Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har blott velat antyda detta, för det alt Frih.
Cederström serskildt apostroferat Utsk. såsom det der, hvilket visat benägenhet att cajolera kansliet och Ridd.Sekret. (jfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde att i afseende på första mom. af 42 § blifvit yrkadt, af Frih. Palmstjerna, att dels första perioden måtte erhålla följande lydelse: ”Ridd.Sekret, skall, när Direkt, det fordrar, yttra sin mening öfver förekommande ämnen, dock utan att deltaga i besluten” och dels uti sista perioden ordet ”sysslornas” måtte utbytes emot orden ”dessa sysslors;” af Gr.
Lagerbjelke att såväl första som sisla perioden måtte borttagas, hvarefter dock Gr.
Lagerbjelke, såvida II.
Ex. icke bade misstagit sig, medgifvit att Frih.
Palmstjernas förslag i afseende på första perioden kunde antagas.
För att undvika (lere propos:r och då hvad jag åsyftar hufvudsakligen redan finnes i Frih.
Palmstjernas förslag, afstår jag från mitt särskilda yrkande.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde vidare, att Frih.
Cederström föreslagit 3:ne förändringar uti samma mom. deraf den första rör:de första perioden och i denna del hade han förenat sig med Frih.
Palmstjerna, den andra hade afseende på 3:dje perioden, hvari han ansett enahanda tillägg, som uti första perioden blifvit föreslaget, böra inflyta, och slutligen den 3:dje afsåge 2:dra perioden och bibehållande af den i nu gällande instruktion förekommande benämningen ”Riddarhusets Kansli-betjening” i st. f. det af Utsk. begagnade ordet ”Kanslisterne”.
Efter sedermera först till bifall å den af Utsk. föreslagna 42 § framställd, men med nej besvarad propos., hemställde II.
Ex. om R. o. Ad. bifölle, att l:sla perioden af lista mom. erhölle följande lydelse: ”Ridd.Sekret, skall, när Direkt, det fordrar, yttra sin mening öfver förekommande ämnen, dock utan att deltaga i besluten.”
Den 26 Maj. 165 Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Uppå sedermera framställd propos. beslöts att i sista perioden af samma mom. skulle införas orden ”dessa sysslors” i sl. f. ordet ”sysslornas.”
Då härefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge nödigt att ordet ”Kanslisterne” i Utsk:s förslag utbyttes emot den i nu gällande Instruktion förekommande benämningen Riddarhusets Kansli-betjening, ropades starka nej blandade med ja, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag, i så måtto att benämningen Kanslisterne bifölles, samt efter denna propos:s besvarande med ja och nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Jag anhåller att få veta hvilket beslut R. o.
Ad. skall anses hafva fattat, på del jag må kunna begära votering i händelse svaret på Hr Frih. o. Landtnäs propos. utfallit på eli sätt, som strider mot min önskan.
Landtm., det han förklarade sig anse, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den framställda proposm till bifall å den af Utsk. föreslagna benämningen för Kanslisterne.
Cederström härvid begärt votering, uplästes och godkändes följande förslag till votenspropos.
Den, som bifaller del i 42 § af Ridd.Utsk:s förslag till Instruktion för Ridd.Direkt, och Riddarhusets tjenstemän gjorda utbyte af benämningen ”Riddarhusets Kansli-betjening” emot ordet ”Kanslisterne,” voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. benämningen ”Riddarhusets Kanslibetjening” böra bibehållas.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja — 9.
Nej - 7. §§ 43 till och med 5fi.
Den §, som nu uplästes var den 57:de, men i nu gällande Instruktion, likasom i förslaget, hänvises till den 49:de.
Jag anhåller om uplysning huruvida ej här något misstag eger rum.
Den gamla 49:de §:n svarar mot den 47:de i förslaget. 166 Den 26 Maj.
Ridd.-Sekret, äran uplysa, att den anmärkte hänvisningen till 49 § uti Utsk:s förslag utgjorde en rättelse af nu gällande Instruktionen, hvilken innehöll hänvisning lill 49 i st. f. 51 §, som i Utsk:s förslag motsvarades af 49 §:n.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. den 57 §. §§ 58 och 59.
Biföllos. § 60.
Det torde för konseqvensens skull vara nödigt att denna § rättas i öfverensstämmelse med det beslut R. ö. Ad. fattat beträffande Ridd.Sekrel:s åliggande alt renovera eller komplettera de genealogiska labellerne.
