Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke föreställa mig, att valförrättningen så fördelades, att ordför. och ledamöter blefvo särskildt valde, utan sedan alla ledamöterne uti ett Utsk. äro bestämda, väljes den mest passande af dem till ordförande.
Nu deremot, då man måste göra afseende derpå, att ordform blir den äldste, är det svårt att få en lämplig ordförande, eller, om den är gifven, att få ledamöterna.
Vidare bar han emot sjelfva motionens uppställning anmärkt, att deruti blifvit omnämndt, huru de äldre ätterna, till hvars fördel det nuvar. stadgandet skulle vara, derigenom i sjelfva verket blifva lidande, och att detta äfven angifvits som skäl för ändringen.
— Men som han för sin del icke kunde tro, att enskild fördel bort ingå i sådana ämnen, kunde han icke heller fästa något afseende vid detta motiv.
— Jag tror att han i detta fall har gjort motionären något orätt, om han trott hans afsigt hafva varit någon enskild fördel; kanske hade hans mening bättre varit uttryckt med ordet företräde, nemi. det företräde att få ordför.- piatser.
— Vidare säger han, att de högre nummernas svårighet att i början inkomma i Utsk. vore mindre maktpåliggande, om electorerne fästade mera afseende på den erfarenhet och den duglighet ledamöterne redan hade före valet.
Jag säger, att denna duglighet måste vara svår att utröna, förrän man någon gång sett deras handlingar i det allmänna; ty dessförinnan torde det vara svårt för ledamöterna att visa densamma.
Det nämnes vidare, att i utbyte mot de considerationer, som nu äga rum, skulle komma considerationer af annan art.
Jag vill icke yttra mig derom, men tror, att sådant lika mycket redan förefinnes, och att i alla fall de som utses till electorer, måste vara nog sjelfständige att icke bry sig om considerationer af deu art, som jag anser vara åsyftad.
Hvad afdeloingarnes ordför. vidkommer, så har jag hört, att de icke alltid tagas efter nummerordningen, utan att de stundom bestämmas genom val inom Den ii April e. m.
Utsktn; men jag anser denna inconseqvens alltför obetydlig för att motverka den stora nytta, jag tror förslaget skulle medföra och röstar derföre för bifall till betänkandet.
Då jag, i motsats mot den siste värde talaren, går att yrka afslag på Ridd.- Utsk:s nu föredragna betänk., vill jag i första rummet frigöra mig från den beskyllningen, att jag skulle hysa stationära åsigter, och får derföre förklara, att jag intet högre skulle Önska, än alt vi kunde få en allman representationsförändring, och att vi, till dess en sådan kan vinnas, åtminstone måtte få en förändring af representationen på Riddarhuset, så att den måtte komma att bero af allmänna val.
I sådan händelse skulle jag anse både conseqvent oell lämpligt, att Utsk:ns ordför. tillsattes genom val af electoi er; men intill dess, och så länge det är omöjligt, att från den ena riksdagen förespå till den andra, huru Riddarhuset då kommer att se ut, om det skall beslå af mer eller mindre oberoende ledamöter, om det kommer att mer eller mindre uttrycka landets opinion eller tjenstemanna-intresset; så anser jag det vara icke allenast inconseqvent, utan äfven oklokt, att nu antaga Ridd Ulsk:s förslag.
Till de skäl, som af reservanten, Gr.
Hamilton, äro anförda, och dem som sedermera Frih.
Stjernstedt uppgifvit, tager jag mig friheten att ytterligare lägga följande:
Man har vid föregående riksdagar påstått, att Regeringen utöfvat ett mäktigt inflytande på R. o. Ad., icke allenast i afseende på rösterna vid voteringar, utan äfven i afseende på tillsättande af electorer och utsk:s-ledamöter.
