Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s önskan till mötes, än som här blifvit begagnad.
Af denna anledn. tiIIstyrker jag nu bifall lill Utskrs förslag.
Den i5 Januari. i43 Hr Lagerhjelm:
Jag finner väl det skal, som af den sista värda talaren blifvit nnfördt, vara gilltigt nog, nemi. att ingen rubbning bör äga rum, sedan statsregleun är gjord; men då behofvet förut ej blifvit uppgifvet och således tillförene ej kunnat af R.
St. vara kändt; så är det ganska naturligt, att livar och en, som vill fylla Statens behof, äfven vill bevilja detta anslag, da ändamålet är godt och anslaget, efter naturen af våra Svenska författningar, draf beskaffenhet att böra utgå såsom ett fixt anslag.
Jag anhåller vördsammast hos Hr Frih. o.
Landtm, om propos., och hos R. o. Ad., om bifall till Utsk:s betänk.
Det af Hr Lagerhjelm anförda skäl är visserligen välgrundadt, nemi. att, då behofvet är erkändt såsom oundvikligen nödvändigt och behöfligt, att årligen utgå till ett bestämdt belopp, ett anslag dertill borde på 01 dinarie-stal uppföras; men då StalsTJtsk. för det närvar, ej har ansett sådant görligt, och en af Utsk;s ledamöter här inom Ståndet ytterligare uppgifvit orsaken, som ligger till grund för StatsUtsk:s betänk., och hvilka skäl äfven i betänk, anföras; så kan jag ej tro, alt en återremiss till någonting kunde tjena, eller att StatsUtsk., i anledn. deraf, skulle förändra sin åsigt.
En återremiss sknlle medföra den olägenheten, att en ytterligare tidsutdrägt derigenom uppkomme, och då det är af högsta vigt, att denna fråga snart afgöres, emedan alltsedan den 1 Januari intet anslag till detta ändamål funnits, oaktadt elt sådant anslag för ifrågavar. matim ättnings bestånd är alldeles oundgängligt; så får jag vördsamt hos R. o. Ad. anhålla om bifall till Utsk:s betänk., sådant det nu af Utsk. blifvit afgifvet.
N:o 4°8 bifölls.
Till pröfning företogs Stats-, Lag- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Ulsk-.ns sedan den 9 sisth December på bordet bviiande betänk.
JV:o 8g, ang:de anstalter för en förbättrad fångvård, genom ombyggnad eller förändrad inredning af fängelserna samt i detta afseende ifrågaställa statsanslag.
Hr af Sillen, Wilh. Gideon, begärde att Hr Ekholms reservation måtte uppläsas, hvilket skedde.
Hr af Sillen uppläste derefter följande:
I allo förenande mig med de af Hr Ekholm uti den upplästa reservationen yttrade åsigter, anhåller jag blott att till dem få foga elt ytterligarepskäl, som jag ville kalla militäriskt, för min begäran 0111 återremiss på det nu föredragna Stats-, Lag och Ekon.Utsk:ns betänk.
K:o 89.
— Tvifvelsutan lärer det icke vara obekant för en stor del affi. R. o. Ad:s ledamöter, det K.
M. för omkring 1 g år sedan, eller *44 D«n i5 Januari. den 19 Juli i83g, genom nåd. bref lill samtlige Generalbefålhafvarne, nnbefallte infordrandet af vederbör. regttschefers af den indelta ammen und. utlåtanden, sedan sqvadrons- och comp.-cheferne blifvit i ämnet hörde, huruvida såiiana åtgärder skulle kunna vidtagas, att de i circulärbrefvet af den 26 November 1812 för corporaler med Vederlikar samt manskapet stadgade arrest- och fängelsestraff kunde vinna tillämpning på roten.
Jag har föreställt mig att denna K.
