Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarpch en vet nu, att det ofta beror på dagen, om en Fordringsägare skall genom utmätning utiå sin rätt, elier nödgas ingå i en concoursmassa.
Det skulle således bero af Kongl. Maj;ts Befallningshafvande, antingen den ene eller andre undfinge betalning genast och fullt ut,, eller mäste gå in uri ea concours, och sent omsider få något dier intet.
Sådant kunde måhända ske utan afsigt, men säkerligen Liefve Kongl. Majlis Befallningshafvande i alla fall misstänkt.
Och d-et är icke nog att förekom-^ ma, det icke väld må kunna utö/vas, man må%te och, söka förebygga, au cj Embetsman kun.- 66
Deri i September /, m. na misstänkas derföre.
Jag tillstyrker på grund häraf bifall till betänkandet.
Det lärer förmodeligen icke kunna komma i fråga, att ålägga Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, att skaffa Ombud i Concurstvister.
Här är blott fråga , att genom Promotorial från den ene
Befallningshafvanden till den andre iörhjelpa fordringsägare, då deras fordran är ostridig, till deras rätt af en gäldenär, som är uti ett annat Län bosatt.
Blir ett sådant utsökningsmål af tvistig beskaffenhet, förvises det till laga Domstol, då Borgenären sjelf får skaffa sig Ombud; endast i speciella fall öfverlemnar Konungens Befallningshafvande det samma till utförande åt någon af de publika Actorer, som inom Länet äro till finnandes.
Det är omöjligt att föreställa sig det någon Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle kunna öfverlemna utförandet af gäldenärens och borgenärens talan åt en och samma person, hälst Promotorialet icke kan vara meddelat för mera än utkräfvandet af Borgenärs fordran.
Således om den händelsen skulle förete sig, att ett skuldfordringsmål gjordes anhängigt emot den, som redan sjelf begärt utsökning å motparten , lärer väl icke någon Konungens Befallningshafvande kunna förgäta, att gäld lagligen med gäld qvittas, och således icke kunna förordna samma persoa till Ombud för båda parferne.
Den egenteliga frågan här är, huruvida man bör skilja Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ifrån deras rättighet och pligt, att genom Promotorial be Den I September f m. 61 fordra utsökningsmål.
Denna rättighet är så vigtig för crediten inom landet, att jag förmodar, det all tvekan om förkastande af Utskottets Betänkande i denna del. skall af sig sjelf förfalla.
Den andra frågan rörer Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes åliggande, att för Borgenärer i utsökningsmål anskaffa Commissionairer.
Det tyckes böra blifva partens ensak, att skaffa sig ombud, när han vet, att hans sak är tvistig.
Jag skulle derföre tro det vara bäst, att Ridderskapet och Adeln rent af behagade afslå Betänkandet i denna del; ty att, såsom BorgareStåndet gjort, besluta ett åliggande uti förevarande fall, för Konungens Befallningshafvande är alldeles öfverflödigt, då Konungens samtlige Befallningshafvande redan så förstå Lagens stadgande i detta hänseende , att ingen för närvarande dräger i betänkande att, enligt Promotorial, lemna behörig handräckning.
Jag vill blott nämna att jag icke tror mig hafva omtalt, att Konungens Befallningshafvande skulle i Concoursmål förordna Ombud för Fordringsägarne.
Jag har deremot endast fästat uppmärksamhet på den händelsen, att en person, färdig att cedera bevis, varder lagökt, och huru vigtigt ^ det då är, att rxecutionen går hastigt, på det ’ att icke genom försummelse af några dagar, en mängd personer i stället att genom utmätning få ut deras rätt , nödgas gå in uti concoursen.
Jag har ej eller framställt möjligheten deraf, att en Landshöfding kunde lemna flera 62 Den i September f M, Motstridiga lagsöknings-grunden i samma persons hand; men att, enär detta icke linge skej én Landshöfding vore urståndsatt, att Få så många säkre och skickligt Ombud som erfordrades.
