Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exc. först propos. å bifall till Utsk:ts förslag, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå och antagande af ofvannämnde förslag till §:ns lydelse, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå H.
Exc. förklarade, det han funnit ja öfvervägande.
Uplästes och godkändes följande voter.propos.: »Den som bifaller § 15 af BeviJln.Utsk:ts uti Betnnk:t N:o 20 och Utlåtit N:o 34 framställda, förslag till Bevilln.Stadga, röstar Ja ; den det ej vill. röstar
Yinner nej, beslutar R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förslag till ifrågav:de §:s lydelse, att densamma skall erhålla följande innehåll: »Bolag, som bildat sig för bankrörelses bedrifvande och dertill erhållit K. M:ts Nåd. oktroy, erlägger, utom bevillning enligt 2:dra art., en afgift af 8 proc. af det belopp, hvarmed behållningen för året öfverstiger 6 för hundradet å hvad af teckningssumman eller grundfonden blifvit kontant tillskjutet.»
Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 14.
Nej — 13. R. o.
Ad. åtkiljdes kl, '/* lie. m.
D«n 25 Augusti f. m lördagen den 25 Augusti 1860.
Justerades pleni-prot:t lör den 19 sisth Maj f. m.
Uplästes följande från Frih.
Rehbinder, Fredrik Wilhelm, inkomne Mern.:
Sorn vigtiga angelägenheter tvinga mig att på obestämd tid lemna riksdagsorten, får jag, under anhållan att varda bi behållen vid min riksdagsmannarätt, vördsamt afsäga mig de förtroenden, jag under riksdagen emottagit, att vara bänkman i 4:de bänkmansafdelningen, ledamot af Bevillu.Utsk:t och ledamot i förstärkt Konst.Otsk. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade H.
Hrr Elektorer at< vid deras nästa sammanträde välja en ledamot i Bevilln.Utskit efter Frih.
Rehbinder, äfvensom att återbesätta två lediga suppleantplatser, en uti Konst.Utsk:t och en uti Bfevilln.
Utsk:t, hvilka ledigheter upkommit derigenom, att platsernas förra innehafvare, Hrr von Krusenstjerna och af Wetterstedt, blifvit invalde till ordinarie ledamöter, deu förre i Konst.- och den sednare i Bevilln.Utskit.
Uplästes och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk:t inkomne förslag till R.
N:o 114, ang:de allmänna vilkor och stadganden i afs:de pä de under denna riksdag beviljade statsbidrag till väganläggningar och vägförbättringar, samt hamnbyggnader och vattenaftappningar med flere arbetsföretag; N:o 115, aog:de utbyte af f. d. förarebostället vid Södermanlands reg:te '/4 mantal Wreta, emot kronoskattehemmanen Kroberga Vestergården l/2 och Östergården '/4 mantal i Nyköpings län; N:o 116, ang:de up.hörande af dagsverksskyldigheten för de onder Roma klosters kungsgård hörande Nährs-och Skenholmarne; N:o 117, angrde förändring i nu gällande lagstadganden ronde äktenskapsskillnad; N:o 118, ang:de tillsättning endast på förordnande af rektor vid högre elementar-läroverk; 282 Den 25 A n g n s t i f. tn.
N:o 119, ang:de förbud mot begagnande af s. k. elgdrag, samt om förändring i vissa delar af föreskrifterna rör:de rofdjursjagt; N:o 120, ang:de utarbetande af förslag till ny sjölag.
Anmäldes och bordlädes följande från Utsk:n inkomne Utlåt:n, Betänkm och Mern., nemi. från StatsUtskottet: N:o 159, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rör:de regleringen af utgifterna under RiksStatens 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 6-.te och 7:de Hufvudtitlar; N:o 160, i anledn. af gjorda framställningar ang:«le statsanslag, låneunderstöd eller räntegaranti för föreslagna jernvägsanläggningar, äfvensom i anledn. af väckt fråga om inlösen för
Statens räkning af den aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult tillhörande jernbana från Örebro till Arboga; N:o 161, i anledn. af väckta motioner ang:de tillåtelse för aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult att återbekomma återstoden af de till säkerhet för jernvägsanläggningens fullbordande i Statskontoret deponerade medel; H:o 162, i anledn. af väckt motion om pension på allmänna Indragningsstaten åt enkan efter förre Landssekreteraren i Gottlands Län, L.
