Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar, mine Herrar, eder otålighet att efter en så lång öfverläggning komma till beslut; men fruktan att vi möjligen skulle stadna i ett för landet olycksaligt, och min önskan att i sådant fall kunna undandraga mig all del i ansvaret, bjuder mig att före voteringen yttra mig, och påkalla Eder uppmärksamhet å en omständighet, som innefattar ett kraftigt argument emot anslag till Götha Canal för det närvarande, och som åtminstone bestämt min öfverty - 182 Den 26 Mars e. m. geise, att deremot rösta nej.
Jag alluderar på det sammanhang, som utförandet af Götha Canal har med vårt pappersmyntsystem.
Det är sannt, att vårt mynt-system var redan mycket skakadt vid den tidpunkt, då Nationen inleddes på Canal-företaget, men om man måste medgifva, att detta företag varit outförbart vid en sådan epoksom efter 1809, om icke pappersmyntsystemet blifvit ytterligare begagnadt, att det var med ett ord sagdt: en slags conditio sine qua non för Canal-projectet; så måste man också finna, att allt bemödande att återkomma till ordning i myntväsendet skulle motarbetas, så länge Cånal-intresset hade öfvervigten vid Riksdagarne och att, om man nu beslutat göra slut på myntoredan, så måste en af de directa orsakerlie dertill utestängas från allt vidare menligt inflytande.
Att myntets förstörande ingått i planen för Canal-företaget såsom ett nödvändigt medel, lärer nu mera icke kunna döljas, ehuru man nu torde slippa att höra upprepas en sofism, som dårat allt för mången, och hvarmed Götha Canals förfäktare, drifne med ovedersägeliga argumenter ur den ena förskansningen till den andra, slutligen i de fleste discussioner såsom yttersta nödvärn tillgripit, den nemligen att Götha Canal, ehuru synbart dyr, dock verkställdes med bara papper — och således ej skulle innebära någon stor uppoffring å Statens sida.
Det var icke länge - Den 26 Mars e. m - sedan som upplysningen 1 vårt land var så ringa i National-ekonomi, att man icke förstod det allt som frambringar arbete, vare sig guld eller papper, äger ett värde just derföre, att det är arbetet, som ligger till grunden för alla värden; att således en nation, som bortslösar hvad sorn representerar och determinerar dess arbetskrafter på ett oproductift företag, bortslösar sjelfva dessa krafter, det är: sin förmögenhet och sitt välstånd.
Nu har väl mången fått lära sig inse dessa sanningar med sin egen undergång , då han af brist på dessa samma papperslappar måst tillsläppa sin redbarare egendom, och nödgas slafva för andra.
Nu skulle det sticka för mycket i ögonen, om man, ögonblicket förrän Stäriderne gå att bestämma detta pappersmynts värde till silfver — åter framkomme med den gamla sofismen, ty en hvar skulle derigenom snarare lockas att genomskåda och calculera, bur mycket Canal-byggnaden medtagit och ytterligare kräfver i verkligt silfvervärde, Försigtigtvis tiger man derföre, men huruvida man ej påräknar en fortfarande verkan af den väl inpräglade fördomen —- det blir en annan fråga.
För min del kan jag icke slå borrt den farhågan, att det ingår mycket i beräkningen, såsom verksamt att förmå Riksens Ständer till beviljande af de 3 nyo fordrade 800,000 R:dr.
Så länge i ett "Hor två af RiksStånden den villomening rv i84 Den 26 Mars e. m. vilja bara papperslappar — så länge har CanalDirectionen alltid hvad man källaren chance för sig alt lyckas genomdrifva sina pretentioner.
Det är således förlåtligt om jag misstänker, att en effectiv myntreglering, såsom stridig mot Canalens intresse, medan den färdighygges, nu å samma sida motarbetas.
Jag har svårt att glömma det, enligt Canalens primitiva plan, den var ämnad att utföras till det mesta med den vinst en Discont med pappersmynt skulle gifva.
Jag känner till och med, att det var med hoppet om en öfverskjutande vinst af denna discontering, som vinningslystnaden inlockades i företaget.
Hela planen huru storsint, huru patriotisk den än må hafva varit i afsigten, kan således i mina ögon aldrig bedömas, utan i förening med det medel, som man tillåtit sig bruka, att på folkets okunnighet och godtrogenhet hygga ett must- och märg-utsugande credit-system—alldeles detsamma som Laws i Frankrike.
