Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade målet redan varit föredraget, sa skulle jag hafva trott alt icke något vidare upskof kunnat ega rum; men det torde R. o. Ad. erinra sig att del har mångfalldiga gånger varit fallet med andra mål, likasom med detta, att de varit 2:ne gånger bordlagda, och all, då sådant före föredragningen blifvit hegardt, R. o. Ad. beslulat upskjuta målet till någon viss dag.
Utan att yttra mig vidare i saken får jag således tillstyrka bifall till Hr von Hartmausdorffs förslag
Då man vet att ämnet egentligen afhandla!- endast behofvet för de yngre medlemmarne inom samhället ali få njuta lika stort qvantum luft, som man tillåter en fånge att njuta och en patient på ett sjukhus, och della är dem lill den grad förvägradl att det är kändt alt skolorna icke gifva mer än hälften af luftutrymme emot fängelserna; så torde det kunna tagas för afgjordt alt de 2:ne Ständ som afslagit della Belänk. gjörl det mindre välbetänkt, och dä detta förhållande i allt fall genom en inbjudning torde kunna afhjelpas; så skulle jag tro att R. o. Ad. icke i en så vigtig fråga bör afslå den gjorda framställningen om upskof med målets föredragning.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställe, att Hr von Hartmansdorff hemslält alt Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s å denna dags föredragn:s-lista främst upförda Betänk.
JVI 78 icke måtte i dag föredragas utan upföras ä fnredragms-listan näst efler StatsUtsk:s ullåhn om regleringen af ulgiflerne under RiksStaiens 9 Hufvudtilel, anmälde sig och yl t rade Hr von Hartmansdorff:
Jag begär icke alt detta mål skall förekomma näst efter Hufvudlillarne; •y jas har i ett föreg:de ple - Den 15 A^pril. >119 nimi gjort och vill förnya anhållan att det s. k. Bränvins
Betänk, mätte komma näst efter Hnfvudtillarne.
Nu deremot önskar jag blott att ifrågavande mål måtte förekomma efter Hufvudtitlarne.
Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. sådan, som Hr von Hartmansdorff vid öfver läggningens början framställt densamma.
Jag tror icke att sedan öfverläggningen är fulländad det går an att nu föreslå något annat än hvad som utgjort föremål för öfverläggningen.
Eljest anhåller jag ali vi mätte få öfverlägga äfven om det sednare förslaget.
Hr von Hartmansdorff: l fall Ståndets ledamöter och Hiddarh.-Sekret, kunna intyga att jag sagt näst efter: så skall jag icke göra några invändningar.
Men i annat fall anhåller jag att Gr.
Gyldenstolpes framställning icke må föranleda lill milt förslags förkastande.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att det var möjligt alt han misstagit sig om Hr von Hartmansdorffs hemställan, hvilket var så mycket troligare, som han nu af Riddarh.-Sekret, erhållit den uplysning att ordet näst icke förekom i mem.-prot., samt alt det således var Hr von Hartmansdorffs rättighet att få propos. derå att Allm.
JYi 78 må å föredragn:s-listan » upföras efter StatsUlsk:s utlåt. ang:de Stats-regleringen; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade till dehlia Hr von Hartmansdorff hemställan lemna bifall.
Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Besv. o. Ekon.Etsk.
Hr Bergenstråles, Claes, d. 12 dennes på bordet lagda motion, ang:de revision af Slädernes byggnads- och brandordningar med flere åtgärder lill förekommande af större cldskador.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af Hr Adelborg, Anders Otto, Hr Printzensköld, Carl, m. fl. ledamöter SlatsUtsk:s nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagde Utlåt:n: <* JVs 87, i ani. af väckt motion om löneförhöjning för Presidenterne i vissa Rikets Collegier; JVS 88, i ani. af väckte motioner om understödjande af Fabriks-inrättning för Hvilbets-sockers beredning; och M 89, i ani. ar K. M:s Nåd.
Propos. om eftergift af Kronans rätt lill Dana-arf efter afl.
