Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu 24 Den 12 Juli. passar det sig så, att framfame Konungar bestämt, att behaglig tids förlänings-spannmålen skulle indragas inom alla de pastorater der pastor hade 100 tunnor spannmål, boställs-afkastningen derutinnan inberäknad, hvarföre, och då uti den första författningen det icke var bestämdt, alt pastor skulle hafva 180 l:r spannmål, anslogos i stället för denne behaglig tids förlänings-spannmål 80 Unor till pastor.
Skulle nu presterskapets i städerne löneinkomster bestämmas härefter, skulle presterskapet blifva ganska torftigt utrustade.
Jag kan lika litet föreställa mig, att någon stad icke skulle kunna åstadkomma 180 tinor spannmål till pastor, lika litet som jag tror meningen vara, att genom konventioner emellan pastorer och församlingen, man vill tillskapa missnöjen och möjligen ådraga menigheten bestraffningar för förbrytelser mot hvad Konung och Ständer beslutat.
Om nu en sådan författning som den af Utsk. föreslagna, skulle antagas och Konungen med anledn. deraf utfärda kungörelse om konventioners uppgörande inom städerne, men deras innevånare icke vilja ingå sådana, utan åberopa deras rättighet att gifva pastor efter nu öfligt sätt, skulle de då för detta deras vägrande dömas efter 6 kap.
Missg.balken.
Jag frågar om Utsk. gjort sig reda för innehållet af detta lagbud?
Jag afstyrker allt afseende å detta mindre väl betänkta förslag.
I detta ämne måste man göra sig den frågan om konventioner äro nyttiga och önskvärde eller om de icke äro det.
Jag tror icke att tankarne kunna vara härom delade.
Den ifrågavar. förändringen måste vara önskvärd.
Dernäst kommer frågan, att om prester skola anställas, skola deras löner bestämmas på det att de deraf må hafva sin utkomst.
Det är väl temmeligen lätt bestämdt hvad som erfordras för deras utkomst.
Skulle delta bestämmande, såsom någon sagt, medföra olägenheter för den händelse att en stad efter detta bestämmande tillvexer i förkofran eller förfaller så lärer väl icke sådant kunna ske så hastigt, att det kan inträffa inom 25 år, om en konvention afslutas för denna tid.
Jag kan åtminstone icke erinra mig, att något sådant inträffat.
Om nu en stad, efter uppgjord konvention, skulle i välstånd förkofra sig, följer deraf icke, att presterskapets aflöning skall förhöjas.
Presterskapet skall hafva sin utkomst, men denna behöfver alldeles icke rättas efter stadens högre eller mindre förmögenhet.
Hvad nu angår frågan om sättet, att utgöra presterskapets aflöning, så synes man här strida mera af begär härtill än af böjelse alt finna det tälta.
Jag kan icke inse, hvarföre icke presterskapets aflöning likasom andra utskylder skall utgå efter taxeringssummans belopp.
Man skulle då undvika eli mängd klagomål emellan presten och församlingsboerne.
Jag förenar mig med Frih. Cederström, Cl. R., att om ordet ”ovilkorligen” borttages, den föreslagna författningen blir helt och hållet utan någon verkan, hvarföre jag anhåller, alt detta ord må bibehållas.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde H r Gr. o. Landtm., att i afseende på nu förevar, mom. blifvit yr - Den 12 Juli. 25 kadt dels bifall, dels afslag, dels af Hr Printzensköld, med hvilken Hr von Hartmansdorff förenat sig, att orden ”och ovilkorligen” i Utskrs förslag skulle uteslutas, och slutligen af Gr.
Lagerbjelke, med hvilken sedermera Hr Printzensköld förenat sig, att orden ”sednast och ovilkorligen” måtte ur Utsk:s förslag uteslutas.
Hr von Hartmansdorff, att äfven han instämde med Gr.