HvadFriherreCederström anfört, att nemligen Samtlige LandshöFdingarne hittills alltid så tillämpat Forfattningarne, att de émottagit och besörjt genom promotorial hos andre Landshöfdirigar enskildes lagsöknings-ärenderi, tror jag vara Så mycket mindre enligt med förhållandet, sorti den motion * hvarom LagUtskottets förevarande betänkande handlar, är föranledd deraf, att en Borgenär icke fått sina lagsökningshandlingar genom promotorial från fen till annan Landshöfding fortskaffade, och derföre trodde en lag vara nödvändig för att åstadkömrria och kunna tvinga till det, söm hittills någon gång skett blött af god Vilja; Det är godt och val öm förtroendet å ena sidan ocH Och välviljan å den ändra verkat, att Konungens Befallningshafvande åtagit sig ett sådané bestyr för eoskilta^ och har på detta sätt, riiöjeligen äfven varit gagaeligt; men skadligt blifver det , efter mitt tanka alltid; att sträckå Énibetmannu-pligt och ansvar, utöfver grärtseffi af allmän befattning.
Herr Grefven oth Landt-Mar {balken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla Lag Utskottets förevarande Utlåtande; Ropades ja och Nej. 't)en 1 September f. ni, 65 Hvarefter Herr Grefvek och Landt-Marjkåi-, fien gjorde proposition tiil afslag ä berörde Utlåtande.
Ropades starka Ja, jemte någ*a Nej.
Företogs till pröfning Stats- samt Allmänna Besvärs- Och Oeconomie-Utskottens den 7 sistledne
Augusti under N*ö 408 afgifne, samt den 18 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde
Utlåtandes rörande väcktfe motioner otti utvägats vidtagande till Communications öppnande med Gellivare Jernmalmsberg uti Luleå Lappmark.
Då jag hu går att yttra mig i ett ämne, som, redan vid sista Riksdag, utgjorde föremål för Riksens Ständers öfverläggning, nemligen om Bergshandteringens utvidgande i Norrbottens
Län, anser jag mig på förhand böra hafva den äran upplysa,' ätt jag aldrig varit der på stället, Och att jag
Således icke äger den locala kännedom, sorn fordris, för att bedömma möjligheten af en Bergslags-inrättning i denna aflägsna del äf Riket, eller hvilken trakt deraf, för ändamålets
Vinnande kan finnas merg tjenlig än ert annan.
Ett sådant bedönrthatidé för att vara gäl-? lande måste naturligtvis grunda sig på eIf 64 Den 1 September f, m. fullständig och noga kännedom af locala förhållanden, och skiljaktigheter af olika ställen med hvarannan jemfördej
Men då endast en utväg för ändamålets vinnande, af dem som härom väckt frågan, nu blifvit föreslagen har jag icke tvekat att tillika fästa uppmärksamhe' ten åt ett annat håll, och att meddela de upplysningar, som af en inom orten boende trovärdig person blifvit mig meddeldte, hvilken, efter flere års forksningar, förvärfvat sig en närmare kännedom om verkliga förhållandet.
Jag gör detta i den säkra öfvertygelse, att den mest fullständiga granskning af dessa olika åsigter, eller det ena ställets företräde framför det andra, otvifvelaktig! och säkrast skall bidraga till ett önskat resultat, hvilket är enda föremålet, för det yttrande till Protocollet, jag nu anhåller få afgifva.
Herr af Uhr följande; (Se Bilagan N:0 3.)
Herr af Robson, Carl Magnus, anförde skriftligen:
Herr Grafven och Landt- Mar [kalken hems ställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats- och Oconomie-Utskottens förevarande Ut - Den i September /, m. 65 Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.:
Föredrogs å nyo och remitterades till Lag-Utskottet:
Herr von Hartmaosdorffs, August, den t» eistledne Julii förmiddagen pi bordet lagde Motion, att Riksens Ständer måtte hos Kongl* Maj:t i underdånighet anhålla, det ingen Lagförklaring må beslutas, utan att allmänheten derom, medelst offentlig Kungörelse, underrättas, samt att inga Lagförklaringar må beslutas, utan att Riksens Ständers JusfitiaeOmbudsmans Utlåtande, deröfver varder infordradt.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 3 eftermiddagen, In fidem Protocolli, O. J.
Midi 0.
Band. f «* Den l September t, m.
I nyo och bifollös följande, från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 20 siatledne Augusti eftermiddagen pä bordet lagde, Utlåtanden :
Från Stats- och Banco-Utjkotten:
Af den 13 sistledne Augusti: N:o 417.
