Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
5 Augusti 1819 om skjutslegans förhöjande i frän ja till 16 skillingar hade till bevekelsegrund den tillfälliga foderbristen, hvarföre äfven förhöjningen, såsom orden lyda, tills vidare skulle äga rum.
Detta tills vidare fortfar ännu och har således, oaktadt motiverne dertill upphört bade under de efterföljande arens ymniga foderskörd och d*tta års icke klandervärde, efter som enligt ett yttrande här: folk och kreatur icke sakna foda, sträckt sig längre än man med skäl vänladt, så mycket hälldre, sorn hvarken jordbrukaren, eller staten, eller de resande deraf draga någon fördel, utan tvärtom efter m'B tanka, en gemensam förlust och olägenhet.
Jordbrukaren, hvaribland jag inberäkna?
Gästgifvare och de skjutsande, förlorar på den förhöjda skjutslegan i mer än ett afseendet 1:0 derigenom att alla Embets- och Tjenstemän såsom Domare, Kronobetjent», Läkare m. na. hvilka af allmogen anlitas eller för des9 skull färdas, måste betalas efter den dryga skjutslegan, som i en betydlig måa förhöjer den kostnad som jordbrukaren åt dessa så ofta är tvungen att erlägga. 2:0
Derigenom atå resandes antal minskats och med detsamma fösa 762 Deri 24 Februarii. tjensten för de skjutsande, hvilka jag under mina resor sjelf hört göra denna klagande slutsatts: att det är dm hega jkjutsen man har att Jkylla derjöre att icke sä många resa nu mer och att samma orsak vållat uppfinningen af Ångfartyg och begagnandet aj dem-, och 3:9 derigenom att man under en hög skjutslega söker göra resan så litet kostsam som möjligt, men på da arma häfikre atur ens räkning såmedelst, att vanligen flera personer på ett tungt åkedon med mycket saker, förena sig till en och samma resa , begagnande så få hästar ske kan.
Och sluteligen hurusom de resande derigenom öfver ali billighet taxeras
Och med för höga kostnaden betungas, eburu de mången gång, såsom Embets- och Tjenstemän, i följd af deras pligt utan ersättning, oagtadt ofta illa lönte, såsom några Landshöfdingar, alla Officerare och i synnerhet Underofficerare, måste göra ej sällan långa resor, är hvad jag icke anser mig behöfva närmare ådagalägga, emedan sådant icke kan vara någon okändt, aldra minst inom detta rum.
Så många förenade, talande skäl tyckas mig påkalla Rikets nu församlade Ständers uppmärksamhet å behofvet af en nedsatt skjutsfega till ett belopp som icke blef betungande Dm 24 Februarii, 7% hvarken för allmogen, Stats-cassan eller den resande.
Jag vågar alltså vördsamt föreslå att Rikets Ständer sedan denna mm motion med de öfrige respective RiksStånden blifvit coramunicerad och af dem gillad, jemte underdånig framställning af skälen , hos Hans Majit Konungen måtte göra underdånig önskan om skjutslegans nedsättning till 12 eller 8 s!:. Banco och jag skulle föreslå så mycket häldre det sednare beloppet sorn den allmänna penningebriften och de låga sädespriserne samt andra laiidtmanntproducters fögajvärde, dermed torde mäst öfverensstämma.
Herr af Wingård, Joham Då jag underdånigst föreslog ett Fögderies inrättande i norra delen af Wermlands län, förutsåg jag det Kongl.
KammarCollegium och Kongl. StatsContoiret skulle härvid finna åtskilliga betänkligheter.
Jag trodde mig dock hafva förekommit de betydligasre, då jag innan förslaget aflemnades beredt möjligheten med en ganska ringa uppoffring af Statsverket.
