde tullen på apotheksvaror, så för att icke uppehålla tiden när denna fråga förekommer, får jag nu lemna den upplysning, att enligt nuvarande apolhekaretaxa få apothekare fordra högre betalning för artiklarne, ju högre lull de bära, och detta i större proportion än tullen ökats. R. o. Ad. lät vid Utsk:s yttrande i denna punkt bero. ll:te punkten, ang:de frågan, huruvida inför selsafgift er å ”Apotheksvaror, ej specificerade ” hära äga runi eller ej.
Jag får vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s inbjudning och instämma med de andra Stånden, hvarigenom denna voter:s-propos. komme att förfalla.
Hr Den 2 April f. m. !1 Hr von Hartmansdorff:
Jag bestrider hvad min värda granne yrkat, och anhåller, att R. o. Ad. matie, med vidblifvande af sitt beslut, gilla voter:s-propos.
Jag hemställer till Hr Rosenblad, om det kan vara skäl att fördyra en vara, som är oundvikligen nödvändig, helst dä följden skulle blifva, att den fördyras på dubbelt sätt, först genom tullen och sedan genom den inkomst derutöfver, som apolhekarne skola uppbära.
Det har varit en comité satt, som tagit noga kännedom om dessa förhållanden.
Dervid har blifvit upplyst, alt sedan läkarne lyckligtvis numera föreskrifva medikamenter i vida mindre dosis, blir naturligtvis också priset för consumenterna mindre; och då dessutom apotheksvaror kosta hälften mindre i Stockholm än t. ex. i Köpenhamn, så ser jag ingen betänklighet vid att antaga inbjudningen.
Uppå härefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig vidblifva sitt förut om tullfrihet å ifrågavar. artikel fattade beslut och godkändes voter:s-propos:n N:o 7. 12:te punkten, ang:de utförselstullen a artikeln ”Ekbark.” R. o. Ad. vidltlef sitt förut i ämnet fattade beslut och godkände voter:s-propos:n N:o 8. 13:de punkten, ang:de utförselstullen ä den under artikeln ”Ben” upptagna rubriken ”undra slag, oarbetade” II. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna voter:spropos.
N:o 9. 14:de punkten, ang.-dc förtullningen af artikeln ”Bilder, andra slag.”
Ad. måtte förena sig med de öfriga Stånden, hvarigenom denna volenspropos. förfaller. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i de öfriga RiksSlms i afseende på denna artikel fattade beslut, hvarigenom 10:de voter:s-propos-.n kommc att förfalla.
Fl. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde härefter, om R. o. Ad. vidblefve sitt förut ang:rie förtullningen af Bilder, andra slag, fattade beslut samt godkände voter:s-propos:a N:o 10.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att denna sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad.
15:de punkten, ang:de förtullningen af ”Bleckslagare.arbe t en, ej specificerade, lackerade, olackerade”, och 16:de punkten, auguh förtullningen af ”Blodiglar.” 9 II. 2 10 Den 2 April f. m. R. o.
Ad. vidblef sina i afseende på berörde artiklar fattade beslut samt godkände voter:s-propos:ne N:ris 11, 12, 13, 14 och 15. l7:de punkten, aiig.-de införsclstullen a ”Blommor, artificiel”.
Denna redaction synes också vara en af de mindre vigliga, i hvilka R. o. Ad. mycket väl kan förena sig med de öfriga Stånden.
Om man derigenom gagnar en och annan, som arbetar inom landet, så torde det icke vålla samvetsförebråelser hos någon.
Jag hade gerna velat undvika att ingå i någon discussion om tulltaxan; men jag måste i anledn. af den siste talarens yttrande nämna, att af denna vara införtullas för circa 7,500 r:drs värde om året, att artikeln, efter de upplysningar jag inhemta!, icke är svår att insmugla, och att således mindre skydd åt inhemska fabrikanter och mindre tullinkomster för
Slaten skulle vinnas genom en förhöjning af denna lull.
