Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Dcn 19 Jun ii. 811 Herr l^orclenstolps, yttrade sig förut känna, at sädant i anlediung af TryckfrihetsFörordningen, ej kunde förnekas, men trodde at det more Ståndet wärdigare, at sjelf derom föranstalta — Härefter wäckte Herr bcorasnxlolpQ en annan fräga, bemstättandes trl Ridderffapets och Adelns pröfning, om icke wista af högre Ämbetsmän, fäsom underka stade redowisning och amwar,. borde sä länge de sina Ämbeten innehafwa läta sin Riksdagsmannarätt hwila.
Herr Grefwen och La ndtmarffalken erindrade, at Stats-Rädcts Ledamöter bade för nägar dagar sedan til Llenum gjort tilkännagifwanden, som intyga at de sjelfwe sä ansett fåken.
Undertecknad Silkvoi^tolpo, ^xel 6atiriei, gaf, säsom Ledamot i coii8titution8 - Utffottet uplysnings-wis tilkänna, at denna fräga nu, säsom hörande til Riksdags Ordningen more i Utstvttet under öfwerwägande.
Herr von 8chnlt?c-nbc-im, Davi cl. Jag anfer^för min del kanske lampcligt, at wista högre Ämbetsmän icke böra fä sitta i Utskotten; men at utesluta dem ifrän Llon-i, tror jag wara at betaga sig sjelf frugten af deras högre kännedom af allmänna sakerna.
Med samma skäl som desta Ämbetsmän skulle fränkännas denna rättighet borde denna excin8ion utwidgas til Ständernas Fullmägtige i Lingne» och Riksgälds-Lontoiret, hwilka äfwen äro redowisande och answarige.
I England, hwars^conLtitution wäl ännu kan tjena til efterdöme i frågor 812 Den 19 Junii frägor af denna bessassenhet, betager man sig ej de högsta Ämbetsmannens närwaro och nyttan af deras kunftaper.
Ingenting hindrar der, at en sädan Konungens Ämbetsman kan wara wald Folks - i Underbu et.
Jag önffar alltså högeligen, at wista af wära högsta Ämbetsmän mätte för nplysningars meddelande, fä wara närwärande i Riksens Ständers lUsna.
Herr Grefwen och Landtmarffalken hemställde om icke detta mål mätte fä hwila, til dest eon8kitution5;.Utskottet hunne inkomma med förslag til en Riksdags-Ordning.
Biföls.
Herr 8 cronström, kebr, som begärt ordet, upropades och upläste följande victamen.
Til Högloft.
Nidderskapet och Adeln har Herr i^3jor 8ilkvLrLt»lpe inkommit med et hremoriLl, bwaruti päminnelser göras mot wista uttryck uti mitt OictLmen til ?r0t0L0llet, rörande bestämd tid til Lon8titutionen8 antagande.
Wid desta päminnelser fäster jag ringa upmärksamhet.
Deremot prote8terLr jag pä det kraftigaste emot den af Herr lciajor 8ilkvLr8koipL bifogade propo8ition, at Högloft.,Ridderftapet och Adeln skulle til granskning uptaga desta uttryck och de samma ogilla.
Nidderskapet och Adeln täckes inhämta, at Herr lAajor äilfvsr8tolpe meddeldte sina erindringar och gjorde sin proportion, sedan mitt Dieta.- men och dagens händelse wunnit all möjlig stadga och säkerhet genom?iotoLoll8-su8terin§.
Det är ju en orimlighet at wilja uprifwa en sak.
Den 19 Junti. 812 fvm wunnit laga kraft, och at ogilla delarne sedan det hela genom alla formaliteter blifwit gilladt och faststäldt.
Et sädant ?rgs^icijcar skulle ofelbart leda til en snar anarLbi.
Jag skulle wara wistrand pä detta Riddarehag om jag misttänktes för at kunna återtaga det »lindsta af hwad jag en gäng yttrat.
Jag försäkrar äfwen at om samma Lasus stulle inträffa, som den omrörda, stal jag begagna mig af lika kraftiga om icke kraftigare uttryck, samt witz alla tillfällen protestera emot oklokhet och olagligheter, de ma tiläfwentyrs komma frän Thronell, ' kttgoriteten af et Rikets Stand, klubbar eller inclivicluer.
