Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Publiken i hemligheten af den stattfkyldiges wilkor, och för den oskyldigt afundade är det Åtminstone bättre att redligheten pröfwar hwad han äger, än att ondskan pädigtar honom hwad han i sanning ej har.
Förslaget uplyser närmare, huru bet, efter Utskottets kanka, bör förfaras wid Taxcringarne, men -fwerflödigt torde ej wara, att i sammanhang med det redan anförda, pä detta ställe, nämna ben wigt, Utstottct fästat wid den omständighet, att endast allmänna förtroendet utser dem, som stola beskatta sina Mcd *)Gann, ngenafdcnnatll>M ffyrkesSfwenafentrowLrdig Författares, Benjamin BE, Skritt vlwersatt pa tysta af den namnkunnige Tbaer vck utqiswen i Berlin 1804.
Samma Afhandling bär nu blifmit frän Tyskan Pä Swensta kfwersatt och eill trycket befordrad.
Den 25 September. 825 Mebbrödcr.
Sä wida tillgängen pä sädane Personer det mcdgifwer, mä icke desto mindre Taxerings - Commitkecn ä Landet utgöras af 2 Frälsemän, 2 Präster, 2 Ofrälse Ständs-Personer och Z Binder, men i de Orter, der detta fbrhällande icke kan iakttagas, fyller man bristen frän de öfrige Fvlk-Clasierne allenast att den werkftällande och Lagskipande waglen icke fär taga befattning med sjelswa walen.
Desie kunna pä Landet, enligt Utskottets mening, tjcnligast förrättad wid allmän Sockenstämma och efter förmedlat Hemmantal, och alla deri deltaga som Fastighet äga.
I Städerna äter mä hwarje Borgares samt andre Husägares röster pä Rädhuset afgifwas- och beräknas efter betz föregäcnde äret erlagde utskylders belopp.
Den beredning af högst 7 Personer i hwarje Socke», som Utskottet föreslagit, säsom tillika blif, wande Elcctorer för Härads-Taxeringcn, har Utskottet ansett af yttersta nödwändighet för Taxeringens sä mycket säkrare och skyndesammare afflutand-, sedan desse'! ämnet förut haft tillfälle rädpläga, sine omdömen stadga och till Härads-Committäen förcflä , hwad hivar och en innom Socknen i enlighet med Mantals-Längberne i Bewillning erlägga bör.
I Städcrnc deremot skola göromälen betydligen lättas, om hälften eller twä tredjedelar af förra ärcts Taxcringsmän alltid bibehällas, för den kännedom och uplysning de i besia ärcnder redan mä hafira wunnit, och dä i allmänhet för det löpande äret ingen kan med säkerhet i förhand känna sin inkomst, bör alltid Taxeringen för Bewillning grundas pä det fbregäende ärets afkastning.
Att den skattskyldig- taxeraS för hela, sin inkomst, der han för sin Person är mantalsstrifwen» är 826 Den 2Z September. är sä mycket mer angclägit, som ben i Förslaget faststälde progressivt stigande afgiftcn i mon af bättre wilker eljest skulle förfelas, och Staten förlora pä spridda egendomar ! en Persons hand.
Det är likwäl nödigt, att hwarje tillhörighet, Hemman, Bruk, eller hwad häldst, till sin afkastning wärdcras i den ort, hwarest ben är belägen, säsom der aldrabäst känd, och att förteckningar dcröfwcr insändas till uplysning för ben taxerings-rätt, under hwilken ägaren, säsom mantalsskriswen hörer, pä det bädc Kronans och Personens rätt säkrast mätte förwaraS, hwarjcmte Utstottet tillstyrker, att hwad TaxeringSmänncn efter ed och samwete beflutit, mä blifwa fastständande, sä wida icke den fkattskyldige antingen genast med klara bcwis ädagälägger, att felaktighet och mittag i hans debitering förelupik, eller ock äikar, alt fä fåken hänskjuten och pröfwad af Compromiss - Rätt uppä stn kostnad, det will säga, emot ersättning för CompromiHariernes resa.
