Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Finland, en sedan 1809 för Sverige utländsk Province, likväl, i följd af FredsTract»ten med Ryssland i 9 år fått obehindradt från alla dess 'Hamnar och Kuster och utan att en gång erlägga Sjötull , föra ved samt victualier till Sverige, så har på samma tid icke Blekinge fått lika fritt föra sina Producter till Skåne, eiler Skåne sina till Blekinge; och då flere 100,000 R:Hr årligen nära i likså Jåns tid användts, för att genom de högsta ansträngningar a< arbtt», k raft och konst öppna en Canal till brfordrande af Communicationen och varo-bytet emellan arne Provincer i vårt Rike . så har likväl på samma tid en Författning fått äga bestånd, som föi bjuder 2:ne andra Provjncer i samma
Rike att fritt begagna den Vaftenväg, som naturen sjelf tillskapat och »tt till en fri kustfart få begagna de böljor, som skölja deras egna Stränder.
Men ifrågavarande förbud är icke det enda bevis derpå, att man i vält Statshushållnings - Den 4 April. 24?
Systéme ofta mera befrämjat den utrikes än inrikes Handeln, mern fruktat en fri utförsel af egna Varor, än fri införsel af utländska, samt att man ofta mera älskat konstiga än naturliga medel till Näringarnes och den inre Hmdelns trefnad och flor.
Följderna af detta Systune, hafva icke eller uteblifvit.
En Ledamot i Oeconomi* Utskottet Herr
Borgmästaren
Hök har i dess nu upplästa serskildta yttrande, afstyrkt den yrkade Seglations friheten för Blekinge och Skåne.
Han har ansett den vådlig pa den grund, att genom denna frihet kunde icke allenast ved och andra Skogs-Producter fot3S till den midtöfver liggande Danska Öcn Bornholm, i stället för till Skåne, utan ock förbudna varor derifrån insmygas till Sverige; han befarar äfven derigenom ett för högt pris på ved för Invånarne i Städerne i Blekinge.
Sådana skäl skulle kunna anföras emot tillåtelsen för nästan hvad slags Export som hellst.
Det vore till och med för Riket i det hela nyttigt om Blekinge fick till Utlänningen fritt exportera Skogs-Effecter, för att derigenom till någon del godtgöra skadan af att Finland får till Sverige fritt importera dem.
Det basta correctiv emot en för stor Import är Export, hvilken, i stället för att befaras och hindras , bör uppmuntras och befrämjas.
Utomdess' är priset på ved i Städerne af Blekinge icke högre än att det Ben 4 April. knappt ersätter arbetet vid upphuggningen och transport-kostnaden.
Och sjelfva förbudet mot utförsel till Skåne (så när som från den enda Hamnen Pukavik) har så mycket mindre uppfyllt ändamålet, att bespara Skog, som det mera föranledt till Skogarnes förödande.
Ty just för det den ej fått fritt afsätta sin ved, har Allmogen varit nödsakad bränna sin ved till aska, hvilken den fritt fält exportera och till en tunna aska, som betalas blott med 3 R:dr Banco, åtgå 7 å 8 famnar ved.
Är det nu för Riket förmonligare, att denna tunna aska, än att dessa famnar ved lått utföras?
För Flottans behof i Carlskrona böra ej Skogarns i Blekinge nekas fri försäljning af det trädvirke, som Flottan ej hehöfver.
Grefve Mörner, Adolph Göran •
Jag ämnar Jcke bestrida bifall af ifrågavarande Betänkande, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt sådant lemna 5 frågan kommer
Ben 4 April. £47 likväl sedermera, att vid föredragning inför Kongl. Majit undergå en nogare profning, jag vill endast anmärka , att det varit en på Secler grundad inrättning , att Finland till
Oss afyttradt de producter, som derifrån kunde aflåtas och att Blekinge icke fått till Skåne utföra ved och Skogs-Effecter.