Skulle Herr Ulajor dilrverLtolpe enskilt wara beswärad af de omrörde uttryck, kan han wända sig til mig.
I stöd af hwäd jag anfört anhäller jag ödmjukast, at Herr iVla jor Lillverstolpcs proposition ej Uptages, Utan förkastas säsom högst obillig och olaglig.
Herr Lilkverstolpe, koban Oaviä, Den fraga jag uti mitt Dicmmen wäckt, rörer ej mig pcrsonelt, Jag har icke enskilt blifwit förfördelad.
Uti en sadan händelse tror jag det haftva wara obehörigt, at dermed uptaga Ridderffapets och Adelns tid, samt fylla dest protocoller.
Den förolämpade kan llirecte hos den, som honom förfördeladt deruti söka rättelse.
De fleste af Ridderffapets och Adelns Ledamöter hafwa ej hört ordalydelsen af Herr Lejonströms Dictamon.
De fleste wörö ej heller närvarande uti det justsrin^s plenum den js, dennes, dä mitt Dictamen upläsies.
I anledning deraf, och pä det Riddcrskayet och Adeln, mä kunna finna at den wäckta frägan rörer samteliae Riksens Ständers samt isynnerhet Ridderssä pets - 814 Den 19 Junit. pets och Adelns wärdighet och anseende anhälier jag, at sä wäl
Hero ^cbonsriiims
Dicuriricn af den 2 som milt af den 16 i denna manad mätte ä nyo upläsas, samt Högloft.
Ridderffapet och Adeln, i anledning af den blifwande 910- xosicic^neii besluta, huru denna sak i wära yrorocoller stall anses.
Herr Lcliönström.
Jag anhäller pä det högsta, at all äelibei-ation öfwer detta ämne mä genast uphäfwas.
Det st rille blifwa det allrafarligaste prWiullicat, om saker skulle kunna uprifwas, hwilka genom formliga beslut aro afgjorda och genom postering- wunnit laga kraft.
Herr silfverstolpe.
Oin Herr Grefwen och Landtmarffalkcn och Högloft.
Ridderstapet och Adeln tilläta den upläsning jag föreflagit stall
Let lätt synas, at jag ej begärt uprifwande af något beslut, utan allenast ogillande af enskilda uttryck pä hwilka beflutet esthwilade.
Friherre kleming, Ll-ms Den rättighet hwar Ledamot äger at tala frän detta rum, den öfwerscende godhet med hwilken Ridderstapet och Adeln någon gäng ansett min wälmening, gör at äfwen jag, den minst kunnige och uplpste bland Ridderstapets och Adelns medlemmar, wägar i förewarande ämne yttra min tanka.
Jag tror at ändamälet med all krotocolls^ostcriliZ är at alla de som hafwa rättighet at
Deltaga i en öfwerläggning dä äfwen äga den at ytterligare förklara sin mening, och ät göra tillägg och anmärkning nr. m. om de sä för godt finna; men när de obehindradt ägt tilfälle bertil, och sä widt i ?iotoeollet icke finnes något Den 19 Jjrinik. 818 förbehåll genom hwilket saken ater kan yptagas, är gränsen för widare rädplagningar : et sädant ämne för alltid bestämd, nar den Ordförande utan de nä riva rån de 6 atal med sin påskrift bewittnat bioloi:o1Wr8 riktighet.
Kunde et i»8teracjt llrotocoll brytas, bwar b!ef dä gränsen satt för öfwerläggmngarne, hwilka grunder skulle da wid allmänna ärcndcrö behandling följas, och hwilket beslut wore wal da heligt och oföränderligt.
Med atanka pä allt hivad som tildraqit sig sedan början af detta Riksmöte, beswär jag Ridderskapet och Adeln at ömtåligt granska detta ämne.
Jag känner bestämdt de uttryck Herr Ofwerste Lcbön8tr6m i sit trlemorist nyttjat; men jag kanner fullkomligt hans rena afsigt och hans warma hjerta för sit Fädernesland; jag hyser en lika öfwertygelse vin Herr Major 8ickver8iolpo8 tänkesätt, och det är i stöd deraf, som jag til Högloft.
Ridderssapets och Adelns utlätande hemställer om icke nu rätta tiden är inne, dä ruan bör glömma alla enskildta förhällanden, för at med enighetens och wälwiljans samkrafter bidraga til det allmännas wäl.
