Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det enda inkast åter af någon vigt, som skulle kunna göras emot den föreslagna förändringen, är farhågan för ökade kostnader för parterna; men äfven i detta hänseende skall förslaget, efter min öfvertygelse, leda snarare till lindring än till betungande.
Jag har redan förut visat, att parter genom nuvar. stadganden vid hvarje förrättning, blott i och för expedierandet af prot. och utslag på stället, bringas på åtskilliga kostnader, som eljest kunde undvikas; hvartill jemväl kommer, att då, vid utsättandet af flera förrättningar efter hvarandra, nu måste för hvarje på förhand beräknas vissa expeditionsdagar, hvilka kunna blifva än färre, än flera, än sorn sedermera behöfyas, kan den fördelning af kostnaderna, hvarom här ofvan omnämnda K. brefvet d. 10 Aug.
1788 stadgar, merendels ej ske annorlunda, än godtyckligt.
Om dererpot domarens skyldighet att före alresan från förrättningsstället tillhandahålla parterna prot. och utslag upphör, kan ingen ersättning för den tid, expeditionen upptager, äga rum; dagtractamentet inskränkes, utan några expe - Den 11 Maj e. m.
G3 ditionsdagar, endast till den tid, sorn åtgår till sjelfva förrättningen och parternas förhandlingar, äfvensom, genom en lättare beräkning häraf på förhand, resekostnadernas fördelning på flera förrättningar kan noggrannare bestämmas och bättre controlleras.
Hvad sålunda för parterna besparas, skall otvifvelaktigt i alla händelser motsvara den nya kostnad, de måste vidkännas till det särskilda sammanträdet för domens afkunriande och expeditionens lifgifvande, särdeles som del bör följa af hvad redan finnes föreskrifvet och jemväl kan, om man anser det behöfligt, särskildt stadgas, att flera mål böra, så vidt möjligt är, vid ett sådant sammanträde förekomma och kostnaden på alla fördelas.
Men örn man vidare besinnar, att dessa särskilda sammanträden, hvilka, efter hvad jag förut nämnt, alltid böra utsättas, der sådant med parternas minsta kostnad kan ske, ganska ofta kunna infalla å häradets tingställe under de tider, då ordinarie ting pågå, i hvilket fall ingen ersättning kan fordras af de rättens ledamöter, som tillika äro vid tinget tjenstgörande, samt att för öfrigt tillämpningen af det föreslagna stadgandet skulle komma att bero, icke af rättens ordförande enskildt, hos hvilken man skulle kunna misstänka ett i afseende på kostnaderna stridigt interesse ernot parterna, utan samfäldt af rätten, hvars öfriga ledamöter hafva en så ringa ersättning sig tillerkänd, att någon håg hos dem visst icke kan förutsättas att oftare, än nödigt är, förspilla sin tid med förrättningar af ifrågavar. beskaffenhet; sä torde det böra medgifvas, att likasom den af mig nu åsyftade lagförändringen för enskilda parter onekligen bereder en större säkerhet, lika gifvet kan man antaga, att den i allmänhet icke för dem medför några ökade kostnader, utan snarare en lindring deri.
Jag anhåller, att detta mitt anförande får remitteras till LagUtsk., till hvars omsorg och mognare pröfning jag öfverlemna!' att, i händelse förslaget vinner bifall, för detsamma uppgöra en lämplig redaction.
Remitterades till LagUtsk. i sammanhang med Hr Dalmans d. 4 sisth Mars lill samma Utsk. remitterade motion, ang:de ändring i stadgandet om skyldighet för domare att vid extra förrättningar på stället utlemna prot.utdrag.
Hr Rothlieb, Axel Fredr., uppläste följandet Hvad Bevilln.Utsk. föreslagit till följd af Ki M:s nåd. pro-* pos., nemi. curhusafgiftens fortsatta Utgörande af alla mantalsskrifna personer, härefter som hittills, till öch nied det år, då näst inträffande riksdag slutas, gillar jag för min del fullkomligt.
