Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa Kreatur äro endast vane vid den mildaste vegetabiliska föda, och veta af naturen merendels, genom lukt och smak att undfly skadliga och giftiga växter; likväl ingifves åt dem, i stor dosis, Råttgift eller Arsenik samt skarpa Antimonial-praeparater, ehuru det bör märkas , att dessa oskyldiga offers kroppsstruetur är sådan, att de ej förmå uppkasta de lifsförstörande ting, som dem blifv. t påtrugade.
Då det är mot Hästars natur, att vara löslifvade, och de således tåla starkare afförande medel än människor, så inbillar man sig, att allt hvad starkt och skarpt finnes vore passande åt kreatur och i synnerhet till en Häst-Cur.
Skall någonsin en välgörande och förnuftig Läkarevård för Kreatur vinnas, så måste den vid så invärtes som utvärtes åkommor i samma Scientifiqua väg sökas som för Människoslägtet.
Majit har täckts sätta Veterinaire-konsten under Kongl.
Sundhets-Collegii inseende; detta Collegium har ock i underdånighet uppgifvit sättet huru en grundelig så theoretisk som practisk Veterinairekunskap kunde vinnas, samt huru efterhand alle landets Medici och Chirurgi, borde undervisas och förbindas att äfven sträcka Läkarevården till de hemtamde Kreaturen, sorn ej minst bidraga, till människans lilsbehof.
Vg« terinajre-kunskapen här i Landet, som illa ver - Den 4 April. kar på våra Stuteri-Inrättningar, så vid Ströms* holm som Flyinge, och häri ett Memorial till Ölvér-Sryrelsen af Stuteri-Inrättningen, som jag i afskrilt bifogat mitt i Utskottet afgifne serskilta yttrande, visat, att endast undervisningen och ändamålet kunde vinnas genom en Veterinaire Scbolas inrättande i Hufvud-Staden.
Ständer hade vid 1810 års Riksmöte anslagit R:dr 10,000 Bancoktilljflere slags Läkarebehof, samt deribland till Kongl.
Maj:t janderdånigst recommenderat en förkofran uti Veterinaire-kunskapen, men dåtid efter annan flere angelägne behof uppå denna inskränkte Fond blifvit anviste, så lärer till ett föremål af så mycken vigt, en serskild summa, hvars belopp jag ej vågar utsätta, böra beviljas; men som Stats-Utskottet vid en skeende Återremiss torde kunna (öreslå.
Friherre Cederström, Jacobi I anledning af hvad Friherre Anckarsvärd och Hr Schulzenheim anfört, får jag erindra att Stats-Utskottet svårligen kan ingå i detailler.
Hvad angår infattandet af en Veterinaire-Schola, så beror sådant på Medels anslående, och rörande åter frågan om fel i förvaltningen af Stuteriet} så tillhör pröfningen deraf icke Riksens Ständer, utan lärer ändamålet fullkomligen vinnas, om, på sätt Utskottet föreslagit, det öfverlemnas till Kongl.
Det kan icke skäligen fordras af Stats-Utskottet att förstå sig på Stuteri-Inrättningar, och jag känner ingen innom Utskottet, Den 4 April.
Skottet, sorn gör pretention på denna kännedom.
Örn ärendet till Kongl. Majit öfverlemnas och af de 40,000 R:dr Stuten-Inrattningen nu årligen kostar någon del bespares, så kufide den användas till en Vetefinaife-Inrättning.
— Jäg bestrider ej den begärda återremissen; men jag tviflar derpå ätt Urkottet kan meddela något annat yttiande än det nu afgifvit.
Friherre Stael teon Holstein, Corfitz Ludvig :
Om jag ej mycket bedrager mig finnes någon Vetefinaire-Inrättoing i Skara.
Der var åtminstone förr en Lector vid namn Hernqvist, som Var Boskaps-Läkare 1 Lund är också en Professor, som påståf éig äga kännedom om Boskaps-Sjukdomar.
Någon anstalt måste således gifvas för andra att inhämta kännedom i denna sak.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric*.
Jag erkänner Friherre Cederströms anmä/kningar, om omöjligheten för Utskottet att utarbeta oågot Reglemente för Stuteri-Inrättningens förvaltning, men jag finhef nödvändigt att utfinna en utväg att förekomma en misshushållning af 40,000 R:dr årligen, och ser gerda att en ärman uppgifver bästa medlet dertill.
