Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
.femte det jag biträder den af Frih. Klinckowström föreslagna förändring, får jag anhålla, att det af Utsk:t begagnade uttrycket »Ståndets samtycke» måtte utbytas emot »de närvarande ledamöternas» eller hellre »Adelsmötets» samtycke, .lag tror, att det numera icke är lämpligt att begagna ordet »Stånd», och åberopar till stöd för denna min åsigt de skäl, hvilka finnas anförda i min Betänk:t bifogade re servation.
Gr. af Ugglas har ogillat, att Utsk:t icke i förslaget intagit någon bestämmelse om iakttagande af en viss tid för anslags utfärdande om sammanträde.
Orsaken härtill har varit den, att Utsk:t hyllat den åsigt, att i Riddarh.-Ordmn borde införas allenast de reglementariska stadganden, som kunde anses ound - lii Den 11 April f. m - gängligen nödiga; och för min del tror jag icke heller, att någon våda kan uppstå al att herörda bestämmelse icke intages, enär man torde kunna taga lör gifvet, att den af R. o. Ad. utsedde ordföranden icke lärer komma att i anmärkta hänseendet brista i grannlagenhet.
Skulle emellertid R. o. Ad. anse stadgandet böra införas i nya Riddarh.-Ordmn, anhåller jag att monr.t måtte till Utsk:t återremitteras.
Leuhusen redan erinrat, har underlåtenheten att intaga någon bestämmelse om viss tid för anslags utfärdande icke tillkommit af något förbiseende, utan derföre, att Utsk:t ansett sådana bestämmelser icke lämpligen böra i Riddarh.-Ordmn intagas.
Någon sådan föreskrift är icke lemnad för arméens fullmäktiges sammanträde, icke heller för landstings och kyrkomötens, och då ansåg man, att ännu mera R. o. Ad., som i detta läll egde gammal praxis, skulle kunna hjelpa sig fram dessförutan.
Leuhusen har anmärkt, att uttrycket »Stånd» icke bort begagnas.
Emellertid kan jag icke finna annat än alt det är fullt befogadt.
Det är en Svensk benämning på korporation och afser i detta mom. R. o. Ad:s vid Adelsmöte på Riddarhuset församlade ledamöter.
Jag anhåller att mormt måtte bifallas.
Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva, att äfven jag anser de af Gr. af Ugglas omnämnda bestämmelser böra intagas i Riddarh.-Ordmn.
Jag hemställer derföre att mom:t måtte återremitteras.
Då flera ledamöter begärt återremiss, vill äfven jag biträda detta yrkande.
Då icke några djupgående anmärk ningar blifvit emot detta mom. framställda, synes mig, att R. o. Ad., till vinnande af tid, borde bifalla detsamma med den af Gr. af Ugglas föreslagna förändring.
Restäminelsen om viss tid för anslags utfärdande förefaller mig nemi., om icke nödvändig, dock ganska nyttig, och, såsom intagen i gamla Riksd.-Ordmn, är den förtjent af att bibehållas.
Leuhusen har ansett det vara orätt, att begagna ordet »Stånd» och har i sin reservation föreslagit, att i dess ställe skulle användas uttrycket »de närvarande ledamöterna».
Utom det att språket genom detta uttryck skulle blifva tungt, uppstode dessutom genom detta uttrycks begagnande på detta ställe den olägenhet, att möjligen alla närvarande ledamöters bifall kunde anses erforderligt, på det sammanträdet skulle kunna upplösas, hvilket visserl. ej af Frilen åsyftats; men vore ganska otjenligt, ty icke bör något »liberum veto» i thy fall få gälla.
.lag tror icke att ordet »Stånd» bör ovilkorligen utdömas ur Riddarh.-Ordmn, ty äfven om det icke numera finnas några politiska - Den 11 April f. m. 145 litiska Stånd, torde dock alltid sociala Stånd böra qvarstå, i ett välordnad! samhälle, särdeles under en monarkisk styrelseform, sådan som vi hafva.
Då så många andra punkter blifvit återremitterade, vill jag icke alltför ihärdigt med den af Gr. af Ugglas yrkade förändring begära bifall, utan förenar mig med dem, som yrkat återremiss, dervid jag i afs:de § nyss omordade ordet: »Stånd» anser det visser!, kunna med fog bibehållas, men också utan skada kunna utbytas mot vare sig »Adelsmöte» eller »R. o. Ad.» Frih.
