Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har yrkat att »grannlagenheten mot liillmägtige» skulle förhindra ett sådant beslut; men, Mina Hrr! vi hafva äfven en pligt alt iakttaga mot R.
St:rs revisorer; och äfven dem böra rättvisa vederfaras.
Sprengtporten, Jak. Wilh.:
Jag har endast begärt ordet för alt säga att jag till alla delar instämmer uti do af Frih.
Raab och Gr.
Mörner afgifne yttranden.
R. o. Ad. kan, vid afgörandet af denna fråga, i följd af re visorernas framställning och Slats-Ulsk:ls deruppå grundade Utlåt., icke vara bundet till några vissa ordalag i delta afseende.
Det uttrycket, att man låter vid förklaringen bero, innebär alt man gör rättvisa både åt den ena och andra sidan.
Vid detta förhållande synes mig dessa ordalag vara de lämpligaste, hvar för jag förnyar den i början af detta anförande gjorda anhållan.
Raab: En talare, Frih.
Cederström, har nyss sagt, att mitt förslag i denna del vore framkalladt af en grannlagenhets-känsla mot fullmägtige.
Det är dock ingalunda denna känsla, som varit upphof till mitt yttrande, utan känslan för rätt och billighet.
Frih. af Ugglas åter har nyss nntydt, att som fullmägtige redan afslulat lånet, så behölde de icke deruti göra någon förändring.
En sanning är visserligen, att derigenom ändamålet med lånet var vunnet; men fullmägtige borde väl icke vara helt och hållet liknöjda för de bättre vilkor, som kunde beredas.
Don 10 Januari f. m. 71
Man liar vidare sagt, alt da liiir i Sverige lyckligtvis lotterispel äro föi himilia, så borde äfven denna transaktion icke vara tilläten.
Icke heller i Frankrike äro sådana spel tillåtna; men jag erinrar mig dock alt, då jag i fjol var derstädes, upptogs der ett stort sådant lån.
Fiir min del kan jag således icke finna, att det varit lätt fiir fullmiigtige att afslå ett sådant lån, som är vanligt i många andra riken.
Frih. af Ugalas har ytterligare sagt, alt vår prannlagenhetskänsla borde hindra oss alt vidtaga sådana åtgärder, som kunde vara förbjudna liiir i landet; och detta sä mycket mer. då fråsan rörde utlandet.
Utgående frän en sådan synpunkt, bör icke heller utlörsel af bränvin till utlandet vara tilläten.
Detta skulle ock blifva en följd deraf, att bränvin icke finge utminuteras.
Lyckligtvis har dock denna sats icke vidare några kämpar för sig.
Uti båda de af mig nu angifnc fall anser jag grannIagenhelen vara a
Ut för långt drifven.
Linder diskussionens lopp har jag blifvit gjord uppmärk* sam deruppå, att möjligtvis det af mig understödda förslag lättare skulle gå igenom, om man vidloge en liten förändring uti samma försl a es ordalag.
Man har nemligen lålit mig förslå, alt samma förslag skulle hafva mer utsigt för sig, om. ordst ii IIningen klefve denna: »att man vid fullmägliees åtgärd
Dito bero»; och hoppas jag att Gr.
Mörner, för sin del, vili uti samma redaktionslörändring sig förena.
ITr von Troil, Sam.
Då jag, såsom ledamot i Stals-Utsk:f, deltagit uti öfverläggningarne ronde frågan samt godkänt punkten, så torde det kanske anses som en [iligt, att afven jag yttrar några ord i saken.
Till en början anhåller jag då, att få yttra mig ang:de den stränghet, hvarmed man ansett alt både Revisorerna ooh Ulsk:t i afseende å denna transaktion lörfarit.
Min öfvertygelse är, alt Ulskd, långt ifrån att vilja förfara med stränghet, tvärtom sökt att liliviigagå på det mest grannlaga sätt, som för Ulsk:t varit möjligt.
