Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rätten antagit den af åklagaren gjorda eftergift och således fråga endast uppstått om förvandling af Kronans andel i samma böter, bort, enligt de föreskrifter, som meddelas i Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820, ådömas blott en veckas fängelse, pröfvade dessa Herrar JustitieRåd rättvist alt, med bifall till klagandens fullföljda påstående, i så måtlo ändra IlofRältens utslag, att HäradsRätten förklarades hafva i den anmärkta omständigheten oriktigt förfarit; i följd hvaraf Domhafvanden skulle godtgöra Kronans kostnad för Elias Johanssons underhåll i häktet en vecka, utgörande, enligt uträkning från LandsKontoret i Wenersborg, En R:dr 5 sk. 8 rst. banko *), Sedan Kongl.
Majrt, som, i anledning af anförda underdåniga besvär, genom särskilda med Dess Högsta Domstol beslutade utslag, hvilka redan i ofvanåberopade Berättelse (pag. 43 och 48) äro omförmälda, pröfvat flera emot Undei Domare anställda åtal, i afseende å anmärkt oriktig tillämpning af Kongl. Brefvet den 20 December 1737, när för hustjufnad, sorn ligger i tveböte mot annan stöld, kroppsplikt af fängelse vid vatten och bröd skulle *) Jemför Embetsberättelse*» för åren 1836 ocb J837? pag. 89. — 22 — ådömas enligt 5 Kap. 4 § Slrailbalken, såsom delta lagrum lydde innan ändring deri af Kongl. Maj.t och Rikets Ständer, vid sistfbrlidna Riksdagen, fastställdes och genom Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 kungjordes, sammalunda förehaft och, på sätt äfven hos Rikets Ständer, uti ett tillägg till min berättelse, blifvit anmäldt, medelst utslag den 14 Februari 1840, afgjort, det lika beskaffade anmärkningsmål, som, upptaget i berättelsen (pag. 50), angått ÖfverDomstols förfarande och derföre varit till Kongl.
Maj:ts omedelbara pröfning hemstäldt; hafva de öfriga mål af enahanda beskaffenhet, men angående, likasom de förstnämnde, UnderDomarcs åtgärder, hvilka , enligt berättelsens innehåll, voro genom anförda besvär till Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljda, nu mera blifvit, genom Kongl.
Maj:ts å särskilda tider meddelade nådiga utslag, till slut befordrade.
Ibland dessa räknas de tre särskilda, af Kongl.
HofRätten öfver Skåne och Blekinge den 80 Augusti 1839 afgjorda åtal (pag. 52), hvilka AdvokalFiskalsEmbetet derstädes utfört, nemligen emot Domhafvanden i Åsbo HäradsRätt, för beinälde Rätts beslut, enligt hvilket bestraffning för hustjufnad blifvit stadgad lill sexton, i stället för rätteligen tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, emot KämnersRälten i Malmö, som ålagt en person, för hustjufnad och annan stöld, bestraffning af tjuguåtta, i stället för rätteligen tjugufyra dagars fängelse vid vatten och bröd, samt emot en tillförordnad
Domhafvande i Östra HäradsRätt, genom hvars beslut tvenne om slöld af fisk ur fiskredskap förvunne personer blifvit dömde att hvardera straffas med åtta, i stället för rätteligen fyra dagars fängelse vid vatten och bröd.
Och hafva de, å AdvokatFiskalsEmbetets sida, anförda underdåniga besvären öfver llofRältens utslag i berörde mål, deri ansvarspäslående emot vederbörande fullföljdes, den 3 Juli 1840 blifvit föredragna i Konungens Högsta Domstol, då, efter öfvervägande af hvarje mål, de närvarande fleste Ledamöter, Herrar JuslitieRåden Themptander, Engelhart , Bachman och Grefve C.