Cederströms anmärkning, får jag nämna, att jag visserligen i min reservation föreslagit begagnandet af ultrycket »de närvarande ledamöterna», emedan vid tillfället för reservationens afgifvande detta uttryck bäst kunde ersätta ordet »Stånd»; men att, sedan R. o. Ad. antagit en särskild benämning för sina sammankomster, nemi. »Adelsmöte», det synes mig ganska lämpligt, att ordet »Stånd» utbytes mot ordet »mötet».
Jag vidblifver dock fortfarande mitt yrkande om återremiss.
Det händer ofta att man mest (äster sig vid småsaker.
Den öfverläggning, som inom Utsk:t egde rum derom, huruvida ordet »Stånd» borde användas eller icke, var kanske en af de mest långvariga, och när den var slut, befanns, att åsigterna voro så delade, att 6 ledamöter vore för detta ords användande och 6 emot.
Man var derföre nödsakad att skrida till votering och låta den förseglade sedeln afgöra utgången Resultatet biel, att »Stånd» skulle qvarstå.
Jag röstade emot, men har icke reserverat mig, emedan jag icke gillade de skäl, som af öfriga reservanter anförts.
För min del röstade jag emot på den grund, att Riddarh.-Direktin ansåg detta ord böra utgå, samt emedan jag tänkte, att det lätt kunde stöta allmänna opinionen, ehuru det icke kan förnekas, att begreppet alltid måste qvarstå.
Då jag inom Utsk:t förordat borttagandet af detta ord, förenar jag mig med dem, som i detta afseende yrka återremiss.
Hvad angår Gr. af Ugglas’ förslag, synes det mig sorn om detsamma innefattade ett misstroende emot den som valdes tilt ordförande, och jag kan derföre icke biträda nämnde förslag.
På det icke Utsk:t, om återremiss beslutas och mom:t sål. kommer att omarbetas, dervid måtte af diskussionsprotokollet draga den slutsats, att R. o. Ad. ansett ordet »Stånd» icke böra användas, vill jag mot en sådan uppfattning nedlägga min protest.
Då det i H4:de §:n R.-F:n, sådan denna § lyder enligt R.
St:rs beslut vid denna riksdag, säges, att R. o. Ad. utgör ett Stånd, synes mig denna benämning fortfarande böra bibehållas.
H. IV. 10 I4fi Den il April f. ni.
Gr. Oxenstjerna:
Jag tror, att Frill.
Klinckowström misstagit sig i sin sednaste uppgift, ty om jag rätt erinrar mig den af R.
St:r beslutade lydelsen af 114:de §m R.-F:n, heter det der: »de fordna Riks-Stånden.»
Jag har icke R.-F:n till hands, men skulle önska att någon ville uppläsa nämnda §.
Hr Reutersvärd, Patrik Oscar: 1 motsats till Frih. Klinckowström, anser jag användandet af ordet »Stånd» vara olämpligt, sedan Ståndsrepresentationen med denna riksdag upphört.
Då nu R. o. Ad. beslutat att adelns blifvande sammankomster skola benämnas »Adelsmöte», synes mig denna benämning äfven här böra användas, och jag får derföre, i öfverensstämmelse med Frih.
Leuhusens förslag, hemställa, att R. o. Ad. behagade bifalla tnormt med den förändring, att i stället för ordet »Ståndets» insättes ordet »mötets.» Frih.
Oxenstjernas anhållan, att 114 §:n R.
F. måtte uppläsas, sådan denna §, sedan den erhållit K. M:ts Nådiga sanktion, kommer att lyda, vill jag, då jag har den tillhands, uppläsa berörde stadgande.
§:n lyder sål.:
De fordna Riks-Ståndens privilegier, förmåner, rättigheter och friheter skola, der de ej egt oskiljaktigt sammanhang med den Stånden förut tillkommande representationsrätt och således med denna upphört, fortfarande gälla etc.
Ordet »Stånd» är säl. nyttjadt i R.
F. och kommer fortfarande att nyttjas, och då tror jag, att äfven vi kunna och böra använda denna benämning, utan att derföre äfventyra att beskyllas för att begagna en större »apparat», än R. o. Ad. mycket väl kan Ivila.
Jag är helt och hållet förekommen af Frih.
Då uttrycket »Stånd» säkerligen i dagligt tal kommer att bibehållas, vet jag icke hvarföre detta icke fortfarande skulle tillämpas på R. o.