Herr Öfverste Tersmeden, sorn varit Ledamot i deri för Inrättningens Organisation tillförordnade Comitté, har gifvit anledning till förmodan om fel i Styrelsen; och jag skulle således anse Ridd. och Adi Fröt* V B. 1 Afd. 27, 23. 310
Den 4 April. skäl vara, att hos Kongl.
Majit i underdånighet hemställa , om ändring i samma Styrelses Personal.
Jag har i mitt uti Utskottet afgifne serskilta Yttrande, som nyss upplästes, omnämnt den lilla Veterinaire-Inrättningen i Skara, hvilken aflidne Lectorn Doctor Hernqvist stiftat, och som sjelf i Lyon , under Bourgelas, i Vettenskapen inhämtat sin Lärdom.
Majit har ock Nådigst till den Stiftelsen anslagit några Mede!, men i stort kan derifrån ingen kunskap utspridas, utan kan sådant blott vinnas af ett offentligt Läroverk eller Veterioaire Schola , samt ett, rymligt Sjukhus för Hästar, jemte flere Kreatur, i HufvudStaden.
Män i ämnet, så måste till föga båtnad och heder för Riket en fullständig undervisning med practislc erfarenhet hamras från Köpenhamns och flere Hufvud - Städers Vetirinaire •
Scholor och Sjukhus.
Friherre Cederström, Öfverste Tersmeden har såsom Ledamot i Comiteen för Stuteri Inrättningen* Organisation i Srats-Utskottet upplyst förhållandet.
Han har ej tillvitt Styrelsen något fel, utan endast fällt det omdöme, att Styrelsen ej hade lyckan för sig.
Det tillkommer ej Rikets Ständer att begära en Tjenstemans endtledigande, och jag tror ej att en förändring i Styrelsen kan pä annat sätt vinnas än som Utskottet föreslagit.
Tjenstemannen icke därstädes gagnelig, kan Konun - Den 4.
411 gen förflytta honom på annat! ställe.
Ständerne kunna icke begära entledingande af andra Statens Embetsman än dem, som i 107 §.
Jag delaf i det närmaste samma tankar, som Friherre Cederström.
Min mening har också ingalunda varit att frågan om en Tjenstemans afsättande skulle komma directe från Ständerne, men jag önskade att Utskottet hade uti sitt Betänkande upptagit Herr Tersmedens Calcul öfver förhållandet med Stuteri-Inrättningen, hvars ofördelaktiga resultat i min tanka, icke allenast, som en Ledamots serskildta tanka bordt Riks-Srånden föreläggas.
Jag kan aldrig frångå, att en af Utskottet obestridd Stats-förlust, af 40,000 R:dr årligen påkallar en verksammare åtgärd än blotta önskningens, och det är af den anledning, jag yrkar Återremiss af Utskottets Betänkande, under förmodan att Utskottet ville lemna Riksens Ständer någon mera bestämd rigtning för dess beslut i frågan att häfva ett sä påtagcligt missförhållande, som Herr Tersmedens Calcul utvisar.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats*Utskottets Beiänkande framställde Anmärkningar föranleda till Återremiss deraf j Ropades Ja.
FörccUogs å ny» Banco-Utskottets den 2é Den 4 April »istledne Martii afgifne, samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i fråga om specificerade Förteckningars insändande öfver Assignationer, som pä Banquen utfärdas.
Friherre Cederström, Jacob: Den af Banco* Utskottet tillstyrkta inskränkning i rättigheten att assignera på Banquen dä man där äger fordringar, måsre medföra de mäst skadeliga följder, fjr så väl Rörelsen i allmänhetf sorn för alla enskilta ]\ärings-företag, i de från Hufvud Staden aflägsne Provincer , om det skulle bifallas r Det Motive Utskottet uppgifver af en bättre Controll anser jag icke enligt med förhållandet; den säkraste och bästa Controlien är i Författningarne Banquen redan långt för detta tillerkänd uti rättigheten, att öfver korsea och icke till betalning antaga en Assignation, i händelse den, som assigf.erat icke äger fordran i Banquen: Banco-Styrelsen kan dessutom så ofta den för nödigt pröfvar, infordra Förteckningar å de på Banquen ställde Assignationer.
Jag kan således icke i Utskottets B&» tänkande hnna annat än ett medel att i betydlig män försvåra Rörelsen, så mycket mera ovinradt att finna serskilt nu förekomma, som de beslut Riksens Stander i Finince-Regleringen komma att fatta , nödvändigt böra föregå alla detadle-frågor i ämrtrt:
Jag tillstyrker derföre ifall Ridderskapet och Adeln ej skulle vilja atslå detta Betänkande , att det måtte återremitteras.
Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag förenat mig med Friherre Cederström i den önskan, att Betänkandet må rakt afslåi eller åtmirsto6tone återremitteras, men om denna vår begäran ej uppfyiles, anhåller jag, att det m| få hvila på bordet, till dess det väntade så kallade stora Betänkandet, om Financerne förekommer, pä det a;t vi på en gång, mä iå något något hvar, yttra vår tanka om alltsamman?.
Jag anhåller, ifall Betänkandet återremitreras, att Banco Utskotret må uppgifva, hvem som skall ersätta en Assignations-utgifvare den stora förlust, som f m honom kan uppkomma, om ett Advis brefs foricommande på Post-n, tvingar Banco-Styrelsen att camera hans Assignation, och derigenom kanske obotligen såra hans Credit.
Friherre Wirsén har så väl utredt de menliga följderna af Förslaget för Rörelsen här i Hufvudstaden, att derom för mig intet återstår att säga.
Hela Förslaget är så öfverensstämmande med den åsigt, som de öfrige från BancoUtsko'tet redan meddelte Förslag framställt, att de i sig sjelf icke förundra mig.
Jag påminner mjg hafva hört någon yttra, att vi bit— kommo med klagomål öfver brutit allmänt förtroende, men synas erna resa bort med skäl till klagomål öfver förbjudit.
Detta B etänkande gifvet mig anledning att instämma i denngt tanka.
Herr Cederskjöld, Pehr Guftaf:
Jag för min del vågar ödmjukast tillstyrka bifall till Höglod, Banco-Utskottets Betänkande; och utbeder
Den 4 April. mig att i korthet få utveckla de särskilta skälen för min tillstyrkan,, Assignations*rätten på Banquen var visserligen ganska vigtig och af oändeligen stor nytta på den tid, då fordom Rikets gångbara
Mynt utgjordes af tung och ofeeqväm metall.
I stället för att nödgas transportera Silfver och Koppar fram och tillbaka» nedsatte man metall-massorna i Banquen, och utgaf sedan anvisningar på denna Fond, hvilka anvisningar naturligtvis hade egenskap af verkliga Mynt.representativer.
Men nu deremot, då vårt Mynt, ty värr! är så lätt transportabelt, synes denn3 Assignatians-rätt ej lag. ligen kunna medföra några serdeles betydliga föfdelar; ty allmänna Posten lemnar en ganska lätt utväg för hvar och en att sända penningar hvart som hellst, utan att behöfva några Assignationer.
Assignationer på Banquen synas mig böra bland den enfaldigare delen af Allmänheten, äga så mycket mera Credit, än Assignationer på Enskilta, och följaktligen åstadkomma så mycket skadligare verk. ningar, sorn mången tilläfventyrs bedömmer anvisningens värde, ej efter Utgifvarens säkerhet, utan efter deus, på hvilken anvisningen Den 4.
April. ar ställd.
Jag anser således högst nödigt, att till förekommande af Öfver-assignering, Banquen erhåller såsom Utskottet föreslagit, Advisbref samma dag Assignadunen utnifves, likasom Köpmän emellan, Advis-bref alltid afgår samma dag vexeln eller anvisningen dragés.
Jag får derlöre ödmjukast förnya min tillstyrkan af bifall till Utskottets Betänkande.
Som jag icke deltagit uti Utskottets ifrågavarande Betänkande , får jag förena mig med de Herrar, hvilka nu begärt äterremiss deraf.
Friherre Cederström, Jacob?
I anledning af H srr Cederskjölds yttrande att
Mynt var i allmänna Rörelsen gångbart, anhåller jag att få anmärka, det den värda Leda. moten lärer härvid förgätit, att den egenteliga nyrtan med rättigheten att assignera pä Banqueri består deri, att då man i Landsorterne ej äger passande Banco-Sedlar, man genom Assigneringen kan erhålla hvad sort Sedlar man behagar.
Beträffande Friherre Wirséns serskilta mening, hvari tillstyrkes att den minsta summa, som skulle få assigneras borde vara jo R:dr; så tror jag att ett sådant stadgande skulle till sina följder vara lika skadeligt som ett rent förbud.