Sparre förenade sig om det yttrande, i öfverensstämmelse hvarmed Kongl. Maj:ts särskilda nådiga Domslut äro aflatlade; hvaremot Herrar JustilieRäden Stråle, Isberg och, numera Herr StatsRådet, Friherre Staél von Holstein funno skäl icke vara anförda, föranledande lill ändring i HofRällens öfverklagade utslag.
Varande Kongl. Majlis under nyssnämnde dag utfärdade Domslut, här sammandragne utur - 23 — de särskilda expeditionerna, af följande lydelse: att sorn Lagen i 40 Kap. 1 § Missgerningsbalken innehölle, att den, hvilken första gången stjäl gods eller penningar öfver 10 daler, skall böta tre gånger så mycket som det stulna är värdi och, om han ej orkar böta, plikta med kroppen, dock ej högre än efter stöldens värde; hvarefter det stadgades uti 42 Kap. 1 § nämnde Balk: ”stjäl, snattar eller uppsåtliga förfar eller undandöljer tjenstehjon eller annan betjent något af dess husbondes egendom, ligge det allt i tveböte mot annat snatteri och tjufnad”, samt uti 43 Kap. 2 §, att den, som stjäl fisk utur annan mans dammar, sumpar eller lisketyg, det vare i tveböte; alltså och ehuru, genom Kongl. Brefvet den 20 December 1737, är vordet förklaradt, att, der böterna äro dubbla, bör ock kroppsplikten för den, som ej orkar böta, fördubblas, så att den, som för annan stöld skulle afstralfas med fyra par spö eller tre par ris, bör för de i 42, 43 och 46 Kapitlen Missgerningsbalken uppräknade stölder slita åtta par spö eller sex par ris; likväl och emedan detta Kongl. Bref endast omnämnde, huru kroppsplikten fördubblas i den händelse, att böter skola till spö eller ris förvandlas, samt således, när, vid jemförelse af stadgandena uti 5 Kap. 1 och 4 §§ Straffbalken inhämtades, att tre daler räknas emot ett par spö och fyra daler emot ett par ris, deremot något visst dalertal icke räknades emot en dags fängelse vid vatten och bröd, utan böters förvandling i detta fall verkställdes efter en helt annan beräkningsgrund, än den, som för deras förvandling till spö eller ris är vorden utsatt, det icke kunde anses öfverensstämma med lagens rätta grund och mening, den
Domaren skall noga pröfva och derefter döma att, vid fråga om för hustjufnad eller för stöld af fisk utur annor mans fisketyg ådömda böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd, kroppsplikten, uträknad efter stöldens enkla värde, derefter fördubblades, i stället för att, i enlighet med ofvannämnde lagens rum, efter del stulnas dubbla värde, på en gång uträknas och bestämmas; ty ansåge Kongl. Maj:t det (i hvartdera af dessa mål) åtalade beslutet icke hafva varit med rätta förståndet af lagens föreskrifter enligt, men funne den förelupna oriktiga lagtillämpningen icke vara af sådan beskaffenhet, att ansvar derå borde följa. — 24 — Emot Kongl. HofRättens öfver Skåne och Blekinge den 20 December 1839 gifna utslag angående det af AdvokatFiskalsEmbetet derstädes anställda, uti berättelsen (pag. 54) beskrifna, åtal i afseende å Wemmenhögs HäradsRätts lagstridiga beslut, hvarmedelst tvenne personer, hvilka olotligen tillgripit fyra kappar växande potates, värderade till 16 sk. banko, derför blifvit dömde, såsom för stöld af växande säd eller hö, att, utan afseende å det stulnas ringa värde^ stånda dubbel tjufsrätt och, i blist af böter, hvardera straffas med åtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt dessutom undergå uppenbar kyrkoplikt; hade likaledes hos Kongl. Majit i underdånighet blifvit anförda besvär, deruti, med fullföljd af AdvokalFiskalsEmbetets talan emot
Domhafvanden i HäradsRätten, sökt visas, att, dåHofRätten, lika med hvad AdvokatFiskalsEmbetet anmärkt, dels förklarat HäradsRätten hafva, emot lag, dömt ofvanbemälda personer att stånda tjufsrätt för ett tillgrepp, som rätteligen, enligt 40 Kap. 5 § Missgerningsbalken, bort såsom snatteri anses, dels ock funnit HäradsRättens dubbla beräkning af kroppstraffet oriktig, om än det förra felet icke tillkommit, HofRätten deremot saknat laga skäl till den slutsats, att dessa lagskipningsfel, af hvilka synnerligast det förstnämnda syntes vara lika uppenbart, som till sina följder för de sakfällda eftertänkligt, ändock ej skulle till någon ansvarighet för
Domhafvanden föranleda; varande i underdånighet yrkadt, att Domhafvanden måtte, för olaga domslutet, fällas till ansvar likmätigt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken samt ersätta den Kronan, genom de sakfälldes underhåll i häktet, tillskyndade förlust.
