Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
San dels' förslag, så tror jag, att nej-propos:n. bör så uppsättas, alt alla de, som ej gilla detta förslag, deruti hafva sin mening uttryckt.
Då det nu åter är fråga om, att de medel, som af R. o. Ad. äro anslagna alt reparera med, hädanefter skola användas att referera med, så får jag upplysa att uti förslaget om referenters anskaffande har influtit en liten missealcul.
I förslaget är uppgifvet såsom en alldeles gifven sak, att man får en referent för 4 '”dr 24 sk. om dagen; detta tror jag icke, ty notarierne hafva 5 r:dr om dagen, — det är af R. o. Ad. beslutadt.
Deraf följer, att desse referenter borde hafva lika mycket, hvilket således för 2:ne skulle göra 10 r:dr b:co om dagen, och deraf uppkommer en summa af 3oo r:dr b:co i månaden.
Jag vill icke vidare inlåta mig i discussion härom, då det redan är så tillräckligt taladt om det ändamålslösa i förslaget, utan jag skulle vilja tillstyrka bifall till Gr.
Sandels' förslag just derför, att denna lilla proba på 2:ne månader aldra säkrast skall leda till bifall på Utsk:s förslag.
Jag har begärt ordet en dast derföre, att jag önskar det Hr Frih. o.
Landtm, måtte återföra oss från personligheter till saken.
Måhända är det nu slut med de förra; och då bar jag intet annat att tillägga, an att Ridd.directeuren Frih.
Boye misstagit sig, då han trott det vara fråga om, att de medel, som blifvit anslagna till reparationer, nu blifvit ifrågaställa att användas till kostnaderna för referering af Ståndets förhandlingar.
Hr lije rta:
Jag skall blott för några få ögonblick upptaga R. o. Ad:s tid.
Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att det exempel, som Gr.
Horn nyss anfört ang:de en tidning, innefattar en bekräftelse på hvad jag förut yttrat, nemi. att det icke är refereringen i tidningarna, utan deras omdömen, hvilka desse ledamöter anse vara skefva, obilliga och förhastade, som hufvudsakligen väcker deras harin.
Det exempel han framställt, innefattade ett Den i Augusti. 61 omdöme och icke ett oriktigt refereradt uttryck.
Föröfrigt utber jag mig att få fästa uppmärksamheten derpå, att om denna åtgärd vidtages, som i sig sjelf synes vara ganska nyttig, så måste man dertill utse någon tidning, sorn skall intaga de resume'er, som för detta ändamål uppsättas.
Dertill tror jag att tidningarna i allmänhet äro villiga, men ej under det villkor, att de ovillkorligen skola åtaga sig att införa resumeerna i deras helhet. R. o. Ad. kan visserligen förneka tidningsredacteurerna deras platser på läktaren, eller också kunna de sjelfve afsäga sig dessa platser; men jag får fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att om de också afsäga sig sina platser, så utestänger det icke möjligheten för tidningarna att referera R. o. Ad:s öfverläggningar.
Så länge läktaren är upplåten åt allmänheten, så kan man icke veta hvilken skalk bland åbörarne kan vara en tidningsreferent.
Jag vet då blott ett medel att förekomma sådant, och detta är ganska radikalt, nemi. att afskaffa publiciteten, hvilket också torde blifva det enda och yttersta för alt komma till det mål man nu söker.
Som det var jag sorn fö reslog, att orden ”aine referenter” skulle ändras tili ene! ler flere, så anser jag mig böra tillkännagifva, att jag ej har något emot, att det får heta en eller tviinne, såsom Gr.
Sandels här föreslagit.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Ridd.Utsk:s nu föredragna memorial.
Den som bifaller Ridd.Utsk:s memor., rörtde väckt fråga om beredande af ett lämpligt sätt att referera R. o. Ad:s öfverläggningar, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. del förslag som i Gr.
Sandels’ reservation finnes intaget, med den förändring, att Ridd.- direct:n får antaga en eller tvänne referenter.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer : Ja — 22.