Ingen åtagen bevillning kan för landet lemna mera båtnad än denna, och så använd och redovisad, sohl den hittills varit, har jag ej hört något kiander hvarken mot det ena eller andra äga rum.
Det är blött vid 3:dje punkten i förslaget till svar ä, K. M:s nåd. propos., som jag tar mig 64 Den 13 Maj e. m. frihet anmärka, att då pröfningseommitteerna hittills ägt uppdrag ej allenast att bestämma det skillingsbelopp, som i egenskap af curhuSmedel bör för året af alla mantalsskrifna personer utgå, utan äfven att revidera tillryggalagda årets räkenskaper samt granska användandet, och då den utväg, som den nu föreslagna förändringen innehåller, blott länder till kostnad och besvär för landet samt deputerade i alla fall skulle besluta, att den ifrågavar. befattningen mätte öfverlåtas (säkert i alla orter) på länens pröfningscommitte'er; så får jag ödmjukast föreslå, i händelse II. R. o. Ad. skulle bevilja återremiss, en sådan förändring i förslaget till underd. svar på K.
M:s nåd. propos., rörande curhusafgiften, som jag vågat anföra, eller att med årliga bestämmandet af utgående beloppet inom hvarje län af curhusmedlen måtte tillgå som hittills, äfvensom med deras användande och årliga revisionen af deröfver förda räkenskaper.
It. o. Ad. biföll, att detta yttrande skulle fä åtfölja den i förmiddagsplenum beslutade återremiss af Bevilln.Utskrs betänk.
Justerades i prot.utdr. för d. io dennes e. m. och 3 prot.utdr. för denna dag f. m.
Upplästes och lades på bordet Exped.Utskts utlåt.
N:o 9 i anledn. af väckt motion om ersättning för tryckningskostnaden af bihanget till RiksSt:s protocoll under de första månaderna af riksdagen. H. R. o.
Fredagen den 16
Maj 1834- Plenum kl. f till 6 e. m.
Hrr Bänkmäns lista till val af sex Electorer efter Gr.
De Geer, Carl, Hr von Post, Stafs, Hr Lagerhjelm, Pehr, Hr von Heijne, Georg, Frih. Hermelin, Aug., samt Hr Liljenstolpe, Garl Otto; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 236.
Frih. Stjerneld, Gust.
Algernon, „ 24g.
Adelsvärd, Joh. Carl, ,, 484- Hr Breitholtz, Claes Joseph, „ 1092.
Hr Leijonmarck, Joh. Adolph, ,, i5ig.
Hr. v.
Döbeln, Joh. Wilh., och „ 2i6r.
Hr af Zelle'n, Nils Wilhelm.
Ju - Den 16 Maj. 55 Justerades i prot.utdr. för d. i dennes e. m., t prot.- utdr. för d. 7 dennes oell 5 prot.utdr. för d. 12 dennes e. m.
Justerades pleni-protocollen för d. 2 dennes e. m., för d. 5 och 6 dennes f. och e. m. samt för d. 7 dennes.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna betänkm och utlåt:n från Lagutskottet:
Nto 43. öfver Riksd.fullm.
Peter Pelirssons förslag, att lagfartssökande måtte vara skyldig förete gravationsbevis; N:o 44. öfver Riksd.fullmrge Peter Pehrssons och Nils Strindltmds motioner om utarbetande af en executionsr stadga; N:o 45. öfver Riksd.fullm.
Peter Pehrssons motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vöre delad mellan kronofogde och bergsfogde, ändring häruti mätte förordnas, så att omförmäida befattning blott endera tillkommer; N:o 46* öfver väckta motioner, angtde rättighet för länsmän, nämndemän och fjerdingsmän, eller den person, fordringsägaren eljest bar förtroende till, att verkställa utmätningar; N:o 47- öfver Riksd.fullm.
Olof Olofssons motion, ang:de vilkorliga utmätningsresolutioner; N:o 48. öfver Hr G.
