Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det återstår således endast att afgöra, om man vill fylla desse behof på hittills icke vanlig väg, i hvilken händelse äfven behofvet för Canalen kan fyllas.
Ständerne vilja lemna något ytterligare bidrag till Canalen, eller icke vilja det; om de vilja qvarblifva vid det beslut, som 1828 års Ständer fattade, eller om de vilja återkalla detta: ingenting mera, detta eviga nej, som då uttalades.
Men om Ständerne hafva 174 Den 26 Mars e. ra. rätt att fatta ett annat beslut, bör derföre icke förra tidens erfarenhet vara förlorad.
För min del skulle jag gifva företräde åt det senare alternativet.
Det återstående af Canalen från Wenneberga tili Slättbacken kan, liksom Wanås fästning, Dockbyggnaden i Carlskrona och andra dylika företag, genom Kronans Embetsman dirigeras och fullbordas.
Under 5 år, som jag varit i beröring med Canalarbetet, har jag ej sett spår till något Bolags-intresse.
Vid Bolags-inöten hafva några få delägare infunnit sig med fullmagter från de öfrige, som icke alls befattat sig med saken.
Mine Medrevisorer vid de trenne Revisioner, hvari jag deltagit, voro hederlige män; men ej bade de enskilt intresse af Canalen; jag tviflar, att de voro actieägare.
Huru många bland dess Ledamöter hafva intresse af Canalen eller äro actieägare ?
Vi vete det åtminstone icke; ty det är icke här, som i andra länder, att man skall legitimera sig såsom medintressent, innan man får in-, gå i förvaltningen af ett enskilt Bolags angelägenheter.
När CanalDirectionens med - * Den 26 Mars e. in, 175 lemmar således icke kunna betraktas såsom utgående ur Bolaget; hvad äro de då?
Embetsman bos Bolaget.
Vore det mig ålagdt, alt nu bestämdt yttra mig, så blefve mitt votum? att Bolaget ingenting mera hade att förvänta, samt att ej eller någon Bolagets
Direction skulle få befattning med de medel, sorn Rikets Ständer ytterligare kunde vilja anslå, utan att det ännu återstående arbetet må utföras genom af Regeringen utsedde Embetsman.
Ständerne skulle derigenom förena aktningen för i8a3 års Ständers beslut med den förmodligen af mången hysta önskan, att ett arbete, hvarpå man redan uppoffrat 9 millioner, måtte fullbordas.
Må CanalBolaget, i den mån omständigheterne det medgifva, fullborda Westgötha-linien; men Kronans Embetsman skulle öfvertaga arbetet från Wenneberga till Slättbacken.
Inkomsterne af den redan färdiga Canalen må tillfalla Bolaget, och sedan arbetet blir fullbordadt, må det hela öfverlemnas till Bolagets disposition.
Jag förenar mig med de Herrar, hvilka yrkat åter remiss, och med Friherre Cederström serskildt deri, alt Ut - Den 26 Mars e. m. skotten må föreläggas inom i\ dagar inkomma med nytt Utlåtande.
Jag anhåller endast, att få lemna några upplysningar oell några svar.
På RiksgäidsContoirets Bancoräkning N:o 2 fanns i dag ingen tillgång; och på räkningen N:o 3 ingen behållning.
Hade det funnits, skulle jag genast utöfver hvad jag redan nämnt, hafva derom underrättat Ridderskapet och Adeln.
Det har användt till canal er och byggnader siira egna medel, i stället för att upplåna penningar af allmänheten.
Contoiret står väl derföre bokfördt såsom fordringsägare hos sig sjelf; men Cassan är verkligen tom.
Ville man fylla henne derigenom, att man lånade penningar af andra mot RiksgäidsContoirets obligationer, och sedan sade, att Cassan ägde tillgång, fastän reverserne voro ute, så handlade man likasom hvarje enskilt, hvilken skaffar sig tillgång genom skuldsättning.
Grefve von Platen har vändt sina yttranden till mig i afseende på den trotsighet, som jag förmält CanalBolaget hafva visat emot Rikets Ständer.
Men då han sjelf redan erinrat Rid - Den 26 Mars e. m. 177 Ridderskapet och Adeln om den protest, Bolaget en gång aflemnade emot Ständernes beslut, och den tillrättavisning det af Konungen derföre erhöll, behöfver jag ej vidare orda derom.
