Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tab. 21 upplager sammanlagda beloppet af hypothekskassans och föreningarnes vid slutet af hvarje år utelöpande inhemska så väl uppsägnings-som amorterings-obligationer af alla slag.
Denna tabell ådagalägger, att beloppet af uppsägnings-obligationerna, som vid 1856 års slut uppgick lill 15,024,100 r:dr, vid '1858 års slut nedgått till 9,860,925 r:dr.
Hvad äler angår amorteringsobligationerna, så hade sådana obligationer, som först år 1853 började utgifvas, kunnat under de för näringarne och handeln så fördelaktiga åren 1854, 89 1855 och 1856 inom landet placeras till så betydliga belopp, alt af dem voro utelöpande vid slutet af 1854 r:dr 2,914,800, af 1855 r:dr 8,679,100, af 1857 r:dr 11,982,100.
Det belopp af amorterings-obligationer, som vid 1858 års slut var utelöpande, utgjorde 12,824,200 r:dr.
Sammanlagda beloppet af inhemska obligationer uppgick vid slutet af år 1856 lill 27,006,200 r:dr, men bade vid 1858 års slut minskats till 22,685,125 r:dr. T a b.
22 utvisar sammanräknade beloppet af hypothekskassan och foreningarnes utelöpande obligationer, så väl i svenskt som utländska myntslag, vid hvarje års slut till och med 1858, varande de utländska myntslagen förvandlade till riksmynt efter kurs af 1J r:dr för mark banko och 18 r:dr för pund sterling.
Enligt denna tabell bade hypotheks-inrättningarne vid slutet af nyssnämnda år utelöpande obligationer för 82,223,836 r:dr 7 0 öre, deraf i utländska myntsorter 59,538,711 r:dr 7 0 öre.
Det bör härvid erinras, att liksom någon del af de förra obligationerna kunnat finna placering inom landet, hafva de sednare stundom placerats i utlandet.
Till huru stor del det ena eiler andra egt rum, kan väl icke med visshet utrönas, men, enligt hvad upplyst blifvit, funnos vid 1858 års slut obligationer i utländsk myntsort: bos riksbanken för banko mark 771,500 eller runt r:dr 1,028,666: 67. och bos Småländska föreningen för » » 375,148: 97. tillsammans r:mt r:dr 1,403,815: 6 4, hvaremot Östgötha förenings inhemska obligationer voro till ett belopp af 3,200,000 r:dr utrikes placerade.
Så vidt Komiterade kunnat utröna, utgjorde således hypotheks-inrättningarnes utländska obligationsskuld vid ifrågavarande tid i sjelfva verket 61,334,896 r:dr, och den inländska endast 20,888,940 r:dr.
Ta b. 23 upptager sammanräknade beloppet af hvad i riksmynt årligen från utlandet till riket influtit, och derifrån till utlandet utgått för hypothekskassan och foreningarnes utländska amorteringslån.
Af denna tabell 30 synes att, under åren 1850, 1851 och 1852, då bankens metalliska valuta med obetydliga förändringar endast utgjorde omkring 19 millioner r:dr r:mt, föreningarne från utlandet indrogo så betydliga belopp att, efter afdrag af hvad i amortering och ränta utgick, ett Öfverskott uppkom för 1850 af r:dr 4,342,528, för 1851 af r:dr 6,275,911, för 1852 af r:dr 5,309,418.
Under år 1853, vid hvars slut metalliska valutan utgjorde nära 27 millioner, uppgick delta öfverskott ännu lill 6,225,380 r:dr.
Med år 1854, vid hvars slut metalliska valulan uppgick lill nära 41 millioner, inträder elt motsatt förhållande, enär under samma år till utlandet utgick 1,951,215 r:dr mera än hvad, sorn derifrån indrogs.
Under år 1855, då metalliska valulan uppsteg till nära 52 millioner, uppkom väl ett öfverskott i indragningarne af 759,602 r:dr, men under år 1856 utgick till utlandet 2,465,371 och år 1857 459,311 r:dr mera, än hvad under samma år indrogs; hvaremot året 1858 åter lemnade ett öfverskott i indragningarne af 2,833,588 r:dr.
Ta b. 24 upptager särskildt för hypothekskassan och hvarje förening de belopp i riksmynt, som för de utländska amorteringslånen årligen från utlandet influtit och dit utgått.
Tab. 25 redogör för de af hypothekskassan och föreningarne in- och utrikes upptagna kreditiv.