M:s höga afsigt att afskaffa de corporella straffen inom armeen ganska lämpligen skulle vinnas, om häradshäktena, inrättade efter cellsyslemet, kunde begagnas såsom straffanstalter för sådana förbrytelser utaf den indelta armeens och flottans manskap, hvilka nu "på roten” vanligen extrajudiciel! beläggas med det i min tanke barbariska prygelstraffet.
—Jag väntar mig visserligen det inkastet, att det vore förnärmande för den militära hederskänslan och espriten, alt för t. ex. en obetydlig frirmöfverträdelse blifva insatt uti ett fängelse, som stundom förvarar gröfre brottslingar; men härads- eller ransakningshäktet är egentligen ej afsedl alt förvara sådana, och de som deri äro uti fängsligt förvar insatte, för att undergå ransakning, kunna väl ej anses för brottslingar, så länge de ej äro dömde.
— Skulle äfven, såsom reservanten föreslagit, häradshäktet i vissa fall behöfva användas såsom straff-fängelse, tror jag likväl icke, att den militära hederskänslan och espriten skulle komma att lida något deraf, emedan, om fängelset är inrättadt efter cellsyslemet, den arresterade krigaren icke alls kommer i beröring med den, straff undergående, brottslige.
— Dessutom kunna icke gröfre brottslingar komma i fråga att bestraffas uti häradshäktet.
— SIutligert vill jag till styrka för min mening åberopa exemplet af ett främmande land, der man, till undvikande af de corporella straffen inom armeen, med fördel besagnat de allmänna fängelserna såsom straffanstalter för militära förbrytelser.
Delta land är Stora Britannien.
Herrarne Beaumont och Tocqneville anföra uti deras intressanta arbete: ”Systeme Pe'nitentiaire aux Étals-Unis, uti i:a nolen till inledningen till atdra upplagan, utdrag af flera Brittiske regttsoch corps-befälhafvares vitsord om den nytta de haft af begagnandet utaf de allmänna fängelserna såsom straffanstalter för deras manskap, och en ibland dessa befälhafvare, som commenderade Konungens regemente, säger bestämdt, i bref af den 5 Januari 1827, till föreståndaren för Glasgows Bridewell, "att inflytandet deraf varit sådant, att han under sin nio månaders långa garnison i Glasgow icke en enda gång varit nödsakad tillita corporel bestraffning.”
— På dessa skäl anhåller jag vördsammast, alt de sammansatta Utsktn, vid ärendets förnyade behandling, ville föreslå R.
St. att, till häradshäktenas ändamålsenliga förändrande, på sätt Hr Ekholm - Den i5 Jan u ari. »45 bolm framställt, till K.
M:s disposition Ställa ett extraanslag af 3oo,ooo r;dr b:co, alt utgå på samma sätt som de af Utskln föreslagna 100,000 r:dr; hvarom det föredragna betänk, i denna del handlar.
— Jag anhåller om Hr Frih, o. Landtnäs propos. på återreiniss.
Innan jag ingår i ämnet, utber jag mig att få undanrödja det misstag i omdömet, hvartill elen nu upplästa reservationen möjligen torde kunna föranleda.
Reservanten beklagar, alt Regcrtn ej tagit initiativet i fråga om fängelsernas förbättrande, och han tror derföre, att det är Representationen värdigt att gå till delta initiativ.
Må man nu påminna sig frågans primitiva ställning och den förändring, som frågan fått under handläggningen i StatsUtsk. K. M:s propos. afsåg endast fängelsernas förbättrande.
K. M. bade måhända ännu ej fattat något beslut ang:de det nya straff-systemet och följaktligen ej heller om det nya fängelse-systemet.
När nu Utsk;n funno för godt, hvilket jag ingalunda klandrar, att öfvergå ifrån det ena ämnet lill det andra, eller rättare sagdt, att till det af K. M, framställda ämne ännu lägga ett nytt, dermed en nära gemenskap ägande, så var detta visserligen ganska bra; men jag har trott mig böra undanrödja det misstag i omdömet, hvartill denna framställning kunnat föranleda.
