Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. underd. skrifvelse dels om utfärdande af en Förordning i afseende å fallföljden och behandlingen af mål i hofrätt, dels ang:de förlängning till tjugu dagar af den i lag stadgade tid för anmälande af missnöje med Hofrätts dom och Utslag i tvistemål; men K.
M. bar med afseende å de af Högsta Domstolen vid förslagen gjorde anmärkmr, funnit sig icke böra till förslagen lemna nådigt bifall.
Efter att hafva tagit kännedom af de i Högsta
Domstolen förde prot. vid behandlingen af dessa frågor, finner jag att Högsta Domstolen, utan att i lmfvudsaken ogilla förslagen, endast deri tillstyrkt vissa tillägg och modificationer, hvilka för ändamålets vinnande ansetts behöfliga.
Med afseende å det allmänt erkända beliofvet af dels nya föreskrifter, dels förändring af nu gällande stadganden i dessa ämnen, vågar jag åter uptaga såsom motion de af R.
St. vid sednaste
Riksdag beslulade förslag lill Förordna- i be rörde ämnen, med de förändringar deri, som med anledn. af Högsta Domstolens berörde anmärknrr må finnas nödiga.
Uplästes en af Gr. Hamilton, Jakob Essen, inlemnad motion af följande innehåll : Enl. 185 § i nu gällande BankoReglemente hafva Sparbankerne i Riket fält sig förunnad kreditiv-rält i R.
St:rs Bank, nemi.
Sparbank lill belopp af högst 50,000 R;dr, Göteborgs till 20,000 R:dr samt öfrige Sparbanker till 10,000 R:dr hvardera.
Denna rättighet som naturligtvis afser, att befria Sparbankerne från den ränteförlust, som skulle upkomma om de för påkommande utbetalningar skulle behöfva ständigt hafva en större kassabehållning liggande ofruktbar, medför den dubbla fördelen alt Sparbankerna kunna på längre tider förränta en betydligt större del af sina kapitaler, än som eljest blefve dem möjligt, samt att i följd deraf landets circulationskapital jemväl i någon mån ökas.
Men pä enahanda sätt skulle ock åtskilliga andre publika välgörenhetsinrättningar, som till större eller mindre del äga sitt bestånd genom att förränta ägande kapitaler, kunna i betydlig mån utsträcka sin lånerörelse och dymedelst öka landets rörelsekapital, om den förunnades rättighet att mot ställd antaglig säkerhet i goda fordringsdokumenter och erläggande af lämplig ränta erhålla kreditiv i R.
Bland inrättningar, som i sådant hänseende förtjena allt understöd från R.
St:rs sida, befinner sig Stockholms Allmänna Barnhus.
Denna Inrättning, som enl. hvad allmängjordt Utdrag ur dess räkenskaper utvisar, vid sistlidet års slut hade ett utlånt kapital af omkring 380,000
R:dr b:ko, äger bland sina förnämsta 78 Den 23 December e. m. årliga inkomster tle s. k.
Öfverskottsmedlen från Stockholms JustitieColhm och Förmyndarkammare, Sistnämnde Verk förvaltar nemi. i sin s. k.
Allmänna fond kontånia pupillmedel, npgående till omkring 2 mill.
Den räntevinst, som npkommer derigenom att FörmyndarKammaren i allmänhet erhåller något högre ränta, än som bestås pupillerne, ingår, efter afdrag af Förvaltningskostnaderne, under förestående benämning till Allmänna Barnhuset.
Men då Förmyndarekammaren, dels för att tillhandahålla myndigblefne pupiller deras ionestående medel, dels för andra tillfälliga utgifter har behof att ständigt äga en större disponibel kassatillgång, kan Förmyndarekammaren i Stockholm i allmänhet ej undvara en kontant kassa af 80 å 100,000 R:dr b:ko.
Hade deremot Förmyndarekammaren ett kreditiv å R.
Slsrs Bank, kunde sannolikt största delen af dess kapitaler ständigt vara fruktbärande, och såmedelst en ökad räntevinst af 4 å 5,000 R:dr b:ko årligen tillfalla Allmänna Barnhuset, ulan att derigenom den ringaste förlust eller kostnad drabbade det allmänna, som tvärtom hade fördelen dels deraf att rörelsekapitalet 7ökades; dels alt ränta tillfölle Banken å den del af kreditivet, som begagnades.