Detta skiljosätt, hwaraf fördelen och nyttan i allmänhet redan tvid flere tillfällen blifwit besannad, anser Utskottet i synnerhet och sä mycket mer lämpeligt till twistighctcrs afgörande i BcwillningS - frägor, som privat
Mans räkenskaper icke alltid kunna uppenbaras för flere.
Sjelfum den allmänna Lagen har också i Rättegängs-Balken XXIV §ap. 2 H gifwit anledning till Compromiss eller gode Mäns tillkallande, äfwcnsom Kongl. Maj:t i Hafwerj- och Assurancc-Stadgan af den 2 Oktober 1750, samt i 9 puncten af betz Nädig» Kungörelse den 15 April 1782 rörande Brandförsäkrings-Werket samma utwäg godkänt, flere andra Författningar och Contractcr emellan private Associationer att förtiga; och lofwar sig Utskottet derföre pä goda grunder, att detta Förliknings-förslag skulle i wär uplpste tid med allmänt bifall emvttagas, dä aila obchagelige Rättegängar och widlyftige Embrls-äkgärder dermed - Den 2g September. 827 nied aldeles undwikas.
Till följe häraf böra ock mot Comproniissens Utstag inga Besvär fä anföras; och skola Ledamölcrnc hvarje gäng sä väl i,Beredningen och Taxerings--Commitecn, som i Compromisscn astägga bäde TaxeringS- och Tysthcts-ed, samt innom stut-, ne dörrar deras förrättning verkställa, hälst, efter Utstollels tanka, de statistyldigas tillträde inför
Rät, ten ^ utan i de fall, dä uägon till »plysnings afgifwande särstildt förckallaS, skulle för öfverläggnlngens frihet och sortgäng blifwa pä det högsta hindcrligt.
För debiteringen tjena i öfrigt de med Första, get bifogade Tabeller till ovilkorlig efterrättelse, af hwilka N-o 1 eller Inkomst-Tabellen för en million skattbare Personer innefattar 48 särskildte Classer ef, ter hwar och ens förmodade behällne inkomst, i mon hvarefter afgisten kommer att ukgä pä det sätt, att dä den, som endast äger 164 Riksdalers behällning, efter irsta Claren erläggcr 8 ss- eller 1 procent, betalar den med 602 Riksdalers behållning, efter i6:de Classen, 18 Riksdaler eller z procent, den af 2-,'OO Riksdalers bchällning enligt 26:te Classen I2> Riksdaler eller s procenls, och sä widare till 48:de Classen, der 20,200 Riksdalers behällning päförcs 2002 Riksdaler eller io procents afgift, äfwensom, enligt särskidt tillagg, för alla än högre stigande revcnstcr behörig progression är bestämd.
För hustru och hcmmatvarande mantals,?! isne barn är endast en obctndelig afgift beräknad i förhällande till de Classcr, bil Man och Far hörer.
Bäde wid Folknummcrns bestämmande och Classernes indelning har Utskottet anwändt yttersta noggranhet, sä att Riks-Tubellerne icke allenast blifvit räd. frägade och afseende fästat ä krigetS härjningar samt de 823 Den 25 September. de Fäderneslandet ashände landskapcr, utan ock all billighet iakttagen w!d den progressiva procentens UPS görande, och all trowäpdighct följd tvid calculerande af de personer, som till cn eller annan Clasi bordt hänföras.
Detta torde ock wara uppenbart, om man bemärker, att i de 24 högsta Elasierne, hwartill höra dels de, hwilka hafwa behållen inkomst af minst 2000 Riksdaler Banco och deröfwcr, dels sädane, hwilka för större eller siere Egendomar, Embeten, Näringsgrenar m. m. lili Skydds - Tabellen llpföras till minst 95 R:drk afgift, äro endast päräknade 2260-Personer, i de 10 päföljande Clasicr, hwilkas antingen inkomst anses derunder och till minst 500 R:dr Banco, eller Skydds - afgiftcr för Egendom, Embete och Näring, belöpa till minst 14^ Riksdaler Banco , endast 12,150 Personer, och att ändteligen i de äterstäende 14 Classcrne eller af inkomst ifrän nysinämnde belopp till minst 16^- R:d.
