Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln anhålla, att i Högvördiga Ståndets fortfarande vänskap och förtroende städse få vara inneslutne.
Till Välloflige BorgareStåndet:
Tidpunkten är inne, då Ledamöterne af den nu upplösta Riksförsamlingen skola återvända till sina hem , medförande de tänkesätt af undersåtlig trohet och medborgerligt nit, som utmärkt de gemensamma rådslagen.
Sällan hafva Rikets Ständers sammanträden ägt till föremål mera för samhället vigtiga och angelägna värf än de, som vid detta Riksmöte blifvit afhändlade.
De hafva påkallat noggrannhet i bedömmandet, och om deraf följt en vidlyftighet i behandlingen, som varit tidsödande, bör den lik - 4'-ä6
Den iS Februari!; utlänningar vora nesligt om icke så skedde.
Jag tror mig böra sätta vigten af denna anmärkning i fråga.
Om det rika Englands representation bär jag hört, att Talemannen för Underhuset blott gifver en frukost vid Parlamentets början och Presidenterne i de särskildta fördelningarne af Norriges Storting bjuda ingen till bords.
Likväl har jag icke förnummit, att dessa folks-representationer varit föraktade; och om utlänningar skulle göra anmärkningar
Öfver bristen på måltider vid våra Riksdagar, så betyder det föga, blott vi använda våra penningar väl.
Vår fattigdom '■kulle, oaktadt detta prål, vara detn lika säkert bekant.
Hvartill gagnade väl de medel, som på detta sått skulle förtäras?
Huru mycket godt och nyttigt skulle icke eljest dermed kunna uträttas?
En Ledamot har önskat från StatsUtskottet veta kostnaden för Talmans, tafflarne.
Jag skall genast gå tillhanda med denna upplysning för sistledne Riksdag.
För 6 och en half månad, som de varade, eller från medlet af November 1817 till slutet af Maj 1818, kostade de hos Ridderskapet och Adeln 19,123; 16: 4.'
PråsteStåndet - - 8,235: 34:
BorgareStåndet - - 7,928; 4:
BondeStåndet - - 7,620:
Summa 42,607; 6: 4. eller öfver 6,5oo R.dr i månaden.
Jag bör fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derå, att den summa, som på ett halft år åtgått
Den 18 Felruarit, till Talmanstafflarne år större ån flen, som erfordras, för att under ett helt år aflöna Kongl, Bergscollegium och samtelige BergsStaterne i Biket, och som enligt 1820 års-Stat blott uppgick till 58.854: 21: 2.
Når man gör denna jemförelse mellan kostnaden för Talmanstaffiar31 e, oell för en så vigtig corps som Berg?Staten, och då man erinrar sig att indragningar måste göras i Embetsverken för besparings skull, så frågas, om, under våra förlågna omständigheter, det är skål, att bortkasta penningar på onödig bordbållning.
Jag afstyrker således Herr Grefve von Flåtens proposition, och hemställer att den, utan remiss måtte förfalla.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustafi Efter den erfarenhet en vård talare yttrat sig åga rörande bjudningarne till de ofrälse Ståndens Talmanstafflar, torde man kunna anse mig jäfvig, att yttra mig, såsom varande en af Regeringens Ledamöter.
Likväl vill jag våga detta försök.
Jag vill ej ingå uti någon moralisk, ån mindre i physisk undersökning om det tillstånd hvaruti kropp och själ kunna sig befinna efter en intagen middagsmåltid.
Jag ernar ej dervid tala om ett Särskildt Utskott, ej fästa jemförelsen vid en frukost, gifven vid Engelska Parlamentets öppnande, vid BergsCollegii aflöningsStat, eller vid någon annan kroppslig njutning.
Jag ernar blott återföra minnet på förra Riksdagens beslut.