På dessa skäl får jag vördsamt föreslå: l:o Att ett kassa-kreditiv på R.
Sl:rs Bank af högst 50,000 R:dr b:ko måtte beviljas Stockholms Allmänna Barnhus under enahanda vilkor, som för Sparbankernes kreditivrålt äro faststälde, samt 2:o
Att all lika beskaffadt kreditiv till belopp af högst 100,000 R:dr måtte på samma vilkor varda Stockholms Stads JustitieColhm förunnadt.
Om remiss till BankoUtsk. anhålles.
Uplästes en af Gr. Taube, Henning Adolf, inlemnat sålydande motion:
Efter förnyad underd. anmälan af OfverDirektören vid Landtmäteriet om förbättring af tjenstemännens vid Kongl.
GeneralLandtmäterikont. lönevilkor, har K.
M. uti nåd. propos. till Rikets nu församlade
Ständer föreslagit sådan förbättring allenast för OfverDirekt.
, Landtmäteri-Sekret. och Aktuarien, och således frän nämnde förslag uteslutit, bland andra, Öfver-Ingeniören vid berörde kontor.
Öfver-Direkt. har, i förenämnde sin underd. anmälan, hvaraf ett utdrag för vidare uplysning här vördsamt bifogas, fullständigt ådagalagt dels, alt de nu varande lönerne, de minsta något embetsverk lära innehafva, äro för kont:s tjenstemän otillräcklige i förhållande till stegrade lefnadskostnader, och dels att göromälen på de sednare åren för dessa tjenstemän betydligt ökats och komma framdeles att än mera tilltaga.
Och enär lönen för ÖfverIngeniören, enl. nu gällande 1841 års stat, upgår allenast till 1,055 R:dr, spannmålen inberäknad, och denna tjenst är af beskaffenhet att dess innehafvare icke gerna kan ernå annan mera vinstgifvande befattning inom corpsen, samt man bör anlaga att han å densamma kan hafva sin larfliga bergning äfven såsom gift, Den 23 December e. m. 79 hvartill kominer att Öfver-Ingeniören nu mera, genom indragning år 1850 af sportlarne för attestering af den privata Karterenovationen vid Landtmäterikont. är i saknad af alla sportler i tjensten, med undantag af några få R:dr för justeringen, och således den enda tjensteman inom verket, hvilken är i saknad af sådan inkomst, anser jag billigheten och rättvisan påkalla, att äfven han varder hugnad med löneförbättring.
På dessa förenade skäl, får jag vördsamt föreslå Öfver-Ingeniören vid Kongl.
General-Landtmäterikont. till löneförhöjning, till minst 1,333^ R:dr b:ko, samt anhålla, att denna motion måtte pröfvas i sammanhang med frågan om lönereglering för nedan föreslagne embets- och tjenstemän vid berörde verk.
Anhålles om remiss till vederbörligt Ulsk.
Den uti denna motion åberopade bilaga var sålydande: Stormäktigste Allernådigste Konung!
Inför E. K. M. vågade jag redan d. 17:de Sept.
1850 i djupaste underdihet anhålla om förbättring af tjenstemännens i GeneralLandtmäterikont. lönevilkor.
Jag anförde då, ibland annat, att den nu gällande nåd.
Atlönings-Staten af d. 15 Febr. 1841, uptagande för 1 Öfver-Direktör lön B:ko R:dr T: r
Sp:mål 2,000 med derunder inbegripna 152 1 Sekreterare 1,000 d:o 74 1 Öfver-Ingeniör 1,000 d:o 55 1 Fiskal 1,000 d:o 55 1 Registrator och Aktuarie 500 d:o 37 1 Ingeniör 400 d:o 37 4 Ingeniörer 1,600 d:o 148 1 Kammardräng 150 d:o 12 Tillsamman 7,650 med derunder inbegripna 570 föga förbättrat de förut varande, ja till och med försämrat lönevilkoren för Ingeniörerne, enär t. ex. enl.
