Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ed förbjuder att ”något yppa som i någon måtto kan lända till Bankens skada och misskredit,” Hvad det förstnämnda hindret eller 1672 års beslut beträffar, så behöfver man blott ihägkomma, ”för att bedöma dess halt” att det uppstäldes under en af Sveriges största olycksperioder, då nemligen det krig tändes hvarmed landet hemsöktes under Carl den Xhtes minderårighet.
Uti ett till FinanceComitéen ingifvit och med nådigt tillstånd serskildt tryckt yttrande om Banken, författadt i afsigt att besvara den frågan som Kongl. Majit uti sin instruction för FinanceComitéen framstäldt, ”huruvida nemligen genom Bankens functioner, sådane de nu gälla, inrättningens syfte uppfylles,” tror jag mig hafva utredt, att, ehuru felaktig Bankens organisation ifrån första böljan varit, så ingick dock den hemlighet hvarmed Bancoverket blifvit föivaltadt aldeles icke i dess stiftares plan loch ej heller påbjudes den af BancoOrdningen.
Jag anser mig hafva utredt att det är denna missförstådda hemlighet, som vållat att Banken under fulla tvåtredjedelar af sin 150-åra bana icke ägt något syfte, icke uppfyllt en Banks functioner utan varit en anstalt der än Regeringen, än andra magtägande i behofvets stund funnit Credit och penningar, Den 4 dpril f m.
29 men på bekostnad än af Capitalisterna, än af de productiva folkclasserna.
Jag är berättigad att tro min teckning vara enlig med sanningen, emedan mina uppgifter ännu icke blifvit vederlagde.
Det beslut sorn BancoUtskottet åberopar,’ föranleddes deraf att Regeringen till Brandenburgiska krigets förande behöfde göra stora anticipationer på Statens intrader, hvilka till följe af BancoOrdningen, som i visst afseende kunde anses såsom ett, emellan den trafiquerande Allmänheten och Regeringen slutit contract, skulle i Banken deponeras.
För att afböja den nystiftade, eller rättare den med ny garanti försedda Bankens misscredit och fall, måste en hemlighets-slöja kastas olver Bancoverkets tillstånd, och den §. af BancoOrdningen måtte suspenderas, genom hvilken ofelbart man hade tänkt från den nya Banken afböja det öde, som träffat den under Carl X:s regering stiftade Bank.
Det kan i sanning räknas Carl den Xks ädla Minister till last, att denna suspension af Bankens publicitet, eller att 1672 års beslut icke formeligen upphäfdes, sedén Statens organisation hunnit fullbordas, och Banken i 10 års tid kunnat utöfva functionerne af en Bank.
Emedlertid äga nu församlade
Ständer ofelbart rättighet att genom upphäfvande af 5o Den 4 April f. m.
I672 års beslut återställa BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft.
Hvad tysthetseden beträffar, så upphör den naturligtvis att vara förbindande i sammaj ögonblick, som Riksens Ständer finna för godt att upphäfva 1672 års beslut, som hade tysthetseden till följe.
Utskottets yttrade egna opinion om denna eds förbindande kraft, synes icke framställa något hinder, om Riksens Ständer skulle vilja upphäfva ett beslut som af serskildta omstän. digheter blifvit föranledt.
Utskottet förklarar att det anser Riksens Ständer ingalunda böra sakna de upplysningar om Bankens tillstånd, hvilka för Riksens Stan-» der äro angelägna att erhålla; Utskottet säger sig vara beredt att dem afgifva.
Utskottet anser ändamålet för den yrkada publiciteten fedan vara till eli väsendhg del vunnen genom de upplysningar, som Utskottet genom sitt Betänkande Nio 2 meddeladt, emedan till en fullkomlig kännedom af Bankens ställning, det icke fordras mera än uppgift af sedelstocken vid 18»7 års slut samt af den reella fonden, jemte specification öfver Bankens fordringar.