Ad., helst någon annan kollektiv benämning för oss icke torde finnas i svenska språket.
Våra privilegier äro utfärdade för »Ståndet» och fastän de politiska rättigheterna upphört, qvarstår ju R. o.
Ad. ändock såsom Stånd.
För min del får jag vördsamt förklara att jag åtminstone icke skämmes gtt tillhöra det »Ståndet.» Gr.
Sedan 114 §:n R.
F. blifvit af Frih. Klinckowström uppläst, har jag blifvit ännu mera stärkt i min åsigt om betydelsen al uttrycket »Ståndet» i denna §, ty då deri först omtalas »de fordna Riks-Stånden» och sedermera »Stånden», måste dermed förstås samma »fordna Riks-Stånd» och något annat uttryck torde icke der hafva kunnat begagnas.
Den II April f. ni. Gr. af Ugglas:
Jag ber om ursäkt lör det jag ännu en gäng uppträder, men det sker endast för att besvara en anmärkning, som blifvit gjord emot mitt förslag, att tid skulle stadgas för utfärdande af anslag till sammanträde.
Man har sagt, att ett dylikt stadgande skulle utmärka ett »misstroende» emot ordföranden.
Stadgandet finnes i gamla Kiddarh.-Ordn., och om anmärkningen vore riktig, skulle deraf följa, att man varit berättigad att hysa »misstroende» emot hittillsvarande ordförande!
För öfrigt är stadgandet till ej blott för ledamöternas, utan äfven för ordförandens trygghet, ty för honom måste det vara angenämt att viss tid för utfärdande af anslag är bestämdt, på det icke någon ledamot skall kunna göra anmärkning derom, att anslaget enligt dennes tanke för sent blifvit utfärdade
Huru man än ser saken, torde det vara af vigt att stadgandet hädanefter som hittills finnes i Riddarh.-Ordnm.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till mom:t oförändradt, dels af Hr Reutersvärd bifall till detsamma med utbyte af ordet Ståndets emot ordet Mötets, och dels åter remiss af monr.t; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mormt utan förändring, hvartill svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på bifall till detsamma med den af Hr Reutersvärd yrkade förändring, hvarvid svarades nej, och slutligen propos. på momits återremitterande, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 2:dra mom.
Jag vågar vördsamligen hemställa om vidtagande af en ytterst obetydlig språklig förändring, men deremot en vigtig sakförändring, bestående deri, att mellan orden »eger» och »att» måtte inskjutas det lilla ordet »ej.» Jag tror nemi., af skäl, sorn jag icke torde behöfva vidlyftigt framställa, att ordföranden i It. o. Ad:s sammanträden kommer att hafva så mycket att göra för att sammanfatta diskussionen och framställa de propositioner, som deraf kunna föranledas, att det vore, som man såget-, öfver mans höfvan, om han tillika skulle deltaga i öfverläggningarne och besluten.
Det torde dessutom' icke väl låta förena sig med den opartiska ställning, som en ordförande bör iakttaga, och jag får derföre hos Hr Gr. o.
Landtm, anhålla om propos. derå, att mom:t måtte erhålla följande lydelse:
Ordföranden eger icke att i öfverläggningarne och besluten deltaga.
Jag är förekommen af Frih. Klinckowström och inskränker mig till att yrka, att raonut måtte utgå.
Dertill föranledes jag deraf, att något sådant stadgande icke finnes i 148 Deli 11 April f. m. gamla Riddarh.-Ordningen, oell då R. o. Ad. hittills följt den grundsats, att icke införa några nyheter i Riddarh.-Ordn., torde samma förfarande äfven i detta fall böra iakttagas.
Utsk:t har föreställt sig, att det icke kunde vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande att den ledamot, som komme att utses till ordförande, derföre skulle vara utesluten från rättighet att i öfverläggningarna och besluten deltaga, och Utsk:t tog dervid jemväl i betraktande, att ordförande i Utsk., Landsting, Krigsbefälet o. s. v. icke är från nämnde rättighet utesluten. -—
En annan sak är, om ordföranden må anse lämpligt att begagna sig af en sådan rätt. 1 det ursprungliga förslaget till Riddarh.-Ordn. fanns detta mom. icke intaget och det tillkom först elter hemställan af Riddarh.-Direktionen.
Jag har icke något emot om mom:t uteslutes; men vill erinra derom, att af ett sådant uteslutande ingalunda följer, att ordföranden är förhindrad att deltaga i öfverläggningarne och besluten, ty dä något stadgande icke finnes derom, är det öfverlåtet åt hans eget bedömande huruvida han skall deltaga eller icke.
