Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En rik skörd inträffar, då landtmannen midt i öfverflödet af jordens frikostigaste afkastning blir ruinerad, om ej crediten förekom hans ekonomiska undergång.
Rågen faller ner till Fem R:dr R:gs. tunnan vid Jultiden, då landtmannen måste sälja säden till hvad pris som hälst, för att betala sina dryga kronoutlagor, jemte af Hemmanen utgående tionde, afrad, sommarskatt, afgifter för lands- och vägrödjningar, tingsbyggnader, håll- och kronoskjuts, till passevolance-inrättningeu, Prester och Kyrkobetjeningen, m. m., som jag nu ej minnes att uppräkna.
För indelta Militairen är följden af detta för jordbrukaren olyckliga förhållande lika känbar; såsom bevis härpå må nämnas, att då, ehuru Markegångspriset inom Östergöthlands
Län var 10 R:dr tunnan
Råg, priset å detta sädesslag likväl någon tid var fallet till 5 R:dr, samt iudelningsspannmålen derföre i laga tid uppsades och lef - 396'
Den i5 December e. ro. vererades in natura, hvarigenom inträffat, att Capitainer, som vanligen kunnat uppskatta sina inkomster till 900 R:dr årligen, knappt kunnat bringa dem till tredjedelen eller 3oo R:dr B:co.
Samma förhållande har naturligtvis för öfrige indelningshafvare ägt rum.
Till afhjelpande af detta både för Possessionater och Indelninghafvare högst bedröfliga förhållande, hvars skildring jag icke tror mig hafva öfverdrifvitoch med hvars detailler jag ej behöfver upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid, bör väl hvarje sann vän af sitt fädernesland och sina medborgare söka upptänka utvägar, hvarigenom en bättre ställning måtte beredas för åkerbruket, denna för vårt Land naturligaste likasom äldsta och vigtigaste näringsgren.
A t denna pligt vill jag ock, efter min ringa förmåga, frambära en gärd med det enkla, men, såsom jag vågar hoppas, ändamålsenliga förslag, hvilket jag går att vördsamt underställa en upplystare pröfning och lill vidare utveckling öfverlemna.
Det nu öfverklagade onda skulle tvifvelsutan bäst och säkrast förekommas genom ett stabelt och påräkneligt sädesvärde, hvarmedelst landtmannen kunde komma i tillfälle att med visshet calculera en bestämd inkomst af sin jord, hvaraf, jemte tillgång för Kronoutskyldernes behöriga utgörande, Den i5 December e. ra. 397 ett nödigt öfverskott återstode för jordägarens bergning, och hvilket stadgade och påräkneliga sädespris å andra sidan jemväl skulle medföra den fördelen, att säden, vid ett infallande missväxtår, icke genom bristande tillgång uppstegras till alltför högt pris för den fattigare delen af den arbetande classen.
Detta dubbla och välgörande ändamål skulle, efter min tanke, vinnas, om ett anslag å Statens sida afsattes till inköp i goda år af spannmål inom Landet, hvilken upphandling skulle verkställas, äfvensom förvarandet och försäljningen till hugade köpare ombesörjas af en KronoOmbudsman eller GeneralProcurator i hvarje provins, och hvilken bland för erfarenhet i ämnet kände, redlige och i orten aktade jordbrukande Possessionater kunde utväljas, och, jemte nödigt biträde, på det allmännas bekostnad aflönas.
Spannmålsupphandlingen i goda år kunde ske för minst åtta R:dr B:co tunnan Råg, och andra sädessorter i proportion; försäljningen åter för tio R:dr samma mynt tunnan Råg, och så vidare, hvarigenom, jemte full ersättning såväl för Statens till upphandlingen förskjutne medel, som GeneralProcuratorns lön, äfven ett betydligt öfverskott genom nu ifrågaställde inrättning borde komma Staten till godo.
Derigenom skulle för landtmannen all förlust och förlägenhet uijdanrödjas vid afyt - 398 Den i5 December e. m. randet af jordens öfverproduction i goda år, som erfarenheten visat icke längre tid än trenne år i en följd inträffa; hvarjemte, vid infallande missväxtår, de vigtigaste menliga följder deraf voro undanröjde, att den i Magazinen förvarade, under de goda åren uppköpte säden kunde för modereradt pris till de behöfvande försäljas.