Då Talmanstäffiarne upphåfdes beslöts, att åt Talrnånnen likväl så mycket skulle bestås, som till en anständig representation behöfdes, Allt beror Den 13 Felritarn. således på hvad begrepp man fästar vid ©n sådan representation.
Om taftlarne åter upptagas och en viss månadtlig summa anslås, som ordentligen bestämmes, då det förra beslutet var obestämdt, tror jag att Grefve von Platen äfven med tillämpning på den sparsamhet som blifvit yrkad, ej saknat anledning att föreslå återupplifvande af Tahnanstafflarne, och att jag, utan afseende på den enskildta matvinning sorn derigenom kan mig tillgodokomma, ej heller saknat anledning att tillstyrka motionen.
Efter en så lycklig talare, som den sista, år det vågsamt att uppstiga.
Jag skall blott, i anledning af hvad om England och Norrige år sagt, erinra om gamla ordspråket: andra länder och andra seder.
Jag qvarhlifver gerna vid de begrepp, som åtfölja våra egna seder: och då jag hår icke känner någon af de högre Cheferne, som icke antingen hafva råd att hålla ett bord, eller också beklagas för det de icke hafva råd dertill; så förblifver jag vid den lankan, att Ståndernes egna Chefer icke eller böra försättas i sämre vilkor, ån andra mångfaldigt mindre betydande.
Grefve Cronhjelm, Polycarpus".
Jag anhåller att några ögonblick få fästa HÖgloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett ställe i Herr von Hartmansdorffs anförande.
Jag tyckte mig höra Herr von Hartmansdorff yttra, att de som talade emot motionen om å~ hörares tillträde å Riddarhuset förde Regeringens språk.
Af eget exempel kan jag bestämdt 6o2 Den 18 Februarii. försäkra, att icke alla som talade emot den ifrågavarande motionen förde Regeringens språk; ty för min del förde jag åtminstone intet annat ån det, som dicterades af min egen sjelfståndiga Öfvertygelse om det råtta.
För öfrigt tror jag det ligga inom möjlighetens gräns att de som föra Regeringens tankar icke alltid föra dess språk.
Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog att så vål Grefve Yon Plåtens ifrågavarande Memorial^ som de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, måtte till StatsUtskottet remitteras.
Grefve De la Gardiey Jacobi Om tankarne åro skiljaktige i afseende på bifall eller afslag å den våckte frågan, år en sak sorn för det närvarande år i min tanka likgiltigt; men Grundlagen föreskrifver, att hvar och en allmän fråga skall till Utskott remitteras och Grundlagens bud måste vara oss heliga.
I anledning häraf, får jag till Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke remissen till StatsUtskottet måtte beviljas; samt hos Herr Grefven och Landt-Mar— skalken anhålla om förnyad proposition derå» Friherre Cederström, Jacob: Grefve De Ja Gardie har förekommit mig uti hvad jag ämnade yttra; jag får blott tillägga att 4g §.
Riksdagsordningen ej lemnar någon tvekan Öirigs huru härmed förfaras bör.
Den 18 Februarii. 6o3 Herr Hjerta, Gustaf t Jag tror att dil Riksdagsordningen så besfämdt afgör, huru med remiss af motioner förhållas, vore det tid att återgå till det lugn, som ägnar våra Öfverlåggningar.
Mine Herrar! ämnet är ju ej vigtigare, ån blott att afgöra, huruvida till Riksens Ständers Statsutskott skall öfverlemnas att utreda den frågan: om vi under en Riksdag, och mårken: under denna Riksdag, då vi hafva så mycket att utarbeta tillsammans, äfven skola sammankomma, för att åta; och resultatet lärer ej vara svårt att förutse.
Herr von Hartmansdorff; I fall samma föreskrifter skola gälla för den ena som för den andra Ledamoten af detta Stånd, så tror jag att den af Herr Grefve von Platen väckte motion, utan vidare åtgärd kan förfalla.