Herr Grefwen och Landtmarffalkelw Högloft.
Ridderskapet och Adeln torde kan hända behaga at läta denna saken alldeles sörfalla.
Ja, blandadt med kTlej.
Herr Grefwen och Landtmarskalken:
Jag fär förklara, at jag ej kan til ventilation och proposition uptaga et ämne som förefaller mig lagstridigt.
Har - Lik Dsn 19 Iuttik Härwid upkom någon oro.
Grefwe jlörner, /^äolpb 6orin, Dä Herr ^siversten Lejonströms l dag gifna förklaring til en hufwudfaklig del hänför sig lil Letz förra yttrande, tror jag Högloft.
Aidderssapet och Adeln ej blott äga rättighet, men wara föranlätne at begära upläsandet af det föregäende, äfwensom af Major Silfverstolpss Oictsmen, utan at derföre wilja uprlfwa nägot bestut, eller rubba det jusrurLcle protocoU^t, endast för at kunna dömma om beskaffenheten af de ordalag Herr Z^fwersten Schönström nu med mera eftertryck wille nyttja.
Herr Schönström.
Jag bestrider ännu en gang allt uptagande af et mäl, som genom justering wnnnit den helgd, at det ej mera bör kunna widröras: et sadan! uptagande skulle wara at uprifwa bwad Ridderssapet och Adeln förut bade til det hela och til alla desi delar fastställdt.
Herr Silfverstolpe.
Jag har ej yrkat uprifwande af något, som af Ridderssapet och Adeln blifwit saststäldt, utan endast ogillande af en Ledamots enssilta uttryck, som icke föranledt nägot beslut, och äfwen dem har jag ej begärt skola uttagas ur ?rococollet, emedan ett pusteraclt krotorol! ej bör kunna rubbas.
Jag anhäller nu blott om upläsning af Herr ^siversten Schönströms första Dicrsmsn och af mitt, bwarefter Ridderssapet och Adeln gönast ssall sjelf finna sit omdöme.
Herr Grefwen och Landtmarssalken proponer»äe at Ridderssapet och Adeln torde anse - Dm 19 Junis. 81?
se gora tilfyllcst om hwad i detta ämne blifwit ä ömse sidor anfört, singe sta i protocollet för hwars och ens enffilta räkning.
Härtil ropades mänga Ja, och nägra klej; men wänge af Ridderflapets och Adelns Ledamöter yrkade at fä höra Major Silverstolpes vic^msn af d. dennes, hwilket derföre nu uplästes.
Efter upläsningen ropades starkt om xro. position.
Herr Grefwe» och Landtmarffalken yttrade at proposition sädan den kunde blifwa redan wore gjord; Men häremot ropades klej, och at xroposidon yrkades pä Major Sillverstolpes I)ic iLinen.
Herr Grefwen och Landtmarffalken. förklarade sig ej kunna göra proposition i et amne, som redan wore afgjordt.
Härwid förspordcs nägon oro.
Grefwe 6e Is 6Lrclie, ^cod, fräga är ej här om uprifning af et beslut.
Jag skulle r det fallet wara den förste at yrka motsattsen af bwad jag nu begär, hwad jag tror mig, gemensamt med Nidderffapet och Adeln fordra.
Jag begär at för min räkning mä i denna dagens t>rotocoil inflyta, at de uttryck Herr Silfverstolpe anfört ur Herr
Sckönströms
Dictrmen af den '2 dennes, ej äro mina, twärtom af mig pä det allrahögsta misibilligas. io3, 104.
Gan' 813 Deri 19 Junk!.
Ganska manga hördes yttra sit gillande af Grefwe cie i» L^rllies yttrande.
Herr 8c kölström.
När lllrotocollet öfwer dagens händelse är sä äro delar ue ocksä 8snctionsraciL: at äter uprifwa hwad ett gang är pä sädant sätt afgjordt, deremot opponerar jag mig pä det högsta, och wäaar föreställa Högloft^ Ridderffapet och Adeln, hwilka rysliga händelser skulle kunna följa af etsädant satt, at wid allmänna sakers handterande gä til wäga.
Manga ropade emot Herr skönström.
Grefwe ve ta Oaräie.