Häröfver har Kongl.
Maj:t genom Dess med Högsta Domstolen beslutade Utslag af den 7 September 1841 sig utlåtit och funnit besvären icke föranleda lill ändring i HofRättens utslag; hvarom, enligt Högsta
Domstolens protokoll för samma dag, de närvarande Ledamöter, Herrar JustitieBtalen Isberg, Bredberg, Engelhart, Grefve Snoilsky, Grefve C.
Sparre, Gref ve G. A. Sparre och af Rolen sig förenat.
Uppå — 25 — Uppå de besvär, AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anfört öfver HofRättens den 27 Maj 1839 gifna utslag, deri HofRätten, i anledning af bemälde Embetes, på sätt Riksdagsberättelsen (pag. 49) visar, anställda åtal emot tillförordnad Domhafvande i Säfvedahls HäradsRätt, enligt hvars beslut en för hustjufnad dömd person blifvit ålagdt kroppsstraff af sexton, i stället för rätteligen tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, väl gillat AdvokatFiskalsEmbetets anmärkning och funnit HäradsRättens åtalade förfarande oriktigt, men likväl förklarat någon ansvarighet derför icke kunna
Domhafvanden ådömas; har slutligen Kongl. Maj:t under den 5 Oktober 1841 meddelat Dess i Högsta Domstolen beslutade Utslag af innehåll, att Kongl. Majit funne AdvokatFiskalsEmbetets underdåniga klagan icke föranleda till annan ändring i HofRättens öfverklagade utslag, än att tillförordnade Domhafvanden i IläradsRätten skulle ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för ofvannämnde sak fäll de persons underhåll i häktet fyra dagar längre än vederbort.
Uti hvilket beslut Herrar JustitieRåden Bredberg, Nybloms> Backmanj Grefve C. Sparre och Grefve G. A. Sparre sammanstämt; hvaremot Herr JustitieRådet
Isberg för sin del ansett de underdåniga besvären ej föranleda till ändring i HofRättens utslag.
Efter livad af Wädtle HäradsRätts utslag den 17 Februari 1838 inhämtats, hade bemälde Rätt, med åberopadt stöd af Kongl. Brefven den 1 Maj 1745 och den 20 December 1737, stadgat, att Drängen Magnus Svensson från Rösserud, hvilken, för stöld ute å marken till värde af 6 Riksdaler banko, fälldes att böta sex gånger nämnde belopp med 36 Ridr, skulle, vid bristande tillgång till dessa böter, i stället straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning lian äfven undergått; och som IläradsRätten sålunda för nämnde tjufnad, hvilken ligger i tveböte, beräknat kroppsplikten dubbelt emot hvad den för annan stöld till enahanda värde skolat stadgas, i stället för att, i enlighet med en laglig och af mig tillförne påyrkad tillämpning af de åberopade Kongl. 4 — 26 — Brefven, bestämma straffet efter etet stulnas dubbla värde, som i detta mål utgjort 12 R:dr eller 36 daler si Ifver mynt, motsvarande tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, anmodade jag, medelst skrifvelse den 15 Juli 1839, AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt att, för berörde oriktiga lagtillämpning, emot tillförordnade Domhafvande!! i HäradsRätten, föra den talan om ansvar och ersättning, hvartill lag och sakens beskaffenhet gåfve anledning.