Jag påminner mig och Ridderskapet och Adeln lärer äfven göra det, att en af mig straxt i början af Riksdagen väckt fråga om en resumé af förslagen uti de fiån Utskotten inkommande Retånkanden, blef utan remiss, förklarad böra förfalla.
Kunde detta hända mig, så förmodar jag, att detsamma kan hända hvilken annan Ledamot sorn hålst, i afseende på hans motioner.
Friherre Boije'.
För att afleda från Rid. derskapet och Adeln tillmålet, att hafva i lika sak, handlat olika, torde jag böra erinra om den skillnad som år emellan den, af Herr von Hartmansdorff åberopade saken, och den nu förevarande.
Då Ridderskapet och Adeln låt 6o 4 Deri i5 Februarii* den motion, hvarom Herr von Hartmansdorff påminner, falla, var orsaken, efter hvad jag trodde mig förstå, den, att motionen saknade anledning hvilket åter nu icke inträffar.
I öfrigt och som äfven jag talat emot den så kallade publiciteten; och således hör till antalet af de Ledamöter, hvilka efter Herr von Hartmansdorff* yttrande, hår föra Regeringens språk; så får jag förklara, att så frimodigt jag hädanefter, som hittills, och jag tror mig hafva visat det, skall tala emot Ministären, når jag finner Ministären hafva orätt, så mycket skall jag göra mig en ära sf att föra Regeringens språk, hvarje gång jag finner henne hafva rätt pä sin sida; trogen de tänkesätt jag anda hittills hyst, åger jag vissheten i mitt eget medvetande, att, når jag en gång, kanske snart nog, nedstiger från den politiska banan, skall ingen misstanka följa mig, att någonsin hafva varit en förklädd talare för andra tänkesätt, än dem,’ jag årligt hyst, och i årligt språk framburit.
Genom Protos collets företeende kan inhämtas, huruvida Ridderskapet och Adeln ansett den af mig väckte fråga böra förfalla, emedan hon saknade anledning, en uppgift, hvars riktighet jag bestrider.
För öfrigt och då några tyckts fästa sig vid mitt uttryck om dem, som förde Regeringens språk, så får jag förklara, att jag ej vet huru jag annorlunda akall beteckna dem som yttrade samma mening med Regeringens Ledamöter.
Friherre Cederström; Man har anfort, att
Den 18 Felruarii, 6q5 en motion af Herr von Hartmansdorff vid detta Riksmöte utan remiss blifvit förkastad och har deraf velat draga den slutsats, att med förevarande sak på lika sått skulle kunna förfaras.
Jag anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns samt Herr von Hartmansdorff? uppmärksamhet deruppå, att, om han sjelf icke det medgifvit, hade det visserligen icke kunnat ske; och ja g år öfvertygad, att Herr von Hartmansdorff för vål känner innehållet af 49 § Riksdagsordningen för, att, utan sitt eget samtycke, hafva kunna tillåtit, att ett sådant förkastande fått äga rum.
Herr Grefven och Landt Marsh cilken yttrade, att hvad angick den af Herr von Hartmansdorff omnämnde, af honom förut väckte motion, angående formen för redactionen af Utskottens Betånkanden, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra upplysa, att Ridderskapet och Adeln den 3 dennes eftermiddagen funnit berörde motion böra förfalla af den anledning, att Utskotten vanligen vid slutet af deras Betånkanden uppgöra en resumé af de särskildta punkter, hvilka innefatta deras beslut i ämnet, och att för öfrigt, så snart Riksdagen något längre framskridit, äfven i Riddarhus-Canzliet författas ett sammandrag öfver hvad Utskotten j hvarje fråga tillstyrkt och hemställt, hvilket sammandrag till tidens vinnande vanligen blifvit upplåst, når Betånkanderne första gången blifvit lagde på bordet, och sedan år i RiddarhusCanzliet att tillgå, en anstallt, som äfven under innevarande Riksdag troligen komme att äga CoG Den lg Februarii. rum, och i anledning hvaraf det af Herr von Hartmansdorff med berörde motion åsyftade Ändamål således skulle vinnas, utan att den af honom föreslagna åtgärd behöfde vidtagas; och hade Herr von Hartmansdorff, emot Ridderskapets och Adelns då fattade beslut ej eller haft något att erinra.