Bruncronas motion om vissa lagbestämmelser för att förekomma utmätningsmans tillgrepp och förskingring af utmätta medel; N:o 49' Öfver Riksd.fullm.
Danielssons motion om annan fördelning, än den sorn nu äger rum, af försäljningsprovision för utmätt fastighet; N:o 5o. öfver Riksd.fullm. J. Jac. Rutbergs motion, att för kronoutskylder af faslighet, den ägaren till utskyldernas godtgörande afstår, vidare betalningsansvar icke må honom åligga; N:o 5i. öfver Riksd.fullm.
Nils Magnussons motion om bestämmande af viss tid tor fullföljd af hos K. M:s Bef:hde skedd lagsökning emot löftesman, som borgat såsom för egen skuld; N:o 5a. öfver Riksd.fullm.
Lars Larssons förslag till stadganden, rör:de tiden, inom hvilken utmätning bör verkställas, m. £1. hithörande frågor; N:o 53. öfver väckta motioner, ang:de stadganden till förekommande deraf, att gäldenär, medelst diktade köpeafliandlingar, undanhåller sina tillgångar från utmätning; N:o 54. öfver Riksd.fullm.
Peter Pehrssons motion, ang:de ett stadgande i fråga om skyldighet för barn, »om i 7 II. 9 G5 Den 16
Maj. föräldrars lifstid emottager deras egendom, att ansvara för föräldrarnas skulder; Wto 55. öfver motioner om stadgande af skyldighet för gäldenär att, i blist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld; Wto 56. öfver Riksd.fullm.
Måns Månssons motion, att fordringar å 100 r:dr b:co, eller derunder, icke måtte behöfva i concurs skriftligen bevakas; Wto 57. öfver Riksd.fullm.
Olof Olofssons motion att, då frälsemans bo till concurs afträdes, målet måtte upptagas af underrätt; Wto 58. öfver Riksd.fullm.
Anders Anderssons motion om ändring af 3o <j. i concurslagen; Wto 5g. öfver Hr F. L.
Rosenqvists motion om upphäfvande eller ändring af 5i §. i concurslagen; Wto 60. öfver Ruksd.fullm.
Pehr Pehrssons motion om förklaring af 74 §• concurslagen; Wto 61. öfver väckta motioner derom, att inteckningshafvare och andra veterliga borgenärer ej måtte behöfva att, i anledning af årsstämning, deras fordringar angifva; 4 Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: Wto 53. i anledn. af väckt fråga om förändring uti indelta Armeens organisation och om militär-undervisningens införande vid Rikets allmänna läroverk, i öfverensstämmelse med andan af conscriptionssystemet; Wto 54. i anledn. af väckt fråga om ett förändradt löningssätt för presterskapet på Gottland; Wto 55. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskts utlåt.
Wto 7, angtde väckt fråga om utfärdande af förbud emot accord till landshöfdinge-embeten; Wto 56. i anledn. af väckt fråga om förbud emot införsel i Riket af hästar från Danmark och dess Tyska provinser; Wto 57. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskts utlåt.
Wto 12, angtde väckt motion om anställande af Worrska hingstar vid Rikets stuterier.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 7 c. m.
Onsdagen den 21 Maj 1834- Plenum kl. g f. m.
Upplästes till justering och godkändes följande från Exped.
Utsk. inkomna förslag till R.
Stts und. skrifvelse!- till K. M.:
N:o 31. ang:de skyldighet för båtsmän att vid återkomst från commendering vara försedda med prestbevis; N:o 32. rör:de af K.M. i nåder föreslagna och af R.
St. antagna förändringar i Rikets grundlagar; N:o 34- ang:de inom Constit.Utsk. vid sista riksdag väckta och af R.
St. nu godkända förslag till ändringar i Rikets grundlagar.
Vidare upplästes till justering Exped.Utskis förslag N:o 33 till R.
St:s und. skrifvelser till K. M., ang:de de af K.
