Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars nästledet är akt kill Riksstnrglsenö föresiäende Hans Kongl. Höghet Kron-Prinftn förordna, förestä, att detra Riksens Sländers beslut mätte Canstitnlions-Ukskoltet till efterrättelse communiceras: förmodandes jag art Lenne proposition, föranledd af sorgfälligheten om bestämd authorisalion i handlingssätt, af sig sjelft nogsamt ri.ikännaglfwer, atk äsyftningen dermed icke kari för någon w^ra farande. Zerr LandtNarffalken gjerde i anledning af förra delen utaf Grefwe Ivlörner8 yttrande, proposition om förordnande sf ett serskilt Utskott kill uptagande af den i dag meddelka Nådiga proposi» tion, hemställandes om ej Ridderskapet och Adelil skulle anse detta nial bäst och skyndsammast beredas af ett Utskott som endast af z:ne personer utaf hwarje Srand utgjordes; hwarjemte uppå gjord motion af Grefwe Oe la. 6aräie, Herr L.rndk-Marskalken föresiog, akt i händelse Ridderskapet och Adeln härtill iemnade sitt bifall, de öfrige respective Ständen matte inbjudas akt deruti instämma.
Protccolls-Utdrag härom blef genast upsatk och justeradk, lydande som följer: S. D.
Vcstök Högloft.
Ridderskapet och Adeln för sin del, att Kongl. Maj:ts Nädiga proposition, om en förändring i mffrifningsfättek af det faststäida ' sörstärkningsmaiiskapet, borde till ett serskildt Utskott, sam.
Den i Naji- s sammansatt af tre ledamöter af hwart Ständ, remitteras, i hwilket beslut de öfrige
Stånden manligen jkulle erbjudas att sig förena.
U-t supra. Zerr Landt - Narstalken gjerde proposition a ben af Grefwe Norner förestagne commu.nca ion till CsiistitutionS-Ulikotlet, af Riksens Ständers i adresien kill Kongl. Maj:k innefattade besitt, hwliken bifölls.
Föredrogs a nyo bet af Banco-Ulffottet inlämnave och förlednc gårdag pä bordet lagda betänkande, hwaruti Utskottet yrlrar sig anse någon osäkerhet eller olägenhet icke wara akt befara om Banco-Wcrkek under denna Riksdag förwaltas pä det af Herrar Fullmägtige provisoriskt widtagne sätt; hwilket yttrande blef pä gjord preposition af Herr Landt-Marskalken bifallit.
Upläsies och godkändes den af ExpeditionsUifkottet inlemnade Riksens Ständers underdåniga ffriswelse angående bränwiusbränningcns snara inställande.
Opnades Herrar Electorernrs lista till walos ledamöter i Hemliga Utskottet, af hwilkcn följande bcfunnos wara Scrtiil utsedde: N:o i Lrske, Grefwe NaZnus, En af Rikets Herrar.
Nw 54 Spens, Grefwe, Fullmägtig NörnLr, Grefwe ^clolpk. NtS 28g Siikvorsckolcs, ldlils, Friherre. ros Den i Maji.
Herr von Lecker, Larl, upläste till protokollet ell sä lydanb- : Wördsamt Memorial.
Dä Rikets Höglofl.
Ständer under innewarande
Riksmöte troligen arna gifwa al fäderneslandet en ny författning angående bränwinsbrän-- ningen och da inkränkningar uti den hittills neg ividsträckra bränningsrältigheken, derwid t ongen komma i fräga, torde dek rillätas mig den äran, att härmedelst sa yttra nägra reflexioner öfwer dessa inskränkningars beskaff.iihet och widd, såsom warande ell för fäderncsialidet i allmänhet högst tvigticit ämne.
Da man söker de orsaker, som efter allmänna omdömet päkalla en inskränkning uti bränwinsbranninqen, torde de hnswudsakrigen bestä uti twänne, neiminen don solsta "tt de» widsträckta bränwinsrättigheken anses leon till war ridö öfwerdrifna bränwiiisslipande, och dea andra att spans Nemälsbrist och dyr lid derigenom npsiar.