Vill man erkänna, att ordförme uti Utsk. äga ett stort inflytande pä ärendena; så är det också gifvet, att, om Regeringen kunnat verka på valen inom Ståndet, så skulle den få så mycket större inflytande i Utsk:n, om den erhölle en större latitud att söka de habilaste uti sitt intresse till ordförande!' uti Utsk.
Considerationer hafva här blifvit nämnda.
Den siste talaren har ej haft annat att motsätta dessa considerationer, än den förhoppningen alt electorerne skola vara sjelfständige.
Jag lemnar derhän, huruvida man kan taga för afgjordt, att detta uti en framtid alltid skall blifva förhållandet.
— Vidare får jag fästa uppmärksamheten deruppå, alt det finnes en känsla, som gjort mycket ofidt; jag vill icke benämna den med det allmänna namnet: "den Svenska afunden,” utan endast tala om den förtrytelse, söm skulle uppkomma, om flere ledamöter ansåge sig äga lika anspråk på att blifva valde till ordförande.
Om tilläfventyrs electorerne valde tili ordförande en person, som de ansågo för skicklig, men som i sjelfva verket vore mindre skicklig än en annan; så kunde detta förtryta den skickligare, som blifvit förbigången och blifva menligt för ärendenas behandling.
Ku uppstår ingen sådan förtrytelse, om en yngre man, med högre nummer men lägre värdighet, blifver vald lili ord - Den ii April c. m. förande.
Jag tror visserligen att dessa förhållanden böra ändras, men anser att detta rättast borde ske, när vi erhålla en representations-förändring.
Då blir det gifvet, att ordförrne alltid skola utses genom val; men intilldess betvifla!- jag nyttan af att antaga den nu föreslagna förändringen, och afstyrker den på det högsta.
Hamilton, Henning II u'g o Ludv.:
Det är egentligen blott tviinne talare, som yttrat sig emot min reservation.
Hvad den förste talaren yttrat, bekänner jag att jag anser så litet inverka på min egen och såsom jag hoppas, äfven på Ståndets öfvertygelse, att jag blott tackar honom derföre, alt då han nödvändigt skulle tala lalin, han gjorde, det så kort som möjligt.
Hvad den andre talaren beträffar, så vill jag blott upptaga de anmärkningar han har gjort.
Hr Gripenstedt har sigt, att, enligt mitt begrepp om Utsk:s sammansättning, den beror af politiska opinioner.
Jag har visserligen yttrat, att politiska opinioner och inflytande skola ingå i mitt bedömmande af utskts-ordförandens skicklighet; men jag vill visserligen icke!förneka, att det kan finnas ettså absolut^välde hos en person, alt han, hvilken politiska opinion han än må hafva, likväl alltid måste anses såsom skicklig, och det har icke kunnat vara min mening att i min reservation förneka detta.
— För det andra har lian sagt, att han icke kunde förstå, hvilka considerationer skulle komma i fråga vid ordförandeskapet; delta tycker jag likväl måste ligga tydligt för en hvar.
Så lange electorerne blott få välja den, som har högsta nummern, så kan ingen consideration komma ifråga; men jag är öfvertygad, att om electorerne, utan afseende på nummer, ägde rätt att välja ordför., så skulle de företrädesvis till ordför. taga högre embetsmål), och det är äfven sannolikt, att hos dein den högsta skicklighet skulle gälla, men fullt säkert är det icke.
I sådant fall är det lyckligt, om electorerne icke behöfva fästa något afseende vid rangen på embetsmannabanan, och jag tror ingen kunna vara nog fåfäng att afsäga sig plats i Utsk., derföre alt han icke blifvit vald till ordförande.
Vidare säger han, att jag missförstått motionären i afseende på hvad han yttrat om enskild fördel.
Om motionären, såsom Hr Gripenstedt föreslagit, nyttjat ordet företräde, så hade jag naturligtvis icke gjort anmärkningen; men just derföre, att der stod fördel, har jag anmärkt och bestridt det.