Tvärtom tror jag, att om någon af sin heder är förbunden att bringa detta företag till slut, så är det just den värde Ledamoten.
Då han så mycket talat om, att Sländerne af deras heder voro förbundne att fullborda det, synes han med ännu mera skäl böra på sig sjelf göra tillämpning af samma regel.
Den förklaring, som Herr Grefven lemnat, att han ville Öfvergifva vården af arbetet, synes mig således vara ett skäl för Ständerne att innehålla med vidare uppoffringar åt delta Bolag, hvilket, med undantag af honom, föga låtit förmärka sin tillvarelse.
Jag har ej yttrat annat än önskan, alt man måtte afvakta tiden, då man sett, hvad tillgångar finnas Öfriga åt Götha Canal; men denna Grefvens förklaring skulle lätteligen leda mig att gå ännu längre.
Han har äfven mot mig anmärkt yttrandet, att ordningen hittills varit Canalen först och Fädernes 18 II. ta Den 36 Mars e. ra. landet sedan, samt att det nu vore tid att kasta om; hvarvid Herr Grefven erinrat om sina förhållanden lill Fäderneslandet.
Men på sitt sätt uppmanad att göra motsatsen, då min ringa person blifvit satt i jemförelse med en man, som inom vårt land äger ett stort namn, får jag förklara, att jag väl beundrar den kraft, som emot ett helt folks vilja förmår att drifva fram sin sak, och som kan hålla ut med att oupphörligen nödga detta folk till nya uppoffringar; men deremot beklagar jag ännu mera, att denna kraft tagit en så ensidig riktning, alt öfriga, efter milt omdöme, vigtigare föremål fördenskull åsidosättas.
Mig förefaller det icke behagligt att se Canalen gå fram, under det försvarsverket ligger nere, under det Styrelseverken förblifva i ett vacklande skick, uppfostringsverket står efter Vårtid, för att icke tala om penningeverket, och de deraf beroende näringarne.
Häldre skall jag taga på mig beskyllningen att hysa en af de trånga själar, som ej hafva känsla för stora företag, än jag ville hafva framskyndat
Canalen Den 26 Mars e. m. »79 på bekostnad af nyssnämnde föremål.
— Friherre Cederström har erinrat oss, att vi borde enligt Riksdagsordningen skynda med våra yttrandens afgifvalide till återremissen i denna fråga; men om Ridderskapet och Adeln skulle täckas bifalla Utlåtandet, befriades vi ifrån den omsorgen.
Friherre Anckar swärd , Carl Henrik i Enär, till följd af vår lagstiftnings organisation, vid detta som vid förra Riksmöten, inträffat, att tre
Jag är öfvertygad, att ju förr detta inträffar, ju rigtigare är det.
Jag tror att, om äfven Götha CanalBolag skulle gå under, skulle ' ändå Canalen blifva färdig; ty ett annat Bolag måste kunna uppstiga på det närvarande Bolagets ruin och begagna de arbeten, som äro gjorde.
Det är på denna grund jag ej frångår min öfvertygelse, att Utlåtandet bör bifallas, ty det är säkert, alt vi, i motsatt fall hafva, i förväg afgjort hufvudfrågan.
För öfrigt får jag begagna 12* Den 26 Mars e. m. tillfället, att, i anledning af en värd Talares uppmärksamhet vid min uppfattning af nyttan, utaf att 1829 vara samma menniskor som 1823, få yttra, att det ej bör förefalla besynnerligt, om en person, som så sällan kan med Styrelsens organer dela åsigter, begagnar tillfället att med begärlighet omfatta ett, då han tinner sig äga en lika tanka.
Jag finner beklagligtvis, att den inbillade likstämmigheten ej var af någon varaktighet och måste härvid trösta mig med vanan af en länge pröfvad erfarenhet; men jag finnér ock ett tillfälle att upptaga denna Ledamots högst betänkliga yttrande, alt det icke är National-representationens åliggande att ifrån den yttre omgifningen taga sin opinion, utan att det är Representationen, som bör gifva sin öfvertygelse till ledning för folkets opinioner.
Jag föreställer mig, att det är Rådgifvarens pligt, att rådfråga folkets opinion, och jag värderar föga de råd, som uteslutande grunda sig på blotta förtroendet till egna insigter, och å begrepp, hvilka ej äro resultater af undersökningen af folkets opinioner i frågor, som närmast rora det.