Hade Herr Grefwe» och Landtmarffalken gjort proposition t anledning af Herr 8cU6n8tlöm8 tllicramsn, sä wore et beslut dera fattadtt och det följagtcligen heligt.
Men dä nu ej ätertagandet af Herr 8ck»nström8 Oicramen är fordradt, utan endast fräga oitl gillande och ogillande af deruti nyttjade uttryck, ser jag för min del intet hinder uti, at ä Herr Major 8ilt>er8colpe8 Djckqm-.n begära och fä proportion af Herr Grefwe» och Landtmarffalken.
Grefwe körner-, ^clolpb Oörrrn.
Dek lärer icke kunna nekas, ak det är en ffillnad mellan at förändra et beslut och rubba et >usterallt llrotocott. etter st ogilla de deruti nyttjade termer Dä Herr Afwerste 8cbnn8tröm r dag ytterligare Lppujerst pä dem, tror jag de kunna och böra ogillas.
Herr Den 19 Jun».
819 Herr ^bönström protesteraäe ä nyo.mot uptagandet af detta ämne.
Mänga ropade at
Herr 8cbön8tröms ord icke hade ledt til nägot beflut, och at pä dem icke nägon proposition hade följt.
Herr„ Grefwen och Landtmarskalkett.
Pä Herr E)fwerste Lcnönströms ord skedde wis» serligen ingen proposition; men jag utber mig at fa fräga Högloft.
Ridderffapet och Adeln, huru långt' efteråt man bör kunna uptaga saker, som genom jnsterLäo ?rotocoU äro faststälde. Grefwe Os la 6a rZis, Jag ber Herr Grefwen och Landtmarffalken ödmjukast omförlätelse, at jag äter uprepar:
Här är ingen fråga om uprifning af et fattadt beslut, om ändring i et justerLcit 1'rotocoll; här är endast Ulin begäran, at til krotocollei fä anföra, det Herr LcK6r>8tröm8 yttrande ej är, aldrig kan blifwa min tanka, och jag tror mig ej bedraga mig, dä jag tillägger, ej heller Ridderffapet och Adelns.
Til detta Grefwe
De la 6arZies anföran» de yttrade Ridderffapet och Adeln et ganska hög» ljudt bifall.
Herr Grefwen och Landtmarffalken förnyade sin erindran om et sä sent äteruptagande af et ämne.
Grefwe Do i» 6aräio.
Jag tror ej ak för ogillande af yttranden sinnes en bestäm-tid.
Samma rätt tror jag mig äga, at et, mig sjelf, mit Ständ eller Rikets Ständer rörande tilma le, 820 Den 19 Iunik. le, genast, eller dä jag finner det i ?rotocoiier.' na tryckt, beifra: och om Ridderstam och Adeln, enligt hwad Herr Grefwen och Landtmarstalken synes förmoda, försummar wid.justel-n-Z^n härlind göra anmärkning, synes mig inga unda det kunna Ridderstam och Adeln nu förmenas, dä de ej uprifwa et fattadt beflut, dä de ej twinga en Ledamot at Återtaga sit anförande, atätmindstone fä neka sir bifall ät tänkesätt, dem de fä tydligen gifwa tilkänna, at de pä intet ivis dela.
Nytt bifall til Grefwe äs la Laräies yttrande.
Grefwe l^lörncr, ^..^olpb 6örän, Om Herr sswerste
Sciiönscröm inskränkt sig at begära sakens nedläggande i grund af den söregärde 0!0L0ils juscerinZenj hade jag kan hända icke yttrat mig i detta ämne, ehuru min öfrvertygelse instämde med bwad Herr Major Sillversroipe yttrat; Men dä Herr Afwerste ^bönström i dag förklarat, at om ct dylikt tilfälle gifwes, stulle han welat nyttja ännu mera eftertryck och kraftigare ordalag, är det denna hans föresats som fästat min upmarksamhet, och som jag tror Högloft.
Ridderstam och Adeln kan och bör ogilla.
Härwid ropades starka Ia.
Jag kan alltför myc^ ket undra, at en Ledamot som talat sä wäl pä detta Riddarehus, stall kunna stötas af det ordet kraftigare, som jag nyttjat.