Utsk:t har ansett såsom sin pligt att noga väga så väl de af Revisorerna afgifno anmärkningar, som ock fullmägtiges förklaring; och Utsk:t har ifrån början vid alla tillfällen vitsordat det sällsporda nit och den omtanke, hvarmed fullmäglige så väl vid denna som andra operationer tillvägagått.
Utsk:t har icke heller låtit komma sig till last alt icke intränga i förhållanderna, och sålunda gifvit fullmäglige all erforderlig rättvisa; men på samma gång ansett sig pligtigt alt i denna fråga, som väckt så mycken uppmärksamhet”, öppet uttala sin öfvertygelse.
Detta har likväl Utsk:t sökt göra på ett så mildt och lent sätt som möjligt.
Ulslct har nemligen hemställt, »alt R.
Sl:r behagade förklara, att det af fullmäglige beslutade tillägg till det om merauämndelåu upprättade
Den 10 Januari f. m. kontrakt icke i allo öfverensstämnier nied dc af R.
St:r ang:do länets afslutande meddelade löreskrifter.»
Denna fråga liar af löregide talare blifvit ganska fullständigt ventilerad; men det finnes dock en punkt, hvilken, så vidt jag kunnat förmärka, iinnu icke blifvit vidrörd.
Det nr nemligen den lili Stats-Utsk:Is skrifvelse af den (i Mars 1800 liillmägtigc meddelade föreskrift, «alt R.
Shr, lili beredande af tillgäng för Statens jernviigsbyggnader, beslutat alt ett fonderadt amorleringslån finge upptagas emot Svenska statsobligationer, lydande å utländskt mynt oell utfärdade å utländskt språk »
Det är visserligen sannt, alt fullmävlige efter kontraktet endast upptagit ett län; men ingen lärer väl kunna bestrida att samma lån beslår af (vänne, nemligen ett amorleringslån och ett lån mot premie-obligationer.
Dessa lån annoieras särskildt å utländsk börs; och vi hafva således de facto erhållit två, i stället för ett lån.
Om delta är en sanning, så synes mig, att hvad Stats-Utsk:t bär såsom anmärkning löreslagit eller att fullmägiige icke »i allo» bandlat i öfverensstämmelse med R.
Sius föreskrift, är fullt beriitligadt.
Ilär är dock redan af liiregule talare utsagdt, alt frågan icke gäller något klander för hvad fullmägtige gjort; och äfven jag får, lör min del, deruti instämma.
Jag bekänner att fullmägtige varit i della fall, så lill sågandes, ställde mellan två eldar; och anser, i likhet med Hr Cederschiöld, att på samma sätt, som ilo nu ådragit sig klander för premie-lånets upptagande, så bade de, äfven om de icke upptagit samma lån, blifvit klandrade.
Något klandervotum lör fullmägtige synes mig således för innell del böra ifrågakomma.
.lag erkänner alt jag sätter mycket mer värde på en förvaltning, som, om ock icke efter bokstafvens föreskrift, handlar enligt hvad den anser vara för det allmänna fördelaktigast, än på en sådan förvaltning, som för formens skull icke vågar afse statens bästa och städse skyddar sig bakom gillia föreskrifter.
Alt för framtiden gifva noga bestämmelse i delta fal! iir dock oundgängligen nödigt; och om R. o. Ad. alltså hyllar den åsigt, att dessa åtgärder icke böra vinna förnyad tillämpning, ulan att man bör, så mycket som möjligt, förebygga införande af premielån tili våra transaktioner med utliiiidningen. så tror jag att Utsk:ts Utlåt, i denna punkt bör godkännas.
Det finnes visserligen stater, hvilka upptagit sådana premielån; men dervid företer sig, att dessa stater äro sådana, hvilka antingen hafva ganska svag kredit eller der obligationerna blifvit stäiida på betydligare belopp än här varit händelsen.
Jag upprepar, att det ingalunda är för att klandra fnllmiigtiges åtgärd, som jag nu yrkar bifall, utan derföre, att jag anser det vara af stor vigt att R.
St:r i denna fråga uttala en bestämd åsigt.
Hr Sandströmer, Carl Joban Albert:
För mig skulle det visserligen vara mest angenämt att uttala mitt bifall i afs.