Enkan B. H. Sandelin. 120 Den 15 April.
Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s d. 12 dennes på bordet lagda Utlåt. JV! 90, i ani. af K.
Propos. om beviljande af ett lån lill förlag åt Handlande och Näringsidkare i staden Jönköping.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Äng., m. fl. ledamöter nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagda Mern. och Betänk., nemi.:
BankoUtsk:s Mern.
J\s 32, innefattande föreskrifter till undvikande af penninge-remisser med posterne emellan Stockholm och de orter, der R.
St:rs Bank har Låne-kontor m. m.; samt Serskildta Utsk:s Betänk.
J\s 8, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. samt åtskilliga hos RiksSt.-n väckte motioner om vilkoreu för bränvins-bränning.
Anmäldes och lades på bordet: Bevilin:sUtsk:s Betänk.
M 3, ang:de Tullbevillningen, LaglJtsk:s Betänk.
JVS 26, i ani. af väckte__motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kap. ArfdaB:n, i anseende till deri för vissa fall nu saknade bestämmelser, eller om utfärdande af en serskild författning i ämnet; samt Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s Utlåt.
JVf 79, i ani. af återremiss af Utsk:s Betänk.
M 37, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksStm af d. 29 sisth Mars samt d. 1, 5, 8, 11 och 12 dennes; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m.
I D c n 19 April f. m. 121 Onsdagen den 19 April 1854.
Justerades 2:ne prot.-uidr. för d. 15 dennes samt pleni-prot. för d. 16 sist).
Uplästes ett af Frih. Leuhusen, Carl Herman, inlemnadt sålydande Mern.-:
I anseende lill dels egna, dels Ijensle-ärenden, nödgas jag afresa från Riksdagen, hvarföre jag härmed får äran afsäga mig det förtroende, hvarmed jag varit hedrad, alt vara ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Ctsk., anhållande dock vördsamt att få bibehålla min Riksdagsmanna-rält. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes jemväl följande af Gr. Wachlmeister, Hans, inlemnade Mern.:
Då jag af enskilda göromål är nödsakad alt lemna hufvudsladen, får jag hos R. o. Ad. vördsamt anhålla att blifva från min befattning såsom ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Uisk. entledigad, dock med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Frih. De Geer, Louis, inlemnat den pollet han innehaft såsom Fullmäktig för Friherrliga Attén Roxendorff JH 243, och således uphört att vara Suppleant i Serskildta Utsk., anmodade Hrr Elektorer alt utse 2:ne ledamöter i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. efter Frih. Leuhusen och Gr. Wachlmeister, samt en Suppleant i Serskildta Utsk. efter Frih. De Geer.
Justerades pleni-prot. för d. 18 sisth Mars f. m.
Föredrogs ånyo SlatsUlskis d. 5 och 8 dennes på bordet lagda Utlåt.
M 69, ang:de regleringen af utgifterne under RiksSlalens Fjerde Hufvudtitel.
Detta Utlåt, ansågs böra punktvis företagas till afgörande. lista punkten, angele öfverjly Ilning ar till aflöning sans lagen från anslagen till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
2:dra punkten, äng:de ifrugastälde löneförbättringar för Embcls- och tjenstemän i Kongl. Krigs-Collnn samt upfärande 122 Den 19 April f. m. pä stat af den del af deras aflöning, sorn utgår af under Colini f örvaltning ståhle kassor.
Då jag är en af de motionärer, hvilkas förslag i delta hänseende blifvit af StatsUtsk. förkastade: så anser jag mig höra dels försvara de framställningar jag gjort och dels ål desamma lemna en närmare utredning än jag kunde göra under mitt sjuklighelstillslnnd vid den tid, rättigheten att väcka motioner tog slut.
Förhållandet med denna sak åtföljande:
Sedan hela anslaget lill 4:de Hufvudtiteln blifvit öfverflyttad! från Sta(s-Kont:s till Krigs-Colhii förvaltning, och Konungen, från Colhii t. f. President, infordrat förslag lill verkets förändrade organisation, blef en sådan fastsliild d. 6 Nov. 1849.
