Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tager mig således friheten hemställa, om icke R. o. Ad. ville såsom sin gemensamma tanka förklara, att 109 § Reg.F. bör sättas i likstämmighet med den ändring, som R. o. Ad, nu, såsom sin gemensamma tanka, förklarat böra äga rum i afseende på 80 § Riksd.Ordn. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade äfven som sin gemensamma tanke förklara, att 109 § Reg.F. skulle ändras till likstämmighet med den ändring, hvilken R. o. Ad. nu förklarat som sin gemensamma tanka i afseende på 80 § Reg.F, Bifölls, •
Vid förnyad föredragning godkändes till grundlagsenlig behandling efter 56 § Reg.F. de förslag till förändringar i grundlagarna, hvilka af Constit.Utsk. blifvit framställda uti dess d. 9 dennes f. m. på bordet lagda memorial: N:o 42. med föreslaget tillägg i 99 § Reg.F, för Just.- ombudsm:s berättigande att bevista RiksSttns plena; JNT:o 43- med föreslaget tillägg i 38 § Riksd.Ordn!
Ånyo föredrogs Constit.Utskts d. 9 dennes f. tn. på bordet lagda roemor.
N:o 44 ' frågan, rör:de behörigt
Utsk, för upptagandet af motionerna om Riksdagens prorogation.
Då här icke lärer vara 374 Don -jj October e. m. fråga om annat, än att komma ur en liten dilemma, en följd af våra besynnerliga former, får jag hemställa, om R. o. Ad. icke skulle vilja förena sig om att förvisa frågan till Constit.Utsk. Hr Hjärne, Harald:
Lika med Hr Dalman, skulle jag önska, att vi vore ifrån denna fråga, efter den icke kan komma att lända till något resultat; men då hvad Ständerna häruti besluta kommer att blifva ett prejudicat, som man framdeles säkerligen icke skall underlåta att åberopa, är det kanske nödigt att låta den blifva afgjord.
Jag tror icke lika med Constit.Utsk., att det varit nödvändigt att återförvisa frågan hit.
Constit.Utsk. har blott fästat sig vid 3 inom. 44 § Riksd.Ordn.; men jag tror, att om Constit.Utsk. på samma gång fästat sig vid 3 mom. 29 § Riksd.Ordn. hade Utsk. genast kunnat yttra sig öfver, hvart frågan borde förvisas; ty detta morn, lyder sålunda: ”Då hos RiksSt:n olika meningar uppstå, ang:de nya Utsk;s tillsättande eller till hvilket Utsk. uppkomna frågor och ämnen böra remitteras och Stånden ej genom bestämd pluralitet kunna skiljaktigheterna afgöra, åge då Constit.Utsk. att, med R.
St:s rätt och i deras ställe, derom besluta.”
I allmänhet tyckes vara taget såsom grund, att en fråga icke kan flera än 2:ne gånger förekomma hos Stånden.
Nu är det 3:dje gången, sorn denna fråga är före, och jag kan tänka mig ett sådant svar på detta memor., att den flera gånger ännu kan förekomma.
Derföre har jag trott, att det svar vore tillräckligt, som R. o. Ad. förra gången gaf, och att Constit.Utsk, deraf hade tillräcklig ledning för att behandla frågan, och att således denna remiss är öfverflödig; men då den icke kan kallas alldeles olaglig, ehuru jag anser sjelfva hufvudfrågan vara det, så förenar jag mig med den siste värde talaren derom, att vi mätte remittera målet till Constit.Utsk.
Jag anser Constit.Utsk. icke hafva kunnat afgifva annat memor., än det, som nu är föredraget. R. o. Ad. har icke beslutat, till hvilketdera Utsk. frågan bör remitteras; men R. o. Ad. bar förklarat, att icke
Qecon,Utsk. dermed skall taga befattning.