Klinckowströms förslag kan jag icke biträda, ty jag kan icke anse, att det ovilkorligen bör stadgas, att ordföranden icke får i öfverläggningarne och besluten deltaga.
För min del kan jag icke gilla Frih. Klinckowströms förslag till förändring af förevarande morn.; jag ser nemligen icke någon anledning, hvarför man numera, då de förekommande ärendena blifva af mera enskild natur, skulle utesluta ordföranden från deltagande i öfverläggningarne och besluten.
Hr Aurep har visserligen såsom skäl härför påpekat svårigheten att (inna en person, som på samma gång kunde föra ordet och deltaga i föriiandlingarne; men jag ber Hr Anrep ihogkomma, att i alla Landsting, der göromålen kunna i vigt anses fullt motsvara dem, som blifva föremål för Adelsmötets verksamhet, eger ordföranden, för såvidt han är utsedd inom Landstinget, att deltaga i öfverläggningarne och besluten.
Dessutom kan äfven såsom skäl nämnas, att Utskms ordförande ega en dylik rättighet, och hittills har man ej sport några olägenheter deraf.
Under sådane omständigheter anser jag, att det skulle vara orättvist att förneka ordföranden vid Adelsmötet deltagande i öfverläggningarne och besluten; och anhåller jag derför om bifall till förevarande mom.
Jag afstår från min förut gjorda hemställan, och förenar mig uti det af Frih. Klinckowström framställda förslag.
Leuhusen har anställt en jemförelse emellan det blifvande Adelsmötet å en sidan samt Deu 11 April f. ni.
U9 Landstingen oell lJtsk:n å den andra.
Frih:n måste dock erkänna, att intet af dessa exempel är, hvad antalet ledamöter beträ tfa r, jeniförligt med den blifvande Adelsförsamlingen; i den sednare kunna nemligen flere hundrade af R. o. Ad:s medlemmar komma tillsammans, då deremot antalet ledamöter i något af Utskm icke öfverstiger 48, och i Landstingen, som jag tror, icke 50.
— Enligt min tanke ligger ett ytterligare skäl för bifall till det af mig framställda förslag uti den tendens, som här visat sig vara ganska allmän, att nemligen uti det hittills varande göra så få förändringar som möjligt.
För min del anhåller jag att få biträda det af Fril).
Klinckowström framställda förslag, och det synnerligast ur ordförandens egen synpunkt.
Man har omnämnt åtskilliga fall, då ordförande eger rätt att i ölverläggningarne och besluten deltaga.
Hvar och en, som varit ordförande i något Utsk., vet emedlertid, huru angeläget det är, att ordföranden derstädes så litet som möjligt inblandar sig i diskussionen, ty i samma stund han uti en fråga, som uppfattas med något mer än vanligt intresse, uppträder såsom försvarare för en åsigt, blir han genast af den motsatta åsigtens anhängare betraktad med missnöje.
Ehuru de frågor, hvarmed Adelsmötet kommer att sysselsätta sig, i allmänhet komma att blifva af underordnad vigt, torde dock äfven sådane kunna förekomma, om hvilka striden blifver liflig, och jag vill i detta hänseende särskildt påpeka en, som hittills vid flere tillfällen gifvit anledning till ganska varma öfverläggningar, nemligen frågan om Riddarhusets ombyggande.
Om Hr Gr. o. Landtm, egt rätt att i dessa debatter deltaga — och af denna rätt sig begagnat — tron J icke, Mine Hrr! att motståndarne till den af honom förfäktade åsigt skulle med missnöje ansett, att han på frågans afgörande velat inverka.
Jag antager visserligen att val af ordförande i allmänhet skall (räfla den som förstår att med omdöme fylla sin plats; men omöjligt är dock icke, att man någon gång misstoge sig i valet, i hvilket läll ett medgifvande åt ordföranden af ifrågavarande rättighet lätt skulle kunna gifva anledning till spänning.
Jag röstar derför bifall till det af Frih.
Klinckowström framställda förslag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder bade yrkats dels bifall til! mom:t oförändradt och dels af Frih. Klinckowström, att monad skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Ordföranden eger ej att i öfverläggningarne och besluten deltaga;» framställde Hr Gr. o. Landtm, lors1 propos. på bifall till mom:t utan förändring, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på det af Frih.