Staten af d. 29 Maj 1839, inberäkuadt ofvannämnda spanmål, lönerna voro för ÖfverDirektören 1,995 R:dr 40 sk.
Sekreteraren 964 » 34 » Öfver-Ingeniören 725 » 35 » Fiskalen 725 )) 35 » Registratorn och Aktuarien 491 » 41 » 1 Ingeniör 491 » 41 » 4 Ingeniörer 1,967 » 20 » 1 Kammardräng 165 » 44 » Tillsamman 7,529
R:dr 2 sk. äfvensom att de nya lönernes otillräcklighet blifvit, bland annat, ådagalagd derigenom, att, för vinnande af nödtorftig bergning, flera af kont:s tjenstemän mäst söka sysselsättning i andra
Verk eller ock tillfälliga inkomster på för enskildte utförde landtmäterigöromål, det senare medan de 2 månader årligen ulnjölo semester, hvilken, såsom olaglig, jag aldrig vågat bevilja. 80 Den 23 December e. m.
Om förberörde underd. anhållan ej Ullvan sig E. K. M:s nåd. bifall, derföre att den så nära början af 1850 års Riksdag framställdes, eller af annan anledning, är mig icke bekant; och dä General-Landtmä(erikont:s Aflöniugs-Stat fortfarande är otillräcklig, vågar jag i djupaste underdthet ånyo göra saken till föremål för E. K. M:s nåd. behjertande.
Dervid får jag lika underdånigt till en början anföra, att GeneralLandtmäteri-kont:s göromål, sedan den nu gällande Aflönings-Staten fastställdes, blifvit i högst betydlig män ökade.
Det är visserligen sant, alt kont. redan år 1840 ålåg alt bearbeta
Rikets vidlyftiga sockenkarteverk och att granska inkommande handlingar ang:de ulflyttnings-underslöd af allmänna medel samt underd. förslag i ämnet afgifva.
Men förstnämnda åliggande ordnades först genom E. K. M:s nåd. bref d. 12 Dec. hvarförinnan det knappt kan sägas hafva utgjort nugot föremål för GeneralLandtmäterikonhs verksamhet, • och besväret med ntflyttniugshand"lingarnes granskning är numera dubbelt större än förr, hvilket lätteligen synes deraf, att understödsbeloppen, som i medeltal utgjort under åren 1830—1839. 29,774 R:dr och 1840—1849. 48^158 R:dr för år 1851 upgått lill 58,595 R:dr 32 [sk. 11 rst. l):ko och för år 1852, 79,022 R:dr 13 sk. 8 rst. s.m.
Härför utan har kont., genom E. K. M:s nåd.
Bref af d. 8 Dec. 1848 erhållit ett alldeles nytt åliggande, eller det att granska de räkenskaper, med tillhörande verifikationer, som af E. K. M:s samtlige
Befhtde uprättas öfver till flere tusende skiftestagare i Riket utbetaldta ulflyttnings-underslöd, hvilket vidlyftiga gransknings-arbete, sistlidet år omfattande en redovisnings-summa af 217,761 R:dr säkerligen icke skulle, i bredd med kontis öfriga göromål, kunnat medhinnas, derest det icke af mig personligen blifvit verkstäldt.
Slutligen är äfven de inkommande målens och de utgående expeditionernes antal nu vida större än förut och i starkt tilltagande; ty de förra voro år 1840 icke flera än 530, men hafva varit 1,003 år 1850, 1140 år 1851 saint 1323 år 1852, allt oberäknadt inkommande redogörelse-handlingar och renovationer; och ensamt de expeditioner, hvilka af mig och Landtmäteri-Sekret. utarbetas, voro, efter arktal räknadt, sistl. år 3} gånger betydligare än år 1840, enär de detta är blott voro 654 stycken på 114 ark, men år 1852, 1249 stycken pä 405 ark.
Då nu förhållandena år 1840 och nästföregående år troligen grundlagt bestämmelserna uti General-LandtmälerikonUs AflöningsStat af d. 15 Febr. 1841 och, på sätt det nåd.
Brefvet af samma dag visar, K. M. och R.
