Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta måtte ej vara meningen med en underd. skrifvelse, ifall man vill uträtta något godt.
Ad. att utesluta allt ordande om rust- och rotehållare, saint att inskränka sig till hvad Hr Lefre'n sist yttrade, nemi. att den omfattande planen särdeles måtte afse bevär:s-manskapets öf - Den ii Augusti c. m. 35i tiing.
Jag tillåter mig icke att uppgifva ordalagen i denna skrifvelse, emedan jag icke äger den sak-kännedom som ämnet fordrar, men Hr Lefrén, Frih.
Cederström eller någon annan kan uppgifva dem.
På det högsta afstyrker jag deremot att R. o. Ad. fattar det beslut, som Utsk. föreslagit; ty detta synes i grunden afse försvarsverkets nedsättning, och att förgylla sådant med ta! om beväringen.
Jag tror, lika med Hr Lefre'n, att ett utvidgadt bevärts-systeme är nyttigt, men tror ingalunda att denna utvidgning bör ske på bekostnad af vår gamla, indelta armée, som under a:ne sekler gjort Sveriges ära, som utgjort värnet för vår sjelfständighet, och som väckt utländningars beundran.
Den mellanmening, som i Utsk:s förslag förekommer om lindring i de ruslandes besvär, skulle kunna tydas som början till en upplösning af indelningsverket, och det är detta jag på det högsta motsätter mig.
Vill man i skrifvelsen till K. M., om meddelandet af en plan till Ständerna för Rikets försvar, tala om en utsträckt öfning af bevär:n, så alltför gerna, men deremot reserverar jag mig på det aldra högsta mot allt, som kan syfta på rubbning af indelningsverket eller minskning i vår indelta armée.
Jag har med uppmärksamhet afhört Hr Lefre'ns yttrande, och för min del måste jag säga, att jag icke är belåten med de orden, som i denna skrifvelse skulle framställas om bevär:ns öfning samt hvad som fordras för Sveriges försvar.
Det låter i ord ganska herrlig t, men i verkligheten är det ingenting, med mindre denna beväring är försedd med behörigt befäl, och sådant finnes knappast tillräckligt för den indelta arméen med en enda dass af beväring.
Det kan ej vara Hr Lefréhs tanke, att 3o,ooo mans befäl kan förslå för en här af 80,000 man.
Jag hade trott att, på sätt jag nyss anförde, R. o.
Ad. skulle kunna bifalla en skrifvelse till K. M. i ämnet, utan att man behöfver lala om opposition eller någon sida inom detta
Hus; ty tillvaron af något sådant erkänner jag icke; det är d.t framställa ett uttryck, som jag bestrider lagligheten utaf.
Som riksdagsman äger hvarje ledamot att yttra sig efter öfvertygelse om hvad han för fäderneslandets väl anser gagneligt; men må man ej benämna honom hvarken opposant eller servil, ty han är ingenting mer eller mindre än en Svenska folkets representant, och vi hafva dessa talesätt endast som ett testamente af Prosten Gr. von Schwerin, hemtade från Englands representation, som icke göra Sverige någon nytta.
Jag tillstyrker i afseende på den föreslagna skrifvelsen, att R. o. Ad., med afslag å det i Utsk. framställda förslag, ville hos Konungen i underd. anhålla om meddelandet af en sådan plan, som nu är i fråga, under tillkännagifvande af sin beredvillighet att anslå de medel, som finnas erforderliga för att densamma verkställa.
D c 11 it A ii g u s t i e. ra - Frih. Sprengtporten:
Med Frill.
Cederström kail jag ej instämma i den åsigt, ntt Ständerne skulle på förhand förklara sig villige att bevilja de medel, som fordras för verkställighet af den plan till Rikets försvar, som Konungen kan för R.
St. framlägga.
Jag anser nemi. icke
Ständerna vid denna riksdag berättigade föreskrifva några beslut för kommande Ständer, utan må det ankomma på dem och de förslag Konungen kan till dem framställa.
Emot den redaction till skrifvelse, som Hr Rosenblad föreslagit, har jag så mycket mindre något att anmärka, som den hvilar på hvad Utsk. sjelf som grund för densamma framställt, medgifvande, att jag äfven fäslar en ganska stor vigt dervid, att en vidsträcktare öfning för bevärtn måtte äga rum; ty jag betraktar denna åtgärd af bevärings upprättande som en af de vigtigaste förändringar för att kunna fullkomna vårt försvarsverk, ehuru jag tillika bör tillkännagifva, att jag icke anser möjligt att åstadkomma en fullständigare utsträckning af bevär:s-systemet, ulan såvida det kan sättas i sammanhang med en nedsättning i de rostandes skyldigheter.