Jag yrkar derföre, att voter:s-propos:n måtte godkännas.
Det är visserligen en ganska hög tull, som är bestämd på denna artikel, men dä jag icke tror, att det kan löna mödan att insmugla den, och tullen derå är lill skydd för en näring, som idkas af oförsörjda fruntimmer, så skulle jag anse, att R. o. Ad. kan instämma med de öfriga Stånden.
Då härefter H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vidblefve sill i ämnet fattade beslut samt godkände voter:sproposm N:o 16, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
I anledn. af Hr Rosenblads förslag, att R. o. Ad. måtte frånträda sitt beslut, gjorde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på motsatsen.
Jag förmodar således, att den förres stämma icke hördes.
Jag tager mig derföre friheten upplysa derom och tillkännagifva, att jag med honom förenar mig i Hr von Hohenhausens yrkande, alt R. o. Ad. mätte instämma i de andra Ståndens beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., som i anledn. häraf förklarade, att Gr.
Cronhjelm yrkat vidblifvande af R. o. Ad:s beslut, och derföre propos. i öfverensstämmelse dermed borde först framställas, förnyade den nyss gjorda propos:n. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå II.
Ex. lillkännagaf, det han trott sig finna, att härvid ja varit öfvervägande.
18:de punkten, ang-.de tullfrihet vid utförsel af ”Blyerts”.
Som här äter är fråga om en exporttull, i hvilken IL o. Ad. står ensamt mot de andra Stånden, hemställer jag, på den grund jag nyss anförde, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s inbjudning.
Häruti instämde Hr Rosenblad. R. o. Ad. instämde i de öfriga RiksStms beslut, till följd hvaraf 17:de voter:s-propos:n ansågs förfalla.
Den 2 April f. m. 11 19-.de der-cloth”.
Jag får vördsamt hemställa, att R. o. Ad. ville i detta fall instämma med de andia Stånden.
Förtullningen efter värde är mycket vådlig och bör, såvidt den kan, undvikas.
Jag känner icke huruvida den procent, som de andra Stånden bestämt, är för hög, men den kommer i alla fall att bero på K. M:s pröfning.
Om frågan här endast vore att afgöra huruvida varan bäst förtullas efter värde eller efter vigt, så skulle jag instämma i Hr Rosenblads yrkande; men då man äfven måste fästa afseende på sjelfva tullbeloppet, som här blifvit förändradt från 10 till 25 proc.; dä denna vara, såvidt inom Utsk. blifvit upplyst, icke fabriceras inom landet, ulan mäste för bokbindarnes behof införskrifvas; och då följden således skulle blifva att fördyra litteraturens alster: så anhåller jag, att R. o. Ad. måtte vidblifva sit beslut och godkänna voter:s-propos:n. Hr Rosenblad:
Skälet, hvarföre jag yttrar mig ännu en gång i denna obetydliga fråga, är alt en mängd dylika frågor efteråt förekomma.
Det är visserligen möjligt, att 25 proc. är något för hög tull, men om deremot den närvarande tullen är för låg, så måste 25 proc. vara bättre än det andra.
Den enda olägenheten skulle vara, att tullinkomsterna derigenom icke kunde beräknas till samma belopp, som efter sista tulltaxan, men denna artikel är så obetydlig, att den i sådant afseende ingenting verkar.
Då härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vidblefve sitt angule Bookbinder-cloth förut fattade beslut och godkände 18:de voter:s-propos:n, ropades ja och nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig hafva funnit att ja varit öfvervägande. 20:de punkten, ang:de förtullningen af ”Borstar”.
Då tulltaxan förevar lill discussion, logjag mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet endast å de vigtigare artiklarne, enligt den åsigt, alt Ståndet icke borde befatta sig med småsaker.
Delta var orsaken, hvarföre jag i min reservation vid tulltaxan hade förbigått denna artikel.