Det är tydligt, då grundlagen i 29 § Riksd.Ordn,, som Hr Hjärne rätteligen esile*’nt, innehåller skyldighet för Constit.Utsk. att skilja de frågor, i afseende på hvilka Stånden icke kunna komma öfverens, hvart remitteras bör, att Stånden, hvart för sig, skola hafva heslutat remiss till bestämdt Utsk.
Nu har sådant icke skett, utan i stället för att, på sätt Oecon.- Utsk, med dess anmälan om Utsk:s obehörighet att behandla frågan åsyftade, nemi. bestämdt beslut, hvart frågan borde remitteras, har R. o. Ad. endast förklarat, att Qecon.- Utsk, icke tillhörde att handlägga ämnet samt öfverlemna! åt Constit.Utsk. att rör:de motionens behandling sig utlåta, Vid ett sådant förhållande har Constit.Utsk. icke kunnat
Den 27 October e. m. annat än förklara det icke tillhöra sig att afgöra, hvarthän frågan må förvisas, innan de Stånd, som sådant underlåtit, bestämdt ytlrat sig om något visst Utsk:s behörighet att handlägga frågan.
Om derföre nu, på sätt Hr Dalman föreslagit med åberopande af 34 § 2 morn. Riksd.Ordri., II. o. Ad. skulle vilja hänvisa frågan till Constil.Utsk., och de öfriga Stånden deruti instämma, så blir frågan klar.
Det åberopade mom. i 34 § lyder nemi. sålunda: '”Vilja R.
St. hellre, än att tillsätta flera Utsk., remittera sådana mål, som till visst Utsk. icke höra, antingen till Besvärs-och Oecon.
Utsk., eller till något af de öfriga, förut tillsatta UJtsk.j vore samma Utsk. pligtigt att med dess utlåt;, i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett maij i enlighet med R.
St:s deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör afgöras.”
I öfverensstämmelse med detta morn kan och bör frågan således gå till Constit.Utsk., då, i händelse de öfriga Stånden deruti instämma, det är klart, att frågan är afgjord.
Det är, efter min tanke, alldeles klart, att Frih.
Cederström har rätt, då fråga är om sådana motioner, i afseende hvarpå ingen fråga kan uppstå, om de hro stridande mot grundlagen eller icke.
Det är möjligt, att jag misstager mig, emedan jag icke äger Frih.
Cederströins erfarenhet; men jag hemställer till Hr Frih., hurti Constit.Utsk. skulle yttra sig, om Landtm, vägrade propos* på remiss och Ståndet gillade denna vägran, eller om R. o. Ad. beslöt, att motionen icke skulle remitteras.
I begge dessa fall skulle Constit.Utsk., efter Hr Frih:s åsigt, icke komma i tillfälle att besluta, hvart remitteras skulle.
Det är blott några plenidagar sedan, vi hade bevis uppå, att remiss å en motion kunde Vägras.
I händelse R. o. Ad. och PresteSt. hade beslutat, att frågan om riksdagens prorogation icke skulle till Utsk. remitteras, är det klart, att Constit.Utsk; på de öfriga Ståndens remiss, hade upptagit frågan, hvart remitteras skulle; men i händelse Constit.Utsk. ansett den vägrade propos., Ilr Hjärne förutsatt, vara enlig med grundlagen, och att förslaget, såsom grundlagsvidrigt, icke kunde upptagas, hade Utsk. förklarat, att frågan vöre af beskaffenhet att icke kunna remitteras.
Men dertill fordras, att R. o.
Ad. och PresteSt. antingen remittera frågan till något Utsk., eller ock förklara, att remiss deraf icke bör ske.
Nu har R. o. Ad. icke gjort någotdera, titan blott lemnat åt Constit.Utsk. att utlåta sig, hvart remitteras skall, hvilket likväl icke kan ske, förrän Ståndet fattat ettdera af dessa beslut, som Ståndet således måste fatta\ och derom har jag anhållit. 3?6
Dan 27 Octo ber e. ra.