Det var helt naturligt, attnär Utsk;n funno för godt att tillägga ett nytt ämne, så togo
Utskrn initiativet derutinnan, men icke bade man derföre rättighet att beklaga, att K, M. ej tagit initiativet i en fråga, som först Uppstått inom Utsk:n: att klandra, att Regertn ej på förhand såg hvad Utskln ämnade göra och gissade lill, att Utsk:n ville företaga ett ämne, som Regertn troligen ansåg böra anslå, intilldess frågan om det nya straff-systemet skulle förekomma.
Då jag ingår i ämnet, utber jag mig R. o. Adis uppmärksamhet för den vigtiga skilnad, som äger rum emellan de principer, som Utskln uti förevar, förslag framställt, och de resultater i verkställighets-åtgärderna, hvartill Utskln, i följe af principerna kommit.
De förra, eller principerna, är jag långt ifrån att klandra.
Det är med särdeles nöje jag ber att få förklara Utskln min aktning och tacksamhet, för det behjertande Utskln visat för Svenska folkets stora behof af en lycklig och ändamålsenlig brottmålslag, Och i sammanhang dermed, af ett bättre fängelse-systeme; men annat är, mine herrar! verkställighetsåtgärderna.
Uti dem tror jag att Utskln hafva misstagit sig; jag tror att Utskln hafva åsyflat, om jag så får säga, att öfverskrida sjelfva principen och öfvergå till en förhastad verkställighet, Jag har förut haft den äran, att inom delta rum, då frågan här förevar om förstärkta LagUtsk., erinra derom, att sjelfva fängelsesystemet verkligen är beroende af straff-systemet, och att '9 H. 19 Den 15 Januari. man sålunda, innan man antagit slraff-systeÖnet, forliastar sig, om man går alltför långt i de administrativa åtgärderna för fängelse-systemet.
Hvad straff-systemet angar, så kan jag icke iner än försäkra, att i SlatsUtsk. finnes ingen ledamot, som varmare än jag önskar, att vi måtte få afskaffa den ohyggliga Wissgernings-balk, som vi nu hafva, och öfvergå lill ett mildare straff-sy sterne; men jag har haft äran erinra derom, att öfvergången från detta straff-sy sterne till ett annat ej med bevarad klokhet låter verkställa sig brådstörtande.
Man äfventyra!' då, mine herrar! ingenting mindre, än att hos den råa massan uppväcka tanken derom, att en verklig strafflöshet existerar.
Det är nödvändigt, alt inom den råa massan, den råa dass, inom hvilken de grofsta förbrytelserna begås, begreppet om straffens skärpa qvarstår; ty annars skulle ofelbart följa, att man, långt ifrån att hjelpa det onda, skulle stjelpa hvad man velat hjelpa.
Jag önskar hjertligen, och hoppas äfven, att vid nästa riksdag K. M, framställer propos. tjjU antagande af penitentiärsystemet, efter den Pensylvanska metoden, hvilken jag anser, jemförelsevis med den andra, vara den bästa och lyckligaste; men jag skulle blista mycket i skyldig tillförsigt till Regerius och kommande Ständers klokhet, om jag ej toge för gifvet, alt de begge statsmakterne inse nödvändigheten af alt gå varsamt och långsamt till väga; ty det är endast på delta sätt, som detta stora och vackra ändamål kan vinnas.
Jag tager då för gifvet, att en lag, rättad efter Pen* sylvania-systemet, antages; men jag tager också för gifvet, att när R.
St. antagit den, så öfverlemna R.
St. åt Reger.n att sälla beslutet i verkställighet, i män utaf hvad ändamålsenligheten kan tillåta.
Det var ganska lätt, mine herrar! att iy3o bestämma tiden, när Missg.-balken i 1734 årslagbok skulle taga vid; detta var ganska lätt, enär Missg.- b;n endast innehöll partiella förändringar af de lagar, sorn förut bade varit tillämpade, d. v. s. förändringar inom samma systeme.