Hvad beträffar erfarenheten af personernes skicklighet, som han sagt, att man icke kunde känna, förrän de blifvit invalde i Utsk. och vid hvilken jag således icke bort fästa mig; så får jag yttra min öfvertygelse, att det vore ganska olyckligt, om valen skulle ske, utan att man skulle fästa afseende på personernes skicklighet.
Jag tror, att den största svårigheten - Den ii April e. m. len för electorernn just ligger deruti, alt de till utsk:s-Iedamöler böra laga sådana personer, hvilka känna de ärenden, sorn de skola behandla; således lager man uti LagUtsk. helst lagfarna personer, som äro kände för lagkunskap, o. s. v. äfven för de öfriga Utsk:n. — Slutligen har talaren yttrat, att han ej ansåge någon våda ligga i den inconseqvens, som skulle uppkomma.
Jag vill icke påstå att någon våda deraf blef följden; meri då man kan hafva valet emellan conseqvens och inconseqvens, så föredrager jag conseqvensen.
Gederström, Jacob: Då Riksd.Ordn. år 1809 stiftades, utgjorde ordförandeskapet i Utsk. jemväl ett bland föremålen för Ständernes öfverläggningar.
Det föreslogs då, alt hvarje Utsk. skulle inom sig, utan afseende på Stånd, välja ordför.; men deröfver fattades inom särskildta Stånd olika beslut, och saken gick slutligen till jemknings-utsk.
J delta Utsk. var majoriteten för bibehållande af ordförandeskapet inom R. o. Ad., och derifrån hafva vi nu dessa underbara öfver läggningar i detta ämne.
Så länge R. o. Ad. bibehåller ordförandeskapet i Utsk., så måste deraf blifva en följd, att den äldste efter nummer n inom Utsk:n förer ordet, likasom i Landtnäs frånvaro hans ställe på Riddarhuset företrädes af den främste närvar, stånds-ledamoten; och jag förmodar, att, i öfverensstämmelse med hvad Gr.
Hamilton i sin reservation yttrat, R. o.
Ad. ville låta det bero vid det nuvar. förhållandetf till dess vi erhålla det mera förnuftsenlig!) stadgandet i Riksd.Ordn., att Utsk. inom sig skola välja ordför., hvarom fråga icke får väckas inom Stånden utan endast hos Const.Utsk.
Jag afstyrker bifall till Ulsk:s betänkande.
Som jag vid sista riksdag väckte samma motion, sorn nu af Ridd.Utsk. har blifvit tillstyrkt, bör jag ej upprepa samma grunder, som jag då anförde till skäl för mitt förslag; ty det vore att uppläsa något af hvad sorn i sista riksdagens prof. finnes infördt.
Jag skall derföre förbigå dessa skäl och nu blott upptaga ett enda.
Jag har trott mig finna, alt då suppleanter väljas af R. o. Ad. för styrelsen af Banken och Riksg.verket, och då desse sedan inträda uti nämnda styrelser, och således, till följe af nu gällande ordning, efter sin nummer på Riddarhuset intaga säte och stämma uti desamma; så kunde det hända — hvilket äfven har handt — att suppleanten intager säte framför verklig ledamot, ja lill och med tager ordförandeskapet af den främsta ledamoten i Bankens eller Riksg.contorets styrelse.
Jag hemställer til 1 hvar och en, om det är naturligt, att en suppleant, som blir tjenstgörande för 2 eller 4 sessioner under sommaren, då de ordin.- ledamöterne äro frånvar., skulle taga ordförandeskapet framför en ledamot, som under flera år varit med och lärt kän5 II. . 3 1 Den ii April c. m. na verket.
Jag tror, att det är ganska svårt, — jag har sjelf erfarit det, — att taga inträde uti ett sammansatt verk, sådant som banken, utan alt känna ärendena eller tråden, hvarefter de gå, och likväl vara nödsakad att taga ordförandeskapet af en person, sorn i flera år handlagt ärendena och tagit kännedom af dem.