Hr Löwenström reserverade sig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Hr Roos, Carl Ulrik:
Det är anledn. till anmärkn. 62 Den i Åugustl. mot Konungens rådgifvare och f. d.
Föredraganden för krigsärender
Hr Stats-secret:n Grip, hvarom remiss begiires till Const.Utsk., inför hvilket anledningarne uppgifvas, skola.
Landtm, förklarade, alt denna anledn. till anmärkn. lomme, jemlikt 29 §:n Riksd.Ordn., alt till Const.Utsk. remitteras.
Hr Frih. o. Landtm, tillkiinnagaf, att Hr af Harmens, Henr.
Otto, anmält sig vara nödsakad alt afsäga sig sin plats i StatsUtsk., men anhållit att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen; och hemställde Hr Landtm., om It. o. Ad. behagade härtill lemna sitt bifall.
Hr Landtm, tillkännagaf äfven, att Hr Anckarsvärd, Äng., ledamot uti StatsUtsk., erhållit treune veckors ledighet från den 5 dennes; och anmodade Hr Landtm.
Hrr Electorer, att sedan de, på. sätt I början af plenum nämndes, blifvit completterade, sammanträda för att utse en ledamot i StatsUtsk. efter Hr af Harmens, och en ledamot att i samma Utsk. inträda under den ledighet, som. blifvit beviljad Hr Anckarsvärd.
Lades på bordet nedannämnda, från Utsktn inkomna memor. och utlåttn, nemi. från ConstitutionsUtskottet:
N:o 23, med föreslående af ett tillägg uti 28 §:n Reg.Ftn; Wto 24, med förslag till ett nytt mom. af 28 §:n Reg.Fn;.
A:o 25, med förslag till ändring i 75 §:n Reg,F:n; BevillningsUtskottet: N:o 23, i anledn. af gjorda anmärkntr emot betänk.
N:o 11, ang:de kurhusafgiftens fortfarande samt Hr Möllerhjelms, Axel, i ämnet väckta motion; E xped ilion s U ts k o 11 e t: N:o 9, i anledn. af erhållen återremiss å fö rslaget till und. skrifvelse A:o 38. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. -J till 4 e. m.
Onsdagen den 5 Augusti i84o.
Justerades i3 prot.utdr. f r den 1 dennes.
Den 5 Augusti, f. m. 63 Justerades pleni-prot. för deu i5 sistl.
Hrr Bankmäns lista till val af 3 Electorer efter N:o 2i5.
Lilljecreutz, fullm.
Gr. Hamilton, John; N:o 276.
Frih. Löwen, Axel Wilh.; samt N:o 1877.
A. Hr Carleson, Jacob Edvard; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 220.
Palmstjerna, fullm.
Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel; N:o 290.
Frih. von Rosen, Carl Fredr., samt IST:o 1916.
Hr Strussenfelt, Adolph Ludv. Hr Frih. o.
Landtm, tillkännagaf, alt från Exped.- Utsk, inkommit förslag till und. skrifvelse!', hvilka egentligen grunda sig på StatsUtskts mern.
N:o 242, ang:de verkställd omröstning, till följd af RiksSttns skiljaktiga beslut uti de frågor, som upptagas i StatsUlsk:s memorialer N:is 134, 179 och 180; och ville Hr Landtm, alltså nu till bordläggning låta uppläsa StatsUtskts ifrågavar. mein.
Sedan detta raemor. blifvit uppläst och lagdt på bordet, upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts förslag lill R St:s und. skrifvelser till K.
N:o 33, om anvisande af ett särskildt anslag till vattencommunicationer och andra allmänna arbeten år 1840; N:o 54, i anleda, af K.
M:s nåd. propos om medels anvisande till gevnrsfabrikationen; N:o 55, ang:de den lönereglering, som erfordras i följd af Statsrådets förändrade organisation.
Hr Silfverberg, Magnus Diedrich, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Då jag icke förmodade att discussionen öfver Bevilln.- Utsk:s betänk.