Det är från folket, Rådgifvarne i min tanka måste hafva hämtat grunder för de rådslag, som de lemna; och då Representationen tvifvelsutan är Styrelsens rådgifvare, skulle jag tro, att den Representation eller Representant, som vid sina rådslag underlåter att hämta stöd från folkets opinion, eller ifrån det allmänna tanke - Den 26 Mars e. m. sältet, så illa uppfyller sitt kall, alt han liar föga frugt att vänta af ett dylikt sjelfförtroende.
I Banken måste på denna räkning finnas så mycken behållning, som fordras till inlösen af utelöpande Riksgäldssedlar, och att sådane äro utelöpande, kan jag bevisa; ty jag har här på fickan tvenne stycken.
Davida anförde skriftligen:
Jag delar, mine Herrar, eder otålighet att efter en så lång öfverläggning komma till beslut; men fruktan att vi möjligen skulle stadna i ett för landet olycksaligt, och min önskan att i sådant fall kunna undandraga mig all del i ansvaret, bjuder mig alt före voteringen yttra mig, och påkalla Eder uppmärksamhet å en omständighet, som innefattar ett kraftigt argument emot anslag till Götha Canal för det närvarande, och som åtminstone bestämt min öfverty - 182 Den 26 Mars e, m. geise, att deremot rösta nej.
Det är sannt, att vårt mynt-system var redan mycket skakadt vid den tidpunkt, då Nationen inleddes på Canal-företaget, men om man måste medgifva, alt detta företag varit outförbart vid en sådan epok som efter 1809, om icke pappersmyntsystemet blifvit ytterligare begagnadt, att det var med ett ord sagdt: en slags conditio sine qua non för Canal-projectet; så måste man också finna, att allt bemödande alt återkomma till ordning i myntväsendet skulle motarbetas, så länge Canal-intresset hade öfvervigten vid Riksdagarne och att, om man nu beslutat göra slut på myntoredan, så måste en af de directa orsakerne dertill utestängas från allt vidare menligt inflytande.
Det var icke länge - Den 26 Mars e. m. 183 sedan som upplysningen i värt land var så ringa i National-ekonomi, att raan icke förstod det allt sora frambringar arbete, vare sig guld eller papper, äger ett värde just derföre, att det är arbetet, som ligger till grunden för alla värden; att således en nation, som bortslösar hvad som representerar och determinerar dess arbetskrafter på ett oproductift företag, bortslösar sjelfva dessa krafter, det är: sin förmögenhet och sitt välstånd.
Nu har väl mången fått lära sig inse dessa sanningar med sin egen undergång, då han af brist på dessa samma papperslappar måst tillsläppa sin redbarare egendom, och nödgas slafva för andra.
Nu skulle det sticka för mycket i Ögonen, om man, ögonblicket förrän Ständerne gå att bestämma detta pappersmynts värde till silfver — åter framkomme med den gamla sofismen, ty en hvar skulle derigenom snarare lockas att genomskåda och calculera, bur mycket Canal-byggnaden medtagit och ytterligare kräfver i verkligt silfvervärde.
Försigtigtvis tiger man derföre, men huruvida man ej påräknar en fortfarande verkan af den väl inpräglade fördomen — det blir en annan fråga.
För min del kan jag icke slå borit den farhågan, att det ingår mycket i beräkningen, såsom verksamt att förmå Riksens Ständer till beviljande af de å nyo fordrade 800,000 R:dr.
Så länge i ett eller två af RiksStånden den villomening ännu icke är utrotad, att man tror sig be - i84 Den 26 Mars e. m. vilja bara papperslappar — så länge bär CanalDirectionen alltid hvad man källaren chance för sig att lyckas genomdrifva sina pretentioner.
Det är således förlåtligt om jag misstänker, att en effectiv myntreglering, såsom stridig mot Canalens intresse, medan den färdigbygges, nu å samma sida motarbetas.
Hela plalien huru storsint, huru patriotisk den än må hafva varit i afsigten, kan således i mina ögon aldrig bedömas, utan i förening med det medel, som man tillåtit sig bruka, att på folkets okunnighet och godtrogenhet bygga ett must- och märg-utsugande credit-system — alldeles detsamma som Laws i Frankrike.
Nu, säger man, äro vi nära detta nya Missisippi —• det stora målet, till hvars ernående så många millioner åtgått!