Den 10 Januari f. ro, 73 fl fullmägfiges ifrågav:de åtgärd; men, i egenskap af represontanf, anser jag mig likväl irko kunna undgå alt iiistäumia uti den af Revisorerna framställda anmärkning.
Dessa så kallade premie-obligationer kunna icke anses som annat jin eli lotteri; oell man kan väl ieko vara oberättigad alt fordra, det [».
St:rs delegerade skola tillämpa do af R.
St:r gifna föreskrifter.
Jan hemställer till eder, Mine FTrr! livad intryck det skall göra, alt öfver allt i de utländska tidningarne (inna annonser, innehållande följande med stora bokstälver införde tillkännagifvande: »Svenskt Stafs-Lolterilån.»
På sätt redan
Ilr von 'froil påpekat, är det icke eif, utan (vänne lån, som blifvit upptagna; och i utländska tidningar, Börsen-Tlallc in. fl., finnes det också ganska rikligt ruhriceradt under hänne skiljda linier.
Mot Frill.
Raab vill jas anmärka, alt det icke är Fransyska staten, som upptagit dylika lån, ulan alt enskilda personer eller kommuner derstädes erhållit tillåtelse lill deras upptagande.
På samma sätt meddelas ock härstädes tillåtelse ut handtverkare m. 11. alt bortlotta sina artiklar.
.lag kan för min del ingalunda finna, alt Slats-Ulsk:t i afseende å denna punkt strängt tillvägagått.
Ulsk:t har nemligen erkänt har Ulsk:t ådagalagt, alt Utsk:t varit mån om statens värdighet, och det har varit denna, om jag så får tillrycka lilie, »månhet om statens värdighet», som orsakat, alt man yrkat bifall lill den tni föredragna punkten, —- ett yrkande, uli hvilket jag, för min del, får instämma.
Ilr Lagergren, Anders: lifter hvad mig synes, har R. o. Ad. i denna fråga att välja mellan hänne förslag; det ena Utskds hemställan; det amira det af Gr.
Mörner framställda och af Frill.
Raab understödda förslag alt låta vid fullmägliges åtgärd bero.
Att låta vid saken bero, har ju redan lltsktl gjort, då rict uti 9;de punkten tillstyrkt, att fiilhiiägtiee må tillerkännas full déebarge lör de uli deras protokoll från d. 20 Oktober 1S.V.) til! och med d. 2 i Oktober 1862 antecknade beslut och åtgärder. lin annan fråga blir, om det är rikligt och sannt, all delta lån icke »i allo» öfvorensslämmer med R.
Sl:rs föreskrifter.
Ar detta en sanning, så synes mig icke något skäl förefinnas, att afstå lltslcts lörberörde hemställan.
Hvad man i vanligt språkbruk menar med dessa ord »låta viii saken bero», är ingalunda hvad Frih.
Raab utsagt, att sådant icke må i en framtid förnyas.
])å jag således anser den af Frih.
Raab föreslagna formulering, att man skulle »låta vid fullmägtiges åtgärd bero», vara alldeles öfverflödig, hemställer jag att punkten mätte bifallas. 74 Den 10 Jann ari f. m. Gr.
För min del hyser jag visserligen fortfaran de den öl verl ygelse, alt förslaget, det man sU lille »lilla \ id Iivari förklaradt blifvit hero», ieke innefattar något godkännande af den nnmåikla ålgården, rilen vill dock icke motsätta mig det til brill.
Raab framställda förslag, »att låta vid fullmägtiges åtgärd hero», utan förenar mig dermed.
.lag får för min del instämma uti det af Frill.
Mörner framställda förslag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Ifr Gr. o. Landt lii. litskds hemställan i lörevulc punkt, dels alt R. o. Ad. skulle låta bero vid fuliiniigliges i Itiksg.-Kont. ifrågavsle åtgärd, och dels slutligen alslag å Utsk:ts ofvanbeiörde hemställan; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till samina hemställan och, då svaren ut (ollo med starka ja, blandade med nej, förklarade sie hafva funnit ja öfvervägande.
Efter det Frill.