Klinckowström gjorda förslag till monr.ts lydelse, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Den 11 April f. m. § 20.
Klinck owström:
Med afseende å denna § ber jag att få till R. o. Adis bepröfvande framställa tvenne anmärkningar.
Den ena rörer egentligen blott en formfråga, som dock öfverensstämmer med gammal och god ordning; då man deremot ej kan veta, hvarthän den af Utskit föreslagna förändring möjligen kan leda.
Denna anmärkning kan visserligen vid lörsta påseendet förefalla mycket underordnad, men jag tror den vara af icke obetydlig vigt.
I Utsk:ts förslag står nemligen: »Hvarje ledamot eger att från sin plats fritt tala . ..»
Ser man åter på 50 §:n R. O., så stadgas der: »Hvarje
Stånds ledamot ege rätt att i Plenum, stående och från sin plats, till protokollet fritt tala...»
Jag anser att ordet »stående» bör bibehållas i det nya stadgandet, emedan det bidrager till befordrande af god ordning, och verkar derhän, att den talande ledamoten kan af församlingen bättre ses och höras, och hans anförande af vederbörande protokollsförande redigare uppfattas.
Jag tror mig derför bafva grundade skäl för den anhållan, att orden »stående och» må inlöras emellan orden »att» och »från.»
Den andra anmärkningen rörer den omständighet, att
Utskit med afseende å denna § vidtagit en förändring, om hvars lämplighet fråga kan uppstå.
Der står nemligen: »Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck; sker det, eger Ståndet pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af ordföranden erhålla tjenlig föreställning och varning.»
Fästa vi åter uppmärksamheten vid 50 §:n i nu gällande Riddarh.-Ordn., så finna vi, att der en vida allvarsammare påföljd är stadgad för den ledamot, som i ett eiler annat afseende förgått sig.
Der står nemligen, att Ståndet i visst fall eger skilja en sådan ledamot från sin krets, hvarförutan den för ett sådant beslut erforderliga röstöfvervigt är uttryckligen bestämd.
För den händelse jag icke skulle röna något understöd uti min begäran, att detta stadgande måtte uti den nya Riddarh.-Ordn. intagas, vill jag ej envist påyrka det, utan nöjer mig med att endast hafva påpekat detta förhållande.
Skulle åter^några ledamöter sig härom förena, så anhåller jag att nämnda stadgande måtte i den nya lagen bibehållas.
Med anledning af den sednare af de af Frih. Klinckowström mot denna § framställda anmärkningar får jag nämna, att det ingalunda är genom förbiseende, Utslct uteslutit den af Frilen omnämnda påföljd, utan att sådant skett derför, alt Utsk:t icke ansett sig kunna gå längre än att föreskrifva varning såsom påföljd för den ledamot, som i anförda hänseende sig förgått, l)å R. o. Ad:s sammankomster hädanefter komma att antaga en uteslutande enskildt karakter, tror jag icke R. o. Ad. ega rätt att från församlingen rent af skilja en ledamot utaf den ifrågavarande anledningen; och hvad beträffar stadgandet i sista mom. af 50 §:n i nu gällande Riddar!).- Den 11 April f. m. 151 Ordti., så eger K. o. Ad. numera ej makt alt förordna om en persons ställande under tilltal, hvadan detta stadgande måst utgå.
Då jag således redogjort för anledningen, hvarför ingen del af nämnda mom. i förslaget influtit, yrkar jag bifall till förevarande §.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall till densamma med insättande af orden»stående och» framför orden »från sin plats»; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n utan förändring, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på §:ns godkännande med ofvanberörde tillägg, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 21.
Ingressen och lista mom:t.
För min del anser jag den nu före dragna §:n vara den enda, som eger någon egentlig betydelse, och detta genom det lilla ordet »allenast», som förekommer i ingressen.
För den händelse B. o. Ad. beslutar bibehålla detta ord, har Ståndet i och med detsamma förklarat sig endast utgöra ett aktiebolag, som icke eger sysselsätta sig med annat än sina relativt föga vigtiga enskildta angelägenheter.
Då emedlertid alla öfriga korporationer i samhället ega rätt att till K.
M:t göra framställningar äfven i andra ämnen, än de hvilka omedelbart röra deras enskildta angelägenheter, kan jag icke fatta, hvarför 11. o. Ari. ensam skulle, genom bibehållandet af nämnda ord afsäga sig en sådan rättighet.