Löner och arfvotlén efter den nya staten, upgingo lill 52,500 R:dr hvartill Statsverket bidrog ungefär med hälften och de under Colhii vård stälda kassor med den andra hälften.
Embets- och tjenslemännens antal minskades från öl till 53.
Kassorna hade alltid bidragit till verkets aflöning, men det skedde före år 1849 med 30,715: 8, hvaraf 27,342: 42 löner och 3,372: 14 pensioner.
Enär sålunda försorg dragits om verkets gång, äskade ej Konungen i Stats-proposm 1850, att kassorna skulle befrias från deras bidrag.
Det synes dock hafva varit det rikliga, emedan StatsKont:s aflöning icke lill någon del utgår från de 6 serskilda kassor, hvilka det förvaltar.
Konungen äskade blott att det serskildta anslaget lill ljuspenningarne mätte få ingå i aflöningsstaten, alt en Kammarskrifvare-lön finge öfverflyltas från Stats-Kont:s till KrigsColhii stat, samt att Colhii embets- och tjenstemän måtte, när de blefve behöriga att öfveiflyttas på Allmänna Indragnings-staten der utbekomma sina pensioner, utan afdrag för de löneandelar, som från Krigs-Colhii kassor utgått.
Men P».
St. voro så obenägna att de d. 20 Aug.
1851 förklarade sig icke bifalla någondera af dessa ringa fordringar, anförande att löneregleringen för ett Colhm verkade på lönebeloppen i öfriga collegier och embetsverk, samt att KrigsColhii organisation icke blifvit till Ständernas bepröfvande öfverlemnad.
Detta svar har förmodligen afskräckt Konungens Rådgifvare, att vid denna Riksdag, återkomma med löneregleringsfrågan.
Krigs-Colhii stat fortfar att vara blott tills vidare upgjord, ehuru dess sedan 1847 tillsatte eller befordrade tjenstemän nu mera fått fullmakter.
Enl- den stat, som för Colhm gälde vid 1853 års slut, bidrogo Krigs-Colhii kassor och Fortifikations-Afdelmn till verkets aflöning, på följande sätt, nemi.:
Förenade Mötespassev.-fonden med 3,046: 32.
Indelta Atméeiis nya Mötes-fond med 9,656: 32.
Krigsmanshus-kassan med 5,886: 32.
Mililiae-Boställs-kassan med 6,333: 16.
Forlilikations-afdeln:s anslag till fästningsbyggnader med 733: 16.
Af arrende- och jordskyldsmedel gåfvos 438: — 26,094: 32.
Den 19 April f. m. 123 .Jag vel ej hvarföre den Förenade Mötespasse v.-fonden icke är förenad med Arméeus nya Mötesfond, eller om den förra är, för silf ändamål mindre behöflig.
Imedlertid synes af 1851 års Revisionsberättelse att fondens tillgångar från år 1848 lill 1853 minskats nied 17,972: 44. 1.
Jag vet icke heller om Arméens nya Mötesfond är, mer än tillräcklig, för sitt ändamål.
Jag skulle imedlertid betvifla det, emedan raan klagar deröfver att denna Armées vapenöfningar är o alltför korta.
Att då och enär fonden, som vid 1848 års början utgjorde.. 125,741: 32. 8. hade enl.
Stats-Revisorernes berättelse, minskats vid 1853 års slut lill 82,419: 18. 3. eller med 43,322: 14: 5. de med 9,600 R:dr ärligen förringade långängarne lill Golldi tjenstemän måste göra fonden ännu otillräckligare för sitt egentliga ändamål.
Då ull jenia Soldater i allmänhet måsle åtnöja sig med pension eller s. k. gratial af 12 R:dr om året: sä skulle 490 gamla krigare hafva kunnat pensioneras eller ännu flera fä sitt underhäll förhöjdt om de 5,880 R:dr som från Krigsmanshus-kassan gå lill Krigs-Coll:ii aflöning fått användas lill sitt egentliga ändamål.