Gref - De»; 19 Juni». 82 t Grefwe von IvLntinA8kLU86N, ^lbreclit hemstälde, örn icke det lämpeligaste wore, at de af Herr d>ct>ö'i8trom i dess Oictam^n i dag nyttjade uttryck kunde ur krmocollet otgä.
Ropades starkt tTlej.
Grefwe körner, 8tellLN, förestog om ei Ridderffapet och Adeln ffulle wara tilfreds, at lata utgä nr nr-mo^olie» de uttryck hwaraf Herr löswerste LcKLnslröm sig i dag betjenat.
Herr 8cköngtröm.
Nej, omöjligt kan jag borttaga ordet kraftigare.
Herr 8ilv6i-8tolpe, 6ustg.k ^braliLM.
At uprifwa et bestut eller ändra et ju5t6rL(lt j jo.ocoii är bäde olagligt och orimligt, men hwarken för Ridderffapets och Adelns eller för allmänhetens omdöme öfwer enskilda yttranden sinnes nägon prkLscrjxcions tid.
Friberre von l^o^en, Otto ^rsclric,förmälte sig hafwa af sliscuiserne inhämtat at Ridderffapet och Adeln wore mycket allmänt missnöjda med de af Herr 8cllön8cr6m nyttjade uttryck; men hemställde huruwida det icke nu mera wore nog sent, at med anmärkningar dervfwer sig befatta.
Häremot ropades.
Friherre rieminZ, eiae8.
Jag wägar förnya min hemställan om icke Högloft.
Ridderffapet och Adeln, i en tid, dä det har at sysselsätta sig med wigtiga föremäl, ffulle i förewarande ämne ätnöja sig med at allt hwad som deruti 822 Den 19 Juni!. deruti blifwit taladt i de trpckta ?rotocoiisin, inflyter.
Herr 8c
K önström förklarade sig willig ak deruti ingö.
H§rk (iripen^vL I6t, fLcob Lric.
Dä är likwäk* ädelmodet mer pä Ridderffapets och Adelns, än pä Herr 8cimnström8 sida, och han hök xratuieras at deraf röna prof.
Grefwe äe ta 6ktrllie, Hcok.
Endast nägra fä hafwa yttrat en kanka, hwilken jag tror mig wara försäkrad Kuralt stenas Nidderskapet och Adeln delar.
Jag fär säledes Herr Grefwen och Landtmarffalken förestä om ej proxo8inonen kunde blifwa sädan, at Ridderffapet och Adeln helt och hällit ogilla de uttryck ftm enligt Herr l-öltverstotpcs OictZmen Herr Lcllönmröm Nyttjat den 2 Junii, äfwensom dem hwilka han ytterligare i dag tillagt af ännu kraftigare Herr Grefwen och Landtmarskalken hemställde om icke i LrowcoUst mätte inflyta, at sädana wörö allas tankar och at Ridderffapet och Adeln gifwit sit bifall til detta Grefwe cks ta Laräies yttrande.
Ropades ganska starkt Ja, hwaribland hörhes blott 2 eller 3 Nej. UplästeS Riddärehus-ULffottets Betänkande af den 15 Junii rörande 8cjpsnäii-inrättningen af Adelrga Cadett-Scholans tönö.
Up - Den 19 Junit. 82Z Uplästes et Oictamen til ?rotOLollet af Herr Ner^bm-in, Ambrosius ^1a§nu8, sä lydande Ibland de besynnerliga händelser, hwilka under förra Regeringen sig tildragit, torde den som föranledt til Post Taxans och stämpladt
Pappers afgiftens sä högst betydliga förhöjning icke wara mindst märkwärdig; och dä den för de fleste är okänd, utbeder jag mig at fä upgifwa hwad jag derom kunnat fä weta.
- Förordningen om stämpladt Pappers afgift dateradt den 10 Junii 180.,, innehåller wäl at Riksens Ständer är 1.7-7-, begärdt det Konungen wille reglera denna afgift; men dä de, 10 är derefter uti ingre-s-zen til 1789 ärs Bewitlnings-Förordning stadga: at Lön- och Betal. nings afgiften, Slottshjelpen, Post Taxan, stänipladt Pappers afgiften och oieaicinÄl-tongeu, böra t l nästa Riksdag fortfara pä lika sätt som förut, sones Riksens Stander bafwa formeligen ätertaqit deras medgifwande at Konungen ffulle annorledes fä reglera afgiften för stämpladt Papper.