M. vid sistförflutna riksdag föreslagna ändringar uti 19, 21 och 88 §5- af Reg.formen.
Uti detta förslag är ordet obehaglig nyttjadt, hvilket jag uti en så vigtig fråga som denna anser icke lämpligen böra begagnas, utan böra utbytas mot något mera passande, som jag tror lätteligen skall kunna finnas, fastän jag -nu i ögonblicket icke kan uppgifva det mest passande; hvarföre jag äfven anhåller, att expeditionen måtte till Exped.Utsk. återlemnas för undergående af en slik förändring.
Palmstjerna uti den anhållan, att Exped.Utsk. må erhålla uppdrag att välja ett lämpligare ord i stället för ordet obehaglig.
Ofvannämnde från Exped.Utsk. ingifna förslag N.'o 33 återremitterades.
Frih. Toll, Gust. Phil., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Såsom frånvarande vid discussionerna, röride BancoUtsk:s betänk, i allt hvad Bankens reglering vidkommer för ändamål såväl att betrygga realisationen som näringarnas undsättande, anser jag mig af nit för denna fosterlandets stora angelägenhet äfven uppmanad att afgifva några yttranden i anledning af de för min uppfattning ännu rådande, vacklande opinioner, eller måhända äfven af många orätt förstådda meningar, som härunder varit uttalade, med vördsam anhållan, att de vid återremissen till BancoUtsk. må få åtfölja till det afseende, Utsk:s pröfning deraf lärer bestämma.
Ehvad man skulle yrka såsom skäl för ändring uti den en gång genom lag bestämda grunden för realisationen, hvilken äfven är af Utsk. bibehållen., anser jag dylika satsers antydande af långt betänkligare och svårare följder i anseende såväl till misstroende af egen förmåga att döma, som bristande redlighet att vilja fullgöra sina åtagna förbindelser, hvilken man såmedelst offentligen ådagalägger, än den fondbrist, hvilken Utsk. visar varn af ingen betydenhet.
Man synes mig genom dylika invectiver vilja lemna åt slumpen, huru
Svenska näringarna skola ens för framtiden få emotse hoppet att lefva af de rättsenliga lifspriuei - 6S Den 11 Maj. per, som med ett säkert myntväsende först kunna begynna?
elier fortgå att äga vamnagt och obestånd till trogna ledsagare, hvilka starkast inom oss motarbeta den industriella verkningsförmågan.
Med särdeles bekymmer ser mången vän af fosterlandet och dess framskridande dylika bemödanden af den fraction framalstras, hvilken af vanmagt och förlägenhet vinner mest och sålunda helst vidhåller oredan.
Mätte det sålunda, som jag skulle uppriktigt önska, icke kunna vara ett stort eller öfvervägande interesse, som i detta hänseende kan fordra uppmärksamhet!
Vid öfverläggningarna, ang:de Bankens function såsom lånebank, fruktar jag derföre, att man icke allmänt gjort sig tydligt, att myntväsendets garanti af allmän och enskild ägande-rätt bestämmer noga dess afskiljande såsom functione^ åt staten.
Bankens creditiv och dess långifvande förrättningar skola möjligen, utsträckta till den grad, dit man helst önskat kunna sträcka dem, ådraga sig åtminstone misstanka af den mindre säkerhet för alla, som densamma oundvikligen får tillkomma, såsom Bank och högsta garanten af ägande-rätten, att i främsta rummet tydligt visa.
Man klagar då med skäl, att, utom hvad Banken möjligen kunnat disponera såsom undsättning enligt de beståndande föreskrifterna (hvilka man visligen icke velat rubba), förekomma andra magtpå liggande näringsunderstöd, hvartill man äfven anser Banken kunna gifva creditiv.
Äfven jag delar farhågan för en möjlig brist i denna vigtiga angelägenhet, derest icke staten för realisationens trygghet ager magt i sina händer att formera de första och angelägnaste lånebehofven.