Då roteringsskyldigheten åtogs under Konung Carl XI, så skedde det mot försäkran att ingen utskrifning af manskap skulle äga rum, och då man ej lärer kunna bestrida, att jordbruket af den nuvar. voteringen är nog tyngdt förut, torde man ej finna någon billighetsgrund för att kunna ålägga allmogens söner en utsträcktare bevärts-exercis, hvarigenom än mera arbetskraft än nu skulle jordbruket beröfvas, utan en deremot något svarande ersättning på annan väg.
Således anser jag dessa frågor stå i sammanhang med hvarandra, och har ingenting emot Hr Rosenblads förslag.
Hr Lefre'n: Hr Rosenblad synes hafva uppfattat min tanke, som skulle jag vara en bland dem, hvilka önska att stående armeen skulle möjligtvis kunna upphöra i utbyte mot en utsträckt bevärts-exercis.
Sådant borde så mycket mindre kunna förutsättas hos mig, som jag så tydligen uttalat min öfvertygelse vid flera tillfällen, att tillvaron af den indelta armeen just är den lyckliga inrättning, som är Sverige ensam förbehållen, och som är särdeles passande till stam för bevär:n.
Jag ser ej hvarföre man skall frukta att uttala den tanke, att om man önskar att få en utsträckning i bevärtns exercis, som är nyttig, man skall frukta, säger jag, att uttala den tanke, att någon lindring i de rostandes besvär vid samma tillfälle må beredas.
Detta är något helt aniiat än att tillstyrka någon indragning i den indelta armeen.
Här finnas åtskilliga besvär, som tåla lindring, och måhända komma vi i nästa plenum att pröfva en del af deni; och jag ser då ej hvarföre man skall stöta tillbaka dem, som hafva intresse i frågan, hvarföre man skall visa en slags obenägenhet mot dem, hvilkas välvilja man bör söka att P c n ii Augusti e. ra. nit vinna i fråga just om en utsträckt bevärts-exercis.
— Hvarföre för sig dölja, att allmänheten har sina stora skäl att icke medgifva denna utsträckning, och att nyttan att behålla sitt folk hemina står i strid med Statens fördel att ungdomen skickas ut för att under öfning inhemta den skicklighet, som fordras för vapnens skötande?
Och då måste det vara både klokt och rätt att söka bereda lindring på andra sidan, då man begär nya besvär å den ena.
Jag tror icke det vara angeläget att qvarhålla denna fråga som en tvistefråga mellan de särskildta Stånden ejler de olika opinionerna.
Jag önskar, alt man måtte förena sig åtminstone i denna punkt, efter den rörer så allvarsamt Statens djupaste intresse, — landets försvar.
Det är hög tid, mine herrar! att vi tänka på denna sak; vi hafva haft en långvarig fred, freden är icke evig, och det kan komma den tid, då vi ångra att icke hafva tagit det beslut, som nu kan fattas.
Jag tillstyrker bifall till hvad som föreslaget är, och anser orden icke betyda mer än de betyda.
Jag reserverar mig på förhand mot det beslut, som jag förutser alt R. o. Ad. går att fatta, att nemi. till Konungen ingå meli en und. anhållan att lill nasta riksdag få en omfattande försvarsplan Ständerna förelagd.
Jag tror mig hafva tillförene visat, åtminstone liar jag bjudit till att visa, att en sådan omfattande plan funnits till sina hufvudgrunder redan i 3o år, oell att den för hvar och en, som gjort sig mödan att intränga i dess anda, vore lika begriplig som hvarje annan vanlig sak.
Jag har sökt bevisa, att denna plan till sina hufvudgrunder vore så beskaffad, så lämpad till våra locala förhållanden, att den icke kunde utan skada rubbas.
StatsUtsk. har derjemte i utlåt.
N:o 44, som ligger till grund för betänk.
N:o 9.02, om en sådan anhållan hos Konungen nyttjat sådana termer, sorn tydligen utmärka, att StatsUtsk. tror att ingen plan förefunnits vid reglerandet af Statens försvarsverk, eller också att StatsUtsk. icke behagat kalla det systeme som följts för plan, eller funnit detsamma ändamålsenligt.