Beträffande åter Grefve vört Piatens ifrågavarande Memorial om Talmanstafflarnes återställande, så enär Grefve von Platen yrkat remiss deraf till vederbörligt Utskott, ansåg Herr Grefven och Landt-Marskalken till följd af 4g §.
i Riksdagsordningen sig böra förnya dess förut gjorda hemställan, att berörde Memorial tillika med alla de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf nu afgifne yttranden måtte till StatsUtskottet remitteras.
Bifölls!
Å nyo föredrogs Herr Gripenstedts, Jacob, den i5 dennes på bordet lagde Memorial, örn åtgärders vidtagande till skogarnes fredande och skogsplanterings befrämjande.
En af Sveriges angelägnaste men måhända mäst vanvårdade hushålLgrenar, är onekligen skogshushållningen, SkogsBondens vanliga yttrande, att skogen växer, medan man sofver, och hans af en misstagen egennytta härrörande tro, att svedj mde ej skadar, upplyser nogsamt orsakerna härtill; men det år ej ensamt Allmogen 30m misshushållar Den iS Februarii. 6o7 med skog.
Flera städers innevånare, hvilka ägt vackra skogstrakter och skäligen vårdat dem så långe de voro odelade, hafva, sedan tillåtelse till delning erhållits, till stor del förstört skogen, för att åtkomma ett ögonblicks vinst, dels genom försäljning af virket, dels genom odling, och få nu dyrt umgälla sitt misstag; och många Possessionater hafva handlat lika ovist, utan afseende på framtiden; men häremot kunna svårligen några författningar göras, utan att på agarens nyttjande rått lägga band, oförenliga med goda lagar.
Jag fruktår, att nöden blir enda lårmåstaren i afseende på skogshushållningen; det år först, då en vara märkbart stiger i pris, som omtankan vaknar att spara och försigtigt använda den.
Likväl finnasorter, der skogens vårdande redan år allmånt både bekant och verkståldt, och torde jag få nämna Nora Bergslag såsom ett bevis på omtänksam skogshushållning; men behofvet af och stigande pris på skogsefFecter åro härtill orsaken.
Jag kan som exempel nämna, att en stig kol emellan Bergskarlarne betalas med nära ett Skeppund Tackjern, eller circa 7 R:drs värde.
I afseende på enskildta skogars hägn, medgifver jag gerna, att lagarne tarfva förbättring, men tror ej, lika med Herr Gripenstedt, att g par spö kan bli lämpligt straff för skogstjufnad; tror ej heller att en sådan lagens skärpning kan förenas med Svenska lagars eller någon god lagstiftnings esprit.
Det år förnämligast vid frågan om Kror 6o3 Den iB Febhictriii nans skogar, jag anhåller få upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid och uppmärksamhet; jag kan icke förena mig med Herr Gripenstedt» förslag att tilldela de skoglösa Hemmanen en del deraf; en sådan tilldelning fruktar jag blott skulle verka dessa skogars ännu hastigare förödelse; dessutom åro flera stora Krouoskogar så aflägse från slättlandet, att mån. ga der belägna Hemman icke sjelfva skulle kun: na hvarken vårda eller begagna den dem sålunda tilldelta skog.
Erfarenheten visar, att mångå som på Kronoskogen stora Tiveden i Skaraborgs
Lån erhålla utsyning, i anseende till aflågsepheten hellre köpa sitt behof ån begagna utsyningar.