N:o 21, ang:de tullbevillningen, skulle i plenum den 29 dennes medhinnas, och vid hvars slut jag var frånvar.; anhåller jag vördsamt att dervid få afgifva några anmärkmr, hvilka torde få åtfölja återremissen.
Sedan flere talare vid föredragningen yttrat motsatta åsigter röttde den oinskränkta handelsfrihet, hvilken i betänk. är antagen såsom hufvudgrund, nemi. att alla förbud emot in- eller utförsel af någon vara icke må äga rum; inskränker jag mig nu att om denna princip endast yttra några ord.
Ehuru jag anser densamma, såsom theori och abstract sats, svårligen kunna bestridas, och äfven här tillämplig, såvida nemi. alla andra länder antagit densamma, men då detta likväl nu icke är fallet och Sverige innehar en så låg ståndpunkt både i afseende på capitalförmögenhet och industri i jemförelse med andra länder, hvarest denna är högt utvecklad, och en absolut handelsfrihet dock icke är medgifven, synes det mig, icke allenast obetänkt, utan högst vådligt, om tull-lagstiftningen här uti denna angela - 64 Den 5 Augusti, f. m. genhet skulle taga initiativet.
Skulle emedlertid en sådan åsigt göra sig gällande, bör den, enligt mitt förmenande, icke kunna komma i fråga till verkställighet, med mindre än att motsvarande förmåner, såsom villkor derför, må kunna i andra lander beredas lill underlättande för afsältningen af våra förnämsta exportartiklar, stångjern och trädvaror, hvilka i Frankrike och England äro belagda med så höga tull— afgifter, att de nära nog motsvara ett förbud.
Då till förekommande af de nu befintliga fabrikernas undergång, hvilka hittills arbetat under prohibitiv-systemets skydd, och den dervid anställda personals näringslöshet, Utsk. föreslagit en skyddstull uppå de hittills till införsel förbjudna varuartiklarna, anser jag till ändamålets vinnande högst nödvändigt, att en bättre organisation af tullverket, med strängare controllör i förening med en vaksam kustbevakning förut må blifva införd, innan man börjar experimentera med den nya theoden; och jag hemtar så mycket mera stöd för denna min öfvertygelse, som jag under discussionen hört flera af den oinskränkta handelsfrihetens försvarare yrka förbudets qvarstående för artikeln brännvin, ehuru belagd med i5o proc. införseltull af värdet; hvilken ovillkorligen gör all import af denna vara omöjlig.
Detta yrkande måste härleda sig från öfver tygelsen om svårigheterna att controllera tull— afgifternes behöriga erläggande; men samma osäkerhet, som råder i ett fall, gäller lika för alla, och med den tableau af det i Skåne organiserade lurendrejeri-systemet, som en vard talare i förra plenum uppdrog, synes mig tiden ännu icke vara inne, att inträda på den nya bana i tull-lagstiftningsväg, som Utsk. föreslagit, helst tullförsnillning är svårare att förekomma än lurendrejeri, särdeles om den förra sker i connivence med tulibetjeningen.