Hwad den första orsaken angar torde den wara mer inbill d än werkelig, jag anser lika med Hwarje redlig medborgare, den olyckliga inflylelse som ett öfwerdnfwi' bränwinssupande nödivändigt
Mäste hafwa pä märt flägres moraliska warde och physiska förmåga, pä Statens allmänna bästa och Va de inskränktare kretsarnes sällhet och lugn.
Jag känner lifligt, att om man kunde inskränka supuingen genom det man inskränkte bränningen, sa wore kanske ingen gräns för träng och ingen upoffring för stor; men för min del är jag fulbom, ligt öfwerlygad, att det förra icke winnes genom det Den i Maji - ior det sednare.
Man känner förmodligrn orätt Mensi ! ga passionerne, om man kror att en älskad njutning förlorar sin begärlighet genom swärigheten att den erhålla.
— Det torde tillhöra menniskonakuren att förhällandet är twärtom jag wädjac till de äldre Herrar och Mäns omdömen, hwilka öfwcrlefwat bränwinsbranningens olika skiften i wärk land, och det är dem jag frågor om det icke war bränwinsiörbuden, som gas nationen denna ytterliga böjelse för flaskan?
ma man icke inwanda att brist pä bränwin eller bränwinete dyrhet lkall hänima supandet.
Denna brist skall aldrig inträffa, om man än gaf bränningen den rrängaste gräns.
Lagbrytaren och winningslystna den skola räcka fyllhunden en broderlig hand.
Smygbränmngen och inländskt bränwin skola nu som förr blstwa hans nllflygk, och det onda skall forblifwa ohielpt.
— Bräinvm. tom nu är en export wahra änninstone frän wära wästra grönför till Norrige och flera ställen, skall be unga handels nmgeu såsom import och den laglydige landt» mannens näriugsrwäng och lidande skall blifwa enda resultatet.
Hwgd aker angär bränwinets dyrhet, sä tror jag den icke heller werka till ändamaier.
— Den förnnflige, den omkänksamme, den oförderfwade sliparen inffranker wäl dä sin förut mätiliga portion, men fyllhunden? han supec lika, han skonar icke sin sista fyrk, hela skilnaden blifwer, art han ia mycket förr är ruinerad, sä mycket förr i egenskap af liggare faller Staken till last.
— Mä det derföre blifwa Lagstiftaren och menniskokannaren gemensamt förbehållit, an annor lun» - Den i Na ki - lunda söka hämma detta ryöwärda onda, ware sig genom nya strafflagar eiler genom ett sirångare handhaftvaude af de redan gijne, eiler genom hwad annat botemedel som hälft.
Andra orsaken, eiler efter min tanka enda orsaken, som krälwer bränningens instrankmg ar spanmälsbrist och spaumälens dyrhet.
Emot detta gällande
Ml är intet att anmärka.
Del tillhör witz, ellgen en landlmans borgerliga frihet att fä förädla den wahra hans arbete frambringat, men nar Staren behöfwer denna wahra till bröd, da, men också endast da bär denna föradlinsrätt inskränkas och den enstildta fördelen gifwa wika för den allmänna.
Malte der således blifwa lagstiftningens första ögonmärke, att ä ena sidan freda Staren fran den spannemalsbrist och öfwcrdrisna dyrhet bränningen kan förorsaka, samt akt a andra sidan >cke drisma inffrankningen längre än bchofwet tarfwar, icke gifwa den en onövrgtwis betungande beffä-ffenhet, och icke glömma de sanna och »verkliga fördelar bränningen tillffyndar wart länd.