Om Militiae boställs-kassan yttrade R.
St. d. 20 Aug.
1851 (JVf 190) sig hafva funnit åtgärder böra vidtagas, hvarigenom missförhållandet mellan hennes inkomster och utgifter undanröjdes: sä alt hon kunde blifva i stånd alt upfylla sin ursprungliga bestämmelse.
St. medgåfvo för den skuld att den pensionsstat af 3,510 R:dr 16 sk., hvarmed kassan var belastad, finge öfverflyttas pä Allmänna Indragningsstaten.
Derjemte fästade 11.
Konungens upmärksamhet på nödvändigheten, att kostnader som för hennes egentliga ändamål vore främmande, mätte för framtiden undvikas.
Imedlertid läto de utgifterna till Krigs-Colb.ii tjenstemän fortfara.
Följden är att kassans behållning från början af 1848, lill början af 1853 minskats med 24,012: 37. 8.
Till kassornas förenämde förminskning hade emellertid en pension till Colini Advokat-Fiskal Lindberg bidragit.
Enl. 2:dra punkten af 8:de Hufvudliteln, hade Stats-Kont. af under bänder hafvande medel, till honom årligen förskjutit den del af hans pension, som Allmänna Indragnings-staten icke vidkändes, samt derföre vid hvarje års slut fått ersättning från Förénade Mötespassev.-fonden, Krigsraanshuskassan och Militiae Boställskassan med j, från hvardera.
Sius skrifvelse 1851, och för alt slippa den halfva pensionens redovisning i 4 särskilda kassor, har Konungen äskat och StatsUlsk. tillstyrkt hela utgiftens öfverflyltning på Allmän Indraguingsslat.
Häldre än att kassorna, mot sakens natur och mot Ständernas åtminstone i ett hänseende uttryckta mening, minskats för sitt ändamål, och häldre än alt Krigs-Collni och Stats-Kont:s räkenskaper fortfarande besväras med trasslet af ömsesidiga räkenskaper för andra dylika möjligen tillkommande pensioner, borde både dessa och aflöningen för Krigs-Coll:ii tjenstemän, utgå af Statsmedel likasom förhållandet är i Stats-Kont.
När Stalspropos:n icke uptog detta Den 19 April f. m. behof, ansåg jag mig böra göra det, emedan det understundom händer, att SlalsUlsk. är benägnare alt bifalla enskilda motioner än Kongl.
Propos:r, såsom förhållandet visat sig vara med den af andra och mig förordade Ingen iör-Corpsen, emot livars löneförhöjning; endast 2:ne reservanter 'antecknat sig, hvaremot 13 reserverat sig\ emot den af Konungen i 3:dje punkten föreslagne Ingeniör-lruppen.
Att rättelse varit begärd blott af enskild motionär är intet skäl lill afslag, då Utsk. tillstyrkt flerfaldiga anslag, blott på sådan grund.
Alt Konungen blott tills vidare fastställt Staten, ehuru tjenslemännen erhållit fullmakter på sina beställningar, är heller icke något hinder.
St. kunna tillsvidare bevilja ett löneanslag, motsvarande dem, som nu utgå från de fyra särskilda kassorna.
Jag öfverlemna!- lill
Ståndet om della felaktiga förhållande bör längre fä fortfara och om ej frågan bör till SlalsUlsk. återremitteras?
O Frih.
Jag vill icke bestrida riktigheten af det förhållande med Krigs-Colkii-kassor, som Hr von Hartmansdorff upgifvit, men jag tager mig friheten att till R. o. Ad. hemställa, huruvida det skulle vara lämpligt för StätsUlsk. att på grund af enskild motion ingå uti en så vidlyftig organisationsfråga som den utaf Hr von Hartmansdorff å bane bragta.
SlalsUtsk. fann anledn. förmoda alt man i delta ämne hade att förvänta en fullständig propos. från K.