Återplantering af skog år i Sverige en okänd sak, torde hända den ensamt i Skåne år införd, men på Skaraborgs
Låns stora slätter vore en grundlig kännedom derom högst behöflig, och skulle det må hända vara ganska lyckligt om den kunskap som i detta hushållsåmne lärer va*, ra allmänt känd flerestädes i Tyskland och särdeles i Saxen, och den jag några gånger hört Herr Grefve von Platen omständligt beskrifva, äfven på slåtten i nämnde
Lån och annorstädes, der localen sådant erbjuder, blef införd*'
Med förutsättande häraf hemställer jag, om ej en prasscriptionstid af öo år borde utsättas, såsom den längsta tid, hvarunder utsyning å Kronans skogar finge meddelas de på slåttbyggden belägna Hemman.
Under denna tid hade ågarne tillfälle, att, i mon af Hemmanens utrymme, an - ika 18 Fehr Harti i använda mér eller mindre deraf till Skogsplantering oell derigenom förskaffa sig det oumbärligaste af detta behof.
Efter dessa 60 år borde alla utsyningar upphöra; så mycket afsättas af Kronans Skogar, söm fullkomligt svarade emot det behof Flottofne och allmänna Byggnader kräfva, och dessa skogar lemnäs under •vård af Embetsman, så lönta, att de anständigt kunde lefva af lönen och icke behöfde tillgripa skogen; resten af Kronoskogarne kunde derefc ter till den högstbjudande försäljas, eller hellre med säkra föreskrifter och måttliga vilkor bortarrenderas, då den derigenom inflytande revenuen, kunde användas till den nödiga Jägeri* Statens båttre aflöning, och förmodligen skulle den ändå lämna ett öfverskott till Statsverket Friherre Ehrenborg, Casper Vilhelm:
Jag får blott gifva tillkänna, att då Riksens Ständers underdåniga skrifvelse vid sistlidne Riksdag om skogarnes båttre behandling för Kongl. Maj:t föredrogs, hade Kongl, Maj:t redan sjelf insett vigten af detta ämne.
Hans Majit analog derföre af egna medel 2000 R:dr Banco till preinium för den sorn uppgjorde och inom Början af detta Riksmöte till Kongl, Majit inkom med ett antagligt förslag tili eh skogshushållningsförordning* Oaktadt detta, tillfeånnagafs i Allmänna Tidningarne, inkommo under den tid jag hade Ridd, o, Ad.
Fröt, I.
B. Den 18 Fehr nar ii. deri åran förvalta StatsSecreterareEmbetet för inre ärenderne, endast 5 förslag i detta ämne, örn jag rått påminner mig.
Ehuru jag ej tilltror mia åga nog kännedom af åmnet, för att med säkerhet bedöma vårdet af förslagen, tror jag mig dock kunna försäkra att icke något af dem var fullt svarande mot ändamålet.
Jag tror ej att några ytterligare inkommit, men de inkomne hafva blifvit öfverlemnade till LandtbruksAcademiens granskning, och jag förmodar att Academien icke lärer underlåta att afgifva sitt yttrande om hvad afseende de förtjena, så tidigt att Kongl. Maj t k&n komma i tillfälle att förelägga Riksens
Ständer hvad som blifvit tillgjordt i detta vigtiga ämne.
I afseende på Kronoskogarne torde det också tillåtas mig att upplysa det Kongl. Maj:t i dessa dagar lärer hafva fattat dess nådiga beslut öfver Riksens Ständers vid sista Riksdag, i afseende på dem gjorda underdåniga hemställan, och att en contraproposilion i detta afseende skyndsommeligen lärer vara att förvänta.
I sjelfva saken tror jag, liba med Herr Tham, att en noggran och klok skogshushållning år högst vigtig; och att den i vårt land, likasom i andra länder år verkställbar, med localföreskrifter för olika provincer; derom vittna de försök som på åtskilliga ställen redan blifvit gjorde.
