Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. äga att bestämma , huruvida Odelberg må tilläggas den begärda prolongationen af dess arrende, räknadt från midfastan år 1846 &c. Hr Westfelt, Nils:
Jag skulle visserligen instämma med Frih.
Cederström, om icke vid en föreg:de fråga af lika beskaffenhet vi hade fattat ett annat beslut.
Det var i fråga om Svartsjö kungsgård, der Wener fått flera års prolongation på arrendet utan auction.
Jag känner specielt denna egendom, och vet att ingen egendom kan vara i bättre händer, än i hvilka densamma nu kommit.
Den har varit uti det aldra dåligaste skick man kan tänka sig, så väl till hus som till gård; och det vore önskligt, att hvarje Kronans egendom kom uti så goda händer, som denna.
Hr Odelberg har både duglighet och förmögenhet nog att sätta egendomen uti det skick som vederbör.
Jag skulle derföre tro, att hvad StatsUtsk. här föreslagit, borde ej af R. o. Ad. afslås; ty det är ej till någon fördel för Hr Odelberg, utan verkligen till stor fördel för Kronan.
Jag tillstyrker antagande af Utsk:s betänkande.
Den af mig föreslagna än - Den 8 Juli e. m. 377 ändring leder tili samma mål, som den siste värde talaren önskat.
Jag är af lika tanke med honom i afseende å Odelbergs skicklighet såsom jordbrukare, och hans förmåga att sätta Kronans ifrågavar. egendom i ett förbättradt skick.
Jag tror jemväl, alt den undersökning, som här är begärd, och som äfven efter milt förslag skulle komma alt begäras, skall leda till detta mål.
Det är blott uti formen, som jag önskar få en förändring.
St. äro ensamme lagstiftare i frågor om utarrendering af Kronans lägenheter, — ty dessa skola förvaltas efter de grunder, som R.
St. bestämma, och deruti har K.
M. ingen röst; — så hade jag ansett formen fordra, att R.
St. hos K. M. i nnd. anmäla, icke anhålla, att, såvida , efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att de af sökanden erbjudna särskildta villkor äro för Kronan af verklig fördel , R.
St. medgifva , att de af dem i allmänhet fastställda grunder för utarrendering af Kronans lägenheter här må få åsidosättas, och K. M. bedomina, huruvida Odelberg må få den prolongation på 3o års tid af arrendet, hvilken han begärt.
Resultatet blir äfven härigenom detsamma, men grundlagens föreskrift i afseende på formen blir iakttagen; ty grundlagen vill ej att R.
St. skola deltaga i sjelfva verkställigheten af förvaltningen , ulan att K.
M. och vederbör, myndigheter skola derom bestyra i enlighet med de grunder, som R.
St. fastställt enl. bestämmelsen i 77 §:n Reg.Frn.
Ilr af Grubbens, Nils Wilh.:
Jag hemställer, ora icke delta utlåt, skulle få hvila på bordet tills betänk.
N:o 187 blir utdeladt.
Vi hafva ännu icke sett detsamma, ehuru det af Ulsk. blifvit åberopadt i alla dess bellinkm, sorn röra Odelbergs, Lagercrantz’s och Runstedts ansökningar om prolongation af arrenden å Kronans lägenheter, och Ståndet torde således finna, att dessa betänkm böra hvila, till dess utlåt.
N:o 187 blifvit utdeladt.
Cedcrströms förslag leder till samma mål , som både Utsk. och Hr AVestfelt åsyftat, och detsamma äfven artill formen mest öfverensstämmande med det sätt, hvarpå R. o. Ad. förut behandlat dylika ärenden; så tillstyrker äfven jag, att Ståndet måtte bifalla betänk, i enlighet med förstnämnda förslag.
Rör:de det ifrågasatta uppskofvet med detta betänk:s föredragning till dess StatsUtskts utlåt.
N:o 187 hunnit blifva utdeladt, får jag förklara, att jag ej har sett det sednare och följaktligen icke vet hvad det innehåller.