Lagerbjelke, hvarefter Hr Landtm, yttrade, att lill följe deraf endast vore fråga om antingen bifall eller afslag å Ulsk:s förslag eller ock antagande af Gr.
Lagerbjelkes förslag, samt hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i förevar. mom. föreslagit.
Hr Land tm. hemställde vidare om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsk:s förslag med den af Gr.
Afven denna propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, framställde propos. till afslag å Ulsk:s förslag.
Härvid ropades starka nej jemte åtskilliga ja; hvarefter Hr Landtm, förnyade sin förut framställda propos. till bifall å Utsk:s förslag med den af Gr.
Lagerbjelke föreslagna förändring, samt då härvid äter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna att ja nu varit öfvervägande.
Cederström, Claes Rud., begärde votering.
Då Frih. Cederström, C. R., begärt votering, förmodar jag att ja-propos:n kommer att innehålla bifall till Utsk:s betänk, och Gr.
Lagerbjelkes förslag nejpropos.
Af sådan anledn. får jag anhålla, att votering måtte anställas om kontra-propos. och att afslag måtte blifva kontra-propos. i st. f. Gr.
I anledn. häraf uppsattes och justerades följande förslag till voter:s-propos.:
Den som till conlra-propos. vid votering om den i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 96, punkten B, mom. 6 gjorda hemställans bifallande med förändring, antager det förslag, att nämnde hemställan bör bifallas utan förändring, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, antages till contra-propos. vid berörde votering den mening, alt ifrågavar. hemställan bör afslås.
Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer:
Nej — 5. 26 Den 12 Juli.
Sedan sålunda contra-propos:n blifvit bestämd, upplästes till justering och godkändes följande votens-propos. i hufvudsaken:
Den som bifaller den i Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s|betänk.
N:o 96, punkten B, mom. 6 gjorda hemställan med den förändring, att de deri, efter orden: ”nuvar. kyrkoherdars och komministrars tjenstetid eller ock”, förekommande orden : ”sednast och ovilkorligen” uteslutas, voterar ja?
den det ej vill, voterar nej: vinner nej, varder berörde hemställan utan förändring af R. o. Ad. bifallen.
Sedan voteringen försiggått, befunuos rösterne hafva utfallit med:
Hr Printzensköld reserverade sig emot det genom denna votering fattade beslut. 7 och 8 momenterne.
Dessa mom:r blefvo af R. o.
Ad. bifallne, efter af Hr Landtm, meddelad upplysning att desamma voro af de öfrige RiksSl:n godkände. 9 momentet.
Landtm, upplyste, att Borgare- och BondeSl:n bifallit detta morn., men att PresteSt. afslagit detsamma, enär kändt var, att ärendet redan vore under handläggning och utredning af vederbör, embetsmyndigheter och utgjorde föremål för K. M:s nåd. uppmärksamhet.