St. funnit antalet af de i nya Staten ”uptagna tjenstemän icke vara högre än behofvet oundgängligen syntes fordra”, så torde redan de i del föregående underdtgst anförda allmänna omständigheter tala för billigheten af förbättring i berörda stat.
Detta torde än ytterligare synas vid betraktande deraf, alt lefnadskostnaderne i senare åren blifvit stegrade och att General-Landtmäterikont.
, måhända är det lägst aflönade Embetsverk i Riket, Den 23 D ecember e. m. 81 Riket, på sätt jag i det följande, jemte åtskilligt annat, som med denna nnderd. hemställan har sammanhang, torde få nåden i djupaste underd:het ådagalägga, sedan jag först lika nnderd. gifvit tillkänna, att jag sorgfälligt öfvervägt, huruvida antalet af kont:s tjenstemän skulle kunna förminskas, men funnit sådant vara omöjligt.
C.heferne för E. K. M:s Tull- och Poststyrelser hafva, den förre i lön 5,000 och i taffelpenningar 1.000 R:dr samt den sednare i lön 3,333 R:dr 16 sk. och i taffelpenningar 666
R:dr 32 sk., så att, om hvarderas boställe upskattas lill 500 R:dr, den förres inkomster af tjensten upgå till 6,500 och den senares lill 4,500 R:dr, eller samma summa, som i nåder lärer bestås Chefen för E. K. M:s Styrelse öfver Fängelserne i Riket; men om Chefens för Landtmäteriet och justeringsverket boställsrum äfven upskattas till 500 R:dr, så upgår hans löneinkomst likväl icke till mera än 2,500
R:dr (eller, enl. hvad längre ned synes, Sekret:s i Kongl. Postverket inkomster), deribland inga taffelpenningar, fast, enl.
Statskalendern, honora underlydande tjenstemän äro flera än de andra Chefernes och, ehuru likasom deras, hufvudsakligen boende i landsorterne, dock ofta besöka hufvudstaden, då det är af stor vigt för Chefen att begagna tillfälle för att dels lära känna sina underlydande, dels erhålla detaljerade underrättelser om hvarjehanda, Landtmäteriet och justeringsverket rörande ämnen.
Med hänsigt härtill och då, såsom kändt är, jag oaflåtligen använder min tid i tjensten samt, hvad min företrädare icke gjorde, personligen deltager i ärendernes utarbetande, utom hvilket de numera ej skulle kunna medhinnas, med mindre Ijenstemännens i Verket antal ökades, vågar jag i djupaste underd:het anhålla, att OfverDirekt. vid Landtmäteriet må i nåder bestås 500 R:dr i taffelpenningar samt hans lön ökas med 50 proc. eller till 3,000 R:dr.
..Under ifrågavar:de ärenders beredning har jag, såsom underd:gst bilagde prot. visar, väl icke kunnat förmå Landtmäteri-Sekret. att bestämdt yttra, huruvida han i underdånighet önskar någon löneförbättring och ännu mindre till hvad belopp en sådan borde i • underd diet föreslås.
Men saken angår icke blott honom utan äfven hans efterträdare; — af hvad i det föregående är underdånigst ådagalagdt, följer uppenbart, alt Sekreterarens göromål de sednare åren blifvit högst betydligt ökade, och det lider ej ringaste tvifvel, att hans inkomster äro otillräckliga för hans anständiga bergning.
Berörda inkomster utgöras, oberäknadt lönen; af expeditions-lösen, hvilken, enl. hvad Landtmäteri-Sekret. tillförene upgifvit, åren 1845—1852 utgjort, skillingar oberäknade, 358, 363, 357, 377, 471, 522, 349 och 368 R:dr, eller i medeltal under hvardera af nämnda åtta år 396 R:dr, och af ett arfvode till bekostande af nödigt skrifbiträde, hvilket sedan år 1845 i nåder beviljats med 200 R:dr årligen.
Hans behållna inkomster kunna således högst skattas lill omkring 1,400 R:dr, hvilket är allt för litet, helst vid jemförelse med Sekreterarnes aflöning i E. K. M:s Tull- och Post2 H. 6 82 Den 23 December e. m. styrelser som skall utgöra för den förre, 1,600 i lön och 600 R:dr i tjenstgöringsarfvode, eller 2,200 Rd:r, och för den senare 1,600 R:dr i lön samt något öfver 1,000 R:dr i sportler, tillsamman 2,600 R:dr.