Om de andra Stånden hade gjort på samma sätt, så bade artikeln försvunnit; men då de bifallit Utsk:s förslag, så kan frågan icke mera qväfvas, och då får jag fästa uppmärksamheten derpå, att de andra Stånden beslutat förtullning efter vigt med 25 proc., men R. o. Ad. efter värde med 33j proc., hvarföre jag hemställer, att R. o.
Ad. mätte förena sig med de öfriga Stånden.
Häruti instämde Hr Rosenblad. R. o. Ad. instämde i de öfriga RiksSt-.ns ang:de förtullningen af borstar fattade beslut, i följd hvaraf voter:s-propos:n N:o 19 ansågs förfalla. 12 Den 2 April f. m. 2S:sta punkten, ang:de förlullningen af urlikeln ”Broderduk, Marle och Stramalj”.
Af samma grund, som jag nyss nämnde, har jag icke i den föreg-.de discussionen trott mig böra väcka fråga om denna artikel; men torde jag nu fä hemställa, efter R. o. Ad. i denna fråga står ensamt mot de öfriga Stånden, att
Ståndet ville sig med dem förena, hvarigenom den 20 votenspropos:n skulle förfalla.
Den tid Ståndet har förspillt på öfverläggningar om sjelfva taxan föranledde till särskilda beslut derom, deruti tilläfventyrs helt andra personer dellogo, än de som nu äro närvarande.
Dessa beslut äro icke af beskaffenhet att de nu kunna upphäfvas af en tillfällig majoritet för all få en voter:spropos. alt förfalla.
Ett af de två, antingen var det öfverflödigt att öfverlägga om taxan och derom fatta beslut, eller också är det klart, ali raan icke bör upphäfva hvad man heslulit, derföre att raan stannat i skiljaktiga meningar, utan låta grundlagen fä gälla.
Cederström lärer väl icke kunna bestrida Ståndets rätt, att, i det skick saken sig nu befinner, göra afseende på Ulsk:s inbjudningar eller ock att icke göra afseende derpå.
Att andra personer nu äro tillstädes än dä frågan första gången förevar, gör intet till saken.
Men jag torde lä fästa uppmärksamheten derpå, alt denna fråga egentligen icke varit under öfverläggning inför R. o. Ad., emedan Gr.
Cronhjelm den gången ville, och äfven lyckades befria Ståndet från all öfverläggning om dessa artiklar.
Nu har bemälde Grefve haft den godheten vilja gifva oss ersättning derför samt tillstyrka oss ali, tvertom tälta beslut öfver alla de ämnen, i hvilka han då nödgade oss följa sig i deras förbigående.
Det är således med tacksamhet, som jag erkänner hans nuvarande förfaringssätt.
Hr Rosenblad: Då R. o. Ad:s rätt alt nu besluta härom är obestridlig, och jag icke kan annat än anse lämpligare alt utgå från tullbestämmelser efter vigt än efter värde, sä tillstyrker jag, att R. o. Ad. mätte instämma med de öfriga Stånden.
Hr von Hartmansdorff har i sitt sista yttrande begått tvä misstag.
Det ena består deruti, alt då jag vid tulltaxans discuternnde föreslog R. o. Ad. all följa min reservation, sä skedde detta tillstyrkande icke enskildt till detta Stånd, utan samma reservation kom äfven till de andra Ståndens kännedom, och jag hade således anledn. alt förmoda, att den kunde hafva något inflytande äfven på deras beslut, hvilket den också i vissa delar haft.
I afseende på denna artikel hafva Irenne Stånd vid reservationen fästat intet afseende, men det fjerde lagt densamma lill grund för sitt beslut.
Således kan nu frågan icke förfalla, och när den icke kan förfalla, så mäste man fatta ett beslut deruti.
Del andra misstaget Hr von Hartmansdorff begick, var, alt jag skulle tillstyrkt
Ståndet alt frånträda sina beslut i alla de Den 2 A pr il f. m. 13 punkter, som da icke voro föremål för öfverläggning.