Uti berättelsen om detta måUhar Utsk. helt och hållet förbisett den hufvudsakliga handling, som ligger till grund för presterskapets beslut. K. M. har nemi. redan handlagt målet, lill bevis hvarom jag åberopar K. M:s nåd. bref d. 27 Mars 1843 till konsistorium oell landsten i Wisby, samt K. kammar-colhm, hvilket bref lyder sålunda: ”Carl Johan etc. etc. — — — — — — — — Efter öfvervägande af allt, hvad sålunda förekommit, håfve Vi icke pröfvat skäligt, att i det skick, hvaruti detta ärende sig för närvar, befinner, lemna nådigt bifall till en sådan reglering af kyrkoväsende! på Gottland, som ifrågasatt blifvit; men då Vi anse vigtigt och af behofvet påkalladt, att Goltländska presterskapets inkomster, som väl icke utgå, men skulle kunna utfordras enligt den äldre konventionsstadgan af år 1648, hvilken icke är för närvar, tider och förhållanden lämplig, bestämmas efter billiga grunder, så att, å ena sidan, preslerskapet icke må sakna nödig utkomst, och å den andra invånarne icke betungas med oska - Den 12 Juli. 27 liga afgifter, håfve
Vi för godt funnit, i nåder anbefalla följande förberedande åtgärder, hvilkas vidtagande erfordras innan någon allmännare och definitif reglering af kyrkoväsende! på Gottland kan komma i fråga, nemi.: l:o Alt
Vårt och Rikets kammar-colkm skall låta, enl. de för orten gällande skattläggningsgrunder, upprätta förslag till det kronotionde-belopp, hvarje hemman på Gottland borde utgöra, med hvilket förslag, jemte tind. utlåt, i ämnet kammar-colkm äger, alt, så fort sig göra låter, lill Oss inkomma; 2:o Alt
Vår bekde på Gottland skall sammanträda distriktsvis med ombud valda af församlingarne vid sockenstämmor och af presterskapel genom konsistor ii försorg, samt upprätta förslag till den terlial-tionde, så väl hvarje församling i det hela, jemförelsevis lill andra församlingar på Gottland, som ock hvarje hemman, i mån af dess godhet och afkastning, anses billigen kunna till presterskapet utgöra; varande det församlingarne medgifvet, att inom sig föreslå en annan fördelning emellan hemmanen, af det tionde-belopp, som hela församlingen ansetts böra utgöra; samt 3:o
Alt förenämnde, af församlingarne och presterskapet valde ombud, likaledes med
Vår bekde till ordför., skola upprätta förslag till en billig uppskattning af alla på Gottland befintliga kyrkoherde- och kapellans-boställen, samt af den behållna inkomst, som deraf kan påräknas; och äger
Vår bekde, att med berättelse om verkställigheten af de honom sålunda anbefallda åtgärder, äfvensom med tind. utlåt, deröfver, till Oss, så skyndsamt sig göra låter, inkomma.
Sedan samtlige ofvannämnde förberedande åtgärder blifvit fullgjorde, vilje Vi ånyo taga detta ärende i öfvervägande, och efter tillförlitligt utredda förhållanden, fatta Vårt nåd. beslut.
Hvilket allt Vi Eder till kännedom och und. efterrättelse uti hvad på Eder åtgärd ankommer, härigenom meddele; befallande etc.
Slott den 27 Mars 1843. CARL JOHAN. C. J. Heurlin."
För den händelse Ståndet skulle vilja aflåta någon skrifvelse i ämnet lill K. M., är det nödvändigt, alt vid densammas affattande, lägga K.
M.s ofvannämnde bref lill grund.
Det går nemi. icke an, att, såsom Utsk. föreslagit, uti skrifvelsen låta inflyta, ”att K.
M. täckes besluta de ytterligare föreskrifter och ålgärder, som kunna anses lämpliga”, enär K.
M. redan fattat beslut om de åtgärder, som K. M. funnit lämpliga.
Skrifvelsen skulle således på sin höjd endast kunna innefatta en R.
St:s önskan, att K.
M. ville låta bringa delta mål till ett snart slut.
Jag inser icke något skäl, hvarföre en dylik skrifvelse bör aflåtas.
Enär, enl. hvad jag visat, ärendet är under tillgörande och embetsmyndigheterne blifvit anbefallde alt inkomma med förslag i ämnet, synes den föreslagna skrifvelsen likna ganska mycket, om jag så 28 Den 12 Juli. må uttrycka mig, ett käx från R.
St:s sida, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. ville förena sig i PresteSt:s beslut.
Lagerbjelke kan anse det nu upplästa K. brefvet såsom ett definitivt beslut, förefaller mig högst besynnerligt.
Så vidt jag kunnat fatta det, innehåller det blott en befallning till vederbör, auktoriteter, att utveckla frågan och vidtaga sådana åtgärder, som kunna förbereda ett slut deri.
Hvad annat önskade väl Utsi:., fast på ett något annorlunda sätt, än just hvad Gr.
Lagerbjelke uttryckt?
