Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett sådant beslut synes mig åtminstone vara oförberedt och omotiveradt.
Sannt är det, att afvittringsstadgan behöfver en revision, men att helt och hållet tillintetgöra den, vill jag åtminstone icke underskrifva.
Således finner man, alt de föreslagne detaljerne icke kunna godkännas.
Palmstjernas anmärkn. derom, alt uttrycket ”de under Kronans omedelbara disposition varande skogar” vore mindre riktigt, och att ordet omedelbara borde utgå, vill jag fästa upmärksamheten derpå, att ordet omedelbara står såsom en motsats till den följande meningen.
Ordalydelsen är följande: ”icke allenast å de under Kronans omedelbara disposition ännu varande skogar, utan äfven å alla till civil- och militär- samt ecklesiastik-staten hörande boställens skogar.” Utsk:n hafva ansett, att då boställen och således äfven deras skogar stå under Kronans dispos., hvilket är fallet med de utarrenderade boställena, Utsk:n kunde i motsats härtill begagna ordet omedelbara i fråga om de andra skogarne, hvadan jag tror, alt Den 11 November f. m. 373 detta ord står på sin plats.
Beträdande den rättighet, som blifvit leornad boställshavare, att afyttra averkningen å boställets skog, så tror jag, att det vore lämpligt, att R.
St. i detta hänseende uttala en grundsats, sorn berättigar K.
M. att derpå bygga ett förslag lill förfatln.
Jag är öfvertygad, att om något boställe har så stor skog, att den försålda afverkningen derå skulle tillskynda inuehafvaren en alltför öfverdrifven inkomst, kan K. M. icke underlåta, att i den författu., som i och för regleringen af detta förhållande kommer att utfärdas, härpå fästa behörigt afseende, och jag tror således, att förslaget i denna del kan antagas.
Då vi dessutom känna, att ett Stånd redan fattat sitt beslut i detta ämne och antagit ett med Utsk:ns förslag identiskt beslut, så, då så mångå förslag blifvit framställda, och det torde vara svårt, att före Riksdagens slut komma till reda med saken, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte fatta ett beslut i öfverens stämmelse med BorgareSl:s.
Sparre började med ett tillkännagivande, att Frih.
Palmstjerna i sitt föreg:de föredrag skulle hafva alldeles tillintetgjort värdet af mitt förslag just genom hans kritik af detsamma.
Enl. min upfattning gällde denna kritik jemväl Utsk:ns förslag, enär Frihrn anmärkt, ali ordet omedelbara borde ur detsamma utgå.
Della ord har jag i mitt förslag begagnat derföre, att det finnes i Utskrns, och Gr.
Sparre har åter uplyst, att detta ord inkommit i Utskms Betänk, eller tillstyrkande af den orsak, att det står såsom en motsats till den medelbara vård, som Kronan anses äga öfver boställsskogar, vid hvilket förhållande Grins försvar för
Utskrns tillstyrkande i detta afseende äfven får gälla för mitt förslag och det deri begagnade ordet omedelbara.
Palmstjerna har vidare sagt, att jag ur mitt förslag uteglömt ecklesiastike boställen.
Jag föreställer mig, att dessa boställen icke kunna hänföras till andra än de, som äro nplålne till ecklesiastik-staten, och de böra således komma under dem, som stå under Kronans vård.
Så har jag tänkt mig saken.
I fråga om inställandet af afvittringarna har man anmärkt, att en sådan åtgärd vore alltför rask, alltför djerf.
Häremot får jag anmärka, alt alla inkomna förslag i delta hänseende tyda derpå, att afvittringarna tillskynda en allt för stor förmån för den enskilde, men deremot allt för stora förluster för Kronan, och derföre har jag trott det vara nödigt att inställa dessa förrättningar, intilldess en revision af författningarna försiggått, i hvilket afseende jag förenar mig med Hr von Koch.
Hvad angår 3:dje punkten, deri föreslås, att K. M., såvidt möjligt är, ville lemna upgift på Kronans skogar, så bör jag nämna, att en sådan upgift alltid äger samma värde för Staten i fråga om dess hushållning, som den enskildtes kännedom om sin areal, vare sig i åker eller skog, för ho nom har.
Naturligtvis är det af stor vigt att känna ungefärliga arealen, och omöjligt är det ingalunda att i de flesta fall komma, i afseende på skogens vidd, det rätta ganska nära.