Att Kongl. Maj:t nådigst gillat mitt förslag såsom påkalladt af behofvet och i ämnet gjott nådig proposition, torde vara mig nog att jag 764 Deri 24 FtLruarii. nu inskränker mig, sedan StaffUtskottefc tillstyrkt afslag , hvilket kanske gilias, att endast i Ridderskapets och Ad Ins Pro.ocolier förvara min enskifte öfvertygelse, att inrättandet af detta Fögderie, förr eller sednare ovilkorligen kommer i fråga och säkerligen då ej verkställes med mångs gånger den uppoffring som nu varit föreslagen- Mtn.då StatsUt-kottet ut^å»t frän andra synpunkter än blotta nödvä dtgheten att i närvarande ögonblick hushålla, hvilket jag gillar, så länge man ej sträcker denna fört satts t
II småsaker; anser jag mig böta visa, det Utskottet misstagit sig.
StatsUtskottets herrar ledamöter förmodar jag äga en fullkomlig kännedom om R;ket i allmänhet; men de kunna icke känna så noga den local, hvarom nu fråga är, som jag.
D t har varit min skyldighet förvärfva mig d nna kännedom och just den. har förmått mig afgifva förslaget.
Uti Utskoftefs Betänkande erkännes att 30 mils Fögderie är besvärligt för Kronobetjening gen, samt fordrande mera tid och omgång än tjenstebefattning-n i and^a Fögderier; men månne det endast är besvärligt ör Embetsed än B en 9 hvilka kostnader och för>-p 11 da dagsv, rken drabba ej äfven innevånarn-1; blotta reseiäkningarne inom detta vidsträckt Fögderi, af hv ika Kongl. Majk och K onan får Vidkännas en de!a skola ju alltid uppgå till ganska betydliga summor.
Den 14 Fögderfets obetydliga bredd, sorti afvan anförts, står icke att ändra; ty på ena sidan är Stora Kopparbergs
Län, på andra sidan Norlige.
En blick på chartan, skall öfvertyg ga hvar och en sorn ej fötut fattat sin mening.
Jemförelsen med Vester Syslets Fögderi, är enligt »nin tanka icke lämpebg , ty det är lättareför administrationen att sträcka sina anbefaldta åtgärder till 6oco rnenniskor mera, Hå de på lika afs ånd omgifva FogdeContoiret, än om ett mindre antal, på en lika yta äro fördelte, inom giänsorne af en spetsig triangel.
Den del af Wermeland, som af mig är föreslagen till ett nytt Fögderi, innefattar dessutom ortens betydligaste odlingsmarker, då i de andra delarne, just under de 25 år som förelupit s^dan sista fördelningen, de blifvit till en stor del upptagne.
Tror man att Wermeland* jord. folkmängd och näringar under den-' ra tid icke undergått någon förändring, sä känner man landet föga.
Med mera ifver än i någon annan landsort, har man där sökt och oafbrutet söker förkofra sig, trotts alla hindren af obka handels- och penningeconjuncturer.
Men jag har en ännu ytterligare anledning tö'moda, det man ej känner denna landsort, då raan grundar beräkningar på brmmantal
Fem års berättelse, skall tillräckligen bevisa till-» 766 Den 24 Februarii, tillförlitligheten af dylika beräkningar.
Må det emedleitid i förbigående vara sagt, att hemman finnas i Wermland med flere hundrade gånger större ägorymd, antal åboer och kreatur, än på andra ställen.
Utskottet har kanske obemärkt, sjelf lemnat ett bidrag i denna del, då det uti nya Fögderiet anmärkte ringa hemmantalet, nemligen 148/5 dock bebos af den äfvensom ringa ansedda summan af 18,560 personer.
På hvarje hemman belöper sig således, öfverhufvud tagit, 126 menniskor.
Att denna Folkmängd är för stor tillsammans med de Fögderiernes, hvartill den nu hörer, känner jag deremot ganska bestämdt, äfvensom att den årligen tilltager i större proportion än i de mera cultiverade delarne af landet.
Det är ingen möjlighet att ändra gränsorne af de nu varande Fögerierne, på annat sätt än jag föreslagit, utan att rubba ecclesiastique och civilindelningen.
