Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Antager man nu, att Konungens Propositioner möjligen skulle kunna sättas i likhet med enskildes motioner, så skulle ju de förre, i följd af det behandlingssätt, som för de senare är bestämdt föreskrifvet, kunna undergå sådane förändringar, att ej ett enda ord deraf återstode då de antogos att hvila till en kommande Riksdag, och detta blefve sannerligen ett monstrum.
Om nu RiksStånden antoge ett så beskaffadt förslag, så skulle de, enligt Grund63 H. 4 5 o
Den 22 Febr pär ii f. m. lagen, begära dag för att gifva Konungen sådant tillkänna, och Konungen kunde icke vägra sin sanction till den sålunda omgjorda Kongl. Propositionen, som icke ägde mer än namnet qvar af sin ursprungliga beskaffenhet.
Grefve Frölich säger vidare: att Stånden icke förkasta Propositionen, utan blott missivet; men jag hemställer huruvida, då missivet innehåller blott ett tillstyrkande af Propositionen, och det förkastas, Propositionen icke jemväl förkastas.
Jag stadnar derföre vid den mening jag redan yttrat, och hemställer, att man icke må låta hero vid hvad Herr Hjerta föreslagit.
Det är visserligen rätt, som en värd Ledamot här anmärkt, att, då Utskottet tillstyrker antagandet af en Kongl. Proposition, den då till Stånden öfverlemnas oförändrad, och jag har icke eller påstått, att Utskottet äger rätt att göra några ändringar i ordalagen, men jag har påstått, att vi höra kunna säga, att vi icke vilja hafva några förändringar af det gamla.
Till svar å den af Grefve Posse till mig framställde fråga, får jag nämna, att det ingalunda kan bestridas, att ju icke afslag är ett beslut; men i 81 § står också icke förbudet att vid första Riksdagen upptaga en fråga till åfslag^ utan endast till bifall.
Hvad åter angår 56 §, så är det, enligt densamma, icke tillåtit för Stånden att fatta beslut i sjelfva saken, men väl huruvida för - Den 22 Februarii f. m. 5i ändring bör äga rum eller icke.
Stånden kunna således icke vid en Riksdag besluta hurudan en förändring skall bli; men väl bestämma, om någon förändring är af nöden eller icke.
Jag bar alltid trott mig finna, det Stiftarne af våra Grundlagar i denna fråga utgått från den synpunkt, att ändringar i Grundlagarne aldrig skulle kunna till vägabringas vid en Riksdag, men att deremot Stånden, genom rättigheten att vid den första säga, att de ej vilja hafva någon förändring, skulle varit i tillfälle att förekomma, det ett förslag nödvändigt blefve livilande, hvilket kunde vara af den beskaffenhet, att det under de 5 åren emellan Riksdagarne möjligen gjorde allmänheten yr i hufvudet.
Man kan ju tänka sig, att en Minister utverkade en Proposition till Grundlagsändring, hvarigenom äganderätten kunde våldföras, och ätt denna, genom en lätt nog vunnen pluralitet i ConstitutionsUtskottet, således emot Ståndeils vilja, skulle blifva hvilande; och hvad månne folket derom skulle säga?
Det låter derföre, enligt min öfvertygelse, icke tänka sig, att Lagstiftarens mening varit att till i3 Ledamöter af ett Utskott öfverlemna en så oinskränkt makt; och jag anhåller om Proposition i enlighet med den åsigt jag sökt framställa.
En värd Ledamot af detta Stånd, som tillika är medlem af Conr 63 H. 4* Den 11 Februari i f. m. stitutionsUtskottet, har leranat den upplysning, att åtskillige af Kongl.
Majrts Propositioner i Grundlagsfrågor behandlas på det sätt, att de, utan någon förändring, blott framställas till RiksStåndens antagande eller förkastande.
Detta är visserligen ett historiskt factum, som således icke bestrides, men hvars grund jag deremot ogillar; ty vore ändamålet med remissen till ConstitutionsUlskottet ej annan, än att Utskottet skulle med ett enkelt missiv återlemna dem , så vore Utskottet, till det minsta sagdt, obehöfligt.
Detta kan således aldrig hafva varit Grundlagsstiftarens mening, utan måste den deremot varit, att Utskottet skulle yttra sin opinion angående den afgifne Propositionen; och att Utskottet icke så gjort, är ett bevis, att det ej uppfattat Grundlagens anda.