Utskottet anser en uppgift om Bankens Ben 4 April f.m. 51 Ställning nödvändig, så vida någon väsendtlig förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas. Men Utskottet hemställer, om icke, sedan en gemensam beredning af Banco- och StatsUtskotten blifvit formerad, frågan må till en tid hvila.
* Den frågan synes här höra komma i betragtande, om icke Riksens Ständer i båda fall, antingen Bancoverket skulle förblifva sådant det är, eller någon väsendtlig förändring uti de ru befintliga grunder och föremål för BanJ kens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas, böra anse sin värdighet, och sin pligt emot Allmänheten fordra, att genom upphäfvande af 1672 års beslut, återställa BancoOrdningans 72 §. uti sin fulla kraft.
Så mycket känner nu något hvar Bankens historia, för att lemna rum åt den öfvertygelsen, ,att, om 72 §. aldrig varit suspenderad, så hade många åtgärder icke ägt rum, hvarigenom ^allmänheten blifvit lidande.
Ämnar man vara mera rättvis hädanefter än man varit hitintills, hvartill behöfs då hemlighetsslöjan?
För min del anser jag publicitet i båda fall böra äga rum; jag yrkar den så mycket mera, som jag tror att den väsendtliga förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet, som FinanceComitéens
Betänkande framställt såsom nödvändig, och 32 Den 4 April f »i. hvilken förutan, enligt min öfvertygelse, ingen ordning uti Statens Finans och ingen hjelp mot den allmänna förlägenheten kan förväntas, skall derigenom befordras, och må hända blott derigenom blifva möjlig, att den hemlighetsslöja som år 1672 kasvades öfver Banco-, verket för evigt bortryckes.
Jag anhåller derföre att Betänkandet måtte återremitteras och Utskottet anmodas att bestämdt yttra sig, huruvida Utskottet känner1 något annat hinder än det som i Betänkandet blifvit anfördt mot återställandet af BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft.
N:o 4. | t Friherre Wirféni Gujlaj Fredric: j
Med erinran derom, att uti Högloft.
Stats-i Utskottet finnas flere med det, i personligt afseende, så väl förtjente dubbla förtroende-kall, att såsom förut valde Revisorer, nu i egenskap af Utskottets Ledamöter deltaga i utlåtandet öfver deras förra arbete} med erinran tillika om de bifall Utskottet åt sine redan gifne utlåtanden förvärfvat, är det egenteligen icke någon ändring uti dess betänkande jag vid detta tillfälle påräknar att tillvägabringa, dess mindre som, efter arbetssättet inom RiksStånden, anmärkningar gjorda uti ett Stånd, blifva ändamålslösa, då samma mål utan erinringar afgöres f)fn 4 April f. m. 33 afgöres uti de 3tne öfriga; så att slumpen al« lena bestämmer, om de ens till pröfning förekomma.
Men under utöfningen af det Embete, som blifvit mig af Konungen anförtrodt, har jag varit sky
Idig inhämta någon kännedom 1 de ämnen, som utgjordt föremål för Revisorernes anmärkningar vid Statsverkets Räkenskaper, och för StatsUtskottets, i anledning deraf, nu afgifne utlåtande; och det är i följd af den, samt, jag bekänner det, äfven för att gifva en öppen gärd af högaktning åt de Herrar och Män. hvilka som bäst sysselsättas med samma arbeten som utgöra föremål för mine egne bemödanden, och med granskningen af mine handlingar som publik person, sorn jag tillåter mig framställa några olika tankar, hvilka utan tvifvel skola af dem med tillfredsställelse upptagas, enär de icke afse något annat mål, än sanningens och sakens.