M. enär det reglemente som nu finnes är fastställdt blott tills vidare, och jag anser således StatsUtsk. icke hafva saknat skäl att afstyrka motionen.
Hr von Hartmansdorff: flär är icke fråga om någon ny organisation utan endast en förhöjd aflöning; ty den nya organisationen är redan af Konungen npgjord.
Då Utsk. kunnat ingå i en så vidlyftig aflöningsfråga, som den för Ingeniör-Corpsen, så kan jag icke inse något hinder alt göra likaledes i detta hänseende, heldst Utsk. i fråga om Musikaliska Akademien ansett sig oförhindradt att tillstyrka anslag, ej mindre än i fråga om Theatern, för hvilken Konungen hvarken begärt anslag, eller föreslagit någon ny organisation.
Om StatsUtsk. bättre förslår sig på Theatern och Musikaliska Akademien än på Krigs-Coll:m, så har jag orätt; men skulle dock förmoda att Utsk. innehar mera kännedom om embetsverken i allmänhet, an om dessa anstalter för skön konst.
Ingenting är naturligare än alt motionären uti ifrågavar:de ämne söker alt ådagalägga riktigheten af sin framställning och alt deråt bereda framgång, men han har dervid äfven åberopat exempel på StatsUtsk:s förfarande i andra frågor.
Hvad nu dessa exempel beträffar, så tager jag mig friheten hemställa till det Högloft.
Ståndet, huruvida det icke är nödvändigt alt R.
St, ifrån den ena Riksdagen till den andra iakttaga någon conseqvens, så att de ické vid den ena Riksdagen fatta beslut, för hvilkas ändrande ytterligare tillkomne skäl helt och hållet saknas, men hvilka beslut icke destomindre skulle förändras, oaktadt de för sakens bifallen första gången åberopade hinder icke Den 19 April f. m, 125 blifvit i minsta män undanröjda.
Förhållandet är i afseende å denna fråga fullkomligt oförändradt sedan R.
St. vid sistl.
Riksdag förklarade att:
"du förvaltning af ganska betydliga medel bebodde af Krigs-Coll:ii organisation, hvilken icke var till It.
St.rs bedröfvande öfverlemnad, ansågo sig It.
St. icke kunna bifalla hvad K. M. i Näder föreslagit"; oell ännu i närvande stund liar icke någon sådan Nådig Propos. blifvit R.
St. delgifven.
Man beskyller i allmänhet delta
Stånd för att vara alltför frikostigt med beviljandet af Slais-medel.
Jag vill ingalunda medgifva riktigheten af denna beskyllning; men på det att den icke mätte en dag blifva en* sanning, anser jag det vara en pligt, att anslag icke beviljas i vidsträcktare mån, än desamma synas vara lill sin nödvändighet fullständigt bestyrkta.
Af lika stor vigt är det äfven, alt icke bevilja anslag åt ett eller annat verk, under det att de öfrige, som sakna enskilde förespråkare, få helt och hållet slå tillbaka, ehuru vigten af deras åligganden torde vai a fullt jemförlig, för att icke säga öfvervägande, i belraklande af de verks, som ega sådane förespråkare.
Härmed vill jag nemi. icke hafva förnekat det den af Hr von Hartmansdorff gjorda framställning ju möjligen kan hafva många skäl för sig; men månne det icke fastheldrc vöre tjenligast, att Regeringen, som tillsätter Statens ej blott militära, men äfven civila embets- och tjenstemän, samt har inseendet öfver deras verksamhet, behagade, i anledn. af förekommande omständigheter, derom vid Riksdagens början, eller under dess lopp, framställa propos. lill R.
På sådant sätt kunde dessa ärender med mera fullständighet, jemnare och rättvisare fördelning, mindre underkastad tillfälliga omständigheters inverkan, blifva behandlade.
Man bör väl icke misströsta alt angelägenheten deraf någongång gör sig gällande; men denna lidepunkt torde fjermas i samma mån R.
