Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 22 Maj e. m. 469 Hvad slutligen beträffar Hr v. Köchs yttrande, att kanske i en framtid, om Borgare- och Bonde-Stm komme att utgöra hela representation, de då skulle stadga detsamma som här är föreslaget, så, der så olyckligt hända skulle, må de då göra det; men vi måste besluta som rättvisa och konseqvens synas oss kräfva.
Gr- Posse, Arvid:
Då komunallagen i sitt närvarande skick beröfvar större jordegare rösträtt för sådana delar af deras egendom, som äro utarrenderade, tror jag att man satt en alldeles tillräcklig bom för den röstöfvervigt, en eller annan större jordegare kunde hafva, och det synes mig obilligt, om man derutöfver än ytterligare ville inskränka hans rösträtt.
Utsk:t anför bland sina motiver, att det möjligen kunde hända att kapitalisten skulle kunna besluta att med kommunens kassa företaga arbeten, som endast komme honom sjelf till godo, men finge bekostas af de mindre jordegarne.
Om så skulle ske, synes det mig att beslutet vore så olagligt, att man kunde yrka dess upphäfvande, enär det vöre grundadt på origtiga grunder.
Vid sådant förhållande, och då det synes mig orimligt att de större jordegarnes rösträtt än ytterligare inskränkes, mer än den redan är, och då jag icke för mig kan dölja, att om ett sådant stadgande som detta antages och blilver lag, så är detta ett dråpslag åt det nya representationsförslaget, emedan det är mer än sannolikt att det aldrig kan gå igenom, om en sådan tendens nu skulle göra sig gällande, så får jag hos R. o. Ad. yrka afslag å ifrågavarande punkt.
Ahlströmer:
En talare har här yttrat att icke någon reservant af de två andra Stånden uppträdt; men det finnes likväl en reservant af Borgare-St.
1 allmänhet bör man väl icke vidtaga förändringar i nya författningar, förr än man kan vara säker på att de äro olämp lige, och Utsk:t har icke kunnat uppgifva ett enda fall, då något sådant röstvälde utöfvat inflytande på kommunen.
Under sådana förhållanden, och då man icke framlagt några andra skäl, synes det mig icke behöfligt att för tillfället vidtaga någon förändring härutinnan.
Posse har nyss anfört, hurusom de stora jordegarne redan äro inskränkte till sin rösträtt, så att arrendatorerne rösta för sig sjelfve.
Det förslag, Hr v. Koch framställt, skulle i valet emellan två vara rätt bra, men då något stadgande f. n. icke är behöfligt, och Hr v. Koch sjelf medgifver detta, synes det mig icke att man nu bör vidtaga några förändringar.
Lika med flere föregående talare, anhåller jag om afslag å punkten, och bibehållande af densamma sådan den nu är.
Omen person skattar för kan jag icke finna annat, än att han har befogenhet att rösta för dessa g; och då härvid hvarken några olägenheter visat sig, eller, mig veterligen, någon farhoga försports, så torde ingen förändring vara af 470 Den 22 Maj e. m. nöden, hvarföre jag förenar mig med dem, som yrka afslag å punkten och bibehållande af den gamla §:n oförändrad.
Landtm., att derunder hade yrkats, dels af Hr v. Koch, att Utslcts förslag skulle bifallas med den förändring, att §:ns l:sta mom. erhölle följ:de lydelse: »Röstvärdet skall beräknas efter det en hvar röstegande åsätta fyrktal.
Utgången bestämmes efter enkel röstpluralitet, utom i frågor som angå beviljande af anslag till nya ändamål eller bebof, för hvilka erfordras bifall af två tredjedelar af de afgifna rösterna;» dels och af Frih. Cederström m. fl., att Utskrts förslag måtte afslås.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till föreslaget utan förändring, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till detsamma, med den af Hr von Koch föreslagna förändring, hvilken propos. jemväl med nej besvarades, och slutligen propos. på afslag å Utsk:ts ifrågavarande förslag, då svaren utföllo med många ja, jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Utsk:ts å sid. 8 afgifna förslag till förändrad lydelse af §59.
Det är icke min mening att göra någon anmärkning mot syftet af detta stycke, utan tvärtom; men punkten innehåller: »med iakttagande' af de bestämmelser och undantag, §§:na 8, 9, 10 och 12 innehålla», och det är detta, som, med anledning af R. o. Ad:s nyss fattade beslut, bör ändras.