Af dessa skäl anser jag den ifrågasatta skrifvelsen icke blott öfverflödig, utan förnärmande, icke allenast Konungen personligen, utan äfven majestätet derjemte.— Beträffande Frih.
Sprengtportens anmärkt!, om nödvändigheten att för en utvidgad bevärts-exercis nedsätta rust- och rotehållares åligganden, så hemställer jag till Frih:n, om det är endast rustoch rotehållare, som deraf ensamt få draga tungan, och om ej samtlige Svenske medborgare få bära densamma; och jag kan så mycket mindre finna skäl till rättighet för de rustande att blifva af dermed, som de i arf och köp af rotering underkastad jord beräknat sig till godo minskningen af en sådan jords värde. ii H. 45 Pen n Augusti e. ra> Hr Rosenblad:
Jag anser mig skyldig att för Hr Lefrén uttrycka, alt jag omöjligen kunde göra honom den stola orättvisa, sorn skulle han yrka på en reducering af den indelta armeen;— ingalunda, det var visA icke honom mitt vttrande afsåg, utan den tanke jag ofta på detta rum hört framställas, att successive bereda indelta armeens afskaffande, såsom numera olämplig och icke svarande mot nuvar. tids behof &c. Det var denna tankeyttring, som jag ofta hört, oell hvilken jag icke ansåg olämpligt att bestrida, oell mot hvilken jag alltid skall kämpa. [ afseende på billigheten i fordringarna på nedsättning af nu utgörande skyldigheter, i händelse bevärts-exercisen utsträcktes, torde jag få påminna derom, att sedan bevärts-systemet införts, har redan en betydlig lindring vunnits; ty folket ur numera ej underkastadt utskrifningar, som fordom, under namn af tremänningar, vargering, fem-männingar och dylikt mera hvad det allt heter.
Allt sådant afskaffades då bevärts-systemet infördes.
— Till hvad jag tagit mig friheten föreslå i afseende på den und. skrifvelse!!, anhåller jag nu att få göra ett tillägg, och att Ständernes beslut må blifva af följande lydelse: att R.
St. hos K. M. anhålla att K.
M. täcktes förelägga nästkommande Ständer en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet, på ett sätt, som med möjligaste afseende på de skatldragandes fördel bäst kan afse det stora föremålet — fäderneslandets försvar, med uttryck af den önskan, att vid denna plan ett särskildt afseende göres å en utsträckning af bevärts-mansknpets öfningar.
Jag anser mig böra förklara, att jag finnér Frih.
Sprengtporten hafva rätt i sitt påstående, att 1840 års Ständer icke kunna utlofva hvad 184r eller i845 års Ständer skola göra.
Något tillägg om beredvillighet att betala är icke skäl att bifoga, emedan det skulle kunna hända, att om Konungen uppfyllde nuvar.
Ständers önskan, kommande Ständer dock icke ansloge tillräckliga medel för planens verkställande.
Jag kati såle des lika litet instämma i Frih. Cederströms förslag, som i Hr Rosenblads, hvari talas om lindring, utan tillstyrker helt enkelt, att R.
St. frambära deras und. önskan, det K.
M. måtte för nästsammanträdande
Ständer framlägga en omfattande plan till Rikets försvar, i hvilken bevär:smanskapets vidsträcktare öfning väsendtligen afses.
Skulle R. o. Ad. icke gilla detta förslag, ser jag mig nödsakad att instämma med Hr von Hohenhausen, att ingen skrifvelse måtte afgå; ty hvarföre skall man lofva mer än man möjligen kan hålla?
Jag vill icke bestrida Hr von Hohenhausens uppgift att en plan funnits och finnes för Rikets försvar; men jag kan ej dölja, och R. o. Ad. lärer icke heller kunna för sig dölja, att de förhöjningar vi i dag medgifvit på 3:dje hufvudtiteln torde till en Den 11 Augusti c. m. 355 stor del stranda mot beslut, som fattas inom de tre öfriga Stånden och inom förstärkta StatsUtsk.
Jag skulle brista i förtroende till Representationen både i detta och andra Stånd, 0111 jag ej föreställde mig, att de, lika lifligt som jag, skulle önska, det Sveriges försvarsväsende matte befrämjas, och att de för detta ändamål torde anslå hvad de finna oundgängligen nödigt; men begreppen om hvad som är oundgängligen nödvändigt äro så oändligen olika i delta hänseende.