St. genom pallialion och partiella åtgärder gör upskofvet med en systematisk lönereglering möjligt.
Jag vågar således, med instämmande i Frih.
Akerhjelms redan yttrade åsigt vördsamt anhålla, att R. o. Ad. ville godkänna denna punkt af Utsk:s Betänk., så mycket heldre som tillfälle, derigenom beredes, att, utan för stor upoffring å Statsverkets sida, bifalla andra punkter, hvaruti anslag blifvit förordade.
Hr Printzensköld, Carl: Frih.
Cederström har vid för svaret af StatsUtsk:s Betänk, i denna fråga utgått ifrån den grundsatsen, att StatsUtsk., i händelse det bifallit motionen, skulle hafva föreslagit en löneförbättring för Krigs-Colhii tjenstemän, hvilken icke gerna kunde ifrågakomma då man ännu icke varit i tillfälle att bereda andra Verk enahanda förmåner.
I anledn. häraf anser jag mig böra fästa upmärksamheten derå, alt så alldeles icke här är förhållandet, åtminstone uti hvad motionären hufvudsakligen åsyftar.
StatsUtsk. har nemi. upgifvit, hvad också med verkliga förhållandet öfverensstämmer, huruledes motionären anmärkt alt en betydlig del af den Krigs-Colhii embets- och tjenstemän tillfallande aflöning utgår, naturligtvis med Konungens begifvande, ifrån flere af de under Krigs-Colhii förvaltning stående kassor.
Det är 120 Den 19 April f. m, denna omständighet, som, åtminstone så vidt jag kunnat fatta, har föranledt motionären till det förslag hän framställt, enär han önskade att kassorna måtte få behålla sina medel och R.
St. i dess ställe på RiksStaten anslå en summa, som motsvarade det belopp, hvilket nu ifrån kassorna utgår.
Det är visserligen sant att K.
M. härom icke har allåtit någon Nåd.
Propos., och om man utgår ifrån den grundsatsen att intet annat bör beviljas än det sora Konungen föreslår, har man således rätt, men jag undrar sannerligen icke uppå att de täta afsiag, som å R.
Sl:rs sida möll de Kongl. Propos:ne i anslagsvåg, kanske i någon mån kunnat verka derhän, att Konungens Rådgifvare så litet som möjligt vilja besvära R.
St. med några förslag i sådant hänseende och heldre låta aflöningarne gå som de komma än att återigen ifrån R.
St. erhålla ett vägrande svar.
Saken, sådan den af motionären blifvit framstäld, är enl. min öfvertygelse ganska riklig.
St. skulle bevilja den summa som nu utgår ifrån dessa kassor, så blefve kassorne befriade ifrån denna utgift, och ehuru ingen af oss lärer bestrida alt dessa kassor äro allmänna medel, hvarföre äfven, om man betraktar sa' ken ur egande-röltens synpunkt, det kan synas vara likgiltigt om aflöningen utgår ifrån kassorna eller ifrån Statsverket, så år det dock icke likgiltigt om man betraktar det ändamål, för hvilket dessa kassor äro bildade, ty detta ändamål kan icke upfyllas såsom både Konungen och R.
St. malte åsyfta, i händelse en större eller mindre del af dess inkomster måste par la force des clioses användas till fyllandet af andra behof.
Jag skulle således (ro alt del vore väl om en förändring i detta förhållande kunde beredas, och om R.
St. i st. f. alt hila aflöningen utgå frän kassorne, öfverflyttade densamma på RiksStaten.
Jag tror icke att deruti skulle ligga någon inconseqvens eller alt det skulle innefatta någon- åtgärd ifrån R.
St:rs sida, som icke skulle af allmänna omdömet gillas och utaf Konungen med Nåd. välbehag uptagas.
Ifr von Hartmansdorff:
Cederström har anmärkt, att man i allmänhet anser R. o. Ad. alltför mycket begifvet på anslags beviljande.