Men jag ber Er, mine Den 26 Mars e. ra. i85 Herrar! besinna hvilket mål vi derjemte förfela?
Jo det måhända, att aldrig få vårt mynt regleradt, för att icke vägen för Götha Canal må hli tillstängd för de nya anspråk, hvilka troligen uppstå i den mån vi icke tvärklippa de närvarande.
Det finnes likväl en annan Canal vi framför alla andra borde vid denna Riksdag fullborda: den verkliga Communications-Canal nemligen, som igenfinnes i ett stadgadt och säkert mynt.
Men när hör man, för detta sanna storverks utförande ifras af Götha CanalDirection.
Och Styrelsens Ledamöter ~ de som nu tillstyrkt den Nådiga Propositionen. —.
Canalens stridiga interesse mot myntfixation, (så länge den med alla sine item är ofärdig) — är åtminstone för mig så ögonskenligt, att till dess jag ser den sednare på goda säkra grunder etablerad — lill dess ropar jag af
Den 26 Mars e. m. alla krafter
Nej, till en enda skillings ut-> betalande hvarken såsom lån eller anslag.
Det ämnet är redan uttömdt, och jag känner hvad jag är skyldig Ridderskapets och Adelns tid; men jag känner också min rätt, och då jag här oförmodadt hört en grundsatts motsägas, som jag redan år 1817 yttrade, tror jag mig tillåtit, att få försvara den, emedan den är, i min öfvertygelse, af mycken vigt.
Jag vågade 1817 erinra Ridderskapet och Adeln, att det egnar, att del. är Ridderskapet och Adeln värdigt, att 'bjuda opinionen i allmänna ämnen, men ingalunda att, till sin ledning, emottaga den utifrån; och denna grundsatis är jag ännu trogen, emedan Härden af de många ofta ombytliga opinioner, sorn sedermera blifvit Allmänheten påförde, har Den 26 Mars e. m. med hvarje är allt mera bestyrkt min tanka.
Jag är ännu så öfvertygad om origtigt heten af denna grundsatts, att jag skulle djupt beklaga det folk, hvars Regering eller Representation voro nog svaga, att låta styra sig af hopens opinioner, dessa conjuncturernes vindkast.
Hems Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och BancoUtskoltens förevarande
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog följande voteringsproposition :
Den som bifaller Stats- och BankoUtskottens Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canal byggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; 188 Den 26 Mars e. m.
Sedan 41» 42» 43 och 44 §§■ i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 3 qvart lill 10 om aftonen; och befunnos efter voteringens slut, klockan tre qvart till 12 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 146.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Stats- och BancoUtskottens ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskotten återremitteradt.
Sedan återremiss af ifrågavarande Utlåtande nu är beslutad, anhåller jag, alt Herr Grefven och LandtMerskalken täcktes inhämta, huruvida
Ridderskapet och Adeln instämmer i mitt förslag om föreläggande af fjorton dagars tid för Stats-och BancoUtskotten att inkomma med deras Utlåtande öfver återremissen, och då jemväl yttra sig i hufvudfrågan om anslag till Götha Canalbyggnad.
Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets under N:o 43 afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Adresse till Hans Maj:t Konungen, i anledning af Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle.
Lades på hordet. igo Den 3o Mars f. ra.
In fidem Prötocölli, Ö. J. Lagerheim.
Herr af Uhrj Gustafuppläste följande:
Jag är öfvertygad, att den motion jag nu går alt väcka, i anledning af frågan om Götha Canal, förtjenar uppmärksamhet och skall vinna mångas bifall; men deraf lofvar jag mig visst icke någon framgång för saken.
Yi hafva sett, huru det gått med Nationens vigtigaste, mäst behjertade, och derföre i sjelfva Grundlagen uttryckligast förbehållna rättighet: tryckfriheten.
Yi hafva sett, huru det gått med mycket annat, och på samma sätt skall det oftast gå, så länge Repr.esentationen är så sammansatt, att den hvarken äger Fojkets eller Regeringens förtroende.
Jag ernar icke nu tala emot Canalens fullbordan, icke utgjuta mig i klagovisor öfver det fatala misstaget i planen, att den en gång fulländad, i fall den blir det, kommer att lemna de fartyg, som passera den Österut, i Skärgården eller öppna sjön, vid Söderköping, då det är utrönt, att den i stället, och jag tror med vida mindre kostnad, kunnat föra dem till Örebro, der en annan och nästan rak Canal-fart, med få slussar, emottagit dem, och fört dem till Stockholm; så att en inländsk segelled kunnat vara öppnad mellan Götheborg och Stockholm, i stället för mellan Götheborg och Söderköping.