I anledning af Revisorernes erinran, att ovisshet uppstått huruvida de så kallade Stofferingspenningar, som af en del Regementen förut blifvit utgjorde, numera, sedan en ny4reglering, angående Indeldta Infanteriets beklädnad af Konung och Ständer vidtagits, likmätigt Kongl, Förordningen derom af den 30 December 1819; har StatsUtskottet ansett det vara en följd af 2 §. nämnde Förordning, att S offeringgpenningar ej böra utgå af de Rotehållare, hvilka på en sjettedels-bidraget till Soldatens beklädnad ingått, och tillika tillsyrkt, att hvad Bil. till Ridd, o. Ad.
Pr, lil Band. 3 34 Den 4 April f. in. eö del Regementen sedan den tid lefverera?} borde dem restitueras.
Förenämnde §. innehåller intet uttryckligt stadgande, att de Rotehållare som, ingingo på beklädnadsbidraget, icke vidare skulle erlägga Stofferingspenningarne, men förklarar deremot, som ock Utskottet anmärkt, att för Rotehållare åter, som icke ville, eller af locala öfriga förhållanden attsåge sig icke kunna deruti ingå, utan önskade att vid KneckteContractens ordalydelse i den delen förblifva, komma den penningeafgift, som enligt samma Contract skulle i Och för bekläd - naden utgöras, så väl som deså kallade Stoffelingspenningar, de der ägde rum, att dädanefter utgå, icke med deras primitiva belopp,' utan efter förhållandet st myntvärdet den tid contracten upprättades.
Detta beslut tillkännager att en ytterligare gravation i sättet att utgöra Stofferingspenningarne, skulle träffa de
Rotehållare som icke ingingo på beklädnadsbidraget} men fråga är om det ock vill säga detsamma som att
Stofferingspenningarne^ i motsatt förhållande äfven skulle upphöra i deras primitiva skick; StatsContoiret har funnit förhållandet nog obestämdt, och derföre äfven föreställt sig att Riksens Ständer, som reglerat om det nu gällande beklädnadssättet, bords hafva tillfälle att häröfver gifva närmare förklaring, innan desse medel infordrades af dem sorn med betalningen uteblifvit} men ingalunda kan en sådan tvekan af §:s ordalydelse bifva undanröjd.
Samma §. innehåller ock. sluteligen att ”Kongl.
Maj:t genom serskddte nådiga skrifvelser till sina Befallningshafvande Beil 4 April /. m. förordnat huru denna §. bör tiliämpss vid hvarje serskildt Regemente, utan att likväl i dfe utgångne expeditionerne derom, linnes ett enda ord, söm förordnar att nämnde bidrag skulle Upphöra, såsom en följd af det allmänna deltagandet i beklädnaden.
Att det ej heller varit Riksens Ständers mening vid förra Riksdagen skulle synas deraf att den påräknade inkomsten å denna titel då icke nedsattes utan tvärtom upphöjdes från -jöoo till 7000.
StofFeringspenningarne, voro från Indelhingens början vid en del Regementer ett bidrag till Lifmunderingen, som genast vid reglerandet af Kaecktens Rotelön afsattes m ed vissa daler, och Kneckten har från första inrättningen icke erhållit mer än differencen.
Så heter det, exempelvis uti Knecktecontractet för ien del af Vestmanlands Regemente, att 5 daler Kopparmynt skulle årligen får detta ändamål innehållas af den enet lunna Spannmål, eller g daler Silf v er mynt som Hans Kongl. Maf-.t förärat till hvar Rote här i Länet; så heter det i Kongl: Förordningen om de Indelta RegemcnterneS Beklädning af den 12 Juli 1756, 7 Momentet: ”men hvad angår de årliga kneckteklädemedel; eller så kallade Stofferingspenningar, sorn af ett och annat Indelt Regemente betalas efter Knecktecontracten, och äfven användas till hvart och ett Regementes behof vid förefallande beklädning, så böra desamma hädanefter till Statsverket inflyta, och utan inskränkning till något visst Regemente, efter omständigheter anväiidasS
Vid alla sednare regleringar om bekläd* t) en 4 April /, m. naden, och äfven dä del förordnades att Släp. munderingen skulle vara lika ined Lifmunde. ringen, hatva Stofferingspenningarne det oagtadt utgått
De hafva varit ansedde som en serskildt Statsinkomst, utan allt vidare beroende at trågan om Lifmunderingens utgörande, den det åläg Kongl Maj t och Kronan att af Statens medel omedelbarligen bekosta.