Om jag icke trodde mig veta, att Konungens Bef.htdes utlåt, i denna fråga redan är inhemtadt, så skulle jag visserligen instämma med Frih.
Cederström i hvad han yttrat; men då han lärer hafva tillstyrkt att Odelberg skall få 3o års förlängning å ifrågavar. arrende, 9 «• 48 Den 8 Juli e. m. så lior jag det vara obehöfligt att hos K.
M. göra någon sådan anmälan , och att Utsk:s förslag i alla delar är tillfyllestgörande.
Som i dessa frågor R.
St., enligt hvad Frih.
Cederström redan upplyst, äga rätt att besluta, men R.
St. icke äro i tillfälle att bedöinma hururuvida uti ett specielt fall förhållandet är sådant, att förlängning bör medgifvas; så kan jag icke finna annat, än att det af Frih.
Cederström framställda förslag är det rätta, d. v. s. att R.
St. anmäla till K.
M. att de för sin del medgifva förlängningen, ifall K.
M. finnér sådant lämpligt, i olikhet med hvad betänk, nu innehåller, nemi. "att R.
St. hos K. M. i underd. anhålla’’ etc.
På dessa grunder begär jag, att den af Frih.
Cederström föreslagna redaclion må blifva Ståndets beslut.
Jag vet ej om jag misstager mig, men jag tycker, att, då Utsk. hänvisar till hvad uti utlåt.
K:o 187, rör:de frågan om arrendet af Lunda kronohemman, blifvit anfördt och utredt, man borde först veta hvad der är anfördt och utredt, innan man afgör detta ärende, samt granska detsamma.
Jag hemställer derföre, om icke frågan 0111 Lunda kronohemman bör föredragas framför det nu ifrågavar., på det man måtte få se hvad dervid blifvit anfördt och utredt.
Med Hr af Grubbens skulle jag visserligen instämma, i händelse jag tillstyrkt att bifalla detta utlåt, i dess närvar, skick; men om Ståndet gillar den modification, som jag i öfverensstämmelse med 77 §:n Reg.F:n föreslagit, så möter intet hinder att, oansedt hvad Utsk. kunnat utreda i utlåt.
N:o 187, nu afgöra denna fråga.
Skulle deremot utlåt, bifallas med de ordalag, som Utsk. har föreslagit, så intrader verkligen det förhållande, som Hr af Grubbens hade antydt: men vi skulle då fatta ett beslut, som vore stridande mot stadgandet uti 77 §:n Reg.Fm, nemi. att
Kronans lägenheter skola förvaltas efter de grunder, som Pi.
St. derom föreskrifva, ty der står ej, att dessa lägenheter skola förvaltas efter af R.
St. derom fattade beslut; och just derföre är det angeläget, att R.
M. anmäla, att de medgifva ett undantag från ifrågavar. grunder i händelse K.
M. finner sådant vara för Slaten nyttigt.
Uppå derefter framställd propos. förenade R. o. Ad. sig om det beslut, att R.
M. måtte anmäla att R.
St. medgifva, att, såvida, efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att det af sökanden erbjudna särskildta villkor, i afseende på egendomens åbyggnader, är Dea 8 Juli c. ra. s79 för Kronan af verklig fördel, undantag frän de af R.
St. i afseende på förvaltningen af Kronans egendomar bestämda grunder må uti ifrågavar. fall göras, och Odelberg, ulan föregången auction, erhålla 3o års förlängning i arrendet af Edeby kronohemman, räknadt från midfastan år 1846, emot erläggande till det minsta af den arrendesumma, som för nämnda egendom nu utgöres, och emot öfriga uti nu gällande arrendecontract föreskrifna villkor, Ånyo föredrogs StalsUtskts den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 189, i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 85, rör:de Assessoren C. J. Lagercrantz’s ansökning 0111 förlängdt arrende å Barkarby kronohemman, eller skatteköp derå.
Äfven här anhåller jag att få göra samma anmärkn., sorn vid det förra betänk., och begär, att R. o. Ad. ville hos K. M. anmäla, att om, elter skedd förnyad undersökning (ty, mine herrar! en ny undersökning är nödvändig, då af erobetsmyndigheterna Konungens Bef:h:de tillstyrkt, men Kammar-coihm afstyrkt
Hr Lagercrantz’» ansökning) K.
M. linner det vara af verklig nytta för Staten, R.
St. medgifva att, såsom ett undantag från de af R.
St. fastställda grunder, K.
M. må tillåta att Lagercrantz får arrendet prolongeradt. R. o. Ad beslöt, att R.
M. måtte anmäla, att om, efter skedd undersökning, K.
M. pröfvar det vara ined Rikets fördel öfverensstämmande, R.
St. medgifva, alt Assessoren Lagercrantz måtte på nu gällande arrende af Barkarby kronohemman erhålla förlängning af trettio års tid, räknad från midfastan år 1 ö46, emot sky Idighet titt fullgöra de enligt nuvar. contraet arrendatorn åliggande förbindelser.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda utlåt. iM:o 190, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s betänk.
N:o 84, ang:de arrendatorn M.
Runstedts ansökning 0111 prolongation af arrendet af kronohemmanet!
Söderby i Lofö socken.
Cederström, Jacob.: Jemväl här förekommer enahanda förhållande, och jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. måtte besluta att hos K. M. i underd. anmäla , alt R.
St, för sin del medgifva, 0111, efter skedd undersökning, det befinnes, att Statens fördel är dermed förenad, att Runstedt må få den begärda prolongationen af 3o år, räknadt från midfastan år 1846, mot de ytterligare villkor, som uti betänk. finnas upptagna.
Efter någon mindre discussion rör:de ordalagen, förenade sig R. o. Ad. 0111 det beslut, att R.
M. måtte anmäla, att 0111, efter skedd undersökning, K.
M. pröfvar 3So D e n 8 J u 1 i e. m. det vara med Rikets fördel öfverensstämmande, R.
St. medgifva, alt kronohemmanen Söderby må på ytterligare trettio år, räknadt från midfastan år 1846, till Ranstedt upplåtas, emot sky Idighet att erlägga den nu bestämda årliga arrendeafgift af 86 t:r 11 kappar spaninål, hälften råg och hälften korn , äfvensom att fullgöra öfriga uti nu gällande arrendecontract fastställda villkor.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda mera.
N:o 19!, i anledn. af erhållen återresa iss å Utsk:s betänk.
N:o 124, fann R. o. Ad. det icke erfordra annan åtgärd , än att läggas till handlingarna.
Föredrogs ånyo StatsUtskts den 4 dennes på bordet lagda utlåt N:o 192, i anledn. af Commissarien vid f. d. General-assistance-contoret J. M. Anagrii ansökning om eftergift af honom ådömda böter.
Anagrius har under innevar. år ej fått två styfver af sin lön, utan begge qvartalerna hafva blifvit innehållna för den andel af böterna, som skall gå till de fattiga.
Emedlertid har han dragit sig fram detta halfår, så godt han kunnat.
Jag hemställer derföre, om det skall gå så långt, att han under åren 1 ö4f och 1842 icke får något af sin lön.
Jag skulle tro det vara för Staten värdigare att, sedan de fattige nu fått sin del, Staten efterskänkte de böter, som skulle gå till Riksg.cont.; ty gubben är fattig och usel och kan intet förtjena.
Jag anhåller derföre om återremiss, på det att Utsk. måtte föreslå, att de öfriga f:delar af bötesbeloppet må efterskänkas.
Anagrius rådde icke för, att Wessberg var en konstmakare, en sådan som Hr Olivo och andra dylika, som visa sig för allmänheten, och kunde omöjligt controllera Wessberg så noga, att icke han var qvickare i fingrarna att skaffa bort penningarna.
Jag begär återremiss, på det att Utsk. vid detta tillfälle måtte behjerta denne fattige mans ställning.
Gr. von Platen, Baltzar.
Utan att vilja gå R. o. Ad:s beslut i förväg eller sätta i fråga ens, huruvida R. o. Ad skulle vilja upphäfva ett beslut, som genom laga domstol ur futtadt; så ber jag blott få nämna, att det måste vara ett litet misstag, som ligger till grund för den siste värde talarens yttrande.
Det är just för att afhjelpa den olyckliga belägenhet, hvari sökanden sig befinner, som StatsUtsk. föreslagit, alt böterna skulle fördelas på treune år i stället för att, till sitt hela belopp, utgå på ett år.
Utoni denna lindring, ansåg sig Utsk. af de mot honom kraftvunna laga domar vara förhindradt att göra något annat förslag.
Med den sista talaren in - Den 8 Juli e. ra. 38t stämmer jag så mycket hellre, som jag anser, att det skulle vara helt och hållet grundlagsvidrigt, om R.
St. skulle bifalla eftergift af i laga ordning fastställda böter, der ansökningen derom jemväl blifvit i nådeväg pröfvad men afslagen, då naturligtvis vid nådeansökningen alla de skäl och omständigheter blifvit anförda och pröfvade, som för en sådan eftergifts beviljande möjligen kunde andragas.
Det skulle förvåna mig, om R.
St. skulle vilja taga initiativet lill eftergift i nådeväg, då Konungen, hvars proerogativ detta är, funnit sig föraniåten att afslå nådeansökningen.
Om meningen är, att Anagrius åter skall få uppbära hälften af de tvänne qvarlaler af lönen, som blifvit innehållna, så instämmer jag i Utsk:s förslag. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s utlåt.
Till pröfning företogs Bevil!n.Utsk:s den 4 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 20, ang:de städernas salu-accis.
Jag anhåller om återremiss af detta betänk., och hemställer huruvida icke BevillnUtsk. bör finna, att uti denna saluaccis-afgift ligger ett af de största hinder för införandet af handels- och näringsfrihet emellan landet och städerna.
Jag skulle derföre tro, alt Ulsk. borde tillstyrka R.
St. att afskaffa denna afgift för städerna, på det att icke, vid framdeles uppkommande frågor om rättighet för landtman att sälja bröd, dricka, kött samt andra dylika varor i städerna, det må framställas af näringsidkarne derstädes, bagare, bryggare, att salu-accisen derför ligger i vägen.
Denna statsinkomst af 11,000 r:dr är obetydlig, om den fylles genom bevillning, men det är af en icke obetydlig vigt att fä bort ett villkor i vår beskattnings-lagstiftning, som hindrar en ändamålsenligare lagstiftning för våra näringar.
Jag anhåller för min del att betänk, måtte bifallas, och det så mycket mera, som hvarken någon anmälan från de städer, der salu-accisen finnes, eller någon enskild motion gifvit anledn. till något annat förslag än det Ulsk. framställt.
Den siste värde talaren tyckes vilja satta allmänheten uti ett slags beroende af städernas godhet, deras välvilja och deras omtanka.
Jag tror, att det allmännas väl går framför corporationers, och jag kan ej finna annat än att Frih.
Cederström har rätt deruti, att det vore ganska väl, om detta villkor, som ligger i vägen för en större näringsfrihet, kunde undanrödjas.
Cederström, och begär återremiss af detta betänkande.
De ifrågavar. ir,ooo r:dr äro en obetydlighet
Den 8 Juli c. m. mot iieli landets klagan öfver inskränkning uti rättigheten att försörja sig med hvad man kan föll jena. flr von Hartmansdorff, A u g. : Någon af StatsUtsk:s närvar, ledamöter torde kunna upplysa, om icke den ifråg. ivar. summan af 11,000 rtdr är upptagen uti inkomst-betank bland tillgångarna för statsverket.
Om så är, torde R. o. Ad. böra göra afseende derpå, åtminstone såvida, att StatsUtsk. får afgifva sitt utlät, i frågan, innan man borttager tillgången.
Men om nu R. o. Ad. än medgåfve, att den borttoges, och näringsfriheten sedan icke intrafFade för landtmännen, utan deni fortfarande förmenades att införa kött, bröd och dricka till de uti i83a års kungörelse uppräknade städer; hvad hade väl R. o. Ad. då gjort?
Det hade borttagit skatten och lemnat hindren qvar.
Som deras undanrödjande icke beror på R. o. Åd. eller éns på R.
St. allena , så tror jag det vara lörsigtigast att låta skatten tills vidare qvarstå.
Att ifrågavar.
11,000 r:dr aro i enlighet med den K. proposin beräknade bland statsverkets inkomster, synes af sjelfva betänkandet.
Derom behöfver således StatsUtsk. ej lemna någon upplysning; men det är nu fråga om att utesluta dessa 11,000 rtdr från statsverkets inkomster, för att derigenom undanrödja möjligheten för corporationer att framdeles åberopa denna statsinkomst såsom ett hinder mot införandet af frihet i handel emellan landet och städerna.
Det är af sådan anledn. jag begärt återremiss, och jag skulle ej tro, att denna eftergift af 11,000 rtdr, som komma att förflyttas på bevillntn, efter statsbristsumman blir så mycket större, bör tagas i beräkning i jemförelse nied den fördel, som åsyftas och vinnes.
Jag för mindel gillar fullkomligt den ide'e, som Frih.
Cederström vid detta och åtskilliga andra tillfällen sökt göra gällande om en, så vidt ske kan, obegränsad näringsfrihet.
Detta bar likväl blifvit en ide'e, som alltför ofta framkastas, och det bör val medgifvas att den nu i oriktig ordning framställes; ty, åtminstone enligt mitt förmenande, tillkommer det ej Bevilln.Utsk. att tillstyrka upphäfvande af gällande författningar.
K. kungörelsen af år 1810 bestämmer förhållandet med salu-accisen i de städer, der fri tillförsel icke är tillåten.
Jag skulle tro, att det ej passar sig väl tillsammans, 0111 R.
, i sammanhang med regleringen af salu-accisen, ville helt simpelt stryka ut densamma, och således, innan 1810 års författning ännu är vidrörd, salu-accisen blefve afskaffad.
Jag ser ingen möjlighet att för närvar, komma till annat resultat, än att bestämma ett belopp, som upptages i stalsreglenn såsom städernas saluaccis-afgift, samt att tillika stadga, att i samina ögonblick, som en stad upphör att förskansa sig med tull förbud, så upphör äfven dess skyldighet att betala salu - Den S Juli e. m. 583 neelsen.
Jag tillstyrker att betänk, må bifallas, efter denna lagstiftning icke lärer kunna undras.
Jag anhåller, alt Ridd.Seeret:n måtte upplysa hvilka åtgärder de andra RiksSt:n vidtagit.
Skulle 3 Stånd redan hafva antagit betänk., så vore en återremiss utan allt ändamål.
Ridd.Secret. tillkäonngaf, att ingen underrättelse ännu ankommit från något at RiksStm, ronde deras beslut i detta ämne.
Jag vet icke örn jag tager felt, men det är vidrigt för min känsla, att det skulle ankomma på städerna, att för en lumpen penning utestänga orten från samma näringsyrken, som de sjelfva idka, om piiglen att erlägga accis-afgiften skulle upphöra för dessa städer, i händelse de medgåfvo fri införsel åt landtmännen, men annars icke, och att en Corporation skulle få en sådan makt att utestänga landtmännen.
Kan detta ej ändras, såsom en talare yttrat, så är en återremiss utan ändamål; men så länge ännu någon möjlighet återstår att erhålla ändring deruti, så anser jag mig böra yrka den och begär derföre återremiss.
Frih. Tersmeden, Wilh.: Både Frih.
Boye tyckas önska, att rättighet att försälja kött, bröd och dricka borde medgifvas landtman.
Det är visserligen äfven öfverensstämmande med mina egna önskningar; men jag hemställer, huruvida icke denna önskan bättre, än på del sätt dessa herrar föreslagit, nemi. derigenom alt salu-accisen ensam borttages, skulle vinnas genom Ulsk:s förslag, att salu-accisen skulle borttagas uti de släder, som medgifva ofvannämnda rättighet för landtmännen.
K. M. är uti det ena såsom i det andra fallet lika litet hindrad alt bifalla en sådan allmän önskan, som jag skulle önska att den blef.
Jag tror alt Utsk:s förslag snarare leder lill målet, och anhåller derföre om bifall på dess betänkande.
Jag skulle ganska gerna vara af samma tanke, sorn Frih.
Tersmeden, oin ej erfarenheten visat motsatsen af hvad han föreställer sig.
Vid sådana frågor rör:de Stockholms stad har inträffat, alt embetena, med åberopande af salu-accisen, hafva bestridt landtmännen rättighet införa och till salu hålla, samt i mindre partier försälja kött, bröd och dricka.
Deremot, mine herrar! om denna salu-accis toges bort, så följer ock af sig sjelft, att dessa embeten uti städerna ej kunna motsätta sig den fri het, som K.
M. då icke har något skäl alt vägra.
Nu måste K. M., när embetena ej medgifva denna frihet, vägra densamma, emedan K.
M. ej kan gå deras rätt för nära; och så länge de kunna säga: vi erlägga salu-accis, så måste de ock vara berättigade att bibehållas vid deras deremot ägande monopoliska rättighet att ensamme få förse sina stä - 384 Den 8 Juli e. m. der med kött, bröd och dricka.
Jag skulle i öfrigt tro, att hvad Utsk. velat öfverlemna åt en aflägsen framtid att göra sig sjelf, bör genom lagstiftningens mellankomst så ställas, att det promt kan vinnas.
Cederström har visserligen rätt så till vida, att om salu-accisen borttages på förhand, så kunna städerna icke åberopa den afgiften för att få bibehålla sin uteslutande rättighet.
Men de hafva tvifvelsutan mångfalldiga andra skäl, åtminstone känner jag åtskilliga, med hvilkas uppräknande jag likväl icke vill besvära R. o. Ad.
Säkert är, att dessa 5o eller på sin höjd 100 r:dr, som den ena eller andra staden betalar utom Stockholm och Norrköping, som betalar mera, ej kunna vara det kraftigaste skälet att motverka förändringen.
St. skulle borttaga hela skatten från städerna, men dessa likväl bibehölle sina uteslutande rättigheter; hvad hade man dermed vunnit?
Man hade tilläfventyrs gjort dem mindre benägna för den förändring, som R. o. Ad. åsyftar, än om de hade skatten qvar.
Mig förefaller det således, som hade Frih.
Tersmeden ganska riktigt bedömt denna fråga.
Jag anhåller derföre att få instämma med honom och Frih.
Leijonhufvud uti deras önskan, att R. o. Ad. måtte bifalla betänkandet.
N:o 20 blef af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogos och biföl lös BancoUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda mern. och betänkm:
N:o 32, i anledn. af frenne särskilda ansökningar om eftergift af öfverräntor å discont-lån; N:o 33, ang:de afskrifning af 2,83g r:dr 23 sk. 5 rist. b:co, utgörande kostnaden för vid Tumba bruk anställda försök till beredande af förbättrad papperstillverkning; N:o 34, angtde väckt fråga, dels om fördelning af Bruksförvaltaren å Tumba J.
Bagges löneinkomst i lön och arfvode, dels om bestämmande för framtiden af det belopp, som till erforderligt biträde för upprättande af brukets bokslut årligen må utgå.
