Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mycken transportkostnad och en betydlig del af provianteringsbesväret skulle troligen äfven vid ett sådant förfarande betydligt lindras. 25 punkten, omfattande Krigs-collegii departementet- , godkänner jag i enlighet med Utskrs förslag, Vid 26 punkten anmärker jag, att anslaget för indelta armeens lifmundering borde kunnat föreslagits till någon nedsättning, så väl till rotehållares som Kronans fördel.
Vid 27, 28, 29, 3o, 31, 82 och 33 punkterna förenatjag mig med Utskts förslag; likaledes instämmer jag med Utsk:? förslag i afseende å 34, 35, 36 och 87 punkterna, och Don 13 Augusti, '7 och tror, att den af Utsk. föreslagna anhållan hos K.
M. att förelägga nästkommande
Ständer plan till försvarsverkets organisation i sin helhet, varit fullkomligt ändamålsenlig, af behofvet i högsta måtto påkallad och vår 3o-åriga krigsadministration ingalunda för bittida offordrad.
Vidkommande fjerde hufvudtiteln, utbeder jag mig att äfven få instämma uti StatsUtsk:s utlåt, om sjöförsvaret, som jag numera är fulleligen öfvertjgad aldrig höra omfatta det vanmäktiga försöket att genom en linieflotta vilja uppbringa vårt sjöförsvar till något rimligt förhållande emot grannens anfallsmedel uti denna del.
Jag beklagar att man, under en så lång fredstid, af framfarna tiders erfarenhet icke hunnit inhemta en grundad öfvertygelse om Sveriges oförmåga att åstadkomma ett så kostbart och tillika så ändamålslöst sjöförsvar, som liniefioltans, när man ej förmår föra ett sådant vapen till den styrka, som erfordras för att, med hopp om framgång, kunna mäla sig med fiendens anfallsmedel i samma väg.
När tankarna inom vapnet visa sig så delade emellan linie- och skärgårdsflotta, i afseende å plaitens ändamålsenlighet för Sveriges försvar, under iakttagande af förmågan att bekosta det; så torde det benäget ursägtas, om man äfven utom vapnet vågar en tankeytlring härutinnan.
Med den utveckling våra kanonslupar och jolia i- under de sednare tiderna tagit, vid betraktande af den ytterligare styrka detta vapen vunnit genom bombkanonen och genom ångkraftens biträde för framfarten; så torde det icke mera vara tvifvelaktigt, att det är på denna väg och på ingen annan Sveriges sjöförsvar bör utbildas.
Jag underkänner för min del hell och hållet dessa balfåtgärder, som vilja bibehålla något af hvarje, hvarifrån utgår ofullkomlighet oell brist i allt.
När vi icke under loppet af 3o år med linieflottan hunnit längre, än vi äro komne, så synes deraf vara intygadt, alt nationen icke vela! och icke vill på denna väg förstöra sina medel, och det blifver slutligen alltid nationens opinion och vilja, som i sådant hänseende måste respecteras; och efter mogen och långvarig öfverläggning med mig sjelf, och efter alt hafva varit af andra tankar, bekänner jag mig numera vara öfvergången till den orubbliga öfvertygelse, att det vore oförnuftigt att vid för handen varande förhållanden söka Sveriges sjöförsvar i den ringaste tillstymmelse till linieflotta, hvaraf man måste hafva allt eller intet, när fråga är att med detta vapen mäta sig med en fiende, som redan äger minst fyra gånger större styrka, än den, hvartill våra sangviniska förhoppningar under 3o års ostörd fred ej ens förmått på papperet uppbringa våra planer.
Det är i min lanke oförsigtigt af en svagare stat att blottställa sig för anledntr till inblandning uti de större makternas stridigheter; oell lill något annat tror jag icke en så vanmäktig linieflotta, som den Sveriges financer och öfriga förhållanden förmå att åstadkomma, 12 H. 3 i8 Den i3 A ug u s ti. kunna tjena.
Oin Danmark icke haft sin linieflolla, så hade den använda kostnaden varit i behåll, och Köpenhamn hade icke varit bombarderädt; men om någon Dansk patriot hade vågat förutsäga ett sådant resultat, så hade han möjligen blifvit förkättrad; ty man är sällan profet i sitt eget land, och ogillandet af mina åsigler, är hvad jag sålunda förväntar, — men jag frångår derföre icke, att underhållandet af en linieflotla för Sverige är detsamma som alt i förväg afsäga sig alla anspråk på neutralitet vid någon större påkommande brytning i Europa.