Regieringen om beklädnaden, som genom i8ty års författning bestämdes, Syftade egentligen på ett nogare bestämmande at RotehåJIarnes enligt KneckteContractet åliggande skyldighet, att utgöra Släpmunderingen, hvarmed Stoffe, ringspenningarne aldrig haft något sammanhang; och lärer utfallit på det sätt att, åtminstone vid de fleste Regmnenter, Rotehållarnas bidrag blef mindre än som förut hade utgått, i och för Släpkläderne allena, oberäknad! stofferingspenningarne der de ägde ruin.
Under denna ovisshet om förhållandet, har jag sökt hopsamla de primitiva författningarne i ämnet, för att, derest någon vidare undersökning derom, i följd af återremiss, skulle ifrågakomma kunna tjena till någon upplysning, utan att jag tillåter mig här upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid med upprepandet af deras innehåll.
Vid frågan om de i Tulluppbörden inflytttndc vtxlars redovisning.
Ständer beslöto år 18 18 en underdånig hemställan till Kongl.
Maj:t att de uti Dm 4 April f. m.
Tulluppbörden inflytande vexlar i Hamburger B:Co, måtte i detta myntslag inom columnen i Räkenskaperne upptagas, samt utföras i columnen uti Svenskt Banco, efter courseo för den dag, då uppbörden skedt. öfver detta Förslag blef jag, jemte 2:0® andre Comiterade, i tillfälle att, i sammanhang med frågan om en ny reglering af Tullverkets Räkenskaper år 1S19, till Kongl. Maj:t afgifva unherdänigt utlåtande; dervid följande anfördes: ”Comiterade anse högst angeläget, att en Uppbördsmans activitet i tjensten aldrig utsträckes öfver den enkla åtgärd, att med den ena handen emottaga, och med den andra utgifva hvad han emottagit, samt att deröfver föra en enkel och redig Journal, sorn blir hans räkenskap, i det skick den för dagen afslutas.
Sålunda får deruti alldeles icke ingå n&« gra förslagsberäkningar, eller fingerade summor, emedan ingenting snarare förer till oreda, eller lättare befrämjar svek och flärdfulla Räkningar, än en så beskaffad fictiv bokföring, som Comiterade våga i underdånighet anse skuU le blifva en följd af ett oinskränkt bifall till hvad Riksens Ständer i denne del önskat.
Det heter nemligen: ”Sorn till ordning och redighet länder, att hvad i vexlar inflyta i Hamburger Banco upptages inom column i Raken* skaperne uti detta myntslag, så väl vid Tullverket som hos StatsContoiret, samt utföres i column uti Svenskt Banco efter dagens court Beji% 4 April f. m,, uppbörden skör, få Riksens Ständer r af^ gcende på Tullmedlens förvaltning och redovisning, till Eder Kongl. Majit framföra sin underdåniga anhållan, att denna ordning tili verkställighet beiordrag.
”Om nu verkställigheten af en sådan föreskrift sorn Riksens Ständer begärt följes än~ •Ja i genom, torde lättast falla i ögonen huru resultatet kan blifva.” ”•En exporteur afskickar en laddning Jern från Gefle, eller hvilken annan ort sorn hälst, och vid afskeppningen diar lian en vexel på gin last i Hamburger B;co, svarande mot Tull-* och Convoyafgift m. m.
Coursförhållandefc melian vexeln och Svenskt Banco kommer härvid icke i fråga, såsom alldeles intet verkande, emedan vexel hvarken köpes eller säljes:
Också ser man oftast sådane vexlar tecknade med ordet Tullyexel eller med 48 Jk. cours■
Mea lät ock vara, att vexeln är den dagt-n köpt, ^ller att exporteuren anser den lika medTulicoursen, och att exempelvis coursen då vöre.