Hvad det speciella af tullbestämmelserna angår, får jag endast anmärka följande: 1:0
Afstyrker jag den föreslagna förhöjningen å inkommande tullen på caffe, hvilken jag anser ovillkorligt föranledande till tullförsnillning af en lätt insmuglad vara, som blifvit genom vanan en nödvändighetsartikel och lemnat
Staten en ökad tullinkomst, sedan den förutvar. högre tullafgiften blifvit nedsatt till den närvar., hvilken jag således anser böra blifva bibehållen. 2:0
Då tullafgiften å rått socker, i afseende på denna artikels betydenhet, är den mest inkomstgifvaude af alla Rikets importartiklar, och dessutom fraktförtjensten af denna vara, som hufvudsakligen importeras från Brasilien och Ostindien, för den Svenska handelsflottan behöflig; anser jag införseln af toppsocker, som lättare kan tullförsnillas, äfven hädanefter böra blifva förbjuden; men såsom sockerfabrikanterne förstått att efterhand förskaffa sig det monopolium för sin handtering, att icke allenast krossadt lumpsocker, utan äfven hvilt Havannah, och det slags Ostindiskt socker, som Den 5 Augusti f, m. G5 som kallas Burdvan, eller, med ett ord, olla slags råa sockerarter, hvilka utan omkokning kunna till vissa hellof begagnas, och hvilka ufven förut under det mest prohibitiv» handelssystéme varit emot en måttlig tull till införsel tillåtna, blifvit belagda med en tull af 5 sk. b:co, som fullkomligt motsvarar ett förbud, anser jag att inkommande tullalgiften å dessa rå sockerarter må blifva nedsatt till 3 sk. b:co pr Sf. 3:o
Tullafgiften å vin anser jag ej böra blifva nedsatt emot hvad den nu är, såvida icke i reciprocitetsväg nedsättning i tullen å Svenska stångjernet kan beredas i Frankrike. 4:o
Anser jag inkommande tullafgifterna å victualievaror, såsom smör, kött, ost etc. vara för högt föreslagna, emedan priset å dessa lifsförnödenheter för mycket fördyras, till mehn för de mindre bemedlade folkclasserna, helst dessa varor, enligt äldre tractater, från Finland importerats emot half tull, och dessutom ej bör förbises, att den ensidiga riktning, landtbruket här tagit, gör det för närvar, omöjligt att inom landet producera erforderliga qvantiteter af dessa förnödenheter.
Remitterades till Bevilln.Utsk. i sammanhang med åtel — remissen af Utsk:s betänk.
Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den ?.5 sisth Juli och den i dennes på bordet lagda mern.
N:o 18 med förslag till ändring i Reg.Frns 4 §• lii1 Lefren, Joh. Pehr:
Vi hafva här fått emottaga ett betänk, från Const.Utsk.
Const.Utsk:s pligt i detta fall är, efter mitt förmenande, att upplysande göra sina framställningar, så att de blifva ledande för dem, som skola deröfver öfverlägga och besluta.
Utsk. tyckes icke hafva följt denna klara åsigt af sin skyldighet i allmänhet, ty Utsk. talar ä gåtstil.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten på åtskilliga af dessa gåtor, helst alla premisserna, enligt mia tanke, hufvudsakligen utgöras af desamma.
Här står nemi.: ”Const.Utsk. har, i fråga om förstnämnda uttryck icke förbisett den afsigt, som år 1809 föranledde att på detta ”ställe införa ordet allena, icke heller, att §:ns samman"liang för läsare utan fördom och med vanlig uppmärksam”het klart nog ådagalägger denna afsigt.”
Hvilken är den afsigt, som 1809 års lagstiftare haft?
Det upplyses icke.
Detta hade varit skäl att göra, på det att Ständerne icke skulle behöfva gå tillbaka och läsa alla förhandlingar, som rör:de den saken förehafts för att finna nyckeln till de gåtor, som framställas.
Vidare heter det: ”Const.Utsk. ön”skar visserligen icke heller alt gifva anledn. till nya miss”tydningar af det slag, som man genom detta ords upptagande här ville förebygga.”
Här äro 2:ne gåtor i en: 1:0 11 H. 9 66 Den 5 A u g u s t i. f m. talas nemi. om misstydningar: hvilka äro väl de?
2:0 talar man om att man ville förebygga dem 1809: på hvad sätt ville man dem förebygga?
”Men då stadgandet i Reg.F:ns g ”§, att Konungen i alla mål, som hos Honom i Statsrådet ”förekomma, är förbehållet att allena besluta, fullkomligen ”uppfyller samma afsigt och det allena, som vid beskrif”ningen af Konungens rätt alt Riket styra, icke finnes nylt”jadt i våra äldre Reg F:r, bland hvilka kunna anföras den ”af den 29 Juli 1634 5 §:n 3, och den afden 21 Aug. 1772, 5S 3 ”och 5, genom sitt alldeles öfverflödiga införande i Reg.Ftn af år ”180g, § 4, vållat fullt ut så betänkliga missförstånd, som dem ”man velat undvika.’’