Denna omständighet liar Utsk. likväl ej tagit i betraktande, och jag tager mig deraf friheten hemställa, om icke ärendet borde till Utsk. ålen emitteras, så mycket hellre, som en af Utskts ledamöter uti sin reservation har anmärkt, att Utsk. icke varit conseqvent i afseende på dessa styrelser för Banken och Riksg.contoret, då det föreslagit att, vid valet af dessa styrelser och bestämmandet af deras ordför., den nuvar. principen skall fortfara att blifva gällande.
Jag inser ganska väl, att denna fråga, eller öfvergifvandet af principen för det ärftliga inflytandet, medför en rubbning uti förhållanden, som förljenar att betraktas; men jag bekänner, att jag har intet emot att öfverlemna åt alla 4 Stånden inom Utsk. att välja ordförande.
Der möter intet annat hinder, än alt en sådan fråga måste väckas-inom Const.Utsk. och icke här.
Jag har icke väckt den inom Utsk., men för den händelse att R. o. Ad. skulle besluta bifall till denna motion, anser jag det tillhöra mig, då jag en gång väckt frågan och talat för densamma, att visa den aktning och ödmjukhet för de öfriga Stånden att öfverlemna till dem samma rättighet, som tillkommer R. o. Ad. i detta hänseende.
Nog ser jag, hvart detta kan leda; men i närvar, stund bör jag icke ingå i någon betraktelse af följderna för vår representation, enär denna fråga icke nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning; dock är jag för min del fast besluten att gerna afstå alla företrädesrättigheter, blott det sker till Rikets sanna gagn och fördel.
Uti mycket är jag förekommen af Frih.
Efter honom hafva flere talare yttrat sig; men jag har icke hört, att någon vidrört den frågan uti Utsk:s betänk., som gör nödvändig suppleant till ordför , ifall ordför. af laga förfall är hindrad att sitt lall uppfylla.
Jag förmodar, enligt den del af discussionen, som redan är förbi, att afslag icke kan komma i fråga.
Om åter R. o. Ad. skulle besluta återremiss, skulle jag önska att Utsk. ville inkomma till Ståndet med ett utlåt., som innehöll tydliga föreskrifter huru förhållas skall, då ordför. af laga förfall är hindrad att fullgöra sina åligganden, samt om icke, bland det antal af utskts-ledamöier, som Ståndet a priori väljer, en suppleant till ordför.platsen bör utses.
Mig tyckes, att man ingalunda kan öfverlemna denna rättighet att föra ordför.klubban, när ordform sjuknat, åt den, som efter honom inom Utsk. har den högsta nummern, emedan, då man just genom en ny inrättning dödat den Den n April e. m. 243 gamla principen, det vore orätt att åter uppväcka densamma och göra den gällande.
Dessa äro mina skäl, hvarföre jag skulle önska att, ifall återremiss beslutes, uti Ulskts nya betänk, få se dessa stadgandet) tydligt uttryckta.
Jag skulle önskat att hafva funnit det nu föredragna förslaget af ftidd.Utsk. så utarbetadt, att jag kunnat skänka det ett odeladt bifall; men jag finner det beklagligen behäftad t med sådana svårigheter och brister, att jag nödgas tala deremot.
Detta ämne har förevarit vid en föregtde riksdag.
Jag var äfven då af motsatt tanke mot dem, som yrkade afskaffande af numrets prerogativ vid val till ordför. i Utsk.
Jag gjorde det icke derföre, att jag ansåg af vigt för R. o.
Ad. att inom sig bibehålla della proerogativ, eller derföre att det kunde vara af allmän nytta att så är: men så länge vi hafva stånds-represenlntion och så länge de öfriga Stånden äro förbundna att mottaga en ordför. af R. o. Ad.; så anser jag verkligen att, af aktning för MedStånden, det gamla praerogativet bör bibehållas, så alt desse MedStänder icke må anse sin ratt förnärmad, derigenom att R. o. Ad. inom sig för dem väljer en ordför.