I stället för Missisippi i bakgrunden förespeglades här för somlige vinsten på discontering, för andre det stigande värdet af alla egendomar och effecter; för Nationen i massa planterades i Canalen national-äran af ett heroiskt företag såsom den fana, hvarmed alla kunde lockas att der offra sina fyrkar.
Nu, säger man, äro vi nära detta nya Missisippi — det stora målet, till hvars ernående så många millioner åtgått!
Men jag ber Er, mine Den 26 Mars e. m. »85 Herrar! besinna hvilket mål vi derjemte förfela?
Jo det måhända, att aldrig få vårt mynt regleradt, för att icke vägen för Götha Canal må bli tillstängd för de nya anspråk, hvilka troligen uppstå i den mån vi icke tvärklippa de närvarande.
Det finnes likväl en annan Canal vi framför alla andra borde vid denna Riksdag fullborda; den verkliga Communications-Canal nemligen, som igenfinnes i ett stadgadt och säkert mynt.
Dess nytta är hvarken problematisk eller inskränkt till vissa provincer — den löper i alla möjliga directioner, underlättar rörelse inom och utom landet och är ett oumbärlig vehikel för Nationalvinst.
Men när hör man, för delta sanna storverks utförande ifras af Götha CanalDirection.
De stora och beundransvärda talenter, vi i dag åter haft prof på, när funnos de nånsin använde för att illustrera den vigtigaste ekonomiska fråga vår närvarande epok omsluter?
Och Styrelsens Ledamöter — de som nu tillstyrkt den Nådiga Propositionen.
När hörde man dem yrka nödvändigheten att snart och kraftigt stadga myntförhållandet?
Skulle vi nu på förhand satisfiera Götha Canal, så vore kanhända Riksdagsintresset i det mästa fyldt.
Canalens stridiga interesse mot myntfixation, (så länge den med alla sine item är ofärdig) —- är åtminstone för mig så ögonskenligt, att till dess jag ser den sednare på goda säkra grunder etablerad — Lill dess ropar jag af 186 Den 26 Mars e. m. alla krafter
Nej, till en enda skillings utbetalande hvarken såsom lån eller anslag.
Kan ej ett nödigt råderum, att med sansad öfvertygelse få besluta, beviljas?
Är då Götha Canal förmer, än Nationens välfärd?
Huru kan man annars uppoffra den sednare för den förra.
Säger man, att Canalen eljest ramlar, så må den ramla.
Jag tror likväl, att den icke skulle betydligt lida af ett års uppskof.
Den står nog öppen, till dess vi igenfylla den, och vill troligen sluka så mycket vi finnas beredvillige att offra, så efter som före myntregleringen.
Friherre Boije,, Ludvig:
Jag uppträder icke att tala hvarken för eller emot Canalen.
Det ämnet är redan uttömdt, och jag känner hvad jag är skyldig Ridderskapets och Adelns tid; men jag känner också min rätt, och då jag här oförmodadt hört en grundsatts motsägas, som jag redan år i8ry yttrade, tror jag mig tillåtit, att få försvara den, emedan den är, i min öfvertygelse, af mycken vigt.
Jag vågade 1817 erinra Ridderskapet och Adeln, att det egnar, att det är Ridderskapet och Adeln värdigt, att bjuda opinionen i allmänna ämnen, men ingalunda att, till sin ledning, emottaga den utifrån; och denna grundsatts är jag ännu trogen, emedan Härden af de många ofta ombytliga opinioner, som sedermera blifvit Allmänheten påförde, har Den 26 Mars e. m. 187 med hvarje år allt mera bestyrkt min tanka.
Jag är ännu så öfvertygad om origtigheten af denna grundsatts, att jag skulle djupt beklaga det folk, hvars Regering eller Representation voro nog svaga, att låta styra sig af hopens opinioner, dessa conjuncturernes vindkast.
Hans Ejccellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och BancoUtskottens förevarande
Ja och Nej, hvarjemte votering begärdes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande voteringsproposition ; Den som bifaller Stats- och BankoUtskottens Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; 188 Den 26 Mars e. m.