Palmstjerna har jemväl sagt, att milt förslag skulle kunna tydas derhän, att Kronan skulle åtkomma inkomsterne af de till fromma stiftelser hörande hemmansskogar.
Sådant mätte väl icke vara obilligt eller 374 Den 11 November f. m. åtminstone all Kronan undfår någon del af inkomsten af de under Kronans dispos. ställda hemman, i ersättning för de kostnader, Kronan måst vidkännas i oell för försättandet af dessa skogar i ordnadt skick, så att dessa hemman för framtiden konna påräkna att hafva egna skogstillgångar.
Vi hafva nu diskuterat frågan tillräckligt och skola nu öfvergå till fattandet af ett beslut.
I det afseende vågar jag anhålla, att sedan Hr von Koch och Frih. Palmstjerna förklarat, alt de båda sista raderne i lista mom. böra utgå, och den frågan således blir föremål för serskild pröfning, såvida sådant är hegardt, anhåller jag vördsamt, att serskilda proposir måtte framställas, sä att lista mom. blir föremål för en, intill början af den mening desse
Hrr yrkat mätte utgå, och den andra innefatta denna mening å ena och mitt förslag i 4:de punkten å den andra sidan.
2:dra och 3:dje punkterne i mitt förslag omfatta icke det förslag, motsidan framställt lill serskild propos., hvadan jag anhåller, alt desse punkter mätte fä utgå eller förbigås vid detta tillfälle.
Hr Gr. o. Landtm, frågade om icke Frih.
Raabs mening var, att lista och 4:de punkterne af hans förslag skulle hvar för sig blifva föremål för propos., och att den lista skulle utgöra motsatts lill föregide delen af Utskms förslag.
Raal)!
Min mening var, att lista punkten måtte sättas till motförslag mot föregide delen af Utskins förslag och att 4:de punkten upställes emot sista delen eller i st. f. de 2 raderne, hvilka Frih.
Palmstjerna celi Hr von Koch yrkat måtte utgå.
Jag vill erinra derom, alt 4:de punkten i milt förslag rörer den rättighet lill skogsafkastningen, som boslällshafvare skola tillerkännas, och att 4ide punkten således bör förekomma i sammanhang med proposin å de 2ine räder i Betänk., nämnde
Hrr yrkat måtte utgå.
Hr von Kochi Jag förmodar, att Frih.
Palmstjernas anmärkning derom, att ingen motion blifvit väckt i afseende på afvittringsverket, framställts endast för att dermed bemöta Frih. Raabs och Hr von Hartmansdorff, förslag om begäran hos K.
M.,att afvittringarne måtte inställas.
Jag har redan anmärkt orimligheten af ett sådant förslag, och tror icke, att motionen åsyftar något sådant.
Deremot tror jag, och jag har fått ytterligare stöd härför af Utskins Ordföride, att man skulle kunna hos K.
M. begära en revision af afvillringssladgan.
Såvidt desse motioner äro vidrörde i Betäuk., innehåller detsamma i början, ”att Gr. Wachtmeisters, Hrr af Ströms, Rettigs och Wetterbergs motioner åsyfta genomgripande förändringar i skogslagstiftningen, för att genom inskränkande af den enskildes dispositionsrätt öfver skogen .” Jag tror, alt man på grund af dessa motioner har rätt att tänka på den delen af Riket, der de största skogarne och på samma gång den största skogsförödelsen förefinnes.
På första sidan i Betänk, angifves motionernas innehåll, men sedermera hafva Ulskin uptagit, hvilka motioner i ena eller andra delen innefatta något förslag.
Hvad angår frågan om afvitlringarna, så, för att icke sammanblanda den med de öfrige, Den 11 November f. m. 375 hemställer jag till de
Hrr, som yrkat en framställning i delta afseende — och äfven hos mina motståndare synes den mening vara gällande — alt de ville upskjuta all fråga om de Norrländska skogarne, tills vi komma till den del af Betänk., som angår dessa skogar, och det är den af Riksdags-Fullm:gen Rutberg väckte motion.
Eftersom vi nu tala om dispositionen af Kronans och enskildtes skogar, hvarföre skola vi då tala om afvittringarna, som dermed icke äger ringaste sammanhang.
Härmed kan och bör saklöst upskjutas tills vi komma- till den i detta afseende väckte motion.
Jag anhåller att Hrrtne ville lyssna till detta mitt förslag.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, hurusom, i afseende pä förevar:de puukt, åtskilliga förändringar blifvit yrkade.
Först hade Gr.