Öfver AdvokatFiskalsEmbelets i följd häraf utförda åtal och sedan tillförordnade
Domhafvanden, uti afgifven förklaring, sökt visa det anmärkta beslutets förenlighet med lag, har Kongl. HofRätten, genom utslag den 8 April 1840, sig utlåtit, att, enär Kongl.
Brefven den 20 December 1737 och den 1 Maj 1745 endast innehölle, att den för stöld i lag stadgade kroppsplikt af spö eller ris finge, i mål rörande tillgrepp från husbonde eller ute å marken, fördubblas, och i förevarande fall Magnus Svensson, i brist af tillgång till böter, enligt lag ådragit sig straff af tolf par spö, svarande mot 36 daler eller tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, samt den omständighet, att sistnämnde straffart blifvit tillämpad, icke kunde till förhöjdt ansvar föranleda, utan med lag och sakens beskaffenhet instämde, att hvilketdera slag af straff användes, straffet i begge fallen skulle blifva enahanda och motsvarigt, funne Kongl. HofRätten, att Magnus Svensson, på sätt anmärkt blifvit, rätteligen bort dömas endast lill tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, samt att HäradsRätten följaktligen orätt förfarit; med förständigande hvarom tillförordnade
Domhafvanden förpligtades att med 24 sk. ersätta Kongl. Majrt och Kronan kostnaden för Magnus Svenssons underhåll i häktet fyra dagar längre, än vederbort, samt att med fordrade Åtta R:dr banko godtgöra Magnus Svensson för det honom åbiagta obehöriga lidande.
I lika måtto och sedan anmärkt blifvit, hurusom RådstufvuRätten i Köping, medelst utslag den 16 Juli 1838, under åberopande af Kongl. Brefvet den 20
December 1737, förklarat, att Drängen Anders Häggbom, i brist af tillgång till honom, för första resan hustjufnad till värde af 9 — 27 - R:dr 10 sk. banko, ådömda böter 55 R:dr 12 sk., skulle straffas med tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, då likväl den för berörde hustjufnadsbrott belöpande kroppsplikt af fängelse vid vatten och bröd, derest densamma blifvit bestämd efter det stulnas dubbla värde, 18 R:dr 20 sk. eller 55^ daler silfvermynt, icke utgjort mera än sexton dagars dylikt fängelse, hvadan den sakfäilde således, i följd af RådstufvuRättens beslut, undergått sådant fängelsestraff åtta dagar längre, än lagligen bort äga rum, har AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Svea HofRätt, till fullgörande af min under den 2
December 1839 aflåtna remiss och i öfverensstämmelse med de af mig i lika beskaffade mål förr angifna grunder, emot de RådstufvuRättens ledamöter, som till berörde olagliga beslut bidragit, inför Kongl. HofRätten anställt talan om ansvar och ersättning; öfver hvilket åtal, efter det Häggbom förklarat sig icke göra anspråk på ersättning för det honom, genom det oriktiga förvandlingsbeslutet, tillskyndade lidande, Kongl. HofRätten, genom utslag den 27 Januari nästlidne år, sig utlåtit, att ehuru Kongl. HofRätlen, lika med AdvokatFiskalsEmbetet, ansåge, det Häggbom, vid bristande tillgång till de böter, hvartill han för ifrågavarande hustjufnadsbrott gjort sig förfallen, rätteligen bort dömas att undergå endast sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, funne likväl Kongl. HofRätten, med afseende å så väl ordalydelsen i 1737 års Kongl.