116 sk. samt vexeln på 100 R:dr.
Uppbörds-' mannen uppför då 100 R:dr Hamburger Banco, inom column, men i sjelfva redovisningscolumnen R;dr 241: 32 sk.
Nu står har till böks för denna Summa, och insänder vexeln till GeneralCassan i Stockholm.
Under tiden har Coursen r<?dan fallit eller stigit.
Då vexeln hit ankommer till GeneralCassan är Coursin 117 sk.,“och uppbörden blir då der/lädes. 2 R:dr 4 sk, högre.
Skall åter GeneralCas - Den 4 April f. ni, 39 san debitera vexeln efter första uppbördscoursen, så försvinner väl skiljaktigheten för den gången och GeneralCassan får samma debet eller 241 R:dr 32 sk- Men då är redan granden bruten, att vexeln skall tecknas till sitt rätta värde i den stund den hos hvar och en ii i 1 uppbörd kommer eller begagnas.
Men vidare, da vexeln skall lefverera* till Räntekammaren är Coursen åter förändrad.
Ändteligen, när den ankommer till Hamburg, händer, att den bUr protesterad, och skall då vandra samma vägar tillbaka.
1 stället att, så länge den bokfördes i sin rätta myntsort, den gällde för sitt innehåll med 100 R:dr hela vägen, får nu hvevdera afskrifva ett olika belopp, och all öfverenstämmelse mellan räkenskapen kommer att upphöra, samt i följd deraf, också den nödiga cantrollen.” ■”Likaså blir förhållandet uti en ännu vidlyftigare form, sedan vexlarne ingått i RänteKammarräkningen, hvilket, för sammanhangs skull, Eder Kongl. Maj;t i nåder torde tillåta Comiterade att här i underdånighet utveckla.
Ifrån Tullverket öfverlämnäs vexlarne till Räntekammaren i den raan de i uppbörden inflyta.
Då måste genast besörjas om deras accept och incassering, för att sedermera i moa af behofvet disponera den inflytande valutam Vexlsrne insändas alltså till de Handelshus som äro anförtrodde denna commission.
Nu skulle Räntekammaren debitera dessa vexlar efter Tulluppbördscoursen i Svenskt BancoMen, som ofvan i underdånighet anföres. alla Den 4 April f, ni. dessa vexlar blifva ej accepterade.
För en eller annan orsak skull kommer någon, oagtadt I ali försigtighet vid deras emottagande, tillbaka med protest, sorn då mäste utbytas eller ersättas efter det värde som coursen under tiden bestämt, på det att StatsCassan icke måtte blifva lidande genom Courgiörändringen. utan få den primitiva valutan i Hamburger Banco behållen.
Men äfven utan afseende härå, antages att successive för ett år ett visst belopp, exempelvis 20c,000 R;dr Hamburger
B;o, blifvit från Tullverhel lefyereradt, accepteradtoch i räkning med det utländska huset, som har Vexelaffairerne StatsContoiret tillgodoskrifvit.
Nu skall detta belopp finnas debiteradt i RäntekammareBoken inom Column, men affcrdt i Svenskt Banco i sjelfva redogörelsen efter de olika courser för hvar postdag, som Tullverket gjordt lefvereringarne.
Enär man nu derefter kommer till Credit eller utgifterne, så bestridas de genom ny vexeldragning directe från F.äntekammaren och summörne skola då äfven afföras i Hamburger B:co inom column, men efter helt olika courser i Svenskt B:co, emot Debet.
Ständer hafva nu ansett dessa olikheter kunna jernnäs derigenom , att coursdifferencen vid årets slut, såsom Öfverskott eller brist, allt efter utfallande beskaffenheten, upp- eller attördes.