Jag förutsätter, alt
Sverige väl aldrig mera målte komma under så olyckliga politiska förhållanden, att våra vapen skulle komma att samverka med vår östra grannes, och i del motsätta fallet mäste vi ju alltid påräkna del Europeiska biträdet ifrån Engelska och Franska linieflottorna, son» alltid skola finna med sin fördel öfverensstämmande att hos oss i Östersjön finna ett väl ordnadt skärgnrdsförsvar till oändligt mera nylla och stöd för deras operationer, än deri obetydliga nytta, som några linieskepp från vår sida kunde åstadkomma.
När man härtill lägger kostnaden, så finner man, alt 5o till 60 kanonslupar byggas, bestyckas och fullt utredas för kostnaden af ett enda linieskepp.
När härtill kommer omöjligheten att behörigen bemanna både linie- och skärgårdsflottan, när brist på virke till en linieflotta äfven tages i betraktande; så synes allt tala för medlens användande uteslutande uppå skärgöl dsvapnet, och för bibehållande af högst fyra svårare fregatter, några korvetter och mindre seglande fartyg till handelns skyddande under fredliga tider, och lill befrämjande af en störte befarenhet för både befäl och manskap, genom jemnare sjöexpeditioner än hitintills varit fallet.
Jag biträder således StafsUtskts syftning i afseende å sjöförsvaret , men hade önskat att StatsUtsk. i detta hänseende lemnat R.
St. en mera positivt bestämd vägledning att genom anslagets bestämmande bringa den så länge ofördelaktigt omtvistade frågan emellan linie— och skärgårdsflotta, såsom hufvud föremål för Sveriges sjöförsvar, till ett slutligt resultat.
Jag utbeder mig således att få reservera mig emot
Riddarhus-majoritelens tillgörande äfven i afseende på denna titel.
Jag instämmer med StatsUtskts förslag i afseende å de öfriga hufvudtitlarna.
I afseende å åttonde hufvudtiteln hade StatsUtsk. föreslagit en nedsättning af 5o,ooo r:dr, hvilken af Riddarhusets ma|oritet underkändes.
Då denna titel medgifvit minister-cassans förstärkning roed 5o,ooo r:dr utöfver hvad R.
St. i och för densamma anslagit, och då åttonde hufvudtiteln icke omfattar ett så beskalfadt föremål; så har jag ansett StatsUtskts förslag till nedsättning i högsta målto väl beräkuadt, hvarföre jag äfven nedlägger min reservation emot R. o.
Adts beslut i del - Den i3 Augusti. ■9 ta hänseende, och utbeder jag mig att till R. o. Ad:s protocoll få öfverlåta dessa mina tankeytlringar, till ett bevis alt R. o.
Adrs beslut åtminstone icke varit så enhälliga, sorn discussionen eljest skulle lemnat anledn, förmoda. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Guslaf:
Om den, i hvad på Ståndet ankommer, nu afgjorda statsreglerm är icke mer att orda.
Men jag har åtskilligt alt anmärka vid Gr.
Anckarsvärds i hans afgifna reservation uttalade uppfattning af min i förrgår afgifna principförklaring.
I den sednare delen af reservationen finner jag rättvisa leornad åt min öfvertygelse, att, relativt till öfrig beskattning, är Svenska jorden alltför tungt belastad, och åt mitt tillkännagifna uppsåt, alt i allt hvad på mig ankommer, bibringa till dess lindring.
Den värde reservanten betviflar riktigheten af min yttrade förmening om enahanda åsigt hos många bland mina politiska vänner.
Under vädjoiltåj till framtiden framhärdar jag deri.
Den varde reservanten önskar höra mitt yttrande, huruvida jag, vid min återkomst nu till fäderneslandet, funnit våra städer delaktiga af den allmänna förkofran jag påstått för handen vara.
Jag tager för afgjordt, att våra mindre städers tillstånd ännu allt är lika beklagligt som tillförene.
De flesta äro så anlagda och inrättade, att de förmå hvarken egen förkofran eller landsortens omkring sig; således icke det gagn i Staten, som med städer afses.
Jag underställer •— ty jag är visst icke classisk i ämnet — om bland orsakerna icke må upptagas småstädernas brukande till åkerjord af den dem doneiade jorden.
Meningen med donationen var ju att råämnen åt stadens fabriker skulle odlas; icke att småstäderna skulle blifva stora byar.