Tvenne stora pastoratet uti den norra delen af Wermeland, hafva, sedan sista Riksdag blifvit fördelade t fyra, utom hvilken förutgående åtgärd det icke hade varit möjligt, föreslå FögderiefördelBingen.
Det eria steget har föranledt det an - Den 24 Februarii, 767 dra och flera oformliga Domsagor i Wermland skola efter hand, vill jag hoppas, blifva fördelade, ehuru dervid äfven svårigheter skola möta.
Jag har t rödt. att man bör söka åstadkomma förbättringar när de kunna göras, att stadna på samma punct må den söka sorn dermed finner sig belåten Jag har åtminstone ansett det vara min skyldighet gå framåt.
Kan jag icke göra mina åsigter gällande här, har jag dock den tillfredsställelsen att de äro gillade af Regeringen och hvar och en sora känner localen.
Att tillgång icke finnas till den projecterade aflöningen utan rubbning i den reglerade Staten, är möjligt, ehuru jag endast föreslagit r6o R:dr odisponerade räntor och utbytet af en för Kronan onyttig snart sköflad skogstrakt.
Detta känner dock StatsUtskottet bättre än jag: och hade enligt min tanka härvid kunnat stanna, men hvarken Utskottet eller Collegierne känna orten och dess behof bättre än jag: en kännedom som icke ens nåj gon infödd Wermlänning gör mig stridig.
Att hafva missledt Regeringen genom ett onödigt förslag erkänner jag således alldeles icke och begär i följe deraf återremiss af frågan ti 11 Utskottets närmare granskning.
Herr Riben, Cart Wilhelm:
En värd Ledamot Herr Friherre Palmstjerna, har åt Ridderskaptt och Adeln öfverlem-. ?sn Den 24 Fv&ruarfii nät ett Förslag till barnauppfostrans förbättran* de i vårt rike; ett förslag värdigt, sorn det mig synes, en allmän uppmärksamhet.
Vare det mig tillåtit att dervid få i korthet framställa några strödda anmärkningar.
Det teckniska i uppfostran har visserligen i vår tid hunnit en hög grad af fullkomning, men nian har misstagit sig då man hoppats vinna uppfostrans ändamål genom konsten att undervisa: man bildar ej caracterer genom undervisning; mari käft vara en ypperlig undervisare och likväl en dålig uppfostrare.
I denna senare egenskap, är mindre fråga om hvad snan kan, än hvad man är, och på beskaffenheten af den verld hvari ungdomen uppväxer, eller med andra ord, på beskaffenheten af de förhållanden till föräldrar och fosterland, hvari ungdomen lefver-
Det är den moraliska verl* dens intryck, som på ungdomen har det vigtigaste inflytande, Det gifver inga konster att bilda menniskor:
Denna nationliga anda uttrycker sig i lagstiftning och seder och på dem beror det att göra en Stats undervisningsverk till ett godt uppfostringsverk- Sederna bestäm - Den 24 Februarii, 7 69 stämma all uppfostran, så enskild som offent-] lig.
Lagarna bestämma indirect den förra och direct denna senare.
Europas samhällen voro organiserade genom stånd, sörjde Staten genom en offentelig uppfostran för de båda högre Stånden Adelns och Presterskapets bildning.
Sedan Stånden smält tillsamman, sedan Adel och Presterskap ej mera voro hvad de fordom varit, tog det tredje Ståndets intresse en stor öfvervigt och förändrade så småningom StatsEörfattningarraes väsende och uppfostringsanstalterna blefvo nu beräknade på bibringande af ekonomisk bildning.
I trotS9 af tider och hväifningar finnas och kommer öfverallt att finnas en näringsdass och en offentlig dass; således 2:ne oli- / ka rigtningar af medborgerlig verksamhet.
Näringsidkaren befordrar samhällets nytta 1 den mån han lagligen och ärligt befordrar sin egen.