”Denna åtgärd låter väl tämmeligen verk; ställbar; men vid närmare pröfning lära likväl alltför betänkliga hinder finnas möta, Otn precist samma belopp i vexlar som Tullverket D<-ii 4 April f. m; 4» inom en viss tiderymd lefvererar, äfvenledes inom samma år för hvilket redogöres, blefve disponerad, skulle den föreslagne ordningen möjligtvis kunna iagttagas.
Men, utom hvad rörande återkommande vexlar här förut blifvi anfördt, som genast rubbar coursförhållandet begge verken emellan hade uppmärksamhet bordt lästas derå, att i Courtage, brefporto, discontoberäkningar och Commissionsprocent m- m. uppkomma på stället i räkning emellan Bankirerne och Statsverket, differen cer omedelbarligen i Hamburger
Banco, om hvilkas förvandlingscours till Svenskt Banco, ingen fråga rimmeligen bör uppstå.
Dessa skulle nu likväl äfv°n efter en fingerad cours aftöras i Svenskt Banco, och likaledes den vid årets slut befintelige vexelbehållning , i Hamburger Banco, uti Räntekammareboken förvandlas till Svenskt Banco, lörmodeligen efter coursen den 31 December, emedan, utan att på sådant sätt, enahanda belopp som i Harn burger Banco inom column, och Svenskt B:co utlördt, uti Räntekammarebokens debet funnes upptaget också deremot uti Credit beräknades dels såsom utbetaldt, dels såsom omkostnad, och sist såsom behållning, i Hamburger Banco inom coiumm, och efter en antingen vid utgifterne känd, verkelig cours, eller vid omkostnaders och behållningens förvandling irna* ginerad, kunde Räntekammareboken icke till Debet och Credit gå i hop.
Men när man då binner till det nästa, och derpå följande år, då Räkenskapen börjar med en imaginerad behållning i svenskt Banco såsom Vexelvärde, Den 4 April f. m. hvilken behållning åter genom Coursomvexlingome under det året, i mohn af skeende dispositioner och omkostnader undergår nya förvandlingar, lärer hvar och en med Räkenskapsverk aldrig så litet bekant, icke underlåta att förese, att man sluteligen, i stället för enkel råkenskapsform, skall befinna sig i en villervalla af calculation, på hviken ingen tar reda, om redogöraren har interesse att intrassla, den; och Comittérade tro, att ingen omtänksam, redlig och lörsigttg uppbördsman ens kan ingå derpå , att mottaga ordres på fingerade summor i Svenskt Banco, då han till valuta icke erhåller samm® belopp i svenska pen-1 ringar, utan en Assignation i främmande myntsort, hvars värde omvexlar under tiden.
All calcul bör vara skild från uppbördsmannens befattning, och utan nedsättning af hans värd© sorn menniska, torde det kunna pistås, att hans, tjenstemanaa handling bör ju mer dess hälldre bringas till blott mechanisk; ty då han på sådant sätt emottager och utgifver, är han att anse såsom nyckeln till en Cassa-kista, hvaruti inlägges och uttages.
Om vexlar lag' gas in, så böra vexlar åter tagas ut, guld,, silfver eller sedlar, likaså; och Journalen bör vara en trogen antecknare af hvad som passerat. ”HufvudbokslufareDisponenter, och de sorn hafva med anslag och beräkningar att gösa, de måga calculera och förvandla deri ena myntsorten till den andra bäst de kunna, och ^ittaj, men Comittérade afstyrka i underdånig - Den 4 April f, ni, 43 het på det högsta,- att uppbördsmanna-räkenskapen någorstädes må tå inblandas med så beskaffade förvandlingar, sorn på suponerade förhållanden skola byggas.” ”Comittérade hafva nogsamt trott sig fin-r na, att Riksens Ständer, vid betraktandet af den stora skillnad, sorn äger rum mellan värdet at en Riksdaler Hamburger Banco, och en Riksdaler Svenska Bancosedlar, ansett det oformligt, att desse begge myntsor:er skalle löpa efter pari värde, Riksdaler om Riksdaler, uti inkomst och utgifts räkningar, ehuru den förra för närvarande efter cours, svarar mot nära 2 och en half gång af den senare.