Gr. Frölich, Da v.:
Den dilemma, hvari R. o. Ad. synes vara om hvad som skall tillgöras vid denna fråga, synes mig härröra deraf, att man går ut från den förutsättning, att ovilkorligen alla motioner, som göras och sorn icke äro grundlagsvidriga, böra till Utsk. remitteras.
Jag har redan uti ett föregående plenum uti en sak, nära nog sådan som denna, ansett, att motioner kunna väckas, som, utan att vara grundlagsvidriga, dock äro af natur att icke behöfva någon utredning i Utsk. och att något stadgande i Riksd.Ordn. föreskrifver deras remiss till Utsk.
De äro nemi. af natur, att, derest Stånden, efter communication sinsemellan, blifva ense om motionen, densamma kan föranleda till en und, skrifvelse till K. M., som dera äger fästa det afseende, han för godt finner.
Man kunde invända, att i en fråga, sådan som denna, skulle, derest alla 4 Stånden förenade sig om riksdagens prorogation, K.
M. svårligen kunna annat än bifalla denna begäran, hvilket skulle leda till svåra prejudicat för framtiden.
Jag kan icke finna, att en grundlag kan uppfatta och föreskrifva former för behandlingen af alla frågor, som kunna finnas af nödvändigheten påkallade.
Jag tror, att vissa frågor finnas, sorn stå likasom utom grundlagen, och jag ser ingen våda uti, att alla 4 Stånden, utan föregående utredning af Utsk., kunna till K. M. frambära en und.
Önskan i en fråga; ty om hela Representationen och Konungen finna någon åtgärd nödig, vore det bra underligt, om den icke skulle verkställas derföre, att intet stadgande derför finnes i grundlagen.
Är framställningen vådlig, så afslås den; och skulle K.
M. komma med någon propos., för hvilken ingen föreskrift finnes i grundlagen, så afslås den af Ständerna, och derigenom är all våda förekommen.
Jag tror således, hvad särskildt förevar, fråga beträffar, att R. o. Ad., som förut förklarat densamma icke tillhöra Oecon.Utsk., nu bör förklara densamma vara af natur att icke behöfva remitteras till något Utskrs behandling.
Jag har förut yttrat, att 56 § Reg.F. tydligen stadgar, att allm. frågor, som uti R.
St:s plena väckas, ej må till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utsk., och att 44 § Riksd.Ordn. innehåller, att allm. frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma under samtliga RiksStms öfverläggning och pröfning, ej må i R.
St:s plena till omedelbart afgörande upptaga?, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utsk.
En sådan form, som Gr.
Frölich framställt, kan icke äga rum; ty det faller af sig sjelf, att, då samtliga Stånden, utan remiss till Utsk., beslutat uti en fråga, desamma hafva beslutat emot föreskriften i 44 § Riksd.Ordn., enär just den omständigheten, att frågan kan blif - Den aj Octobcr e. m. blifva föremål för samtliga Ståndens bepiöfvande, hevbar frågans beskaffenhet såsom allmän, och att frågan, såsom sådan, icke utan föregången remiss till Utsk. får af Stånden pröfvas; och lärer således det förfarande, Gr.
Frölich tillstyrkt, icke kunna af Hr Gr. o. Landtm, ti i Is Läd jas.
Hr Hjarne: Gr.
Frölich har här kommit fram med en sats, som jag icke kan godkänna.
Han har nemi. sagt, att frågor kunna uppstå af den natur, att de äro utom grundlagen, men likväl af beskaffenhet, att de böra bifallas och sedermera af K. M. sanctioneras.
Jag, för min del, kan icke finna, alt någon fråga, som står utom grundlagen, kan komma att behandlas annorlunda, än som är föreskrifvet för grundlagsfrågor i allmänhet, emedan det vore ett farligt prejudicat, om den behandlades annorlunda.