Lagerbjelke yrkat, att i lista mom:t orden ”i enlighet med dem af Jägeri-betjeningen meddelade föreskrifter” måtte utbytas emot ”i enlighet med upgjord och fastställd skogshushållnings-plan, samt under Jägeri-betjeningens tillsyn”, och att i sednare momrt, i st. f. orden ”samfälda enskilda skogar, som emellan delegarne förblifva oskiftade”, mätte införas ”samfälda skogar, som blifvit öfverlemnade till menigheters dispos., och hvilka bland delegarne förblifva oskiftade.”
Derefter hade Hr von Hartmansdorff yrkat bifall till eli serskildt, förut under diskussionen af Frih. Raab framställdt förslag, att R.
St. skulle besluta hos K. M. i underdrhet anhålla: 1:0 att skötseln af de under K.
M. och Kronans omedelbara vård slående skogar, äfvensom af dem, hvilka tillhöra hemman, som Kronan lill boställen eller fromma stiftelser uplåtit, sa ordnas, alt säkerhet för skogens bestånd och förkofran beredes; 2:o att inga kronoskogar hädanefter må till enskilda personer alhändas, samt afl öfverlätelsen å Kronans mark genom afvittringarne i de norra länen följaktligen inställes; 3:o alt en i möjligaste måtto fullständig upgift å Kronans ännu i behåll varande skogar Ii.
St. meddelas; och 4:o att den ökade afkastning, som en förbättrad hushållning med skogarne å boställens och fromma stiftelsers mark bör medföra, icke må blifva eh opåräknad inkomst för inriehafvarne allena, utan till viss del äfven komma Kronan lill godo.
Raab i hans medgifvande att puukten må delas.
Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att Hr von Koch yrkat först tillägg af ett nytt morn., sålydande: ”dels att de ang:de afvittringen och allmänningarne gällande förfaltn:r mätte öfverses”, och derefter bifall lill föreg:de delen af lista mom. i Utsktns förslag, till och med orden ”boställens skogar”, mert med uteslutande af ordet ”omedelbara”, och att Frih.
Palmstjerna yrkat, alt i l:sta mom. ordet ”omedelbara” uti slutorden ”mot rättighet” etc. måtte utgå.
Jag har visserligen yrkat, att de af Hr Gr. o.
Landtm, omnämnde ord boide utgå, men som under diskussionen så många olika meningar upstått, afstår jag derifrån.
Landtm, yttrade, alt slutligen Frih.
Raab begärt delning af proposme, så att först skulle förekomma förra delen af 376
Den 11 November I. m. Utskins förslag i 1 :sla mom:t, till och med orden ”boställens skogar”, och i motsats dertill lista punkten af Frih.
Raabs förslag, dernäst sednare delen af lista moni. i Utskins förslag, och i motsats dertill 4:de punkten af Frih.
Raabs förslag, samt att sedermera de öfrige pnnklerne af sistnämnde förslag matie blifva föremål för serskilda proposir; vid hvilket förhållande Hr Gr. o. Landtm, nu först finge hemställa om R. o. Ad. bifölle föregide delen af lista momit i Utskins hemställan, till och med orden ”boställens skogar.”
Denna propos. besvarades med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt han funnit
Efter sedermera framställde proposir först till bifall å återstående delen af lista momit i Utskins hemställan, sedan till bifall derå, med den af Gr.
Lagerbjelke föreslagna förändring, dernäst lill bifall å Hr von Köchs yrkande, att denna del af förslaget skulle utgå, och slutligen till bifall å 4:de punkten af Frih.
Raabs förslag, hvilka proposir alla besvarades med blandade Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm, ånyo, såsom den propos., vid hvars besvarande Nej-ropen varit minst starka, om R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavaride del af lista momit i Utskins förslag, med den af Gr.
Lagerbjelke yrkade förändring, och ropades härvid starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg
Då sedermera propos. till bifall å sednare momit af Utskins hemställan framställdes, ropades Nej, hvarpå detsamma af R. o. Ad. godkändes, med den af Gr.
Lagerbjelke yrkade förändring.
Landtm, yttrat, att nu förekomme 2:dra punkten af Frih.
Raabs förslag, och att i sammanhang dermed borde företagas det af Hr von Koch föreslagna nya morn., yttrade Frih.
Raabi Jag afstår från milt förslag och förenar mig med Hr von Koch i fråga om 2:dra punkten.
Jag skall icke skilja mig från Frih. Raab.