Comittérade instämma gerna häruti, och tro äfven för deras del en rättelse nödig, ehuru den lärer böra tillvägabringas på annat sätt, än föreslagit blifvit. ”Först böra Comittérade härvid i underdånighet upplysa, att
Räntekammaren gör en särskild räkning i Hamburger Banco, hvarest hvacenda inkommande vexel debiteras, alla utgifter i Hamburger Banco afföras, äfvensom vexelförsäljningen, allt med behörige veriftcationer försedt, så att ingalunda hos någon, den tanka må uppstå, som skulle genom atlaring af Hamburger Banco efter pari, lika med* Svenskt, möjlighet kunna äga rum att redovisa den ena Riksdalern för den andra, utan Coursdifference.
Säkerheten finnes således redan till fullo, och icke en skilling af det högre värdet kan Staten frångå, genom den ord-. 44 Den 4 April f. m. ning som nu galler: hvadan ej heller nånsin, hvarken af KamtnarRätt eller Riksens Ständers Revisorer den ringaste anmärkning härutinnan blifvit gjord.
Återstår derefter sålunda blott uppställningsformen, elier att i Tableau fä fram det rätta värdet af inkomst och utgift i Svensk* Bancosedlar.” "Fråga har härvid uppstått, att i Statsverkets allmänna räkenskap tillöka en column för Hamburger Banco, men Comittérade hafva ansett mindre lämpligt att i generelle Räkenskapen eller RiksStaten införa en column för främmande myntslag.” ”Inkomsten af vexlar inflyter genom Tulln allena j och derifrån aflefvereras den genast till Räntekammaren, mot qvittence, tecknadt å åtföljande reversal, som upplyser, att lefvereringen skett i Hamburger Banco, eller Pund Sterling, med ett ord, i vexlar sådan den bl rf» vit gjord
Der är förhållandet sålunda enkelt, under en enda Titel af lefverering, emedan Tullverket icke bestrider någre utgifter för egen räkning i främmande myntsort.
Förvandling af vexlarne till Svenskt Banco i TullRäkenskapen kan alltså ha blott ett föremål i Tableau nemligen ait gifva svar på den frågan, huru mycket har Tullintraden för eo viss tiderymd utgjort i Svenskt Banco?
Det är billigt att denna upplysning erhålies af Tullräkenskaperg men derföre a<t den är mindre vig* tig, än säkerheten om uppbörden, och en redig räkenskapsfortn, tå är det den som bör Den 4 April f. rm intaga rummet inom coiunin, men sjelfva den verkeliga myntsorten utföras.
Och denna förvandling bör ej ske annorstädes än i Hufvud* Boken, i en summa, för ett helt års uppbörd i Hamburger Banco, efter samma års medelcours.
Då har man ali den Statistiska upplysning som för beräkningen erfordras, utan att uppbördsmännen få det minsta dermed att skaffa. ”1 Statsverkets räkenskaper åter, bör samma ordning fullföljas.
De inkommande vexlarne disponeras antingen till Statsutgifter (egenteligen Ministrarnes aflöning och CabinettsCassans extra utgifter) eller försäljas de för Statsverkets räkning på Beursen.
Den nya inkomst, sorn genom Vexelförsäljningen uppkommit, har hittills under en särskild Titel af Coursförhöjningsmedel blifvit i Räntekammareboken debiterad, och till deremot svarande utgifter af enahanda art, eller coursdifference melian erforderlige vexlar och deras inköps kostnad disponerad; men härutinnan bör till formen göras rättelse som ock redan utiiS'8 års RiksStat blifvit iakttagen.