Bref, som ock de skiljaktiga meningar angående dess rätta förstånd', hvilka dels hos lagstiftande makten och dels hos särskilda domstolar sig yppat, RådstufvuRättens anmärkta beslut icke kunna anses hafva tillkommit af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd, än mindre vara att hänföra till öfriga i 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken omförmälda fall, samt att
RådstufvuRättens ledamöter så O O ledes icke kunde i målet till ansvar eller ersättningsskyldighet dömas.
Genom utslag den 11 Maj 1838 hade Höks HäradsRätt, som dömt Drängen Jonas Eriksson från Wessinge att böta, för hustjufnad till värde af 4 R:dr 18 sk., sexdubbelt med 25 R:dr 24 sk. och, för annan stöld till belopp af 5 R:dr 22 sk., tredubbelt med 16
R:dr 18 sk. samt undergå uppenbar kyrkoplikt, tillika stadgat, att Jonas Eriksson, i händelse tillgång 28 — till böterna saknades, skulle straffas med tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning äfven kommit till verkställighet.
Vid granskning af detta utslag syntes uppenbart, att HäradsRätten beräknat för b vartdera tjufnadsbrottet särskildt kroppsstraff, eller för enkla stölden åtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt för hustjufnaden, med straffets fördubbling, tillagt sexton dagars dylikt fängelse; hvilka beräkningsgrunder dock, enligt min tanka, vore emot lag stridande.
I förra hänseendet kunde nemligen af föreskrifterna uti 11 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den 26
Maj 1827 inhämtas, att då böter för särskilda brott på en gång till kroppsstraff förvandlas, böterna eller de penningebelopp, hvilka dervid i vissa fall tagas i beräkning, borde sammanläggas och straffet derefter, men icke särskildt för hvarje del, bestämmas, hvilket fastmera bort iakttagas, då, såsom här inträffat, brott af enahanda slag, ehuru ett af dessa qvalificeradt, vore i fråga; och i det sednare åter, eller angående kroppsplikt för hustjufnad, förekommo de af mig tillförne i lika beskaffade fall uppgifna skäl för den tillämpning af det i HäradsRättens utslag åberopade Kongl. Brefvet den 20 December 1737, att, när kroppsstraff af fängelse vid vatten och bröd till godtgörande af ådömda böter stadgades, sådant straff borde bestämmas efter det stulnas dubbla värde; med iakttagande af hvilka grunder och då de af Drängen Jonas Eriksson föröfvade stölders värde tillsammans utgjort Nio R:dr 40 sk., hvaraf 4 R:dr 18 sk. hustjufnad, som ligger i tveböte, HäradsRätten, som, enligt ordalydelsen i 1737 års Kongl. Bref, kunnat ålägga den brottslige vid bristande tillgång till böter, bestraffning af femton par spö, rätteligen bort döma honom att straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, såsom, vid jemförelse af de i 5 Kap. 1 och 4 §§ Straffbalken beskrifna grunder, belöpande för hustjufnadens dubbla och öfriga stöldens enkla värde, 14 R:dr 10 sk., samt likaledes svarande emot det spöstraff^ som lagligen kunnat åläggas.
I följd häraf och medelst skrifvelse den 29 Juni 1839, uppdrog jag åt AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt att för HäradsRättens berörde mot lag uppenbarligen stridande utslag, hvarmedelst den vida svårare bestraffning af tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken Jonas Eriksson undergått, blifvit honom ådömd, emot till - - 29 — förordnade Domhafvanden i denna Rätt anställa och utföra laga ansvarsoch ersättningstalan.
Öfver det sålunda af AdvokatFiskalsEmbetet anställda åtal och efter derom emellan bemälde embete samt tillförordnade
Domhafvanden föregången skriftvexling, hvarunder den sistnämnde erkänt sig hafva felaktigt förfarit derutinnan, att böterna för enkla stölden och hustjufnaden icke blifvit på en gång till kroppsstraff förvandlade, men under åberopande af ordalydelsen i 1737 års Kongl.