Herr Thams modesti har säkert varit det enda, som hindrat honom att såsom practiskt exempel för sin mening, framställa en §in Den 18 Febr tiar ii. egen slägtinge, framledne Öfverlntendsnten Tham, 6om på sina egendomar i Vestergötland intörde en sådan skogshushållning med årshyggen efter Tyska methoden, oeh som också hade den tillfredsställelsen, att redan under sin lifstid se stor skog åter upp växt på de skiften, sorn han 5o år lörut alldeles afhuggit.
Grefve De la Gardie, Jacobi Instämmande hufvudsakligen uti hvad Herr
Tham yttrat, i synnerhet i hvad han sagt om försäljning af Kronoskogarne, vågar jag anhålla att blott få tillägga några ord
Jag tror att de Författningar, som i detta ämne blifvit gifne och Regeringens välgörande afsigter, ej alltid varit svarande emot ändamålet.
De hafva delat lika öde med de llere oeconomiska Författningar, som gifvas i allmänhet för ett så vidsträckt land sorn Sverige, då de skola vara lika gällande från Rikets Norra gråns ända till Ystad.
De kunna ej med lika nytta verka i ett skogbevåxt land, och i ett land, der inga tråd finnas.
Isådana saker tror jag det blifva nyttigast, att åt hvar landsort sjelf öfverlemna pröfningen af hvad som år gagnelig! eiler icke.
I den province der jag har egendom, har jag sett stora skdjaktigheter.
Vid tvenne, egen» domar jag har i Skåne, på ej mer ån en mils afstånd ifrån hvarannan, har jag vid den ena flera tusende tunnland skog: på den andra icke ett tråd, som ej år planteradt.
Om man nu vid den förra skulle ovilkorligen åläggas använda en viss del jord till skogsplantering, så vore Gl2 Den 18 Februarii, deruti ett fel, då man derigenom snart skutte nödgas alt der köpa säd; oell deremot vöre det lika stort fel att ej fortfara med plantering vid den andra.
Ålit förmynderskap, som lågges på Landtoeconomien, är i min tanke felaktigt, I anledning af Friherre Ehrenfaorghs yttrande, angående något förslag från LandtbruksAcademien om skogarne, får jag gifva tillkånna, att ett sådant verkligen år ankommit 5 men, jag år ledsen att såga det, jag tror ej att det år lika nyttigt, ej en gång användbart för Skåne.
Genom frivilliga öfverenskommelser inom hvarje Socken, genom framställning af den nytta skogslösa orter skulle haiva af utsträckta planteringar och de skogrikare af ett klokars vårdande af deras skog, är jag öfvertygad ån_ damålet vida mera skulle befordras, än genom allmänna författningar, anbefallde till generel efterföljd lika der Landtmannen 1111 nödgas lefva af skogsförsåljning, och der han för att erhålla timmer och vedbrand till sitt behof, skall afyttra sin säd* Att hindra den ena och den andra genom misshushållning och vanvårdnad af sin egendom, skada sig och det allmänna, år min tanka gränsen för Regeringens omsorger; det öfriga bör ankomma på hvars och ens egen omtanka, och på de särskildta locala förhållanden, hvarje ort erbjuder.
Herr Grefven och /, andt Mars l cilken föreslog att så väl Herr Gripensledts ofvannämnda Den lS Februariit Memoria!, som de af åtskillig© Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden måtte till Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieLtskotten remitteras- hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo Gretve Gyllenborgs, Johan Henning den i5 dennes på bordet lagde Memorial , angående anmodan till ConstitutionsUtskottet att antingen in Pleno verkställa läsningen af Stats Rådets Protocoll. eller ock hos Riksens Ständer, på grund af 56 Riksdags-Ordningen begära en sådan förstärkning, att läsningen i alla fall må kunna ske i närvaro kl' tjugofyra ledamöter.