I anledning af förekommen frå. ga om lånerätt uti Riksens Ständers Bank för allmänna Brandförsäkringsverket.
N:o 4.19.
I anledning af väckte frågor, om anstalter till understöd för Sparbanks Tn' rättningame i Riket.
Från Banco Utskottet:
Af den 13 sistledne Augusti: N:o 46.
Angående tryckningskostnaden för 4 Tabeller öfvar BancoVerkets ställning, från och med år 1776 till och med år i82«.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeidte Betan-* Deri f September t. m. kande, rörande vilkoren för återbetalningen af Götheborgs Stads vid sista Riksdag erhåline lånebiträde.
Stats- och BancoUtskottens den 13 sistledne Augusti under N:o 418 afgifne , samt den 20 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl Majits Nådiga skrifvelse, angående ett lånebiträde tili fullbordande af nya Bibliotbeksbyggnaden vid Upsala Universitet.
Sorn här torde blif va fråga om b'<all till det nu uppläste Betän^ kandet, hemstälier jag , stt detsamma må förblifva hviiaode, intilldess FuianceB tänkandet förekommer.
Herr Stråle, Nilt IVilhelmv
Jag hemställer, om det icke är sä mycket mera nödvändigt, att ifråg »varande Betänkande hvilar , sorn deruti föreslås ett lån till Upsala Academie emot 3 procents
Ränta , och detta förslag således är grundad; på förutsättningen, att tre procent* Obligationer komme att utgifv3s.
Men om detta Obligations-systeme icke bifalles , utan en högre ränta för Statens lån erlägges och således äfven af Academien bör godtgöras, kommer frågan i ett annat skick och torde kan hända med mindre ifver fortsätta».
Den i September e, m, derföre det vara nödvändigt, att frågan derom tills vidare uppskjutes.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att Stats- och BancoUtskottens förevarande Betänkande skulle hvila pi bordet, intill dess Finance-regleringen blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjord.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 12 sistledne Augusti under N:o 420 afgifne, samt den so derpå följde e. m., pä bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt motion, rörande grunders bestämmande för pensioner åt dero, som innehaft HofStats-sysslor.
Jag kan väl icke godkänna det särskildta yttrande Herr Hjerta i förevarande fråga afgifvit, då han anser Riksens Ständer icke vara förbundne, att sörja för en afliden Kongl. Persons betjening; ty man bör i allmänhet ej förutsätta såsom gifvet, att en Konung äger enskild förmögenhet, hvaraf han kan göra föräriogar till sine tjenare, utan han och de måste af Staten underhållas.
Men jag kan ej eller å andra sidan gilla det sätt, sorn StatsUtskottet, i afseende på pensioners tilldelande åt dylika personer, föreslagit.
Utskottet har föreställt sig , att en ständig pensions-reglering ej kunde äga
Den i September e. >n. *9 \ rum , men likväl hemstält, att Riksens Standar mätte hos Kongl.
Majtt begära förslag till en dylik reglering.
Detta inntbär , efter mitt begrepp, en motsägelse.
Det sätt Utskottet antagit, att för hvarje gång bestämma pensions-staten , rynes gå derpå ut, att sedan deé blifvit kändt, hvilka personer, som tjenst en afliden Konung, Riksens Ständer skulle, efter serskild pröfning, säga och utmärka, hvilke af desse personer icke voro förtjente eller i behof af pension.
Det måste nödvändigt blifva en obehaglig och i personliga förhållanden ingripanden förrättning, att undersöka om den och den Kammarherren eller Statsfrun har någon enskild förmögenhet, eller om den och den Hoflakejen eller Bakelse-tillverkersksn rir i behof af understöd o. s. v. Jag skulle deremot tro, det åligga Hofbetjening, likasom andre peosions-sökande, att bevisa sin torftighet och sina behof.
I annat fall bör ej eller Staten medgifva dem pensioner; ty om det sker utan granskning och tillämpning af de för pensioners erhållande i allmänhet gällande reglor, så skall det oftare än nu kunna inträffa, att en Bakelse-tillverkerska får lika stor pension, som Staten eljest består Enkan efter en GeneralLieutenant, en Landshöfding eller andre höga Embetsman.