, utan böra vi låta det vara såsom hittills, att det är lagen, som nämner.
Ingen skulle högre än jag önska, att en rimlig Ridd.Ordn. gjorde det möjligt, att komma lill klokare och bättre resullater uti riksd.arbetet.
Dertill hörer en alldeles ny ordning för val af utsk:s-ledamöter och ordförtr, så väl uti afdelntna, som i Utsk:ns plena.
Då dessa brister verkligen, i min tanke, äro så talande mot förslaget, som flere ledamöter yttrat, så afstyrker jag bifall derå.
Jag vågar åter för ett ögonblick utbedja mig Ståndets uppmärksamhet.
Det sker egentligen för alt upptaga till vederläggning några af de skäl, dem Gr.
Hamilton ställt till mig.
Han sade, att man borde välja till ulsk:s-ledamöter dem man kände förut; jag hade sagt, att man icke kunde känna dem, då de icke förut fått tillfälle att göra sin förmåga gällande, hvilket tillfälle de först erhålla vid handläggning af de ärenden, som förekomma uti Utskm.
Han nämnde, att detta vore lätt, då man, äfven utan att förut så fullkomligt känna deras erfarenhet, t. ex. i LagUtsk. valde sådana persoer, som man kände för att äga juridiska kunskaper o. s. v. Detta fall medgifves; men då vissa Utsk. handlägga ärenden af högst olika natur, torde det vara svårt att känna, hvilka personer i alla dessa möjliga ämnen hafva speciella kunskaper. —1 Vidare sade han, att han, vid valet emellan conseqvens och inconseqvens, väljer den förra; jag gör så med, nb. då den icke medför någon större olägenhet, än den som skulle uppkomma af inconseqvensen.
Den siste värde talaren har sagt, att han egentligen yr - Deu ii April e. m. lat afslag, derföre att det vore en skyldig uppmärksamhet mot MedStånden alt icke välja ord för. för dem.
Jag har af föreg:de riksd.prot. inhemlat i ett yttrande, som Frih.
Ehrenborgh dä afgaf, att dä frågan om att Utskin sjelfva skulle välja sina ord för. förevar uti Const.Utsk., sä afstodo de ofrälse Stånden från denna rättighet, men hade tillika framställt den önskan, att R. o. Ad. mätte välja ordförande.
Örn förhållandet är sådant, som det uppgifves uti det nyss citerade yttrandet af Frih.
Ehrenborgh, så torde den consideration, Gr.
Horn afsett, vara öfverflödig, enär de ofrälse
Stånden sjelfva icke ansett den behöflig.
Jag skall icke trötta R. o. Ad. med ett långt anförande, utan endast upptaga några af de anmärknlr, som blifvit gjorda mot min framställning.
Hamilton har uti sin reservation anmärkt, att jag icke stödt mitt påstående, att ordförandeskapet borde följa med högsta nummern, på det factum, att skickligheten ej följer med äldsta nummern; jag har ansett, detta vara ett sådant axiom, att jag icke ville vidröra detta skäl. flan liar äfven fästat sig vid, att jag begagnat ordet fördel, och ansett ordförandeskapet vara en fördel.
Någon personlig fördel har det ej kunnat falla mig in att dermed åsyfta; jag har ansett ordförandeskapet vara ett företräde, och trott detta ord här vara synonymt med fördel. f afseende på hvad jag anfört om de considerationer, som nu äga rum, har han påstått, alt farligare considerationer skulle uppkomma, om R. o. Ad:s electorer valde ordför. i Utskrn.
Det är under nuvar. förhållanden dubbla considerationer, men om R. o. Ad:s electorer först linge välja en person, som, till följe af sin erfarenhet och sin ställning i samhället, kan vara passande lill ordför.; så blefve derigenom, såsom jag anmärkt, många uteslutna från Utsktn.