Embetsmännen åter bereder genom defc allmännas väl sin egen fördel eller bör åtminstone göra det.
Deras sammanblandning medförer ovilkorligen Statens fall; deras inbördes vexelverkan till ett gemensamt vä! underhålles af patriotisme och patriotismen finneÉ Mil, till Ridd. o. Ad* Pr. 1 Band. 49 Den 24 Februarii, ej utan religion.
Religiositeten beror på seder, mea befordras af lagar.
Den religieusa bildningen är anförtrodd åt ett eget stånd, det andelig3.
Den är en egen angelägenhet till sin natur skiljd från all verdshg och Statens interesse fordrar, att den som sådan erkännes; men då får man låta bli att besvära Prester med polisgöromål, mantalsförrättningar och Fältskärsoperationer , liksom vöre Fresten en öfverflödig person, om han vore hvad han ensamt bör vara.
Presternas tid är nu alltförmycket upptagen af verldsliga göromål och innan ändring dermed sker, tror jag icke några nyttiga undervisningsanstalter för den stora hopen kunna införas} ty religionsundervisningen voro dessas första ändamål.
All Folkundervisning innefattas i reli - Den 24 Februarii, 77t gions undervisning; denna tillhör Presternas läsa och skrifva är första vilkoret för religions undervisningen, derföre tillhör det presterna att besörja barnaundervisningen; mea också måste de uteslutande få ägna sig åt sitt eget vigtiga kall.
Palmstjerna har trott några allmänna bidrag icke vara att påräkna för vinnande af en förbättrad undervisningsanstallfc på landet, och jag delar hans öfvertygelse.
Ganska rigtigt och alldeles i öfverensstämmelse med de idéer jag antydt, har Friherren ansett barna-undervisningen tillhöra kyrkans tjenare; lika med Friherren anser jag ock sådane till Clereciets underhåll anslagne förmåner, som för sina nu varande ändamål äro umbärlige, böra på annat håll komma Folkundervisningen till godo; men jag frugtar att de af Friherre Palmstjerna uppgifne utvägar, icke på många trakter blifva användbare.
Få äro de klockarebohl sorn föda sinas innehafvare, derföre äro de flesta klockare handtverkare eller arrendatorer; utan påökning i sina inkomster kunna de ej bestrida barnaundervisningen.
Af åtskillige pastorsboställen och hemmanstionde uti de orter der ovanligt stora pastorat finnas, svarar Herr Friherren.
Nå väl! men i de orter der inga ovanligt stora pastorat finnas och der ingen indragning af Kyrkoherdebeställningar rimligen kan äga rum, blir ju då intet 6teg 772 Den a4 Felriiariti vidtagit för det vigtiga ändamålet det upp växande slägtets förädling.
Och det är just för vinnandet af ett sådant allmänt ändamål, sorn jag vågar hysa den önskan att Presterskapets så vidt med allmänna ärenders gång au mera kan förenäs? småningom måtte befrias frän den myckenhet af oeconomiska omsorger som blifvit dem ålagde och derigenom iståndsättas att mera än hittills sysselsätta sig med barnaundervieningen inom sina församlingar.
Jag föreslår derföre såsom ett tillägg vid Friherre Palmstjemas motion, att RiksensStän* der hes Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit i nåder måtte täckas anbefalla Consistorierne, att uppgifva alla ds befattsingar med oeconomiska mål, som nu åligga Presterskapet att bestrida, och derjemte i underdånighet yttra, hvilka af dessa befattningar, som i Consistoriernas tankar förnämligast borttaga en tid scm åt folkundervisningen borde ägnas, N:0 5° Herr Qviding, Bernhard Chrisoffer'.
1 anledning af Herr ÖfversteLieutenanten von Heijnes anförande vid Höglofl.
Ridderskap pets och Adelns Plenum den 17 innevarande månad om fördröjd verkställighet af den jemkning i Extra roteringen, sora Riksens Ständer Den 24 Fehr ilar ii. 773 vid 1815 års
Riksdag beslutit, får hos Hög-? välborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglod.