Af dessa skäl anhåller jag om återremiss af StatsUtskottets betänkande, Hérr Hjerta, Guflaf: Jag har uti min vid StatsUtskottets betänkande bifogade reservation framställt de skäl, hvarföre jag ansett någon 7° De/j l September e., m. åtgärd icke böra föreslås, genom hvilken Riksens Ständer erkänn» sig vara skyldige, att pensionera Ho-Staten.
Dermed har jag ingalunda menat, att Riksens Ständer icke borde kunna framdeles anslå pension åt en och annan Hofman, som med nit och trohet tjenat.
Men jag har trott att en sådan pension endast uti två fall kunde komma i fråga, antingen då personen vöre fattig och orkeslös, eller ock då han visat en sådan medborgerlig dygd, *tt han derigenom gjort sig värdig belöning af Staten.
Då i öfrigt Riksens Ständer vid en Konungs dödsfall sammanträda, kan jag icKe eller tro det vara någon rsque underkastadt, att åt dem öfverlemna, art lör hvarje fall bestämma, huru förhållas bör.
Jag förmodar också icke det skola hända, att en Thronföljare lemnar Sin Faders Tjenare utan bröd, intill den kommande Riksdagen, och när dea inträffar, är jag förvissad, att Riksens Sänder väl skola sörja föj dem af den aflidne Konungens Betjening, som äro i behof och förtjena understöd.
Men deremot om Riksens Ständer nu för detta fall in. å uti någon åtgärd på förhand, skall detta blifva en ordnings anstalt, som kommer att kosta Staten drygt, och som afviker från den rätta principen, stt nämnde personer äro Konungens enskilde tjenare.
J»g kan således ick* föreställa mig annat, än att, om man gör något härvid, utom att »Islå motionen, 6kall sådant leda till en ökad utgift-, och man kan dessutom, sorn jag i Reservationen yttrat, ompjcligen bestämm • gr.underne till er; pcnsions-stat för Hofman.
Den v September e, ni.
Min afsigt har ingalunda varit att tillstyrka en begäran hos Kongl. Maj:t om ett PensionsReglemente för HofStaten, men blott att Riksens Ständer skulle besluta, och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att Hofbetjente hädanefter icke må erhålla pension, utan sä vida de bevisa sig vara i behof deraf) eller andra särskildta omständigheter skulle tala derför.
Derigenom borde man åtminstone förekomma, att hofbetjtnter, gamle och unge, förmögne och behöfvande utan urskilning, ej vidare hugnades med stora pensioner, hvartill följakteligen icka deras egen förtjenst, utan sorgen och saknaden efter en älskad Furste måtte vara orsaken
Om icke detta vore skalet, hvarföre man gynnade hans efterlemnade betjt-ning , så kan jag ej inse hvarföre deo vid flera tillfällen blifvit så öfverdrifvit pensionerad i jemförelse med Statens tjenire.
Jag här förut anfört exempel derpå från nuvarande förhållanden, och jag vill ytterligare tillägga, att på pensions-staten efter Konung Adolf Fredric fanns uppförd en KspunstoppareEnka med 200 Daler Sdfvermynt i pension.
Slika exempel kunde icke gifvas , om man vid pensions-regleringar efter Kongl, personer ej hade mera afseende å den fflidnes minne, än å psnsionairernes förtjenstef och behof.
Jag skulle derföre anse lämpeligt, att ingen pension tilldelades Hofman eller Hofbetjenicg förr, än de visat sig vara i sådane omständigheter } som andra pensions-sökande böra vara, samt att deras pensioner icke bestämdal jt Dfn I September e. m'. till högre belopp, ån andre Statens tjenare , i mon af deras tjenstegrader åtnjuta.
Jag får lästa Herr von Hartmansdorff uppmärksamhet derå, huruvida ett beslut, som Riksens uu församlade
Ständer uti förevarande ämne fattade, kan anses binda kommande Ständer.
Ett sådant beslut kan ej intagas i Riksdagsordningen eller Grundlagen.
Det blir således blott för denna Riksdag gällande, och kan vid den nästinträffande omgöra».
Jag tror, efter denna framställning, att Herr von Hartmansdorff icke kan yrka återremiss af StatsUtskottets betänkande, hvarå jag för min del, lika med Herr Hjerta begär afslag.