Jag kan icke heller med Herr Cederskjöld instämma deri, att Banquens Credit skulle vara i någon fara derigenom, att enskifta Personer, hvilka ej ägde någon i Banquen deponetad Fond, likväl utgäfvo Assignationer JDen 4 April. ställde på Banquen; ty utom det att jag ej anser det troligt att någon enskildt Person skulle vilja ådraga sig det ansvar, som för sådan Assignering i Lagarne finnes bestämt, så äger ju den, som skulle emottaga anvisningen öppet att, derest han ägde någon anledning att miss. tänka utgifvaren för svek, vägra attén sådan Assignation emottaga.
Jag tror således, att det •j är lämpeligf, att för ett supponerat möjligt missbruk eller bedrägligt förhållande förbjuda en nyttig anstalt.
Herr Cederskjöld.- Af den sista värde Talarens yttrande, så vida jag eljest rigtigt fattat det, synes böra följa, att egenteliga nyttan af Assignations.rätten bestode i möjligheten att derigenom i Lands-cmerne ersätta bristen på Småsedlar, Men dylika Små.Sedels-Assignationer måtte förmodligen vara alldeles stridande mot all principe _
För öfrigt torde jag få anmärka, att den sorn assignerar pä Banquen har antingen der insatt fulla Assignations beloppet, eller har han det icke, — 1 sednare fallet har han begått just det brott, som man bör söka förekomma, nemligen Öfver-Assignering; och i förra fallet kan han behålla sina Banco-Sedlar bemma hos sig sjelf, eller från Banquen hemtaga' sä beskaffade Sedlar han behöfver, och derigenom lättås från besväret att sjelf påteckna Assignationsrna.
Grefve Spens: I anledning af Herr £eder - Den 4 April. tif skjölds Yttrande anhåller jag att få göra Riddcrskapet och Atlejn uppmärksamt på. bvarfö. re allmänna Crediten blifver minskad genom det gjorda Förslagets antagande.
En Assignation på Banquen kunde j sådant fall icke emottagas af någon utan påskrifven Borgen, att den blifvit adviserad, eller rättare utan påskrift deraf af Banco-Cancelliet, Assignationens utgifvare blefve derigenom tvungen att skicka Assignationen först till Stockholm, innan någon emottog den.
Kunde han ej då med lika lätthet uttaga en Transport-Sedel på samma Summa, Friherre Cederströms mening synes mig så tydlig, att det förundrar mig att Herr Cederskjöld kunde tro frågan vara blott om Småsedels-Assigr.ation.
Hvem mins sig ej ofta i Provincerna hafva varit besvärad af svårigheten, att sända en större Summa på Po. Sten, då den varit af udda Numeraire,?
Det är hvar mans rättighet att assignera tills han öfver-assignerat, och vid den rättigheten bör han bibehålla*.
För öfrigt ber jag få anmärkt att mitt förra instämmande med Friherre Wirséns serskildta Yttrande icke rörde Förslaget att inskränka Assignation* rätten till 50 R:dr eller något annat, än den Fond Assignationen» utgifvare äger att dra på.
Herr Cederskjöld: l händelse, såsom den »iste värde Talaren förment, den af Utskottet föreslagna Controll, till förekommande af Öfver-assignering, skulle vara alldeles oullräckelig och overkställbar, skulle jag, jemte anhållan om återremiss af Betänkaudet, ödmjukast 218 Den 4 April. vilja föreslå, att Enskildtas Assignations-rätt på Banquen må varda alldeles inställd, intilldess vi i rörelsen återfå metalliskt Mynt.
— Vi hafva haft, och sakna kan hända ej annu tillräckliga exempel på Assignations-rättens missbruk, för att väckas till försigtighet.
— Den olägenhet som kan upstå vid afsändandet af ojemna Summor, synes ej kunna vara så betydande, att Assignations-rätt på Banquen blott för dess afhjelpande skulle kunna behöfvas.
Man talar om vådan att störa och inskränka Creditan.
Jag vågar likväl förmoda , att det vöre ganska väl, om deras Credit btefve inskränkt, som, till äfventyr och skada för andra, vilja röra sig med mer än de verkeligen äga.
Då sä mångå Närings idkare tungt bära följderne af en felagtig Administration med Banquen 3 sä anser jag det man gerna må unna dem den lilla förmån, att få i Banquen insätta sina spar* da Capitaler, och att derå sedermera efter behof assignera.
I alla Ränder är Växel-rörels» bruklig, hvarföre ej då hos oss ?
Emellan privata Personer är väl vid dylik rörelse Ad. vis-bref brukeligemen sådant behöfves ej med Banquen.