Alla de andra Ijenstemännen i General-Landtmäterikont. hafva lill mig inkommit med omständligt motiverade ansökningar, det jag ville i underd:het föreslå dem till erhållande af erforderlig löneförbättring.
Öfver-Ingeniören har andragit, att göromålen vid hans tjenst numera icke äro jemförlige med hvad de under hans företrädares lid varit, utan blifvit tillökade med l:o inseendet öfver Rekognosörernes arbeten samt redogörelsers uprättande och afgifvande deröfver; 2:o bestyret med färgläggning, försäljning och redovisning af från kont. ulgifna karte-arbeten, såsom Kulla, Lidingö och Ryds socknekarlor med beskrifningar, samt Jemtlands läns-karta; 3:o granskning af alla från Landtmätarne inkommande socknekarte-arbeten med beskrifningar, samt 4:o justering och stämpling af Landtmäteri-instrumenter, hvilken befattning förut varit Aktuarien updragen; —- att detta allt, tillika med en hädanefter måhända än mer utvidgad verksamhet i afseende på göromålens behöriga gång vid kont. gör, att han icke i likhet med sine företrädare, är i tillfälle att förvärfva den ringaste inkomst utöfver lönen pä
Stal, för sin egen och sin familjs bergning; — alt de enda sportler, hvilka tillhört Öfver-Ingeniörtjensten allt sedan år 1770, och hvilka årligen upgått till omkring 200 R:dr b:ko, nemh j:del af lösen för den renovation af kartor åt enskildte, som af Öfver-Ingeniören granskas och atesteras, genom en Öfver-Direkl:sEmb:s Resolut, är 1850 rättvisligen af skaffades, och att Öfver-Ingeniören följaktligen anser ett billigt anspråk pä tarflig bergäng af den tjenst, för hvilken han uteslutande offrar tid och möda, icke öfverdrifvet.
Riktigheten af detta andragande är det min underd. pligt att vitsorda, dock med dels den anmärkning att, sedan det gjordes, härstädes blifvit kunnigt, del E. K.
M. genom nådigt bref af d. 7 Dec. -sistlidet år, tillsvidare frikallat General-Landtmäterikont. från skyldigheten att sammandraga Länskartor och indragit den i första punkten nämnda Rekognosörsanstalt, tillkommen i slutet af år 1848, och hvarmed således, lika litet som med det af honom aldeles icke bearbetade länskarteverket, Öfver-Ingeniörens företrädare ej varit sysselsatt, samt dels det tillägg, att justeringsbestyret visserligen åtföljes af inkomst, men alt denna, i anseende till justerings-taxans längesedan vitsordade otillräcklighet, blott upgår till några fä riksdaler årligen och ej motsvarar det med justeringen förenade besvär.
Landtmäteri-Fiskalen har anfört, att de inkomster, som nu åtfölja hans tjenst, endast utgöra i lön 1,055 R:dr samt andel i böter, upgående i medeltal för de 10 sednaste åren till 99 R:dr Den 23 December e. m. 83 24 sk., hvilken extra inkomst, efter hvad som är att önska och förvänta, kommer att till större delen försvinna, men att dessa förmoner icke motsvara hvad Fiskaler i E. K. M:s och Rikets öfriga Embetsverk åtnjuta, enär t. ex.
Advok.-Fiskalen i Tullstyrelsen äger i inkomst minst 1,950 R:dr samt Advok.-Fiskalen i KrigsColhm 1,600 R:dr årligen, hvarförutan nämnde tjenstemän biträdas af hvar sin kanslist, försedd med 6()0 R:drs lön å Stal, utom tjenstgöringsarfvode, och sådant allt oaktadt LandtmäleriFiskalsgöromålen, som i sednare åren blifvit betydligt ökade, och hvartill äfven åtskilliga revisioner höra, säkerligen äro fullt jemförlige med förenämnda Advok.-Fiskalers.