Jag anhåller derföre att det beslut, som R. o.
Ad. i denna fråga fattal, måtte upläsas för att härvid tillämpas.
Vid beslutet ang:de Ridd.Sekret:s skyldighet alt renovera genealogiska tabeller, antog R. o. Ad.
Hr vonKraemers reservation, innehållande, så vidt jag påminner mig, i afseende på denna §, en hemställan att R. o. Ad. äfven i afseende på densamma måtte bifalla den nuvar:de lydelsen; hvarå jag vördsamt anhåller om propos.
Uppå härefter framställd propos. beslöts att 60 § borde bibehålla den nuvarande deremot svarande 62 §:ns lydelse. § 61.
Ulsk. säger att Usla och 2:dra Kanslislerne, som hafva olika befattningar under riksdagarne, böra icke ombytas, emedan de olika platserne fordra hos sina innehafvare olika egenskaper och insigler; men jag hemställer om dessa förhållanden alltid kunna ega rum.
Den förste Kanslisten har måhända högre lön eller några andra förmåner framför den andre Kanslisten och står i alla fall framför denne sednare inom kansliet: vid sådant förhållande ocii om första Kanslistplatsen blir ledig, bör ej gerna befordran till denna plats kunna förvägras den andre Kanslisten.
Dock härvid vill jag mindre fästa mig än vid ordställningen i §:n hvaraf nästan synes som vore det en förste Kanslistens rättighet att vara Sekret, hos Ridd.Utsk.: jag anser det böra vara en skyldighet, men ingalunda någon bestämd rättighet, ty inträffa kan, att de aldra vigtigaste, på Adelns representationsrätt, eller i andra hänseenden mest inverkande frågor varda till Ridd.Utsk:s utredning och handläggning öfverlcmnade, i hvilket fall man kunde önska och behöfva en Sekret, derstädes, som hade större insigler, högre kunskaper, djupare statsmannablick och mera utmärkt förmåga, än hvad i allmänhet kan fordras af förste Kanslisten.
Jag anser således ordställningen böra förändras och vågar föreslå att §:n måtte erhålla följande lydelse: i 2 mom: ”Under
Den 26 Maj. 167 påstående riksdag åligger honom alt tillika vara Sekret, hos Ridd.Utsk.”
Då blir det en skyldighet ifrån hvilken han likväl kan befrias under det att nuvarande bestämmelse gifveren rättighet, som någon gång kunde blifva menlig och inverka på ärendernas gång på ett sätt, som stridde mot R. o.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle den af Utsk. föreslagne 61 §:n ropades nej, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle samma § med den af Frih.
Palmstjerna yrkade förändring, att början af 2:dra mom. erhölle följande lydelse: ”under påstående riksdag åligger honom alt tillika vara Sekreterare i Ridd.Utsk. och besörja etc.
Ropades ja. § R2. Bifölls.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s d. 21 och 24 dennes på bordel lagde utlå(:n:
N:o 141, ang:de föreslagne understöd för ålerupbyggandet af den nedbrunna delen af staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; och N:o 142, ang:de ett läns beviljande för den nya regleringen af tomterne i staden Christianstad.
Föredrogos och lades till handlingarne StalsUlsk:s d. 21 och 24 dennes på bordel lagde mern.:
N:o 143, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 105 och N;o 144, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
Slutligen föredrogos och biföllos SlatsUtsk:s d. 21 och 24 dennes på bordet lagde utlåtrn: N:o 145, i anledn. af erhållne återremisser i betänk.
N:o 68, ang:de ifrågaslälld befrielse för aflidne presidenten I.
P. af Bill berghs sterbhusdelegare från den honom ådömda ersättnings-skyldighet för den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans; och N:o 146, i anledn. af väckt motion om rättighet för Lysings häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark. II. R. o.
Ad. åtskiljdes k1. 11 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. i OS Dea 27 Maj f. m.
Tisdagen den 27 Maj 1851.
Upläsles till justering och godkändes nedannämnde frän Exped.Utsk. inkomne förslag lill R.
Sl:s und. skrivelser till K.
M. N:o 74, ang:de dispositionen af 1848 ärs krigsrustningsfond tillhörande persedfar, som blifvit i Stockholms utredningsförråd inlemnade; N:o 75, ang:de åtskilliga för det nybildade Artilleri-batteriet i Norrland ifrågakomne ökade utgifter; N:o 76. ang:de ersättning till Majoren G.