Banco samt Mnimi-afgift ifrän 11 R:dr till blott 8 st., hela öfriga personalen till c) mindre än yZs.syl personer blifwit calculerad.
Skäligt har ock Utskottet pröfwat, att utom deni, som äro mantalsskrefne, bör jemwäl hwarje omyndig, äfwcn som hwarje öfwer, ärig till Staten bidraga efter den inkomst han äger, och den afgift calculcn i Inkomst-Tabellen derföre be» stämdt.
Samma omsorg och granlagenhet har Utffot, tet anwändt wid författandet af Skydds-Tabcllcn N:o 2. hwilkcn sä blifwit inrättad, att desi belopp skulle smara emot -Adelar af hela den antagne BewillningsSumman, och säledcs blott den äterstäende schelen utgöras af det öfwerskott, som upkommer genom Taxering af bchällcn Inkomst.
Grunden till sjelfwa afgiftcn är tillförene nämnd, äfwensom anledningen, och hafwa alla upgifter, svin för ändamälet warit nödige, med Den 25 September. 829 med ospard möda blifwit sökte och begagnade; likwäl nödgas Utstottet tillstå, akt dc crhällne uplysningar ofta warit ofullständige, hwarföre, om sä wäl nägon ojämnhet mellan afgiftcrne för wisa Embcts- och Tjcnsiemän, som andre misstag stulle sig insmpgt, Mstoktet derföre förwäntar ett billigt öfwcrsccndev
Utstot, tets bemödande har sträckt sig till det ytterst möjeliga, och Calculerr torde witkorda » att de skäl för afgiftcrires bestämmande, Utstottet följt, pä billighet och rättwisa warit grundade.
Dä Statens stora behof att fä understöd af hwar Jndividu, och ännu mera dea ojämnhet, som räder uti Embctsmäns aflöniugor, nu nekat Utskottet att enligt sin böjelse alldeles frikalla denna MedborgareClatz, ätminstonc de sämst löntc ibland dem, frän all Skydds- eller Minimi-Afgift, har likwäl Utstottet för detze sednare, hwilka till sin bergning icke hafwa mer än en knapp, och oftast otillräckclig Pcnningclön, likasom för Bruksägare, hwilka genom hämmad utskeppning blifwit sednare ören serdeles lidande, och efter förra Bcwillningen moro nog härdt betungade, samt för hwar och en annan, som kunnat anses i mindre fördelaktig belägenhet, föreslagit en bekpdeligt lägre afgift emot dc förre, och oaktadt Folkuummern är minskad, men Statsbchofwcn äro fbrbkte, hafwa dock alla ringare Folk - Clapcrs utskyldcr blifwit, om ej minskade eller bibchärlnc wid nästan samma belopp, som deras förra Bcwillning utgjorde, dock högst obetydcligt förhöjde, hälst när man besinnar, att den oundtvikcliga Krigsgärden, som under förra Regeringen utgick med en serskild dryg afgift, dels nära lika, dels högre, ja för dcita är ivar päbjudcn flere gäuger större, än sjelfum Bewillningcn, nu blifwit uti denna sistnämnde inberäknad; och skulle Utstottet icke twekat att 8Zö Den 2Z September. sitt ännu lägst ^stämma Menighetens utlagor, om det icke med all sannolikhet förutsett, att isrätt best antal skulle i förhållande till öfnge Clatzerne, gansta fa komina att oster inkomst bestatkrs , och de siestas alla utstyldcr fälcdeS stadna wid det, som i SkyddsTabcllcn förordnas.
Lill ytterligare lindring, serdeles för Allmogen, och i anseende till den märkeliga olikhet r wärde och godhet, som är emellan Hemman af lika Mantalsberäkning, har Utstottet förestagit z:ne Clasicr af sämre, mcdelmättiga och goda Hemman, och den 4:de dcrutbfwer för de af omanlig godhet.
Och ehuru Utskottet nogsamt kunnit, att derigenom ingalunda all ojämnhet i Taxering efter Hemmantal är förebyggd, hwartill wäl dehöfts ioo:dctals Closter, hoppas Utskottet dock dermed hafira kommit närmare det rätta, ärr efter hittils gällande Författningar, och sä nära, som det, utan akt föranleda till cn altför stor widlyftighet, samt i och med det samma till osäkerhet och oreda i Taxeringen, kunnat för närwarande wcrkstälias.