Här är åter en gåta, sådan sorn en Sibylla af de kunniga från hedendomen skulle vilja lala till omyndiga män i en riksförsamling från den liden.
Jag önskar att R. o. Ad. ville som sin gemensamma tanke förklara den reservation, Professor Geijer framställt; och särskildt önskar jag, alt Coust.Utsk. ville vid återremissen i sina premisser vara mindre djupsinnigt i fråga örn att dölja dessa saker, som Utsk. synes vilja i premisserna uttala, men som icke der finnes uttryckt.
Professor Geijer säger nemi. ”Emot Utskts förslag, att ordet ”allena i 4 §;n Reg.Ftn måtte utgå, får jag reservera mig.
”Reg.F:ns 4 § är tydligen författad med afseende på fordna ”faror, hvilkas återkomst man velat förebygga.
Dessa fa"ror hade man fullständigare än någonsin hunnit erfara i ”ytterligheterna af endera envälde eller rådsvälde eller ”ståndsvälde.”
Så uttrycker sig, mine herrar! en reservant, som icke vill tala i gåtstil.
”Derföre stadgades att Konungen skulle allena styra Riket, men på sätt Reg.Ftn före”skrifver och efter inhemtandc af ansvarige rådgifvares tan”kar.
Erfarenheten har visat, alt detta stadgande varit un"derkastadl missförstånd.
Men ligger ej correctivet deremot ”i Reg.Fms både bokstaf och anda, sådana dessa af Representationens majoritet allt mer uppfattas?
Och kan man ”ändra uttrycket, utan att föranleda nya missförstånd?
Jag ”(vidar; och detta tvifvel är för mig bevekelsegrund nog, 'alt i det vigtiga ämnet reservera mig mot Utskts beslut.” R. o. Ad. känner nogsamt, efter de åtskilliga yttranden, som jag haft tillfälle att afgifva, de frågor, som slå i nära sammanhang med denna; jag anser likväl min pligt vara alt försvara bibehållandet af ordet allena i 4 §:n> upprepande ännu en gång den allmänna sats, på hvilken jag grundar min åsigt, nemi. att det finnes intet så skadligt för ett folk, som att, eho det vara må, men synnerligast dess representanter, visa köld för grundlagens tydligen uttryckta både bokstaf och anda och söka att gå omkring grundlagen, i stället för alt med öppet bröst gå framåt med förslag till densammas förändring, der man anser en förändring verkligen vara af nöden.
Mine herrar! vilja vi hafva en minister-styrelse, en allena styrande ministcre sådan som den i Frankrike och andra lunder; nåväl! hitom oss då anmoda Den 5 Augusti f. m. vårt Const.Ulsk. alt öppet gä fram med forsing sill ändringar i de grundlags-§§., som nu stadga, alt vi icke äga cn så beskaffad minister-styrelse, utan en rädgifvare-personal, som är pligtig att gifva råd, men icke att jemte Konungen regera.
Om Const.Utsk. finner sig föranlåtet att framgå på delta öppna sätt och visar livad det bär i skölden, så blir livar oell en i tillfälle att säga ja eller nej till den nya framställningen, och då lieliöfver nian ej kringgå lagarna och likasom inlägga en kräfta i sjelfva hufvudgrunden för allt slags bestånd, som är att upprätthålla de lagar, som finnas, till dess desamma blifva i grundlagsenlig ordning ändrade.
Så ser jag saken i sin enkelhet, och tror att Const.Utsk. icke handlar rätt mot Svenska folket, att det gar på sidan och framställer på bakvägar sältet att kringgå den beskrifna och klara lagen.
Jag tillåter mig icke alt med klandrande ord anfalla Utsk. för det betänk., som nu är under öfverläggning.