Till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning underställer jag vördsamt detta förslag, för hvars tillämpning, i fall det vore lyckligt nog att finnas förtjent af vidare utveckling, jag vördsamt förbehåller mig att framdeles, då frågan från vederbörligt Utskott återkommer, föreslå nödige reglementariske föreskrifter, hvarvid äfven torde komma i fråga bestämmandet af det sädesqvantum hvarje enskild, med afseende å beloppet af dess Kronoutskylder, må äga rättighet, att mot det bestämda priset till Magazinet inlemna; anhållande jag för närvarande endast, att hvad nu af mig anfördt blifvit måtte med de öfrige respective RiksStånden communiceras och till Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottet remitteras.
Herr Bråkenhjelm , Pehr Reinhold, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Sedan, enligt Rikets Höglofl.
Ständers beslut, guldtillverkningen vid Ädelfors Guld - Den i5 December e. m. 399 verk upphört, och då de till närande Guldverk inköpte hemman samt Öfrige dertill anslagne hemman och lägenheter genom arrenden endast försämras och vanskötas, så att afkastningen af dem i en framtid för Kronan blir liten eller ingen; så får jag vördsammast föreslå, det må dessa hemman och lägenheter för Kronans räkning genast afyttras, och köpeskillingarne derföre ingå uti Statskassan.
Beträffande de Guldverket tillhörige Kronohemman, torde med dem ingen annan förändring böra vidtagas, än att Konungens Befallningshafvande uti Jönköpings
Län finge besörja om åboledighetens fyllande, i fall Guldverket med åborätt något sådant hemman haft sig anslaget, samt att räntan för dessa Kronohemman hädanefter omedelbarligen hemfaller till Kronan; börandes likväl, uti ofvanåberopade fall af åboledighet, det först utrönas, huruvida åborätten från början af Kronan för Guldverkets räkning varit inköpt, eller Kronan i och för densammas erhållande fått vidkännas förlust i annan väg, då en sådan förlust genom erläggande af städja af den blifvande åboen bör, så vidt ske kan, ersättas.
Om remiss af denna Motion till vederbörligt Utskott anhålles vördsammast.
Den i5 December e. m. Herr Uggla, Carl Wilhelm, hade inlemnat följande, som upplästes:
Flere värda Ledamöter hafva här förut tillräckligen skildrat den omensklighet och det missbruk samt förderf bysättningslagen medförer, så att en ytterligare målning deraf ej är behöflig.
Jag vill derföre blott, med afseende på saken, lemna en gärd, så godt jag kan, åt Representantens åliggande, att, genom de bästa medel han förstår, söka förekomma eller upphäfva ett undt, hvaraf antingen samhället i det hela, eller någon dess medlem befinner sig lidande.
Ändamålet med bysättning, då alla andra origtiga bevekelsegrunder åsidosättas, måste endast vara att tvinga sig till valuta för någon ting utborgadt (detta må hafva bestått uti penningar eller hvad annat som helst), i sådane fall då gäldenären ej godvilligt aflemnar det, men likvist äger förmåga dertill.
Att sålunda en creditor, genom tvingande medel, förhjelpes till hvad han med rätta bör hafva, ar någon ting så billigt och öfverensstämmande med de ömsesidiga pligterna i samhället, att ingen ting bör deremot med skäl kunna invändas.
Lagstiftaren har väl troligen äfven med denna tvångsmagt blott åsett dylika fall, men icke anat, att hans verkligen kloka stadgande för bibehållandet af ömsesidig rätt skulle till - V
4°1 tillämpas, för att gynna och befordra liämdens låga afsigter, eller för att sätta en fri Medborgare utom lagen, endast beroende af sin bårda borgenärs, det det vill säga, ofta af sin fiendes godtycke.
För att dock kunna bibehålla denna tvångslag i ett modifieradt skick, till förmån för den allmänna crediten och säkerheten i vissa transactioner, hvilket torde vara nödvändigt, får jag vördsamligen föreslå några grunder för ändringen af den öfverklagade hårda lagen, hvilken icke uppfyller hvad tiden af upplystare samhällen fördrar.
Jag framställer dessa grunder dock såsom ofullständiga bidrag, nöjd om de kunna väcka mera erfarne och upplyste mäns uppmärksamhet, samt gifva anledning till en fullkomligare bearbetning af denna vigtiga lagstiftningsåtgärd.
Med anledning häraf vågar jag vördsamligen yrka: att bysättning ej må ske, utan i det fall, att gäldenären tredskas i sin betalningsskyldighet.
Då anledning dertill är för handen, kan ansökning om bysättning hos vederbörande executor ske, hvilken äger att, sedan gäldenären blifvit börd, uti resolution ålägga honom att ställa personel borgen för sig, vid äfventyr att eljest deteneras, intill dess ett ytterligare beslut i målet fattas. 5 H. 26
Detta ytterligare beslut skall fällas af en Jury, vald och sammansatt efter samma grunder, som för tryckfrihetsmål är stadgadt.