Raab begärt votering, lörmältc Nr Gr. o. Landtm., alt R. o. Ad. egde att bestämma, huruvida konlraproposm viii deri blifvande voteringen borde omfatta antingen yrkandet, att R. o. Ad. skulle låta bero vid fullmägtiges åtgärd, eller alslag å Ulsk:ls hemställan; hvarefter och sedan Ilr Gr. o.
Landtm, framställt propos. först derå, att kontra-propos:n skulle upptaga yrkandet, att vid fullmägtiges åtgärd finge bero, hvartill svarades många ja, jemte åtskilliga nej, oell sedermera propos. alt kontra proposm skulle innefatta alslag u Utskds hemställan, då svargn ut töllö med många ne j, blandade med ja, den törst berörde proposm förnyades samt besvarades nied starka ja jemte några nej; och förklarades ja nu halt öfvervigtig!.
Härefter uppsatles och justerades följande förslag till votcr:s-propos. : »Den som bifaller Stats-Ulskds hemställan uti Ullå!:t N:o 2?, andra punkten, angnle anskaffningen af det lill bestridande af kostnaderne för statens järnvägsbyggnader erforderliga lån, röstar vinner nej, beslutar R. o. Ad. låta bero vid fullmägtiges i Riksg.-Kont. ilrågavule åtgärd.»
Sedermera företogs voteringen, oell befunnos vid dess slut rösterna hafva utlällit sålunda: den det ej vill, röstar •la — 84.
Nej — 58.
3:dje punkten. ang:de förräntandet af Riksg.-Kont:ls kontanta behållning; och Dcu 10 Januari f. m. 73 4:rlo punkten, .meide andrine i instruktionen för Revisoremo vid granskningen af Iliksg.-Verkets förvaltning.
Lades lill liaiidlingarnc.
5:to punkten, ang:de bokföringen af premie-obligationer, utgifna för en del af 18G0 års jernvägslån. II.
Exc. ITr Gr.
Hvad l’tsk:t uti den nu före dragna punkten föreslagit, är visserligen en sak af ringa betydenhet, men dock, efter mitt förmenande, stridande emot den hittills iakttagna formen lör de räkenskapsutdrag, som i tryck utdelas till allmänheten, uti hvilka viii icke hörn ingå några speciella förhållanden, utan blott riktigt upptagas beloppet af den skuld, Iivari Itiksg.-Kont. (läflar vid hvarje års slut.
Om man häri äfven skall införa livad lltsk:t föres agd, blir räkenskapen en slags resonnerad katalog.
Det llireslagna är icke heller af hehofvet påkalladt. då förhållandet ej iir i något hänseende förlieniligadt, ulan förekommer bland annat lili hvarje berättelse, som fullmäktige afgifva lill Revisorerna och It.
Sl:r, samt på det sältet genom trycket kommer allmänheten tillhanda.
— Du likväl, på sätt jag förut nämnt, jag amer saken vara af ganska ringa vigt, har jag blott velat nämna detta, ulan alt jag uti detta hänseende vill framställa något särskildt yrkande.
Frill, af Ugglas:
I fråga om bokföringen af de obligatio ner å tillsammans 2,400,000 (baier, som blifvit ulgifne för premie-lånet, bade fullmiigtige genom beslut af den 18 April 18G1 lörordnat, »att det sammanräknade kapitalbelopp, hvarå alla iliksg.- Konl:ts oinlösta och således utelöpande premie-obligationer ii ro utfärdade, borde endast inom linien i räkenskaperna augit vas»; och då delta belopp filrhölle sig till den iånesumma, för hvilken ifrågavule obligationer utgifvils, såsom G lili! 5. borde Iliksg.-Kontds bokförda skuld, i mån af sådana obligationers inlösning, minskas med § af det sammanlagda belopp, derå Ge inlösta obligationerna lyda.
Revisorerna godkände denna åtgärd, och uttryckte endast den önskan, alt, till upplysning rörande anledningen till berörda bokföringssiilt, fullmiigtiges derom fattade beslut måtte, så väl uti hufviidräkenskapen, som i de tryckta räkenskapsutdragen, både till sitt innehåll och tiden då det blifvit meddeladt, korteligen antydas.