Då nu ånyo föredrogs BancoUtskis den 4 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 35, ang:de hufvudgrunderna för en förändrad organisation af Bancoverket, blef samma betänk. ånyo begärd t på bordet af Frihlne Cederström, Jacob, oell Leijonhufvud, Abrah.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskls den 4 dennes på bordet lagda betänkln: N:o 40, med hemställan, att chefen för cassa-afdelnin gen - Den 8 Juli e. ni. 385 gen och bankens cassén rer malte retroaclivt få beräkna åtskilliga elern tillagda löneförmåner, oell JNT:o 41, i anleda, af Kamel eraren A. W. Wäströms ansökning att varda försäkrad om bibehållandet för återstående tjensteår af kamereraretjenst med dervid föl ja k tiga lön; blefvo icke allenast dessa bétänktn ånyo lagda på bordet på begäran af Hr Mannerskantz, Carl Axel, oell Frih.
Cederström, Jacob, utan fann II. o. Ad. ock för godt, att, på hemställan af Hr Mannerskantz, besluta att de icke borde till afgörande företagas, förrän BancoTJt-kts betänktn N:is 35 och 44 blifvit af R. o. Ad pröfvade.
På begäran af Frihjiie Ce d e r s t r ö m, Jacob, samt Boye, Ludv., blefvo ånyo lagda på bordet LagUtskis den 4 dennes första gången bordlagda betänkanden: N:o 54, i anledn. af väckta motioner om inskränkning i det nu föreskrifna doniföra antal nämndemän; N:o 55, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af allmänna lagens stadgande i 25 cap. 7, 1 1, och 16 §§:na Rätteg.-b:n, ang:de summa appel la bi lis; W:o 56, öfver väckta motioner om upphäfvande af kämnersrätter, lagmansätter och riddare-synerätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rörtde rättegångsordningen ; N:o 57, öfver väckta motioner om verkställighet af häradsrätters och kämnersrätters beslut , samt om förändring af tiden för lagmunsrätlernas sammanträden; N:o 67 , i anledn. af väckta motioner om åtgärders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid ärenders handläggning i rätteg.verken.
Vid förnyad föredragning af Allm Besvärs- och Ekon.- Ulskts den 4 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 53, i anledn. af väckt motion ora köpingsprivilegier för fiskelägena Fjällbacka med Rydholmen och Grebbestad i Bohuslän, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.Utskts den 4 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 54, i anledn. af motion, att bibeltryckstunnan måtte användas till dess ursprungliga ändamål.
De medel, som af bibeltryckstunnan äro anslagna till Rikets allmänna läroverk, äro, så vidt jag har mig bekant, icke disponibla till andra ändamål.
De begagnas troligen till sådana premier, hvilka vid gymnasier och skolor utdelas åt lärjungar, som utmärkt sig.
De äro ansedda såsom läroverkens bestående tillgångar för detta ändamål.
St. skulle ingå till 9 H. 49 386 D e n 8 J u I i e. m. K.
M. med en sådan anhållan, som här blifvit föreslagen; så är det troligt att, sedan vederbör, blifvit hörde och afstyrkt att undandraga de allmänna läroverken denna inkomst, så varder den underd. anhållan i nåder afslagen.
Då har man ingenting uträttat för folkskolorna.
Hittills ar det endast vexelundervisnirigs-sällskapet, som gjort något för läroböckers anskaffande åt folkundervisningen.
Det har utsatt proemier för dylika, som kunde befinnas ändamålsenliga.
Men den ringa tillgång på medel, hvilken sällskapet haft att begagna, har gjort, att det kunnat alltför litet betala.
Följden har varit, att, med några få undantag, hafva icke några täflande inställt sig, och inga böcker erhållits.
Vid i834 års riksdag föreslog K. M., att R.
St. måtte till sådana prsemier bevilja i5oo r:dr; men detta bidrag, ehuru ringa det synes vara för ett så stort och godt ändamål, blef dock af R.
St. förvägrad t.
Om nu, i stället för detta förslag, man hade gjort ett annat, nemi. att R.