Ridderskapet och Adeln jag ödmjukast anmäla, att sedan Riksens Ständers underdåniga skrifvelse rörande ifrågavarande ämne bl ifvit remitterad till Kongl Krigs-* och KummarCollegierne, hafva berml e Kongl.
Codegiers underdåniga u:låtaride deröfver i början af år 1820 inkommit, att detsamma blifvit samma år i Rikets allmänna Ä enders Beredning föredragit och derefter hos Kongl.
Majit i StatsRådet i underdånighet anmält; att Kongl. Majit, då Col egierne varit af olika tankar rörande de lämpligaste sättet att verkställa ifrågavarande roterings jemkning, funnit målet böra hvil k till Riksens Ständers sammankomst, ocl) att Ko gl.
Jag anhåller ödmjukast, att de af mig nu lemnade upplysningar matte få åtfölja Herr Öfverste-Lieutenant von Heijnes anförande tili det Utskott, hvartill detsamma kan blifva remitteradt, Nso 6.
Friherre af Nordin, Carl Johan t
Enär jag haft åran deltaga i 1822 år» Revisionsarbete, anser jag mia skyldighet påkalla, att inför Ridderskapet ©ch Adeln redovisa för de grunder, soni ledt mina och ptet 774 Den 24 Februarii. ralitetens åsigter, i de af Herr Friherre Anckarsvärd, vid förenämnde Revisionsberättelse, anmärkte delar, och då jag nu går att fullgöra detta, efter min öfvertygelse ovilkorliga åliggande, må det tillåtas mig först, få hembära Herr Friherren min tacksamhetsgärd, för desse sine anmärkningar, enär de lemna mig ett önskadt tillfälle, att offenteligen inför Ridi derskapet och Adeln upplysa, det de anmärkte framställningarne» ieke härört af bristande uppmärksamhet, utan af-den öfvertygelse Revisorerne ägt, om beskaffenheten af deras kall, Jag delar fullkomligen med Herr Friherren den öfvertygelse, det MagazicsDirectionen icke äger förmåga, liqvidera sin ihäftadegäld, men jag tror icke det varit enligt med Revisorers pligt, att framställa en tanke af sådan beskaffenhet, enär ziffran, ännu icke lemnar enahanda resultat.
Det är ännu icke gifvit hvad utestående spannemåls-undsättningar, kunna komma att inbringa, enär det beror på det belopp till hvilket de gäldskyldig©, begagna belalningsrätten in natura, icke eller till hvilka priser MagazinsDirections spannemålslsger, hus Och inventarier kunna försäljas.
Det är således ännu blott ett problematiskt resultat, som, så väl Herr Friherren, som jag, förmoda, då vi anse MagazinsDirection för banqueroutte; men framställningar af denna vigt, gjorde af Rikets Ständers Revisorer, till sine principaler, böra efter min öfvertygelse, hämta sina grunder från bestämda facta och icke från calculationsvis gjorde beräkningar; för öfrigt hafva Revisorerne icke underlåtit, att fästa Rfkets Den 24 Februarii, 775 Ständers uppmärksamhet derå, att förhållanderne troligen skulle blifva mindre fördelagtige, än calculen utvisar, enär Revisorerne sålunda dervid yttra sig: ”Det ligger i sakens beskaffenhet och är en följd af Verkets vidlyftiga och invecklade förhållanden att det hos Revisorerne uppgjorde förslag ej kunnat blifva så fullständigt, som en på liqvider och verificationer afslutad redogörelse; och möjligt är å ena sidan, att inrättningens tillgångar verkeligen stiga högre än förslaget innehåller; men å andra ,sidan förekommer det ock lika troligt, att fullt motsvarande belopp, af påräknade behållningar och fordringar, vid närmare utredning, kommer att försvinna; hvilken sednare förmodan bland annat grundar sig derpå, att tilläfventyrs, det påräknade beloppet af Italienska exporten torde undergå nedsättning och liqviden af spannemålsundsättningsskulderne, i de norra
Länen otvif-i velaktigt skulle tillskynda allmänna Magazins-! inrättningen, en kännbar förlust.”