Hvad beträffar Pierr Grefve af Wetterstedts anmärkning, så vill jag visserligen för min del gerna låta Kongl. Majrts
Propositioner behålla namnet proposition, ehuru de till sitt väsende visserligen icke äro annat än motioner.
Jag tror att Stånden, vid besvarande af Konungens Propositioner, gå behörigt tillväga, då de yttra sig deröfver, och att de kunna afgifva svar, utan alt förnärma värdet deraf.
Hvad åter vidkommer den omständighet., att Kongl. Majrt icke afslår våra motioner, så hemställer jag om det ej blir samma resultat, när de bifallas med förändringar.
Detta har jag velat till svar å Herr Grefve af Wetterstedts anmärk - Den 11 Februarii f. ni. 53 ningar nämna.
I öfrigt anser jag saken vara så klart utredd, att jag endast instämmer i den nu allmänt högt yttrade önskan om proposition.
För en stund sedan yttrade någre värde Talare, för att bevisa det
Ständ erne icke kunna ändra en Kongl.
Proposition, att anmärkningar finge i Stånden göras endast vid Utskottets Utlåtande och ej vid sjelfva Propositionen; men häruti hafva de begått ett misstag.
Ty uti 56 § RegeringsFormen står: ”Göras i Riksens ”Ständers
Plena icke några anmärkningar "emot ConstitutionsUtskottets yttrande; hvile ”detsamma, såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, ”och då endast med Ja och Nej, skall kunna ”beslutas.”— — — Utskottets yttrande är här detsamma, som sjelfva förslaget lill Grundlagsändring, hvilket alltid biåste innefatta den af Kongl. Maj:t afgifne Nådiga propositionen; och då det således är öfver sjelfva redactionsförslaget, som beslutas skall, så måste anmärkningar jemväl kunna framställas emot en Kongl. Proposition.
För öfrigt har Herr Hjerta tydligt visat, det han syftar till samma mål som jag, och han är redan med ena foten inne på mitt förslag, samt skall snart, om han fortsätter, komma dit med den andra.
Herr Lefréns Johan Pehr:
Det är redan fullständigt ädagalagdt, att, om man 54 Den 22 Febru ar ii f. m. ägde rätt att förändra en Kongl. Proposition, Konungens hela rättighet att deltaga i Grundlagarnes stiftande och förändrande vore upphäfd.
Jag behöfver derföre icke uppehålla mig vid denna fråga.
Deremot har jag velat fästa uppmärksamheten på ett misstag, som Herr Hjerta, i min tanka, begått, då han utaf orden i 81 § RegeringsFormen: ”Men icke må under någon förevändning ”Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag ”Propositionen till bifall upptaga,” drager den slutsats, att det icke är Stäliderne betagit, att vid den första af slå Propositionen.
Han glömmer likväl, hvad bestämdt står förut i §:n, eller att ett så beskaffadt afslag endast kan äga rum i den händelsen, att Utskottet afstyrkt propositionen; på sådant sätt är det mycket lätt att komma till hvilken slutsatts man behagar.
« Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln ansåg Herr Hjertås anmärkning böra förklaras utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka och lill ConstitutionsUtskottet hänvisas.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde anmärkning höra förfalla.
Ja och Nej. Grefve Frölich begärde votering.
Den 22 Februari i f. m. 55 Hans E.xcellence Herr Grefven och LändtMarskalken framställde följande Voteringsproposition:
Den som instämmer i den anmärkning, att Ridderskapet och Adeln anser 56 § Reg.- Formen icke böra förändras, såsom endast bestämmande, huru vid första behandlingen af förslag till Grundlagsändringar skall förhållas; men att Ridderskapet och Adeln må finna, att den stridighet, som äger rum emellan nämde § och 81 § RegeringsFormen bäst kan förekommas, om i 8i § 2 mom. insättes:
Tillstyrker Utskottet livad.
Konungen föreslagit j och bifalla Riks Stånden, på sätt 56 § stadgar, ConstitutionsUtskottets Betänkandehvite frågan &c.; samt anser denna anmärkning böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer berörde anmärkning alt förfalla.
Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes samt derefter anslogs.