Vi tappa nog ändå.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, sedan Frih.
Raabs förslag i denna del blifvit återkalladt, ansåge sig böra öfvergå till 3:dje punkten af samma förslag, innehållande ”att en i möjligaste måtto fullständig upgift å Kronans ännu i behåll varande skogar R.
St. meddelas”, och finge hemställa om R. o. Ad. bifölle ett sådant tillägg vid Utskins uti förevaride punkt gjorda hemställan.
Denna propos. besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit
Den 11 November e. m. 377 Den som bifaller Frih.
Raabs förslag, alt såsom tillägg vid den i Lag- samt Allm.
Desv. o Ekon.Utskms Betänk.
J\a 29 gjorda första hemställan, införes: ”alt en i möjligaste måtto fullständig upgift å Kronans ännu i behåll varande skogar R.
St. meddelas”, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde förslag lill tillägg af R. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens sint befnnnos lösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 16.
Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle alt,' på sätt Hr von Koch föreslagit, uti Utskms ifrågavande hemställan, näst efter orden ”hos K.
M. anhålla”, tillädes följande mening: ”dels att de ang:de afvittringen och allmänningarne gällande författn:r måtte öfverses”, ropades starka Nej, blandade med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Fortsättningen af förevar:de Belänk:s pröfning upskjöts lill eftermiddagens plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m.
Fortsattes pröfningen af Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ns Betänk.
JV2 29, i anleda, af väckte frågor om förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i Riket.
2:dra punkten, ang:de en af Riksdags-Fullmtgen Carl
Dahlgren väckt motion.
Utsk:ns yttrande bifölls. 378 Den 11 November e. m. 3:dje punkten, äng:de ifrägastäld skyldighet för skogsegare, att efter verksläldt skogshygge draga försorg om skogsplantering ä lika stor areal.
För min del kan jag icke instämma uti Ulskms förslag.
Om en jordegare besitter liera tusen tunni, skog och deraf årligen afverkar 5 tunni., så utgör detta en ganska liten del af skogen; men om deremot en jordegare endast innehafver 50 eller 60 tunni, skog, så utgöra 5 tunni, en betydlig del deraf.
Förbållandet blifver således ganska olika för egare af olika stor skogs-areal.
För den en-a är averkningen af 5 tunni, ringa, för den andra ganska betydlig.
Om nu de stora skogarne äro mera aflägset belägna och värdet deraf således ringare än de mindre skogarnes värde, så blifver afverkningsbeloppet för egarne af de stora skogarne ännu ringare, än om man endast tager skogsarealen i betraktande.
Skadan för det allmänna utaf 5 tunnlands afverkning å en stor skogs-areal är således högst ringa.
Skulle nu en egare af stor skogs-areal, som afverkar något mera än 5 tunni., vara nödsakad att freda skogens återväxt, så vida han vill undgå bötesansvar?
Sådant anser jag vara att ålägga skogsegaren en större skyldighet, än som för ändamålet erfordras, ty om 6 å 7 tunnlands mark på en sådan stor skogs-areal lemnäs åt sig sjelf, blifver icke skogen på en så liten bit hindrad från upväxt genom betning eller något annat, utan skogen upväxer åter lill dess fulla storhet så småningom, och innan man hinner genomgå hela skogs-arealen med afverkningar.
Att föreslå ett annat stadgande, hvarigenom det af Utsk:n afsedda ändamål skulle upnås, dertill är jag för det närvande icke beredd, men jag kan ej annat än vägra min röst åt Utsk-.ns förslag, såsom varande, enl. min åsigt, hvarken rättvist eller ändamålsenligt.
Så vida icke någon annan af Ståndets ledamöter kommer att framlägga ett mera tillfredsställande förslag, ser jag mig nödsakad att anhålla, det punkten måtte blifva till Utslcns förnyade pröfning återremitterad.
Jag får i hufvudsaklig!: hänseende instämma i Frih. Palmstjernas anförande.
Sedan BorgareSt. på f. m. vid slutet af detta Betänk, fattat det beslut att icke, på sätt Utsk:n föreslagit, begära en författnings utfärdande i ämnet, utan endast hos K.
M. anhålla, det K. M. täcktes till nästa Riksdag inkomma med Propos. i saken, så tror jag, att de tvister, som emellan för öfrigt liktänkande kunna upkomma i afseende å sättet att vinua det stora ändamålet, icke skola blifva så häftiga, som under förmiddagens plenum.