Vinner Nej, anses Stats- och BancoUtskottens berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs.
Sedan 4l> 42> 43 och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 3 qvart till 10 om aftonen; och befunnos efter voteringens slut, klockan tre qvart till 12 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösLerne hafva utfallit som följer: Ja — 146.
Nej — 206.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMa.rska.lken BancoUlskottens ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskotten återremitteradt.
Sedan återremiss af ifrågavarande Utlåtande nu är beslutad, anhåller jag, att Herr Grefven och LandlMerskalkcn täcktes inhämta , huruvida Den 26 Mars e. m.
Ridderskapet och Adeln instämmer i mitt förslag om föreläggande af fjorton dagars tid för Stats- och BancoUlskotten alt inkomma med deras Utlåtande öfver återremissen, och då jemväl yttra sig i hufvudfrågan om anslag till Götha Canalbyggnad.
Upplästes till justering och godkändes FxpeditionsUtskottets under N:o 43 afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Adresse till Hans Majit Konungen, i anledning af Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Betänkanden:
Frän Bevillningsutskott et :
Af den 7 dennes: N:o i5.
Angående Stämplade Pappersafgiften.
Frän Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten:
Af den 18 dennes: N:o 8.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket af den \
Lades på bordet. igo Den 3o Mars f. m.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 12 om natten.
In fidem Prolocolli, O. J. Lagerheim.
Måndagen den 3o Mars 1829.
Plenum klockan 10 Förmiddagen.
Herr af Uhr, Gustaf j uppläste följande:
Jag är öfvertygad, att den motion jag nu går att väcka, i anledning af frågan om Götha Canal, förtjenar uppmärksamhet och skall vinna mångas bifall; men deraf lofvar jag mig visst icke någon framgång för saken.
Vi hafva sett, huru det gått med Nationens vigtigaste, mäst behjertade, och derföre i sjelfva Grundlagen uttryckligast förbehållna rättighet: tryckfriheten.
Vi hafva sett, huru det gått med mycket annat, och på samma sätt skall det oftast gå, så länge Representationen är så sammansatt, att den hvarken äger Folkets eller Regeringens förtroende.
Men verkan må bli huru ringa som hälst, jag uttalar dock min öfvertygelse.
Jag ernar icke nu tala emot Canalens fullbordan, icke utgjuta mig i klagovisor Den 3o Mars f. m. igf öfver det fatala misstaget i planen, att den en gång fulländad, i fall den blir det, kommer att lemna de fartyg, som passera den Österut, i Skärgården eller öppna sjön, vid Söderköping, då det är utrönt, att den i stället, och jag tror med vida mindre kostnad, kunnat föra dem till Örebro, der en annan och nästan rak Canal-fart, mecl få slussar, emottagit dem, och fört dem till Stockholm; så att en inländsk segelled kunnat vara öppnad mellan Götheborg och Stockholm, i stället för mellan Götheborg och Söderköping.
Men om det gifves ett medel, att för den inländska trafiken i betydlig mån återställa de stora fördelar, som härigenom gått förlorade; så måste detta medel förtjena uppmärksamhet.
Och ett sådant medel gifves.
Committerade eller Directionen för Grand Junction Canal skickade år 1799 någre Deputerade till M:r Joseph Wilkes Stenkolsverk, vid Measham i Derbyshire, för att undersöka nyttan af jernvägar, och följden deraf blef den märkvärdiga, att CanalBolaget an/ade jernväg i stället för Canalj på en del af Canallinien; alldeles som om vi skulle anlägga jernväg, i stället för att fullända Canalen.
Min mening är dock ej nu, att föreslå sådant; men för alt för industrien och den inhemska trafiken bereda möjlighet till någon ersättning för de stora fördelar, som 192 Den 3o Mars f. m. gått förlorade derigenom, att en Canal blifvit dragen genom östergöthland, i stället för att sammanbinda Westgötha- och Hjelmare-Canalerne, vågar jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer — antingen Canalen blir fulländad eller icke —■ anmoda sine Fullmägtige i Banken eller i RiksgäldsContoiretj att genom en sakkunnig person (som säkrast torde erhållas från England) låta undersöka localen mellan sjöarne kVuttern och Hjelmar en, i afseende pä en jernrailvägs anläggning.
Resultatet af denna undersökning borde sedan af trycket allmängöras, för att blifva föremål för den enskilta omtankan.
Uppgiften i Canalkrigct, att jernrailvägar kosta 5ooo £ Sterb för en Engelsk mil, är likartad med många andra uppgifter från samma båll.
Jag påstår deremot, och har bevis för detta påstående till hands, alt år i8a5 var kostnaden endast omkring 660 Pund; men då ansenliga fyllningar, djupa gräfningar, eller broar måste verkställas, ansågs kostnaden kunna uppgå till 4 a 5ooo Pund.
Om man nu, för att, som man säger, skära till i vexten, icke gör afseende på de lägre arbetslönerne här mot i England, och om man ytterligare fördubblar det i England gängse priset, 660 Pund till 1320 Pund för en Engelsk mil; så skulle, efter en sådan beräkning, arbetet kom - D e n 3o Mars f. m. komma att kosta aldrahögst omkring 400,000 R:dr B:co, men sannolikt aflöpa för mycket mindre.
När så många millioner redan äro nedgräfde i Canalerne, och blott den återstående delen af Östgötha-linien ännu torde consumera några millioner; så borde väl också något användas, för att göra desse Canaler nyttige för hvarandra, och nyttigare för det allmänna.
Jag begär dock ej, att företaget skall verkställas; jag begär blott, att Ständerne mätte anmoda sine Fullmägtige, att låta undersöka förhållandet.
Om jag ville värfva.anhängare, så behöfde jag blott lägga vigt på den omständighet, att rail-vägen skulle komma att passera Wiby Kyrka, och detta skulle genast kasta alla centralförsvarets förfäktare på min sida, så framt desse äro consequenta; men jag afser dock endast, att mångdubbla nyttan af de redan färdige, men liksom isolerade Canalerne, och det genom ett communications-medel, som är mycket mindre kostsamt, än de små canalerne, för inland navigation, (hvilka åter kosta blott af hvad Canaler kosta af Götha Canals dimensioner) och hvilket communicationsmedel i sjelfva England, oaktadt dess ofantliga varutransporter, användes med mera fördel än Canaler; i afseende på hastigheten i 18 H. Den 3o Mars f. m. transporten, brukbarlieten alla årstider, med mycket mera, Herr Ribbing, drvid:
Om den regeln är rigtig, att man ej bör framställa förslag till utgifter, innan man fullgjort redan ingångne betalnings-förbindelser, och Rikets Ständer ej kunna anses hafva iakttagit detta sednare, förr än de, på ett eller annat sätt, sökt uppfylla det löfte, som finnes tecknadt å hvar enda utelöpande Bancosedel, och dessutom äro alltför mycket besvärade af de Communications- och Canalarbets-företag, hvaruti de redan iråkat; så tror jag, att alla dylika förslag böra( tills vidare ogillas.
Herr Dalman, Lars Johan, anförde skriftligen:
Då jag genom en inadvertance, ehuru närvarande till voteringens slut i Götha Canalfrågan, sisla plenidag kom att försumma aflemna min voteringssedel, och således undgeck att dermed öka de i/\G rätttroendes antal, anhåller jag vördsamt få några tankar i ämnet för min räkning till Protocollet, såsom ett bevis, att då jag aldrig följt Götha CanalBolagets fanor, man hvarken nu eller någonsin kan värfva mig dit, och att jag såsom folkrepresentant ej Den 3o Mars f. m. på något vilkor skall kunna uppoffra reela fördelar genom phraser om de ideela.
NationalRepresentationens förpost-affair med Götha CanalBolag har då gått för sig, och den Segersälle CanalHjelten Herr Grefve von Platen har, såsom alltid tillförene, behållit stridsfältet.
Med sorgna blickar emotser jag, och säkert mången med mig, särdeles ibland våra Committenter i Norra och Södra Länen, utgången af den snart väntade Hufvudbataillen.
O, mitt arma Fädernesland!
Skall du då ännu längre försumma alla dina vigligaste angelägenheter:
Myntbestämning, Försvarverket, Industri och Undervisningsverkens reorganisation; och i stället uppoffra ännu allt framgent dina så svårligen hopskrapade medel till ett Bolag, som med så gränslös otacksamhet förut emottagit så många millioner?
Den interessanta öiscussionen i Thorsdags har säkert hos hvarje fördomsfri man rotfästat den öfvertygelse, att Canalföretaget är enskildt, och att Staten uppfyllt alla Contractets vilkor, och långt derutöfver, men att Bolaget deremot ögonskenligt brustit i sine åtaganden; och då det redan 1815 uppger sig som långifvare, och Staten som Gäldenär, vågar jag ännu en gång hemställa till Eder mine Herrar! hvad man skall tänka om detta Bolag, och huru ett FolkOmbud med godt samvete kan tillåta sig, framför fyl i3* - ig6 D en 3o Mars f. m. landet af alla Statens egna behof, bifalla, att den sjelf skuldsätter sig, eller tillverkar nya sedlar, för att tillfredsställa detta Bolags eviga pretentioner.
Ett Bolag, som, under missagtning för sista Ständers beslut, ej ens vårdat arrangera sig sä, att åtminstone början af detta årets arbeten, löner, o. s. v. skola kunnat bestridas.
Är det skäligt, att helt simpelt anse Staten såsom sin Banquier, och utan erbjudande af någon garantie yrka ej blott desse 845,ooo R:dr B:co, utan låta tydligen påskina kostnader af Ångflotta, nya Fästen och Hamnar, Trollliätte-Canalens ombyggnad och dylikt, hvilka blifva i en framtid i o gånger dyrare agregater.
I en societe, der jag desse dagar varit, och hvarest såsom öfverallt den vigtiga Canalfrågan i främsta rummet blef talämne, yttrades, som mig synes, sannt och sinnrikt:
Skulle, enligt Grefve von Plåtens benämning, Canalen vara årsbarn med Svenska Folkets frihet?
Nå väll men låtom oss dock ej neka, att det är ett sorgebarn, att dess uppfostran faller sig något dyr för så fattiga föräldrar, som Svenska Folket, hälst då det kära barnet synes vara mot sina fostrare särdeles trotsigt och olydigt.
Skulle likväl minsta sken af sannolikhet förefinnas uti Canalvännernes taflor om den fullbordade Canalens fördelar, ehuru Bolaget, (märkvärdigt nog) oaktadt Statens 6 millioner ej återfordras, likväl ej sjelf vill komma i njutning af dessa åberopade härliga Den 3o Mars f. m. 197 inkomster, utan i stället helt beqvämligen vill taga ränta af sina medborgare på Actierne; nå väl, må då Staten sjelf öfvertaga Canalen, ty enär BolagsContractet å Actieägarnes sida så rysligt är brutit, måste de antingen tacka för hvad de fått, och som hedersman sluta sitt storverk sjelfve, samt aldrig mer låta höra af sina trottsiga anspråk, eller ock skämmas att neka Staten få fullända Miraklet, men notabene Actieägarne då ej vänta sig en enda skilling, förr än Staten sjelf genom Canalens inkomster blifvit betald.
Föredrogs å nyo Friherre Wrangels, Henning, den 5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, innefattande hemställan, dels att, till befordrande af skyndsamhet i tryckningen af RiksStåndens Protocoll och Handlingar, en Cylindrisk Boktryckarpräss måtte från England till nästa Riksdag anskaffas; dels ock att de å Riddarhusets tomt åt sjösidan befintlige byggnader måtte, vid inträffande lägligt tillfälle, åt någon väl känd Boktryckare uthyras.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade remittera denna motion till Stats- samt RiddarhusUlskotten.
Jag vågar underställa Herr Grefven och LandtMar - ig8 Den 3o Mars f. m. svalken samt Högloflige Ridderskapet och Adela, huruvida en remiss till Stats- samt RiddarhusUtskolten kan förenas.
RiddarhusUtskottet är ej något Rikets Ständers Utskott, och jag bekänner, att jag ej har mig bekant, att det någonsin stått i beröring med något annat Utskott.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att dess mening var, att förra delen af motionen, som rörer anslag af Statsmedel till inköp af en Cylindrisk Boktryckarpräss, skulle remitteras till StatsUtskottet, samt sednare delen deraf, rörande uthyrande af några å Riddarhusets tomt belägna byggnader till en Boktryckare, öfverlemnas till RiddarhusUtskottets Utlåtande; och hemställde Hans Excellence å nyo, om Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att, i öfverensstämmelse med hvad Hans Excellence nyss föreslagit, bevilja remiss af ifrågavarande motion.
Å nyo föredrogs Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, den 20 dennes f. m. på bordet lagde Motion om ändring af, eller tillägg i, Kongl. Maj:ts Nådiga Ordning för Dess och Rikets Cancellie i afseende pä Allmänna Handlingar, hvilka kunna utur Riket utföras. Den 3o Mars f. m. »99 Friherre Ridderstolpej Fredrik_, hade inlemnat ett Anförande, som upplästes, så lydande:
Om den motion, som Herr Crusenstolpe gjort, leder till utgifvande af någon förordning, sådan som den i berörde motion af honom blifvit önskad, iakttager jag härmed tillfället att, lika frivilligt som högtidligen, medgifva, att denna förordning må retroactift verka på alla de handlingar, hvilka genom min åtgärd blifvit lemnade från den samling, som genom arf mig lagligen tillkommit.
Äfven jag fäster en stor vigt vid bevarandet af våra Historiska urkunder.
Jag delar således Motionärens nit förderas bibehållande, och, såsom ett medel dertill, för deras återförande, så vidt lagligen ske kan, till Statensägo.
Men jag skulle ej önska, att detta nit sträckte sig derhän, att förbise den enskilda äganderätten så långt, att man inträngde i private personers Archiver.
En värd Talare, Herr Friherre Anckarswärd, har i denna del så fullkomligen yttrat och motiverat en öfvertygelse, som äfven är min, att det för mig endast återstår alt med honom till alla delar instämma.
Den nu gällande CancelliOrdningen innehåller i 17 §., att Secreteraren i Riks Archi vet bör så utaf bok-cataloger som i sterbhus sig underrätta om böcker och skrifterj som till Archivet förtjena 200 Den 3o Mars f. m. att inköpas, hvarom han hos HofCancelleren anmälan gör.
Skulle deribland något finnas, som förut RiksJrchivet bevisligen tillhört, äger han att sådant utan betalning återfordra.
29 §. 3 mora. innehåller följa nd e: Likaledes har den, som förer brefvexling å Embetets vägnar, att den från sine enskillde papper afskilja, och hälst i Cancelliet förvara.
Till mera säkerhet, att sådant blifvit iakttagit, komma, enär en sådan Embets- eller Syssloman med döden af gått, visse personer, som af Cancelli Styrelsen förordnas, att vid hans pappers genomseende vara närvarande och de publique till sig taga.
Jag tror att desse stadganden, om de vederbörligen handbafvas, fullkomligen motsvara ändamålet alt bevara Statens handlingar; och jag befarar, att motionen, sådan som den nu är framställd i sammanhang med ett slags antiquarisk eller litterair tullbevakning, verkligen skulle leda till nog inquisitoriska åtgärder.
Jag afstyrker således motionen, och anhåller på det högsta, motionens resultat må blifva för öfrigt hvilket som hälst, att
IlofCancellersEmbetet åtminstone ej matte belastas med åligganden, som äro för detsamma så främmande och så omöjliga att uppfylla.
Dessa anmärkningar torde få åtfölja remissen.
Till en början får jag anmärka, att det allde - Den 3o Mars f. m. 201 les icke är fråga om att göra något intrång uti den enskilta ägande- eller förvaltningsrätten.
Om det skulle åsyftas, funnes det redan uti den af Herr von Schulzenheim citerade. att man i Sterbhus äger återfordra der befintlige Statens handlingar.
Min motion innehåller endast att, vid utförsel från Riket, icke alltid, men om HofCancelleren funne omständigheterne dertill föranleda, lian skulle äga att göra pretention på liandlingarne.
Jag har velat uppdraga en skillnad emellan detta och förskingringen af allmänna papper, hvarom redan finnes stadgadt; och jag har trott, att man på delta administrativa sätt lättare kunde vinna ändamålet.
Det heter i Kongl. Brefvet den 3 Maij 1782:
Den som af publika docunienter och handlingar utur Rikets Collegier något borttager, eller uppsåtligen förskingrar och föryttrar, skall blifva ansedd såsom tjuf.
Detta vore obehörigt att vilja tillämpa vid de fall, dem motionen afser.