Det är obestridligt, att opinionen på sednare tider varit delad, antingen försvaret skulle hufvudsakligen hvila på den indelta armeen eller på en bevär:s-manskapets utsträcktare vapenöfning; och för alt till en kommande riksdag kunna vinna ändamålet att få de nödvändiga anslagen, på det att landets försvar må kunna beredas, anser jag det nödvändigt, att en sådan skrifvelse som den föreslagna afgår till K.
M. för alt framkalla en plan, som, gillad af Ständerna, skall leda dertill, ali de erforderliga medlen beviljas.
Hvad valet beträffar mellan StatsUtskts och de andra förslag, som äro å bane, så föreställer jag mig, att Hr Rosenblads bäst uppfyller ändamålet; ty deri uttryckes samma åsigt som i StatsUtskts förslag, med undvikande af det i Frih.
Cederströms föreslagna löfte på nästkommande Ständer.
Det har äfven den fördelen framför Hr von Hartmansdorffs, att det omnämner lindring för jordbruket.
Jag tillstyrker således för min del, att
Ståndet måtte antaga det förslag, som Hr Rosenblad uppställt.
Jag har svårt att förstå med hvad slags förhoppning
Ständerne skola begära en plan för ökad öfning åt bevärtn vid en riksdag, der Ständerne afslagit beviljandet af de medel Konungen begärt till dessa bevärrs-öfningar.
Ständerne mäste således finnas beredvillige att anslå hvad som dertill behöfves, eller också innefattar hela skrifvelse!! endast gäckande fraser, och sådant passar sig alldeles icke att framställa.
Om Ständerne deremot begära, att af Konungen få vid nästa riksdag mottaga ett fullständigt förslag till bevärtns organisation, och derjemte förklara sig som Svenska folkets representanter nu beredde att bifalla-hvad dertill fordras; så är det Representationen i84f>, sorn förklarar hvad vår opinion är.
Det åligger visserligen icke
Representationen 1845 eller den dessförinnan sammanträdande Riksförsamlingen att bifalla denna plan, men planen framlades då likväl på begäran af Ständer, som förklarat sig villige alt bifalla hvad som fordras, Lika med Hr von Hohenhausen erkänner jemväl jag, att
Sverige icke varit utan försvars-systeme ända från 1810 och till närvar, stund, emedan vi thy förutan icke skulle kunna hafva gjort fälttåget i Tyskland iSiSoch 1814; men vår beväring var annu icke organiserad; dessa ä classer beväring bthöfva fullkomligen organiseras, mäste kunna insättas i bataljoner och compag - 556 Den ii Augusti c. m. nier, när det behöfves, för att svara mot ändamålet.
I sådant fall är det klart, att om Ständerne önska Sveriges försvarsverks fullkomnande, så önska de också bevärtns större inöfvande i vapnens bruk, och måste följaktligen dertill anslå medel.
Vill man icke det, vill man ej för detta vigtiga ändamål förklara sig beredvillig att anslå medel; då gör man bäst uti att afslå förslaget och förklara skrifvelsen otillbörlig.
Vill man förbättra vårt försvarsverk och intaga en aktningsbjudande ställning, då är det riktigt att begära en plan, under förklarande att vilja betala hvad till ernående af ett så stort ändamål erfordras.
Hr von Hartmansdorff; Jag uppträder endast för alt beklaga, alt en medlem af detta Hus, så upplyst som Frih.
Raab, kommer fram med den vanliga klagan öfver jordbrukets förtryck och 0111 behofvet af lindring.
Granskar man förhållandet närmare, så är det snarare alla öfrige, utom dem som uro jordbrukare, hvilka hafva anledn. att klaga öfver beskattningen.
Het är nu på modet att klaga, och då förslår det bäst att klaga på deras vägnar, som äro talrikast, nemi. jordbrukarnes.
Hr Lefre'n: Jag ber om ursägt att jag så ofta besvärar, men jag lofvar att en annan dag icke vara så envis.
Har säges att en plan linnes, och att
Sveriges försvarsverk ordnats efter en plan: hvem vill neka det?
Men derom är nu icke fråga; Ständerne hafva ju ej begärt annat än ett framläggande deraf, på det att
Ständerne må i ett sammanhang få se alla behofven.
Hafva alla dessa behof på en gång vid någon föregtde riksdag blifvit framlagda?