Och ehuru Utstottet för de wisterligen mänga Hemman, som äro under 2200 Riksdalers wärde, icke förestagit nägon lägre Clast, drabbar detta ej de minsta Hemmansdelar , hwars ägare Utstottet i anseende till dessas personliga statt likwäl hade warit nödsakad sätta sä mycket öfwer proportionen, att de ej komma under afgiften för Torpare och Tjenstefolk.
Utstottet wägar smickra stg med det-hopp, att erfarenheten af den nu projcctcradc Inkomst-Taxeringen stall framdeles utesluta ali annan grund , och säledes Minimi-eller Skyddsafgiften för ägande Hemman äfwcn förswinna; mea tillika yttra den bastan, att Riksens Högloft.
Ständer widtoge sädanc steg, som i en framtid afhjrlpte drn stora orättwisan, alt efter hemmantalet alla, bä, de Den 2Z September. 851 de äldre och nyare Skatter skola ukgä, utan att derföre rubba grundräntornc cllcr kränka äganderätten.
>— Af lika anledning, som för Hemman pä Landet, har Utskottet ock trott billigheten och rättwisan kräfwa, att Städernes Jord, efter dest olika wärste och godhet, bör classificcras i Z grader, pä sätt Förslaget till Bewillnings-Förordningcn närmare utwisar.
Dä Utskottet widare fun ut ffäl att till Riksens Högloft.
Ständers ompröfning och bifall hemställa , om icke de af Allmogen, ware sig Bönder ä mindre Hemmansdelar, Torpare och Arbetsfolk eller deras Vederlikar pä Landet och i Städer, som hofwa 4 mindcräriga barn, och sä länge det angsta är under 8 är, mä, ivid Taxering efter Minimum, fä till godo njuta, utom befrielse frän Mantalspcnningarne, den afkortning af IO st., som swarar emot ben hittills dem, enligt förra Författningar, tillagdr förskoning frän Lön- och Betalnings-Afgift samt Slottshjelp, har deremot Utskottet ansett den förr stadgade eftergiften för ,4 mantalsskrefnc barn, säsom till sin beskaffenhet mindre wäl grundad, för Hemmansbrukare böra uphöra.
Utskottet har sig äfwcn wäl bekant be swärighetcr, svin mött Taxeringsmänncn ivid tillämpningen af 1800 ärs Bewillnings- Förordning, cnlegt hwilkcn de nödgats för wista Closter Medborgare, såsom Handlande , Handtwcrkare m. fl. följa de i Förordningen bestämde afgiftcr för dcste Closter, utan att efter egen pröfning kunna sätta dem emellan 2:11c fölunda faststälde Summor, enär de ansett den ena för hög och den andra för läg, men har dock icke wid Minimiafgiftens fbrcsiäende för bestå samma Closter wägat afwika frän denna motstod, dä Utskottet med stäk mäst befara, att Man; kunde föranleda till minskning i Sta - 8Z2 Den oZ September.
Statens rätt.
Dessutom sörswinner denna betänkekighet för alla dem, som kunna debiteras efter Matim!- Tabellen. Nödwändigt blifwcr dock wisserligcn, att Taxcringsmänncn i Bewillnings-Förordningcn crindras, det minsta afgiftcrnc fdr sädane Personer, hwilkas Minimi-Skatt är projcet.rad i flere Classer, icke fä anwändas för andra än dem, som arv i wcrkclig usel belägenhet, och knappast hofwa mera än namnet af den Class, hwartill de blifwit räknade; hwarfbre ock Utskottet gemenligen utsatt minsta afgiften gansta läg i jämnfkrclse med dernäst högre, säsom träffande sädane Handlande, Fabrissueurer, Handwerkare m. fl., hwilka wäl hofwa liten Rörelse, men dock ännu hertvid sinna sin bergning.