Jag har i dag erhållit nyssnämnde upgift af en bland BorgareSl:s ledamöter, och kan således icke tro, att jag deri misstagit mig, och jag anser således, att vi måste öfvergifva hoppet, att vid denna Riksdag kunna åstadkomma ett sådant enhälligt beslut i frågan, att det kunde lemna stoff till en ny författn., ang:de rikets skogshushållning.
Det återstår oss således endast att antyda de grundsatser, hvarom Stånden kunna blifva ense.
I detta afseende vågar jag, jemte det jag instämmer med Frih.
Den 11 November e. m. 379 Palmstjerna, upgifva några ytterligare omständigheter, som hindra mig ali bifalla Utskms nu under öfverläggning varande förslag.
I början af förslaget heter det: ”att, der skog på mark af mera än 5 tunnlands vidd helt och hållet nedhugges, ulan altmarken derefter odlas till åker eller äng, eller användes till för hemmanet erforderlig beteshage —Nu får jag nämna, att i större delen af Kalmar län, sora likväl är beryktad! för sina vackra och goda skogar, och der skogarne utgöra den hufvudsakliga inkomstkällan, förhåller det sig så, all man genom missbruk af s. k. fällhygge minskat den egentliga ståndskogen, men deremot utvidgat hagmarken, i hvilken deremot upväxt en ganska vacker skog, som motsvarar ståndskogen, ehuru marken i allt fall på alla kartor ulmärkes såsom hagmark.
Skulle man nu uteslutande hålla sig lil) ståndskogen, så hade man icke lagstiftat för den egentliga skogsmarken, der svedjandet är ännu skadligare, derföre all der tillförene varit svedjadt.
Jag tror derföre, att förbudet emot nedhuggning utan återplantering med stort skäl äfven kunde utsträckas till hagmarken.
För en sådan åsigt faller det sig ännu orimligare, att den, som hugger ned ståndskogen och gör skogsmarken till hagmark, icke skall vid bötesansvar åläggas draga försorg om återväxt af skogen.
Just på delta sätt blifva de flesta skogar utödda, och deremot har Utskm icke lagt något hinder.
Måhända någon föreskrift i nu antydda syftning icke år behöflig för de norra orterna, men man bör taga i betraktande, alt den skog, som finnes i södra Sverige, helst utmed kusterna, har ett mångfaldigt större värde, än den, som ligger i norra Sverige, icke allenast derföre, att den är lättare afsättlig, utan äfven derföre, att den har en hastigare återväxt.
Af delta skäl tror jag, att man vid lagstiftningen i detta ämne bör fästa hnfvudsakligt afseende på skogarne i de södra orterne.
Härtill bör läggas hvad Frill.
Palmstjerna nyss yttrat, eller att 5 tunnland är en obetydlig het på en skogsmark af flera tusen tunnlands areal, men något ganska betydligt på en inskränktare skogsvidd, såsom förhållandet merändels är i södra Sverige, och derjemte tagas i betraktande, att stadgandet är så obestämdt, att det mycket väl kan eluderas.
Ty hvad är att helt och hållet nedhugga ?
Om endast några få små träd qvarlemnas, kan man påstå, att skogen icke är helt och hållet nedhuggen, och sålunda advocera sig ifrån ansvaret.
Då det nu icke är fråga om annat än att begära nådig Propos. i ämnet till nästa Riksdag, så hemställer jag till R. o. Ad., huruvida det icke skulle vara tillfyllest, alt öfverenskomma om följande förslag: ”att der skog, äfven på enskild mark, å större areal afverkas, utan att marken till åker eller äng användes, skogsplantering till återväxt, så vidt det utan serdeles upoffring kan ske, vid ansvar påbjndes.”
Då har man icke för myckel ingått i detaljer, men utgått från samma åsigt, som ligger till grund för Utsk:ns förslag.
Jag anhåller vördsamt om propos. på del förslag, jag nu haft äran framställa.
De sammansatta Utsk:ns förslag i denna del är förauledt af det öfverklagade förhållande, att skogsmarker af - 3S0 Den 11 November e. m. ytirås med s. k. afverkuingsrätl, hvilket har den påföljd, all hela den sålunda uplåina skogen spolieras, Ulskms förslag till hämmande af delta missbruk var ursprungligen icke sådant som det förevar:de.