Jag tror, att modernäringens, jordbrukets, hufvudsakliga undsättande egentligast förefinnes i dess behof att förblifva orubbad i de institutioner, som till dess fördel varit vidtagna, samt indirecte på den industriella vägen, der olika mercantila förmåner inom nästan hvarje provins skulle erbjuda rika källor till förkofran samt förtjena statens undsättning och uppmärksamhet i högre grad, än hittills ens varit möjligt.
Blandar sig staten alis icke häruti, anser jag riksförluster beredas deraf, att mägtigare capital-ägare utifrån skola, under garanti för sin egendom uti Banken, deponera sina capitaler, röra sig några år uti dessa lönande industri-företag, och derefter återgå, sedan nationen hunnit lära sig detsamma, och tillika med sina nedsatta fonder utföra den erhållna vinsten från landet.
Denna våda är dock icke så svår; jag anser nationen till och med uti många hänseenden blifva i behof af dessa lärdomar; men jag önskade, att dylika vinstgifvande företag måtte lemnäs åt de inhemska ägarne af capitäler, som hellre derpå, än å den allmänna förlägenheten, ville beräkna sin säkra vinst.
Här inträder likvist behofvet af statscrediten; och då hos oss ett gammalt thema med variationer: ju mer man lånar, ju mer man sätter sig i skuld, hinner framdeles blifva utsjunget, Den 2i Maj.
x skola väl någon gång de öfvervägande fördelar deraf komma att fordra någon uppmärksamhet, då dermed (nemi. efter ordnadt system och noga bestämdt belopp) må kunna lättas utvägar för oundgängliga behofs fyllande och gifvas den nedsättning uti contanta statsbidragen, sorn jag anser för hvarje provins på närmare eller längre afstånd från hufvudstaden vålla mindre eller större olägenheter uti sin rörelse.
Jag tror äfven Riksg.cont:s ordnande, att öfvertaga statens undsättningsbestyr, vara en oundviklig följd af Bankens förändrade befattning, och sålunda nämnde Cont. vara det verk, som bör emottaga och redovisa alla de creditiv och undsättningar, hvilka af Banken skola utgå.
Tiden mognar allt, att af sin egen kraft uppehållas, sorn är lefvande industri; men ovanan och den osäkerhet, hvaruti alla rättsförhållanden i principväg hittills hållil nationen, kan icke hastigt förbytas, hvarföre vårt industriella lif ännu länge måste blifva under något förmynderskap för att utveckla sig.
Jag vill dock vid ett regleradt myntväsende hoppas, det fäderneslandets rätta framgående i välmagt, (sorn icke ensamt vore på efterhärmnings-, utan egna vägar) och allmän förbättrad esprit i detta fall visa oss alla den sanna äran och lyckan uti att kunna gagna sitt iand tillika med sig sjelf.
Hr Gripenstedt, Jac., uppläste följande:
Realisationen är visserligen enligt sist samlade R.
St:s besiut afgjord, då den kan ske till 128 sk. och då banken äger tillräcklig silfverfond; men då dessa grunder ännu icke kunnat uppfyllas, och silfverutvexlingen altså ej kunde ske pä den tid, som äfven då beslöts, synes det mig, som detta beslut redan förlorat ali sin kraft.
Realisation uti Sveriges närvarande olyckliga hnshållningsställning, då yppighet och flärd nedsänkt oss i alla afseenden och så mycket på handelsvågen, att oberoendet är förloradt, är, efter min tanka, mycket betänklig för vårt kära fädernesland; ty hvar som helst man utgifver mera, än raan får in, blifver bestämdt alltid följden tomhet, och sålunda blifver vår Bank tom för guld och silfver.
Det kallar jag g r u n d f ö r s t ö r a n d e. Anledningar gifvas att förmoda, att, i händelse den nu ifrågavar. realisationen verkställes, ägare af Svenska capitaler såväl in- som utrikes skola genast använda sina liggande sununor för att tillvexla sig Bankens silfver, hvarigenom tydligen uppstår brist af denna vara, och följaktligen en gifven följd deraf blifver uppsägning å alla intecknade skulder; och hvad värre följder detta skall verka uti ett redan förut uti penningeoreda varande land kon jag ej annat än bedja Rikets nu församlade Ständer noga betänka.