Bref i öfrigt sökt försvara riktigheten af den vid hustjufnadsböternas förvandling följda, ofvananmärkta förvandlingsgrund, har Kongl. HofRätten, genom utslag den 6 April nästlidne år, sig yttrat och funnit IläradsRätten hafva vid förvandling af ifråga varande Jonas Eriksson ådomda böter, på sätt anmärkt blifvit, lagstridigt förfarit samt derföre dömt tillförordnade
Domhafvanden att böta sexton R:dr 32 sk. banko och ålagt honom att godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan en R:dr 10J rst., som åtgått till Jonas Erikssons underhåll i häktet åtta dagar utöfver hvad vederbort; hvarjemte Jonas Eriksson, hvilken icke kunnat anträffas och i målet höras, öppet lemnats, att emot tillförordnade
Domhafvanden framdeles anmäla det ersättningspåstående, hvartill Jonas Eriksson kunde finna sig befogad.
KämnersRätten i Götheborg hade, medelst utslag den 1 Juni 1838, under åberopande af 40 Kap. 3 § och 42 Kap. 1 § Missgerningsbalken, Kongl. Förordn. den 20 Januari 1779, Kongl. Brefvet den 20
December 1737 och Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, dömt drängen Jonas Jacobsson, en gång tillförne för stöld straffad, att, för hustjufnad till värde af 6 R:dr 32 sk. banko, förenad med andra resan stöld, böta det stulnas sjudubbla värde med 46 R:dr 32 sk. eller, om bötestillgång saknades och då han, enligt företedt läkarebetyg, vore besvärad med sådana åkommor, att spöstraff för hans framtida helsa kunde blifva menligt, i stället straffas med tjug u fy ra dagars fängelse yid vatten och bröd och dessutom undergå uppenbar kyrkoplikt; hvilken bestraffning äfven till verkställighet kommit.
I anledning af detta domslut kunde jag icke undgå att anmärka, huruledes, likmätigt de af KämnersRätten åberopade lagstadganden, deribland 1737 års Kongl. Bref, såsom det rätteligen skulle förstås och tillämpas, den sakfällde vid bristande tillgång till böter, och enär han ej kunnat uthärda det straff af nilton par spö, hvartill han i stället varit lagligen förfallen, bort åläggas bestraffning af fängelse vid vatten och bröd efter det stulnas dubbla värde 13 R:dr 16 sk., eller 40 daler silfvermynt, sammanräknad t med det emot iterationsstraffet, fem par spö, svarande penningebelopp 15 daler, tillhopa 55 daler silfvermynt, hvilken bestraffning följaktligen skolat stanna vid sådant fängelse i sexton dagar, likaledes motsvarande spöstraffet, om endast detta, förvandlings vis, tagits i beräkning; hvaremot, efter hvad otvifvelaktigt syntes, KämnersRätten, som bestämt den svårare bestraffningen af ljugufyra dagars fängelse vid vatten och bröd, dervid, med åsidosättande af nu angifna grunder, först beräknat till dagtalet dubbel kroppsplikt för hustjufnadsbroltet emot den för enkel stöld till samma värde belöpande, eller sexton dagars fängelse, och särskildt tillagt, för itererad brottslighet, den i andra graden emot fem par spö svarande bestraffning af åtta dagars fängelse vid vatten och bröd; Med afseende å hvilka begge omständigheter och då KämnersRättens utslag alltså icke blott utmärkte en oriktig tillämpning af gällande stadgaden i fråga om bestämmande af kroppsplikt för hustjufnad, utan äfven ådagalade samma uppenbart felaktiga tillämpning af de tydliga och för hvarje domare med urskiljning lätt begripliga lagbuden angående sammanräkning af flere slag af straff och deras förvandling i ena bot, som i lika beskaffad! fall af mig tillförne emot bemälde
Rätt anmärkt*), är vorden genom Kongl. Götha HofRätts den 25 Augusti 1836 meddelade, af Kongl. Majit nu mera fastställda, utslag ogillad, med KämnersRätten lemnadt förständigande att framdeles, i dylik fråga, ställa sig lag till noggrann efterrättelse, jag, uti skrifvelse den 8 Juli 1839, med närmare utveckling af grunderna för ofvannämnda anmärkningar, anmodade AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt att emot de KämnersRättens ledamöter, hvilka förenat sig om olaga domslutet, hvarigenom den sakfällde blifvit ådömdt fängelse vid vatten och bröd åtta dagar längre, än vederbort, föra talan om ansvar och ersättning, efter lag och sakens beskaffenhet. *) Se Embetsberättelse)! för åren 1836 och 1837, pag. 43. — 31 — Till följd häraf är åtal af AdvokatFiskalsEmbetet anstäldt emot ordföranden och den ledamot i KämnersRätten, hvilka till anmärkta beslutet bidragit; och har, efter föregången skriftvexling, Kongl.