Hambraeus; N:o 163, i anled. af väckt motion ang:de uplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori för en slussanläggning; N:o 164, i anledn. af väckt motion ang:de förändrade föreskrifter i fråga om krononybyggens uplåtande; Sammans.
Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 22, i anledn, af återremiss af Betänk:t Nm 20, ang:de restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin; Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 23, föranledt af återremiss å Utsk:ts Utlåt.
N:o 8, i anledn. af dels K.
Skrifvelse med det af bömiterade afgifna underd.
Betänk, oell förslag ang:de skjutsningsbesvärets ordnande och dels väckta motioner i samma ämne; ExpeditionsUlskottet: N:o 12, i anledn. af återremiss å Skrifvelseförslaget N:o 105.
N:o 34. § 16.
Hr af Klintberg, Ludvig
Ferdinand:
Då Bevilln.- Utsk:t i detta ämne förra gången afgaf sitt Utlåt., synes mig t) e n 25 Augusti f. m.
Ut.sht icke hafva haft fullgiltig anledn. att, med frångående af komiterades åsigt, att den i nu gällande förordning för utländske handlande och handelsexpeditör stadgade bevillning borde bibehållas, i stället tillstyrka R.
St:r att förhöja ifrågav:de afgifter till jemt dubbla beloppen; hvadan äfven BorgareStd i denna punkt helt och hållet afslagit Utsk:ts framställning, äfvensom B. o. Ad. återremitterat punkten, under yrkande att, om ifrågav:de beskattning icke helt och hållet kunde afskaffas, den åtminstone borde bibehållas vid sitt gamla belopp.
Det oaktadt har, vid frågans förnyade behandling inom TJtsk:t, en, ehuru ganska ringa, majoritet icke ansett sig härå böra fästa något afseende, utan vidblifvit sitt förra beslut, hvilket jag med min röst så mycket mindre kunnat biträda, som vid frågans förra behandling inom de särskilda RiksSt:n, så väl inom detta Stånd, som i synnerhet hos BorgareS:t, många och giltiga skäl blifvit anförda, som tala för att alldeles borttaga denna beskattning, såsom endast ledande till en mängd trakasserier för utländske resande, samt dessutom äfven till ökade utgifter för oss sjelfva, då det väl är temligen klart, att ju större beskattning dessa personer få vidkännas, desto högre blifva prisen på de af dem försålda varor.
De af mig omnämnda skäl finnas i korthet antydda uti Utsk:ts nu förev:de Utlåt. sidd. 23 o. 24, och till hvilka jag tillåter mig hänvisa.
Bäst hade jag visserligen ansett vara, om denna beskattning helt och hållet borttagits; men då Rikets sednast församlade Ständer afslagit yrkanden i enahanda syftning, får jag vördsamt anhålla, det R. o. Ad. ville, med afslag fi Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan, bifalla Hr Carlesons i dennes reservation gjorda anhållan, att ifrågavide afgifter måtte blitiva bestämda till hvad de f. närv:de äro, och att 1 6:de §:n i förslaget till nya Bevilln:s-stadgan sålunda måtte få denna lydelse: »Utlänning, som reser omkring i riket och för egen eller, såsom utskickad, för annans räkning bjuder ut eller slutar handel om utländska varor, skall vid ankomsten till riket erlägga 50 rdr, samt dessutom 20 rdr för hvarje månad, som han utöfver en tid af 3 månader i riket qvardröjer; börande etc. etc. .» Hr Stuart, Carl Gustaf: Hos Bevilln.komitén gjorde sig en allmän önskan gällande, att den särskilda bevillning af utländningen, hvilken så ofta visat sig medföra trakasserier och obehag, måtte helt och hållet uphöra; men, efter tagen kännedom om förhandlingarne rör:de detta ämne vid föreg:de riksdag, ansåg sig komitén icke med förhoppning om framgång kunna väcka fråga om denna afgifts afskaffande.
Komitén ansåg derföre att densamma borde bibehållas till samma belopp, som vid sednaste riksdag blifvit fastställdt, och komitén trodde icke att afgiften under dessa tidsomständigheter skulle fördubblas.
Det förslag i detta afs:de, som Utsk:t afgaf, väckte, då Betänkrt förra gången afhandlades, så allmänt ogillande, att §:n biet'till Utsk:t återremitterad.
Jag skulle således, då icke något skäl till denna fördubbling i afgiften löre - 234 Den 25 Augusti f. m. finnes, med den siste värde talaren vilja yrka, att afgiften måtte bibehållas vid dess förra belopp, utgörande 5 0 rdr för de tre för* sta månaderne och 20 rdr sedermera för hvarje öfverskjutande månad.