Voteringen börjades klockan en qvart till 3 e. m.; och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sorn följer: 56 Dcu ii F e b r u a r i i i’, m, r Ja — 18.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett den i Ja-propositionen upptagne anmärkning böra förfalla.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då någon vidare anmärkning icke blifvit gjord mot de af ConstitutionsUtskottet framstäite ifrågavarande förslag, komme desamma att, till den behandling 56 § Reg.Formen föreskrifver, hvila intill nästa Riksdag.
Ridderskapet och Ådeln åtskiljdes kl. 3 eftermiddagen, In lidera ProlocoIIi O. J. Lagerheim.
Måndagen d. 22 Februarii 183o.
Företogs val af 3:ne Suppleanter till Ridderskapets och Adelns Fullmäktige i Rikets Ständers Bank; och befunnos, efter valförrättningens slut kl. en qvart till 8 eftermiddagen, sedan det öfver förrättningen sär - Den 22 Februarii e. m. 57 skilt förde protocoll blifvit uppläst, följande Herrar dertill hafva blifvit, genom fleste rösterne utsedde:
Herr Rosenblad, Bernhard, Kammarherre, 100 röster; Herr Hegardt, Christian Bernh., CanzliRåd, 102 röster; Herr von Troil, Emil, Capitaine, g5 röster; - Företogs till pröfning Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 5 dennes under N:o 122 afgifne, och den 11 derpå följde e. m. på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 108 förut meddelte Betänkande, om Beklädnadsoch Bevärings-Directioners inrättande vid RusthållsRegementerne.
Jag anhåller vördsamt att första Betänkandet, eller åtminstone sjelfva de der förekommande punkterna, måtte blifva uppläste, emedan jag, som gillar de förändringar det senare Betänkandet föreslår i ^:de och urte punkterna, ville tillstyrka en förändring i 2:dra punkten.
Utskottet föreslår, att Directionen skulle bestå af Landshöfdingen, RegementsChefen, Ryttmästaren och 4 deputerade Rusthållare; men Utskottet har ej föreslagit någon föreskrift, hura dessa 4 skola väljas.
Jag föreslår derföre 58 Den 22 Febr tiar ii e. m. det tillägg: samt fyra Rusthållare, hvilka sistnämnde de Rastande sjelfve ege att hvart /f:de är utvälja.
Jag tillstyrker detta så mycket häldre, sorn Beklädnaden är bestämd för 4 “r* och det synes lämpligast att Rostoch Rotehållare, om de genom ett förhastad t val varit illa belåtne med sina Deputerade, må ega tillfälle att invälja nya, då Beklädnaden skall omgöras.
Frih erre CederströmJacob:
Då de Rustande ega att välja sina ombud uti de ifrågavarande Beklädnads- ocb BeväringsDireclionerne, så är det naturligt, att det ankommer på dem sjelfve att utsätta lid för ombytet af dessa Deputerade.
Det är icke tänkbart att desse
Deputerade skulle anses i bela deras lifstid uti sådan egenskap fortfara.
Utskottet har ansett rättast, att låta denna sak belt ocb hållet bero på Rust- ocb Rotehållarnes eget skön.
I afseende på sjelfva saken skulle jag visserligen söka att göra min vid förra Betänkandet åtföljande reservation gällande, om icke jag visste, att detsamma är af 2:ne Stånd , nemi.
Preste- ocb BorgareStånden bifallet, och det bar blifvit mig sagdt, ehuru ejollicielt, att BondeStåndet äfven bifallit detsamma; samt om icke Betänkandet lemnade Kongl. Maj:t rättighet att göra de förändringar i förslaget, som finnas nödige, då han afgifver sin Nådiga Proposition i ämnet till Rust- ocb Rotehållarne.
Betänkande innehåller, alt det
Den 22 Februarii e. m. 59 ifrågavarande anbudet skulle ske Esquadronsvis; det är detta sora är felaktigt, ty bela saken går ej an om den icke sker Regementsvis, emedan annars olikheter i Beklädnaden uppkomma, hvarigenom trouppens linie skulle för mycket förlora.
Men då Kongl. Maj:t äger att fästa det vilkor, att propositionerna Regementsvis skola antagas, är jag fullkomligt tryggad, alt Arméens bästa blir bevakadt.
Grefve Horris Claés Fredrik:
Det skulle vara förgäfves om jag här sökte göra mina åsigter gällande, då jag måste vid Betänkandet göra den anmärkning, att Utskottet, enligt min öfvertygelse, på alldeles olagliga grunder stödt detsamma, emedan det mätte vara gifvet, att man icke lagligen kan binda en Rusthållare vid en passevolance, hvarpå han ej frivilligt ingått.