Åtminstone synes mig skillnaden ganska obetydlig.
Det enda hvaruti Gr.
Lagerbjelke med något skäl gjort anmärkn., innefattas deruti, alt reciten torde hafva bordt inflyta hvad K. M. enl. förenämnde K. bref i saken vidgjort.
Men med godkännande af denna enda anmärkn., kan jag dock icke medgifva att relaterandet af dessa åtgärder skulle hafva föranledt eller bordt föranleda Utsk. till ett annat beslut, än hvari det slädnät.
Lagerbjelke behagat anse den föreslagna skrifvelsen såsom ett ”käx” (Gr:n har sjelf valt detta uttryck, eljest skulle jag ej hafva begagnat det) så och då, efter det den K. skrifvelsen ailäts, något definitivt beslut icke följt, alldenstund ärendet ännu vid betänk:s atlålande var och ännu är oafgjordt, synes det mig icke visa någon öfverdrifven otålighet om R.
St., efter så lång tids förlopp, som förflutit efter Ständernes år 1834 gjorda und. framställning i ämnet, skulle begära slut i frågan, icke heller tror jag det vara obehörigt, om denna önskan framställes i alldeles enahanda ordalag, dem man tilllförene begagnat; ty enl. min åsigt bör uppställningen alltid från början vara väl afvägd, hvarefter, om framställningen behöfver förnyas, samma ordalag lämpligen dervid begagnas.
Ty det kan ej vara skäl att R.
St., för omväxlings skuld, nyttja, vid olika riksdagar, olika ordalag, till uttryckande af en och samma mening.
Lagerbjelkes skäl kan jag således icke tillerkänna någon giltighet vid detta tillfälle.
Men då R. o. Ad. vid ett föreg:de plenum uppskjutit ärendet, för att inhemta PresteSt:s beslut i ämnet, och sådant visserligen icke, efter hvad jag kan föreställa mig, lärer hafva skett i afsigt att endast göra en vänskaplig demonstration, men sedermera vid besluten skilja sig från det andra Ståndets; i hvilket fall artigheten vore ganska tvifvelaktig; så vill jag, helst jag i flere punkter redan nödgats motsätta mig alt man inginge på PresteSt:s beslut, men gerna önskar att af förenämnde skäl sådant ej må med alla, eller alltför många, undvikas, nu jemväl i betraktande af förevar, punktens jemförelsevis mindre vigt, lemna det framställde yrkandet, af sådane anledn:r, men af inga andra, för närvar, obestridt.
Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att jag aldrig sagt, att K.
M. fattat definitivt beslut i frågan, utan jag har endast yttrat, att K.
M. för frågans afgörande fattat vigtiga beslut. K. M. har nemi. beslutat de åtgärder, som skola af embetsmyndigheterne vidtagas för att bringa saken till slut.
Detta skedde Den 12 Juli. 29 år 1843, och det är således icke så lång tid tillbaka, då frågan hos Regeringen handlades, som man af den siste värde talarens yttrande äger anledn. alt tro, då den värde talaren omnämnt R.
St:s skrifvelse 1834.
På grund häraf synes det mig orimligt, om R.
St. skulle ingå till K.. M. med und. skrifvelse och anhållan, alt K.
M. ville vidtaga de åtgärder, K.
M. kan finna lämpliga, då K.
M. redan beslutat, hvilka föreskrifter skola i detta fall anses lämpliga.
Det kan således icke återstå annat, än ett påskyndadt utförande af dessa föreskrifter, och vid sådant förhållande är det väl mindre lämpligt, alt R.
St. begära, att ytterligare skall göras, hvad redan i ämnet blifvit vidgjort.
Hr von Hohenhausen: Sedan Frih. Cederström, Jakob, förenat sig med Gr.
Lagerbjelke, har jag icke något attihufvudsaken orda, men anser mig dock böra bemärka, att det i betänk. föreslagna misstag härrört deraf, att det K. brefvet af år 1843 sannolikt för Utsk. icke varit tillgängligt.