Jag vågar således dernäst föreslå, att vi må allvarligt tänka på åtgärder, som leda till indragningar och hushållning inom vårt land, äfvensom med utländska varor, då jag äfven tror, 7° Den si Maj. att realisationen aldrig behöfdes, utan med öfverbalance i handeln gjorde sig sjelf, och allt det onda, den efter min tanka nu alstrar, kunde undvikas; och tager jag mig friheten råda alla realisationens vänner noga betänka alla de mesurer, som brukas till detta ändamåls vinnande, så att icke ångern måtte öfverstiga alla de väntade förhoppningarna.
Jag har nämnt dessa ord för att på förhand hafva tillfälle att högtidligen reservera mig från deltagandet i åtgärder, som kunnat bidraga till den förestående och, efter mintanka, alldeles riksförstörande bankrutten; och skola (jag hoppas det) finnas flera med varm fosterlandskänsla, som torde häruti understödja mina rena åsigter, hvilka jag hoppas skola uti en framtid visa deras välgörande verkningar, och att endast Sveas väl varit målet för dessa yttranden.
Jag utbeder mig vördsamt, att detta yttrande måtte åtfölja remissen till behörigt Utskott.
Remitterades tili BancoUtskottet.
Föredrogs ånyo och bifölls Exped.Utsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 9, i anledn. af väckt motion om ersättning för tryckningskostnaden af bihanget till RiksSt:s protocoll under de första månaderna af riksdagen.
Ånyo föredrogs LagUtskrs d. 16 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 43 öfver Riksd full m.
Peter Pehrsons förslag, att lagfartssökande måtte vara skyldig att förete gravationsbevis.
Den motion, som af Pehr Pehrson blifvit väckt, innefattar 2:ne alternativer, af hvilka det ena är en följd af det andra.
Utsk. har förklarat, att det vill förena sig med BancoUtsk. för att afgifva utlåt, öfver första alternativet; det sednare har Utsk. upptagit och förkastat.
För min del kan jag ej se, att detta är en riktig method.
Jag tror ej, att man kan förkasta det ena, utan att vara öfverens om det andra.
Jag tror det således vara riktigast, att det nu föredragna betänk, får hvila, intilldess LagUtsk. gemensamt med BancoUtsk. afgifvit utlåt, öfver första alternativet.
Dessförinnan kan jag icke bestämma mig, huruvida det sednare alternativet bör antagas eller afslås.
Jag får altså vördsamt anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes föreslå Ståndet, att deLta betänk, måtte få hvila för alt åter föredragas i sammanhang med det utlåt, öfver första alternativet, hvarmed LagUtsk. omtalat, att samma Utsk. tillika med BancoUtsk. framdeles inkommer.
1 anledn. häraf beslöt R. o. Ad., att LagUtsk:s betänk.
N:o 43 skulle hvila, intilldess det uti samma betänk, omtalade utlåt, från Banco- och LagUtsk:n inkommit.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 16 dennes på bordet lagda Den ai Maj. 7i betänk.
N:o 44 öfver Riksd.fullm:ge Peter Pehrsons och Nils Strindlunds motioner om utarbetande af en executionsstadga.
Inom detta hus hafva åtskilliga motioner blifvit väckta derom, att executionsförfattningarna fordrade en omarbetning, så mycket mera väsendtlig, som vi kanhända gå en lyckligare tid för våra creditförhållanden till mötes.
En ledamot, Hr Cederschjöld, har väckt fråga, om icke Utsöknts- och Handtsbalkarna i den nya lagen kunde särskildt utbrytas och blifva föremål för R.
St:s pröfning vid denna riksdag.
Vid remissens beviljande förklarade jag, att detta icke skulle vara omöjligt.