Jag måste dock vid detta tillfälle, som vid de flesta andra, finna min öfvertygelse om det rätta stå i rak strid mot den stora pluralitetens, hvilken, efter hvad jag tydligt inser, äfven denna gång måste gälla likt ett maktspråk; hvarföre jag, fullkomligt viss om bifall till Utlåtandet, endast reserverar mig mot ett derpå grundadt beslut, som gör ett våldsamt ingrepp i eganderätten, då en minoritets fria val, såsom contraherande med Staten, alldeles undertryckes af en röstande pluralitet.
Herr Hjerta: Friherre Cederström har emot mig anmärkt, alt Utskottet ansett det 6o Den 22 F e b r u a r i i e. m. vara att bäst bevaka Rust- och Rotehållares rättighet då man öfverlät åt dem sjelfve att bestämma tiden och sättet för utväljandet af sina Deputerade uti ifrågavarande
Direction; men jag vet af erfarenhet, att då Rikets Ständer aflåta sådana skrifvelser till Kongl. Maj:t, hvilka innehålla dels ekonomiska, dels administrativa frågor, Styrelsen icke går ifrån dessa skrifvelser annat än i de mindre detaillerne, utan utfärdar dem sådana de blifvit till Styrelsen inlemnade i händelse de bifallas.
Om äfven så kommer att tillgå med nu ifrågavarande Betänkande, blir följden den, alt man i somliga Län tager skrifvelsen i den mening Friherre Cederström nu uppgifvit, men i andra åter tager den så, som jag förmodat.
Jag anser det derföre vara bäst att i detta afseende yttra en bestämd opinion, på det alt, om
Länen ofta vilja omvälja sine fullmägtige, de icke måtte vara hindrade af dessa eviga Directioner.
Jag anhåller derföre, att i skrifvelsen till Kongl. Maj:t måtte införas, att Länens Deputerade minst hvart 4:de är skola omväljas, Grefve Brahe, Magnus:
Jag förenar mig så mycket heldre med Herr Hjerta, som den Comité', hvilken Kongl.
Maj:t i detta ämne förordnat, just föreslagit detsamma, som han nu yrkar, eller att de Deputerade skola, med korta mellantider, af sine Principaler omväljas.
Comiteen har till och med gått Den 22 Februari i e. m. längre i sitt förslag, än Herr Hjerta tyckes önska, då den projecterat mellantider, som uro ändå kortare.
Jag anhåller i allt öfrigt om proposition på bifall till Utskottets Utlåtande.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och (Adeln för godt gilla berörde Betänkande med de förändringar Utskottets senare Utlåtande innehåller; likväl under iagttagande deraf, att 2:dra puncten i nämde Betänkande borde erhålla följande lydelse: ”Förvaltningen af dessa medel, för der”med afsedda ändamål, uppdrages åt en in”om hvarje Regemente eller Corps sammansatt Direclion, bestående af Landshöfdingen ”i det Län, inom hvilket största delen af ”Regementet eller Corpsen är förlagd, Regementets eller Corpsens Befälhafvare, en ”Ryttmästare eller Capitain, samt 4 Rusthållare, hvilka sistnämde de Rustande sjelf”va äga att hvart fjerde år utvälja.”
Emot detta beslut reserverade sig Grefve Horn; Claes Fredrik.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 5 dennes under N:o 123 afgifne och den ii derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om Ruslhållares skyldig - 62 Den 22 F e b r u □ r i i e. ra. heter i afseende å uppsättningen af nya munderingspersedlar.
Å njo föredrogs och bifölls Stats- och BankoUtskottens den 28 sistlidne Februarii under N:o 47 afgifne, och den 11 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 22 förut meddeldte Betänkande, angående den allmänna StatsRegleringen intill nästkommande Riksmöte.
.Tåg anhåller, att, vid ProtocollsUtdragets expedierande, man måtte ihågkomma, att de 3o,ooo R:dr, hvilka här äro upptagne såsom besparing, blifvit genom Rikets Ständers sedermera fattade beslut anvista till Södertelje Canal, och att de sålunda icke längre få bland tillgångarne upptagas.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 19 sistlidne Januarii under N:o 118 afgifne, och den 1 dennes e. m. på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o p4 förut meddelte Betänkande, angående jemkning i den provincen Skåne ålagde ordinarie Rotering.