Helt annorlunda är förhållandet nu, här är fråga om alt bortlägga det nnvar. systemet och antaga ett mångfalldigt bättre oell lyckligare; men omöjligt kunde detta ändamål vinnas, om man fixerade liden när alltsammans borde taga vid.
Efter min tanke går detta alldeles icke an, jag befarar ej, att någon upplyst jurist skall motsäga mig i denna del, Då jag nu antager, att det nya lag-systemet troligen ej kan i sin helhet verkställas eller öfvei lemnäs till verkställighet, — ty jag anser ej möjligt, att detta med försigtighet och klokhet kan låta sig göra, — men när jag likväl nu antager det; så godkänner jag den princip, att man på förhand bör bereda sig derpå, men jag tror ej, att man bör gå lå långt i administrativa åtgärder, att icke den jurjdiska lagstiftningen kan följa med.
Jag tror således, att de statsanslag, som nu äro föreslagna af i,55o,ooo r:dr b:co, att användas till fängelsernas bringande i förbättradl skick, Den iS Januari.
•47 i förtid blifvit anslagna, och att dermed bort anstå intill* dess att straff-systemet inträder.
Då CTtsktn anslagit en sådan summa, halva Utsk-.n begått ett misstag, ledande till den påföljd, ali en stor del af summan kommer alt ligga onyttig, då den åter kunnat vara i större scala gagnelig för samhället, om den på annat sätt blefve använd.
Jag skulle tro, att hälften af det föreslagna beloppet, eller 730,000 r:dr b:co, är allt hvad som kan användas.
Om jag nu ifrån theoretiska grunder har kommit till detta resultat, så tror jag mig äfven kunna ådagalägga, alt denna min öfvertygelse öfverensstämmer med det factiska förhållandet, ty jag tror sannerligen, att om man äfven för detta ändamål reqvirerar livarenda tegelsten, sorn slås på dessa fyra år, och om man ville sälta i rörelse hvarenda byggmästare, som finnes, så skulle man ej, med ordnings iakttagande och bibehållande af controller, kunna bygga för <j5o,ooo i:dr b:co på fyra år, utom det, att jag tror mig förut i dit theoretiska hafva lie* visat, att vi ej behöfva gå så långt.
Till följe af allt detta anhåller jag, att Utsk:n ville närmare eftersinna förhållandet och häitill endast anslå hälften af den föreslagna summan, och då vill jag önska, att Utsktn föreslå R.
St., att när de för K.
M. framlägga sitt beslut angille ifrågavar. anslag och deras ändamål, R.
St. ville stanna vid alt blott generell framställa ändamålet med de anslagna medlen och Öfverlemna verkställigheten åt Regeringen, emedan principen må tillhöra R.
St. att besluta örn, men verkställigheten bör vara en Regeringens omsorg.
Jag anhåller 0111 fiterremiss af betänk., och alt dessa mina anmäi katr måtte fä åtfölja till Utsktn.
Hamilton, Hugo: Tvänne
Välde talare hafva yrkat ålerremiss af detta betänk.
Jag uppträder ej för att bestrida denna återremiss, då det är mig bekant, att betänk, är återremitterad) af tvänne andra Stånd, hval före det således visserligen ej gör någonting, om R. o. Ad. äfven beslutar, att detsamma bör återgå till Utsktn, för att i sammanhang med alla de anmärkntr, sorn i de särskildta Stånden kunnat göras, blifva bedömdt och ännu en gång behandlas.
Det torde likväl tillåtas mig, sorn deltagit i de sammansatta Stats-, Lag- och Ekon.Ulskm, hvilka utarbetat delta betänk., att upptaga några af de anmärka:!', sorn blifvit gjoida deremot.
