Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tackjern och gjut - 41« Den 27 Å Bgusti e. nj. gods, 70,000 Skf? jernmalm oell 40,000 tunnor spanmål.
Jag tviflar på att, ora vi taga i liand årsberättelserna öfver Götha kanal, vi deri skola finna sådana resullater.
En annan orsak, hvarföre jag tror, alt rörelsen på denna vägsträcka skulle blifva ännu större, ifall on jernväg derstädes anlägges, är den, att det f. n. är en rak omöjlighet att forsla mera än en bestämd qvantitet malm ifrån de kringliggande bergslagerna, ty hästantalet räcker icke till att transportera all den malm, som der brytes.
Jag vågar således tro, att rörelsen på den föreslagna jernbanan skulle blifva ganska betydlig, så att den inom kort skulle betacka koslnaderne och dertill lemna en ganska försvarlig nettobehållning.
Som jag finner tiden redan vara ganska långt framskriden, vill jag för denna gång icke längre laga R. o. Ail:s upmärksamhet i anspråk men anhåller alt få fortsätta mitt anförande i e. m. plenum.
Uppå härefter af fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställd propos. bifölls att Gr. von Rosen finge fortsätta sitt anförande uti eftermiddagens plenum samt åtskiljdes H. R. o. Ad. kl. ^ till 4 e. m.
Onsdagen den 27 Augusti 1851.
Plenum kl. I till 7 e. m.
Justerades ett prot.utdr. för förmiddagens plenum samt nedannämnde från Exped.Ulsk. inkomne förslag till R.
St:s underd. skrifvelse!' lill K. ål.
N:o 210, angide preskriptionstid för liqviderande af åtskilliga i Riksg:.s-kont:s räkenskaper balancerade äldre skuldposter; .
Nio 212, angide en i Riksg:s-kont. inueslående, Kapten Cronstrand beviljad anslagssumma; N:o 213, angide förklaring af 21 kap. 1 § R.B.; och Nio 214, om sättet för upsägning af solidariskt ingångne förbindelser.
Den 27 Augusti e. IB, Anmäldes till justering, men bordlädes, på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, ett af Exped.Ulsk. under N:o 211 afgifvit förslag till underd. skrifvelse ang:de decimalsystemeis tillämpning på indelningen af rikets mynt, äfvensom på mått, mål och vigt.
Justerades följande från Exped.Ulsk. inkomne förslag till §§ i Riksdags-beslutet: N:o 44, angde förklaring af 1 § 21 kap. R.B.; och N:o 45, om sältet för upsägning af solidariskt ingångne förbindelser.
N:o 340, i anledn. af väckte motioner, dels i fråga om ändring uti redan bestämda vilkor för den af Rikets sednast församlade Ständer lemnade garanti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg emellan Orebro och Hults lastageplats vid Wenern, dels ock ang:de ifrågaslälld utsträekning af denna jernvägsanläggning till Köping.
Under nu fortsatt diskussion om mom.
N:o 1, af StatsUtsk:s i 2:dra punkten tillstyrkta beslut, anförde: Gr. von Rosen, Adolf Eugéne:
Det återstår nu för mig alt nämna några ord rörde de anmärkmr, som Frih.
Klinkowström gjort vid det med Hr George Burge uprättade kontrakt.
Hr Frilnn tyckes frukta, att i fall den garanti, som StatsUtsk. förordar, skulle beviljas af Ständma, skulle det stå i Hr Burgens förmåga att bryta det med honom uprättade kontrakt.
Så vidt jag kan upfatta betänk.
, uttryckes deri just, att garanti af 5 proc., hvaraf 4 beräknas såsom ränta och återstoden som kapital-afbetalning, å den beräknade anläggningskostnaden fem mill., till bolaget skall gifvas.
Jag kan deraf icke linna någon anledn. för Hr Burge att bryta kontraktet, dä Utsk:s förslag tvertom är öfverenrslämmande med ordalydelsen deraf.
Jag tror således, att man icke behöfver hysa någon farhåga i den delen.
Serskilt vill jag nämna, att det icke varit lätt att tillvägabringa eli sådant kontrakt.
Vanligtvis har vid slika kontrakters upgörande det tillgått så, alt man först erhållit garantien, och med densamma i banden, har man sedan sökt den person, som velat åtaga sig att bygga vägen och öfvertaga den del af aktierna, som icke blifvit tecknad i det land, der aktieteckningen försiggått.