Då jag nu skyndar ifrån detta, i närvar, debatt främmande ämne, må jag tillägga: blott att jag så mycket mindre är den, som förordar våra städers organisation , som jag anser sjelfva Stockholms municipal-inrältning vara under all kritik, så väl i ansetide till belamrande complication, som till onödig kostsamhet.
Ja, jag vet knappt någon af civilisationen högre påkallad reform.
Men allt detta hindrar icke, att, på det hela, landet ju framgått under sednare decennier.
Den värde reservanten har äfven framkallat mitt omdöme ang:de det relativa — nemi. förbättrade eller försämrade — tillstånd, i hvilket jag nu återfinner vår handelsflotta.
Fjerran som hemma egnar jag henne mina tankar och mina bemödanden.
Beständigt kunde icke förblifva det yppiga tillstånd, till hvilket hon uppväxte under den alldeles exceplionelt gynnsamma conjuncturen åren 1808 till i8i4,då en mängd utländska flaggor — hvilka sedan hemgått — sökte och fingo lintionalisation.
Stockholm hade då öfver 4°>00° läster.
Fallet sedermera var visserligen värre an vederbort, 30 Den 13 Augus bi. nemi., om jag ej irrar, ned till 9000.
Men under de sednare åren liar lästetalet betydligt gått lipp igen och iner än fördubblats — menar jag — och det är ju bekant, att våra varf nu äro verksammare än någonsin, och snart sagdt dagligen låta skepp löpa ifrån sina staplar.
Sist har den värde reservanten frågat, om jag anser Sveriges industri vara i stigande; — och utan ringaste tvekan svarar jag med bestämdaste ja!
— Ja, säger jag, vår industri har gått framåt och framgår dagligen, och det är alltför åskådligt att ens kunna omtvistas.
Emot de af mina politiska vänner anställda jemförelse!' emellan den individuella skattebördan i Sverige och den i andra länder, har den värde reservanten framställt
Svenska jordens praestalioner in natura.
Men det är genom dessas inberäknande, som vår totala allmänna skattebörda, förslagsvis, räknas af några ända upp till 20 millioner.
Tunga äro dessa prsestationer visserligen; men mycket tyngre blefvo de i sanning om de i mynt skulle utgöras så högt, som de i nyssnämnda beräkningar äro valverade.
Med tillfallen för Ständer att, när i n k o m s t-t i 11 a r n a afhandlas, gynna jorden, mente jag uppenbarligen förestående öfverläggning om be v i I I n i n ge n , som ju också är en inkomst.
Mig voro de i plenum af den 8 fattade beslut icke okända.
— Hindrad af andra pligter, kom jag för sent att, likmätigt min bestämda åsigt, rösta för afskaffande af lagmans- och häradshöfdinge-räntan; hvilket jag icke underlåter, om jag bevistar en annan riksdag.
Men visst blifver jag då yrkande, att justitiae-procenlen och sterbhusafgiften intagas i frågan.
Den värde reservanten har lika riktigt anmärkt, att nyligare än jag sagt, nemi. halftannat sekel tillbaka , har statsverket ägt en lika stor, om icke större uppsamlad, tillgång, nemi. den tid då rubelfonden och Guadeloupes-medlen influtit.
Men jag mente tillgångar uppsamlade utur i nhemsk förmögenhet 1).
De nu nämnda hunno icke åldras i statscassan.
För rubelfonden uppköptes spanmål till afhjelpånde af den svåra nöden 18(2 — och de Ryska hingstarne, hvilka så väsentligen upphulpit vår hästafvel ; — och Guadeloupes-medlen åtgingo att liqvidera den utländska skulden 2).
Jag anförde afslaget å vattencommunications-anslaget såsom ett exempel af systemet att afslå medel till likartade 1) De af Gr.
Anckarsvärd nu anförda tillgångar utgjorde den mindre delen af de stora capitaler, hvarmed Sverige den tiden riktades på utländsk bekostnad.
Måtte Svenskarne alltid och tacksamt minnas, huru och genom hvem detta goda' skedde Sverige ! 2) Denna skuld, hvilken, om den fått fortgå, nu på 29 året hade redan utsugit oss med 1,600,000 r:dr b:co årligen, och fortforc Un alt sä utsuga oss, utan ringaste minskning å skuldcapitalet.
De ii i3 Augusti. ändamål.
Ju mindre den afslagna summan, ju mera talande exemplet.
I samma syftning och såsom exempel på rubbning af industriel-, på hvilka Staten sjelf inledt befolkningar, nämnde jag förstärkta StatsUtskts likartade votum i anseende lill gevärsfactorierna.