Committerade eller Directionen för Grand Junction Canal skickade år 1799 någré Deputerade till M:r Joseph Wilkes Stenkolsverk, vid Measham i Derbyshire, för att undersöka nyttan af jernvägar, och följden deraf blef den märkvärdiga_, att CanalBolaget anlade jernväg i stället för Catialj på en del af Canallinien; alldeles som om vi skulle anlägga jernväg, i stället för att fullända Canalen.
Min mening är dock ej nu, att föreslå sådant; men för att för industrien och den inhemska trafiken bereda möjlighet till någon ersättning för de stora fördelar, som ig2 Den 3o Mars f. m. gått förlorade derigenom, att en Canal blifvit dragen genom Östergöthland, i stället för att sammanbinda Westgötha- och Hjelmare-Canalerne, vågar jag vördsamt föreslå, att, Rikets Ständer — antingen Canalen blir fulländad eller icke —- anmoda sine Fullmäktige i Banken eller i RiksgäldsContoiretj att genom en sakkunnig person (som säkrast torde erhållas från England) låta undersöka localen mellan sjöarne JFettern och Hjelmar en, i afseende på en jernrailvägs anläggning.
Uppgiften i Canalkriget, att jernrailvägar kosta 5ooo £ Slerl. för en Engelsk mil, är likartad med många andra uppgifter från samma håll.
Jag påstår deremot, och har bevis för detta påstående till hands, att år iBaö var kostnaden endast omkring 660 Pund; men då ansenliga fyllningar, djupa gräfningar, eller broar måste verkställas, ansågs kostnaden kunna uppgå till 4 å 5ooo Pund.
Om man nu, för att, som man säger, skära till i vesten, icke gör afseende på de lägre arbetslönerne här mot i England, och om man ytterligare fördubblar det i England gängse priset, 660 Pund till i320 Pund för en Engelsk mil; så skulle, efter en sådan beräkning, arbetet kom - I Den 3o Mars f. m. i93 tomma att kosta aldrahögst omkring 400,000 R:dr B:co, men sannolikt aflöpa för mycket mindre.
När så manga millioner redan äro nedgräfde i Canalerne, och blott den återstående delen af Östgötha-linien ännu torde consumera några millioner; så borde väl också något användas, för att göra desse Canaler nyttige för hvarandra, och nyttigare för det allmänna.
Jag begär dock ej, att företaget skall verkställas; jag begär blott, att Ständerne måtte anmoda sine Fullmägtige, att låta undersöka förhållandet.
Om jag ville värfva anhängare, så behöfde jag blott lägga vigt på den omständighet, att rail-vägen skulle komma att passera Wiby Kyrka, och detta skulle genast kasta alla centralförsvarets förfäktare på min sida, så framt desse äro consequenta; men jag afser dock endast, att mångdubbla nyttan af de redan färdige, men liksom isolerade Canalerne, och det genom ett communications-medel, som är mycket mindre kostsamt, än de små canalerne, för inland navigation, ^hvilka åter kosta blott ^ af hvad Canaler kosta af Götha Canals dimensioner) och hvilket communicalionsmedel i sjelfva England, oaktadt dess ofantliga varutransporter, användes med mera fördel än Canaler; i afseende på hastigheten i 18 H. i3 194 Den 3o Mars f. m. transporten, brukbarlieten alla årstider, med mycket mera, Herr Ribbing, Arvid:
Om den regeln är rigtig, att man ej bör framställa förslag till utgifter, innan man fullgjort redan ingångne betalnings-förbindelser, och Rikets Ständer ej kunna anses hafva iakttagit detta sednare, förr än de, på ett eller annat sätt, sökt uppfylla det löfte, som finnes tecknadt å hvar enda utelöpande Bancosedel, och dessutom äro alltför mycket besvärade af de Communications- och Canalarbets-företag, hvaruti de redan iråkat; så tror jag, att alla dylika förslag böra| tills vidare ogillas.