Grefve Horn, Claes Fredrik, anförde skrifteligen:
Den 22 F e Ij r 11 o r i i e. in. 63 v
De förenade Slats- och EkonomiUt&kotten hafva velat fästa en ringa vigt vid de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottens förra Betänkande; en omständighet hvartill förklaringsgrunderna torde kunna hämtas från en befarad våda af att medgifva förhållanden, hvilka framkalla ett rättvist klander mot vid tagne åtgärder.
Men örn en viss ömtålighet i vissa fall berättigar till öfverseende nied förhållanden af mindre rättskränkande natur, så må man dock icke vilja inbilla hvarken sig sjelf eller andra, att, vid frågor af högre vigt och svårare egenskap, det allmänna sunda omdömet låter tvinga sig inom de trånga skrankor, der lättjan i förståndet och svagheten i viljan, förenade bilda en slags moderation och liberalitet, verkande i motsatts med de politiska dygder, man derunder tänker sig.
Jag vill dermed hafva sagt, att då rättsvidriga handlingar inom lagstiftningen eller lagskipningen lossa samhällsbanden, så sammanknytas de icke fastare genom den falska liberalismens ocb moderalionens understundom loyala bemödanden att göra det till lätt, som orätt är.
Väl hade det derföre varit, om de förenade Stats- och EkonomiUtskotten vinlagt sig mindre om att försvara det orätta, än att rätta det oförsvarliga, som vid ifrågavarande ämnes betragtande så ögonskenligen visar sig för hvarje seende, hvilken lemnar ringaste uppmärksamhet åt saken.
Som ett försök att gifva densamma G4 Den 22 Februari i e. m. en annan färg måste man anse Utskottens åsidosatte vederläggning af de skäl och bevis, som blifvit anförde mot lagligbeten af Skånska Roteringen.
Men besynnerligt nog åberopa Utskotten deras redan framlagde_, på ojficiela handlingar grundade berättelses om Skånska nuvarande ordinarie Roteringens tillkomst, såsom bevis för dess laglighet, då lik vist den motsatta åsigten helt och hållet grundar sig på sannfärdigheten af de underrättelser Utskotten sjelfve meddelat i omnämnde berättelse.
Sålunda upplysa Utskotten, i deras förra Betänkande, att villkoret för åtagandet af ständiga Rotebållet i Skåne blifvit öfverträdt, då nemligen Rotehållarena uttryckligen förbehöllo sig, hvad Regeringen också sjelf föreslagit, en allmän femtedels minskning i den förut ålagde extra Roteringsskyldigheten, och det oagtadt, mången Rote icke tillgodonjutit denna rättighet, hvaremot mången fått tillökning i Rotehållsbesväret.
Orättvisan af detta och flerfaldige förfaranden har, som Utskotten äfven upplyst, varit föremål för föregående Ständers frugtlösa beifranden, och hafva Utskotten sjelfve, uti Betänkandet N:o , medgifvit, att det huf vudsakligaste villkor, under hvilket den mellan Kongl. Maj:t och Extra Rotehållare träffade öfverenskommelse om
Roteringsskyldighetens förändrade utgörande blifvit afslutad, icke emot de senare är vordet samvetsgrant uppfyllt.
Ut - Den a 2 F elimar ii c. in. G5 Utskotten anse äfven, att dessa, jemte flere misstag vid Roteringens uppgörande, från erhållna instructioner skedda af ad keiser eller emot de Rot erin gs sky Idig e påtagligen begängne förorättanden nu mera icke kunna, utan vid en ny allmän undersökning och Rotejemkning inom provinsen, undanrödjas eller afhjelpas.
Allt detta oagtadt hafva likväl Utskotten i förra Betänkandet föreslagit, och i det senare ytterligare tillstyrkt, alt vid den redan skedde
Rot er ingen framgent och utan minsta rubbning bör förblifva, så vida icke det gjorda och af Kongl.
Majit stadf listade förbehåll må anses undanröjdt och icke ligga i vägen för den blifvande Rotejemkningen.
Här tillstyrka således Utskotten, att lagstiftningen godtyckligt må tillintetgöra det hufvudsakliga villkoret för ordinarie Roteringens frivilliga åtagande, eller att vidtaga åtgärder, dem Utskotten sjelfva anse såsom påtagliga förorättanden.