Om också LagUtsk. skulle linna, att det ej låter sig göra; om också tiden på riksdagen vöre så långt framskriden, att vigtigare föremål hindrade att i sin helhet behandla dessa balkar, hemställer jag likväl, om det ej vore af största vigt att tillse, det en executionsstadga, byggd på bättre grunder, kunde lätta bildandet af creditföreningar och stadga förtroendet man och man emellan.
Jag skulle tro, att det af LagUtsk. är orätt att spridt behandla alla de motioner, som i detta ämne till Utsk. inkommit.
Jag skulle derföre anhålla, det Hr Gr. och Landtm, täcktes göra den framställning, att detta betänk., som innefattar ett afslag å en framställning rör:de en ny executionsstadga, måtte få hvila, intilldess LagUtsk. inkommit med sitt yttrande om hvad som är att göra vid det nya lagförslaget.
Uppå derefter gjord proposition biföll R. o. Ad.
Ehrenborghs nu gjorda framställning.
Uppå derom af Frih.
Ehrenborgh gjord begäran, och uppå enahanda grunder, som af honom blifvit anförda rörrde LagUtskts betänk.
N:o 44> beslöt R. o. Ad., att nedannämnde betänktn frun LagUtsk., såsom ägande sammanhang med betänk.
N:o 44» äfven skulle hvila, intilldess LagUtsk. inkommit med sitt yttrande om hvad som är att tillgöra det nya lagförslaget, nemi.:
N:o 45* öfver Riksd.fullm.
Peter Pehrsons motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vore delad emelian kronofogde och bergsfogde, ändring häruti måtte fordras, så att omförmälda befattning blott endera tillkommer; N:o 46. öfver väckta motioner, ang:de rättighet för länsmän, nämndemän och fjerdingsmän, eller den person, fordringsägaren eljest har förtroende till, att verkställa utmätningar; N:o 47* öfver Riksd.fullm.
Bruncronas motion om vissa 7> Den 21
Maj. lagbestämmelser för att förekomma utmätningsmans tillgrepp och förskingring af utmätta medel; N:o 49. öfwer Riksd.fullm.
Danielssons motion om annan fördelning än den, som nu äger rum, af försäljningsprovision för utmätt fastighet; N:o 5o. öfver Riksd.fullm.
Joh. Jac.
Rutbergs motion , att för kronoutskylder och fastighet, den ägaren till utskyldernas godtgörande äfstår, vidare betalningsansvar icke må honom åligga; N:o 5i. öfver Riksd.fullm.
Nils Magnussons motion om bestämmande af viss tid för fullföljd af hos K. M.'s Ref:hde skedd lagsökning emot löftesman, hvilken borgat såsom för egen skuld; N:o 52. öfver Riksd.fullm.
Lars Larsons förslag till stadganden, rör:de tiden, inom hvilken utmätning bör verkställas, m. fl. hithörande frågor; N:o 53. öfver väckta motioner, ang:de stadganden till förekommande deraf, att gäldenär medelst diktade köpeafhandlingar undanhåller sina tillgångar från utmätning; N:o 55. öfver motioner 0111 stadgande af skyldighet för gäldenär att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld.
Ånyo föredrogos och biföllos nedannämnda d. 16 dennes på bordet lagda betänkm från LagUtsk., nemi.:
Nio 54- öfver Riksd.fullm.
Peter Pehrssons motion, ang:de ett stadgande i fråga om skyldighet för barn, som i föräldrars lifstid emottager deras egendom, att ansvara förföräldrarnas skulder; N:o 56. öfver Riksd.fullm.
Måns Månssons motion, att fordringar å 100 r:dr b:co, eller derunder, icke mätte behöfva i concurs skriftligen bevakas; N:o 57. öfver Riksd.fullm.
Olof Olofssons motion, att, då frälsemans bo till concurs afträdes, målet måtte upptagas af underrätt; N:o 58. öfver Riksd.fullm.