Under Utskottets sammanträden, hafwa dessutom wisser andra omständigheter rörande Beskattningen till Lfwerwägande förekommit; och dä Utskottet anser sig skyldigt att nu tillika öfwer dea: sitt utlätande meddela , jämte de stät, som till de widtagne Bestulen föranledt, fär Utskottet i första rummet nämna den frägan, huruwida nägon scrstild afgift hädanefter borde betalas för de i förra Bewillnings - Förordningen upräknade öfwcrflöds-artiklar.
Den fördel, ehuru ej bctpdclig, derigenom kunde tillflyta Staken , den tillfredsställelse en och annan ouplyst deruti skulle finna för sin förtrytsamhet, och ändteligen de band, som genom drygare Pälagor upkomma, till hämmande af ett stadeligt öfwcrflbd, hafwa warit omständigheter, som ej undfallit Utskottets upmärksamhct; men dä deremot ben Rike, efter den, enligt Utskottets upgjorda Förslag, ojemförligt drygare afgiften till Staten, tyckes utan alt widare betungande, böra äga rättighet att fritt anwända sin lillräck.ligkn beskattade förmögenhet, dä genom den owilkorliga löfwerflöds - afgiften, fädan som 1802 Den 25 September. tzZZ iZds ärs Bkwilining i flere fall föreskrift»!?, man snarare spnes upmuntra än inskränka förbrukningen af bfwerflödswaror; dä desse tjenligast kunna genom Tullen beläggas med Consumtions - afgift, och dä i allmänhet den stigande Uplpsningen, och de Högres exempel sä» krare än alla Beffattnings-Förflag tjena till det ändamäl, Utskottet önskat befrämja-, sä har ur beha skäl ingen annan serskild
Beskattning för yppighet blifwit föreslagen , än hwad i Skydds-Tabellcn kunnat päföras öf» werflödig Betjening, hwars antals minskande och besparande ät Landtbruket och Slöjdcrnr wisserligen nu mera än nägonsin är ett werkcligt behof för Skaten.
Med hwad förr öfligk warit, har Utlstottet funnit skäligt, att serskildt! afgifter af Testamenten, Spelwinstcr, Discont-utdclningar tillika med andre lönande Associationer och Inrättningar, till Staten bör erläggas, hwarjemtc Utskottet redan r förwäg, under ben sedermera besannade förmodan att Riksens Högloft.
Ständer, enligt Utskottets derom gjorde hemställan, ät detsamma skulle updraga undersökning och behörig granskning, huruwida Tulsen med de flere serskildte Bewillnings-Artiklar , svin i 60 Z af Regerings - Formen upräknaS, böra undergä nägon ändring eller jämkning ifrän denna till nästa Riksdag, ansett stg kunna , pä sätt 2:dra Artikeln i Projcctet wid handen sifwer , sörestä förhöjning i Tullen ä nägon Utrikes ifrän till förbrukning eller förädling inkommande Lfwerflödswahra, och torde, wid närmare granskning af sistnämnde Bcwillnlngar , flere andre Artiklar äfwen kunna täla nägon tillökning, som dä alt bidrager till nedsättning af Utflyldcrne för den obcmedlade.
Likasom nägon serskild afgift icke -blifwit lagd ä bfwerflöd, hade Utskottet, fastän ur en annan synTredje Band.
N:o 106, 107. punkt, 8Z4 Dcn SZ September. punkt, gerna wclat frikänna de Caractcrcr och Fullmagtcr, hwilka icke ätföljas af wcrkelig lön och tjenst.
Det har ej undgätt Utskottets eftersinnande, att i ett Land, sä fattigt svin detta, pä andra ulwägar alt belöna, sä saknade tillfällen att upmuntra förrjcnstcn, borde ett ofta rättwist wcdcrniäle af Nationens högaktning , uti Desi naum genom Konungen öfwerlemnadt, icke betungas med en alt för hardt tryckande örlig afgift, eller sämcdclst förwandlas till en utomordentelig olägenhet, men att äter det hos Allmänheten skulle kunna wäcka mihnöje och en grundad klagan, om just i en tid, dä Fosterlandet kräfwer de bctydeligaste bidragandcn, dä en till ^:del minskad
Folkstock nödgas utgöra en ökad Bcwillning, dä hwarenda Medborgare med en ansenlig del af sin förmögenhet, torde hända, mänga af sitt lifsuppehälle, äro lwungnc att för Statens hjelp göra större tillstött, än nägonsin, alla de, hwilka förwärfwat sig Caractcrcr, och derigenom tillwunnit sig en antingen wcrkelig eller inbillad förmon framför andre, skulle icke blott röhälla minskning i Bcwillningcn, utan dcrifrän alldeles befrias.