Förmodligen bertil föranlätne af Bewillnings-summans förökande ifrän is lil so tunnor Guld. 17 ^ ärs Bewillmngs Förordning war gällande til 1300 ärs Riksdag, dä en ny, i anseende til nödig befunnen jemnare fördelning af Bewillningen blef utfärdad.
I intil densamma har man uteflutit PostTaxan och stämpladt
Pappers afgiften, som 1789 ärs Förordning upräknar ibland de artiklar, hwilka efter förra wanligheten borde utgä utan förhöjning, och allenast uptagit
Lön - och Betalnings afgiften, Slottshjelpen och k4e<äicing,1ckon. klen.
Men af hwem och med hwad autoiitet 824 Den 19 Junis. har et sadant uteslutande kunnat ske.
Jag har sökt uplysning härom af de Herrar, l milka med 1800 ärs
Riksdagsärender hade närmaste befattning, sä wäl i Ridderskapets och Adelns samtBorgare Ståndets rlcna, som i Hemliga Utflottet; men de hafwa förklarat sig icke äga mindsta kundflap derom, och at ingenstädes någon öfwerläggning härom blifwit hallen, än mindre beslut fattadt.
Såsom Ledamot i Bewillnings Utffottet har jag mig noga bekant, at ej nägon fräga om Post-Taxan eller stämpladt Pappers afgift der förekorn In,»reisen til Bewillninas Förordningen klef icke i Utskottet författad.
Päföljden af detta uteslutande har likwäl warit den at Regeringen deraf tagit sig rättighet at förhöja o Post Taxan och stämpladt Pappers-afgiften, säfom en hwar känner, i män som synes öfwerskrida all billighet
Och dä sädant fledt utan nägot föregängit Riksens Ständers besiut derom, eller ens wettskap samt nationens egen beffattnings rättighet således blifwit för när trädd; fär jag i ödmjukhet proponera, at Författningarne öm Post Taxans och stämpladt Pappers afgiftens förhöjande mätte uphäfwas och Riksens Ständer öfwerenskomma huru besia riedel hädanefter böra utgä.
At ställa til answar den, som warit werktyg til merberörde uteslutande, more stridande emot den skonsamhet, hwarmed Högloft.
Ridderffapet och Adeln hittils ansett förra händelser och emot min afsigt med denna morton.
Rättnu san hämnar alltid sig sjelf snart eller sent.
Den slafwifla tjenstaktr ge - Den 19 Iunii. 823 ge upspanas nog af allmänheten och fär i dest ögon den stämpel han förtjenst. ^1. kerZllmLN. kemittL aäes til Bewillnings-Utstottet^ Herr fohan ^äam, hade ittgifwit et Memorial hwilket uplästes sä lydande: Z^dmjttkt ^Icrnorial!
Under -et at mängfaldiga anledningar upgifwas och granstas för den ty wärr oundwikliga Beskattningen, torde det tillätas mig at fä nämna dem, hwilka jag ansett kunna leda t'l de twänne wigtiga ändamäleru jämnlikhet och säkerhet; det will säga, at hwar och en bistattas efter dest förmäga, och at den statt sompäräknas, med wisihet utgäm
För Lewillningen af landet kan och bör ej wara flera än twänne grunder, personer och fastigheter, och de förras fastigheter böra rätta sig efter de sednares warde.
Detta bestämmes med tilförlitelig witzhet hwärken af Uppstattnings-Lomittöer eller andra speciella wärderingar.
Den erfarenhet, som 1800 ärs Lomiteer gäfwo, bewisar detta, dä somliga af dem noga" följde de i Förordningen af Ständerna fastställde grunder, men andre äter, handlade efter behag; och kan hända, at, l afseende pä de behof hwartil permingarne anrvändes, derom jag är okunnig, de sedn re gjorde rättast, ehuru principen moiLlitcr betragtad icke kan gillas; hrvarförc ock, dä det icke heller kan förmodas, at den aldeles blrfwcr aflagd, hwarken ds hällne c.omitteers göromä! eller deras - 826 Den 19 Junit. ras som kunna komma at hällas, böra anses för ofelbara.