Jag respecterar hvars och ens sätt att uppfatta sina åsigter och uttrycka dem, önskande att få åtnjuta samma rättvisa tillbaka; men hvad sjelfva saken beträffar, måste jag öppet tillstå, att jag icke gillar ConstUtskts föreslagna åtgärd, att ur 4 §:n Reg.Ftn borttaga ordet allena.
Jag vill ej ingå härpå af flera skäl och synnerligen af det skäl, alt denna åtgärd är onyttig, och till intet ledande, om det blott är fråga om ett ords förändring.
Delta ord har stått der i 3o år, och jag vill icke alt Const.- Utsk. skall, genom förslaget af dess borttagande, leda Svenska nationen lill den tro, alt så länge det ordet står qvar, Konungen verkligen allena styr Riket, med punkt vid ordet Riket, hvilket ingen kan tro, som läser §:n till slut; ty då är den fullkomligen tydlig och klar.
Denna § kan verkligen icke misstydas, när man läser dea fullständigt och i ett sammanhang, och man behöfver ej då hysa den farhåga, som skulle icke Svenska Representationen äga full rättighet och äfven makt att verka för hvad grundlagens anda innehåller.
Denna makt är oss tillförsäkrad i grundlagens 106 och 107 §5, äfvensom i beviljandet eller afslåendet af begärda skatter.
Jag tror således, att nationen redan har alla de garantier den behöfver mot missbruk af allena styrande, några andra äro icke af nöden; och instämmer jag fullkomligen i Hr Professor Geijers reservation, med anhållan att den föreslagna förändringen icke måtte bifallas.
Frågan om frälse och ofrälse mäns inträde i Statsrådet önskade jag se särskildt behandlad, och anhåller således om återremiss af ifrågavar. memorial.
Jag emotsälter mig detta förslag ännu mera, om det, som jag dock ej vill tro, skulle innebära någon, om än aldrig så liten, begynnelse till en verklig inskränkning i konungamakten, sådan den genom t8og års lagstiftare constituerades.
Många lefva ännu och kunna sjelfva bevittna, de <38 Den 5 A o j u s l i fm andra hafva kunna hört af sina fäder, hurudan! skit eti sådant inkräktande på den ena eller andra maktens område tager.
Vid 1772 års revolution klappade hela nationen i händerna af fröjd vid grafven af den frihet, som för femtio år sedan hade utgjort dess stolthet och förtjusning; ty grunden för denna frihet hade blifvit rubbad genom den ena inskränkningen efter den andra i den ena statsmaktens rättigheter, till dess blott skuggan deraf stod qvar, all motvigt emot missbruken å den andra sidan försvann, och nationen, blott kännande olyckan af ett sådant tillstånd, ansåg den Konung som en räddare, som gjorde slut på oredan — ehuru friheten sjelf följde med i deras fall, som missbrukat henne.
Det är således i den sansade frihetens namn, som vi nu åter sedan 3o år äga, sora jag nu och alltid skall med min röst motsätta mig hvarje försök att åter beträda samma bana, som nödvändigt måste taga samma slut, om historiens vittnesbörd ej sviker.
Öfverdrift alstrar öfverdrift och slutar med ånger.
Jag röstar på det bestämdaste emot borttagandet af ordet allena i Reg.- F:ns 4 §•
Detta borttagande skulle ofelbart alstra ett intryck, som visst icke af Ståndet åsyftas, nemi. att i84o års Ständer velat inskränka konungamakten.
I hvarje annat afseende synes den ifrågavar. redactionsförändringen högst likgilltig.
Jag har aldrig förmått fatta, att ordet allena i 4 §:n Reg.F:n kunde bilda någon argumentationsgrund i fråga om det grundlagsenliga sättet för konungamaktens utöfning.
Efter detta ord läses ju: ”på sätt denna Reg.F. föreskrifter.