Då jag genom en inadvertance, ehuru närvarande till voteringens slut i Götha Canalfrågan, sista plenidag kom att försumma aflemna min voteringssedel, och således undgeck att dermed öka de 146 rätttroendes antal, anhåller jag vördsamt få några tankar i ämnet för min räkning till Protocollet, såsom ett bevis, att då jag aldrig följt Götha CanalBolagets fanor, man hvarken nu eller någonsin kan värfva mig dit, och att jag såsom folkrepresentant ej Den 3o Mars f. m. på något vilkor skall kunna uppoffra reda fördelar genom phraser om de ideela.
Skall du då ännu längre försumma alla dina vigtigaste angelägenheter:
Den interessanta discussionen i Thorsdags har säkert hos hvarje fördomsfri man rotfästat den öfvertygelse, att Canalförétaget är enskildt, och att Staten uppfyllt alla Contractets vilkor, och långt derutöfver, men att Bolaget deremot ögonskenligt brustit i sine åtaganden; och då det redan 1815 uppger sig som långifvare, och Staten som Gäldenär, vågar jag ännu en gång hemställa till Eder mine Herrar! hvad man skall tänka om detta Bolag, och huru ett FolkOmbud med godt samvete kan tillåta sig, framför fyl i3* - Den 3o Mars f. ra. landet af alla Statens egna behof, bifalla, att den sjelf skuldsätter sig, eller tillverkar nya sedlar, för att tillfredsställa detta Bolags eviga pretentioner.
Ett Bolag, som, under missagtning för sista Ständers beslut, ej ens vårdat arrangera sig så, att åtminstone början af detta årets arbeten, löner, o. s. v. skola kunnat bestridas.
Är det skäligt, att belt simpelt anse Staten såsom sin Banquier, och utan erbjudande af någon garantie yrka ej blott desse 845,ooo R:dr B:co, utan låta tydligen påskina kostnader af Ångflotta, nya Fästen och Hamnar, Trollliätte-Canalens ombyggnad och dylikt, hvilka blifva i en framtid i o gånger dyrare agregater.
I en societé, der jag desse dagar varit, och hvarest såsom öfverallt den vigtiga Canalfrågan i främsta rummet blef talämne, yttrades, som mig synes, sannt och sinnrikt:
Skulle, enligt Grefve von Plåtens benämning, Canalen vara årsbarn med Svenska ' Folkets frihet?
Nå väl! men låtom oss dock ej neka, att det är ett sorgebarn, att dess uppfostran faller sig något dyr för så fattiga föräldrar, som Svenska Folket, hälst då det kära barnet synes vara mot sina fostrare särdeles trotsigt och olydigt.
Skulle likväl minsta sken af sannolikhet förefinnas uti Canalvännernes taflor om den fullbordade Canalens fördelar, ehuru Bolaget, (märkvärdigt nog) oaktadt Statens 6 millioner ej återfordras, likväl ej sjelf vill komma i njutning af dessa åberopade härliga Den 3o Mars f. rn. '97 inkomster, utan i stället helt beqvämligen vill taga ränta af sina medborgare på Actierne; nå väl, må då Staten sjelf öfvertaga Canalen, ty enär BolagsContractet å Actieägarnes sida så rysligt är brutit, måste de antingen tacka för hvad de fått, och som hedersmän sluta sitt storverk sjelfve, samt aldrig mer låta böra af sina trottsiga anspråk, eller ock skämmas att neka Staten få fullända Miraklet, men notabene Actieägarne då ej vänta sig en enda skilling, förr än Staten sjelf genom Canalens inkomster blifvit betald.
Föredrogs å nyo Friherre Wrangels, Henning, den 5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, innefattande hemställan, dels alt, till befordrande af skyndsamhet i tryckningen af RiksStåndens Protocoll och Handlingar, en Cylindrisk Boktryckarpräss måtte från England till nästa Riksdag anskaffas; dels ock att de å Riddarhusets tomt åt sjösidan befintlige byggnader måtte, vid inträffande lägligt tillfälle , åt någon väl känd Boktryckare uthyras.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade remittera denna motion till Stats- samt RiddarhusUtskotten.
Jag vågar underställa Herr Grefven och LandtMar - Den 3o Mars f. m. svalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln, huruvida en remiss till Stats- samt RiddarhusUtskolten kan förenas.
RiddarliusUtskottet är ej nSgot Rikets Ständers Utskott, och jag bekänner, att jag ej har mig bekant, att det någonsin stålt i beröring med något annat Utskott.