Der bör nu i stället sättas »§§:na 8, 9 och 10;» och med denna förändring, hvarom jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtm:s propos., får jag yrka bifall till punkten.
, bifölls §:n med den förändring, att den i sednare mom. förekommande hänvisningen »§§ 8, 9, 10 och 12» utbyttes emot »§§ 8, 9 och 10».
Utsk:ts å sid. 8 och 9 afgifna förslag till lydelse för § 64.
Utsk:ts sista hemställan.
Bifölls, med erinran om iakttagande af hvad R. o. Ad. i ämnet beslutat.
Det formtdär, Utsk:t här framlagt, torde väl äfven böra återremitteras, på det Utsk:t må komma i tilläile att vidtaga de förändringar, som blifvit en följd af de beslut, Den 22 Mej e. m. 471 de särskilda Stånden fattat, och anhåller jag således om Hr Gr:s o.
Landtm:s propos. härå.
Landtrn:s i anledning häraf framställda propos, beslöt R. o. Ad., att de vid Betänk:t fogade formulär skulle återremitteras, för att bringas till öfverensstämmelse med R. o. Ad:s i sjelfva saken fattade beslut.
Föredrogs och bifölls Lag-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Mern.
N:o 34, ang:de ställande af ytterligare ett Sekreterare-arfvode till Utsk:ts disposition.
Föredrogs ånyo Hr Reutersvärds, Patrik, den 13 och 20 dennes bordlagda förslag om aflåtande af inbjudning till Högv.
Preste-St. att biträda R. o. Ad:s beslut i afseende å 7:de punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 88, ang. lånebidrag för anläggning af en jernväg mellan Köping och Uttersberg, med grenbana till sjön Lillsvan.
Ehuru jag delar den åsigt, R. o. Ad. uttalat, att frågor kunna förekomma, som äro af den beskaffenhet att en inbjudning bör aflåtas, får jag bekänna att jag i denna fråga anser mindre lämpligt att inbjuda ett annat
Stånd att frånträda ett redan fattat beslut.
Det är nemi. endast i sådana frågor, der besluten icke utan särdeles svårighet kunna sammanjemkas, som någonting dylikt bör ega rum.
Då denna fråga återkommer till Stats-Utsk:t, blir detsamma i tillfälle att göra den till föremål för sin pröfning, och i allt fall kommer den i sista hand att bero på förstärkt Stats-Utsk.
Hur frågan än må utfalla, skall den således i allt fall der erhålla sin lösning, och att under sådana förhållanden aflåta en inbjudning, anser jag helt och hållet olämpligt, hvadan jag anhåller om afslag.
Vöre denna fråga af samma beskaf fenhet som den R. o. Ad. på f. m. behandlade, skulle jag icke begärt någon inbjudning, men här är icke förhållandet likartadt.
Jag anhåller nemi. att få upplysa R. o. Ad. derom att sjelfva hufvudfrågan är af alla 4 Stånden bifallen, d. v. s. att alla 4 Stånden beslutat anslag till bibanan.
Deremot har R. o. Ad. och Borgare-St:t beslutat att, i likhet med hvad som egt rum för alla öfriga bibanor, räntefrihet skulle beviljas för 2 år, hvilket de öfrige båda Stånden icke gjort.
Det egna förhållandet har således inträffat, att denna bana är den enda som under innevarande riksdag icke fått åtnjuta denna fördel, utan måste betala 7 proc., nemi. 4 proc. ränta och 3 proc. amortering.
Denna begäran om räntefrihet anser jag så mycket billigare, som det blir en stor olägenhet för bolaget att betala den högre rän - 472 Den 22 Maj e. m. tan 7 proc., — hvilka årligen skola erläggas — innan det kan draga någon fördel af banan.
Man måste nemi. ihogkomma att detta räntebelopp utgör 70,000 rdr!
Jag skulle icke vågat framkomma med denna begäran, såvida icke ledamöter af Preste-St:t uppmanat mig dertill, ty denna fråga afgjordes inom det Högv.
Ståndet utan diskussion eller votering; och först sedan frågan var afgjord, kom man till den åsigten, att denna bana fått vidkännas en ganska bård behandling.
Vid sådant förhållande, och då det beror på Preste-St:t att antaga inbjudningen eller icke, skulle det synas mig besynnerligt, om R. o. Ad. icke ville bifalla densamma, hvadan jag tager mig friheten anhålla att Hr Gr.