Förhållandet med sila våra beslut är sådant, att de icke göras för evig tid , utan kunna upphäfvas eller förändras af efterkommande.
Likväl tror jag, att vi kunna fatta vårt beslut i detta som i andra fall, med förlitande derpå, att de skola af framtida Ständer honoreras, likasom vi honorera hvad Förfädren beslutit.
Jag förmodar således, att Riksens Ständer ganska väl kunna vid detta Riksmöte fatta sitt beslut uti förevarande fråga, enligt de grunder, jag tagit mig friheten framställa, och anhåller derföre å nyo om återremiss.
Herr Grefven och Landt Marskalken frågade; om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid Den x September t, m, 73 gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af berörde Utlåtande.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Utlåtandet; hvilken Proposition med Ja besvarades.
Å nyo föredrogs Statsutskottets den 12 sistledne Augusti under N:o 421 afgifne, samt den ao derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , i fråga om Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skåne, Blekinge och Bohus Län.
Herr Hjerto Gnftaf, anhöll, att berörde
Herr Montgommerie, Gustaf, förenade sig med Herr Hjerta.
Herr Grefven och LandtMarskalhen förklara - 74 Den l September «, ni. de , att då flere Ledamöter begärt, att StatsUtskotteta ifrågavarande
Utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenqm , en slik anhållan icke kunde, enligt 49 §.
Företogs till pröfning Stat9-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconömieUtskottena den 18 sistledne Julii under N:o ^24 afgifne, samt den 20 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte motioner, rörande förändring i närvarande Fängföringssätt m. m.
I anseende dertill , att Lagutskottet deltagit i det yttrande, som förevarande betänkande ibland annat innehåller, att icke några ytterligare stadganden kunde vidtagas, i afsigt att förekomma, det fångar icke må, genom osannfärdiga bekännelser af brott, skaffa sig tillfälle att resa omkring i landet , iir jag vördsamt hemställa , om icke detta yttrande borde ifrån det blifvande beslutet undantagas, så framt allt öfrigt af betänkandet varder bifallet, emedan Lagutskottet i ett senare utlåtande tillstyrkt en Författning till förebyggande af nyssnämnde missbruk.
Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att då förevarande
Utlåtande första gången vore under pröfning , borde detsamma antingen
Dtn i September e. m, 75 oförändrat bilallas, eller afalås, eller ock återremitterat.
Herr von Hartmansdorff, Aitguft Otr. jag icke bedraser mig, så innehållas de stadgan den, hvilka Herr Ribbing nu omtalat , i det Betänkande rörande flera delar af brottmålslagstiftningen , hvilket Ridderskapet och Adeln till Lagutskottet återremitteradt.
Dock tror jag icke att någon anmärkning, i afseende på det omnämnde missbruket nied fångforsling , här gjordes Jag hemställer derföre, om icke det nu upplästa Betänkandet må hvila intilldess förberörda återremitterade UtlåtAode ifrån Utskottet åtetkommer.
Herr Ehrenborg, Catper:
Då de sammansatta Stats-, Lag och OsconomieUtskotten endast tillstyrkt afslag å motionen om ett förändradt fångforslingssätt, och hvad Herr Ribbing anmärkt , blott angår redactionen , hemställer jag, huruvida Ridderskapet och Adeln kan vara hindrad , ifall detta Betänkande bifalla* , att sedermera besluta om det serskildta ärende, sorn Herr Ribbing omnämnt?
Herr von HartmansdorffOm det förhåller sig så, som Herr Ehrenborg upplyst, ulan tvifvel med mera sakkännedom än jag äger , så afstår jag från mitt yrkande, att Betänkandet må hvila.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef Stats-, Lag - 76
Dea i September e, m. och OeconomieUtskottens Utlåtande af Ridderakapet och Adeln bifallet.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 12 iistledne Augusti under N:o 149 afgifne, samt den 22 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt fråga, angående bestämdt stadgande, huru i sådana fall, då en å Bankens Auction försåld fastighet inropas af förre ägarne, vid liqviden bör förhållas.
Herr Ehrenborg, Casper: Herr Ribbing har uti sin serskilda reservation, efter min tanka, så fullständigt ådagalagt, att icke någon ny författning uti förevarande ämne är behöflig, att jag blott får samma reservation åberopa.