Orsaken till en sådan Författnings vidtagande har icke varit, såsom en värd Ledamot yttradt, att man ansett Export af våra egna varor farligare än Import af utländskt gods, utan den , att Stockholms
Stad icke kunnat få sitt behof af ved och bränsle uppfyllt annorlunda än genom Finlands biträde, samt att Flottan i Carlskrona tillika med sjelfva Staden icke kunnat umbära den vedtillgång, som Blekinge erbjuder, och skulle utom den brist, som således otvifvelagtigt uppstodo för Flottan och Stadsboerne derest Elekjngjbosrne lingö tillåtelse utföra sine SkogEffecter, äfven derigenom ett Öppet fält lemnäs för det missbruk, hvilket icke vore möjligt att förekomma, att under föregifvande aE att med Lasten afsegla till Skåne, densamma öfverfördes tiil Köpenhamn eller upplades vid Bornholm.
Då jag hört så mycken klagan deröfver , att icke nog kraftiga anstalter vidtagas till , hämmande af utländska varors införande och kringspridande i Landetj och då vid 1815 års Riksdag serskildta Utskottet yrkade pä prohibitiva Författningars vidtagande till förekommande deraf; så bör man ej genom det 248 Ben 4 April. man å ena sidan gynnar Lurendrägerier och å den andra förbjuder varors införande och bruk arbeta mot hvartanrat.
Man mäste bibehålla conseqvence i Lagstiftningen, så nödvändig i alla mänskliga lifvets förhållanden och ej för hastigt fördumma en Messure, som har sin grund uti en genom gammal häfd befästad författning.
Jag upprepar likväl hvad jag i början yttrade, att min mening icke är att bestrida bitall till Betänkandet, men jag tror endast att saken fordrar en närmare pröfning innan nå. gon ändring beslutes, och jag form odar äfven att R ksrus Ständers vid förra Riksdagen i detta ämne fvamburne önskan, kommer att af Kongl Maj:t granskas, innan Riksens Ständer hinna åtskiljas.
Herr of Brinckman, Gustaf:
Jag hade föreställt mig, att Hugloil Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oco. omiae«Ufskotten, då dem tillhörde att ntred* Lågan, om en oinskränkt utförsel af ved rfrån Blekingen, tillika skulle upptaga och granska de betänkligheter, som dervid kun. de förekomma Om Utskotten med kännedom att enahanda fråga, vid sista Riksdagen yppad, arnu hos Kongl. Majit hvilar oafgjord , närmare inhämtar dess egenteliga beskaffenhet j så sku Je Uiskotten er farit att tillstånd till veda Utlörsel for .Skånes behof, ifrån den hamn sum ligger Skåne närmast, och ifrån den kust, sorn isynnerhet kan anses äga tillgång af Skog
Ben 4 April. 249 till afsalu, redan för flere år tillbaka efter Innevånarnes hörande, i närmast angränsande, Blekinge och Christianstads Läner, och elter begge
Landshöfdingarnas öfverläggning och underdåniga Förslag af Kongl. Majit blifvit i Nåder beviljat:
Att detta tillstånd, för så stor del som Skåne beböft, otvifvelaktig blifvit begagnadt; men icke destomindre af den ved, sorn i sådant afseende blifvit nedförd, öfverskott merendels ärligen funnits qvarliggande; att Skogen i de cfriga Ti3kter af Blekingen, icke utgör någon verkelig Product, eiler för Skåne kan vara till serdeles nytta, utan endast skulle föras t il Bornholm, som ligger rakt utifrån Blekingen, i stället för en längre omväg till Skåne; att den Skogs Trakt, som Riksdagsmannen Jon jonsson i dess Motion uppgifvit såsom tillgång för utförsel, den enda som in nefartar betydligt Skogs-omfäng, tillföiene vid 2!r.e Riksdagar af honom blifvit till Kong).