Jag får derföre anhålla, det Hr Gr. och Landtm, täcktes framställa den propos., att R. o.
Ad,, med afslag å Utskits förslag i afs:de på afgiftsbeloppet, ville bestämma detsamma för kringresande utländske handlande och handels-expediter till 50 rdr för de 3:ne första oell 20 rdr för hvarje följande månad; men att 16:de §:n i öfrigt matte bifallas.
Det förefaller mig verkligen besynnerligt att en ledamot af R, o, Ad., som jag tager för gifvet röstade för bifall till Bevilln.Utsk:ts Betänk., då frågan gällde att beskatta kapitaler, nu upträder mot
Utskits förslag i afs:de på bevillning af utländske handlande och handelsexpeditör, och påstå att denna förändring skall åstadkomma de största trakasserier, chikaner och obehag.
Är det väl trakasseri alt utländuingen, då han kommer till Sverige, är skyldig att upvisa sitt pass och derigenom bereda sig rättighet att fortsätta resan inom landet ?
Är det trakasseri att han skall skatta för handel under sin vistelse här?
Är det trakasseri att han för hvarje månad, sorn denna handel fortfar, skall erlägga en viss, af Svenska Ständerna påbuden afgift?
Sannerligen jag begriper hvad som då menas med trakasseri.
Jag kan således, i motsats till den siste värde talaren, icke annat, än yrka att afgiften måtte af R. o. Åd. fastställas såsom Ut&kft föreslår.
Beträffande sjelfva beloppet, har jag hört en ledamot yttra, att det borde nedsättas till hälften, emedan det enligt hans förmenande vore obilligt.
Pör dem, som älska att se landet korsas af en mängd probenreuter, hvilka med all flit bemöda sig att öfverhölja landet med graunlåtskram och lyxartiklar, hvilka endast depravera nationen, kan det vara önskvärdt att afgiften icke blott nedsättes, utan äfven försvinner.
Mig synes att det vore en välgerning för landet, om man genom fördubbling af den afgift, som hittills blifvit erlagd, kunde stäfja det begär, utländningen har att här i Sverige afsätta den mängd af skräp, som han icke blir af med i sitt eget land.
Utgående från denna princip, kan jag icke annat än anhålla om bifall till den af Utsk:t föreslagna 16:de §:ti. Gr. Lagerbjelke, Gustaf:
Det är visserligen å ena si dan onekligt att dessa afgifter i och för kontrollen medföra åtskilliga svårigheter, äfvensom att de kunna medföra svårigheter för den nyss ankomne^utländningen; men å andra sidan äro dessa svårigheter lika stora, antingen beloppet blir sådant Utsk:t föreslagit detsamma, eller sådant, hvartill en ledamot här yrkat dess förändrande.
Dessa svårigheter kunna dock näppeligen undvikas annat än genom uphäfvande af hela afgiften; men då på olika skäl ingen anser afgifterna böra uphöra och då man således måste un - Don 25 Augusti f. m. 235 derkasta sig vissa svårigheter, vet jag icke, hvariöre man icke skall bifalla Utskits förslag till bevilln.
Då frågan förevar inomUtskit, yrkades den högre bevilln.-summan med stor ifver, och man ordade vidt och bredt om besvärligheten af dessa handelsexpeditör, som öfversvämma landet.
Då dessutom denna rörelse icke är mycket att upmuntra, ansåg Utsk:t en högre beskattning vara så mycket mera lämplig, som Staten derigenom kunde få en inkomst, hvarigenom skatterna på andra håll kunde minskas.
Hittills har häraf visserligen icke någon särdeles stor statsinkomst härflutit; men detta har kommit sig deraf att någon väsendtlig kontroll icke förefunnits.
Som det torde vara allmänt bekant, resa, särdeles i södra Sverige, en mängd probenreuter omkring i landet, och då troligen en icke ringa statsinkomst skulle genom deras beskattande inflyta, särdeles efter Utsk:ts beräkningsgrund, får jag yrka bifall till Utsk:ts Betänk.
Erfarenheten torde vara ett tillräckligt stöd för mitt yttrande, att den skatt, som ålägges resande handelsexpeditör, som ankomma till Sverige, medförer obehag och trakasserier, enär mångfaldiga exempel förefinnas att personer, som ej hafva för afsigt att utöfva någon probenreuterbefattning, likväl blifva hänförda till den klass, hvarom här är fråga.