Redan vid 1841 års riksdag ingingo R.
St. d. 13 Febr. till K.
M. med und. anhållan, det K.
M. ville besluta de ytterligare åtgärder, som kunde vara lämpliga för att bringa ärendet till ett önskadt slut.
Derefter följde det af Gr.
Lagerbjelke upplästa K. bref, deruti föreskrifna åtgärder äro så långt ske kunnat vidtagne.
Vid innevar. riksdag hafva länets riksdagsmän af BondeSt. varit hos mig och efterhört, huruvida den för några trakter och särskilta lägenheter felande skattläggningen, enligt 1747 års metod, och undervisning blifvit fulländad, uti hvilken pågående skattläggning något, ehuru obetydligt, ännu finnes ofullbordadt.
Jag anhåller om afslag å betänk, och tillstyrker Ståndet att antaga PresteSt:s beslut.
Uppå härefter framställd propos. afslog R. o. Ad. hvad Utsk. uti förevar, mom. tillstyrkt.
Punkten Litt.
C, om upphörande af förhöjd ärsbercikning.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt denna i flere morna fördelade punkt blifvit af Borgare- och BondeSt:n dels bifallen dels lagd till handlingarne, men att PresleSt. uppskjutit afgörande deraf tills frågan om det af StatsUtsk. tillstyrkta anslag åt elementar-läroverken och den deraf beroende ersättningen för de förhöjda tjensteåren blifvit afgjord.
Mig synes som bela punkten icke behöfde uppskjutas; men för sammanhangets skull torde dock vara bäst att så sker.
Jag hemställer emedlertid om R. o. Ad. icke ville instämma i PresteSt:s beslut, att dessa frågor finge hvila intilldess att den föreg:de blifvit afgjord.
Hr Gr. o. Land tm. hemställde, om R. o. Ad., såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, ansåge, att med pröfningen af ifrågavar. punkt Litt. C, borde uppskjutas tills frågan om det af StatsUtsk. tillstyrkta anslag åt elementar-läroverken och den deraf beroende ersättningen för de förhöjda tjensteåren blefve afgjord.
Ropades ja. 30 Den 12 Juli.
D, om upphörande af rättighet för prestman, att till folkskolelärare varda antagne, äfvensom om indragning af vissa ecclesiastika befattningar.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, upplyst, att samtlige de öfrige RiksStm bifallit detta morn., blef detsamma äfven af R. o.
Ad. bifallet. 2 momentet.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt Borgare- och Bondesen bifallit detta morn., men alt deremot PresteSt. afslagit Utsk:s förslag, enär hvad Utsk. der tillstyrkt gjordes öfverflödigt genom hvad K.
M:s nåd. stadga om folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842, i 6 § 3 mom. och öfriga författningar om presterlig årsberäkning såsom beroende af presterlig tjenst innehålla.
Jag tror del icke sakna goda skäl att antaga Utsk:s förslag uti förevar, punkt.
Del är i allmänhet skadligt, alt antalet af prester ökas öfver behofvet för den presterliga tjenstgöringen, och att, utom densamma tillåta någon presterlig befordringsrätt.
Att en prestman, derföre att han är folkskolelärare, skall fä beräkna presterliga tjensteår, kan icke vara annat än missbruk.
Följden deraf skulle blifva, att om folkskolelärare, beräkna presterliga tjensteår, när de äro prestvigde, skulle det obefordrade presterskapets antal fördubblas och måhända än mera ökas.
Presterskapet utgör redan en i förhållande lill pastoraten så talrik tjenstemanna-korps, att endast sen befordran kan påräknas af dem, som ej hafva ökad årsberäkning.
Annu mera skulle befordran till pastorat fördröjas, om antalet af sökande fördubblades.
Sådant kan icke vara helsosamt utan endast föranleda obelåtenhet och banans öfvergifvande af dem, hvilkas egenskaper gifva dem anspråk på tidigare och bättre utkomst.