Af den krediti vrätt, som, enligt hvad Komiterade förut uppgifvit, under vissa år var föreningarne i riksbanken medgifven, men vid 1847—1848 årens riksdag indrogs, hade bruksegares hypothekskassa och de då befintliga föreningarne, nemligen den Skånska och Östgötha, begagnat sig.
Sedermera hafva så väl dessa som Smålands och Örebro-föreningarne haft andra inländska kreditiv; hvarförutan Skånska föreningen år 1857 betingade sig ett utländskt kreditiv å 400,000 mark hamburger banko, hvaraf föreningen dock endast en kortare tid begagnade sig.
Tab. 26 upptager i riksmynt de af hypothekskassan och föreningarne in- och utrikes, annorledes än emot utgifna obligationer, upptagna lån.
Enligt 31 denna tabell hafva så vål hypothekskassan som alla föreningarne upptagit sådana lån, hvilkas sammanlagda återstod vid 1858 års slut utgjorde 1,475,192 r:dr, men endast Skånska föreningen har haft utländskt lån, hvars belopp vid slutet af samma år uppgick till 1,603,300 r.dr.
Tab. 27 redogör för hypothekskassans och hvarje förenings extra lånerörelse.
Af denna tabell, som icke upptager den Skånska föreningen, emedan sådan lånerörelse icke varit af densamma bedrifven, synes, att de öfriga föreningarne på denna lånerörelse vid slutet af 1856 haft utestående det betydliga beloppet af 9,861,227 r:dr, som vid slutet af räkenskapsåret 1858 hade nedgått till 4,436,655.
Det sätt, hvarpå den extra lånerörelsen blifvit af flera föreningar bedrifven, har gifvit grundad anledning till klander- Visserligen har det icke kunnat undvikas, att, när föreningarne på afslutade lån haft alt disponera medel till större belopp än som genast kunnat lill sökande af amorteringslån utgifvas, det överskjutande måst genom annan utlåning göras fruktbärande; men det lärer inträffat, att, medan föreningarne haft millioner på sådant sätt utestående, delegare icke fått sina rättmätiga anspråk på amorteringslån tillfredsställda.
Sedan så betydliga belopp en gång blifvit till extra utlåning utgifna, har det vanligen erfordrats en längre tid för att indrifva dem, och, för att icke låta sökande till sådana lån, för hvilka föreningarne äro inrättade, vänta för länge och göra dem för mycket missnöjda, har det handt att föreningarne nödgats upptaga antingen nya amorteringslån, innan de äldre blifvit till sina rätta ändamål använda, eller ock tillfälliga lån, hvarvid de måst underkasta sig betungande vilkor och blifvit utsatta för verkningarne af penningekriser, af hvilka hypotheks-föreningar, så länge de rätt förvaltas, böra hafva en ganska ringa, om ens någon, känning.
En stor del af de belopp, sorn föreningarne användt till den extra lånerörelsen, har, på sätt tabellen 27 utvisar, blifvit lemnad på reverser mot borgen och fått längre tid, än som varit nödigt, förblifva utestående.
Under 32 sednare åren hafva dock föreningarne, såsom Komiterade ofvan visat, indragit en stor del af de för extra lån utestående medel och utgifvit amorteringslån tili motsvarande belopp.
De här ofvan upptagna tabeller lemna en fullständig redogörelse för hypothekskassan och föreningarnes ställning vid 1858 års slut.
För att gifva någon ledning vid bedömandet af föreningarnes verksamhet under år 1859, hafva Komiterade infordrat summariska uppgifter om föreningarnes lånerörelse under samma år och få i underdånighet meddela, att enligt dessa uppgifter föreningarne intill November månads utgång försålt amorlerings-obligationer å utländskt myntslag för 4,425,(180 mark hamburger banko och å svenskt myntslag för 1,197,300 r:dr r:mt.
För de förra har till föreningarne influtit 5,099,870 och för de sednare 1,082,284 r:dr r:mt.
Uppsägnings-obligationer hafva blifvit sålda för 947,850 samt inlösta för 1,767,250 r:dr.
Under årets lopp intill nämnda månads utgång voro af samtliga föreningarne utgifna amorleringslån å r:dr 6,383,827: hvaremot infriats sådana lån med primitiva belopp å . . . . » 1,030,448.
Med skillnaden emellan dessa belopp r:dr 5,353,379, var således vid nämnda års utgång summan af de utestående amorterings lånen tillökad.