Jag vill dock, såsom jag i mitt förra yttrande äfven antydde, icke yrka denna afgifts fullkomliga uphörande; jag inskränker mig endast att anhålla om bifall till att den måtte utgå med samma belopp sorn hittills^ och ehuru jag är lika raan som någon annan att förskaffa
Staten inkomster på loflig väg, anser jag mig dock i detta fall böra bestrida den föreslagne förhöjningen.
Erfarenheten torde visa, att om detta förslag bifalles, det kari hafva den påföljd att medföra mindre behållen vinst för statskassan än med en lägre och billigare beskattning.
Jag hoppas visserligen att de nya kontrollerna, som äro föreslagne, skola blifva mera tillfyllestgörande än de nuv:de; men innan det har visat sig, huruvida de komma att upfylla sitt ändamål, synes det mig vara alldeles för tidigt att fördubbla det nuv-.de skattebeloppet.
Jag får således förnya mitt förut gjorda yrkande, att afgiften måtte bibehållas vid dess nuv:de belopp:
Då Hr Stuart nu förenat sig med en talare, som ordat om de trakasserier, som föranledas af detta ifrågav:de stadgande, hvilket äfven finnes i nuv:de bevillu.-förordn., förefaller det mig särdeles underligt att han icke yrkar afgiftens upbäfvande; något, som från hans sätt att se saken, vore mera naturligt än dess bibehållande.
Hr Stuart kan väl icke förneka att det är förenadt med lika mycket trakasseri att taga ut 10Ö som 50 rdr.
Således innefattas en uppenbar motsägelse i Hr Stuarts anförande, då han vitsordar en talares yttrande om trakasserier, men icke desto mindre yrkar afgiftens qvarstående.
Det enda skäl Hr Stuart har anfört för afgiftens bibehållande, är att Staten behöfver densamma, och Hr Stuart fruktar att förhöjandet af denna Den 25 Augusti f. m. afgift skall just leda till förminskning af Stålens inkomster i st. f. till den åsyftade förhöjning;* 11.
För min del får jag förklara att jag skulle blifva ganska glad öfver om den förhöjda afgiften, långt ifrån att föröka Statens inkomster, i st. förminskade antalet af desse kringresande handelsexpeditör.
Kunde Hr Stuart utfinna något annat medel att hindra probenreuter att inkomma i landet, skulle jag vara den förste att yrka deras befriande från skatt; men då något annat medel icke finnes att blifva af med denna slags ohyra, är det helt naturligt att jag vidblifver mitt förra yrkande att Utsk:ts Betänk, måtte bifallas.
Såsom skäl till af slag å eller förändring i Utsk:ts förslag har blifvit anfördt, att K. o. Ad., då ärendet förra gången förevar, varit missbelåtet med det förra förslaget.
Utsk:ts Betänk, uplyser likväl, i öfverensstämmelse med verkliga förhållandet, att skälet till återremissen var det att då It.
St:r tillkänliagifvit sin önskan, att skyldigheten att hafva pass för resor inom landet måtte uphäfvas, det icke vore konseqvent att utan förändring antaga ifrågav:de g, der en stor del af kontrollen i afs:de på afgiftens erläggande grundade sig på föreskrifter om den resandes pass.
Detta var egentliga anim, hvarföre §m af lt. o. Ad. återremitterades.
Hvar och en person, som drifver sådan rörelse inom landet, att den inbringar honom inkomst, måste derföre till statskassan erlägga afgifter.
Hvarföre skulle då en utländning för den rörelse han drifver i landet, undslippa att erlägga afgift?
Det måtte väl icke ligga någon obillighet deri att han för den rörelse, på hvilken han sjelf förtjenar, skattar till det land, der rörelsen utöfvas.
För att med visshet kunna utbekomma denna afgift, har man måst vidtaga den åtgärd att låta afgiften erläggas genast vid ankomsten till landet.
Denna afgift kan icke heller lämpas efter vidsträcktheten af rörelsen, emedan detta icke är på förhand kändt.
Man har derföre måst taga en afgift, som man ansett vara i medeltal någorlunda billig.
Om icke rörelsen medförde inkomst, är det klart att sådane resande icke skulle hafva tilltagit, emedan redan blott resan är förenad med ej obetydliga kostnader.