I anledning af denna Revisorernas hemställan, förordnade ock fullmiigtige, att. meranämmie beslut skall åberopas och dagen, då detsamma lättades, införas uti hufviidräkenskapen.
Frågan är således endast, huruvida samma uppgift skall intagas uti do tryckta räkenskaps-utdrag, hvilka komma allmänheten tillhanda.
Denna fråga iir visserligen af ringa vigt; men då jag anser allt skäl lörefiunas, att hvarje upplysning, som i dessa läll re Don 10 Januari f. in. meddelas allmänheten, bör vara i möjligaste måtto fullständig, tror jag det icke vara lämpligt, att R. o. Ad. afslur
Utskrts förovule framställning.
I’å siitt kändt är, utgör beloppet af de premic-oldigntiQner, hvilka blifvit lil färdade för en del af lb60 års jernviigslån. tillsammans 2.400,0(10 Ibaler.
— Uti 1800 års redogörelse upplages skulden lör dessa obligationer till endast 2,000.000 tlialer, oell uii ISO! års läkenskaps-utdrag till endast 1,9.">3.759 tbaler, ehuru det då icke förfallna obligalions-beloppct uepgick till 2.344,500 i baler.
En livar, som ser denna uppgift å en skuld, stor 1.953,700 tlialer, måste föreställa sig att skillnaden mellan nämnde summa och det ursprungliga nominalbeloppet, 2,400,000 tlialer, är betald; men så är ingalunda förhållandet, utan del är skillnaden mellan 2,000,000 oell 1,193,700 tlialer, sorn blifvit liqviderad.
Då den ifrågaställa förändringen i räkenskapen i öfrigt icke kan föranleda lill något besvär eller någon olägenhet, yrkar jag fortfarande bifall till Utskits hemställan i denna del.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Utsk:ts hemställan i iörevido punkt bifallen.
(Ide punkten, ang:dc Riksg.-Kontds kreditiv i Rikets Ständers Rank.
Ladcs lill liandlingarne. 7:do punkten, sng:Jc upplåningen mot inhemska fonderade stats-obligationer.
Utaf de anmärkningar, som Revisorerna framställt mot lönnen och sältet för upptagandet af ifrågav:de inhemska län, liar Slnls-Ulsk:t fästat sig vid den, alt, sedan II.
Sl:r föreskrit vit, walt upplåning icke finge upptagas i annat fall, än alt penningar inom riket klefve alt tillgå, mot ett pris, sorn icke öfverstcge kostnaden lör det under år 1800 upptagna utrikes jernvägslån,» samt, på sätt Utskrt iillkännagifver, fullmiigtige beräknat kostnaden för nämndö jernvägslån lill 7^ proc. af lånesumman, — fullmäglige, genom beviljande åt lånoöfvcrlagarne, utöfver erbjudne 7 proc. af lånebeloppet, af en provision utaf 2 proc., så alt af länet ej erhölls mera lin 91 proc., sålunda skulle hafva medgifvit, alt kostnaden lör samma jernvägslån blifvit öfverskriden, hvarigenom fullmäglige ansetts vid kontraktets afslutande icke hafva noggrannt iakttagit Ii.
St:rs förutnämnde föreskrift.
Att lullmiigliges ifråga vide åtgärd icke iir stridande mot berörde föreskrift, samt att anmärkningen innefattar iner skenbar än verklig sanning, skall jag söka visa.
Hvad ett utrikes upptaget amorteringslån med nära 40 års förfallotid verkligen kommer att kosta staten, innan det hillver Den 10 Januari f. m. 77 SterbefaTdt, är alldeles omöjligt alt noggrann! beräkna vid början af låneperioden.
Man kan i thv läll endast komma till ett approximativt belopp.
Uti hvarje sådan beräkning gifvas ock mänga slags olika faktorer, Ii vlika kunna betydligt olika uppställas.