.— Det är i betraktande af dcsic ömsesidigt talande skäl, enär nödwändighctcn päkallar Bcwillnrng af alla och en hwar, men omständigheterna äf, iven crindra, att dcn för Caractcrcr, säsom inncfat. tande Nädc- eller Bclöningsbewis, bestämmes sä lindrig, som möjcligt är, Utskottet trott dcrä icke annorledes eller högre Dcwillnings-afgift böra stadgas, än medföljande Förslaget till Förordningen utsätter.
Dä Utskottet funnit den förbindelse, som förra Dcwillnings - Förordningen Slagt hwarje Jord och Husägare att answara för de hos honom boende Inhyseshjons Krono-Utstpldcr, hwaraf följden icke sällan blifwit ett omenskligt förfarande emot nödstälde mcn v nistor, Den 2Z September. 835 Niskor, som ömsom blifwit utwräkte frän de hemwist de haft, ömsom nekade det hcrrberge dc sökt, kan Utskottet ecke annat än pä det högsta tillstyrka gillande af Förslaget till denna answarighots uphäfwande» som Projeclet innefattar, hwaremot Ulskottet tror stg derjemte upgifwi» en Utwäg, att, säkrare än hittils skett, tillhälla hwar och en att anmäla sig wid Mantalsskrifningen.
Det som ganska mycket bekymrat Utskottet, har warit, bwad beslut med billighet skulle faktas angäcnde den förskoning frän Utskylder, so», upbrändc Städer och genom kriget ödclagde Landstapcr sbkt jlist i en tid, dä Staten sjelf befinner stg utblottad, och dä, för Bewillnings - Summans U!görande, det synes bctänkcligt, att genom dchc eftergifter inskränka Riket innom ännu trängare gränsor, än dem som inkräcktningen, ty wärr, redan gifwit dcrät.
Utskottet har ä en sida icke underlätit att inse strängheten och kanske oniöjligheten för Sökandernc att Bewillningen utgöra, men ä en annan icke kunnat undgä att anmärka, det mängcn bemedlad
Man stonas wid den olycka, som öfwergär Staden, eller föranlcdes af händelscrne, att sedermera dit inflytta, äfwensom midt under det krig, som fbrhärjar Provincer, mängcn enskild lyckas i sitt bemödande att winna serdeles beskydd, och förkofra sig under den inträffade förstörelsen.
En allmän och utan undantag till flere är utsträckt eftergift skulle ur dche hänseenden synas högst olämpclig, men swärighcten är dermed icke häfwcn att bestämma, bäde huru widsträckt, och huru längwarig förskoning mätte förunnas , sä att hwarken Staten förlorar fdrmpcket, eller dm enskilde betungas öfwer förmägan.
Under 8Z6
Den 2g September.
Under desse öfwerwäganden har Utstoktet före, staglk , att ä dc mäst hemsökte ställen endast Jnkonist, Tabellen bljfwer wid Taxeringen gällande, och ej för andra än deni, hwilkas behällne inkomst gär till en wiss summa ^ samt i'alla fall med nägon lindring, dä desse orters förmögnare Inwänare ej kunna undgä drygt »vidkännas tyngden af dc öfrigaS elände, men deremot, att intet afseende bäfwes pä Skydds - eller Minimi, Tabellen i sädan Stad eller Landsort.
Derigenom blif, wer den förskonad., som förskoning förtjenar, och den till betalning förbunden, som förmär statt utgöra, och Riksens Högloft
Ständer sättas i nytt tillfälle, att i den fbrcflagne Tewillnings-grundcn uptäcka en förtjenst, som Utskottet icke bordt obemäld lemna, den nemligen, att beqwämligen, och utan wäda för hwarken det allmänna eller enskildte behofwet, afgifterne kunna lämpas efter de mäst grannlaga förhällandcn.