Socknarna kring Husqvarna hysa ju — ”befolkningar’'; och dessas bekymmer blifva ganska svåra 3).
I hvad angår de Generalbefäls-organisationer, om hvilka den värde reservanten förmenar, att de, statsverket till skada, alltför ofta och innan de ens hunnit pröfvas, blifvit förändrade, svarar jag, att den organisation, som företrädde den nuvar., infördes år 1816 och fortvarade oförändrad till år 1833, således i 17 år, hvilket ju icke vittnar om orubytlighet eller öfverilning.
1 hvad ombytets kostsamhet angår, förhåller det sig så, att 1833 års organisation, som nu gäller, kostar Staten hälften mindre än den af 1816; och beträffande bådas värde, har jag, då tredje hufvudtiteln förevar, utvecklat min åsigt af den förras med fördelar förknippade brister, och af närvar.
District-generals-inrättnings fullkomliga ändamålsenlighet.
Om tillfälle att öfverlägga om försvarsverket nu icke vore förbi, skulle jag erinra, alt jag i fråga om de båda gardes-regttenas stab endast argumenterat emot all minskning af befäl och för beaktande af alla rättigheter, äfven soldatens.
Vöre jag kallad att nu discutera stabs-organisationer, skulle jag i åtskilliga stycken tränga djupare in än den värde reservanten gjort; och under bestämdaste förbehåll att besparingars belopp ostördt kom tredje hufvudtiteln till godo, skulle jag t. ex. föreslå indragning i fredstid af reg:ts-prester och auditörer, enär jag anser all hemma i landet skulle båda dessa tjenstebefattningar fullkomligen änmålsenligt bestridas af nästgränsande ecclesiastik- och justi— tiae-stater.
Sist, och enär den värde reservanten i mitt anförande af den 1 1 trott sig finna förutsättning af opatriotiska afsigter hos oppositionen, förklarar jag, under vädjande 3)
Den värde reservanten fann otydlighet i min thcori öfver dessa ämnen.
Min uppsats, som jag föreg:de dagen Iemnade Hr Grefven, var skrifven i hast, och derföre ganska oläslig.
Jag melite, att en insparing af t. ex. 60,000 r:dr b:co utgör mindre än en skillings skattelättnad för hvarje individ, eller 5 skilling per matlag i Sverige; emedan denna insparing kan till oberäknelig skada desorganisera försvarsverket, eller anstalterna för allmänna säkerheten, för folkundervisningen, för näringarna eller hvarje annat dylikt och vigtigt statsbehof — hvaremot en dylik summa , använd på ett af dessa föremål, kan tillskynda de skattdragande mångdubbla, ja ojemförligt högre fördelar och i samma proportion öka deras förmåga att utan besvär utgöra skatter, NB. att jag icke såsom af mig upptäckta tillräknar mig dessa i århundraden och i hela Europa såsom axiomer antagna statsekonomiska satser. 22 Den i3 Augusti, till Ståndet, att jag aldrig antastat någons afsigt, och åberopar mig mina äldre, icke tvetydiga ogillanden af slika tillmålen, hvilkas collectivitet allena ipso facto och alltid vore en orättvisa.
— Om slikt tillmäle riktades emot mig, skulle jag anse det såsom en emot mig riktad smädelse, och den jag visserligen icke skulle fördraga.
Hr Ribbing, Arvid, yttrade dels muntligen dels skriftligen:
Fäderneslandets vigtigare angelägenhet, statsregleringen, som under de föregrde dagarnas sammankomster inom detta Hus förevarit, har snart blifvit afgjord, utan att den med särdeles värme är vorden omfattad ; fasthellre har en dödskyla dervid genomgått Huset, såsom vanligen inom en organism, der jemnvigten blifvit stord, den ena kraften upphört att göra den andra motstånd, och der liflöshet och död är i annalkande.
Feg är dock den, som viker för öfvermaklen, då han har en rättvis sak att bekämpa, och stort bättre står det ej lill med den der föraktar små fördelar, som kunna vinnas under förlitande på en seger i stort.
Den ene eller andre af oss, som vanligen deltager i öfverläggningarna utan att mycket gälla vid besluten, skulle icke utan förbråelse på sådana grunder hafva undandragit sig ali följa dessa sednare dagars förhandlingar, men torde icke kunna undgå att fråga sig hvarföre han varit så tyst dervid.
För all taga ett i allo ringa exempel: jag har frågat mig sjelf om, å ena sidan, det varit förstärkta StatsUtsk., eller å ilen andra, om förslarkningarne inom detta
Hus på de sednare åtta dagarna af landshöfdingar, generaler med flera andra; om det varit öfverviglen i voteringarna; om ett enhälligt ja, vore det som af exercerad trupp, hvilken besvarar sin Konungs propositioner; om det varit allt eller något af detta, som skulle kunnat eller bort tysta min röst?
Måhända till någon del, men ej hufvudsakligen.
Måhända lärde jag mig genast i början af öfverlägguingarna, för att äfven här laga ett ringa exempel , då andra hufvudliteln af anslaget till skrifmaterialier åt slottsvaktmästare förevar, att det vore fråga blott om anslag, icke huru de skulle användas, då icke ens rösten från deras förespråkare och gynnare fick hindra orättvisan att skrifningen af några ark fångjournaler i Wisby skulle betalas lika med flera hundrade i Malmö.
Jag lärde mig äfven af detta, att det ej längre lönade dagtinga om anslag till notarie-biträde åt landssecreterarne, i förhoppning att desse kunde återfå sina löner, som kanske genom accorder blifvit sålda från Kronan till enskild egendom , och genom återfående af hvilka löneinkomster lill deras rätta ändamål, tjenstens bestridande, det icke längre skulle tarfvas att begära ytterligare bröd, bredvid den redan nog drygt utdelade Kronans kaka, att dermed föda länsnotarierna.
Måhända lärde jag
Den i3 Augusti. mig inse detta ytterligare, ehuru jag redan linde bort lära det af dem som intaga höfdingeplatserna; jag vet icke under hvilket annat allmänt kändt villkor, än en vid tillsättningarna ofta omtalad förmåga hos den ena eller andra att gifva afträdaren hvad som begäres.
Jag bade bort lära mig af de flera af deni, som ytlrat sig i saken inom detta Hus, alt det lika litet är af deras lära, som af deras föresyn, som t. ex. länsmannen skulle bibringas den nya öfvertygelse att det är skicklighet endast och icke accord, som banar väg till förtroende och de ökade löneförmåner Pi.
St. åt dein beredt.
Löneanslaget är gjordt; vi få se hvad öde som väntar de befordringsgrunder jag vid denna, och långt före mig Särskildta Utskottet vid en föregtde, riksdag föreslagit.
Ett vunnet anslag är dock icke att beli akta såsom ett vunnet slag eller en annan fördel.
Jag har härmed icke velat säga, att anslagen vid denna riksdag äro för stora, tvertom, de torde vara alltför små i många fall.
— Men hvarföre då klaga? frågar man.
Jag svarar med ett exempel:
Det var en tiggare, som bland den mängd folk, som lemnade honom allmosor, en gång mötte en person, hvilken sade honom, då han framvisade sitt af röta skadade ben: du får af mig inga penningar, men koni till mig, och jag skall bota dig, så att anledntn till ditt behof och ditt tiggeri försvinner.
Han kom icke, men anträffades påföljande dagen af läkaren, som tillsporde honom om orsaken dertill. lian svarade då bevekligt: jag bad om penningar men icke om goda råd för min sjukdom.
Med detta exempel bar jag velat svara, att min klagan stämmer icke in med tiggarens utan med läkarens.
Jag klagar öfver att man icke vill bola samhällskroppen och dess röta i det hela, utan blott framdrager dess mindre yttre sårnader till bevekelse att gifva den sin nödtorftiga föda.
En reduclion fordras äfven inom den del af statskroppen, som jag nu kommit att vidröra, af lönerna till sina tjenstemän och tjenstemännen till sina tjenster, eller, för att fortsätta exemplet: månne, om landshöfdingarne lomme till sina löner ulan förberörde stora utgifter, R.
St. skulle besväras med anslag för några böcker papper lill slottsvaktmästarnes Ijenstskyldiga anteckningar, belöpande sig på hela Piiket till blott floo r:dr?
Landssecreterarne likaså, i afseende på sina medhjelpare, länsnotarie!' kallade, och deras aflöning.
Behofvet af det ena och andra är obestridligt, ty embetsmännen och deras eflerlemnade hus äro sjelfve ofta behöfvande; men nog af exempel i detaljer.
Läkare fordras, som kunna och som vilja läka, som hafva allvar med att mena väl med det kära fäderneslandet, som söka uppresa statskroppen från sina 4 bofä!liga stöd, för att sedan, lik den fria menniskan, fullgöra sin bestämmelse,; men hvar finna läkare efter ett systeme afao år, hvarunder måhända in - Den i?