Dä regeringen icke äger fonder nog till sädane magasins som i goda ar kunna skaffa landkmannen en' säker spannemälsafsättiiing, till ett mot andra makör s dyrhet svarande pris,' sa är bränningen onekligen den enda utwäg hwarigenom spannemalen under fredlig tid och ymnig störd, kan blifwa för ynrad och behörigen betald Mä icke mlpbdU Jet fördöma hpuVet! — ma man medgifwa, att det är bränningen wi haswa alt tacka för wära nya och wiosträkla odlingar, för wärk förbättrade Hkcrhruk, för tvär mwibgade boffapöffötsel, förde Den i Maji - inhemska vick»alier fem fylla allmänna bchofwel och Kronans förråder, med ett ord för alla landcmannayrkens florerande, wch för det han sjelf icke dignat under bördan af förhöjde kconoutlagor och andra wahrors upsteg^ade pris! nia man uplyst inse och opartiskt beräkna desia fördelar och icke -äta det warma niiek leda sig för långt i inskränkning — der will säga fran en ytterlighet till en annan; emedan alt ytterligt är ställt pa gränsen af crk fel.
Lagstiftningens andra wigttga synpunkt wid denna fräga, anser jag böra wara, att, när man tager för afgjord nödmändigheren af c n in skrän kning, denna inskränkning dä först ma drabba dem som enligt sakeus natur hafwa ingen, eller åtminstone ganska ringa rättighet till bränwinsbränning.
— Dctza äro efter min ranka: städerncs inr wänare, samt torpare, inhyscsmän, soldater m. fl. dylike pa landet.
Städerne hafwa förmodcligen erhållit sin jord för att producera 'lin, hampa, färgstoftcr och jordfrugker men icke spanmäl, i alla fall lärer en hmar medgifwa, att ftäderueö bränning är grundad pä köpt spanmäl att denna spanmälsförädling icke är nägot stadsmanna yrke och att densamma icke i städerne likasom pä landet kan gagna genom en ntwidgad boskapsskötsel och en deipä grundad odliugsförmäga, likwäl känner jag små städer som hwar för sig ärligen tillwerka mer brämvin än sammanräknadt kanske 22 socknar pä landet, och man skulle förmanas öfwer beloppet af den säd de förbränna.
Torparen, inhyseömanneu och soldaten anser jag afmen oberättigad - 104 Den i Naji. god att bränna, emedan han icke förmär fram» bringa mer spanmal än dan till si» föda behöfwcr.
Sedan bränningen undergått denna pä billighet och sakens natur grundade inskränkning, anser jag efter min tanka, ingen annan wara af nöden , nota dano: i ymnigare ar> —.
Deremot i smara är torde növwanbigheien fordra, akt ben sinn om helt och hattu, stundom kill någon del in, sialies. __ Ma derföre wid god arswaxt
Ven werklige landtmannen, nemligen: hemmansägaren och h mmansbrukaren fä förädla sin egen wahra med sä stor och sä bejkaffid redfkap han behagar, un» der loppet af den lid hans kreatur sta inne, ncm, lige»: trän början af Oktober till slutet af Maji, emot den un gällande, eller mä wara, en ännu högre afgift; men mä man deremot uti reneria» riuaenö hand owägcrlrgen öfwerlemna den rättigheten, att i swara ar, elier med ett ord, da brist eller dyrhet inträffa, till sa stor del den kjenliqr pröfwar, indränka denna bränningslid! härigenom skulle a ena sidan landtmannen wara fri frän det beswärande och tili kulen ledsamherer ledande twängct af en fixerad pannerymd, samt Staken ä andra sidan wara fkyddad frän ali genom bränwinsbränr:ing tillffyndad hungersnöd och brist.
Skulle ater den nu förestående bränningsinfkränkningwerkstallas salunda, attendast en wist ringa pannn ymd tilläts ät hivade hemman eller hemniansdel, sa mörer man harwid följande betydliga fwärighetcr. r:o Den, att afgöra om panncrymden bör bestämmas efter hemmantalet eller efter ägorymden, dek förra wore föga billigt, da man känner att hem - Den i Maji.
IVA hemmantalet är en högst felaktig mättstock pä jordens godhet, rymo och produckionö förmåga.
Akt äler lägga ägorpmden till grund, möler dek hinder, att icke alla hemman äro pä Geometrisk Charta af fattade.