KammarRätten har i sitt Utlåt, anfört att en dylik rörelse, utöfvad här i landet, syntes vara af beskaffenhet att bevilln. derför borde erläggas; och denna åsigt har Bevilln.Utskrt gillat, samt äfven i det sednare Betänk:t vidhållit, hvarförutan 2:ne RiksSt. antagit Utslcts förra förslag.
Då hos R. o. Ad. någon annan erinran emot förslaget icke vid ärendets förra behandling härstädes blifvit framställd, än att man ville hafva kontrollen på de s. k probenreuter närmare bestämd, kan man således antaga att sjelfva grundsatsen är att anse såsom af 3 Stånd godkänd.
Jag skulle äfven tro, att sådane skäl icke blifva förebragte, som kunna verka ändring i Utsk:ts förslag, hvarföre jag anhåller att detsamma måtte' bifallas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yttrats dels bifall till Utsk:ts
Den 25 Augusti f. m 237 förslag och dels att detsamma måtte godkännas med den förändring, att i st. f. de af Utsk:t föreslagna bevillmgs-beloppen, 100 rdr och 40 rdr, samma belopp, som f. n. äro stadgade, eller 5 0 rdr och 20 rdr, skulle uti §:n införas; hvarefter H.
Exc. framställde propos. å bifall till Utsk:ts förslag oell, då dervid svarades flere ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 17. Bifölls. §§ 18—21 och § 24.
Utskits yttrande ansågs ej föranleda till någon åtgärd.
Utsk:ts å sid. 20 afgifne yttrande i fråga om bevillu. för karakters-fullmakter.
Lades till handlingarue. §§ 25 och 26.
CJtsk :ls hemställanden och redak tionsförslag biföl los. § 27.
För min del kan jag icke instämma i det förslag till ny 27:de §, som Utsk:t här afgifvit.
Då Betänk:t förra gången afhandlades, ansåg man, att det antal upgifter, som skulle infordras af de skattskyldige, vore alltför stort; men, efter hvad jag vill minnas, fanns icke någon enda ledamot af detta Stånd, som yrkade att inga upgifter skulle inlemnas.
Jag anser att, ehuru många af dessa upgifter ej kunna vara nödvändiga eller lämpliga, några äro af högsta vigt.
För att icke allt för mycket uptaga tiden, vill jag icke nu uprepa de skäl, som hos mig stadgat den åsigt, jag redan förut uttalat och hvilken grundade sig på flerårig erfarenhet.
Många af dessa upgifter kunna vara ganska nyttiga för Taxeringskomité:), men andra deremot af intet värde.
Ad. ville af denna 27:de § bibehålla följande delar nemi.:
Ingressen samt mom. litt. a, 2:ura punkten af mom. litt. b, med följande förändrade lydelse: »Af bruks- och fabriksidkare jemte audre jordbruket icke tillhörande verks och inrättningars egare samt handlande och handtverkare m. fl., som, enligt denna stadgas 2:dra art., böra erlägga bevilln. för inkomst af rörelse, näring eller yrke, och hvars rörelse under näst föreg:de tid drifvits inom annat bevil!n:s-taxerings-distrikt, bestyrkt upgift å den bevilln., som för sistförflutna år varit honom derstädes påförd»; 3:dje punkten med följande förändrade lydelse: »af direktionen eller styrelsen för hvart och ett bolag, som fått sina bolagsreglor af K.
M. stadfästade och antingen står under offentlig kontroll eller har inskränkt ansvarighet enl.
Förordmn d. 6 Okt. 1848, bestyrkt upgift å bolagets behållna vinst, antingen den blifvit utdelad eller icke»; samt slutligen 4:de och 5:te punkterna.
238 D e il 25 Augast! f. m.
Hr Stuart: Inora BevillmsKomitén framställdes många förslag till upgifters inhemtande, och för att gå hvarje ledamots önskningar, så vidt möjligt var, till mötes, upkom det resultatet, som vanligen inträffar, då man vill göra alla till viljes, att det blef en samling af upgifter, hvilka föranleda mycket besvär, omgångar, tidsspillan och olägenheter.
Det var också min öfvertygelse, att R.
St:r skulle taga bort några och bibehålla andra.
Utsk:t har i sitt förra Betänk, tillstyrkt ordagrannt hvad BevillmsKomitén föreslagit; i sitt sednare deremot har Utsk:t gått in på en annan väg, nemi. att förkasta alla dessa upgifter.
För min del befarar jag, att man i detta förkastande gått för långt.
En del uplysningar kunna nemi. vara alldeles nödvändiga, för att riktigt bedöma den skattskyldiges ekonomiska ställning.