— Ytterligare har han talat om lättheten att få fullmakt; vid denna riksdag har det likväl varit ganska svårt att få en sådan.
Äfven känner jag flera af R. o. Ad:s ledamöter, som tagit ut polletter, för att hindra ättemän att få dem.
Jag hoppas, att den tidpunkt snart måtte komma för Svenska Ridderskapet, då de ej så lättsinnigt , som nu , anförtro fullmakter åt personer, som de icke så noga känna.
Raab har sagt, att Svenska afunden eller förtrytelsen, såsom han hellre ville kalla deu, skulle snarare väckas mot den ordför., som electorertie valde.
Jag tror att då R. o. Ad:s electorer redan nämna ordför., så skall icke denna känsla blifva mindre, om utnämningen grundar sig på högsta nummern, än om den sker genom fritt val. — Gr.
Horn har ansett för en skyldig aktning för MedStånden att bibehålla det gamla sättet att tillsätta ordför. uti TJtskln, så alt icke MedStånden må anse sig förnärmade derigenom att R. o.
Ad. inom sig för dem väljer ordförande.
Då R. o. Ad. i alla fall tillsätter ordför. i Utsk., så kan jag
Den ii April e. m. 245 icke inse, att det för de andra Stånden vöre mera förnärmande, örn desse personer bestämdes genom särskildt val, än om lian, lill följd af bogsta nummer, blir ordför. i Utskott.
På grund af dessa skäl och dem, som förut blifvit anförda, får jag hos R. o. Ad. anhålla om bifall lill Utskts betänkande.
Lar blott begärt ordet för att vid Hr Lagerhjelms yttrande göra den anmärkning, att ingen motion blifvit väckt om förändring af den § i Ridd.Ordn., som handlar om ordför. i styrelserna för Banken och Riksg.- cont., samt bos R.
På denna grund har Utsk. icke kunnat handlägga denna §, och jag har således icke förebrått Utsk. någon inconseqvens, för det alt detsamma ej äfven på dessa ordförandeskaper tillämpat den antagna principen.
Måhända har jag en gång yttrat, att det vore inconseqvent af motionären, att han icke äfven dit utsträckt sitt förslag.
Ridderstolpe har yttrat, att intet förslag vore gjordt, huru det skulle tillgå när ordför. är af laga förfall hindrad att sjelf fullgöra sina åligganden.
Utsk. har likväl uti sitt betänk, föreslagit, alt då ordför. vore frånvar., skulle den äldste efter matrikeln föra ordet; och jag har just derutaf hemtat skäl för mitt påstående, alt Utsk. icke varit tillräckligt conseqvent.
Dessutom, om sådant af någon skulle tillstyrkas, skulle jag på det högsta afstyrka det, af det skäl, alt 0111 man anloge att ordform borde få en suppleant, så borde af samma skäl suppleanten hafva sin suppleant och äfven suppleantens suppleant hafva sin, o. s. v. och detta Liefve en högst betydlig omgång vid sjelfva valet.
Hvad Hr Gripenstedt och Frih. von Schwerin yttrade mot mitt anförande rörde hufvudsakligen ord och icke sak; jag vill derföre icke upptaga tiden med att besvara deras anföranden.
Jag vill blott nätuna, att jag mot Frih. von Schwerin anmärkt ordet fördel, emedan jag icke nu anser ordfor.- platsen såsom någon hedersplats, men genom val blefve det en hedersplats, och då vore det fördelaktigt att uti detta förtroende erhålla bevis på att man är väl känd; men då det nu beror på nummern, så är ordförandeskapet icke någon hedersplats, och detta har varit ett ytterligare skäl för mig att icke anse det vara någon fördel.
Hr Rosen q v i st,'Fredr.
Jag anser mig skyldig tillkännagifva, att jag under denna riksdag till Const.- Utsk. väckt den motion, att Piiksd.Ordn. måtte blifva så förändrad, att Utskrn inom sig Lomme alt välja ordförande.