Utskotten tilltro sig jemväl att tolka 80 § RegeringsFormen på ett sätt öfverensstämmande med de rättsvidriga begrepp, hvilka Utskotten velat göra gällande rörande lnifvudfrågan om Skånska Roteringens lagenlighet.
Den är lagligen tillkommen, mena Utskotten, såsom följd af en mellan Konungen och Extra Rotehållare träffacl frivillig öfverenskommelse, deråt Rikets Högloft.
Ständer, med den rätt 80 $ Reg.Formen Rikets Ständer tillerkänner} 63 H. 5 66 Den 22 Februarii e. m. tvenne gångerj eller vid 1818 och i8s3 årens Riksdagar lemnat deras provisoriska bifall.
Om det nu skall medgifvas, att Ständerna, i stöd af 80 § Reg.Formen, kunna lemna ett provisoriskt bifall till en Kongl, proposition, ehuru jag tror att det bör lemnäs categoriskt, så inträffar likväl, vid ifrågavarande fall, att det så kallade provisoriska bifallet, icke blifvit påkallad t, hvarken af någon Kongl, proposition eller väckt motion inom RiksStånden, utan belt enkelt blifvit fästadt som ett vilkor för en, af de nämde årens Ständer yrkad, ny undersökning och Rotering i de Skånska Länen.
Men 80 § Reg*- Formen stadgar uttryckligen, att ingen ny eller tillökad Rotering kan tillkomma, utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut.
Frågas!
Har Skånska ordinarie Roteringen sålunda tillkommit?
Svaret blifver bestämdt
Nej! emedan aldrig någon fråga hos Ständerna förevarit om denna Roterings tillkomst.
Denna stora angelägenhet har sålunda, tvärt emot den ofta nämde Grundlags-§:ns tydliga stadgande, blifvit af Konungen ensam besluten och aldrig af Ständer gillad; på grund hvaraf jag, af Utskotten ovederlagdt, bestämdt antydt, hvad en skyldig ifrån för Grundlagens obrottsliga efterlefnad kräfver, nemligen olagligheten af hela ordinarie Roteringsverket i Skåne.
Då denna sanning ingalunda kan vederläggas, ehuru den tills vidare torde obetänksamt af somlige förnekas, måste jag vidblifva den Den 22 Februarii e. m. öfvertygelse, att ingen annan rättsenlig utväg gifves att komma till elen allt jemt yrkade, och, som föregående Ständer uttryckt sig, af både rättvisa och billighet påkallade jemkning och rättelse i Skånska Roteringen, än att en allmän ny Extra Rotering öfvergår de båda Länen gemensamt, hvarefter det må åt Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlämnäs rättighet, att med hvarje Rote öfverenskomma om dess frivilliga åtagande att hålla ständig soldat, mot erhållande af en viss förminskning i Rotehållsskyldigheten, sådan den blifvit fastställd för hvarje Rote efter en jemn fördelning af 2672 extra Roteringsnummer öfver hela provincen , hvilken allmänna extra Rotejemkning nödvändigt måste föregå hvarje annan åtgärd till den ordinarie Roteringens lagenliga stadfästelse; och bör man ej betvifla, att icke ett betydligt antal af de Roteringsskyldige qvarblifva vid det ordinarie Rotehållet, örn det beviljas dem en större nedsättning i lmmerairen för öfvergången till ordinarie Rotehåll.
Jag föreslår, att J-, i stället för måtte blifva den förmedling från extra till ordinarie Rotehållet, som antages; emedan en så betydlig nedsättning i Rotehållsskyldigheten torde medföra en allmännare öfvergång till det senare, i hvilket fall Armeen icke kommer att sakna i sina leder samma effectiva stjn-- ka, som de Skånska Regementerna nu uppvisa, vid hvilken omständighet man synes 63 H. 5* 68 Den 23 Februar e. m. fästa så mycken vigt.
Det kunde äfven till Kongl. Maj:t öfverlåtas, att, med de vid extra Roteringsskyldigheten qvarblifvande öfverenskomma örn en ständig Rotevacanceafgift i spanmål, som skulle användas till förstärkande af provincens värfvade militaira styrka, så vida man nemi. anser denna åtgärd behöflig, i händelse det ordinarie Rotehållet icke uppginge till den numeraire som anses nödigt.