Jag får derför anhålla, att det uti ingressen förekommande ordet »allenast» måtte utgå.
Jemte det jag instämmer uti den af Gr.
Björnstjerna gjorda hemställan, att ordet »allenast» måtte utgå, vågar jag anhålla, att orden »allmänna sammankomsterna» måtte utbytas emot »lagtima Adelsmöte», jemlikt R. o. Ad:s förut lättade beslut.
De ämnen, hvilka kunna blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggningar, utgöra, enligt det tillägg till 37 § R. F., som R.
St:r vid denna riksdag i sammanhang med ny Riksdags-Ordn. antagit, 11. o. Ad:s »gemensamma angelägenheter».
Då det dessutom i 6 § af Utsk:ts förevarande förslag heter, att R. o.
Ad, skall hvart tredje år sammanträda för att angående sina gemensamma angelägenheter öfverlägga och besluta, kan med skäl ifrågasättas, huruvida hela den förevarande 21 §:(] är af behofvet påkallad, och huruvida icke genom de nämnda orden föremålet för R. o. Ad:s verksamhet vid Adels - 152 Deu 11 April f. m. mötena blifvit tillräckligt angifvet.
Då emedlertid berörde uttryck äro temligen obestämda oell sväfvande, har Utsk:t försökt att genom en specifikation närmare bestämma desamma, till förekommande deraf, att vid hvarje ny fråga en diskussion skall uppstå, huruvida densamma kunde anses få utgöra föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, och att Ståndet skulle komma att sträcka sin verksamhet utöfver behörigen utstakade gränser.
När man erinrar sig de försök, som Landstingen gjort, att sträcka sin verksamhet utöfver den krets, som blifvit dem anvisad, torde man finna, att Utsk:t egt fog lör detta sitt förlag; och jag yrkar derför bibehållande af det uti ingressen förekommande ordet »allenast».
Hvad beträffar öfrige, af Frih.
Klinckowström föreslagne, förändringar uti denna §, så äro de en nödvändig följd af R. o. Ad:s förut fattade beslut.
Jag är till alla delar förekommen af den siste värde talaren och ber att få fästa uppmärksamheten på det oriktiga deruti att vi söka att göra till föremål för öfverläggning vid de blifvande adelsmötena andra ämnen, än som röra våra gemensamma angelägenheter.
CJtsk:t har uti förevarande § sökt sammanföra alla de frågor, som under nämnda angelägenheter kunna inbegripas; och får jag derför anhålla om bifall till denna § endast med de af Frih. Klinckowström föreslagna förändringar, som äro en nödvändig följd af R. o. Ad:s förut lättade beslut.
I min egenskap af ledamot i Riddarh.- Direkt:n har jag visserligen haft tillfälle granska Hrr Komiterades förslag till ny Riddarh.-Ordn, men jag kan icke påminna mig, att förevarande §:s ordställning dervid var sådan, som uti den nu föredragna.
Skulle emedlertid så hafva varit händelsen, är det ett förbiseende af mig, att icke hafva gjort anmärkning emot det uti ingressen förekommande ordet »allenast».
Björnstjerna och Frih. Klinckowström framställda förslag, att nämnda ord måtte utgå, synes mig ega så mycket mera giltighet, som 21 §:n upptager de ärenden, hvilka sägas »allenast» kunna utgöra föremål för R. o. Ad:s »öfverläggriingar och», märk väl, »beslut»; men bland dessa ärenden förekommer ej den vigtiga angelägenheten, att utse Ordförande och ledamöter uti Riddarh.-Direktm.
Visserligen upptager 2:dra inonut sådana frågor, som föranledas af den utaf
Direktionen afgifna berättelse, men det vore enligt min tanke en alltför tvärdragen förklaring, att tyda detta såsom innefattande den af mig åsyftade angelägenhet.
Jag vet väl, att en särskild, längre Iram förekommande § är åt detta ämne egnad, och jag har egentligen ingenting emot, att en sådan uppställning iakttages, men jag vill med min anmärkning egentligen blott hafva visat, huruledes den af Utsk:t åsyftade fullständigheten i uppräknandet, uti 21 §m, af alla K. o. Ad:s beslutsärenden i alla fall ej är ernådd.
Deu 11 April f. ». 153
En följd af dessa mina åsigter blifver, såsom K. o.
Ad. nogsamt finner, att jag förenar mig, såsom redan är sagdi, i det utaf Gr.