Den förste ledamoten, sorn bär talade i denna fråga, förenade sig med Hr Ekholm i dess reservation, sorn utgick derpå, alt härad-fängelser borde i första rummet inrättas i häradernas centralpunkter, och att man, såsom reservanten yttrar, borde boija med böljan.
Jag får äran nämna, att inom Utsktn delade jag i början och idet hela Hr Ekholms åsigt.
Äfven jag trodde, alt del var rätt i allmänhet alt börja med början, och' isynnerhet vid en så beskaffad måug - Den j5 Januari. artad inrättning, sorn ett helt lands fångvård, der det visserligen skulle vara nyttigt att hafva de första och så till sägandes primära fängelserna först inrättade på ändamålsenligt sätt; ty endast derigenom kunde man med visshet beräkna det antal fängelser, sorn skulle komma att behöfvas; men det blef för mig sagdt af manga erfarna ledamöter inom Utskin, att det vore omöjligt, att på förhand, och innan den föreslagna regleringen af domsagorna blifvit utförd, med någorlunda säkerhet bestämma de lämpliga platserna för anläggandet af dessa centralfängelser inom häraderna.
Det finnes visserligen en plan uppgjord att förändra våra härader, så att inom hvarje lagsaga kommer att bestämmas ett enda ställe, der domstolen kommer att stå, och i manga härader kan man med någorlunda säkerhet förese hvar detta ställe skall bestämmas; men förr än delta kan med full visshet bestämmas öfverallt, så skall hela den första grunden till planen vara obestämd och osäker, och mycket penningar utgifvas, utan att det dermed åsyftade ändamålet till fullo vunnes.
På dessa skäl, som på ett vida bättre och mera Öfvertygande sätt, än jag nu kan framställa dem, i Utskrn blefvo utvecklade, ansåg jag mig skyldig alt frångå denna tanke, och att hellre än att för denna första grund, som jag icke kunde så alldeles få enlig med milt tycke, uppoffra hela förslaget, låta det verkställas, som efter alla de närvarandes gemensamma lanke nu kan utan fara för misstag utföras.
För att nu öfvergå lill sjelfva förslaget, så har en värd ledamot, som haren långvarig och rik erfarenhet i detta ämne och sorn deltagit uti de förslag, som i detsamma framkommit, väl ej klandrat förslaget, men sagt att detsamma till tiden vore föthastadt, och att ett misstag äfven blifvit begånget.
Hvad det beträffar, att sjelfva saken nu skulle vara förhastad, på den grund att det lagförslag, som innehåller de straffbestämmelser, hvilka skola tillämpas j de fängelser, som nu föreslås till Införande, att detta lagförslag, säger jag, ännu ej vore färdigt och anlaget, och all det således vore för tidigt att upplära fängelserna, innan man med full visshet kände i hvad anda den blifvande lagen kommer att i detta afseende bestämmas; så kan jag ej annat än medgifva, att denna anmärkn. kan äga siri riktighet; men Utsktn hafva tilltrott sig •— och om de deruti gått för långt, så må de ursägtas för sin goda vilja — Utskln, säger jag, hafva lill!rott sig bedomina, att den allmänna sinnesstämningen inom landet, likasom inom Representationen, är benägen för det sys t eine, som innehålles i det nya lagförslaget, och som skulle tillämpas genom den nu uppgjorda byggnads;!lanen ; Utsktn hafva trott, alt det nya lagförslaget, då del tillstyrker den mildare correctionella bestraffningen, i stället för der gamla lagens strängare straff-systeme, hade nationens sympathier för sig, och Utsktn trodde således sig kunna, med det förutseende, Den i5 Januari. »49 som mensklig tankeförmåga i allmänhet medgifver, antaga, alt vid nästa riksdag, såvida ifrågavar. förslag då i lid inkommer, detsamma skall blifva handlagdt och antaget.