Henna fråga har ej varit satt utom grundlagen, och derföre har jag från första början varit emot att behandla den på sätt, som här Sr i fråga.
Jag har yttrat detta, för alt icke anses godkänna den sats, som Gr.
Frölich framställt.
Jag önskar, att Hr Gr. o.
Landtm, framställer propos. till remiss till Conslit. Utsk., hvilket är det enda Utsk., som kan behandla dylika frågor, ehuru på helt annat sätt, än man nu tyckes åsyfta med remissen; men jag får på förhand förklara, att jag besvarar propostn med nej. Gr. Frölich:
Den siste värde talaren har erkänt, att denna fråga står utom grundlagen, och då ser jag icke, hvarföre man icke helt simpelt svarat nej derföre, att den står utom grundlagen.
Så hade man kunnat göra.
Jag får ej rätt på den § i Riksd.Ordn., jag ville åberopa; men jag minnes, att der står någonstädes, alt frågor af annan än allm. beskaffenhet kunna utan föregående remiss afgöras.
Jag har yttrat min tanke, hvilken jag länge begrundat och vid hvilken jag qvarstår. R. o. Ad. får för öfrigt i denna sak göra, huru Ståndet behagar.
Lika med Hr Hjärne nitälskar jag för, att ingen fråga niå behandlas i strid med grundlagen; men talaren har förutsett, att grundlagen uti Landtm:* och hvarje Talmans klubba ligger vården om grundlagens helgd.
Vi hafva ingen annan utväg att hindra pröfningen af ett mål, som är grundlagsvidrigt, än derigenom, att Talmannen nekar propos. å remiss.
Yrka vi dä propos., så får Constit.Utsk. skilja emellan Ståndets tanka och Talmannens; men om Talmannen icke vägrar propos., måste målet upptagas och behandlas, och då kan svaret blifva både ja och nej.
Jag tror, att frågan kommit på en oriktig väg derigenom, alt man trott sig kunna fordra Constit.Utskls utlät, till hvad Utsk. frågan borde remitteras, innan alla Stånden ännu förklarat, till hvilket Utsk. de anse remiss böra ske. i5 H. 4* 378 Dea 37 Oe tober e. ra.
Jag hemställer derföre vördsamt, att vi matte besluta remiss, på det frågan måtte komma i det skick, att Constit.- Utsk. dermed lagligen må kunna förfara.
I anledn. af den siste värde talarens yttrande ber jag alt få nämna, att jag icke förbisett, hvad han deducerat, nemi. att det ligger uti hvarje Talmans magt att inom Ståndet bestämma, huruvida en fråga är grundlagsvidrig eller icke, utan är det just derföre jag begärt remiss till Constit.TJtsk., genom hvilken begäran jag tror mig hafva bevisat, att jag ställt mig grundlagen till efterrättelse, emedan jag annars, endast ledd af min enskilda öfvertygelse om den väckta frågans grundlagsvidrighet, naturligtvis hade ansett dén icke böra remitteras till något Utskott.
Lyckan har gynnat mig att uti Frih.
Cederströms eget exempel få reda på 49 § 3 mom.
Riksd.- Ordn ., hvarest förekommer följande mening: ”Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom preliminära hemställanden &c.’’ Jag kan således icke föreställa mig annat, än att det finnes 1:0 allni, frågor, 2:0 preliminära hemställanden och slutl. för det 3:dje frågor af annan än allmän beskaffenhet, som icke äro preliminära hemställanden.
Förevar. fråga är af annan än allmän beskaffenhet, utan att likväl vara någon preliminär hemställan.
Det är en fråga, som sällan uppstår, meri en af de, som kunna uppstå och som grundlagsstiftaren tänkt sig under annan än allmän beskaffenhet, och hvilka det ligger i sakens natur att Konung och Ständer kunna afgöra utom grundlagen och utan våda för Statsmagterna.