Augusti. ga läkare fostrats, ingen sundhetslära drifvits utan kanske qvacksalfveri.
De måste dock sökas i hoppet, och kanske äro de redan funna och verksamhet råder i deras expeditioner , till fromma för framtiden.
Då, — hvar och en svarar för sig, jag för mig, — då måhända återkommer värman och nitet och deltagandet för de allmänna förhandlingarna, och anslag skola icke vägras till läkedom och omtänksamt användande, när de rätte läkarena blifva öfverens inom sig och med nationen, innan de gripa verket an.
Jag ber R. o. Ad. om ursägt, om jag, vid framförandet af dessa mina innersta tänkesätt, förefallit något varm.
Emedlertid, och då man sagt mig att en inbjudning blifvit beslutad till de öfriga Stånden i afseende på de beslut, som här äro fattade ang:de statsanslagen, anhåller jag vördsamt alt få anföra min reservation emot detta beslut; och om det är mig tillåtet, begär jag äfven, att denna reservation måtte meddelas de öfriga Stånden, samt att jag dervid äfven måtte korteligen få bifoga dessa tankar.
Jag hade väl den äran, redan vid början af Måndagens plenum, att skriftligen yttra mig på ett sätt, som kunde gälla såsom en reservation mot det sätt att reglera staten, som jag redan Lördagen förut funnit vara lillämpadt af detta Stånd; men jag har sedermera erfarit, att, ehuru jag af åtskilliga då närvar, ledamöter fick den hänvisning alt mitt yttrande var af beskaffenhet, att egentligen böra införas i Aftonbladet, men icke stanna inom detta Stånds prot., en annan af Ståndets ledamöter , utan någon sådan anmärkn. anfört åtskilligt i sak emot min framställning.
Jag har icke haft tillfälle alt hvarken höra eller Jäsa detta anförande, men jag förbehåller mig att, såsom ytterligare tillägg vid den reservation emot statsreglerm, hvilken jag härmed får äran nedlägga, framdeles få, om jag så nödigt finner, ytterligare förklara mig för sakens skull, och alldeles icke för hvad som emot mig personligen kan vara yttradt, hvilket jag dessutom ej förväntar från en sådan man som Gr. Löwenhjelm.
Jag har ej kunnat fullständigt uppfatta Hr Ribbings nyss afgifna yttrande, men då han begärt alt det må få åtfölja R. o. Ad:s prot.utdr. till de öfriga Stånden, får jag begära detsamma på bordet, på det jag må få tillfälle att besvara några framställningar, som kunna erfordra erinringar.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, alt den begäran, som blifvit gjord, att Hr Ribbings reservation måtte få hvila på bordet, icke kunde uppehålla expedierandet af prot.utdr., ifall R. o. Ad. skulle bifalla att Hr
Ribbings anförande finge åtfölja lill de öfriga Stånden ; varande det likväl hvarje ledamot öppet alt i anledn. af Den 13 Augusti. af Hr Ribbing*!, anförande', oin linn funne dertill uppmanad , yttra sina tankar nu eller vid étt annat tillfälle.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: ! likhet med Frih.
Cederström erkänner jag, all jag ieke tillfyllest förstått Hr Rjbbings anförande; likväl uppfattade jag åtskilliga uttryck deruti, soln synas mig något för hårda emot detlta S änd, för att afsändas till dfe öfriga RiksSlrn.
Hr Ribbing Ilar bland annat yttrat, att t. ex. våra landshöfding.!!' icke äga någon annan förmåga måhända, än den att accordera med sina efterträdare.
Han Imf yttrat, att liflöshet och död inträdt på Riddarhuset, att vi såsom en exercerad trupp svarat jä till hvad Regeringen föreslagit o. s. v. Jag hemställer till Ståndet, huruvida det är skickligt, att sådana fraser få afsändas lill de öfriga Stånden.
Jag tycker att det kan vafa nog, ohl vi här tyst afhöra sådana lexor, och att det kail vara onödigt att deraf lemna de andra Stånden del.
Hr Ribbings rättighet all här yttra sitiå tankår, bestrider jag icke; then då lian Legär ett tillstånd alt få dem jemte R. o. Ad:s prot.utdr. afsända lill MedSlåndfeu . så anser jag; alt en tillåtelse dertill skulle innebära en likgiltighet för de satser lian framställt, och icke fen hyllning deråt.
Jag bestrider derföre att ett sådant tillstånd må honom lemnäs.