Bennich för innehafde häslhemmans räntor vid f. d. Westgötha kavalleri-regemente; samt N:o 77, i fråga om undersökning af grunderne för slädernes beskattning.
Med tillkännagifvande att Hr Weidenhjelm Ernst Aug., såsom ledamot af LagUlsk. begärt och erhållit 3 veckors ledighet från d. 30:de i denne månad, anmodade H. Ex. Hr Frih. o.
Hrr Elektorer alt vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i nämnde Utskott under Hr Weidenhjelms frånvaro.
Företogs lill pröfning Consl.Ulsk:s d. 3 och 16 dennes på bordel lagda meni. med förslag lill åtskilliga ändringar i Grundlagarne.
Sedan den del af della mern., hvarefter Utsk:s förslag förekommer, blifvit upläst, hemställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om icke U. o. Ad., enär ifrågavar:de mern. icke innefattade något nytt representationsförslag, utan endast förslag till ändring af vissa §§ i nu gällande grundlagar, behagade tillåta att föredragningen skedde g:vis.
Frih. Raab, Adam Christian: Sedan Ulsk. yttrat sig öfver de inkomna förslagen till ändringar i grundlagen, har Utsk. slutat sålunda: ”Med afseende å allt delta får Coust.Utsk. alltså till R. II.
St. för grundlagsenl. behandling vördsamt öfverlemna bilagda förslag lill vissa ändringar i grundlagarna.”
Härmed har Utsk. således sagt, att, af de 7 till Utsk. öfverlemnade förslagen, Utsk. funnit lämpligt, alt antaga Gr.
Lagerbjelkes lill utgångspunkt för frågan.
Då Utsk. sålunda upställl sitt tillstyrkande, förutsätter jag, att Ulsk. velat lemna R.
St. rättighet alt uttrycka deras åsigt, huruvida de lika med Utsk. vilja antaga det förordade förslaget till grund för representationens ombilduing.
Den 27 Maj f. ra. 169 alt raan hur bör stanna för att få afgjordt, om Ståndet godkänner den föreslagna grunden.
Vi hafva till vägledning för vårt omdöme, då vi nu ega att yttra en gemensam tanke, att tillgå icke allenast det af Ulsk. förordade förslag, utan äfven de betänk, bifogade reservationer, och, då Utsk. lemnat reservanterne rättighet att med Ltsk:s förslag beledsaga deras tankar, förutsätter jag, att Utslcs afsigt varit att lemna R.
St. tillfälle, att, om de så för godt finna, hellre antaga någotdera af de i reservationerne framlagde förslag till grund för representationens ombildning.
På grund af alla dessa skäl och då det leder till en betydlig reda i diskussionen, att man först afgör, hvilken grundåsigt Ståndet för sin del vill antaga, anhåller jag, ali Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. på den del af. betänk, jag nu tagit mig friheten upläsa, och hvilken återfinnes å pag. 4.
Då här är framlagdt ett nytt förslag, och till ordningen hörer, alt R. o. Ad. skall fatta en gemensam tanke ronde hela detta förslag, förefaller det mig omöjligt, att kunna komma till denna gemensamma tanke, om förslaget §:vis skall genomgås, ty om en tanke genomgår hela förslaget, förekommer den ju i alla §§.
Dessutom kan en anmärkn. gälla flere §§.
Man kan möjligen icke vilja antaga någon af de föreslagna §§, och jag har sjelf flere anmärkn:r att göra emot åtskilliga §§ ur en och samma synpunkt; men huru skall jag kunna framställa dessa anraärkmr med mindre än jag får yttra mig öfver hela förslaget, hvadan jag förenar mig med siste talaren derutinnan, att diskussionen må få omfatta hela förslaget med dess motiver och serskilda stadganden.
Om, sedan diskussionen blif vit slutad, man, för åstadkommandet af en gemensam tanke, vill föredraga betänk, på annat sätt, så må det så vara, men till en början måste diskussionen omfatta hela förslaget, hvarom jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos.
Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo:'
I motsats med de tvenne talare, som redan yttrat sig, anser jag alldeles nödvändigt, alt föredragningen af betänk, sker §:vis, och att de gemensamma tankar, hvilka i följd deraf komma att beslutas, äfvenledes §:vis fattas.