Men härvid torde böra tagas i betraktande huruvida icke R. o. Ad:s ledamöter, hvilka i allmänhet äro i Kronans tjenst, böra bättre än någon annan, vara i stånd att bedöma hvilka löner som verkligen behöfvas.
Här är dessutom icke fråga om något anslag, som skulle komma R. o. Ad:s ledamöter (ill godo; ty om besparingar göras på Mötes-passev.- eller Krigsmanshus-kassan, så är det klart att de förra komma arméens öfningar; och de sednare afskedade soldater lill godo.
Man har åberopat det sammanhang, denna fråga egde med andra verks organisation. Ja! men Krigs-Colhm är icke det första verk, hvars organisation nu skulle företagas.
Den hade kunnat sägas vara den första vid 1851 års Riksdag.
St.- då gifvit det svar, som här blifvit ifrågasatt: så hade det kunnat hafva något skål för sig.
Men nu klafver icke conseqvensen hös R.
St. att de skulle vägra ständigt anslag åt Krigs-Colhm, utan den fordrar
Den 19 April f: m. 127 tvertom att de medgifva elt sådant; ty då R.
St. vid 1851 års Riksdag beviljade ständig Stat åt HofR:na, så gåfvo de med detsamma en ledning för dylika Staters bestämmande åt de öfriga / Verken.*
Den, som Konungen [; för Krigs-Coll:m fastställ, är, hvad / ledamöternes löner beträffar, i det närmaste öfverensstämmande med f Hollt mas, ehuru i ringare omständigheler derifrån afvikande, hvil ket jag äfven i min motion anmärkt.
Imedlertid lärer hvarken 1 Krigs-Colhm eller något annat verk kunna inse hvarföre de skulle slä tillbaka för HofRma.
Hvad som är rätt för dessa collegiala verk matie äfven vara rätt för Krigs-Colhm, isynnerhet som man af Stats-propos. ser ali det Colhm, som af alla har minst att göra, nemi. Bergs-Colhm, fåll en sådan Stat, att dess ledamöter hafva J större inkomster än ledamöterne uti vissa andra collegier.
Nu skulle förhållandet blifva, att de sora hafva mest alt göra få de minsta * lönerna och de som hafva minst att göra få de största.
Sådant måtte icke vara rätt.
Man har äfven åberopat att vederbör:de Chef borde göra framställning om dylika löne-förbälIringar.
Jag har dock redan om förmält hvarföre vederbörande Chef, efter min förmodan, underlåtit sådant.
Då måtte det väl icke vara ur vägen att andra försöka sin lycka, hvilket man vid innevande Riksdag, äfven har sett med framgång blifvit gjordt.
Jag har således trott mig kunna hoppas lika stor framgång åt denna fråga, som den, hvilken förslaget om Ingeniör-corpsens förbättrade aflöning rörer.
Del kan icke förutsättas annat än alt K.
M:s upmärksamhet varit fästad vicj Krigs-Colhm och det säll, hvarpå aflöningen derstädes utgår, och man måste således äfven förutsätta alt K.
M. haft något skäl att icke aflåta Nåd.
Propos. i ämnet för att få det tydligen insedda missförhållandet rättadt eller ändradt.
K. M. torde hafva insett detta missförhållande lika väl som motionären, och för min enskilda del måste jag erkänna att jag äfven vid sista Riksdagen icke lät tillfället förbigå utan alt i min mån söka fästa upmärksamheten härpå.
Hvilka skäl hufvudsakligen hafva förmått K.
M. att vid delta tillfälle icke uti ämnet afgifva någon Nåd.
Propos., anser jag mig icke nu böra omnämna, men man kan taga för afgjordt alt sådana finnas och att de varit af öfvervägande vigt.
Ett skäl, som är för alla uppenbart, har varit det, att K.
M. icke har velat utaf R.
St. yrka anslag för sådana ändamål, som möjligen kunnat upskjutas, nu då så många oundgängliga behof förefinnas, hvilka föranledt K. M. att af R.
St. äska högre anslag än vid någon föreg:de Riksdag.