Majit och Kronan för Örlogs Flottans behof eibuden, ehuru också Provincens Husliålls-Sällskap undersökt och berättelse afgifvit, hvilken Låga ännu icke är af Kongl. Majit i Nåder afgjord, och dessförinnan icke bordt i annan väg framställas; att äfven en del af Allmogen i Blekingen afsagt sig den fömohn, som nu vill dem påbördas, såsom för Landet mindre gagnebg. och att i den händelse Riksdagsmännens önskan vunno oinskränkt bifall, det skulle föranleda icke allenast till en total förödelse af Skogen, uran också till en snar undergång för Carskrona Stad, hvars Innevånare Den 4 April? öfver io.oco till antalet, redan få betala veden så dyrt som i Stockholm, och vid en obehindrad Exportation, skulle alldeles komma i saknad deraf; utan minsta ersättning af Bränntorf, hvarpå i Blekingen nästar» ingen, men i Skåne så rika och outödelig» tillgångar finnas; om, säger jag , Utskotten gjordt sig den mödan, att inhämta alla till deras föremål hörande upplysningar och ställt dem vid sidan, af den så mycket prisade och äfven af mig innom gränsorne af verkelig production, till dess värde erkände Narings-friheten ; så tviflar jag att Utskotten bordt föreslå, eller Riksens Ständer kunoa besluta, att hos Kongl. Maj:t förnya en underdånig önskan, som för så korrt tid tillbaka blifvit anmäld, att Kongl. Majt med nådigt afseende på dess Undersåtares inbördes anspråk, och de serskildt, å ömse sidor förekommande omständigheter, ännu icke medhunnit sig deröfver i Nåder utlåta.
Jag tillstyrker således vördsammeligen att detta ärende måtte tili Utskotten återremitteras, för att närmare undersökas, innan Höglofl.
Ridderskapet och Adeln fattar dess beslut i ett ämne, hvilket så tilisägandes rörande tvänne parters ratt, hvaraf den enas skäl ännu icke på minsta sätt blifvit utredde eller ens efterfrågade; och jag hoppas då saken en gång kommer i sin rätta dag, att den vackra synpunct hvarunder den nu blifvit framställd, möjeligen skall tåla någon rättelse; likasom jag håller före, att den jemnförelse med ved-exporten ifrån Finland , tom blifvit åberopad, icke är så noga berak.
Ben 4 April. nåd, men deremot tages i öfvervägande, att i Finland utgör Skogen en verkelig Product, och ert verkeligt af Innevånarnes behof; I Blekingen åter, en knapp tillgång för Provincens egna tarfvor «— och emellan frihet i Spannmålshandel och frihet i Skogs-afsalu måste vara någon olikhet, då den förra årligen, den senare blott i mansåldrar kan åstadkommas, Herr Mannerstam, Johan.- Oeconomie-Utskottets Betänkande är efter min tanka grnndadt på så goda skäl , att jag icke föreställt mig att det skulle emotsägas.
Frågan om fri Seglation emelian Skåne och Blekinge var vid 1815 års Riksdag under Riksens Ständers öfverläggning, och Oeconomie-Utskottet tillstyrkte och Riks-Stånden beslöt då enhälligt den derom väckte Motion. 1 anledning af de nu gjorde Anmärkningar vid Betänkandet, får jag äran erinra, dels att frågan egenteligen icke är om Export för till utrikes Orter af Trädvaror ifrån Blekingen, utan om frihet att föra den till den angränsande Provincer» Skåne, dels att det ännu gällande förbud, som häremot finnes, tillkommit, om jag icke orätt minnes på 1790-talet, samt således icke är särdeles gammalt — Den Anmärkning, sorn blifvit gjord att Utskotten profvat denna fråga, utan att derom skaffa sig nödige upplysningar och utan att höra de Parter eller Corporationer, hvilka den egenteligen angar, och den förebråelse för ensidighet, hvil - Dm 4 April. ken deruti innefattas, kan jag för min del icke gilla — Riksens Ständers Utskott äga val när de så för godt finna, att, i den ordning Grundlagen föreskriiver infordra upplysningar i de ämnen, som af dem beredas; men jag hade icke trott någon skyldighet för dem kunna sättas i fråga att hora Parter, Corporationer eller andre Auctoriteter — Riksens Stäoder utgöra den högsta Auctoritet i Riket, och d» de äga beslutande rätt i de vigtigaste frågor, som angå det Allmännas väl, måtte väl på deras tillstyrkande i Oeconomiske ärender beslut kunna grundas, äfven utan att höra de Corporationer, hvilka dessa ärender kunna angå.
Frågan om fri Communication emellan t vänne inrikes Provincer är dessutom så enkel och utredd, att den minsta tvekan icke lärer uppstå om det beslut, som bör fattas — Man säger att Skogarne i Blekingen äro redan ut. huggne, att om utförsel till andra Orter tillätes , Skogs-Producter blifva dyrare och med ti. den kunna saknas för denna Province — Efter den localkänng^lom jag äger om Skogarne i Blekinge, är förhållandet, att på 2 å 3 mils af. stånd ifrån Kusterne, äga Skogarne sä ringa värde, art de just af denna orsak blifvit minskade genom Svedjande, det mäst förstörande af allt sätt, ati hushålla med Skog och denna behandling fortfar ännu — Om en bättre hushållning , som blir en följd af Skogens högre värde infördes, blefve Blekingska Skogarne tillTäcklige både för Örtens behof och att utfört betydligt deraf till Skåne — Man kan väl dess - Den 4 April. utom knappt tänka sig en orimligare Författning än, att ztne angränsande Provincer i samma Rike, som sinsemellan hafva Sjö-Communication icke få obehindrat tillföra hvarannan sina Producter , som de Ömsesidigt behöfva; ty Blekingen har vanligen behof af Spannmål fiån Skåne likasom denna Province af Skogs effecter ifrån Blekingen} äfven om dessa Provincer icke tillhörde samma Rike, vore förbudet ej skadeligt för Blekinge.
Det är såsom en värd Ledamot yttrat sig i en af de mäst uppenbara motsägelser, att hindra en naturlig Communication emellan vissa Provincer, under det att man på Nationens bekostnad, tillställer en artificiel emellan andra.
Om den allmänna nyttan och billigheten af det ifrågavarande förbudets upphäfvande, på sätt Utskottet föreslagit, lärer icke ringaste tvekan äga rum, för det opartiska omdömet och då Ridderskapet och Adeln redan vid förledne Riksdag bifallit en lika beskaffad Motion, som den nämnde; så vågar jag vördsamt tillstyrka och hemställa, att Ridderskapet och Adeln utan af. seende på de mot Utskottets Betänkande gjorde Anmärkningar och uran återremiss, behagade Betänkandet bifalla.
Friherre AnckarsvärdCarl Hinric•
Jemte det jag förenar mig uti de yttranden, Herrar Rosenschöld och Mannerstam afgifvit, återstår Den 4.
April. blott för mig att förklara , det jag icke kan antaga de skäl, hvilka jag hört här anlöras emot bifall af Utskottets Betänkande.
Det tvång som hitintills hvilat öfver ifrågavarande Provincers rättighet att få utföra sina Skogs-Producter, grundar sig egentligen på gammalt bruk, utan annat giltigt skäl, och jag finner således ingen anledning att detta tvång derföre bör bibehållas; och det så mycket mindre, som vid första ögonkastet visar sig genast orimligheten af förbudet, %tt ej få ftån samma Strand föra sina effecter till hvad Ort af Riket man behagar, utan endast till ett visst anvist ställe , såsom Carlskrona.
Hvad åter angår den befarade följden af förhöjda Ved-priser, kan jag ej finna något skäl, som berättigar Carlskrona Stads Innevånare, att äga ett Monopolium, att få köpa veil för bättre pris än hvad andra derföre måste gifva, äfvensom jag tror att Örlogs-Flottan icke eller kan komma att genom en sådan friare Ved-utförsel beröfvas erforderligt
Virke för dess Skepps-Varf, då det är lika så litet i Blekinge som å andra Orter tillåtit att fälla Ekar utan föregången tillåtelse och utsyning.
Man har äfven påstått, att Lurendrägerier skulle genom en ökad Seglations-frihet underlättas, men sådant kan jag icke eller finna, emedan, om man antoge att Vedbåt;irne kunde utifrån infora främmande Varor, man äfven Den 4- Avrit, borde anse detsamma lika lätt kunna inträffa med de många Strömmings- och FiskeriFartyg , hvilka begifva sig ut till de yttersta Skären af Rikets Kuster oftast 5 å 4 mil fran Landet; men man har likväl ej förbjudit sådant.
Jag önskar derföre att Utskottets hemställan tillika med den, som i detta ämne redan vid förra Riksdagen till Kongl.
Maj t framfördes, måtte snart blifva bringad tili verkställighet, och jag förenar mig äfven med Herr Mannerstam deruti, att Betänkandet kunde utan återremiss varda af Högloft.
Herr Mannerstam har så fullständigt anfört de skäl, hvilka böra föranleda till bifall å Högloflige Utskottens Betänkande, att jag anhåller få till alla delar förena mig med hvad nämnde värde Talare yttrat.
Hela min själ uppröres, då i ett tidehvarf, hvilket benämnes såsom upplyst, jag ännu hör försvaras sådana Monopoliske och Skrånaässige Författningar, hvilka från Århundraden tillbaka leda sitt ursprung från egennytta hos vissa och den råaste okunnighet hos andra, och uti hvilka gamla löränderlige, beständigt hvarandra af> lösande Författningar, mer än någon annan Riks olycka, igenfinnes orsakerne till Sveriges aftynande krafter och minskade Production.
Och aldramäst är det smärtande att finna dylik» Riksförderflige Stadganden försvaras af Män, Den 4.
April. hos hvilka Nationen, genom deras ställning i Samhället, har rätt att vänta urskillning octo med tidens upplysning förenligt omdöme.
Man igenfinner gamla Författningar, sorn förbjudit Landtmannea i vissa Orter, att på något annat ställe än den eller den Staden föryttra sine nied svett och möda samlade varor, som ålägger honom att på vissa föreskr fna och inga andra vägar föra sina varor, att endast på vissa dagar samt till och med vissa föreskrifna timmar dem försälja, och att vid alla afviktlser derifrån hafva jemte böter varan förverkat.
Till antalet af sådana, fria människor förnärmande föreskrifter, kan med allt skäl hanföras, den nu ifrågavarande, hvars yrkade förändring eller upphafvande visserligen icke är förtidigt.
Är icke Allmogen i Blekinge och Skåne, såsom Svenska Undersåtare , I.ka så val berättigade till det beskydd, att redeligen fa sig försörja, som de i Carl'krona Stad; eli r böra de förra ännu längre hindras fran otöfoingen af fria Mäns ostridiga rättighet, f r att !>eie la lindriga Vedpriser åt de scdnate.
Är i ke Skåne och Blekinge Svenska Provincer för hvilka Hafvets begagnande bör vara gemensamt med aila öfriga ?
Det lärer böra tillskrifvas tidens sällsam* heter, att under det ofanteliga Summor uppoffras - Den 4.
April. offras för att bygga en Canal, fortfar förbudet att begagna Hafvet till lättad afsättning 2;ne Svenksa Provinser emellan , och att en som yrkat den föria, nemligen, Canal-anläggningen, försvarar förbud root Hafvets begagnande.
Såsom skäl för fortfarande förbud har äfven blifvit yttrat att Skogarne i Blekinge redan äro uthuggna.
Häremot får jag erinra, att då der ar soiklart, att den som ingen Skog har, kan icke eller någon försälja , bhfver förbudet deremot icke dess mindre lika orimligt.
Der är bedröfligt att höra Statsmän, som ännu offVntenteligen framträda såsom Förfäcktare för Styrelsens förmynderskap öfver den enskifta industrien.
Mångå yrkade på Proposition.
Jag känner, att' oaktadt förbudet mot veds utförande från Blekinge till Skåne sådant likväl årligen sker , på det sätt, arr Bön er och äfven andra med sina Båtar och små Jakter segla till Bergqvara i Calmare Län, och der skaffa sig betyg, det de hstat ved denf ån för att gå till Skåne, hvaremot Förlattningarne ej lag. ga något hinder och hvarigenom Kronan förlorar de Tubafgifter, som eljest bordt erläggas.
I öfrigt får jag upplysa att Öilogs Flottan de Ridd, och Ad, Prof. V B, i A/d, 33» 34* 253 Den 4 April. sednare åren icke erhållit någon ved från Blekinge. utan har den afhämtats från Småland.
Ö 7 Herr af Brichman Gustaf:
Det smärtar mig, att mitt fria yttrande öfver det förekomne ämnet, väckt, obehagliga känslor; men jag lider häldre denna smärta än den bittra förebråelsen att hafva lemnat flere tusende människor åt ett hotande öde, utan att åtminstone framställa det.
Jag har endast påstått , att den af andra Medborgares anspråk, på tillvarelse i Samhället mäste begränsas; och om sanning och rättvisa böra grundlägga hvarje enskilt
Derföre har jag trodt och tror ännu , att närmare upplysning i detta ämne, långt ihan att vara öfverflödig, fast hälldre kunde gagna , vid en lugn och fördomsfri pröfning, och vid ett i förhållande dertill rättsenligt fattat beslut.
Herr Grefven och LandtMarskalkeu hemsthl* de, om icke enär Pluraliteten af Ridderskapet och Adeln syntes benägen att nu genast bitalia Utskottets Betänkande, Heir af Brinckman behagade afstå från sitt yrkande om återremiss deraf.
Jag känner lifligt värdet af Herr Grefven* och LandtMarskalkens
Den 4 April. föreställning, och vördar för mycket Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll vittna, om uppfyllandet af min pligt, båda såsom Medborgare och Styresman, att för Högloflige Ridderskapet och Adeln icke dölja sanna förhållandet, under det jag uppriktigt önskar, det den frihet sorn åsyftas, till dess verkan må blifva mindre skadelig, äu den jag trott mig kunna förutse.
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard •
Herr af Brinckman har yttrat, att uti detta Mål, voro tvänne Parter, hvilkas rätt borde vid afgörandet komma i betragtande.
Jag får härvid blott anmärka , att dessa Parter äro Nationen å ena sidan, och några enskilta Innevånare i Blekinges Siäder , i synnerhet i Carlskrona, ä andra sidan, hvilka senare ej tyckes inse sambandet emellan Städernes interesse och Landets välmåga.
Som Riksens Ständer blott representera den ena af dessa Parter, eller Nationen , och äro pligtige att bevaka endast dess intresse, så tror jag att Riksens Ständer äga rätt att taga sitt beslut till förmon fcr Nationen, utan att behöfva afäagta andra Partens hörande, hvartill utom dess den magt, som sluteligen skall afgöra denna fråga , haft ett tiilräckeligt och förmodel/gen redan nog begagnadt rådrum.
Uppå derefter af Herr Grefven och Landt Marskalken gjord Proposition, ble-f Lag- och 2bO Den a.
Avrii.
Oeconomi*Utskottens ifrågavarande Betänkan, de af Ridderskapet och Adelö gilladt.
Til! pröfning företogs Lag- samt Allmänna Besvärs och Oeconomiae-Utskottens den ig sistJedne Martii afgifne samt den i dennes på bor. det lagde Betänkande, öfver väckt Motion om upphäfvande af förbud mot Landsköp.
Herr Mannerstam, Johan: Emot det Upplasta Betänkandet utber jag mig få göra några Anmärkningar.
Utskotten hafva visserligen rätt deruti, att Spannmåls-Handeln öfver hela Riket är sedan år 1780 fri, och att Victualie-Handeln äfven sedan år 1805 är obehindrad j men utom Spannmål och Victualier, finnas en mängd varor, hvilka kunna af Landtmannen tillverkas, och hvilkas frambringande böra till både dess och det Allmännas nytt3 uppmuntras.
Af sådan egenskap äro alla Slöjde Arbeten , hvilka Landtmannen , under den^ledighet ifrån Jordbruket, som vissa årstider häraf lemna, tillverkar , och hvilkas afsättning i flere delar väl är tillåten, men ännu i mänga fall är underkastad onödiga svårigheter och hinder.
Granskningen »f de härom ännu gällande
Författningar bör likväl företagas i sammanhang med den tråga, som nu likasom under flere föregående Riksdagar, är underkastad Riksens Ständers pröfning, nemligen, om en allmännare Närings -Frihet j och med den af mig väckte Den 4 April.
Motion , har jag egentligen åsyftat, att de Sradgander om Landt-handeln, hvilka ännu uti 6 Cap. Handels Balken qvarstå och såsom sådana rätteligen icke kunna annorlunda än genom Konungens och Riksens Ständers sammanstämmiga beslut ändras, måtte under denna Riksdag upphäfvas, så att de allmänna Författningar om Handel och öfriga Näringar, hvilka Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers beslut och underdåniga önskningar, skulle finna för Riket nyttiga, måtte utan hinder deraf kunna vidtagas.
På dessa grunder och då dessutom frågan om Näringsfrihet ännu icke till Riksens Ständers pröfning ifrån Utskotten inkommit, hemställer jag, otn icke Betänkandet må till Utskottet återremitteras.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , huruvida Ridderskapet och Adeln ansåg de af Herr Mannerstam gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss af Betänkandet.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 18 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, så väl angående de Anmärkningar, hvilka blifvit gjorde emot Utskottets den 30 sistledne Januarii meddeldte Betänkande, om förlupen Ma - Den 4 April. kas rättighet, att i nytt giftermål ingå, som ock öfver den i sammanhang dermed väckte Motion, huru förhållas bör i afseende å 'berörde rättighet, enär skillnad i Ägtenskap skedt på grund af 16 Cap. 7 §.
Kyrko-Lagen och 13 Cap-7§. Giftermåls-Baiken; fann Ridderskapet och Adeln,-sorn redan den 17 sistledne Februarii bifallit Utskottets förra Betänkande, för godt, att vid Utskottets nu afgifne yttrande låta bero.
Föredrogs å nyo Lag-Utskotrets den 18 sistledne Martil afgifne samt den r dennes eftermiddagen pä bordet lagde Betänkande, öfver vackt fråga om bestämd förklaring, angå» ende hvad till Politie-Mäl bör hänföras.
Grefve Gyllenborg , Johan Henning, hade inlemna: ett så lydande anförande:
Lag-Utskottet skulle undandraga sig att ingå i någon hufvudsaklig pröfning af min Motion, kan likväl derföre icke medgiftfås, att Lagutskottet, utan att åsidosätta Grundlagens föreskrift, kunnat, meddela ett sä beskaffat Utlåtande, som dess Betänkande innehåller, hellst Motionen tydligen åsyftar ej mindre Lagförklaring, än Förslag till ett nytt Stadgande, i hvilka båda afseenden Lagutskottet, i grund af den af Utskottet åberopade 33 §• Riksdags-Ordningen samt y; §.
RegeringsFormen ärotvifvelaktigt förpligtadt, att ett yttrande meddela, och jag hade trodt att om ock dessa Den 4 April. åsyftanden icke nog tydeligen värit uttryckte, att Utskottet skulle med tillfredsställelse hafva ansett sig uppfylla dess bestämmelse, då, det lemnade tillstyrkande af tydlighet i föreskrifter, som nu bero af godtycket.