Gr, von Rosen:
Jag kan icke annat än förena mig med Hr Reutersvärd i anhållan att denria inbjudning måtte aflåtas.
Mig synes att denna bibana blifvit bra hårdt behandlad i jemnförelse med alla andra vid innevarande riksdag, oeh derföre röstar jag för denna inbjudning.
Efter min åsigt hörer det icke till ifrå gavarande ämne, huruvida denna bana blifvit hårdare behandlad än de andra — det är en sak för sig, och i denna sak är jag fullkomligt öfverens med Hr Reutersvärd.
Men bär är fråga om, huruvida det är fullt lämpligt att i en sådan sak som denna inbjuda ett Stånd att frångå ett fattadt beslut, och detta så mycket mer, som frågan icke är afgjord, utan kommer till förstärkt Stats-Utsk.
Det åligger detta Utsk. att uppställa voter:s-propos., och som det således icke är för sent att få den rättelse.
Hr Reutersvärd föreslagit, hemtar jag deraf ett ytterligare skäl att motsätta mig denna inbjudning.
Jag är aldrig vän af inbjudningar, men aldraminst i frågor af sådan beskaffenhet som denna, och yrkar derföre afslag.
Jag är visserligen tacksam för Gr. af Ugglas’ löfte att Stats-Utsk:t skulle framställa propos. så att de öfrige St:n kornme att biträda R. o. Ad:s beslut, men det skulle dock förefalla mig ganska besynnerligt, om icke Ståndet nu ville lemna sitt bifall till inbjudningen.
Det var icke längre sedan än i Onsdags som Ståndet fattade ett likartadt beslut i en alldeles lika fråga, nemi. den om sammanbindningsbanan i Stockholm.
Då höjde sig ingen röst mot förslaget.
Frih. al Ugglas var visserligen icke då här närvarande, och det är kanske anledn. hvarföre Frilen icke motsatte sig beslutet.
Men då det nu icke gäller en principfråga, utan endasten sammanjemkning, utan förstärkt Stats-Utsk., skulle jag vara särdeles tacksam, om R. o. Ad. ville bifalla hvad jag föreslagit.
Den 22 Maj e. m. 473 Gr.
Jag är af samma mening som Frih af Ugglas.
Om R. o. Ad. i allmänhet icke har smak för inbjudningar, finner jag det icke vara mera skäl i denna än i många andra frågor att frångå denna åsigt, och det så mycket mera, som frågan i alla fall alltid kommer att gå till förstärkt Stats-Utsk., der rätta stället är att densamma öfverväga.
Det är nemi. icke sagdt, såsom Hr Reutersvärd förmodar, att, derföre att 2 Stånd antagit Utsk:ts förslag, Utsk:t icke skulle kunna komma att tillstyrka antagandet af ett annat beslut än Utsk:t förut föreslagit.
Jag påminner mig att förhållandet en gång var sådant vid förra riksdagen.
Och då så många och billiga skäl tala för att Köping— Uttersbergs-banan behandlas lika med de öfriga bibanorna, kan jag icke annat finna än alt inbjudningen är öfverflödig, och anhåller således om afslag å densamma.
Lämpligheten eller olämpligheten af en inbjudning _synes mig bero af den frågas beskaffenhet som är å bane.
Ar det åter i en detaljfråga, så kan jag icke finna det vara olämpligt att göra en inbjudning, ty då undgår densamma att komma under den otjenliga behandling, den annars måste undergå i förstärkt Utsk.
Här är icke någon annan skilnad, än att den räntefrihet, som blifvit de andra banorna beviljad, icke blifvit tillämpad.
Och då frågan icke ens kom under diskussion i Preste-St:t, är det troligt att det Högv.
Ståndet icke fästade någon uppmärksamhet vid detta förhållande.
Under sådana omständigheter anser jag att inbjudningen bör aflåtas, och lemnar dertill min röst.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad och Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels alslag på Hr Reutersvärds ifrågavarande förslag, framställde Hr Gr. o. Landlm. först propos. på bifall till detsamma; hvartill svarades mänga ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter propos. på bifall till förslaget förnyades samt besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^10 e. m.
In fidem, 0. Brakel. 474 Den 23 Maj.
Lördagen den 23 Maj 1863.
Justerades 5 prot.-utdrag för den 22 dennes.
Upplästes elt af Hr Fåhraeus, Olof Immanuel, ingifvet mern. af följule lydelse:
Af angelägnare tjenstegöromål för någon tid hindrad att bevista riksdagen, anhåller jag vördsamt om entledigande från de mig anförtrodde befattningar såsom Bänkman och en af de ledamöter, som enligt 47:de §:n R.