D^finkom, hwilkcn mängd och hwilkeu längd af Undersökningar l detta ämne, och det i en tid dä den allmänna beskattningen fordrar sa mycken arbets lönad och möda. 2:0 Sedan pannerymden blifwit fixerad, inträffar der förhållande, att, som man icke alltid kan påräkna en lika skörd, sä skall samma panna, hmilken i ett godt ar är för ägarens behof för liten kunna i ert swart är wara för Staten och for spanmälstillgängen allt för stor och ändamäler således ä ingendera sidan winnås. z:o Wld bränning med smä pannor förstöres spannmål och med Ulan tillbörlig härnad för ägaren — hans förlust ar äswen Statens, hwars medlem han är.
Defiukom skall häraf nu som förr upsiä lagbrott bruket af för stor pqnnerymd af dubbla bröst och af sä kallade tjnfhat tar, följden blifwer understes, husvisirationer, chicaner, prejningar, rättegängac, förbittring och falska cdgängar. 4:0 Torde man nu äfwen böra taga i betraktande den förlust hwarje landtman gör, dä han nytz med fullt förtroende till en af Konung och Ständer gistren författning, lätit förfärdiga sin branningsredskap, och nu ser sig beröfwad desi bruk, och nödsakad att inköpa en annan.
Detta blifwer förhållandet snart sagt med hwarje landtman i Riker — hans kost - Den * Maji - kostnad harwid är icke obetydlig och man har swärk att säga om han , elier publica stäes lider mäst.
Till följe at hwad jag nu haft aran anföra, är win öfwer ygelse, afl Slädernes bränning, antingen aldeles elter och lill ganffa betydlig del mä uphöra; alt torråren, inhysesmannen och soldaten, med flera dylika, icke mä fä bränna; alt deremot hemmansbruk, ren mä ulöswa denna rättighet i 8 manader af äret med hwad flags redjlkap som hälst, emot proportionerad afgift, men att den rätt owedersägelftn ma tillhöra tvär Regering , en Regering till hwiiken hwarje Swenff man kan fästa det största förtroende, atr elter arewäxt och andra omständigheter till en del eller helt och hällit för äret inställa all bränwinsbränning.
Om dosta inför Herr Landt-Marstfalken samt Högiofl.
Ridderffapcl och Adeln wördsamt framlagde refterioner kunna wara till någon nytta i detta wigtiga ämne, ckall dek wara en sann tillfredsställelse för d.-n, som inom detta wördnadswärdg
Samfund l dag för sörsta gängen höjer sin röst — en rost som kan wara misttagetS men icke egennytta ns.
Remitterades till Oeconomiä-Ulsikottets åtgärd.
Ilpläsies'ett protocolls-utdrag af den27dlpril frän Bewi' N!o.gsrUkft'ollet, och ett memorial af den zo April ifrän Expcditions UlfVotket, begge innesairande anhållan i anledning af 24 §.
R,ksdags-Ordningen att wid inträffande behof fa antaga betjening kill större antal an samma H för ouud, gänaelig anser, hwarjemte Eppeditions.U.ffoltet an - Den !
Nair- i«7 häller akt sä wäl Prorocolls-Ukdragen ifrän de refvective Ständens Caittzlier som beränkandcn frän Uiskolten, och alia andra tis! bihanget hörande acler, marke, likasom sistledne Riksdag genom Ständens och Ukffoltens Canhlicr ofördröjeligen till Utffviker expedieras.
Sedan Herr Laudt-Marf^alken härjemte lätir upläsa Borgare-Sländets ProtocollsUldrag innefattande bifall ä Bewillnings-Utskotters begäran, gjorde Herr LandlMarskalken proposition sa wäl ä Bemillnings-Utskottets protocolls» utdrag, som ä Exvedilions-UtffoltetS memorial, hwika biföllos.
Uplästes Präste-SkändetS prokocolls-uldrag af ben Z2 April innehållande bifall till allmänna Beswärs- och Oeconomiä-Utskottets betänkande om inställande af bränwinsbränningen.
Uplästes följande protocolls-utdrag frän Borgare - Skändet:
Ett af den 27 April med gillande af instruction och eden för Banco-Utskottet.
Ett af den 29 Aprii med remisi till Stats Utskottet af deputerades till deltagande i öfwer-re vision af krigs-räkenffaperne afgifne berättelse.