Vid 1859 års slut voro af alla föreningarne, utom Örebro läns förening, för hvilken uppgift ännu saknas, beviljade lån, sorn icke kunnat utgifvas, till ett belopp af r:dr 8,093,030: och derutöfver hos föreningarne sökta lån, hvartill handlingarne förväntades blifva fullständiga under första månaderna af detta år, för o 7,332,355: eller tillsammans r:dr 15,425,385.
Häraf synes, att föreningarne under de sednaste åren, i anseende till den låga kurs, hvartill obligationerna noterats, varit urståndsätta att operera 33 på etl sätt, sorn kunnat tillfredsställa lånsökandes behof.
Af de under sednare åren kontraherade lån: ^ af Skånes förening år 1858 mark b:ko 10,000,000.
Smålands d:o d:o » 10,000,000.
Wermlands d:o d:o » 6,000,000.
Elfsborgs d:o år 1857 » 5,000,000.
Mälarprovinsernas 1855 .
» 5,000,000.
Tillsammans mark b:ko 36,000,000. å hvilka under år 1858 indrogos 4,187,650. hade under år 1859 upptagits 4,425,680. §.613.330. så att å dessa lån vid sistnämnda års slut återstodo oindragna mark b:ko 27,386,670.
Komiterade hafva nu framlagt de hufvudsakliga resultaterna af så väl hypothekskassans som föreningarnes verksamhet.
Någon undersökning angående hypothekskassans förändrade organisation i sammanhang med hypotheksföreningarne anse Komiterade desto mindre nu böra ifrågakomma, som hypothekskassan, inrättad efter helt andra grunder, i afseende både å låntagarnes ansvarighet och å egendomens uppskattning, dessutom på de sista tjuguett åren icke upptagit något nyLt lån, utan synes vara ställd på utredning, hvad dess hittills gjorda upplåningar angår, samt, i fråga om framtida låneoperationer de allmänna grunder, som uti förevarande förslag äro bestämda, jemväl böra på bruksegendomar tillämpas.
Med förbigående af hypothekskassan få Komiterade närmare framställa sina åsigter om de brister, som vidlåda den nuvarande organisationen af hypotheks-föreningarne och medlen att afhjelpa dem.
Det kan svårligen förnekas, att hypotheks-föreningarne mer än en gång skuldsatt landet hos utländningen utöfver det för handen varande behofvet, och vida mer, än som skulle inträffat, derest de varit organiserade efter en 34 sammanhängande plan.
Det har icke kunnat undvikas, alt en förening indragit Utländskt lån, under det att en annan ännu icke kunnat på föreskrifvet sätt använda ett redan indraget.
Om från början enhet i afseende på upplåning egt rum och de för samtliga föreningarne erforderliga kapital kunnat i mån af behof tillhandahållas, så skulle de kapital, som för föreningarnes räkning måst tagas från utlandet, icke vid något tillfälle behöft särdeles öfverstiga det verkliga behofvet.
Föreningarne skulle ock derigenom haft den fördel, att de upplånta summorna erhållits för billigare ränta och på i öfrigt förmånligare vilkor, än nu varit fallet, enär en för alla föreningarnes räkning uppträdande anstalt ©tvifvelaktigt skulle haft större kredit, än de särskilda föreningarne hvar för sig egt, samt all skadlig täflan mellan dessa sednare, för alt åtkomma erforderliga kapital, kunnat undvikas.
Att en sådan täflan emellan de särskilda hypotheks-föreningarne icke varit utan dt ganska märkligt inflytande på lånevilkoren är lätt alt ådagalägga.
Hvad nu först angår de inom landet upptagna lån, så behöfver man blott jemföra de vilkor, som Skånska föreningen under sin första tillvaro kunnat betinga sig vid låns upptagande, med de vilkor, hypolheks-föreningarne på sednare lider, sedan deras antal till vext, måst underkasta sig för att i sin rörelse upptaga någon del af de inom landet befintliga kapital.
Skånska hypolheks-föreningen länge kunde till pari försälja obligationer, löpande med 4| och 4 procent ränta ställda på uppsägning, samt äfven 3 procents obligationer betalbara å vista.