Dä jag förestär, at ställa Bewillningsstatten pä hemman, är det ingalunda min tanka, at göra den lika med Veras mantal; icke heller bör den blifwa lika i alla landsorter, utan clirte, .-ra k den mon deras olika fruktbarhet det fordrar.^
I detta afseende är nödigt at clLZgill
L Länen, dä til cpempel Malmohus
Län och Östergöthland stä i första, Christianstads, Calmars, Blekinge och Skaraborgs i andra, samt Jönköpings, Kronobergs, Elfsborgs, Bohus och sist Hallands
Län i tredje (liesen.
Meningen är icke eller, at Mantalen i forberorde
Län stola anses af enahanda godhet öfwer hela Länet.
Nägot hwar Landtman lärer wal med mig besanna, at sä wäl i de Wrtiiaste som magraste orter finnes en ofta betydande stillnad. säat emellan hemmanen inomhwarje provins bör wara grader, hwarwid jag tror at zrffertalet äter är det lämpligaste.
För at nu nied den tilforlitlighet, som det grannlaga ämnet fordrar, kunna stadna den eiass, dettil hwarje Län bör böra, och bwilket Ständer nödwändigt mäste fastställa, sä at denna bufwudsakliga punkt icke mä komma under nägot Ambctsmannawälde, föreflär jag i ödmjukhet at Bewillnings - Utskottet anmodar en StändsLedamot frän hwarje Län, at i Utstottet upträda och der gemensamt upgifwa alla de uplysningar som kunna sätta Utstottet i ständ at pä tydliga grunder förefiä LlL^jstcarionen, och den sedermera til Ständens Lien», i sammanhang med dest öfrige arbete upgifwa.
Ut - Den 19 Jun!?. 827 Utffotket, som i det närmaste bör wara underrättadt om den summa, hwilken genom Bewittningen stal utgä, frändrager den det, som Städerne, Bergsbruken och alla öfriga werk och näringar böra godtgöra, och rt-parn8ei-ar den landet tilkommände andelen, satt i spannmäl sälunda, at et helt förmedladt mantal i första Olansen och första rummet erlägger til exempel 6 tunnor
Räg etter Korn etter hälften af hwarje sort; det i andra graden fyra och det i tredje twä tunnor, samt i proportion för de mindre och grader.
Widare och hwad angar bestämmandet af graderna inom hwarje landsort, anser jag dm böra tilhöra Länens inwänare sjelfwe.
Enär Högsta Magten förklarat, det et Län bcstäende af ?ooo hemman, om det hörer til första Ltt-rssen, bör utgöra 12000 Tunnor, sä stal det tilhöra länets innewänare härads- och socknewis at genom Futtmägtige afgöra til hwilken grad och hemman inom socknen etter häradet kan hänföras; och wid denna urffillning är Landshöfdingens biträde oundwikligt; honom och Fullmägtigarne böra gifwas wista grunder och rättesnören at följa, och för Utstkottets ffarpsinnighet äro de lätt fundna; äfwensom sättet til spannemälens betalning och ffyldigheten at den forsta med flere mindre omständigheter som höra til »verkställigheten och ämnets tpdligare utweckling.
Efter den tanka jag anhätter ödmjukast fä yppa, böra jämwäl alla personella utssylder bin - 823 Den 19 Iunir bindas wid jorden, sälunda, at äbo eller ägare til 'dels bemman och derunder betalar för sig, da ban hörer tll första rummel, första - i^sso», erempelwis tagit, 24 si. , för hustru 16 si., för dräng i si , och för en viga 3 si., samt för son och dotter lika med dräng och piga, och mindre i de ringare -^8-i NS och graderns.
?,o.
xrc-88!onk-n för större hemmantal bör gä i tillökning för bwarje ingiv,a,, med 3 a 4 si ända til kell mantal, som är det högsta enman i allmänhet brukar, dä större egendomar undantagas , hwilka äter böra för den gerson lia afgiften sälunda smara, at för twä mantal, som ha sivas under eget bruk, betales 20 procents högre afgift för bwarje hos ägaren mantaisfirif»ven person och för större mantal under eget bruk 5o procents tilökning, hmarförutan i pcrsonc-l förmögenhetsafgift för de hemman som med äboer brukas, erlägges i Bewillning af ägaren lika stor afgift som ävoerne pä samma hemman betala för sig, hustru, mantalsskrifne barn och tjenstehjon.