Afdelmn hade nemi. icke föreslagit något bestämdt tunnetal, som skulle få afverkas, men då anmärkte en af BondeStis ledamöter, alt del besynnerliga förhållande kunde inträffa, att om man högg endast några träd, för alt t. ex. rödja en byggnadsplats, så kunde en kittslig jägeribetjent lill laglig beifran anmäla saken.
Då med det tilltänkta stadgandet raan endast afsåg atl förekomma skogens spolierande, hvilket icke kan inträffa, om hemmansegaren en eller an nan gång derstädes verkställer bygge, utan merändels är en följd deraf, att hela skogstrakter öfverlåtas till personer, hvilka på spekulation desamma helt och hållet nedhugga, trodde man sig kunna bestämma ett visst tunnetal, hvaröfver skogen icke skulle fä utan återplanteringsskyldighet afverkas, och detta utsattes lill 5 tunni., hvarmed man icke åsyftade att träffa det absolut rätta, utan endast afsåg att erhålla en fix siffra, hvarigenom möjligheten af chikaner och trakasserier emot skogsegaren förebyggdes.
På samma sätt förhåller det sig med uttrycket: ”eller användas till för hemmanet erforderlig beteshage.”
Dessa ord funnos icke i det primitiva förslaget, men BondeS(:s ledamöter tramkommo med den anmärkn., att om man skulle behöfva rödja en beteshage, så kunde man på samma sätt blifva exponerad för chikaner, och heldre än att från sig afsöndra BondeSt:s ledamöters talrika röster, gjorde man dem i detta fall lill viljes.
Jag är långt ifrån att vilja påstå, att detta förslag är det fullständigaste som kan framställas.
Med denna fråga, likasom med en mängd andra, har det bedröfliga förhållande inträffat, att densamma, ehuru bland de aldra vigtigaste, företagits till behandling först mot slutet af en 12 månaders lång Riksdag, hvilket icke kunnat hafva annan påföljd, än alt frågan blifvit, för alt så säga, på hafs afgjord.
Jag vill således visst icke motsätta mig en återremiss af denna punkt, men jag fruktar att Riksdagen redan är så långt avancerad, att denna åtgärd endast tjenar till att för denna gång begrafva frågan.
Den nu under öfverläggning varande punkten är, enligt min öfvertygelse, måhända den nyttigaste i hela Betänk.
Den har redan lyckligtvis blifvit af 2:ne Stånd godkänd.
Det är således af högsta vigt, att äfven R. o. Ad. bifaller densamma.
Visserligen har jag hört Frih.
Palmstjerna invända, att då återbesåning af 5 tunland för en stor jordegare endast vore en småsak, detta åliggande deremot vore allt för kärbart för den mindre jordbrukaren.
Må Frih:n då föreslå någon lämpligare areal, ty någon måste ju nödvändigt bestämmas, om ändamålet skall upnås.
Frihm säger sig icke kunna göra detta.
Jag nödgas då anse Utsk:n hafva funnit den rätta siffran.
Den motverkar, åtminstone till någon del, skogens sköflaude, utan att ålägga ens den fattigaste åbo annan utgift än ett obetydligt arbete.
Må man äfven ihågkomma det Utskm icke ens fordrat, att den afverkade marken genast skall Den 11 November, e. m. 381 med konst ålerbesås, utan lernnat jordegaren ett anstånd af 5 års lid, under hvilken en naturlig frösådd ganska väl kan inträffa.
Jag medgifver visserligen, att ullrycket ”erforderlig beteshage” är något obestämdt, men, på sätt Hr Flach redan visat, var införandet af denna bestämmelse nödvändigt för alt förmå BondeSt. alt bilräda förslaget.
Att större delen af ståndskogen skulle kunna nedhuggas under föregifvande, att man ville använda marken lill beteshage, låter visserligen säga, men förnuftiglvis, icke verkslälla sig.
Betänk, antagligt i dess närvar:de skick.
En återremiss af punkten skulle icke tjena lill annat, än alt lala frågan dö ut.
Samma bedröfliga påföljd lärer Frih.
Raabs, i alltför allmänna ordalag atfallade, förslag komma alt medföra, och flertalet af R. o. Ad. torde med en sådan sakens utgång vara föga belåtet.
Jag anhåller således vördsamt del R. o. Ad. ville bifalla punkten och ej genom återremiss för längre tid begrafva en fråga af så oberäknelig vigt för fosterlandets framtid.
Denna fråga är onekligen af mycken vigt, hvilket äfven visar sig af den värme, hvarmed densamma omfattats så väl inom som utom represenlationen.