Men sedan ej mindre Östgötha hypotheks-förening från och med 1846 än ock Småländska hypotheks-föreningen från och med år 1848 utbjudit sina obligationer, blefvo lånevilkoren med hvarje år mer och mer betungande Häruti inträdde väl någon förändring under de för landet så fördelaktiga åren 1855 och 1856, men sedermera ha fva hypotheks-föreningarnes obligationer, äfven de, som varit ställda på korta förfallotider, icke kunnat inom landet afyttras till kurs, som bort föranleda 7 J 7 35 föreningarne till deras placering.
Hvarje särskild förening har, obekymrad om andra föreningars åtgöranden, uppbjudit sin förmåga för att få sina egna obligationer placerade, och, sedan man på detta sätt lyckats att i allmänna rörelsen utsläppa ett större antal obligationer än som der kunnat finna en tryggad placering, var det naturligt, alt deras kurs skulle sjunka, och på sednare tider liar man afyttrat obligationer till vilkor, som, på samma gång de för låntagande delegare medfört icke obetydlig förlust, menligt inverkaL på förtroendet lill obligationerna och försvårat deras framtida placering inom landet.
Den täflan, sora hypotheks-foreningarne åstadkommit på den utländska fondmarknaden, bar dock både för föreningarne sjelfva och för landet varit ännu skadligare.
Då bypolheks-föreningarne måst i utlandet uppträda utan någon annan garanti från statens sida, än den, som ett af regeringen fastsläldt reglemente kunnat innebära, är det naturligt, att de måst inskränka sig lill platser, der de Svenska förhållandena kunnat vara närmare kända.
Hamburg är den plats, der hypotheks-foreningarne, med få undantag, upptagit sina utländska hypothekslån, och utom Hamburg äro de Svenska hypolheksobligationerna ännu föga bekanta i utlandet.
I Hamburg hafva de lånsökande hypotheks-foreningarne ofta samtidigt täflat med och underbjudit hvarandra; oell det är ett enda bankirhus, som öfvertagit de flesta der afslutade lån.
Väl har en förening för några år sedan upptagit ett lån i London, men det skedde under omständigheter, som voro föga egnade att på den platsen bereda förtroende åt våra hypotheks-föreningars operationer.
Nyligen har en annan förening sökt att lösgöra sig från Hamburg och afslutat ett lån i Berlin, grundadt på det s. k. premie-systemet; men det är ovisst, i hvad mån detta försök kommer att lyckas.
Hypotheks-foreningarne äro ännu fästade vid Hamburg, och det bankirhus, hvarom Komiterade talat, kan nära nog ensidigt bestämma de vilkor, under hvilka det vill lemna sitt biträde. 36
I böljan öfvertogos verkligen lånen mot bestämda vilkor, men de på sednare tider afslulade lånekontrakten hafva, ehuru lydande å vissa belopp, i sjelfva verket varit bindande för endast en obetydlig del af den kontraherade summan och i Öfrigt icke inneburit något annat, än ett åtagande att efter viss kurs, om det kunde ske, sälja obligationerna med rättighet att uppbära provision på det hela, äfven om föreningarne sjelfve eller genom andra kunde afyttra större eller mindre del af sina obligationer.
Den, som uppträder såsom långifvare, öfverläder blott för syns skull en obetydlig del och förbinder sig i öfrigt till ingenting annat, än att, om kursen å obligationerna är fördelaktig, sälja dem till högre pris än det fastställda, och då behålla öfverskotta jemte provisionen, men i alla fall uppbära provision.
Att kreditinrättningar, bjrgda på så säker grund, som våra hypotheks-föreningar, oaktadt alia sina brister, ändock äro, ingå på sådana lånekontrakt, måste verka störande på svenska krediten i utlandet.
Då staten i början af år 1858 i utlandet uppträdde såsom lånsökande, kunde man, med hänseende till den tryckta ställning, som då var rådande på den utländska penningemarknaden, icke förvänta några särdeles fördelaktiga lånevilkor; men säkert är, att det sätt, hvarpå hypotheks-föreningarnes låneoperationer blifvit i utlandet bedrifna, och den låga kurs, hvartill obligationerna för de många olika låneserierna då noterades, jemväl utöfvade ett menligt inflytande på de vilkor, staten kunde betinga sig.
Den långa kurslistan på svenska papper, som Hamburger-tidningarne meddela, måste naturligtvis aflägsna alla, sorn icke närmare känna förhållandena, och veta, att den sammanlagda obligalions-skulden icke utgör något afskräckande belopp; och för hvar och en mäste den omständigheten, att ett land har så många utländska lån till mindre belopp och icke försöker att ersätta dem med ett större, i och för sig anses såsom ett bevis på bristande förmåga att sköta krediten.
>- Om mali vill reformera hypotheks-föreningarne på ett sätt, som ensamt 37 kan rycka dem ur den beroende ställning, hvari de nu befinna sig, och för framtklen i utlandet höja den svenska krediten, så måste de i en eller annan form centraliseras.
Man uppreser sig vanligen mot centralisations-grundsatsen.
Utan tvifvel har man i många hänseenden öfverdrifvit centralisationens fördelar, men man får icke falla i en motsatt ytterlighet.
Man får icke glömma, att det finnes företag, som hemta stora fördelar af enhet i styrelsen.
Man får icke tänka sig en fri täflan, der ingen sådan är möjlig, eller endast kan medföra skadliga följder.
Delta gäller om företag, i hvilka allt är på förhand bestämdt, och, så alt säga, matematiskt regleradt, och till dessa höra hypotheks-föreningarne.
Från Frankrike kan i förevarande fall hemlas ett talande exempel.
Genom dekret af den 28 Mars 1852 auktoriserades i Paris ett bolag af kapitalister, som med ett kapital af 25 millioner francs skulle på bestämda vilkor lemna amorteringslån åt fastighetsegare i det under appellationsdomstolen i Paris lydande distrikt.
Kort derefter uppstodo dylika bolag i Marseille och Nevers, och till statsrådets granskning inkommo samtidigt statuter från en mängd departement.
Man hade från början aflägsnat all tanke på centralisation; man ville tvertom lokalisera hypolheks-inrättningarne.
Efter förloppet af några månader kom man till en helt annan mening.
Man befarade, att många öfver landet spridda inrättningar skulle dels åstadkomma en täflan vid placeringen af obligationer, dels icke erbjuda kapitalisten nöjaktig säkerhet.
Knappt var ett halft år förflutet, förr än hypoteksbanken i Paris erhöll privilegium i alla departement, der inga banker funnos; han fick sedermera rättighet att i sig upptaga bankerna i Marseille och Nevers och blef slutligen under namn af Credit fonder en allmän hypoteksbank för hela landet.
Ett annat exempel lemnar oss brödrariket.
Der har aldrig funnits mer än en enda hypotheks-inrättning för hela landet, nemligen hypoteksbanken 38 i Christiania, upprättad enligt lagen af den 18 September 1851.
Denna hypotheksbanks obligationer, löpande med 4 procent, noteras vanligen i Hamburg till 6 J 7 procent högre kurs, än obligationer för de svenska hypothekslån med lika ränta, hvilka samtidigt med norska hypotheksbankens utgåfvos.
Om Sverige i iörevarande fall beträder centralisationens bana, så följer det således andra länders exempel.
Det gifves ett sätt att centralisera hypotheks-föreningarne, som i afseende på allt annat, än upplåningen, lemnav den nuvai’ande organisationen orubbad.
För detta ändamål skulle det vara fullt tillräckligt, om ingen upplåning eller utgifning af obligationer genom de särskilda föreningarne vidare finge ega rum, utan all upplåning och obligationsutgifning icke blott för nuvarande föreningar, utan ock för dem, som hädanefter komme att bildas, blefve verkställd genom en i hufvudstaden upprättad allmän hypoteksbank, hvari de särskilda föreningarne skulle ingå såsom delegare.
En svag sida i de nuvarande hypotheks-föreningarnes organisation utgör den omständigheten, att de icke hafva någon grundfond, och att följaktligen, särdeles i början af deras verksamhet, äfven mindre betydliga förluster kunna medföra brist i deras disponibla tillgångar.
Det skulle utan tvifvel mäktigt bidraga alt böja föreningarnes kredit, om, på samma gång all upplåning centraliserades hos hypoteksbanken, denna tillika utrustades med en tillräcklig grundfond.
Endast staten kan lemna en sådan.
Man fördömer väl statens inblandning i enskildas företag; men man gör det, emedan genom denna inblandning vanligen uppstår ett privilegium till fördel för dem, som komma i åtnjutande af statens tillgångar.
Här kan sådant icke med skäl sägas blifva fallet.
Åtgärder, som åsyfta att förvandla den intecknade skulden från uppsägbar till ouppsägbar, och småningom aflösa densamma, böra betraktas såsom åtgärder för det allmänna bästa.
Det torde icke behöfva ådagaläggas, att i ett land som Sverige, 39 der jordbruket intager ett så framstående rum i jemförelse med andra näringar, alla sociala förhållanden i mer eller mindre mån bestämmas af den ekonomiska ställning, hvari jordegaren sig befinner.
Och som hypotheksföreningarne hafva till ändamål att betrygga och förbättra denna ställning, är det följaktligen ett allmänt intresse, som manar staten att understödja dessa inrättningar och sätta dem i tillfälle att uppfylla sitt ändamål.
Man har visserligen förebrått föreningarne den stora utländska skuldsättning, som de föra nied t och hvilken, efter hvad man föreställer sig, egt rum endast för jordegarnes räkning celi ofta på ett för landet ofruktbärande sätt.
Det förtjenar härvid anmärkas, att endast en mindre del af de utländska lånens belopp omedelbart kommit jordega ine till godo, hvaremot största delen åtgått till inlösen af deras äldre intecknade skulder.
Den indragning, som häremot svarar, har således skett till förmån för handeln och näringarne i allmänhet.
Det är otvifvelaktigt att för den del af de utländska lånen, som kommit jordegarne till godo, jordbrukets mer och mer stigande förkofran lemnar riklig ersättning.
Sedan stateu både inom och utom landet ingått i täflan med föreningarne om låns upptagande, är hans förbindelse att understödja hypotheks-föreningarne så mycket större; och om staten befordrar föreningarnes låneoperationer, och kursen på obligationerna derigenom höjes, skall det för honom blifva så mycket lättare att, då han för egen räkning behöfver upptaga lån, betinga sig fördelaktiga vilkor.
Komiterade hafva nyss åberopat Frankrikes och Norges exempel.
I det förra landet har staten försäkrat
Crédit fonder om ett understöd af 10 millioner francs, och i det sednare har statskassan till grundfond för hypotheksbanken beviljat en summa af 1,000,000 speciedaler, hvilken fond utgör en ytterligare säkerhet för bankens förbindelser och icke kan af staten återfordras förr, än bankens verksamhet upphör och hans förbindelser lill tredje man äro uppfyllda.
Den ränta, procent, som banken för berörda summa 40 bör erlägga, utgår af hans rena behållning först, sedan räntorna till bankens gäldenärer och förvaltningskostnaderna blifvit betäckta.
För att bereda den af Komiterade föreslagna hypoteksbanken erforderlig grundfond, behöfver svenska staten hvarken upptaga något lån 4 eller afhända sig några medel.
Det skulle i Komiterades tanke vara tillräckligt, om staten utfärdade och till banken såsom en yttersta säkerhet för föreningarnes förbindelser öfverlemnade ouppsägbara , räntebärande obligationer till ett visst belopp, som lämpligen torde kunna bestämmas lill 2 millioner i silfver eller samma belopp, hvartill den vid 1828—1830 årens riksdag för hypotheks-föreningarne beviljade garanti, hvarom Komiterade redan talat, var fastställd.
Vid öfverlemnande! af berörda obligationer, som böra löpa med den ränta, som i andra af staten utgifna inhemska obligationer högst förskrifves, eller, om andra sådana obligationer ej komma att utfärdas, med 5 procent ränta, kunna sådana vilkor och förbehåll fästas, att någon förlust för staten i intet fall kan befaras; och Komiterade föreslå i underdånighet, att ifrågavarande obligationer aldrig må af banken få användas till anskaffande af medel för utlåningen, utan endast tillgripas i den snart sagdt otänkbara händelse, att vid hypotheksbankens utredning tillgångarne icke skulle förslå lill skuldernas betäckande eller i den föga troliga händelse, att banken vid något tillfälle skulle sakna egna disponibla tillgångar till fullgörande af sina förbindelser mot långifvare.
I förra fallet kan något användande af obligationerna icke komma i fråga, såvida den offentliga kontroll öfver banken, som Komiterade här nedan i underdånighet föreslå, kommer att iakttagas.
För öfrigt, och då inleckningssäkerhelen för de utgifna amorteringslånen icke får förminskas, så länge något å dem återstår, följer deraf, att den inteckningssäkerhet, banken innehar, alltid öfverskjuter iåntagarnes skuld till banken och detta i samma mån mera, som tiden för lånens slutbetalning ligger närmare.
Med säkerhet kan antagas, att vid en utredning af hypoteksbanken betydligt öfverskott skall vara för handen.