Tydligt är, att du en sådan beräkning skall läggas till grund för upptagandet af ett nytt lån, måste man gå mycket lörsigtigt till väga; helst man kan vara säker, alt anbuden komma alt rätta sig efter den beräknade ziffran.
Det skulle således varit mindre klokt handladt, om man slraxt i början of beräkningen uppställt alltför många så beskaffade faktorer, som verkat att fördyra lånet; sådant hade ju tydligen varit alt förklara, alt högre än till ett visst belopp finge länet icke gå.
Ilos fullmäglige måste naturligtvis till följd häraf ganska mycken tvekan vara rådande i afseende på rätta sättet lör ifråga\:de beräkning, som kunnat på så olika sätt uppställas och på mera än ett med goda skäl försvaras.
Vid beräkningen togos nu i betraktande, bland annat, dels 18(10 års primitiva lån med 4A proc. ränta, dels den andel deraf, sorn blifvit af It.
Stms
Itank öfvertngen, dels ock premie-obligationerna.
Genom uteslutande utur denna beräkning af hankens andel och af premie-obligationerne, — en åtgärd, dertill It.
Sl:rs löreskrilt ganska väl skulle kunna hafva gilvit anledning, — hade laueziIfran kunnat blifva betydligt högre än hvartill den nu klef upptagen.
Månne det dock varit för staten förmånligt alt framlägga en sådan hög ziffra, helst, på sätt jag tror mig kunna visa, det icke heller var behöflig!.
På sätt fullmäglige, i svaret på revisions-anmärkningarne, redan anlydt, fanns här en faktor, som ej kunde tagas i beräkning, nemi. sältet för lånens amortering.
18G0 års lån amorteras nemi. medelst ullultning på bestämd lid, och hvar och en* för samma lån utgifven obligation skall, efter lörutgången (blottning, med sitt fulla kapitalbelopp inlrias. 18GI års lån skall deremot amorteras genom uppköp af obligationer, så länge dessa hålla sig under pari.
Genom sisi berörde förfogande tror jag alt Iliksg.-Kont. boredt slaten en ganska stor fördel, ehuru densamma för närvarande icke kan till ziffran bestämmas. lin början till sådan amortering är redan gjord medelst inlösen af obligationer å 000,000 rJr elter 92å proc.
Jag underställer edor pröfning, Mina Hrr, huru det skulle sett ut för allmänheten och finansmännen, om del. i en tid, då Sverige är tili en ganska stor materiel utveckling, nu för andra gången — 1855 var den första — skulle misslyckats att cihålla ett inhemskt statslån, och denna gång lill ett jemförelsevis ringare belopp.
Nu voro dock af personer eller bolag inom landet anbud gjorda, och vilkoret! ansagos af fullmäglige kunna inrymmas inom de af 11.
St:r fastställde bestämmelser.
Om fullmäglige afslagit äfven detta anhild, hade icke blott de deruppå beroende arbetsföretag måst inställas, utan äfven statens kredit kunde haft mehn deraf.
Fullrniigtige hade nemi. då måst förnya försöken för iåns upptagande, hvilket åter antag - 78 Den 10 Januari f. ra. ligen icke ledt lill annat resultat iin upprepade kungörelser derom. ilvad verkan sådant haft på allmänna krediten, är lätt att inse; alt motarbeta hvad sorn derå nu, eller lör framtiden kunde halva mehnligt inflytande, var en hufvudsaklig pligt för fullmäglige.
Jag tror alltså att fullmäglige äfven i denna del icke öfverskriilit sin instruktion.
Det är såväl revisorernas, som Utsk:ts pligt att, vid granskningen af Riksg.-Kout:s förvaltning och räkenskaper, efterse, huruvida fullmägtiges åtgärder i allo öfverensstämma med du föreskrifter, som blifvit af 11.
St:r meddelade ; och det är denna pligt, som föranledt det beslut, hvaruti Utsk:t slädnät.
Fiir att riktigt klart och tydligt för sig åskådliggöra förhållandet med denna fråga, lier jag R. o. Ad. i minnet fasthålla, alt R.