Utan att nämna detta som klander, ty det är icke klander utan rena, enkla och simpla sanningen, så hafva verk ligen icke alla behof blifvit framlagda — och hvarföre hafva de ej blifvit framlagda?
Jo, derföre att man fruktat snålheten hos Ständerna.
Jag har intet mera att säga.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R, o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
Ad. behagade bifalla Utsk:s framställning, alt R.
JV1. ingå med en sådan und. skrifvelse, som Utsk. föreslagit.
Hr Löwenström, Joh. Jac., anhöll få veta hvad beslut PresteSt. i denna del fattat.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, då öfverläggningen redan vore fulländad och således icke gerna något nytt förslag kunde framställas, om den begärda uppläsningen kunde vara af något gagn; och ville Hr Landtm., då han af R. o. Ad:s svar på den nyss framställda propostn icke kunnat utröna Ståndets mening, nu förnya samma proposition.
Den ii Augusti e. m. 357 Frih.
Raab: Då Frih.
Sprengtporten tyckes hafva öfvergålt på Hr Rosenblads förslag, som blifvit understödt af flera talare och äfven af mig, men ingen egentligen tillstyrkt antagandet af Utsk:s förslag, mer än Hr Lefrén; så tager jag mig friheten hemställa, om ej propos. kunde framställas på Hr Rosenblads förslag.
Landtm, yttrade, att om den första propos:n han ginge att framställa, blefve med nej besvarad, ville han framställa den som Hr Rosenblad begärt; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskrs förslag till lind. skrifvelse i det ämne, som nu varit under öfverläggning.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna alt ja öfverrösta t nej, begärde Frih. Cederström, Jacob, votering.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade att vid den blifvande voteringen ja-propos:n naturligtvis vore gifven, men fråga vore om hvilken mening, som borde blifva contra-propos.
Det af Hr Rosenblad framställda förslag vore af flera talare understödt.
Frih. Cederström, Jacob: 1 det skick som frågan nu står, och som jag begärt votering, anhåller jag om propos. lill afslag å Utsk:s förslag till skrifvelse.
Hr Frih, o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. ansåg, att contra-propos:n borde ställas på afslag å förslaget till den und. skrifvelsen till K. M. Ropades starka nej, blandade med ett och annat ja.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna, att nej öfverrösta! ja. Då Hr Landtm, härefter skulle låta uppläsa Hr Rosenblads förslag, anmälte sig Hr von Ha r t ma n sd or f f och yttrade:
Jag skulle tro att propos. på afslag å all skrifvelse borde blifva den sista; ty om man först beslutar att afgifva en skrifvelse, men sedan ej gillar någon viss redaction, så blif ver ändock ingen igen.
Hellre än att Hr Rosenblads propos. vinner bifall, önskar jag att ingen skrifvelse måtte äga rum.
Så kunna äfven andra tänka om andra förslag.
I händelse afslag å Utsk:s förslag till skrifvelse ej antages såsom contra-propos., lärer väl böra afgöras hvilketdera af de 3 uppgifna förslagen dertill bör antagas.
Landtm, yttrade, att om han ej fattat saken orätt, så vore det just nu fråga om hvilket af de olika förslagen, som borde blifva contra-propos.; och erinrade 353 Den ii Augusti e. ra.
Hr Landtm., att den ordning för propositionernas framställande, som Hr von Hartmansdorff omtalat, varit den, som Hr Landtm, ämnat följa, men hvarifrån Hr Landtm, blifvit förhindrad genom Frih.
Cederströms begäran att contra-propos:n skulle blifva sådan han önskade; och hade Hr Landtm, icke ansett sig kunna neka propos. å denna begäran, då ingen dervid gjorde någon anmärkning.
Efter den ledning, som detta ärende fått, öfverlemnar jag utgången deraf alldeles till Hr Frih. o. Landtm, samt Ståndet, och ämnar icke vidare deltaga i öfverläggningen derom, ej heller i den blifvande voteringen.
Hr Frih. o. Landtm, lät uppläsa Hr Rosenblads förslag, så lydande: ”att R.
M. ”täcktes förelägga nästkommande
Ständer en omfattande plan "till försvarsverkets organisation i dess helhet, på ett sätt, ”soro med möjligaste afseende på de skalldragandes fördel ”bäst kan uppfylla det stora föremålet, fäderneslandets för”svar, med uttryck derjemte af den önskan, att vid denna ”plan ett särskildt afseende göres å en utsträckning af be”vär:s-manskapets öfningar;” och hemställde Hr Landtm, derefter, örn R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga detta förslag.