Af förestående Revisorernes yttrande, lärer Högloft.
Ridderskapet och Adeln finna, det
Revisorerne så väl ansedt den behållning calculen upp:' tager, komma att undergå betydlig nedsättning, äfvensom det den Italienska expeditionen skulle komma att medföra en ytterligarelförlust, ehuru omöjlig, att af Revisorerne bestämmas, enär betydliga spannemålsposter ännu vore osålde, och för en del af de försålde försäljnitigsräkningar icke vore ingångne; och får jag härmed endast upplysningsvis tillägga, att desse behållningar blifvit upptagne, vida under de - ??5
Den 24 Fcbvuarzi* ras i räkniogarne åsatte värde, hvarjemte förekommer, att hvad brännvinsbränningen beträffar, Revisorerne yttrat att förlusten å bran. vinsbränningens i hufvudstadsn fortgående undergräfver verkets tillgångar.
Vidare har emot Revisorernes Berättelse blifvit anmärkt, att Revisorerne icke undersökt och uppgifvit orsakerne hvarigenom inrättningens torra behållningar försvunnit, och att icke utredt blifvit hvarthän det betydliga öfverskottet af 2,000,000 R:dr Banco tagit vägen; Revisorernes granskning har, hvad räkenskaperne beträffar, icke sträckt sig längre än för åren j 819 och 1820, men det är, af de påföljande årens räkningars resultat, man måste hämta någon säker och bestämd grund för eö uppgift ä denna del, och då dessa räk-’ ningar ännu äro oafslutade, har det legat utom gränsen gf Revisorernes åtgärder, att härutinnan i hela sin vidd uppfylla nationens önskan; men den betydliga afskrifning sorn 182* ars Revisorers berättelse upptager, iör osäkra fordringar, till ett belopp af 1,164,463 R:dr 11 sk.
Banco, hvilka äro inbegripne i det uti Diaectionens berättelse upptagne öfverskott, lärer kafva undfallit anrnärkarens uppmärksamhet, Qch då härtill tages s beräkning, att Directionens berättelse för, 5 8.20, upptager alla persedei beha Ilningar, efter de i räkenska.perne varande vården, hvaremot 1822 års
Revisorer upptagit de varande persedelbehållningar ne, efter då gångbara priser, lärer det icke blifva svårt att finna, hvarthän det upptagne öf - Den 24 Feiruarn, 77? verskottet tagit vägen och hvilket allt inhämtas af Revisorernes yttranden rörande
Directionens erindringar vid den upprättade tableauen.
Det har klandrats, att då Revisorerne framställt alla Konungabref, rörande undsättningsverket, icke äfven en framställning skedt af de principer, som styrde spannemåisupphandlingarne.
Dst skulle visserligen tor Revisoreröe varit tillfredsställande, om de, i hvarje det3i!!e kunnat utreda förhållandet i hela sin vidd; men jag vågar hemställa till hvar och en ibland Eler mine Herrar, om det ligger inom möjlighetens gräns, att inora den korta tiderymd, af 90 dagar, hinna, med den utveckling som af Friherre Anckarsvärd äskås genomgå följande vidt omfattande verk, nemligen: Statsverkets, Bankens, RiksgäldsContoirets.
, Assistartcens, FilialDisconternes, Magazinslnrättningens, Hall- och ManufaclurDisconternes StrömrensningsComitéens, ChartteSigillatae, Allmänna MedelsFörvaltnings och SaltpetterCommitterades alla räkenskaper och administrationsgrunder.
Enligt anmärkarens tanka borde Revisorerne lemnat Rikets Ständer underrättelse, huruvida MagazinsDirectionen till bevakande af Verkets fördel och det allmännas derunder beroende rätt, gjort behörige föreställningar vid de liqvidationssätt, sorn varit anbelaldte.