Då nu, såvidt de allmänna tidningarne icke hafva missledt mig, 3 Stånd hafva fattadt sitt beslut i denna fråga, och då det, hvarom denna 27:de § handlar, icke kan hänföras till de frågor, som ovilkorligen måste i förstärkt Bevilln.Utsk. afgöras, ifall något Stånd är af olika tanke, anser jag frågan redan afgjord, och är detta den enda anledning, hvarföre jag ej önskar modifikation i Utsk:ts förslag.
Den siste värde talaren har ovilkoligen rätt deri, att denna fråga icke är af bevillnings natur och att densamma genom tre Stånds beslut är afgjord.
Man har klandrat Utsk:ts förslag i 2 afseenden: man sade nemi. att det är alldeles ändamålslös och i många fall skadligt, att infordra af den skattskyldige sådane upgifter, som till sin sanningsenlighet äro ganska ofullkomliga.
Deremot ansåg man att man borde söka förskaffa sig sådane upgifter, som kunna kontrolleras, d. v. s. sådane, som komma från ett embetsverk.
Då nu likväl icke alla upgifter helt och hållet kunna undvikas, böra de göras så litet betungade som möjligt och'framför allt icke begäras 2:ne gånger, först vid mantalsskrifningen och sedan till taxerings-komitéu.
Flere af desse upgifter, som behöfvas vid taxeringskomitén, äro nemi. äfven nödvändige vid mantalsskrifningarne.
För min del får jag anhålla om bifall till §:n, sådan dess lydelse nu är föreslagen.
För min del anser jag den förändring, som 27:de § undergått, vara af stor betydenhet; men jag kan icke neka, att jag så till vida delar Hr Stuarts åsigt, att det synes mig att, om man förut begärt för mycket uplysningar, har man nu öfvergått till den motsatta ytterligheten att begära för litet.
Det är visserligen sannt, att bristen är i någon mån afhjelpt genom de upgifter, som skola aflemnas vid mantals- och skattskrifningarne, och villigt medgifves derföre att denna § just af den anledningen kunnat förenklas.
Men det finnes en ganska betydlig afdelning af medlemmar i samhället, af hvilka man, med afs:de på tiden, då mantals-skrifningarne ega rum, och den, som vid beskattningen skall tagas i betraktande, ej kan vid mantals-skrifnings-förrättnin - Den 25 Augusti f. m. 232 garne erhålla några upgifter om deras beskattningsbara förmögenhet, men om hvilka det dock vore önskligt att, då taxeringen skall ske, få dylika upgifter.
Utsk:t, som ansett sådane upgifter ieke kunna af desse fordras, har genom sitt förslag frikal lat dem från alla upgifter.
Då jag vid ett föreg:de tillfälle gjorde erinringar om nödvändigheten af dessa upgifter, förklarade Gr.
Lagerbjelke att han delade min åsigt, och jag vågar nu vid detta tillfälle taga hans medverkan i anspråk.
Den anmärkning, som jag har att göra, rörer nemligen de i andra punkten af litt. b) i 27:de § omnämnde upgifter af handlande och handtverkare.
Dessa personer kunna ej öfver inkomsten af sin rörelse afgifva upgifter i Nov. månad, emedan året icke då ännu är slutadt.
Derföre vore det ändamålsenligast att, i öfverensstämmelse med gällande Bevillningsstadga och Utsk:t.s förslag i Betänk:t N:o 20, sådane upgifter af desse aflemnades till Taxeringskomitén.
Utsk:t har i sitt förslag ang:de mantals- och skattskrifningen tillagt, att husbonde är skyldig att meddela upgift ang:de beloppet af hvar och en af sina tjenares löne-förmåner, när detsamma öfverstiger 300 rdr för år.
Då man är så angelägen att få veta hvad tjenaren har i inkomst, synes mig att man också bör tillse att man får kännedom om hvad husbonden har.
Den brist, som i detta hänseende förefinues i författningen, kan endast genom ett tillägg dertill på detta ställe afhjelpas.
Om det för öfrigt är sannt, att tre Stånd redan bifallit Utskits Betänk., så är en gifven följd, att, som här endast är fråga om ett reglementariskt stadgande, saken är genom dessa tre Stånds beslut afgjord.
Det torde dock vara nyttigt, att R. o. Ad. genom sitt beslut visar, att man ej här blundat för saken.
Jag anhåller derföre att af 27:de § måtte bibehållas hvad som stadgas i 2:dra mom. af litt. b).