Detta är likväl elen första punkten, eler en sådan händelse inträffar; ty i afseende A nl försell ullen har jag visserligen i dag tillstyrkt
Ståndet att fatta beslut, men Hr von Hartmansdorff torde erinra sig, att min reservation i afseende på exporttullarne innehöll, ali jag ansåg öfverflödigt, att Ständerna sig derom yttra, emedan Konungen i alla fall äger rätt att desamma nedsätta eller upphäfva.
Således äy detta, såsom mig vill synas, den första frågan ang:de import-tullen, der jag tillstyrkt li. o.
Ad. att vidtaga andra bestämmelser, än som förut varit gällande.
Jag ber om förlåtelse att jag anticipera! på Gr. Cronhjelms förtjenst.
Jag vill pä intet sätt säga, att han gått längre än han gjort, efter detta är första frågan; men jag förmodar, att hans conseqvens leder honom lill alt göra samma förslås i de påföljande frågorna.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vidblifva sitt ang:de artikeln Rroderduk, Marle och Stramalj fattade beslut och godkänna 20:de voter:s-propos:n.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. instämde i de öfriga Ståndens, ronde denna artikel fattade beslut, samt ansåge 20:de voter:s-propos:n förfalla.
Ex. lillkännagaf, att, vid den sednaste propositionens besvarande, ja öfverrösta nej. 22:dra punkten, ang:dc upphörande af utförselsafgift å ”Brunsten”.
Jag vågar anhålla, att R. o. Ad. ville frångå sitt beslut i detta fall och instämma med de andra Stånden.
Sedan denna artikel förevar inom Utsk., hafva upplysningar erhållits, som torde verka derhän, att de tre Stånden frånträda deras beslut och instämma med R. o. Ad.; åtminstone hafva i anleda, deraf åtskilliga af de andra Ståndens ledamöter inom Utsk. förklarat sig föreslå sina Ständ sådant.
Dessa upplysningar, som äro erhållna frän General-tullstyrelsen för några dagar sedan lyda på följande sätt: Gr.
Cronhjelm uppläste härvid följande: ”1 anledn. af en und. ansökning utaf Grosshandlanden J. M. Fredsberg om tullfri utförsel under vissa år af brunsten, upplystes af vederbörande embetsmyndigheler, hvilkas utlåtande infordrades, att tillgången på brunsten, som för flere mer eller mindre vigtiga industriella behof mäste användas, inom landel på de sednare åren betydligen minskats, och att, enligt från sakkunnige personer inhemlad uppgift, brunsten numera skulle utgöra eli af de förnämsta beredningsämneu vid förädlingen af det inhemska jernet lill likhet med tiel, som från de s. k.
Danuemoravcrkeu lemnäs; pä 14 Den 2 April f. m. grund hvaraf K.
M. under d. 25 Juli 1843 afslog berörde ansökning.
Brunsten begagnas i öfrigt vid glas- och lerkärlstillverkningen.
Utförselstullen på brunsten utgör för närvar. 2 sk. 6 rst.
Skfå, som tillstyrkes att fortfarande bibehållas.” Härefter tilläde Gr.
På grund af dessa upplysningar, och då brunsten äfven inora landet behöfves för att förädla vårt jern, och jemväl vid glas- och lerkärls-lillverkningen, hvilka derigenom sättas i tillfälle alt täfla med de bästa sorler, så synes mig skäl vara, att förblifva vid den export-tull, som II. o.
Ad. förut beslutat.
Det är nu mera än 6 eller 7 år sedan jag hade mig bekanta de påståenden, som lyckligtvis visat sig ogrundade, ang:de den möjlighet, som Gr.
Cronhjelm meddelat skulle förefinnas, att med brunsten förbättra ett sämre jern till likhet med Dannemorajernet.
Det bästa beviset alt dessa farhågor voro helt och hållet ogrundade, är, att just sedan den liden har exporten lill England af brunsten nästan alldeles upphört, eller minskat sig lill mindre än en fjerdedel af hvad den varit, oaktadt priset blifvit nedsatt mera än hälften mot hvad det var innan dessa påståenden kommit i gång.