Jag känner icke hvad afseende Utsk. derå gjort; men om det skulle lyssna dertill, så lärer förmodligen en propos. komma till R.
I sådant fall är min opinion i denna sak redan uttryckt.
Jag har utgått från den synpunkten, att 246 Den ii Aplil c. m. rättigheten att utse ordfor. bör tillhöra ett Utslits samtliga ledamöter, och då skulle de verkligen blifva pä det bästa sättet utsedde.
— Vid samma tillfälle har jag väckt den motion, att R.
St. skulle få välja sina Talmän, och jag gör mig förvissad, att Utsk. vid denna riksdag lyssnar dertill.
Utskrs betänk, i den del det innefattar förslag att electorerne skola utse ordfor. inom Utskrn biträder jag på den, som mig tyckes, ganska klara och gill liga grund, att det beror på electorerna att utse skickliga ordförande!'-uti Utsktn; men då, så vidt jag kunnat tinna, Utsk. äfven har föreslagit, att electorerne äfven borde utse ordförande!’ på afdelnrna inom Utskrn, så får jag afstyrka bifall till Utskrs betänk, i denna del , emedan jag tror det vara ett sätt att lägga för mycket band på Utskrn.
Utskrn tillhör det nemi. redan att constituera sig på afdelnrna, således skulle jag icke tro, att electorerne böra äga denna rättighet att på förhand constituera ordför. på afdelnrna, innan dessa af Utsk. äro beslutade.
Dessutom kunde electorerne ej så noga känna, hvilka ärenden, som inom Utskrn böra samfäldt handläggas, och således hade de svårt att bedömma hvilka personer vore bäst passande till utskrs-ordför. och måhända ännu svårare att känna hvilka personer skulle vara lämpligast till ordför. inom afdelnrna.
Jag får derföre hos R. o. Ad, anhålla om återremiss af betänk. i denna del.
Ehuru jag för min enskilda del icke fäster någon synnerlig vigt vid det sätt, hvarpå R. o.
Ad. behagar afgöra denna fråga, har jag likväl trott det för mig vara en skyldighet att säga min tanke derom.
Jag hyllar den grundsatsen, att Utskrn sjelfva böra välja sina ordför., och jag tror det vara ett närmande till denna grundsats, om R. o. Ad., då grundlagen förbjuder
Ståndet att medgifva eje öfriga Stånden denna rättighet, åtminstone ville öfverlåta densamma åt sina egna electorer.
— Här har af en ledamot blifvit sagdt, att det möjligen kunde för de öfriga Stånden blifva obehagligt, om, enligt den föreslagna förändringen, R. o. Adrs electorer skulle uppdragas att välja.ordför. äfven för de öfriga Stånden.
Jag tror att detta inkast ej förtjenar afseende. R. o. Adrs electorer välja ju äfven för närvar, ordför. för de öfriga Stånden.
Det är visserligen sannt, alt R. o. Adrs electorer nu välja dessa ordför. inom de grefliga och friherrliga bänkarna; de äro dertill, snart sagdt, nödsakade; men emedlertid är valet deras.
Jag kan ej föreställa mig, att de ofrälse Stånden skulle vara mera förnärmade, om R. o. Adrs electorer händelsevis kunde finna en värdig ordför., som icke suttepå grefve- eller friherre-bänkarna; ty den enda skilnaden vore att electorernes valrätt framdeles blefve mer utsträckt', Den ii April e. ra. 247 hvilket, enligt vanlig slutkonst, borde leda dertill, att valen blefvo bättre.
För öfrigt är det min tanke, alt R. o. Adis electorer alldeles icke skulle vara mera besvärade af consideratiorier, om de fingo sig öppet lemnndt alt fritt valja ordför. inom hela Ståndet, än de för närvar, äro, då de skola uppsöka en person, hvars nummer berättigar honom till denna plats.