Skr, —ulan afseende å de beslut i afseende å jernviigsanläggningar, som i sammanhang härmed blifvit fattade, .— ovilkorligen föroskrifvit, att det lån, som skulle upptagas, icke lick öfverstiga kostnaden för det under 18G0 upptagne Utrikes jernvägslån.
Denna åsigt delades ock af fullmäglige, hvilka på ett särdeles förljenstlullt sätt sökt utreda förhållandet med detta lån.
Vid lörsta beräkningen af della lån hade fullmäglige för sig uppställt alla faktorer, som kunde beräknas, och efter en sådan uppställning kommit till det resultat, alt kostnaden lör 1860 års jernviigslån uppgick till 6^ proc.
Vid den följande sammankomsten togo dock fullmäglige frågan under förnvadt öfvervägande, och tilläde sin förra beräkning en ytterligare faktor, nemi. de kurslörhållamlen, sorn kumle under de 38 åren inträda.
Denna faktor är så svår att beräkna, alt jag knappt tror det hafva kunnat vara It.
Sl:rs mening, att ålägga fullrnäetiee något dylikt.
Emellertid ingingo fullmäglige uti en sådan beräkning; och då, enligt samma uträkning, kostnaden ökades med en proc., antogs sålunda samma lån hafva kostat Staten 7.j proc.
Sedan fullmäglige sålunda sjellve antagit kostnaden al 1860 års lån uppgå lill 7-J proc., i följd hvaraf behållningen för Riksg.-Kont. å samma lån skulle hafva utgjort 92ij proc., — beviljade fullmäglige ät låneölvertagarne en provision af ytterligare 2 proc.
Sålunda antogo lulhniigtigc ett anbud å della inhemska lån, mot erläggande af 9 proc. eller 1^ proc. utöfver hvad fullmäktige sjelfva ansett att det utländska länet skall komma att kosta.
Efter denna utredning tror jag att man måste instämma med Stats-Utsk:t deruti att, — dä R.
St:r föroskrifvit att det inhemska länet icke fick kosta mer än det utländska fänet af år 1860, men det förra, på sätt af mig blifvit ådagalagdt, ovilkorligen kostat lij proc. utöfver det belopp, hvartill fullmäglige sjellve beräknat det sednare länet, — Stals-Utsk:t uti dess omdöme, att R.
Stms föreskrifter i denna del icke blifvit nog - Den 10 Januari f. ta. ro grannt iaklfagnn, icke varit alltför strängt.
Emellertid liar lltsk:t, som noggrannt genomgått do till donna Iråga hörande protokoll och handlingar, kommit lill don ölvertygelso att fullndigtigos uppdrag varit ett bland de svåraste, samt att fällningtige mod största omsorg sökt att komma sanningen så nära so o möjligt på spåren; ooh då härtill kominer att 11.
Stirs skrifvelser, genom alt sammanblanda frågan om detta lån med frågan om åtskilliga induslriela företag, sålunda i sjelfva verket påpekat nödvändigheten att upplaga ett sådant lån, bar StatsUlsk:t slädnät i den åsigt, att, fastän II.
St:rs föreskrifter i della fall icke blifvit fullt noggrannt iakttagna, likväl ej något i följd deraf bör åtgöras.
För min del anser jag, att Utskit, sin pligt likmätigt, icke kunnat komma lill annat resultat än att anmäla denna sak lur II.
Skr, samt att
Ut skit uti sin hemställan gatt så fogligt som möjligt tillväga, anhållande jag alt R. o. Ad. måtto till denna Ulskils hemställan lemna sitt bifall.
IIr Akerman, Fredrik:
Jag vill icke bjuda til! alt försöka lösa den svåra frågan, huruvida fnllmiiglige. vid afgörande! af detta lån, räknat rätt (dier icke.
J)et säkra är, att de törst beräknat denna kostnad till Cj proc. och alt de sedermera antagit samma kostnad uppgå till 7J proc.
Om jag skulle våga en gissning, hvilkendera af dessa ziffror, som är den rälla, skulle jag
Iro den sednare af dem vara något lör högt tilltagen.
Slen härmed må nu vara huru som helst.