Detta och icke en minskad tillverkning är orsaken, hvarföre exporten deraf blifvit minskad.
Då dessa förhållanden kunna bevisas med officiella handlingar, så anser jag mig kunna med godt samvete tillstyrka R. o. Ad. att instämma med de andra Stånden.
Jag vill på intet sätt bestrida, att icke Hr Rosenblad för 5 å 6 år sedan kunnat erhålla dessa upplysningar, men mig förefaller det besynnerligt, att K.
M. icke skulle erhållit dem för ett och ett halft år sedan; ty den nyssnämnde K. resol. är utfärdad under sednare delen af år 1843, och de upplysningar jag meddelat, äro erhållna från General-tullstyrelsen för några dagar sedan.
Förhållandet härmed må vara huru som helst, så synes frågan likväl vara kinkig nog, och om R. o. Ad. icke förenar sig med de öfriga Stånden, utan beslutar export-tull, så är saken icke värre än att Konungen kan taga bort denna exporttull, hvarigenom äfven Hr Rosenblad vinner sitt ändamål, nemi. i fall Konungen skulle finna de upplysningar, som för halftannat år sedan gäfvos, vara oriktiga.
Men skulle deremot dessa upplysningar vara riktiga, och Ständerna borttaga export-tullen, så kan detta icke af Konungen hjelpas, hvarföre jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på vidblifvande af R. o. Ad:s beslut.
Jag instämmer med Hr Rosenblad och tror mig kunna vitsorda de upplysningar han meddelat.
Jag känner ett par brunslensbrolt i Westergöthland och i Småland, som äga så riklig tillgång, att någon brist på denna vara icke torde vara att så snart befara, ulan att det tvertom vore en förmån för deCallmänna om någon större export deraf kunde äga rum.
För närvar, lönar sig brytningen mycket litet, och ägarnes påräknade Den 2 April f. m. 15 vinst har reducerats snarare till förlust.
Jag tillstyrker således, att 11. o. Ad. måtte antaga inbjudningen och förena sig i de öfriga Ståndens beslut. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vidblifva sitt ang:de brunsten fattade beslut samt godkänna 2 Esta voler:s-propos:n. Ropades starka nej, blandade med ja.
Propos. om R. o. Ad. ville instämma i de öfriga RiksSlms ronde ifråga var. artikel fattade beslut och i följd deraf ansåge 2 Esta voter:s-propos:n förfalla, blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att vid denna sednare propositions besvarande ja öfverrösta! nej. 23:dje punkten, ang:de redactions- och tullbestämmelser för artikeln ”Böcker”.
Jag beklagar att jag äfven här måste brista i den af Hr von Hartmansdorff förordade conseqvensen vid denna riksdag, såvida nemi. dermed skulle menas att vidhålla en förut fattad mening, oaktadt man genom förändrade upplysningar fått anledn. att frångå densammma.
För en postdag sedan ankom nemi. en Finlands Allmänna tidning, i hvilken fans införd en kungörelse af Ryska Kejsaren, så lydande: ”Wi Nicolai den Förste med Guds Nåde, Kejsare och Sjelfherrskare öfver hela Ryssland, samt Storfurste till Finland etc. etc. etc.
Gore veterlig!: att Wi, i anledn. af hvad Wår för Storfurstendömet Finland tillförordnade Senat i underdånighet anmält och föreslagit, funnit godt i nåder förordna, att alla på Svenska språket tryckta böcker och skrifter, som till landet införas, skola beläggas med införseltull, motsvarande 20 proc. af hvarje boks eller skrifts försäljningspris.
Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder.
Helsingfors den 12 Mars 1845.”
Nu har förhållandet förut varit med dessa artiklar, att alla på utländska språk skrifna böcker voro tullfria, men att på Svenska tryckta höcker erlade en tull af 20 proc.