Enär Directionen ännu saknar någon instruction sam dertill berättigar, lärer det väl svårligen varja 778 Den 24 Februarii, förenligt med rigtiga styrelseprinciper, att ett verk, som är under Kongl. Maj:t egen höga styrelse, skulle äga, att hos Konungen göra framställningar emot Dess i StatsRådet fattade beslut och i sådane förhållanden hafva Revisorerne icke kunnat anse något anmärkningsvärdt, att de förmodade framställningarne ute. blifvit.
Revisorerne hafva yttrat det Directionen vitsordat nyttan och fördelen af inköpet utaf Eldqvarnen, men Herr Friherren anser, att då en Ledamot varit af annan tanka, sådant bordt till Rikets Ständer anmälas.
Det är pluralitetens tanka, hvilken utgör Directionens, och omen Ledamot i frågan, varit af en mer eller mindre skiljaktig mening, har jag förmodat att en s^ ringa omständighet icke för Rikets Ständer skulle vara af någon synnerlig nytta att känna, eller förtjena att anmärkas, såsom en uragtlåtenhet af Revisorerne.
Maj:t blifvit disponerade och hvilken spannemålspost, finnes såsom oiiqviderad anmäld i 1820 år9 Revisions-berättelse.
Det åligger Revisorerne, att efterse det alla inrättningens fordringar blifva behörigen indrifne, hvarföre genom skrifvelse af den 25 November Revisorerne äskat upplysning huruvida förenämnde 500 tunnor blifvit ersatte, och då upplyst blifvit, att så väl spannemålen som Den 24 Fehr ilar ii. 779 ock den förskjutne transport-kostnaden behörigen skulle komma inrättningen till godo, inser jag icke i hvad ändamål detta föga interessanta förhållande skulle upptagas i en förut nog lång berättelse och att Directionen icke äskat någon ränta för en obetydlig post af 500 tunnor hafre, hvilken Kongl. Maj:t begagnadt, till en lindring af den nöd som förefanns hos Brödrafolket, anser jag för min del, icke anmärkningsvärdt, hälst sådant icke af 1820 års Revisorer var hemstäldt eller ifrågasatt.
Herr Friherren har vidare ansedt det Revisorerne bordt anmäla hvad afseende Kongl. Maj t iästadt vid den af
Directionen framstäldte klagan öfver en uragtlåtenhet Jregången af Landshöfdingen Friherre Nieroth.
Maj:ts; och då Revisorerne funno det
Directionen genom sin anmälan, fullgjordt dess åliggande skyldighet, var, enligt min öfvertygelse, för Revisorerne ingen vidare åtgärd påkallad, hälst Revisorerne inhämtat det Kongl. Maj:t. alfvarligen förehåHit Herr Landshöfdingen Nieroth desse begångne försummelser.
Denna framställning har för mig varit oväntad, enär Revisorerne anmäla, det, i följd af Kongl. Majus nådiga bref, af den 13 September 182:, rörande liejviden af till
Banken aflcfvereradt sil^— ?8o Ven 24 Februarii. ver, uppå denna transaetion en förlust upp-, kommit af 3,682 R:dr 14 sk. 2 runs*.
Banco; oell hvad åter det silfver beträffar, som för den till Neapel sände spannemål influtit, var under Revisionstiden ännu ingen räkning
In» kommen, sorn visade hvad det kostade och således omöjligt bestämma om och huruvida någon förlust derå uppkommer.
Då jag nu mera ansett mig besvarat aila gjorde anmärkningar, sorn röra Magazinsln. rättningens revi .ion, får jag vördsammast erindra Ridderskapet och Adeln, det ail instruktion i följd af sednaste
Ständers hemställas, ännu saknas för Förvaltningen af Magazinslnrattningen; och då brefvet af den 7 November 1 S n ttu mera i de flesta delar är otillämpligt, kan man anse detta