Då nu detta af Utskzn var förutsatt, så kan jag ej dela den värde ledamotens tanke, att det var förhastadt att nu anslå medel lill uppförande af de byggnader som måste förut vara uppbyggda, om det skall blifva möjligt attén gång verkställa förslaget att hos oss införa ett förbättradt correctionelt fängelse-systeme.
Den värde talaren har till och med betviflat, att mer än hälften kunde uppföras på fyra år; men vi hafva trott, att visserligen något.mer kunde uppföras, ehuru på långt när icke svarande emot det blifvande och slutliga bebofvet af sådana byggnader; vi hafva trott, att när R St. hafva medel alt disponera för sådana ändamål, dessa för närvar, sannerligen ej kunde, med afseende på brottens ständigt tilltagande mängd, bättre och samvetsgrannare användas lill fäderneslandets sannskylda nytta, än om de, såsom Utskzn nu föreslagit, användas till att bereda sig, medan tid är, på antagandet af den nya lagen, hvilken man i denna punkt anser böra och komma alt antagas.
Eljest skulle ej blott det hinder, som den värde och erfarne ledamoten befarat, kunna komma att möta vid antagandet af den nya lagen, nemi. den öfvergångsperiod, som nationen behöfver för att vänja sig vid de nya lagarna, utan, om det lat sig tänka (hvilket ej torde vara alldeles omöjligt) att nationen tillräckligt insåg förträffligheten af det mildare correctionella straff-systemet, så skulle för dess antagande äfven möta ett materielt hinder, som aldrig behöfde möta, om man i tid lemnade medlen, nemi. det hinder, att byggnader saknades, såsom det första villkoret för förändringens antagande.
Hvad åter beträffar Frihzns anmärkn., att det är ett misstag af de sammansatta Utskzn, att hafva föreslagit en så stor summa, på det ekonomiska skäl att räntan skulle komma att ligga borta längre, än som nödigt vore, så tager jag mig friheten att göra den värda talaren uppmärksam derpå, att om medlen kunna användas, och de blifva ej ens tillräckliga, emedan man för dem ej kan uppföra alla de byggnader, som erfordras, så blir ju ej någon vidare ränta förlorad, än den af 4 eller 5 år, under det man innehåller de medel, som nödvändigt behöfvns, och deruti tror jag, alt den värde ledamoten instämmer med mig, alt denna ränteförlust är ett obetydligt ondt emot det som skulle uppstå, om de medel, som nu anslås, vore otillräckliga till uppförande af de byggnader, som nu kunna med visshet antagas vara önna bärliga.
Hvad angår att man ej skulle kunna använda i,55o,ooo rzdr när det är frågan om ali bygga fängelser inom hvarje län, och dessutom ett centralfängelse, ett af de flera, som måhända blifva nödvändiga, så vågar jag äfven betvifla detta, ehuru jag visst icke vill bestrida det, emedan jag ej dertill har tillräcklig sakkännedom.
Jag har mig lik - i5o Den tå Januari. väl bekant, alt enskilde personer på några få år anväiidt på byggnader en femtedel af denna summa, och likväl ganska noga controllerat deras användande, och jag mäste således ej betvifla, att ju Staten, med dess tillgång på byggnadsvanda personer, inom några år skulle kunna verkställa dessa byggnader, då planen dertill redan är uppgjord, så alt den lätteligen kan godkännas och stadfästas, och då dessa byggnader således efter en uppgjord plan kunna på en gång verkställas, flvad beträffar controllen, så tror jag äfven, att den bör blifva lätt, då den nu kan uppdragas ål den bureau för byggnader och allmänna arbeten, som redan är inrättad, och således kan jag ej (inna, att delta hinder möter.
Hvad åter vidkommer det yttrande, att, då ena hälften af Frihtn ansågs vara tillräcklig lill fängelsebyggnaders uppförande, den andra hälften af den föreslagna summan kunde användas till vig tiga re och för ögonblicket mera maktpåliggande ändamål, så kan jag ej heller i detta afseende med honom instämma.