O. blifvit utsedde att taga del i talmans-öfverläggningarne, anhållande jag att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., härtill lemnat bifall, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade i början af näst inträffande plenum företaga val af en ledamot för deltagande i talmans-öfverläggningarne efter Hr Fåhraeus; hvilket bilölls.
Föredrogos i ett sammanhang så väl Borgare-St:s den 20 och 22 dennes bordlagda prot.-utdrag N:o 307, som ock BondeSt:s den 16 och 20 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 283, med inbjudningar till R. o. Ad. samt Preste-St. att biträda de förstnämnde Riks-Slåndens beslut i afseende å ll:te punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 87, för så vidt det rörde beviljande af 1,062,000 rdr till förberedande arbeten för norra stambanans fortsättande från Upsala till Sala.
Redan vid föreg:de tillfällen, när dylika frågor varit före, hafva (lere talare ganska riktigt visat det olämpliga utaf att ena dagen fatta ett beslnt och andra dagen upphäfva detsamma.
När det är fråga om mindre vigtiga redaktions-förändringar eller om förändringar i vilkoren för ett anslags utgående, då kunna sådana inbjudningar vara på sin plats, men när man fattat ett beslut i en så vigtig fråga som denna, så tycks det vara skäl att man qvarblifver vid detta beslut.
De som fått sin önskan uppfylld att få banan Den 23 Maj. 475 dragen öster om Sigtunafjärden, tyckas nu icke vara nöjda dermed, utan de äro så angelägna att äfven få den Iilla återstående delen mellan Upsala och Sala, att de icke tveka genomdrifva en förändring i det beslut, som en gång blifvit fattadt.
Det skäl, som hufvudsakligen anförts för inbjudningens antagande, är att det vore af vigt att nu få banans riktning bestämd, så att det icke skulle uppstå några strider om den vid nästa riksdag.
Det förefaller mig att en annan sak är vigtigare än att få riktningen bestämd så fort som möjligt, och det är, att man tillser att denna riktning blir den mest lämpliga.
För mig är det alls icke afgjordt att riktningen till Sala är den bästa, och innan man beslutar sig i den vägen, torde det vara skäl att afvakta noggrannare undersökningar.
Jag kan icke inse att man på förhand skall besluta sig för en bana, som man kanske vid nästa riksdag kommer att ångra.
Om Dikets näst sammanträdande Ständer vilja och kunna gifva anslag till fortsättande af jernvägsbyggnaderna, så torde det icke möta svårighet att få anslag till den nu ifrågav:do banan, så vida denna riktning befunnits vara förmånlig, och befinnes den icke vara det, så torde hvar och en finna att det icke är skäl att derpå lägga ned nära en million i förväg.
En annan omständighet är att vi hafva så många arbeten i görningen att det synes mig icke vara skäl att, genom alt börja ett arbete på ännu en punkt, öka den brist på arbetsfolk, som i inånga landsorter finnes.
Då slutligen man redan i väsendtlig mån öfverskrida det anslag, som K.
M. begärt för jernvägsbyggnaderna, så torde det också vara skäl att tänka på, om man icke kunde inbespara denna million eller möjligen använda den på annat håll, der ett större resultat kan åstadkommas än här.
På grund af dessa skäl anhåller jag att K. o. Ad., med afslag å inbjudningen, måtte vidblifva sitt förut fattade beslut.
Det är icke meningen att man skulle tillgripa alla både lofliga och olofliga medel för att lå sin vilja fram, såsom den siste värde talaren tycks förmoda; också skulle jag icke velat satt i fråga att rifva upp ett beslut, som R. o. Ad. lättat, om vi icke hade några prejudikater i den vägen, såväl från föreg:de riksdagar som äfven vid denna.
IIrr:ne torde påminna sig att vi sednast i går hörde att ett annat
Stånd antagit en inbjudning och sålunda ändrat sitt första beslut.
Såsom skäl härför anfördes att pluraliteten vid nämnde besluts fattande icke var så* särdeles stor.
Här var icke heller pluraliteten så särdeles stor, när beslutet fattades ang:de Salabanan; den var nemi. blott 5 röster.
Jag vill dock icke envist yrka på att R. o.
Ad. skall frångå sitt beslut, utan är det så farligt, så skall jag hädanefter hålla mig passiv.