HofRätten, genom utslag den 24 Januari 1840, sig utlåtit, att enär Drängen Jonas Jacobsson för ifrågavarande hustjufnadsbrott till belopp af 6 R:dr 32 sk., enligt lagens stadganden i 40 Kap. 1 och 3 §§ och 42 Kap. 1 § Missgerningsbalken samt 5 Kap. 1 § Straffbalken, i brist af böter, ovillkorligen ådragit sig bestraffning af nitton par spö, hade, enär hinder mött för åläggande af nämnde kroppsstraff, endast detsamma bort vid förvandlingen till fängelse vid vatten och bröd afses, samt följaktligen sistnämnde bestraffning, efter den i 5 Kap. 1 och 4 §§ Straffbalken stadgade beräkningsgrund, bestämmas allenast till sexton dagar; men som KämnersRätten deremot, meri fördubbling af de för stölden efter dess enkla värde belöpande åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, till det sålunda uppkomna antalet af sexton dagar lagt ytterligare åtta dagars dylikt fängelse, såsom motsvarande de i lag för iteration af stöld utsatte fem par spö, och dymedelst kommit till det lagstridiga slut att ådöma tjugufyra dagars fängelse vid vatten och bröd, samt sålunda dels misstydt Kongl. Brefvet den 20
December 1737, enligt hvilket endast straff af spö eller ris finge i hustjufnadsmål fördubblas, dels för sin villomening i öfrigt icke tagit rättelse af det genom Kongl. HofRättens och Kongl. Maj:ts ofvanberörde utslag afgjorda åtal, deri KämnersRätten erhållit besked derom, att i mål, der ansvar ägde rum för andra resan stöld, endast förvandling af spöstraffet kunde komma i fråga; pröfvade Kongl.
HofRätten, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken,rättvist döma KämnersRättens ordförande och bemälde ledamot att, för åtalade felaktiga domslutet, hvardera böta Tretiotre R:dr 16 sk. banko samt att gemensamt ersätta Kongl.
Majit och Kronan kostnaden för Jonas Jacobssons underhåll i häktet åtta dagar längre, än vederbort, uppgående, enligt vederbörande» uppgift, till 36 sk. 7t2,j rst.; hvarjemte Jonas Jacobsson, hvilken vistades å obekant ort och således ej kunnat affordras yttrande, huruvida han för det honom öfvergångna obehöriga lidande äskade godtgörelse, lemnades öppet att, efter befogenhet, derom särskildt väcka talan.
I anledning af de sakfälldes öfver detta utslag anförde underdåniga besvär, liar Kongl. Majit i Dess Högsta Domstol, genom Utslag den 5 Oktober näst - Helne år, sig utlåtit och funnit skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i Kongl.
HofRättens utslag.
Om denna mening förenade sig Herrar JustitieRåden Bredberg, Nyblaeus, Backman, Grefve C. Sparre och Grefve G. A.
Sparre; hvaremot Herr JustitieRådet Isberg ansåg klagandernes åtalade förhållande icke vara af sådan beskaffenhet, att det borde ådraga deni ansvar efter 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken.