Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exempelvis må aniöras: skulden lör 1808—09 årens krigskostnader med förbindelser af 4 proc. obligationer till K. St:rs Bank . . , Ouppsägbara skuldkapitalet till H. M:t Konungen och dess arfvingar enligt Successions-ordningen, grundande sig på R.
St:rs beslut af år 1815 §:n 6, å 5 proc. kalkyleradt flere mindre, dels lån, dels fonder att svara för, här ej upptagna.
Till betäckande deraf finnes dock lliksg.-Kontorets alla fordringar, som efter afdrag af alla dess skulder (undantagandes sistnämnde skuld till H. M:t Konungen samt hela den ofvan upptagna fonderade skulden) lemnar ett öfverskott af rdr rmt 14,210,181.
Ad. nu går att besluta öfver de återstående Hufvudtitlarne, i hvilka Stats-Utsk:t föreslagit nedsättningar i de under dem begärda anslag, har jag ansett ofvan anförda exposé öfver Statsverkets tillgångar, utgifter och skulder vara af vigt, emedan i densamma ligger icke allenast en ursäkt, utan ett försvar derför att Utsk:t iakttagit sparsamhet och icke tillstyrkt anvisande af anslag till alla de ändamål, eller till det belopp sådana äskats eller blifvit begärda.
Al hvad jag haft äran meddela Ståndet, torde vara klart, att vi böra väl tänka oss för, innan vi votera anslag, såvida icke statsbristen skall blifva alltför stor.
Jag har begärt örket endast för att upplysa Frih. Klinckowström derom, att han 4,672,196,43. 2.508.000, 6.000.000.
628 Den 28 Februari f. m. begått ett misstag, då han uppgifvit, att Stats-Utsk:t å Femte Hufvudtiteln tillstyrkt större anslag än K. M. begärt.
Det är visserligen sannt, att slutsumman är större än den K. Mits Propos. innehåller, men orsaken härtill är, att R.
St:r vid beräkningen af Statsverkets inkomster uppfört bSk- och lotsmedel till 100,000 rdr mer än K. M. (öreslagit.
A atlöningsstaten har Utskit föreslagit ett årligt belopp af 73,000 rdr i och för påskyndande af genomförandet utaf de förändrade lönestaterne för sjöförsvarets officers- och underofficers-personal; härvid borman dock bemärka att delta anslag är af öfvergående natur och att det endast skall utgå så länge och i den mån det lör berörda organisation erfordras.
Om man betraktar den extra statsregleringen på Femte Hufvudtiteln, för hvilken K.
M:t äskat 1,260.500 rdr, men Utsk:t endast föreslagit 1,079,200 rdr, skall man finna, alt förhållandet är motsatt, hvad Frih.
Klinckowström påstått, eller att en minskning i det af K.
M:t äskade anslaget blifvit af Utskit tillstyrkt.
Derjemte får jag lasta uppmärksamheten derpå, att anslagens slutsummor å berörde Hufvudtitel förändrats derigenom, alt en del af det anslag, som förut uppförts på ordinarie stat för flottans reservstat, nu af Utskit blifvit upptagen på extra statsregleringen och tillagd kreditivet för upprätthållandet af befälets pensionering.
Då jag nu uppträder, är det ingalunda min mening att motsätta mig den uppmaning lill sparsamhet och försigtighet vid beviljande af anslag, som egentligen åsyftas med Frih. Klinckowströms anförande, men dä Hr Frilun tecknat sin målning väl mycket i svart, torde det tillålas mig att få framställa några, som jag hoppas, lugnande anmärkningar.
Jag är ledsen att icke på förhand hafva alvetat Frih.
Klinckowströms afsigt att i dag framlägga denna utredning, ty jag skulle då delgifvit R. o. Ad. den uträkning, som äfven jag uppgjort öfver förhållandet mellan statsinkomster och statsutgifter, och hvilken uträkning, såsom grundande sig på bestämda sifferförhållanden, Frih.
Klinckowström nödvändigt måste erkänna vara riktig.
Af denna beräkning synes det, att Riksg.-Kontorels inkomster under år 1867 icke allenast räcka till att belacka alla de utgifter, som betingas af K. Mits Proposir (äfven de sednaste om anslag till anskaffande af jernvägsmateriel och utvidgande af bangården vid Clara sjii), utan till och med lemna ett öfverskott, visserligen litet, men, som jag dock vill erinra mig, uppgående till omkring 130,000 rdr.
Bland de utgifter, som äro beräknade alt af Riksg.-Kontoret bestridas under år 1867, förekommer äfven återbetalning af hela det lån å 3,000.000 rdr, som vid förra riksdagen upptogs för försvarsverkets ordnande, ehuru ^ af detta lån först lörläller under år 1868.
Jag vill visserligen icke neka att man förfarit rätt, då man uppfört hela återbetalningen på 1867 års utgiftsstat, emedan ilen återstående jdelen förfaller till betalning redan under början af derpå följ. år, men jag har velat anföra delta för att visa, att 1867 årä Den 28 Februari f. m. 629 Riskstat, ehuru man der upptagit en utgiftspost, som egentligen hör till 1868, detta oaktadt lemnar ett öfverskott.
Klinckowström har i sitt anförande yttrat åtskilligt som, jag vågar påstå det, icke fullkomligt håller streck.
Så har han lästat uppmärksamheten på nödvändigheten att bland utgifter upptaga de summor, hvarmed förslagsanslagen under året kunna komma att öfverskrida det ursprungligen bestämda beloppet, men han har deremot icke tagit i beräkning, att på andra anslag ske besparingar, och besparingar, som äro ganska betydliga.
Mig veterligt har ännu aldrig det förhållande, att förslagsanslag ölverskridils, tagits med i beräkning vid uppgörande af rikets utgiltsstat, och någon olägenhet deraf har hittills aldrig visat sig.
Vidare har Hr Frilen uppgifvit, att om alla af enskilda motionärer begärda anslag biiölles, skulle en statsbrist uppstå af ej mindre än 49 millioner.
1 afseende härå får jag dock erinra, att största delen bland dessa anslag grunda sig på den förutsättning, att ett utländskt lån skulle komma att upptagas.
Då man nu anser alt något sådant lån icke bör ifråga komma, behöfva icke heller dessa anslag tagas i beräkning, och således kan en god del af dessa 49 millioner ntstrykas.
Det återstår emellertid alltid att anskalfa medel till våra jernvägs byggnader, ty Hr Frilun har rätt deri, att dessa icke kunna fortsättas, utan att penningar genom lån anskaffas, och jag tillå ter mig att i afseende härå fästa Slats-Utskits uppmärksamhet på ett sätt att i detta afseende bereda tillgångar.
Det lån å 3 millioner rdr, som jag härofvan omnämnt och hvilket snart förfaller till betalning, torde nemligen utan svårighet kunna få omsättas, ty jag tror att detta lån är placeradt på ytterst få händer, oell det förefaller mig antagligt att åtminstone en stor del af de för lånet utgifna obligationerna skulle kunna emot nya få utbytas.
Jag ber R. o. Ad. ursägta, att jag för några ögonblick upptagit dess lid, men jag har ansett det vara af vigt att man icke låter sig alltför mycket intagas af den farhågan, att statens inkomster icke skola vara tillräckliga till bestridande af nödiga utgifter.
Då äfven jag för min del önskar, att R.
St:r skola gå till väga med sparsamhet oell försigtighet med anslags bestämmande, vill jag i de vigtiga frågor, som nu förekomma till behandling, i allmänhet ej tillstyrka någon förhöjning emot hvad Stats Utskit föreslagit, men jag har trott, att den mörka tafla, Frih.
Klinckowström upprullat öfver statsverkets tillstånd, dock kunde i flera afseenden tåla modifikationer.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, härefter föreslagit, att Utlåtit skulle punktvis företagas till afgörande, samt dertill lemnats bifall, förekom först i ordningen: lista punkten.
Mom. a. 630 I)eu 28 Februari f. m.
Vid sistfÖrflutna riksdag lemnade R.
St:r sitt bifall till K.
M:ts nådiga framställning, att Krigs-Coll. finge ombildas till en arméförvaltriing, samt medgåfvo, att, för den händelse K.
M:t före påföljande riksdag ville gå i författning om denna ombildning, det för Krigs-Colkii aflöning på Riksstaten uppförda anslag finge för den nya förvaltningen användas.
Dock angåfvo R.
St:r vissa grunder för den ifråga ställa ombildningen och anhöllo, att K.
M:t ville från arméförvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméns boställen som förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse att kassaförvaltningen bringades i öfverensstämmelse med den reglering af Statens allmänna penningeförvaltning, som kunde blifva en följd af R.
St:rs derom särskildt gjorda underd. framställning, hvarförutom R.
St:r förbehöllo sig, att
Statsverkets utgifter icke utöfver det dåvar:de anslaget till Krigs-Coll. finge ökas till följd af anspråk af de der anställde emhets- och tjenstemän.
Huru K.
M:t iakttagit de af R.
St:r fastställda vilkor, skall jag härmed taga mig friheten visa.
Föreskriften att Krigs-Colkii stat icke finge öfverskridas har K.
M:t följt på det sätt, att K. M:t af R.
St:r nu äskar ett belopp af 4.300 rdr utöfver berörde stat, hvarförutom K. M:t i sin Nådiga Propos. förklarat, att den aflöningsstat, som af K.
M:t öfverlemnades till R.
St:r, icke vore definitiv", utan att förhöjning i densamma för förstärkning af revisionspersonalen i arméförvaltningen framdeles torde blifva erforderlig.
Således är det af R.
St:r anvisade anslag öfverskridet, och riksdagen har dessutom vid nästa sammanträde att motse anspråk på ytterligare förhöjning af delta anslag.
Jag vill dessutom i förbigående anmärka, att K.
M:t anvisat ett belopp af 1,250 rdr att utgå från inqvarte ringsfonden såsom ersättning åt General-intendenten och Intendenten i arméförvaltningen, samt att K.
M:t beslutit, det vissa å indragningsstat uppförda belopp skola utgå af Förenade Mötespassevolansfonden, men, då dessa belopp äro jemförelsevis ringa och Stats-Utsk:t föreslagit R.
St:r att godkänna dem, vill jag icke vidare fästa mig vid dem.
Ej heller ville jag framställa några anmärkningar deremot, att det för armé-förvaltningen anvisade anslag blifvit öfverskridet, och att några af de utaf R.
St:r fastställda vilkor för dennas bildande icke blifvit iakttagna; men hvad jag måste beklaga, det är att den stat för armé-förvaltningen, K. M:t framlagt till R.
St:rs godkännande, icke är definitiv, samt att de lägre tjenstemännens löner blifvit satta så lågt, att de sannolikt redan vid nästa riksdag måste förhöjas.
Ehuru sekreterarebefattningarne i arméförvaltningen äro mera betungande än dylika befattningar i andra förvaltande verk, har lönen för de förra blifvit föreslagen till endast 3,000 rdr, under det att de sednare åtnjuta 3,500 rdr.
Då representationen utan tvifvel har att motse begäran om förhöjning af lönerna för ifrågav:de sekreterarebefattningar och, enligt hvad K. M:t tillkännagifvit, förstärkning af revisionspersonalen framdeles torde blifva erforderlig, samt den nu uppgjorda staten för armé-för - Den 28 Februari f. m. 631 valtningen sålunda icke kan anses definitiv, anser jag det vara lämpligast att uppföra densamma på extra stat eller bestämma att den skall utgå endast till slutet af nästa år.
Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos, å detta mitt förslag.
Hr Rosensvärd,"Johan Henrik: R. o. Ad. torde hafva sig bekant, att den Propos., K. M:t vid sisllidne riksdag afgaf till It.
Sl:r ang:de Krigs-Collegii ombildning till en armé-lörvaltning, hvilade på helt andra grunder, än dem R.
Sl:r sedermera framställde uti deras lind. skrifvelse den 4 Rec. 1863.
Sl:r anhöllo nemi. att den nya arméförvaltningen måtte fördelas på 4 serskilda afdelningar, under det K.
M:t deremot förklarat sin åsigt vara, att den borde bestå af endast 3 sådana, hvarjemte R.
St:r uttalade sin önskan, att K.
M:t ville från arméförvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméns boställen som förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder.
I öfverensstämmelse med R.
Stms hemställan har K.
M:t nu organiserat arméförvaltningen, hvilken består af 4 serskilda afdelningar, hvaraf 3 äro ställda under hvar sin militärchef, som eger att med nödigt biträde på eget ansvar handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt tekniska insigter, samt en af militärcheferna oberoende afdelning, som handlägger alla öfriga ärenden och består af endast civila medlemmar och har kollegialt arbetssätt.
Denna organisation af arméförvaltningen har nu Stats-Utsk:t, af hvilket äfven den person, som vid förra riksdagen gaf anledning till R.
Stms skrifvelse i denna fråga, är ledamot, ansett stå i fullkomlig öfverensstämmelse med de af R.
Stm fastställda grundsatser, och detta är väl äfven alldeles obestridligt, ehuru K.
M:t på anförda skäl icke kunnat, beträffande förvaltningen af boställen och fonder, för det närv:de villfara de af R.
Stm framställda önskningar.
Af den föreg:de talaren framställdes en anmärkning deremot, att det af R.
St:r anvisade anslag för den nya arméförvaltningen blifvit af K.
M:t öfverskridet, men det ligger i sakens natur, att, då man organiserar ett embetsverk på 4 i stället för 3 afdelningar, det för embetsverket erforderliga anslag måste blifva större, isynnerhet då den från början icke afsedda afdelningen inrättas på kollegialt sätt, hvartill erfordras ett större antal ledamöter.
Dessutom bör anmärkas, att det belopp, hvarmed arméför valtningens stat öfverskrider KrigsCollegii, icke utgör en tillökning på 4:de hufvudtiteln.
Af detta belopp skulle nemi.
4,000 rdr utgå från f. d. chefslönen vid Adelsfaneregementet, som tillhör denna titel, och de öfrige 500 rdr hafva redan länge varit ett extra anslag för Krigs-Coll.
Då derjemte af förutnämnda summa 3,000 rdr hittills användts såsom arfvode för t. f.
Presidenten i Krigs-Collegium, så utgör den egentliga förhöjningen i arméförvaltningens stat endast 1,000 rdr. 032 Den 28 Februari f, m.
Hvad beträffar anmärkningen att i den nu för arméförvaltningen upprättade stat lönerna för sekreterarne äro för låga, får jag erinra, att en motion blifvit väckt om förhöjning af dessa, men att denna motion blifvit afstyrkt af Stats-Utsk:t; det beror således nu på R.
St:r att godkänna Utsk:ts Utlåt, eller icke.
Den nämnde värde talaren har slutligen ogillat, att K.
M:t nu icke äskat något bestämdt anslag för aflöning af den tillökade revisionspersonal, sorn kunde blifva behöflig med anledning deraf, att granskningen af åtskilliga räkenskaper, som varit ämnad att öfverflyttas till Kammar-Rätten, fortfarande skulle åligga arméförvaltningen.
K. M:t har emellertid endast tillkännagifvit att ett sådant aflöningsbehof framdeles kan uppstå, om det visar sig att arbetet icke af den nuv:de personalen kan medhinnas, men förr än erfarenhet härom vunnits och den nya förvaltningen någon tid varit i verksamhet, synes det vara ganska välbetänkt att anslag härtill hvarken äskas eller beviljas, och alldra minst lärer deraf anledning böra hemtas att ställa hela embetsverket på interims-stat, såsom den värde talaren ifrågasatt.
Efter att hafva sökt vederlägga den föreg:de talarens anmärkningar, får jag anhålla om propos. å bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag får upprigtig! bekänna, att jag icke besitter den egenskap, som den föreg:de talaren ansett mig ega eller att kunna läsa allt hvad jag vill i en skrift; jag smickrar mig med att icke läsa annat än hvad som står skrifvet.
1 Exp.-Utsk:ts skrifvelse vid förra riksdagen till K.
M:t angående denna fråga finnas uppräknade alla de vilkor, hvarunder R.
St:r medgåfvo, att Krigs-Coll. finge ombildas till en arméförvaltning.
Intet af dessa vilkor har blifvit uppfyldt.
Jag vill icke klandra detta, men jag kan icke dela K.
M:ts åsigt, att man bör en tid experimentera, huruvida det är möjligt att draga sig fram med den nuv:de revisionspersonalen i arméförvaltningen, då man tydligen kan finna, att den inom ganska kort tid måste förstärkas, och jag hemställer till R. o. Ad„ om det kan vara skäl att R.
St:r fastställa en organisation, hvilken K.
M:t sjelf icke anser fullt tillfredsställande.
Jag har icke yrkat afslag å K.
M:ts Propos., icke ens framställt någon anmärkning deremot att R.
St:rs önskningar icke vunnit afseende, eller deremot att det för arméförvaltningen anvisade anslag blifvit öfverskridel, utan endast anhållit, att den af Stats-Ulsk:t föreslagna stat för nämnda embetsverk måtte uppföras på extra statsreglering.
Då jag icke funnit mig vederlagd af den föregide talarens skäl, får jag fortfarande anhålla om bifall till mitt förut framställda yrkande.
Hr Reuterskiöld, Fabian:
Jag förenar mig med Hr Rosensvärd, men anhåller tillika att få belysa några af de utaf Frih.
Liljencrantz framställda anmärkningar.
Han yttrade, bland annat, att intet af de vilkor R.
St:r framställt för Krigs-Collm
Den 28 Februari f. m. 633 ombildning till en arméförvaltning blifvit uppfylldt.
Dethufvudsakligaste af dessa vilkor var att, för beredande af en större noggrannhet åt handläggningen af de civila ärenderna, arméförvaltningen skulle ordnas på 4 serskilda afdelningar i st. f. 3, såsom K.
M:ts Nådiga Propos. vid sistlidne riksdag innehöll.
Jag frågar, om icke delta vilkor blifvit uppfylldt?
Af detta vilkors uppfyllande bar naturligtvis följt, att personalen i arméförvaltningen blifvit större än K. M:t i sin Nådiga Propos. vid förra riksdagen afsåg, hvarigenom äfven aflöningsstaten måst höjas.
Den värde Frih:n har yttrat, att vissa löner inom arméförvaltningen borde förhöjas, men, om
Hr Frih:n i detta fall användt sin förmåga att läsa hvad som står skrifve!, skulle han hafva funnit, att R.
St:r i sin skrifvelse ang:de detta ämne till K. M:t förbehöllo sig, att, vid ombildningen af Krigs-Coll., statsverkets utgifter icke ökades Öfver det till Krigs-Coll. utgående anslag genom oskäliga anspråk af de derstädes anställda embets- och tjenstemän. K. M:t bär ställt sig detta R.
St:rs förbehåll till efterrättelse, samt för tjenstemännen i arméförvaltningen föreslagit löner, som ingalunda kunna anses för höga, utan snarare äro, vid jemförelse med enahanda befattningar inom andra embetsverk, en och annan grad lägre.
Liljencrantz’ anmärkning, att den af K.
M:t framlagda stat för arméförvaltningen ej är definitiv och att K.
M:t velat under en tid pröfva, huru stor personal kunde behöfvas lör det revisionsarbete, som inom embetsverket kunde ifrågakomma, får jag upplysa, att, då fråga uppstod, om granskningen af vissa till landtlörsvaret hörande årsredogörelser borde öfverflyttas till Kammar-Rätten eller bibehållas inom arméförvaltningen, båda embetsverken häröfver afgålvo utlåt., samt att Kammar-Rätten förklarade, att, om berörde granskning skulle öfverflyttas på densamma, förökning af dess tjenstemannapersonal blefve erforderlig.
Jag hemställer, om K.
M:t vid sådant förhållande kan anses hafva afvikit från de af R.
St:r faststälda vilkor för arméförvaltningens inrättande, och om K.
M-.t icke halt fullt skäl till sin i detta afseende gjorda framställning.
Liljencrantz här yrkat, ställa ett ordinarie embetsverk på extra stat, det tror jag vara något nytt; väl bar jag hört talas om, att ordinarie embetsmäns löner blifvit uppförda på interimsstat, men deremot har jag aldrig funnit, att ett helt ordinarie embetsverks stat blifvit upptagen på extra statsreglering.
Jag anhåller om bifall till K. M:ts Propos. Frih.
Den siste värde talaren yttrade, att han icke förstår, huru jag läst Exped.-Utsk:ts skrifvelse till K.
M:t ang:de denna fråga, men jag får förklara, att jag icke begriper, huru lian läst detsamma.
Han påstod, att R.
St:r i berörde skrifvelse anhöllo, att det till Krigs-Coll. utgående anslag icke måtte öfverskridas på grund af oskäliga anspråk utaf derstädes anställde embets- och tjenstemän.
Jag har aldrig sett, 834 Den 28 Februari f. m. att i någon skrifvelse, som emanerat från R.
St:r, den förutsättning gjorts, att embetsmännens anspråk skulle vara oskäliga, och jag skulle hafva motsatt mig ifrågav:de skrifvelses adåtande, om den till och med endast i sväfvande ordalag innehållit någon beskyllning i sagde syftning.
De få ord, R.
St:r i ifrågav-.de afseende till K.
M:t yttrat, tager jag mig härmed friheten att uppläsa.
De lyda sålunda: »R.
St:r lä i underd. tillkännagifva att, om K.
M:t finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättandet af en armélÖrvaltning i enlighet med nu uppgifna grunder, R.
St:r medgifva, att nuv:de anslag till Krigs-Coll. må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll att statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställda embets- och tjenstemän.»
Jag vill icke vidare upptaga R. o. Ad:ns tid med alt bemöta anmärkningar, som gjorts mot mig, då jag icke blifvit af någon talare understödd i mitt yrkande och jag således icke kan hysa förhoppning om att det skall blifva R. o. Ad:ns beslut.
Hr Roij, Adolf Fredrik:
Jag skulle kunna hafva ålskil ligt att tillägga, men inskränker mig nu till att förena mig med Frih. Liljencrantz.
Vi böra icke fästa oss vid, om det för arméförvaltningen anvisade anslag blifvit af K.
M;t öfverskridet med några tusen rdr, eller om det framdeles kommer att erfordras anslag å 7 å 8,000 rdr för afdelningar inom det nya embetsverkef, som ännu icke finnas, men som måste inrättas.
Den egentliga lmfvudfrågan är, om den nya arméförvaltningen är bättre än det gamla Krigs-Coll.
Jag tror det icke och önskar derföre, alt Krigs-Coll. måtte återställas såsom det varit har.
Enligt min tanke förtjenade icke Krigs-Coll. att förvandlas till en fyrdeldt institution; jag är en stor vän af fyrdelningen i representativt afseende, men anser, alt den är lika skadlig för arméförvaltningen, som den är nyttig för representationen.
Liljencrantz’ yrkande, att slaten för arméförvaltningen ej måtte uppföras på riksstat.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fälländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts hemställan oförändrad, och dels af Frih.
Liljencrantz bifall till samma hemställan, med den förändring, att det ifrågav:de anslaget skulle uppföras på estra stat, så att monr.t erhölle följande lydelse: »att, utan afseende å Hr Sandegrens motion, arméförvaltningens afiöningsstat måtte af R.
St:r godkännas, att uppföras på extra stat under år 1867»; framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall Utsk:ts hemställan utan förändring och, då dertill svarades talrika ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Mom. b. Utsk:ts hemställan bilölls.
Den 28 Februari f. m. 635 2:dra punkten.
Utsk:ts tillstyrkande bifölls. 3:dje punkten.
Hr Reuterskiöld:
Under en längre tid har kommendan ten i Göteborg, såsom en väl behöflig tillökning i det för honom utgående arvodet, åtnjutit inkomsten af i!rågav:de mark, hvilken sedermera för vestra jernvägsstambanan blifvit exproprierad för en summa af 943 rdr 44 öre.
Detta kapital inneslod till en början hos jernvägsbyggnadsstyrelsen, som jemväl till kommendanten utbetalt räntan derå, men, uppå framställning af bemälde styrelse, att den måtte befrias från att förvalta detta obetydliga kapital och få inbetala detsamma, lemnade K.
M:t sitt bifall härtill, hvarefter beloppet öfverlemnats till arméförvaltningen, som derefter med 50 rdr årligen godtgjort kommendanten för mistningen af ifrågav:de jordrymd.
För att undvika förvaltningen af en så obetydlig fond som denna, har K.
M:t nu föreslagit, att mot beloppets öfverlemnande till Riksg.-Kont. kommendantens i Göteborg på stat varande arvode måtte förhöjas med 50 rdr.
Stats-Utsk:t har tillstyrkt, att å allmänna indragningsstaten måtte uppföras ett belopp af 50 rdr att utgå under den nuv:de kommendantens lifstid, men om det lilla kapitalets emottagande af Riksg.-Kont. nämnes ingenting.
St:r mottaga det dem erbjudna kapitalet, böra de väl äfven derföre fortfarande utgöra ränta.
Jag får således hemställa om bifall till hvad K. M:t föreslagit i denna fråga.
Jag tror, att Stats-Utsk:t på ett fullt rigtigt sätt tillstyrkt bifall till K.
M:ts Propos., ty det har icke blifvit styrkt, att kommendanten i Göteborg åtnjutit inkomsten af ifrågav:de jordlott på annan grund, än genom gammal häfd, och jag kan icke finna, att R.
St:r begå någon orättvisa, om de besluta, att den nuv:de kommendanten får under sin lifsti I 50 rdr i ersättning för hvad han mistat, men att derefter detta lilla belopp tillfaller staten.
Jag kan icke föreställa mig, att det skall blifva någon svårighet för staten att göra upp liqviden med sig sjelf, d. v. s. mellan styrelsen för statens jernvägsbyggnader och Stats-Kont., för den för jernvägens behof exproprierade marken, och får derföre hemställa, att R. o. Ad. täcktes bifalla Utsk:ts förslag.