Const.Utsk. bar, såvidt jag kunnat upfatta dess förslag, icke framställt något förslag till ny grundlag utan endast till förändring af vissa §§ i Riksd.Ordn. och derföre måste
Ståndet serskildt besluta öfver hvarje sådan §.
Del må visserligen vara sant, att under diskussionen det kan blifva svårt alt fullkomligt motivera ett tillstyrkande af bifall eller afslag, utan att vidröra de satser, som ligga till grund för Utsk:s framställning i det hela, och det torde således icke kunna bestridas, alt diskussionen bör göras något rymlig, men hvad sjelfva beslutet beträffar, tror jag det icke öfverensstämmer med ordningen, att låta det omfatta bela förslaget, enär detsamma endast innehåller ändringar af åtskilliga §§ i Riksd.Ordn.
Den siste talaren har yttrat, att det vore alldeles nödvändigt, alt föredraga betänk. §:vis för att kunna vid 170 Den 27 Maj f. m. hvarje § göra de anmärkmr, hvartill man finnér sig befogad.
Jag vill visserligen icke bestrida, att ju en föredragning af betänk. §:vis kan vara både ändamålsenlig oell, om man så vill, äfven nödig, men innan man öfvergår härtill, måste väl, såsom Hr Lagerhjelm yttra!, vara afgjordt, hvilket förslag, hvilken grundåsigt R. o.
Ad. vill antaga.
Det är ingen förbjudet, att utgå från en helt annan åsigt ån den Gr.
Lagerbjelke lagt till grund för sitt förslag.
Från föreg:de riksdagar hafva vi exempel derpå, hurusom R.
St. såsom gemensamma tankar förklarat, att representationen borde byggas på andra grunder än dem Utsk. antagit.
Jag tror således, att hvilken åsigt man än må hysa om rigtigaste och lämpligaste sättet för representationens ombildning, man vinner verkligen reda i saken, kommer lättare till sitt mål, om man först och främst, — hvartill Utsk. äfven gifvit tillfälle, — bestämmer hvilken grund, man vill bygga på, d. v. s. afgör antingen man vill följa det framlagda förslaget och deri uttalade principer, eller också något annat.
Den mening, som härvid segrar, bestämmer hvilket förslag, som skall tagas till grund, hvarefter man blir i tillfälle, att diskutera detsamma §:vis, hvarigenom den fullkomligaste redighet i diskussionen vinnes, men så blir icke händelsen, när en talar om ett förslag och en annan om ett annat och man sedermera under allt detta korsar hvarandra med vederläggningar af framställda åsigter.
Jag önskar att man så må gå tillväga, som jag nu tagit mig friheten yrka, icke för alt förstöra den grundval, som R. o. Ad:s majoritet behagar lägga för representationens ombyggnad, utan för att först blifva i tillfälle i min mån verka för antagande af den bästa grunden, och sedan, hvilken grund än må antagas, derpå få den bäst passande byggnad upförd.
I händelse man skulle välja den method, Gr.
Hamilton föreslagit, anhåller jag att fä veta, till hvilken § förslagets motiver skola hänföras, eller, om någon talare önskar yttra sig ang:dé ingressen och de deri uttalade principer, vid hvilken § skall della ske?
Det synes mig således nödvändigt, att diskussionen lemnäs fullkomligt fri.
Jag vill blott ur det rationella af en diskussion i allmänhet betrakta saken, och då måste man väl medgifva, att detta lagförslag icke är så upställtd, att den ena §:n kan precist skiljas från den andra, så alt man kan antaga den andre, men icke den första o. s. v. Jag medgifver likväl, att när man kommer derhän, att R. o. Ad. skall besluta sig för en gemensam tanke, måste förslaget §vis genomgås, och lemnäs derförinnan diskussionen fullkomligen fri, har jag intet emot ett sådant sätt att falla en gemensam tanke, hvilken Ståndet måste fatta.
Jag kan icke biträda Frih. Raabs åsigt, att R. o. Ad. bör granska grunderne för della förslag eller med andra ord i allmänhet diskutera de principer, hvilka skola läggas till grund för den förändring R. o. Ad. önskar i dess representationssätt.
Jag skulle tro att R.
St. eller R. o. Ad. vid detta tillfälle icke har att diskutera annat än de förslag till än - Den 27 Maj f. ni. 171 dringar i grundlagarne, Utsk. framlagt.
Frih:n har sagt, att 11. o. Ad. möjligen skulle vilja bygga sitt representationssätt på andra grunder än dem Utsk. antagit.