För att rätteligen kunna visa, huru osäkra, och somliga år obetydliga, LandtmäteriFiskalens extra inkomster äro, har jag af de utaf honom och hans företrädare förda officiella ”Anteckningar öfver ädömda och indrifna böter vid Kongl. General-Landtmäterikont.” förvissat mig, att Landlmäteri-Fiskalens andel af böter och vitén, inberäknadt de andelar, som blifvit efterskänkta, åren 1843—1852 ingått med (skillingar oberäknade) 79, 72, 67, 33, 15, 19, 323, 66, 102 och 232 R:dr, eller i medeltal under 10 år, 101 R:dr.
Min underd. öfvertygelse är dessutom, att om Landtmäteri-Fiskalstjensten fortfarande skötes med lika allvar, som dess nuvarande innehafvare det hittills gjort, och försumliga Landtmätare sålunda äfven derigenom lära inse nödvändigheten att sorgfälligt iakttaga gifna föreskrifter, detta jemväl skall ske och Fiskalens extra inkomster derigenom snart sagt försvinna.
Slutligen bör jag ej underlåta alt underd:gst vitsorda, det anspråken på Landlmäleri-Fiskalen, som ensam är skyldig att granska inkommande Dagböcker och Arbetsförteckningar från nära 400 Landtmätare och 200 Medhjelpare, samt revidera de flera arfvodesräkningar, som med begäran derom hitsändas, m. m. d., i sednare åren blifvit betydligt stegrade; hvadan hans verksamhet blifvit utvidgad, hvilket synes af tillvexten icke blott i hans bötesandelar berörda år, utan äfven hans expeditions-bok.
Med hänsigt till hvad sålunda, beträffande Landtmäteri-Sekret., Ofver-Ingeniören och Landtmäteri-Fiskalen blifvit i underd:het anfördt, och då skäl ej synes vara för handen, att frångå den genom 1841 års
Stat grundlagda åsigt, att förberörde tjenstemän skola lika aflönas, helst om Landtmäteri-Sekret., på sätt längre ned i underd:het föreslås, genom tillsättandet äf en kanslist, får mindre göromål än hittils, och dessutom får ograveradt behålla sina sportler, vågar jag i djupaste nnderddiet hemställa, det Sekreterarens, ÖfverIngeniörens och Fiskalens nuvarande löner, i likhet med hvad jag redan, beträffande min egen i underd:het föreslagit, må ökas med 50 proc. och således framdeles utgå med 1,500 R:dr.
Ifall E. K.
M. nådigst täckes bifalla denna underd. hemställan, kommer Genera-Landtmälerikonts:s Aflönings-Stäf att, med bibehållande' af förut under lönerne varande spanraål, fastställas till följande belopp, nemi. 6* 84 Den 23 December e. m. lön B:ko R:dr sk. T:r Spanmål. för 1 Öfver-Direklör 3,000: — 152 och taffelpenningar 500: — — » 1 Sekreterare 1,500: — 74 » 1 Öfver-Ingeniör 1,500: — 55 » 1 Fiskal 1,500: — 55 » 1 Registrator och Aktuarie 1,000: — 37 » 1 Ingeniör 800: — 37 » 4 Ingeniörer 3,200: — 148 » 1 Kanslist 600: — •— » 1 Vaktmästare 266: 32. 12 » 1 Kammardräng 200: — — Tillsammans 14,066: 32. 570.
Det erfordras således nu en betydlig tillökning i det allmännas utgifter för General-Landtmäterikont., ifall tjenstemännen derstädes skola, genom att jemförelsevis till sina vederlikar i andra Embetsverk afiönas, erhålla en billig ersättning för sina mödor och tillfälle att anständigt sig försörja; men orsaken till den betydliga tillökningen är eljest, att någon större löneförbättring icke pä munga år egt rum, fastän lefnadskostnaderne fördyrats och göromålen blifvit ökade, hvilket sednare jag tror mig hafva på goda skäl i underd:het ådagalagt, vid betraktande hvaraf det ej synts mig tillständigt, att af fruktan för nådigt afslag, som billiga och rättvisa framställningar till E. K.