Ett af den Zo April med bifall till Oecono» miä-Utskottets betänkande om inställande af bränwinsbränningen.
Uplästes ankomne protocolls-utdrag frän Bonde-Ständet:
Ett af den 29 April med remisi till Staks Ukskottet af fragan om dag-tractamenten för Stän Yens och Utskottens Cantzlier och Wakt-betjening.
Ett Den i Nast.
Ett af samma dag med rew.itz till BewittningSLag- och Oeconomiä- Utffotten af viee-lalmanneu ^on ^onsfon8 memorial om inchränknina > bränwinsbränning samt answar för starka dryckers omättliaa. bruk E't af den zo ?lvril med bifall till Oeconomia-Urffottets memorial rörapde bränwinsbränningens inställande.
Justerades pleni-protocollet för den zo April. Zerr Landt-Narffalken anmodade Herrar Elcctarrerne un ivälja en Elenor i sta lek för H ins Excellence H rr Grefwe Lrak? som blifwit kill ledamot uti Hewliaa UrEouct nrledd. Zerr Landt
Narffalken t.likännaaaf huruledes den särdeles omstan. igher in roffat, att a!a tre pä 8:de bankaidclninaen befintelige ledamöter crhä »t förtro nde a>t wara Electorer, hwarigenom inaen more c fri a som kunde till bänkman urses.
Herr Landt-Marffalkcn lörcftog att öch'erwägaudei häraf ännu mätte hwit'» dä möjlignvis innan korrt någon ledamot af Ridderffapet och Adeln hörande till denna bänkasdelning torde blifwa antecknad.
Rodderska pet och Adeln äkftildes kloc, kan - lii! 2 lät luxra.
In 66em Lrntocolli. 6.
Lilveillolpe.
Män - Ten » Maji - Mändagen den 4 Maji.
Plenum klockan § till r middagstiden.
Justerades pleni-protocollet för den i Maji.
Utdrag as Protokollet, hållit hos Högloft.
RiddcrMpet och Adeln wid Urtima Rikvdagen ' Orebro den l Maji i8>2.
S. D. Ansäg Högloft.
Ridderffapet och ?ldeln för sin del lämpcligt, »kt den underdäuiqa adr sien till Kanal. Maj.tt innefattande Riksens Ständers godkännande af Hans Kongl. Hogher
KronPrinsens förordnande att Riksstyrelsen under Hans Majus sjukdom förella, M e med ConstilUtionsUkffoltet till desi efterrättelse communiceras. bit sup-a.
S. D. Wid förnyad föredragning af Banco Utffottets förledne gärdag pä bordel lagda betänkande, hwaruri Utskottet yttrar sig anse någon osäkerhet eller olägenhet icke wara alt befara, om under denna Riksdag, Bancowerkct förwaltas pä dek af Herrar FnIImagtiqe provisoriskt widkagne sätt, blef detta Banco-Utffottets yttrande af Högloft.
R dderskapet och Adeln bifallit, bit supra.
S. D. Bifölls Bewillnings-Utskottets genom prokocolls-Utdrag af den 27 April, och Expeditions-U:ffoktetS genom memorial af den zo April gjorda anhållan, att wid inträffande behof, fä antaga betjening till större antal än det RiksdagsOrdningen såsom oundgängeligt medglswer; hwar - no Den 4 Maji. jemte Njdderffapct och Adelli äfive», biföll Expeditions - Utl^oktetS i desi memorial morva anhållan atl sä wäl protocolls-utdragen ifrän Siändens Eanhlier, som betänkanden ifrän Urskotlen, och alla anvre till bihangcl hörande acker, mätte likasom siftlidne Oliksdag, genom Ståndens och Utskottens Cantzlier ofördröjeligeu till Utffottct expedieras. ^err Reutercrona, Larl, hade anmält sig och upläsre följande: Walborne Herr Landt-Mgrskalk samt Högloft.
Ridderffap och Adel! Nödwändigheten af ändring i nationalbewäringens utgörande, anser jag fuUkomligcn bewist, dä tvär lika wördade joni ältade Konung i samråd med wär oförliknelige Krön-Prins askar och fordrar den.