A Friherre Boije, Ludvig'
Då jag hördo detta Grefve Gyllenborgs Memorial uppläsas,’ och derefter hörde Grefve von Platen tala deremot, försattes jag, för ett ögonblick i villrådighet på hvilkendera sidan det rätta låg.
Jag har nu öfvertänkt ämnet och går att yttra min mening.
Af de skyldigheter Ständerne äga till nationen, gifves ingen angelägnare än den, att vårda de garantier, som Constitutionen ger för Svenska Folkets frihet: och af desse garantier består den egentligaste i granskningen af Statsllådets Protocoller.
Huru denna granskningen skall verkställas, derom bjuder Grundlagen; $om nemligen stadgar, att Protocolleme skala 6*4 Den 18 Februarii. af Constitutions-Utskottet läsas; och att Constitutions- Utskottet består af 24 personer , det veta vi alla.
Vid eftersinnande häraf, blir det, i min tanka, tämmeligen klart, att då Utskottet fördelar sig i 3 Divisioner, hvaraf följer att Pro. tocollerne blott läsas af åtta, i stället för af 24; så Ur också den af Constitntionen påbudne granskningskraften, till två tredjedelar, förminskad , oell följaktligen försvagad.
Illa, oändeligen illa betjenar man Ministären, då man sätter en tvetydighet i den controll på dess handlingar, som Constitutionen bjuder, ty intrycket af denna tvetydighet skall otvifvelagtigt verka riångfalldigt ofördelagtigare hos Allmänheten M;m sjelfva intrycket skulle blifva af anmärkiÄjgarne, som man då skall misstro vara, på deira sättet, undangömde både Utskottets pluralitet, och äfven Allmänheten, Jag åberopar mitt handlingssätt vid sista Riksdag, tillbevis, att jag icke älskar anmärkningar i ämnen af föga värde; och om sådane vid denne Riksdag varda framställde, skall jag ännu en gång ådagalägga mitt nit för rättvisa och moderation; men att eftergifva ett hårsmån af nationens lätt, dertill samtycker jag aldrig, Med dessa tänkesätt torde jag äga någon rätt att stå så fri från misstankar, som jag, inom mitt eget bröst, känner mig vara: och jag ber alltså att få, utan förtydning, och utan beskyllning att sjelf hysa några misstankar, framställa de som tro. ligen skulle uppstå hos en del af allmänheten.
Man skall nemligen icke finna omöjligt, att
Divisions-fördelningen kan utfalla så, att en Di - Den i g Felmar ii, 61S vision mera än de andra, tillhörer Ministeren, och att alla Protocoller, som kunde innebära föremål för anmärkningar, b lefv o endast till den Divisionen öfverlemnade; och mart skall kanhända, lätt uträkna, att af åtta Ledamöter, behöfves icke mera än fern för att utgöra pluralitet.
Hvad intryck denna tankeledning skall göra hos Allmänheten är ej svårt att inse.
Att jag icke delar dessa misstankar, det försäkrar jag; och fritt må man taxera mig, att här föra Regeringens språk, så har jag dock mod, att förklara, det jag icke tror att ministéren äfventyrar serdeles mycket vid att controllen constitutions-enligt verkställes; hvilket jag också, såsom folk-representant, i folkets namn fordrar.
Jag döljer icke den smärta jag erfar af att se, det 1823 års Ständers Constitutions-Utskotts första steg var ett afsteg från constitutioneh: och jag begär att detta Utskott, hvars fel är, i Grefve Gyllenborgs Memorial anmärkt, må öfver anmärkningen förklara sig, och med utlåtande inkomma, hvarefter vi torde få, genom votering, komma till vissheten om anmärkningens rigtighet.
Då ifrågavarande ämne ej kan afgöras utan re. miss till Constitutioijs-Utskottef, der jag är Ledamot, så anser jag öfverflödigt att dervid uppehålla mig Blott vid en omständighet vill jag fästa mig till förekommande af origtiga intryck.