Den, som önskar sådant, har sin rätt oförkränkt att till Consl.Utsk. upgifva dessa grunder för att der få dem först pröfvade, ty ulan alt delta Utsk. först pröfvat dessa grunder, anser jag ganska vådligt att antaga, hvad R. St., Utsk. ohördan, beslutat.
I detta afseende hafva vi erfarenheten att åberopa.
Vid 1840 års-riksdag hade Consl.Utsk. afgifvit förslag till representationens ombildning, hvilket underkändes, hvaremot i stället antogos de principer 3 Stånd upgifvit.
Hvad åter angår det, som blifvit yttradt i strid med Gr.
Hamiltons åsigt, får jag hemställa till den siste talaren, huruvida icke, då man granskar ett förslag §:vis, man snarast kommer in på principer ne, hvilka här äro uttalade i första eller andra §:n.
Jag ser icke något hinder derföre, att hvar och en, som har en gemensam tanke att framställa, icke kan när som helst framlägga den.
Denna gemensamma tanke blir sedermera framställd såsom propos. af Ilr Frih. o. Landtm., och då eger Ståndet öppet att antaga eller förkasta den.
Framställes åter vid en § icke någon gemensam tanke, blir denne^ § hvilande, såvida hela förslaget blir hvilande.
En talare har vändt sig till mig och jag måste ännu en gång alltså upträda.
Då diskussionen lemnäs fullkomligt fri, har jag icke något emot en föredragning §:vis, såvida hvar och en har rättighet, att äfven vidröra ingressen till Utsk:s förslag.
Lagerbjelke, Gustaf: 56 § R.F. innehåller i 2:dra mom. följande: ”Frågor om förändringar af stadganden i grundlagarna varda på följande sätt behandlade:
Tillstyrker Const.Utsk. hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit,”
(Det är hvad, som här skett) ”eller utlåter sig Utsk. med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propos.; varde Utsk:s yttrande vid samme riksdag öfverlemnadt till R.
St., hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta.” Ett af Const.Utsk. tillstyrkt, af enskild riksdagsman väckt förslag, är nu under R. o. Ad:s pröfning.
Låtom oss efterse, hvad §:n ytterligare stadgar om pröfningssättet inom RiksStm.
Fortsättningen af nämnda mom. lyder sålunda: ”Göras i R.
Sl:s plena icke några anmärkmr emot Coust.Utsk:s yttrande; hvile detsamma såsom ett R.
St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej skall kunna beslutas, och gälle då förerskriflen i 75 § Riksd.Ordn.”
Om således vid förslagets föredragning någon anraärkn. icke göres, blir detsamma hvilande lill nästa riksdag.
Göras åter anmärknm, stadgar § vidare, huru förfares skall, Demi., att de anmärkmr, hvilka hvarje RiksStånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, skola till Const.Utsk. hänvisas.
Således om emot förslaget göras anmärkmr, hvilka Ståndet anser böra utgöra dess gemensamma tankar, skall till Const.Utsk. remitteras dessa Ståndets gemensamma 172 Den 27 Maj f. m. tankar.
Det torde således vara gifvet, att förslaget måste ligga lill grund för öfverläggningen, och att, derest någon sådant begär, förslaget lämpligast bör §:vis föredragas, hvarföre jag förenar mig med Gr. Hamilton.
Jag skulle i sanning icke åter upträda i denna fråga, om jag icke vore öfvertygad att det af mig förordade föredragningssätt skulle lättare leda till hvad vi alla önska, nemi. reda i saken, och till det mål, vi alla önska, lika säkert som de Herrars åsigter, hvilka yttrat sig emot mig.
Att mitt förslag icke strider emot de af Gr.
Lagerbjelke uplästa grundlags-§§, torde jag få bevisa dermed att i 56 § R.F. föreskrifves, ali man eger rättighet att öfverlägga om ett förslag.
Der finnes ingen inskränkning stadgad för öfverläggningens omfång, och man eger således rätt att, i st. f. hvarje af Utsk. framlagd § föreslå en annan, och då måste man väl äfven ega rätt, att i st. f. det hela framlägga något annat på andra grunder bygdi förslag.
Vidare heter det: ”Göras i R.
St:s plena anm'ärkn:r”.
Likaledes är här lemnad samma latitud för anmärkms omfång, så att jag kan gå huru långt jag vill med mina anmärkmr, d. v. s. i grunden ändra hvarje §.