Blir det votering, så kommer jag naturligtvis att votera efter mina åsigter.
Många af dem, som röstade för Upsalabanan, gjorde det derföre, att man sade att det var ett stort mål som afsågs, 476 Den 23 Maj. nemi. att få bestämd riktningen af den norra stambanan.
Om Upsala får en bana till Stockholm, är icke så vigtigt, men det är af stor vigt att få ett system.
Ad. måtte bifalla Borgare- och Boride-Stms inbjudning, och jag hoppas att R. o. Ad. gerna går dessa båda Stånds önskningar till mötes, så att de icke må kunna säga att man i allt sätter sig emot hvad de föreslå.
Jag kan icke neka att det var med en viss förvåning som jag hörde att Borgare- och BondeSt:n beslutat att inbjuda R. o. Ad. att förena sig med dem uti deras beslut i afseende på banan mellan Upsala och Sala, emedan det innefattade en begäran, att R. o. Ad. skulle upprifva ett beslut, som R. o. Ad. fattat, och bifalla ett förslag, som
Ståndet efter en långvarig diskussion förkastat genom votering.
Hvar och en handlar naturligtvis enligt sin öfvertygelse och efter hvad han anser vara det rätta.
Jag för min del kan icke fiona annat än att ett sådant upprifvande af R. o. Ad:s en gång fattade beslut, såsom här blifvit ifrågasatt, verkligen skulle vara ett förnärmande af R. o. Ad:s värdighet, ty det kan väl icke vara fullt värdigt för ett
Stånd, att ena dagen, då ett stort antal ledamöter äro närv:de, fatta ett beslut, och några dagar derefter, då en stor mängd af dess ledamöter rest sin väg, fatta ett annat beslut, som helt och hållet upprifver det förra.
Detta skäl skulle för mig vara alldeles tillräckligt för att anhålla om afslag på inbjudningen, hvilka åsigter jag än hyst i sjelfva saken; nu tror jag dock att äfven med afseende på denna, det finnes åtskilliga skäl, som tala för afslag.
Hvar och en af de banor, som R.
St:r vid denna riksdag beslutat, utgör något fullkomligt helt för sig; så är förhållandet med banan mellan Kathrineholm och Norrköping, likaledes med banan mellan Porla och Christinehamn, samt den mellan Stockholm och Upsala.
Skulle det val nu vara skäl att kasta bort ännu ytterligare en million på en bana, som endast skulle utgöra början till ett nytt system?
Jag kan åtminstone icke finna att detta vore lämpligt.
Man får icke heller lemna åsido, att då R.
St:r redan så betydligt öfverskridit hvad K.
M- i sin Propos. föreslagit för jernvägsbyggnaderna, så bör man icke kasta ut ännu en million på ett företag, som icke skulle komma att medföra något vidare resultat.
Jag anser äfven, att, i en så vigtig fråga som denna, det vore lämpligt att ytterligare undersökningar anställdes, innan man bestämde riktningen lör den ifrågav:de banan.
Är man så säker på att sträckningan mellan Upsala och Sala är den rätta, så gör det ju ingenting att vänta med att bestämma riktningen, till dess undersökningen försiggått; men det tycks nästan som om de personer, hvilka bär så ifrigt förfäktat nämnde sträckning, fruktade en undersökning, eljest kan jag icke fatta hvarför man nödvändigt vill, genom att kasta ut en million, binda sig i detta afseende.
Jag förenar mig med Hr Skogman och anhåller om afslag på inbjudningen.
Den 23 Maj. 477 Frih.
Som jag vardén förste som begärde den nu föredragna inbjudningen på bordet, så ber jag att få redogöra för mina åsigter i denna fråga.
Hr Skogmans yttrande, »att när man fått sina önskningar uppfyllda, så kunde man låta frågan vara och icke agitera den mera»; så får jag bekänna, att jag alldeles icke fått mina önskningar uppfyllda.
De hafva icke inskränkt sig till att blott få en jernväg till Upsala, utan de blifva först uppfyllda, när vi få jernvägen till Sala och Storvik, då den kommer att blifva till gagn för norra och östra Sverige.
Frågan huruvida det kan vara lämpligt att göra en inbjudning beror på flera omständigheter.
Det kan naturligtvis icke vara lämpligt i sådana frågor, som fallit till följe derutaf att 2 Stånd stannat emot 2.
Lika olämpligt är det att göra inbjudning, sedan en fråga blifvit afgjord genom 3 Stånds beslut.