Enär inga sådana skål blifvit här framställda , hvilka lära förmå Utskottet, att, i händelse af återremiss, i någon viss del frångå sitt Utlåtande, hemställer jag att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra Proposition, antingen på afdag eiler bifall af Betänkandet 5 för min del tillstyrker jag det förra.
April.. 2.19 Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af Utskottets Betänkande.
Ja jemte några Nej. Herr Cederskjöld:
Om Betänkandet första gången nu är hos Ridderskapet och Adeln under pröfning, tror jag icke att detsamma, enär Anmärkningar dervid blifvit framställda, hvilka hindra dess antagande, kan af slas , utan lärer det. samma enligt 56 §. i Regerings-Formen böra återremitteras.
Betan, kandet är visserligen nu för första gängen under Ridderskapets och Adelns pröfning, men som Grefve von Schwerin och flere andra Ledamöter, hvilka dervid framställt Anmärkningar, ansett detsamma i händelse af återremiss likväl icke kunna föranleda någon ändring uti Betänkandet, så har jag, enär Ridderskapet och.
Adeln dessutom ej behagat gilla Betänkandet, trott mig böra framställa Proposition till afslag derå.
Jag får ödmjukast förnya min anhållan om åt*rreir.iss, hvilken till följe 329 D’n 4 April. af §* > Regerings-Formen ej lärer kunna för. vägras, Friherre
Så snart Herr Cederskjöld begär återremiss af Betänkandet, kan den enligt, min tanka, honom icke förnekas.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg
Betänkandet böra, i anledning af de dervid gjord#
Anmärkningar, till Utskottet återförvisas, Ropades Ja och Nej. Friherre Cederströmt Sedan Ridderskapet och Adeln funnit cie gjorde Anmärkningarne hindra antagandet af Utskottets Betänkande och en Ledamot begärt återremiss, kan detsamma, enligt Formerne icke förnekas, utan bör Betankandet i sådant fall till Utskottet återremitteras.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, förena* de sig med Friherre Cederström, Friherre Wrangel, Henning:
Erinrade, att en af honom för någon tid sedan på grund af gjord Anmärkning yikad återremiss af ett Betänkande, icke blef af Ridderskapet och Adeln beviljad.
Marskalken förnyad Proposition, blef BancoUtskottcts ifrågavarande Betänkande, i anled - Den 4 April. 221 nfn?
af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och Oeconomi* Utskottets den 4 sis ledne Marni afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt f.aga, om förhöjd Tull-afgift för BoktiyckeriStilar.
Grefve Spens, Carl Gustaf, anförde skrifteligen:
Tvänne principer böra härvid ihågkommas, och om de befinnas i strid, vägas emot hvarannan inbördes.
Den ena är den vigtiga Tryckfrihets-principe som Utskottet anfort, att Trycknings-kostnaderne ej böra ökas.
Den andra är åter den Stats-Oconomiska, att ehvad Manufactur som hellst af inländska rå-ämnen, som börjat blifva i ständ att förse Landet med godt och tillräckligt inländskt Arbete , skola på den dylika utländska Varan afpassade onera läggas.
Om jag kunde liksom Utskottet föreställa mig, att en några proCent ökad Tull på StilgjuteriArbeteo voré i stånd att öka Trycknings-kostnaden af ett ark med någon beräknelig qvantitet, då skulle jag vara den första att tillstyrka bifall på Utskottets Betänkande; ty Tryckfriheten i ett Land, bortovaron af allt onödigt trycktvång, är det vigtigaste af allt.
Det ar i det säkra hopp, att hvar och en som undersöker 222 Den 4 April. saken, skall finna att den ifrågavarande afgiften på ett Skålpund utländska Stilar, fördelad på hvart Exemplar af de Ark, som dermed kun* na tryckas, icke skall öka Ark.priset med ~- dels runstycke, ej eller med någon betydlig
Summa det förlag en Boktryckare behöfver.
Som jag nu utber mig att få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme, äfven vid detta tillfälle, på den principe, som vi aldrig nog ofta kunna bevisa oss ihågkoknma, den, att uppmuntra alla de Näringar, hvartill inländska råämnen finnas, i synnerhet om tillika ett inländskt behof är gifvet.
Tid vore, aft den grundval, hvarpå så många Nationer uppfördt byggnader af välstånd, äfven i vårt Land ofubbel igen erkändes, såsom den enda fasta.