Det är dessutom oriktigt till sin grund, att låta någon annan än den, som innehar presterlig tjenst, räkna tjensteår såsom prest.
Vore det rikligt att låta en folkskolelärare, sora är prest, räkna presterliga tjensteår, ser jag icke hvarföre lärare i alla folkskolor ej skulle tillerkännas samma rätt som lärarne vid elementarskolorna.
Jag tillstyrker bifall på Utsk:s förslag.
Cederström, Claes Rudolf: Instämmande i de af Hr von Hartmansdorff yttrade åsigler, anhåller jag att R. o. Ad. måtte bifalla detta betänk.
De svårigheter, som måste uppkomma för en vid folkskolan anställd lärare, alt på samma gäng bestrida tjenstgöring i skolan och inom församlingen äro påtaglige ; ty om han läser i skolan som bäst, och han vid ett sådant tillfälle blir i sockenbud kallad: hvilkendera skyldigheten skall han eftersätta, hvilkendera fullgöra?
Med all aktning för PresteSt:s i delta fall yttrade åsigt, hyser jag den öfvertygelse, att det vore till PresteSt:s egen skada, att icke antaga Utsk:s förslag, hvilken öfvertygelse delades af PresteSt:s egna ledamöter inom Utsk., hvar - Den 12 Juli. 31 före tle
Sfven uppbjödo all förmåga att främja det beslut hvartill Ulsk. kommit.
Under hänvisande till de af Utsk. anförde motiver vågar jag vördsamt tillstyrka bifall å betänk.
Det förekommer mig något svårt, att strida både med Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström i denna fråga, men jag har likväl icke dragit detta i betänkande, enär man sagt, att den föreslagna åtgärden vore lill PresteSt:s och församlingarnes egen fördel.
Jag får likväl bekänna, att, hvad åtminstone församlingarne beträffar, jag icke delar den öfvertygelsen, att Utsk:s förslag är nyttigt, enär såsom allmänt kändt är folkskolorne lill en början från seminarierne icke kunna påräkna utexaminerade lärare.
Vid sådant förhålllande tycktes det vara billigt, alt, när sådant utan olägenhet kan ske, folkskolorne må få använda preslmän.
Det kan till och med inträffa att det finnes kapellaner uti mindre församlingar, hvilka äro till den grad litet sysselsatte af sin tjenstgöring att de ganska väl kunna förena den med skollärare-befattningen och kan sådant ske till gagn för församlingen och fördel för dessa preslmän, anser jag PresteSt. hafva haft full anledn. för sitt beslut, i hvilket jag är villig att instämma.
Orsaken hvarföre man velat i allmänhet borttaga den ökade tjensleårsberäkuingen, har varit, att de, hvilka inträda på den preslerliga banan, icke skola hafva samma nedslående utsigler som hitintills i fråga om befordran.
Om man nu borttager ökad tjenstårsberäkning för lärare vid elementarskolorna, men bibehåller den för folkskolorna, så begär man en ny orättvisa i st. f. en gammal.
De, som inträda på den presterliga banan blifva då mindre belåtna än förut, ty utsigterna att en gång erhålla befordran varda derigenom mörkare, alldenstund lärarne vid folkskolorne äro flere än vid elementarläroverken.
Vill man se PresteSt. utgöras af skickliga medlemmar; sä bör man inrätta befordringslagarne så, att de skicklige ej afskräckas från inträde i detta Stånd och ingå i andra verkningskretsar.
Enl. min tanke kan svårligen något vara menligare för skickligheten bland presterskapet, än att på detsamma inympa den stora mängden folkskolelärare.
Här har blifvit sagdt, att seminarierne ännu icke hunnit bilda erforderligt antal sådana.
Jag betviflar riktigheten af detta påstående; men om äfven så skulle vara, lärer bristen snart varda afhulpen genom det betydliga tillopp af seminaristen som under sednare tiderne visat sig.