” Nu har denna R,eg.F. i detta afseende delat regeringsärendena i 3:ne ganska distincla cathegorier, innefattande, — den lista, de riksärenden, om hvilka Konungen allena beslutar, sedan H. RI. hört sina ansvariga rådgifvare på sätt utveckladt är ig, n, 12 och i3§§:na Reg.F:n, hvilka fullständigt commentera d. 4:e °ch tyda meningen med ordet allena: till denna cathegori höra utnämningar till embeten och tjenster, ekonomiska, lagstiftningsärenden, ministeriella och commandomål, beslut om förbund, krig, och fred; den 3:dra, sådana riksärenden, örn hvilka Konungen gemensamt med Ständerna beslutar, såsom lagförändringar, åvägabringandet af nya lagar; och den 3:dje, de riksärenden, i hvilka Ständer allena besluta, t. ex. bevillning, styrelsen af Banken och Riksg.cont., tillsättandet och instruerandet af Just.ombudsman, räfsten med Högsta Domstolens ledamöter 111. 111.
När nu den Reg.F., till hvilken ifrågavar. 4 §• ang:de sättet för allena hänvisar, så bestämdt utstakar detta sätt, och detta befinnes vara så beskaffad!, att af 3:ne cathegor l ier är blott en, i hvilken Konungen allena styrer, och ändå blott .sa, att ansvariga Rauet först mäste börås, förbiifver mig omöjligt att;under ordet allena lägga en med språklära och Den 5 Au gus! i f. m. 69 dialectik förenlig praktisk mening, hvilken sorn helst; och frittrig således icke, sade jag, luiru, ifall af olika grundlags-uppfattning, någon argumentation kan klifva att uppå detta ord i någon riktning construera.
Nu t. ex. är vid närvar, riksdag sådan olika uppfattning, i 2tne vigtiga punkter uppstånden; nemi, 1:0 Ständers påstådda makt att utan Konungens sanctina besluta om de s. k. ordinarie skatterna, och 2:0 lådgifvarnes förhållanden och förpligtelse»- i Conseljen ;— tvänne punkter, i hvilka min rotfästade och med mina politiska vänner i allo conforma öfvertygelse är till öfverflöd kända.
— Men denna öfvertygelse hemtar jag utur de grundlags-§§, sorn handla om ordinarie skatter, och rådgifvarne — icke af ordet aliena i 4 Reg.Fm, i hvilket jag ej mäktar finna någon den ringaste ledning pro eller contra vara att söka eller finna.—
En mening måste dock 1809 års grundlagsstiftare hafva haft med detta ord; och så här föreställer jag mig den.
Det är nemi. kändt, att desse vördnadsvärde oell så förtjente män arbetade under det lifliga intrycket af de Sverige nyss öfvergångna olyckor och af dessas alstrande deraf att f. d. Konungens olyckliga beslut ingen hejd kunde hos ansvariga rådgifvare möta — och detta intryck alstrade 9 §:n träfflige män alltför monarkiska att vilja kunna anses hafva syftat åt någonting ens likt 1720; — och sålunda tillkom ordet allena i 4 §:n Reg.Frn.
Sålunda anser jag i sak, nemi. i hvad angår grundlaglig uppfattning af Sveriges Konungs makt, att det i fråga - var. ordets borttagande vore ytterst likgiltigt.
Likväl och enär jag anser, icke allenast att lagbunden och dock energisk konungamakt är Sveriges palladium, men äfven att det vore ganska skadligt om inom- och utomlands tänkas kunde, att 1840 års Ständer inskränkt denna konungamakt; och sådant intryck ofelbart skulle alstras af det ifiågavar, ordets utdömmande utur grundlags-texten, yrkar jag, på det enständigaste, afslag å Const.TJtsk:s denna grundlagsförändring tillstyrkande förslag.
Jag har icke begärt ordet för att egentligen tala hvarken för eller emot den föreslagna grundlagsförändringen, emedan jag verkligen anser det vara I i k gil 11 ig t, huruvida i grundlagen qvarstå]- elior borttages ett ord, hvarom misstydning numera hvarken kan eller bör komma i fråga.