Likwäl har Utskottet för Christinähamns och Sölfwitsborgs Städer, hwilka redan för längre tid tillbakars af förödelsen blifwit träffade, och i ansenlige sammanstött dessutom njutit beipdelig ersättning, icke trott sig skäligen kunna understödja de ansökningar om lindring i Utstplderne, som de genom sine Fullmäktige wid Riksdagen ingifwit, äfwensom de frän särskilde Städer och Orter framstälbe önskningar om afdrag i Bewillningen för Jnqvarteringar, Kronoskjutser och andra Krigsbeswär, hwilka för största delen af Riket warit gemensamme, icke synts förtjena upmärksamhet.
Hwad Ster särskildt angär Uddewalla Stad, som frän Bewillning blifwit frikänd i 10 är, men genom Kongl. Maj:ts senare Beslut förklarad pliktig att Krigsgärd icke desto mindre utgöra, har Utskottet likaledes - Den 25 September. 857 sedes trott rättwist, att, dä Krigsgärden» Bcwlllningssumman är inräknad, bbr under frihcts-ären Taxering efter inkomst hos alla dem, som befinnas cga sädan till minst zzz R:br 16 6. oafkortadt utgöras, men utan all tillämpning af Skydds - Tabellen; och tillstyrker Utskottet, art Riksens Högloft.
Ständer täckas medgifwa en lika Consideration för alla de öfrige Städer, som blifwit pä dylikt sätt hemsökte, hwilka uti sjelfwa Projectet finnas upräknade, och tiben, huru länge de frän Bewillning mä undantagas, jcmwäl deri utsatt.
Allt det afseende skäligen kunnat göras ä de flere rörande Bewillningen till Utskottet inkomne Mernorialer och Remisser, tror Utffvttct sig hafwa dels genom detta Betänkande, dels uti det ätföljande
För» slaget redan sä fullständigt meddelat, at widare och särskildt swar pä hwardera skulle blifwa öfwerflbdigt; hwaremot, och ehuru Utskottet i anseende till nyheten af den fdresiagne grunden funnit sig, pä sätt nu skett, nödsakad ingä närmare uki detaillerne af desi werkstäl, lighct, än cgcntcligcn kan tyckas i fbrwäg bordt haf» iva ägt rum, till följe af ben föreskrift, som Riksens Högloft.
Ständer ät Utskottet gifwit att bereda blott grunderne, sä inser Utskottet ännu likwäl ätskillige jämkningar, tilläggningar och rättelser blifwa angelägne tvid sjelfwa Dcwillnings-Stadgans författande, dem Utskottet, dä Riksens Högl.
Ständer lämna Projcctet till dess ytterligare handläggning, sär tillfälle widare iakttaga och bestämma.
Slukeligen bör Utskottet tacksamt erkänna, att endast ben ädelmodiga upoffring af serskildte StändS fbrmäner, som utmärkt denna Riksdag, och hwarfbr» Utan lika Bewillning icke kunnat läggas pä all
Inkomst - 833 Den 2Z September. komst och Egendom, gjort för Utskottet möjeligt att följa de anwisningar, som wäglcdt betz bemödande, och innefattas i de upgjorde Bcwillnings - grundcrne, hwilka jemte Försiaget, i hela desi widd, nu härmed wördsamt underkastas Riksens Högloft.
Ständers uplysta skärskädaiidc; blifwandcs de Ledamöters yttrande och Förslag, som hutwudsakcligen warit af olika tan, ka, efter deras förbehöll tillika bifogade.
Stockholm den 25 September 1809.
Rilderssapets ech Adelns Zetamöttrs magnar, facob De la Larstie.
Vä Wälloflige Porgare-Sändets Ledamöters magnar, H.näL!S lsrestin.
Pa Högw.HrafterSr'ndetS LedamhrerS wägnar.- bllcolaus 6aräLlI.
Pg Hedrrw.
Bonde Skändets LeLamötcrs magnar, k. N. Dunä^ren.
Ladcs pä bordet. L. 6.