Upplästes till justering och godkändes följande voterts proposition:
Den som bifaller StatsUtsk:s förslag till tind. skrifvelse ang:de framläggande till R.
St. af en plan till försvarsverkets organisation, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att denna skrifvelse skall innehålla, att R.
Ständer en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet, på ett sätt, som med möjligaste afseende på de skattdragandes fördel bäst kan uppfylla det stora föremålet, fäderneslandets försvar, med uttryck derjemte af den önskan, att vid denna plan särskildt afseende göres å en utsträckning af bevär:s-manskapets öfningar.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — i5.
Nej — 32.
Utskottets yttrande i slutet af utlåt.
N:o 44?
r ö r : d e några framställda motioner.
Ansågs icke erfordra någon åtgärd.
Den 11 Augusti e. m. 359 Utskottets yttrande, pag. 2g, i utlåt.
N:o 202, angtde uppförande å stat, i visst fall, af ett anslag till bestridande af vissa inqva r te ringskos tnadef inom St ock fiol ras stad.
Detta yttrande ansågs för det närvar, icke kunna blifva föremål för Ståndets beslut, då sjelfva hufvudfrågan om städernas inqvartering ännu ej blifvit af R. o. Ad. slutligen pröfvad.
Utskottets yttrande i utlåt.
N:o 202, ö'fver Frih. R i d d e rs t o
I pes motion.
Detta yttrande gillades.
Slutligen biföll R. o. Ad., uppå derom framställd särskild propos., att de indelningar och den spanmåt in natura, som enl. sednaste Ständers riksstat varit till 3:dje hufvudtiteln hörande och ej blifvit inbegripna i de beslut, som förut blifvit fattade, skulle, på sätt Utsk. föreslagit, fortfarande i stat uppföras. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ till 12 om natten.
Onsdagen den 12 Augusti i84o.
Justerades t prot.utdr. för den i i dennes e. m.
Utaf nu upplästa prot.utdr. har jag inhemtat, att R. o. Ad. vid den sent i går afton förehafda voteringen antagit en propos. i afseende på redactionen af den skrifvelse, hvilken till Konungen borde afgå i fråga om en förändrad organisation af arméen.
Då denna skrifvelse på intet sätt uttrycker den mening StatsUtsk. velat framställa och den jag biträdt, anhåller jag att lill prot. få reservera mig mot R. o. Ad:s beslut.
Då jag icke kunde deltaga i voteringen af det skäl, att ingendera af propositionerna öfverensstämde med min öfvertygelse, så återstår blott att till prot. anmäla min reservation.
Jag anser det beslut, som i går fattades, såsom en af oppositionens notabiliteter derom yttrade sig, som ett af de vigtigaste, som under denna riksdag kommit i fråga; vigtigt derföre att det inleder det första steget till Ständernes inblandning i armeens organisation, och hvarthän det leder, derom vill jag 36o i'»n 17.
Augusti f. m. bespara R. o. Ad. att hora mina mörka föreställningar; — vigtigt derföre ali det gifver en slags seger åt oppositionen, hvilken länge yttiat, att planlöshet, och snart sagdt förderfliga planer i afseende på försvarsverket länge existerat; — aldravigtigast derföre alt detta beslut är taget af R. o. Ad:s majoritet, hvilken, under den föreg:de delen af samma dags plenum, tycktes vara af en itel annan anda.
Jag tror att heslutet är rent af förderfligt för mitt fädernesland, och det är derföre jag anmält mili reservation.
Pu föredragn.listan står i för sta rummet uppförd frågan om passevolancen.
Mig synes att denna fråga är af natur att snarare böra särskildt och afskild från slalsreglertn för sig sjelf afgöras.
Jag vågar således hos Hr Frih. o.
Landtm, samt R. o. Ad. föreslå, att denna fråga må hvila tilldess statsreglertns öfriga punkter äro afgjorda.
Jag anhåller om propos. härå, stödjande denna anhållan derpå, att jag hör att man så behandlat frågan i andra Stånd.
Adam: I anledn. af Frih.
Boyes framställning får jag tillkännagifva, att kl. 10 i går afton afgjordes passevolance-frågan i BorgareSt. efter en ganska liflig öfverläggning på det sätt, att afgiften skulle klyfvas midt i tu, eller att hvarje rote skulle erlägga 3 r:dr 24 sk., och resten utgå utaf allm. bevillningen.