Jag hade icke väntat mig att få höra 2 mom. i 49 § Riksd.Ordn. uppläst, der det talas om andra än allm. frågor, då jag nyss förut tagit mig friheten uppläsa ur 44 § Riksd.Ordn. definitionen på hvad med allm. fråga förstås.
Frölich har trott, att den förevar, frågan vore af annan än allm. beskaffenhet; men då 44 §5Riksd.- Ordn. innehåller, att frågor, hvaröfver alla 4 Stånden kunna eller böra besluta, äro af allm. beskaffenhet, och således frågor af annan än allm. beskaffenhet måste vara sådana, hvaröfver icke alla 4 Stånden kunna eller böra besluta, och alla 4 Stånden böra och kunna besluta öfver förevar, fråga, följer deraf, att frågan äfven är af allm. beskaffenhet.
Då likväl frågor af allni, beskaffenhet icke kunna pröfVas och afgöras utan föregången remiss tili Utsk., blir häraf en ytterligare följd, att denna fråga måste till Utsk. remitteras, innan den kan blifva föremål för Ståndens pröfning.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm., i öfverensstämmelse med 34 § 2 morn. Riksd.Ordn., ville framställa propos. till remiss af detta ämne till Gonstit.Utsk. Gr.
Det är egentligen för att Dea a3 Oetober e. m. 3'9 förekomma den långsamma behandlingen af dylika mål som det närvar., -sorn jag skulle vilja föreslå, att R. o. Ad. etablerade den princip i afseende på behandlingen af sådana frågor, som Gr.
Frölich föreslagit.
Vi hafva dessutom prejudicat i detta afseende.
Adresser till K.
M. äro nemi. så behandlade; och med denna fråga är förhållandet sådant, att framställningen till K.
M. icke behöfver komma från alla 4 Stånden, utan kan ett enda Stånd ingå med den underd. anhållan, motionen innefattar; och då frågan således icke är af allm. beskaffenhet, finner jag Gr.
Frölich hafva ägt största anledn. till sin ide, hvilken jag således understödjer, utan att derföre vilja motsätta mig remiss till Constit.Utsk., i händelse Ståndet så skulle vilja besluta.
Jag skulle icke hafva emot att afgöra detta mål på hvilket sätt som helst; men det måste jag tillstå, att jag finner det af Gr.
Frölich föreslagna sätt ingalunda öfverensstämmande med grundlagen, ty om någon fråga är af allmän beskaffenhet, så är det väl denna.
Jag tror, att man missförstår betydelsen af benämningen allm. frågor i grundlagen.
Man tror, att dermed forslås något, som är allmänt.
Men allm. frågor är en terminus technieus i grundlagen, hvilken omöjligen kan sträcka sig till frågor i allmänhet, utan endast till de frågor, som Riksd.Ordn kallar allm. frågor.
När nu likväl ordalydelsen i det af mig upplästa mom. är sådan: ”Hvar och en fråga af annan än allm. beskaffenhet, äfvensom preliminära hemställanden och förfrågningar &c.,” så vill jag fråga hvar och en, som förstår Svenska, om icke med orden frågor af annan än allm. beskaffenhet, såvida dessa ord skola hafva någon betydelse, måste afses sådana frågar, sorn icke höra till classen af allm. frågor, sådana som Riksd.- Ordn. menar.
Jag instämmer med Hr Dal man deruti, att om någon fråga är allm., är det denna, som innehåller, att alla våra discussioner skulle upphöra för en tid.
Jag skulle äfven tro, att, om R. o. Ad. icke liar något angelägnare att göra, än att disputera om en form, som är likgiltig, emedan saken är förfallen, man kunde fortfara med denna discussion; men då R. o. Ad. har så många mål oafslutade i jemnförelse med de öfriga Stånden, hemställer jag till en hvar, om det lönar mödan att tvista härom.
Mig synes derföre, att man antingen kan låta frågan förfalla, eller remittera densamma till hvad Utsk. som helst, blott man icke vidare förnöter tiden härmed.
Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade besluta, att de väckta motionerna, jörtde riksdagens prorogerande, borde, med stöd af a meni. i 34 S Rih-sd.- Ordn., lill Constit.Utsk. remitteras.
Bifölls. 38o Den 27 October c. m.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda betänk. iV:o 137 i anleda, af Hr Gr. O. A.
Cronhjeims motion om afskaffande af stockstraff.
Då jag icke motsett något förandradt resultat af en återremiss, har jag icke heller velat yrka derpå, utan får blott till prot. nedlägga min reservation mot R. o. Ad:s beslut, under förklarande, att jag anser stockstraff i alla möjliga fall kunna afskaffas.
Till pröfning företogs LagUtskrs d. g dennes f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 133 öfver Riksd.fullm.
Erikssons motion örn inskränkning i allin, åklagares rätt att anställa åtal å vissa brott.
Jag vågar till R. o. Ad. hemställa, om icke ifrågavar. betänk, bör återremitteras.
Mig synes, att motionären haft ganska mycket skäl för den lagförändring, han föreslagit.
Han har nemi. utgått från den riktiga synpunkt, att allm. åklagares oinskränkta ratt till åtal i förevar, afseenden snarare skulle motarbeta, än befordra sedligheten, då åklagaren äger rätt att intränga uti husliga förhållanden.
På den lägre punkt af bildning — 0111 än högre än i andra länder—, hvarpå vår allmoge står, kali ofta ordvexling emellan barn och föräldrar uppkomma rörande ohetydliga förhållanden inom husliga kretsen.
Meri fortfarande af den olycksaliga husbehofsbränningen kan det ock hända, att de supa tillsammans, blifva öfverlastade och råka i ordvexling.
Delta är visserligen ganska olyckligt; men den uppkomna osämjan kan dock lätt försonas deremellan.
Enligt nu gällande lag har likväl allm. åklagare rättighet att anställa åtal, ehuru föräldrarna skulle vilja förlåta sina barn deras felsteg i detta fall.
Jag tror icke, alt detta bidrager till att skydda föräldrarna mot förolämpningar, eller att belasta den vördnad, kärlek och tillgifvenhet, som emellan föräldrar och barn böra äga rum.
På dessa och öfriga af motionären anförda skäl, anhåller jag 0111 återremiss.
Jag hemtar anledning till den förmodan, alt resultatet af återremissen skall blifva ett förandradt tillstyrkande, emedan, efter hvad man sagt mig, det besynnerliga förhållande inträffat, att vid motionens föredragning och afgörande i Utsk. endast en ledamot af hvarje Stånd, ordföranden inberäknad, tillstädesvarit och 2 ledamöter stadnat mot 2, så att votering med slutna sedlar måst anställas, då resultatet berodde af hvilkendera sedeln, som blef förseglad.
Utsk:s beslut har således egentligen endast haft 2 röster för sig; och, såsom man ser af betänk., hafva tveune ledamöter reserverat sig mot beslutet.
Den 37 O c to ber e. m.
Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.:
Jag uppträder för att förena mig med Hr
Dalman uti begäran om återremiss af detta betänk.
Hvad Hr Dalman uppgifvit är alldeles riktigt, och jag motser också måhända ett förändradt beslut, i fall betänk, återremitteras.
Jag var icke närvar, i Utsk., då beslutet fattades, oell har således icke bidragit till detsamma.
Jag önskar, att betänk, måtte återremitteras.
N:o i33 återremitterades.
Upplästes och lades på bordet ett prot.-utdr. från Prest.
St. af d. 2j dennes, af innehåll, att Ståndet inbjudit de öfriga RiksStln att sig med PresteSt. förena i följande beslut: 1:0 att R.
St. skulle i en underd. skrifvelse anhålla, det K.