För denna tillfälliga brist bör val icke någon förändring göras i Utsk:s välgrundade betänk.
Hvad åter angår komministrarne, så, om de användas till lärare i folkskolorne, äro de inom församlingarne redan anställde och behötliga prestmän, hvilka, i sådan egenskap, åtnjuta tjensteårsberäkning.
De göra följakteligen icke någon skada åt det yngre presterskapet.
Cederström, Claes hud.:
Det torde vara nödvän - 32 Den 12 Juli. digt, att det låder harmoni och konseqvens emellan de stadganden R. o. Ad. för deras del antaga.
Den näst föreg:de punkten, hvilken R. o. Ad. bifallit, lyder sålunda: ”1 fråga om stegrade fordringar hos de theologiska fakulteterna vid rikets universiteter på högre preslbildning och dermed ökade humoristiska och theologiska kunskaper hos dem, hvilka uti predikoembetet inträda, får Utsk. vördsamt tillstyrka R.
St. att hos K. M. i und. frambära den önskan, att K.
M. efter vederbör, und. yttrande och förslag, täcktes i nåder meddela de föreskrifter i detta ämne, som af K.
M. anses för ändamålet kunna lämpligen erfordras”.
De öfriga Stånden hafva äfven antagit denna punkt.
Vöre det då billigt, att, under det man åsyftar att höja presterskapets kunskapsmålt och deraf beroende anseende, man skulle å andra sidan nedtrycka deras förhoppningar om befordran, genom ett medgifvande af ordination åt en så ganska talrik och så föga härtill befogad klass, som folkskolelärarne?
Jag åtminstone kan icke inse någon billighet häri.
Hr von Hartmansdorff har ganska riktigt framställt olägenheterna deraf, att till stort, antal åstadkomma ett ntfatiigt presterskap.
Jag vill tillägga deri icke mindre olyckan, alt dervid tillika få ett till stor del okunnigt presterskap.
Jag har vid ett föreg:de tillfälle icke gjort någon erinran och ej heller haft någon att göra deremot, att den enkla tjensteårsberäkningen bibehållits för lärare vid elementar-läroverken.
Tvertom anser jag sådant riktigt.
Ty det bör befrämja kunskaper inom preslerskapspersonalen.
Men då det sålunda bör vara fråga om högre kunskapsmått, såsom önskligt alt hos presterskapet bibehållas, så frågas billigt, om detta högre kunskapsmått kan påräknas hos folkskolelärare; på grund hvaraf fördelen af presterlig tjensteårsberäkning skulle dem tillerkännas?
Mig åtminstone synes deras kunskapsförråd vara alltför inskränkt, för att skänka det anseende som bör åtfölja ett allmänt presterligt embete.
På dessa och förut augifna skäl fortfar jag i min anhållan om bifall lill betänk.
Mitt yttrande skall blifva ganska kort och kan innefattas deruti, att Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström skulle i alla delar hafva grundade anledmr till farhåga, att det yngre presterskapet skulle ganska mycket i dess befordringsrätt blifva förnärmade genom antagandet af folkskolelärare till prester, så vida icke ordinationen tillhörde stiftsstyrelsen.
Det är ju biskoparne som tillse, att behofvet af prester varder uppfyldt och sålunda har detta Stånd inom sitt eget sköte tillfälle att bevaka dess rätt och bästa.
Orsaken till den fordna dubbla tjenstårsberäkningen, var, att med de obetydliga löner, som vid läroverken funnos, kunna erhålla skickliga lärare och såsom ersättning för den ringa lönen lemnades dem denna dubbla tjensteårsberäkning.
Hr von Hohenhausen har yttrat, att biskoparne, hvilka ordinera prester, skulle kunna förhindra, Den 12 Juli. 33 dra, att icke för många sådane blefve antagna.
Såsom bevis på motsatsen vill jag nämna, hvad som tilldragit sig i den vägen.