Jag har kanske orätt att i detta fall uppträda emot en ledamot, som under en lång lifstid förvärfva! en noggrann och fullständig kännedom om Sveriges broltmålshistoria; meli då allmänna uppgifter besanna hvad som enl. en bedröflig erfarenhet ligger öppet för hvarje Svensk medborgares ögon, nemi. att brotten inom Sverige årligen tilltaga, och tilltaga högst märkbart, derigenom att trängseln inom våra fängelser gör det nödvändigt att sätta den oskyldiga för ett blott misstag till fängelse dömde tillsammans med den mest förhärdade brottsling, så tror jag det vara en helig pligt, att efter vår förmåga bidraga till att afhjelpa delta onda.
Jag tror, att emot den fattiga classen, som är underkastad ett så stort moraliskt förtryck, ett förtryck, efter min lanke af den mest bedröfliga ari, är det en skyldighet för en hvar, som kan höja sin röst, att söka afhjelpa en så svår kräfta i statskroppen.
Jag gör den värda ledamoten den rättvisan, att han ej vill sätta sig emot förslaget ; men jag skulle tro, att den värde ledamoten äfven bort medgifva, alt detta ändamål är nu för ögonblicket rent af det vigtigaste af alla, hvartill vi kunna anslå medel, näst efter det för fäderneslandets försvar, hvarom nu icke är fråga, enär den saken redan ar afgjord.
Jag har nu intet vidare att tillägga, ulan har endast velat taga mig friheten besvara de unmärkntr, som hittills blifvit gjorda» Frih.
Discussionen har blifvit börjad med anledn. af Hr Ekholms reservation.
Denna reservation innefattar ibland annat, att lidradsboerne borde, ehuru hörande lill olika domsagor, förena sig om ett häkte, under förmodan att de dertill skulle vara villiga.
Jag tror det vara angeläget, vid hvarje fråga om organisationer inom samhället, att litet grand tillse hvad som finnes stadgadt i gällande lagar och författningar, innan man beslutar förändringar, hvilka man lill en del hänskjuter på communers tillgörande, sorn skola ryckas
Den i5 J a n na ri.
151 ifrån de förhållanden, hvaruti de sig förut befinna.
Häraderna äro skyldiga att inom hvarje domsaga sjelfva hålla sitt häkte efter den construclion af ett sådant häkte, som af K. M. och R.
St. kan blifva fastställd.
Det följer af sig sjelft, utan att man för dessa häktens reparationer och ombyggnad behöfver anslå de föreslagna 100,000 r:dr; men öfverenskommelser inom häraderna, för att fylla bristen, och att de skola samsa sig 0111, att, ehuru hörande under olika dotnsagor, således äfven under olika domare, förena sig om ett häkte, lära ej i verkställigheten komma att äga rum, och detta tolde således hos Utsk:n, dit jag hoppas att förslaget blifver återremitteradt, helt och hållet komma att förändras.
I afseende på sjelfva hufvudsaken, eller det af Ulsktn nu föreslagna större anslag i och för fängelsebyggnaderna, så har jag väl här funnit, alt Utskrn anse hvarje cell kunna beräknas till en kostnad af 666 r:dr 3a sk.; men hvarifrån denna siffra blifvit hemtad kan man ej finna, och den tyckes ej vara grundad på någon kännedom, sorn Utskin sjelfva äga om hvad kostnaden verkligen skulle blifva, enär dertill fordras nödiga upplysningar om materialiers priser och annat mera, hvarom Utskin äro i okunnighet.
Första frågan måste väl vara constructionen af fängelserna, deras form och byggnadssätt m. m.
Sedan delta är afgjordt, kan hvilken byggmästare som helst uppgöra kostnadsförslaget, på grund af kubikalntal i murverk och qvadratalntal i trädvirke.
Derefter kan man beräkna hvad man kan åstadkomma med det anslag, som finnes att disponera.