Här har varit ett motsatt förhållande, och jag tror, att man snarare borde bålla mig räkning för det sätt, hvarpå jag utfört delta, än att dervid finna anledmr till anmärkmr.
Jag får vördsamt yrka bifall å StatsUtsk:s betänk.
Ehuru önskligt del bade varit att StatsUtsk. bade framlagt ett betäok. i detta ämne mera utveckladt och mera grundacll på noggranna beräkningar än som nu är fallet, äfvensom att någon längre tid varit hvar och en förunnad lill alt fatta sitt beslut i ett så vigtig!, på fäderneslandets alla industriella intressen så djupt ingripande ämne, bar jag 448 Den 27 Augusti e. m. dock varit nödsakad, alt på de uplysningar jag kunnat förskaffa mig oell inom den korta liden af ett dygn grumla mill beslut i frågan.
Jag har, med nitälskan för företageis framgång såsom giltiga ansell de af Utsk. framställda skäl för detsamma, hvartill dessutom kunna läggas många andra af Hr Gr.
Rosen i f. nits plenum så förtjenst ful 11 framställda.
Jag anser mig således icke behöfva t rotta R. o. Ad. med all söka npväcka några flera skäl än de af mig redan åberopade, och instämmer, på grund af dem, i allmänhet uti hvad Utsk. föreslagit i afseende på den nya jernbanan.
Men, då jag funnit giltiga skäl för ett sådant beslut, bar jag icke heller kunnat eller bordt förbise de vigliga motskäl sorn kunna anföras.
De åro hufvudsakligen sammanförda i Frih.
Palmstjernas reservation och jag anser mig böra göra ett, ehuru ofullständig!, försök att vederlägga desamma.
Palmstjerna har i första punkten af sin reservation ansett stalsutgifien af 10 milltr vara så att säga bortkastade penningar.
Jag får då fästa upmärksamheten på huruvida icke lika stora, kanske äfven större summor af Staten lill industriella förelag varit använde.
Jag vill blott taga såsom exemp. de 9 ä 13 milltr, som äro nedgräfda i Götha kanal, hvilka visserligen icke kunnat blifva Staten återguldna i penningar, men som blifvit Slaten ålerguldna genom det ökade lif i den allmänna rörelse som kanalen befordrat, hvarigenom jordbruket, handeln och näringarne dragit så betydliga fördelar.
På samma sätt hafva många milltr ridt', rik-dag efter riksdag, blifvit anslagna till andra kanaler, vägar, broar, hamnar m. m.
Alla dessa medel hafva visserligen icke i pekuniär väg återfallit till Staten, men de hafva alla gifvit riklig ränta genom de fördelar de beredt handeln, näringarne och industrien i allmänhet.
Jag tror således, att man icke bör fästa sig vid summans belopp, synnerligen som den utgår på 40 år och således blir mindre graverande, då man derjemte kan hoppas att en jernväg, som är det mest verksamma kommunikationsmedel, skall lemna lyckligare resultater än de förut varande kommunikationsmedlen kunnat göra.
Vidare anser Hr Frihtn jernvägen vara beräknad hufvudsakligen för att förflytta resande från en ort till en annan, och att således i Sverige icke den nyttan kunde dragas af densamma som i andra länder.
Andamålet med jernvägen är emedlertid upgifvet icke vara för resande, utan egentligen för landtmannaprodukter och ännu mera egentligen för transporten af Bergslagernes effekter.
Jemförelsen i detta afseende med ändamålet för jernvägarne i andra länder, tror jag icke vara lämplig.
Under samma kategori slår äfven den nästföljande anmärkntn angtde våra fabrikers ringa utvidgning, och jemförelsen med rörelsen på de engelska jernvågarne.
I den näst derefter följande punkten har Hr Frilen sagt, att det ändamål för jernvägar uti vårt land, som kan och bör med statsupoffringar sökas, är underlättandet af våra exportvarors forslande till inlastningsställena.
Denna punkt behöfver ingen vederläggning för alt gifva styrka åt min sats.
Exemplet åter af de jernvägsanläggningar som blifvit började, t. ex. i Wermland - Den 27 Åugust! e. tn. 449 land och i Westmanland, hvilka visat så lyckliga rcsultalcr, måste vara upmuntrande för anläggandet af en jernväg i störte skala, helst man kan hoppas, alt sedan en början ät gjord, ett system af jernvägar nog kommer all utveckla sig.
Hvad vidare beträffar den saknad af tillräcklig garanti för företagets lyckliga utgång, som i första punkten pag.