Den nu förev:de frågan är alldeles icke afgjord; den kommer ovilkorligen att gå till förstärkt Stats-Utsk., och under sådant förhållande kan jag icke finna olämpligt att Borgare- och BondeSt:n aflåtit denna inbjudning.
Man har talat om prejudikater.
Jag påminner mig flera sådana vid föreguie riksdag.
En gång beslöt K. o.
Ad. alt pension skulle tilldelas en enka och hennes dotter, och inbjudning afgick till Preste-St. att förena sig i R. o. Ad:s beslut.
Så skedde äfven vid flera andra tilllällen, då det var fråga om pensioners utdeiande.
I afseende på beloppet af den utländska skuldsättningen, hade R. o. Ad. beslutat att man skulle låna 25 millioner, men Preste-St. hade beslutat att man blott skulle låna 20 millioner. R. o. Ad. erbjöd då PresteSt. att förena sig i dess beslut.
Vid denna riksdagen har R. o. Ad. aflåtit en inbjudning till Preste-St. att förena sig i det beslut, som R. o. Ad. fattat i afseende på sammanbindningsbanan.
Såsom skäl för denna inbjudning anförde man, att frågan hos Preste-St. blifvit afgjord med endast 2 rösters pluralitet.
Den förev:de frågan afgjordes af R. o. Ad. visserligen med 5 rösters pluralitet, men 5 är mindre i förhållande till R. o. Ad:s antal än 2 i förhållande till Preste-St:s. Om R. o. Ad. icke antager inbjudningen, så kommer frågan att gå till förstärkt Stats-Utsk.
Der tycks jag icke behöfva frukta att icke linien Up ala—Sala skall bilällas, ty sannolikt sätter Borgare-St. dit 21 säkra personer och Bonde-St. likaledes 21 säkra personer, hvilka alla komma att rösta för stambanan, och det är väl troligt, att äf ven af de andra Stånden ledamöter så många komma att rösta derför, att den blir pluralitetens beslut.
Således tror jag icke att jag behöfver frukta för utgången af en omröstning i för stärkt Utsk., men frågan blir sannolikt agiterad från ena eller andra sidan, innan den kommer till Utslct, och detta vill jag att man skall undvika.
Vi hafva flera andra viktiga statsregleringsfrågor, som skola afgöras i förstärkt Stats-Utsk., och derför vore det önskligt att denna fråga nu blefve afgjord, så att den icke komme att inverka på tillsättningen af ledamöterne i detta 478 Den 23 Maj.
Jag har flera gånger hört sägas aft tilllsättningen inom Stånden af ledamöterne i Stats-Utsk:t vid denna riksdag skedde med beräkning på vissa jernvägsfrågor, och jag anser icke att man bör utsätta sig härför ännu en gång.
I afseende på sjelfva saken, har så mycket blifvit taladt förut att det återstår ingenting att tillägga; men jag vill blott nämna, att jag tror att man ser statens intresse mera tillgodo, om man fortsätter banan till Sala och Storvik, så att Norrland, Dalarne och Westmanland blifva förbundna med hvarandra, än om man låter den stanna vid Upsala och derifrån drager den i en annan riktning, då Norrlänningarne blifva utestängda från Westmanland.
Hvad som äfven synes mig tala för Salabanan, är att den ingår uti den plan för statens jernvägar, sorn blifvit framlagd af Konung Oscar.
Jag skulle kunna anföra många andra skäl, men som denna fråga redan förut blifvit så vidlyftigt diskuterad, så vill jag icke längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan inskränker mig blott till att anhålla att inbjudningen måtte antagas.
Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Då R. o. Ad. fattade det beslut, sorn Ståndet nu inbjndes att upphäfva, var jag af sjukdom hindrad att deltaga så väl i öfverläggningen derom som i sjelfva beslutet.
Jag tillhör således hvarken majoriteten eller minoriteten, och är, i fråga om bifall eller afslag å inbjudningen, alldeles opartisk och fri från inverkan af några antecedentia.
Det kan icke förbises att frågan är helt enkelt, huruvida R. o.
Ad. i dag skall säga ja till en sak, sorn Ståndet för några dagar sedan efter långvarig diskussion och derpå lölj:de votering besvarade med nej.
Jag vill icke ingå i det mer eller mindre delikata af det Stånd, som gjort en sådan inbjudning.
Jag håller mig endast till frågan om hvad beslut som R. o. Ad. i sådant läll bor fatta.