M. dessutom aldrig hafva att befara, fästa mig vid annat, än det som Verkets och dess tjenstemäns bästa oundgängligen fordrar.
Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärdar St. A. K. E. K. M:s Underdånigste, tropligtigsle tjenare och undersåte Ludvig B.
Falkman.
Stockholm i General-Landtmäterikont. d. 21 Februari 1S53. C. E. Sandström.
Till K. M. underdist ang:de ny lönereglering för GeneralLandtmäterikont.
Vidimeras Ex officio JY.
Sodergren, Aktuarie.
Uplästes följande af Frih. Bonde, Knut Philip, inlemnade motion:
Obestridlig är väl den sanning, att ett lands egna naturalster, förädlade och bearbetade till möjligaste fullkomlighet, medföra den största fördel, som mer och mer minskas alltsom dessa naturalster, i sitt halfarbetade, eller ännu mer i sitt ursprungliga, oarbetade skick, utföras till andra länder, för att der göras tjenliga till för - Den 23 December e. m. 85 brukning, antingen såsom vanliga redskap och bohagsting, eller i form af instrnmenter, konstarbete!] och lyxartiklar.
Allbekaut är, att ibland Sveriges naturprodukter, jernmalmerna och andra metalliska ämnen, isynnerhet de förstnämnde, utgöra ett af de hufvudsakligaste föremålen för national-industrien samt att bergsbruk och jernhandtering förenade, näst landtbruket äro våra förnämsta källor till bergning och välstånd.
De lemna bland sina alster förnämligast tackjern, stångjern och stål i handeln, för att i otaliga massor och former, från de mest kolossala till de minsta och finaste, bearbetas och i samfundslifvet begagnas.
Jern- och stålförädlingen saknar ännu i vårt land den vidgade verkningskrets, som andra länder för sig tillskapat.
Oss tillföres ouphörligen förädlade produkter af våra egna i arbetadt eller endast halfarbetadt skick utförda metalliska ämnen, och vi förundra oss sjelfve öfver detta då våra ymniga tillgångar på arbetsmaterial borde framkalla ett naturligare och mera gynnsamt förhållande.
— Bristen är påtaglig, men orsaken dertill icke så lätt synbar.
Jern-, stål- och metallförädlingen idkas, som kändt är, hufvudsakligen uti Eskilstuna Fristad.
Denna stad borde och kunde vara vårt Svenska Sheffield; men icke nog dermed att den som ett kraftigt stöd för sin industriella verksamhet, inom sig icke eger en Filial-Bankinrättning och saknar framför allt ett Förlags-Kontor, der den mindre bemedlade Manufakturisten utan upskof och mot en efter arbetets beskaffenhet lämpad, skälig betalning, kunde föryttra sina tillverkningar; den är derjemte i saknad af det hufvudsakligaste för arbetarens ledning till de oeftergifligaste samfundspligterna, i förening med en för arbetets framgång i vår tid högst nödvändig teknisk bildning, -— en väl ordnad undervisningsanstalt.
Man har genom allmänna tidningar inhemtat den betänkliga förvillelse, i hvilken en stor del af arbelarne vid denna Fristads Verkstäder sig lärer befinna.
Hela veckan sysselsatte med strängt arbete, synes ett betydligt antal af dessa arbetare anse Söndagen vara icke andaktens, hvilans och själsförädlingens dag, utan en dag, på hvilken de förmena att de borde hålla sig skadeslöse för veckans kroppsliga mödor.
Denna ersättning söka de uti omåttligt förtärande af den rusgifvande dryck, bränvinet, som med en ovänlig andes döfvande välde förlamar och småningom tillintetgör både känslan af eget värde och den för utkomsten oefiergifliga arbetskraften.
Menniskovännen frågar med anledning häraf:
”Huru skall detta för den så förvillade arbetaren sjelf och för det allmänna så högst vådliga förhållande kunna mildras och afhjelpas?” — Väl lärer Församlingens vördade själasörjare, biträdd af uplyste och väl villige Skol-lärare, bemöda sig, (att efter berättelse) på Söndagsaftnarna meddela någon religiös och humoristisk undervisning; men en väl organiserad Söndags- och Aftonskola finnes icke.