Det synes tydligt och klart , att när ägaren sjelf inropar dess fastighet å BancoAuction och liqviderar Backens fordran, hvarken Banken eller andra dertill hafva någon vidare rätt.
Hvad åter äganderättshandlingarne angår, så skall, enligt 1748 års Förordning, innan egendom å UtmätningsAuction utlyses, äganderätten vara upplyst och styrkt.
Det är således alldeles öfvarflödigt att efter auetionen styrka den.
Jag tror derföre förhållandet vara så tillräckeligen utredt, att jag icke kan annat än tillstyrka afslag å LagUtskottets Betänkande.
Herr Grefven och Landt Mar/kalken gjorde pen i September t. m. 71 proposition till bifall af Lagutskottet* förevarande Betänkande.
Hvarefter Herr Grejven och LandtMarJkalhen hemställde, om Riddorskapet och Adeln behagade afslå berörde Betänkande; hvilken proposition med Ja besvarades.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 19 sistledne Augusti under N:ris 150 och 151 ■ afgifne, samt den 22 derpå följde eftermiddagen, på bordet lagde, atne Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden: 1:0 Angående yrkad ändring i 40 Cap. 5 §.
MissgerningsBalken. 2:0
Angående föreslagen ändring uti 9 Cap-UtsökningsBalken, och 25 Cap.
RättegångsBalken ; Fann Ridderskapst och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne , Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 19 sistledne Augusti, 78 Den I September e, m, under N:o 164 afgifne, samt deu 22 derpå följde eftermiddagen på bordet iagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om rättighet för ägare af enstaka hemman i allmänhet, att till andre personer, under full ägande rätt, upplåta en viss andel af hemmanets ägorymd Grefve Hård, Carl Gujfaf, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
Herr Gr ejvin och Cnndt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottets
Betänkande böra , i anledning af Grefve Hårds dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återförvisas.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskulken gjorde proposition till bifall af berörde Betänkandej hvilken proposition medja besvarades.
Föredrogos 5 nyo och gillades följande Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottels>den t c sistledne Augusti afgifn#, samt den 22 derpå följde eftermiddagtn på bordet lagde, B«- tänkandeo:
Den i September e. m. 79 H:o 165.
Om förändring af tiden för Mönstringars förrättande. 166.
Om upphäfvande af stadgandet rörande uteslutande användande at Ekbark vid de så kallade Engelska Lädergarfverierne.
Nto 167.
I anledning af yrkad rättighet, att vid skattlagde Rusbehofs- eller Lego Sågqvarnar lä försäga så stort anta) Stockar som hälst.
Vid förnyad föredragning bi föllos Expeditions-Utskottets den 26 sisilrdne Augusti allåten, samt den 22 d^rpå följde eftermiddagen på bordet lagdt1, 22ne Memorial: ■ l 1:0
Med hemställan, att Riksens Ständers Beslut öfver allmänna Besvärs och OeconomieUtskoftets Utlåtande N:o 115 ej må expedieras. 2:0
I anledning »f väckt fråga , om en förändring i Utskottets förslag till underdånig skrifvelse No m.
Föredrogos å nyo och biföllos följande frän ned onämnde Utskott inkomne, samt den 25 sistledue Augusti eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: 80 D*n 1 September e, m. Frän Statsutskott et:
Af den 19 sistledne Augusti: N:o 425.
Om tiliökt antal löner inom Stata-’ Expeditionerne af Kongl. Majus Canzii.
N:o 429.
Af den 12 sistledne Augusti: N‘.o 431.
Rörande anstånd med betalningens erläggande för erhållen undsättningssäd frän Allmänna Magazinslnrättningens förråd.
Angående eftergift och afskrifning för åtskillige äldre ännu obetalte undiattnings-spannemåls-skulder i Wermelands Län, Frän Stats- Jamt Allmänna Besvärs- och Oeconomle- Utfkotten:
Af den 19 sistledne Augusti: N:o 426.
I anledning af väckt fråga, öm rättighet för vaderbörande, att med penningar gälda dagsverken till Kungsgårdar. N o 437, Om nya grunders bestämmande för Roteringen i Upland.