Rättwisan och billigheten deraf, skall hwarje ar» lig man, inom sig finna, oä han gör sig denna fråga : är du skyldig att tjena och förswaca det land, der dn är född, der du njuter Lagarnes skygd, och medborgares rättigheter?
Swaret ligger klart i sakens muur, och ingen med re ngt hjerta kan härtill sana, nej. Worc långt ifrån mig att tro dek nägon Swensk kan wara nog feg för akt ha Idre hemma wid eldbrasan manta och emottaga främmande ok, än att i tid göra sig skickelig ull sin Konungs, sitt Fosterlands förswarare.
Wi aga nn, hwad Swerige ej pä hundrade är kunnat fägna sig ät, en Kron-Prins, som redan - Den i Maji- irr dan förr än dcfihjesia burit Kronan, bewisat sig wara lika stor hjelte — som Statsman och memilsPowän ^ sam derigenom wunnikwerldens beundran.
Denne Prius, hwilken blott i afseende pä de» Konungs dygder som kallat honom till Aon, förenat med den tapperhet — den ära _ dem redlighet som fran Hedenhös utmärkt Swenstorp antagit wärk land li i fosterjord , skall hall lemnäs bedragen i det hopp, atk uri Swenstkar finna de gamla Swenslkars mod och tänkesätt?
Skall han finna »agon bland ost wara kall för den äran, att med lif och blod wilja förswara sin Konung sin Fosterbygd?
Skola wi »välja emellan dek, alt lemna en mild och ivis Regering det bistånd som i denna lid är war enda mvjeliga frälsning, eller att laka främmande magiers tyranner med wald taga folk och egendom efter godtycke.
Dä jag tror mig finna swarct i hwars och ens ögon som will äga den heder att wara Swensk, anser jag subscriptionen gifwen och frägan blott blifwa om desi widsträckthct.
Sa länge medborgaren war soldat, besegrades aldrig det stolta Nom och Frankrike har blott genom en oinskränkt eonfcciplion förswarat sig snart sagt emot alla Europas magrer, och wanni! den storhet — den killwaxr hwargf det nu högmodas.
Den conscriptions tid som af war Konung Nädigst är föreslagen kan ej anses^ör läng, min tanke är att om lega tillätes för mer ätt de fem förstkommande arén förfelas conscriplionen i mänga hänseenden, den nationalanda som endast gifwcr styrka är ett land skall bättre södas och underhällaS ri2 Den 4 Naii. dä alli landets barn dela lika öde.
Moraliteten skall winna deraf, att en och hwar lärer sia !vda, lita sä latt som han lärer att befalla T)et maicha nustbruk af legning som man wld Landtmätnel erfarit, den illwisia af sine kamrater fom de legde, singö röna, aile talar deremot lika högt som den narurliga lagen hwilken i hwarje hjerta bast tolkar menuiskans skyldighet, och ropar försvara d.g. Jag skulle hälldre än legning förestå, antingen akt wista nndantag rent af gjordes, där menskUahet och nöd wänvighet sadank fordrade och at en Rätt pre« eiderad af Landshöfdingen med Z:ne of hwarje ständ bedömdes och sedan till Konungens fastställelse inlämnades: till exempel, där enka eiler Utlefwadt folk med en enda myndig son förestår hemman.
Och da det sker af Myndig broder för faber- och moderlösa syskon; eller ock ark en sädan som förut nämnt är, sammansatt rätt, es er granskande af wista examens betyg, fridömde frän eonscripkjon för hwarje ort och stad ett proportionerad! och inskränkt antal ynglingar af hwarje stand, for hwart och ett lefnadsyrke eller tjenst i landet; och att-confcriprionen om sä för antalets fyllande erfordrades, i sädant fall räckte ett eller tmänne är längre» owanlig fallenhet och häg för Åkerbruk; medfödt snille i mechaniskt- eller handelswagen; innerlig kallelse för de heliga plikter, som äligga det andeliga ständet och utomordentliga framsteg i lagfarenhet eller csmeral-werkct, skulle dä efter pröfning rj rubba eller störa sadane ynglingars framsteg pä sin bana.