M. läcktes i nåder bestämma, att riksdagen sist inom tiden emellan d. i5 Dec. och Jul skall afslutas; 2:0 att alla Ulskm skulle i allmänhet anmodas att sist inom d. 10 Nov. inkomma till RiksSltn med utlåt, i de frågor, hvilka äro af den beskaffenhet, att de icke kunna förfalla, och att de, utan hinder af Ständernas beslut i andra mål, kunna handläggas; äfvensom att d. 10 Nov. skulle särskildt såsom prescriptionstid bestämmas, inom hvilken vissa uppgifna utlåtrn borde till Stånden inkomma; och skulle Utsktn anmodas att till tidens vinnande, utan att afbida tryckningen, omförmälda betänk:n skriftligen inlemna.
Upplästes och Judes på bordet nedannämnda utlåt:n från Stats- Utskottet: N:o 290. öfver anmärkn:r vid betänk.
N:o ig4 i anleda, af K. M:s nåd. propos. till R.
St., ang:de fortfarande anslag till Uildiscontens förstärkning samt ullcuiturens och ullproduetionens befrämjande; N:o 291. i anledn, af erhållen återremiss å betänk, N:o 2o3 i fråga om beviljandet af extra anslag till försvarsverkets islåndsättande, allm. arbeten m. m.; Nto 2g2. ang:de verkställd omröstning till följd af RiksSt:ns skiljaktiga beslut uti de frågor, som omförmälas i StatsUtsk:s memor.
Atris 256, 277, 280 och 281; Wto 291. i anledn. af K.
St., angtde tillökning i lånebidraget till Manufactur-discontfonden; N:o 294. öfver anmärkn. vid betänk.
W:o 266 i fråga om beviljandet af ett creditiv för bestridandet af de kostnader, som genom farsoten cholera föranledas; Bevil] nings-Utskottet:
W:o 35. i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utskts betänk.
N:o i3 om stämplade pappersafgiften; Wto 36. ang:de verkställigheten af R, St:s beslut, att 3§a Den 27 October e. m. sportlarna inom K. M:s Cancelli hädanefter skola utgå till Kronan såsom ehart® sigillatse-afgift. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. & till 10 på aftonen.
Thorsdagen den 3o October 1834» Plenum kl. 10 f. m.
Justerades 5 prot.-utdr. för d. 27 dennes e. m.
Sirs underd. skrifvelser till K. M.:
N:o 177. angrde regleringen af utgifterna under Riksstatens torde hufvudtilel; Nro 178. i fråga om försäljning till skatte af kungsgårdar och en del andra kronolägenheter; Nro 179. ang:de skyndsam handläggning af mål, rörtde recognitions- och kronoskogar; Nro 180. angrde upphörandet af den af vissa collegier, academier och allm. inrättningar hittills åtnjutna rättighet att undfå ersättning af Banken för den förlust, som de, till följd af förändradt vexlingspris, fått vidkännas vid silfvervexling; Nro i8r. om afskaffande af det i lagen stadgade dödsstraff genom rådbråkning; Nro 182. om meddelandet af nådig föreskrift, att förhör uti grundlagarna böra ingå i alla de academiska examina, som berättiga till inträde i statens tjenst; N:o 183. 0111 skyldighet för dem, som undergå prestexamen, att ådagalägga kunskap i vexelundervisningsmethoden, dels angrde rättighet för Lancasterlärare att prestvigas.
Företogs till pröfning StatsUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
Nro 273, dels i anledn. af K.
Mrs nåd. propos., angrde grunderna för markegungsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tionde-anslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner.
Hr von Hartmansdorff, Aug.r
En väsendtlig omständighet, hvari betänk, skiljer sig från den K. proposm i detta ämne, rörer sättet att förekomma årlig omvexling i markegångspriset. K. M. har nemi. föreslagit, att detta borde bestammas efter medlet af sednasle 5 årens pris och der - Den 3o Octol>cr f. m. 383 efter gälla intill påföljande riksdag.