13 omförmäles, bör man väl, då lill Konungen och dess Regering öfverleranas att närmare granska de koslnadsförslager sorn ingifva®, samt att upgöra bolagsreglor m. m., kunna vara betryggad att garantien blir sådan, att icke något för fäderneslandets tätt och bästa kan vara att befara.
Att den garanti Staten ikläder sid skulle kunna anses såsom ett serskildt statslån, kan väl icke bestridas, men del är likväl skillnad på ett dylikt statslån, och ett sådant som användes på förelag som icke gifva något igen. [lär har man kapitalet igen uti sjelfva jernvägen.
Om också räntorna singö förlorade, så är det ju i allmänhet händelsen med statslån att räntorna gå förlorade, hvarföre jag icke tror det kunna innebära något afskräckande alt garantien endast vore ett förklädt statslån.
1 nästföljande punkt har flr Frilen upgifvit, hvilket man bör tro vara rälla föthållandet, dä Hr Fiilen sådant bestämdt upgifver, att beräkningen är oriktig, den nemi., att 40 år skulle behöfvas till kapitalets amortering.
Jag antager derföre att Hr
Frihms beräkning är den rätta och att dertill endast fordras 38 år, men kan icke antaga möjligheten af en sådan orimlighet som alt Staten kunde yIleiligare anlitas att fortfara med amorteringen i 2:ne år sedan kapitalet vore betaldt, och föreställer mig alt om än Utsk. i delta fall ej baft annan grund för sin beräkning än alt ställa den på jemna tiotal, så måste dock så yäl amortering som ränta uphöra i och med detsamma att det förskolterade kapitalet blifvit fullt återbelaldt.
Det återstår emedlertid att närmare granska hvilkendera beräkningen, antingen Utskis eller Hr Frihms, må vara den verkligt rätta.
En annan utväg finnes äfven att befria sig från denna långvariga amortering, nemi. om jernvägen blefve så lönande, att det blefve skäl för Slaten att inlösa densamma, på sätt i föregående punkt omförmäles.
Nästföljande punkt innehåller: ”Uplysniogar saknas rör:de den lämplighet en jernväg (rån Köping åt Orebro och Hult eger företrädesvis framför en sådan uti annan sträckning.
Ingen fullständig undersökning har, Utsk. vetterligen, blifvit gjord för att utröna hvilken riktning vore den fördelaktigaste för en så dyrbar anläggning, med hänseende till dess inverkan på våra förnämsta näringar.
En plan, grundad på full och omfattande sakkännedom, återstår ännu att önska, fastän beslutet om ändamålsenligheten slår färdigt att fattas-”
Det är möjligt att man skulle kunna utpeka någon annan jernvägslinie, som vore mera fördelaktig, men då någon sådan icke ännu kommit i fråga, så återstår endast att visa om icke den nu föreslagne år lämplig med afseende på de trakter den kommer att genomskära.
Den går genom tvenne sä9 H. 29 450 Den ?7 A u g n s I i e. ro. desrika provinser oell genom Sveiiges förnämsta bergslager, och i en sådan anläggning af jernvägen har man säkerhet nog att den skall blifva nyttig och lönande genom de jemna transporterna, helst onder den årstiden då all sjövägs-kommunikation är förhindrad och forslingen med mycken möda och besvär nn måste ske med åkdon.
[Ivad åter fhil vigliga anmärknm, alt beslutet tillkommit i en af grundlagen förnekad ordning, angår, så tror jag att tankarne derom konna vara delade.
Jag tror att 5(i § i Riksd.- Ordn. ger en bestämd anlerin. till att anse beslotet i grundlagsenlig ordning tillkommet.
De linder benämning promemoria af Hr Waern till StalsDtsk. genom Vallod.
RorgareSl. sednare gången lemnade uplysningar, böra väl egentligen betraktas såsom tillägg till den onder motionstiden i ämnet förut väckta motionen och denna åtgärd af del Vallon.
Ståndet mätte väl hafva skett pä grond af 5G § [liksd.Ordn.
Sedan förekomma (pag.
14) några smärre anmärknrr, nemi. alla onder inom. l:o, likasom den första (Litt. a.) onder mom.
2:o, hvilka alla äro af den beskaffenhet, alt då hela det nu ifrågavarrde anslaget mäste betraktas såsom ett förlroendevotum till Regeringen, och då del äfven (pag. 10) finnes föreslagen en underd. hemställan tilt K.
M. med anhållan alt lill K.
M. få öfverlemna ärendets vidare handläggning, så måste samma votum innefatta det förtroende till Regeringen, alt alla de omständigheter, som i anmärkmne förekomma, konna och komma att af Regeringen regleras innan oktroj för det blifvande bolaget utfärdas.
De följande 2:ne punkterna (Litt. b. och c., pag. 15) äro dels redan afgjorda genom det heslut som af R. o. Ad. genom votering denna f. m. fattades om en annan opslällning af Ulsk:s tillstyrkan vid slutet af pag. 8; dels att hänföras till hvad som återstår alt besluta i ani. af den af Utsk. föreslagna (se pag. 11) underd. anhållan hos K. M. Anmärknm ang:de angelägenheten att med jernvägen förbinda en elektro-raagnelisk telegraflinie, framställd såsom en förebråelse mot Utsk. som lemnat den frågan ovidrörd, tror jag saknar giltig anledn.
Detta vore ett serskildt företag, som med jernvägsanläggningen icke behöfver stå i direkt samband.
Många jernvägar finnas utan elektro-magneliska telegrafiiuier.
En sådan skulle hafva ökat kostnaderne och således erfordrat större anslag.
Jag tror derföre ali detta varit ett giltigt skäl för Utsk. att icke vidröra denna fråga, helst Ulk., med beräkning af kostnaden, ansett sig böra inskränka banan till enkel i st. f. dubbel, som förut varit ifrågasatt.
Det 3:dje mom. (pag.
15) kan jag icke vederlägga utan instämmer tvertom deruti.
Deri ogillas Utsk:s förslag att bolaget skulle befrias från bevillning.
Sådant vore efter mitt, likasom efter Hr Friluns förmenande icke rätt.
Palmstjerna vidrört att Utsk. icke anvisat sältet hvarpå delta statsanslag skall utgå.
Detta är visserligen en ganska vigtig anmärkn. mot företaget, men efter all an - Den 27 Augusti e. m. 451 ledn. lärer icke medlenas utgående komma ifråga förr än nästkommande
Sländer deröfver kunna besluta oell del lärer således blifva deras omsorg och följaktligen icke tillhöra nuvarande Ständer.
Jag har ansett mig böra anföra detta för att ådagalägga att jag visserligen icke åsidosatt att taga i betraktande så grundade motskäl som man måste anse dem vara, hvilka äro anförda af en så inflytelserik ledamot af delta Stånd, som Frih. Palmstjerna, och jag har gjort denna vederläggning icke för att dermed öfvertyga andra, utan för att visa orsaken hvarföre dessa af Hr Frih:n framställda anmärkmr icke kunnat verka till rubbning af mina åsigter i ämnet.
För alt nu komma till sjelfva den punkten som är under öfverläggning, tror jag lika med Frih.
Klinkowström, att den måste sönderfalla i 2:ne delar, nemi. deri första, ang:de jernbanans utsträckning till Köping och den andra, om garantien eller statsanslaget för densamma.
Jag får således lika med Frih.
Klinkowström anhålla om serskild propos. i dessa hänseenden.
Jag tror för min del att den första frågan, om huru långt jernvägen skulle sträcka sig, bordt hafva varit afgjord förut, och den hade så varit om icke afgörandet af en puukt, pag. 7, deri Flsk. hemställt ”att R.
St. för sin del må medgifva alt den vid sista riksdag ifrågasatta jernväg mellan Orebro och Hult måtte få till staden Köping utsträckas” hade upskjulits.
Hade della blifvit afgjordt i den ordning Ulsk:s utlåt, föranledt, så hade icke 2:dra punktens nu ifrågavaride lista mora. behöft delas.
Hamiltons förslag alt i st. f. alt bestämma en viss punkt, I. ex. Köping, der banan 'skulle stadna, antaga att liaustiäckningen kan gå lill hvilken punkt af Mälaren som helsi, kan jag icke instämma uti, ty det vore allt för obestämdt, och gåfve ani. till vida större kostnader än de nu ifrågasatta.
Hvad åter angår Hr Grins förslag att ändra den af Uisk. föreslagna preskriptionstid, inom hvilken arbetet borde vara päbegynnt, från slutet af år 1852, till Juni månad 1853, så finner jag deri mycket skäl, ty då vore det gifvet ali frågan om hvilka medel som till anslaget borde utgå, icke behöfde lagas i betraktande förr än af nästkommande Ständer.
Jag tror mig således, efter hvad jag nu tagit mig friheten yttra, med tillstyrkande i allmänhet af bifall till Utskis förslag, med de modifikationer, hvartill åtskilliga punkter kunna föranleda, äfven, i hvad som nu utgör föremål för diskussionen, kunna tillstyrka det begärda anslaget af 250,000 rrdr, så vida nemi. jernbanans längd, såsom jag anser nyttigast vara, blir bestämd, alt få sin sträckning från Köping öfver Orebro lill Hult.
Till hvad förut blifvit anfördt angide lämpligheten för Ständerna att medgifva den garanti hvarom nu öfverlägges, har jag icke något att lägga, utan vill inskränka mig till att endast yttra några ord angide det af Gr.
Ha 29* - •fä? Den J7 Augusti e. m. milion framställda förslag.
Genom del beslut R. o.
Ad. under f, m. plenum faltade stadgades alt tiphörandet af den garanti, som fasislälldes vid förlidne riksdag, skulle ega rum för den händelse, alt något bolag icke förefinnes med rättsanspråk lill nämnda garanti.
Det faller af sig sjelft, till följd af delta beslut, att R. o. Ad. måsle fastställa den nya garantien endast för den händelse att den gamla garantien icke blifver beståndande.
Det skulle eljest och i händelse denna punkt antages oförändrad sådan den blifvit af Utsk. föreslagen, kunna bända, ail om eli bolag förefunnes med rättsanspråk grundade på den gamla garantien och denna sålunda kommer alt fortfara, äfven en ny garanti funnes bredvid den gamla.
Om åter, något bolag med rättsanspråk grundade på den gamla garantien ic.ke finnes och denna gamla garanti sålunda icke kommer alt fortfara, så är naturligtvis nämnde vilkor upfyldt och R. o. Ad. kan således genom alt besluta införandet af ett sådant vilkor icke åstadkomma någon olägenhet men väl förebygga den eljest möjliga händelsen att de tvenne olika garantierna blefve på en gång båda gällande.
Utsk. bar vidare i denna punkt föreslagit banans utsträckning äfven lill Köping.
Vid sisth riksdag beslöto
Ständerna att den jernvåg hvartill då lemnades garanti, skulle sträcka sig emellan Dull och Orebro, hvilket beslut äfven af K.
M. bifölls genom oktrojerandet af ett bolag.
Om man till följd häraf anser att vid innevarrde tillfälle det icke behöfver blifva föremål för öfverläggning, huruvida denna bansträckning är lämplig, utan endast huruvida den nu föreslagna utsträckningen af jonvägen från Orebro lill Köping är det, så torde svårligen kunna förnekas att dä en bana bestämmes mellan Hult och Örebro, dess utsträckning äfven lill Mälaren är tjenlig, me» deremot torde det vara mindre lämpligt all Ständerna nu, utan att de dertill erforderliga nndersökningarne på förband åro gjorda, bestämma den punkt vid Mälaren dit banan skall sträcka sig-, ja! äfven om en sådan undersökning förefunnes, vore det i alla fall lämpligt att Regeringen i den frågan bade fria bänder.
Folden troliga händelse att Köping verkligen är den lämpligaste punkten för banan att träffa Mälaren så blir Köping i alla fall, äfven om Regeringen liar fria händer, den punkt dit banan kommer att gå.
För den händelse åter att Köping icke vore den tjenligaste punkten, så skulle det ju icke vara nyttigt att på förhand hafva bestämt den dertill.
Del torde således i alla händelser vara rättast att ora jernbanan bör utsträckas från Orebro till Mälaren, det endast stadgas ”lill sjön Mälaren” och. icke lill hvilken punkt af denna sjö banan bör gä.
Mot denna förändring af punkten har blifvit anfördt dels att en sådan större latitud skulle kunna inleda Staten i större kostnader, dels att möjligen Regeringen deraf kunde hämta anledn. till att föra banan t. ex. ända till Slockholm.
Hvad den första anmärkmn angår, hafva de värde anmärkarne förbisett att garantien endast gäller en bestämd summa oell att således om Regeringen väljer en annan punkt än Köping, Regeringen i alla fall icke kan disponera någon större summa än om bänan ginge lill Köping och alt således ökade kostnader icke
Den 27 Augusti c. m. 453 Autina ådragas Slaten.
Hvad åter angår den andra anmärknm, eller den att Regeringen skulle kunna draga banan t. ex. ända till Stockholm, så skulle jag högeligen lyckönska Regeringen och Ständerna om Regeringen hade förmåga alt anlägga banan ända fram till Stockholm, för samma kostnad som var afsedd alt sträcka den endast till Köping.
Slutligen har Utsk. sagt, att den sista lid inom hvilken bolaget skulle kunna bilda sig med rättighet att komma i åtnjutande af den nu föreslagna garantien vore 1852 års slut, inom hvilken tid anläggningen af banan jemväl borde vara påbörjad.
Det torde emedlertid vara omöjligt att ett bolag bildar sig och börjar arbetet på en och samma dag, hvaraf följden att bibehålla delta stadgande blir den, att man icke i sjelfva verket lemnar så lång tid för bolaget att bilda sig, som man sagt, ty om bolaget skulle börja arbetet innan 1852 års slut, så mäste del i sjelfva verket bilda sig under sommaren 1852.
Hamiltons förslag har sålunda i alla afseenden företräde framför Utsk:s och anhåller jag vördsamt om Hr Friluns o. Landlmms propos. till bifall å detsamma.
Min mening om Ulsk:s förslag har jag nedlagt i reservationen.
Hr Prytz har mot detsamma gjort några anmärkmr, hvilka jag torde få uptaga lill be svarande.
Den första anmärkmn, att jag skulle hafva ansett de 10 millionerna, som här möjligen kunna komma ifråga, vara bortkastade, innefattar ett misstag af meningen uti de ordalag jag begagnat i reservationen.
Jag har visst icke ansett dem bortkastade, men har deremot trott, att när man börjar ett stort företag, som kostar mycket penningar, borde man afse hvad produkt som blir af denna kostnad samt jemföra produkten med kostnaden, och i detta afseende har jag ansett förslaget icke vara tillfredsställande.
För öfrigt känner jag väl att de penningar, som användes på lättade kommunikationer och befordrande af landets industri alldrig kunna kallas bortkastade; men jag anser det för misshushållning om man dertill använder mer penningar än som behöfves för ändamålets vinnande.
Om man kan vinna eli ändamål med en mindre summa, är det bäst att använda denna mindre summa och använda det öfverskott som kan disponeras till andra fruktbärande ändamål.
Från denna synpunkt har jag utgått och tror att del är från densamma man bör utgå i så beskaffade frågor som denna.
Att jag skulle hafva sagt eller menat, att jernvägarna egentligen voro beräknade för resande, det år också ett misstag.
Jag bär endast velat visa att resandes fortkomst vore en sak som icke borde tagas i betraktande hvarken såsom det ändamål hvartill statsmedel till ett sådant belopp borde användas ej heller såsom något behof.
Hvad den grundlagsenliga ordningen angår i hvilken Hr Prytz anser frågan om jernvägens utsträckning till Köping vara tillkommen, är jag fortfarande af den tanke att när denna fråga icke såsom motion är väckt, icke såsom remitterad och således på intet vis slår i öfverensstämmelse med vår grundlags föreskrifter och vilkor för sådana frågors väckande, Den 27 Augusti e. m. densamma tillkommit på ett mot grundlagarna stridande sätt.
Vare detta blott i förbigående sagdl.
Jag finnér nog att oaktadt grundlagsvidrigbeten är frågan urtagen oell tinder diskussion samt mäste afgöras; men grundlagsvidrigbeten qvarstår likväl och kan aldrig bortresonneras, om man äfven sätter sig deröfver.
Jag bar likväl aldrig funnit lyckan följa ett företag, som träder grundlagens helgd för nära.
Här är nu under diskussionen äfvenledes fråga väckt om att i st. f.
Köping, insätta stranden af Mälaren.
Della förslag är väckt in prnmplu, utan all i grundlagsenlig lid vara väckt, utan alt något Uisk. deröfver är bordt och utan alt förslaget var kändt förr än denna förmiddag.
Frågan är eul. min tanka af stor vigt, då den inträder på det omätliga fältet för samlade kapitalets användande som kallas jernyägssystem.
Vära samlade kapitaler äro icke tillräckliga lill ett sådant förelag som delta, utan man mäste påräkna främmande.
Om de främmande kapitalerna kunna bär i värt land an vändas pä ett sätt som blir till landets båtnad, som kan medföra en större utveckling af våra nationella krafter, lifva vår industri och befordra landets välstånd, sä äro de välkomna; men det återstår att undersöka huruvida de nu ifrågavande kapitalerna, hvilka likväl ännu icke äro oss erbjudna, skola åstadkomma eli sådant välstånd uti den skala hvarefter summan är beräknad.