Och stora mistbruk härwid tror jag- ej att befara, dä icke annat bör förmodas, än att hwar och Den 4 Hlaji.
HZ och en embetsman upfyller sin plikt och att hwar och en wald kill förut upgisne räkkF haller sin ed helig dch känner des; wigk.
Jag har bewisat min rro med mina gerningar; hade afsked war ej uti »kskrifniiiasaren, irodde kunna wara säderneslandet nyttig, när Landtwärncr för 4 är sedan Uiskrefs, en genomskjuten annu mäst obrukbar arm, och min Kominas nåd den jag hoppas wig föcijena, jcmle tillfredsställelsen inom mig arc hafwa gjordt hwad jag borde ar min belöning: och med samma tänkesätt skola resten af mina lemmar och dagar med glädje upoffras, när sä fördrag. ZanS Exccllence -Jerr Friherre chalman, upläste till Prokocollet Wördfamk Memorial.
Det ämne hwarmed jag ett ögonblick önskade, fästa Ridderskapet och Adelns upmärksamhet är den omrwistade frägan, hnruwida den absoluta tönscriplionen utan legning bör anses som en särskilt ständspligk för Adeln.
Jag har hört denna tanka stödas i synnerhet pä Adelns primiliva bestämmelse, och med ail agtning för den Fosterlands känfla hwarmed denna tanka blifmit framställd, kan jag dock ej underlåta att berwid göra nägra anmärkningar.
Jag kanner att Adelns allmänna skyldighet war alt suga lill hast och draga i härnad.
Tjdehwarfwcts lynne, sedernas råhet och upfostrinqens rustning sörallmännade under medeltiden möjligheten af denna pligt.
Orden tapperhet och dygd wöro da synvninia, all förtjenst lag i styrkan Hörsta Del- 3- och Den 4 Maji - och swärdet wisade enda wägen till betydenhet, utkomst och ära.
Barnen upwäxte tvid digterna om kämpcdater de bildades frän waggan till Krigs standek sein da war det enda ädla, och den physisika upsosiran blef altid hufwudsaken i denna biidning, emedan en stark och härdad kropp utgjorde första egenskapen för krigaren.
Förändrade seder omstöpte efter hand denna krigiffa syftning, och gaf ak förkjensten helt nya föremål.
Med wäxande uplysnrng började man infe behofwer af inan, som knnde leda krigens altid obestämda gäng till mera, calculerade resultater som efter förmildrade siyrelsegrundcr knnde gif wa statskroppen cn till ordning och säkerhet mera bidragande sammansättning, och Adelsständer feck säledes nu den dribbla bestämmelse, alt strida för Staten och art tjena den i andra wigliga embeten.
Pa detta sätt blef äkwen den civila förstensten en ny wäg kill
Adelskap och krigöyrket blef nu mera ej detta ständs enda och uteslutande skyldighet.
Men äfwen före denna omstkapelss i seder och tänkesätt war det aldrig en owilkvrlrg pligt att i trots af egen böjelse eller physisk fallenhet träda i Härnad.
Julska lagen Utstakar tydligen redan pä tolfhundrakalet den rättigheten all ställa karl i sitt ställe, likwäl med förbehäll, cm det borde wara fri man och ingen träl, och denna lag framställer ej andra grunder än de i norden dä allmänt antagne hwarken forntida eller samtida erfarenhet kan säledes ge styrka cit conscriptionssystemet utan legning.
Dä Adeln sjelf disponerade sine nnderhaf - Den 4 Naji - wande kvar bet en owilkorlig pligt att upställa af frälset bewäpnade män til!
Konungens tjenst, men benna urgamla skyldighet bör ej förblandas med den, att hwarje Adelsman owilkorligen sjelf borde gä i härnad' att äler stödja denna förmenta skyldighet pä födsel, förfäders bedrifter m° m. wisae en än större origkiqhek- dä sä mänga aktningöwärde flägter finnas inom wärk Riddarhus hwars förfäder aldrig dragit wärjaN, men hmars adelskap ej mindre ädelt harleder sig fran civila dygder och sörljenster.