Det är för helgdens skuld af denna principe, icke för det jag anser saken af serdeles vigt, som jag ödmjukeligen begär återremiss på detta Betänkande; det verkar visst icke beräkneligt pä Cours- och Handels-Balance, om man höjer Tullen på Stilgjuterier; men det är af vigt att intet tillfälle försummas till uppmuntrande af den inländska Productionen af alla slag,, och till angifvande af Riksens Ständers tankar i detta afseende.
Några prof af Linds Stiiar medfölja.
Hvarjemte Grefve Spens till Protocollet afiemnade åtskilliga Prof-Sttlar.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Oeconomi** Utskottats Betänkande, i 'anledning af Grefve Den 4.
223 Spens’s dervid framställde Anmärkning, till Utskottet äterremitteradt.
Föredrogs å ny o Allmänna Besvärs och.
Oeconomi* Utskottets den 4 sistledene Mars afgifne samt 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående väckt fråga om fortfarande af det emot utländska Öfverflödsvaror utfärdade förhud och den tiU verkställighet deraf lörordnade Kustbevakning, Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard, hemställde, om icke pröfningen af detta mål måtte uppskjutas, intilldess Stats- och Oeconomi* Utskottets Betänkande, om Tull Verkets Organisation till Riks-Stånden inkommer; emedan detta ämne enligt Herr Munk af Rosenschölds tanka, med förevarande mål ägde sä nära sammanhang, att beslutet i det förra lätteligen kunde hafva inflytande på pröfningen af det senare.
Och som Friherrarne Anckarsvärd, Carl Hinric; Stael von Holstein , Corfitz Ludvig , och Hjerta
Axel uti berörde anhållan instämde *, fann Ridrlerskapet och Adeln för godt att dertill lemna bifall.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs^ och Oeconomi* •
Utskottets den 4 sistledn#
Martil afgifnc samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande yr*- kade upphäfvande, så väl af Stockholms Stads £24 Den 4 April. rättighet att uppbära Patm., Torg och renhåll* nigs-Permingar, då Hö, Hirn, Ved och Bran* kohl till Stockholm införaS; som 2f Landtmannens åliggande att i viösä Sräder ei lägga Våg. och Mätare-penningar för inkommande varor.
Herr Hertzenhielm, Carl Jöhan, uppläste följande ; Under åberopande af hvad mina énskiltsl yttrade tankar i förevarande ämne innehålla} torde det tillåtas mig att vidare fästa Högloff.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på följderna af sådana åtgärder, som leda till hämmande af Lartdtmannens hog att förse Hufvudstaden med dess nödvändiga behof, jag kan icke finna huru dessa nu ifrågavarande af* gifter, under nä-nn af Turg- och renhållnings* penningar, kunna undgå benämning af Consfitions-vidrig Beskattning, om ej derföre att de icke utgå till Staten; utan till förmon för ert serskildt Corporation, nemligen Stockholms Stad och bestridande af dess Stat.
Nationen sig med den formånen att få beskatta sig sjelf, genom sine Reprc-sent nter, så länge flerfalldiga tillfällen uppsökas, ärt genom arbitraira Taxor utpräs*a förr okämda afgifter.
Dessa uppkommo först tre år efter sedan LandtTulls-afgiftens erläggande vid Tullarne upphörde; de äro ock till beloppet mycket högre samt derigenom mera tryckande atr endast tvänne ställen äro utsedde till deras erläggande.
Icke för egen förmån utan för Stadsboens beqväm* - Dm 4 Aprit.
225 cjvämlighefc, mäste Landtmannen föra sina till försäljning ämnade varor till Torgs; han agde likväl rätt att uppsöka det närmaste som iigger i hans väg , hvilket och i det ofta inträffande svåra vägelag , blifver för honom en nödvändighet ; men han är förbunden blott för att afbörda sig d^n ålagda afgiften, färdas ofta * mil till någotdera af de dertill anviste Torgen.
Då all uppmärksamhet borde fästas derpå, att Hufvud-Staden kunde förses med sina förnödenheter , så vidt möjeligt är, af egna Lands* mäns Producter och införsel deraf ifrån ett, för oss nu mera blifvet främmande Land, undvikas; så borde väl alia hinder undanrödjas och alla uppmuntringar användas, som kunde föranleda till ett så önskeljgt ändamål.
Den som af erfarenhet lärt känna hvad olägenheter , ofta möta dem, som genom Tjenstehjon nödgas i synnerhet Land vägen till Stockholm införa sina Landtmanna-Producter, lärer mindre undra att behofvet deraf ifrån Finland är så stort, ehuru det till betydlig del skulle kunna ifrån närmare håll fyllas.