Om jag sålunda kan för hvarje del insätta en annan, mäste jag äfven ega rättighet att sätta ett annat helt för det hela.
Men att innan man öfvergår till detaljerna^ afgöra om man gillar sjelfva grunden, måste vara det rätta, emedan det medförer den största redighet i föredragningen.
Att en sådan åsigt icke är grundlagsvidrig såsom en talare sagt, bevisas deraf, att Const.Ulsk., som är rätta myndigheten att tolka grundlagarne, beledsagat sitt förslag med reservationer.
Hvartill skulle väl dessa reservationer tjena, om icke meningen med dem vore, att lemna R.
St. tillfälle, alt öfver dem yttra sig och att af dem hemta ledning för deras åsigter i och för fattandet af ett gemensamt beslut.
Vidare kan det icke vara grundlagsvidrigt på grund af de mångfaldiga praejudikater, vi hafva från föreg:de riksdagar, att Stånden i st. f. de af Const.Utsk. framlagda grunder för representationens ombildning antagit andra.
Jag anhåller alltså om propos. på bifall till mitt förslag.
Förslagets utgångspunkt. såvidt jag fattat detsamma, innehålles i 12, 13, 14 och 15 §§.
Desse §§, hvilka afhandla representationssättet för de 4 Stånden, ega med hvarandra det sammanhang, att de, enl. min åsigt, icke kunna serskildt diskuteras.
Jag tror således, att om föredragningen sker §:vis, hvilket jag anser böra ske, måste föredragningen börja med dessa 4 §§, då man naturligtvis icke kan yttra sig öfver dessa §§:rs innehåll med mindre, än att man äfven vidrör sjelfva grunden eller tanken, hvarpå sjelfva förslaget är bygdt.
Det är således gifvet, att en öfverläggning om dessa 4 §§ leder till samma mål, som om man yttrar sig öfver principfrågan, hvaraf följer att det är likgiltigt i sak antingen jag först yttrar mig i principfrågan eller om dessa §§ företagas till pröfning, ty i sednare fallet måste principfrågan, såsom nedlagd i dessa §§, Den 27 Maj f. ra. 173 jemväl komma under öfverläggning.
Jag hemställer derföre till Hr Frih. o. Landtm., om icke såsom en medelväg emellan de här yttrade olika åsigterne föredragningen bör ske §-vis, och att de 4 förstnämnda §§:ne först föredragas.
Förkastas de, så är grunden för förslaget uphäft och förslaget förfallet.
Antagas de åter, så är derigenom principfrågan afgjord, och på detta sätt skallman, enl, min åsigt komma lika fort till målet som med antagande af de åsigter om föredragningen, olika talare här framställt.
Raab missförstått mitt första yttrande, anhåller jag att få göra ett förtydligande deraf nemi. att anledn. till min önskan, att förslaget måtte §-vis föredragas, icke var min öfvertygelse, att förslagets pröfning i dess helhet vore stridande emot grundlagen, utan jag ansåg, att man med större lätthet och ordning skulle komma till slut i ämnet genom antagandet af det föredragningssätt, hvilket jag tagit mig friheten framställa och ansåg öfverensstämmande med 54 § Riksd.- Ordn.
Af denna §, som berättigar hvarje ledamot att få propos. delad, då slutligen ett beslut skall fattas, följer ingalunda, att ju icke diskussionen kan omfatta liela ämnet, och dä diskussionen blifvit fulländad, samt ämnet skiljdt i serskilda delar, måste enl. samma grundlags § propos. framställas på hvarje sådan del.
Jag ansåg således Frih:6s förslag icke stridande emot grundlagen men väl emot ordningen.
Emedlertid vidhåller jag min först yttrade åsigt hufvudsakligast med stöd af nyssnämnde §, ty det är ju tydligt, att då det beror af hvarje ledamot att få Ståndets beslut fattadt öfver hvarje §, måste man med mera ordning komma till slut, om dessa olika §§ serskildt diskuteras.
Jag medgifver likväl, hvad Frih.
Sprengtporten här yttrat, att, då de 4 första §§:nc stå med hvarandra i så nära sammanhang och innehålla grunderna för förslaget, de böra först diskuteras, hvarföre jag icke skall motsätta mig en sådan ordning för öfverläggningen, i händelse Ståndet sådant beslutar, dock att Ståndet förbehålles rättigheten att öfver hvarje serskild § fatta beslut. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af Frih.