Denna Jury förelägges, att, sedan den tagit kännedom af hand Hogarne i målet, efter öfvertygelse och samvete besvara dea framställda frågan: om den tilltalade gäldenären genom tredska gjort sig skyldig att by sätt as?
Samma pluralitet, som är stadgad för Juryn i tryckfrihetsmål, fäller eller friar äfven här den tilltalade.
Anses gäldenär af Juryn skyldig att bysättas, skall han, såsom förbrytare dömd, med fångtractamente förses af allmänna medel.
Frias han af Juryn, må derföre icke borgenären förlora sin rätt, alt af gäldenärs egendom, som äges, ärfves eller förvärfves, utsöka sin fordran.
Med en sådan behandling skall bysättningsstadgandet återgå till sin första af Lagstiftaren åsyftade bestämmelse, och den i i sin betalningsskyldighet tredskande icke undgå det tvång hans motsträfvighet förtjenar; men å en annan sida skall ingen, som blifvit träffad af oförutsedde, icke sjelfförvållade olyekor, och såmedelst urståndsatt att fullgöra sin betalningspligt, genom det individuela godtycket kunna beröfvas samhället och sättas utur tillfälle, att me - -* Den i5 December e. m. 4o3 tidst arbete å nyo förkofra sig, samt måhända slutligen godtgöra den skuld han sig förut åsamkat» Ilvad åter eli sådan gäldenär vidkommer, som genom bedrägligt förhållande och genom lättsinnigt slöseri af tid och egendom skuldsatt sig, utan att göra rätt för sig, bestämmer lagen ett ansvar på annat sätt, så att bysättning såsom straff icke hit bör kunna lämpas.
Jag anhåller vördsamt att denna min Motion må blifva remitterad dit de öfriga Memorialerne i samma ämne afgå, och hvilket jag förmodar lärer blifva Lagutskottet.
Herr Crusenstolpej Magnus 3 hade in» lemnat ett så lydande Memorial:
Jag vågar vördsamt föreslå, att Likets Höglofl.
Ständer måtte fördubbla det nu bestämda årliga arfvodet för Herrar Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoiret.
Lades på bordet» Grefve Brahe-, Magnus s anförde skriftligen:
Då Rikets Höglofl.
Ständer vid. l8i5 års Riksdag, uppå Hans Maj:t Konungens proposition, anslogo en summa af 10,000
R:dr 4o4 Den i5 December e. m. årligen såsom fond till expectancearfvoden för lönlöse Officerare, antogs såsom allmän grund, att alla under 18r3 och 1814 åvs Krig i effectiv tjenst befintlige Officerare, hvilka icke uppburo lön på Stat, borde blifva berättigade till erhållande af understöd, som för en Öfverste bestämdes till 5oo R:dr, för en ÖfversteLieutenant till 3oo R:dr, för en Major till 200 Rtdr, för en Capitaine till i5o R:dr och för en SubalternOfficer till 100 R:dr om äret.
Sedan den tiden har visserligen ett icke ringa antal af dem, som då på Expectance Staten uppfördes, derifrån algått, men ett än betydligare är likväl, genom afskedstagande från Regementerne, i Armeen qvarstående, utan att ännu hafva blifvit delaktige af något underhåll från Expectancefonden, och det är dessa vanlottade och behöfvande Militairers öde, som icke utan skäl påkallar Rikets Ständers behjertande.
I afvaktan af vacahce bland dem, sorn hunnit komma i åtnjutande af det efterlängtade understödet, befinna sig nu omkring 120 Officerare, de fleste af Capitaines- och SubalternOfficers-graden, alla utan lön, största delen behöfvande, och, efter hvad jag nogsamt har mig bekant, försatte i de mest bedröfliga omständigheter för lifvets uppehälle, icke allenast för sine egne personer, utan äfven^för hustrur och barn.
Den 15 December e. m. 4o5 Det redan lemnade anslaget framter ett talande bevis pä Rikets Ständers omvårdnad och välvilja; det är således icke utan förtroende jag nu vänder mig till Högloflige Ridderskapet och Adeln med framställningen af så många Militairers beklagansvärda lott, under önskan att se Expectance-fonden ökad till sådan summa, att ej allenast de inom Capitaines- och Subalterngraderne, som nu innehafva arfvoden, kunde i dem vinna någon förhöjning, utan i synnerhet alt de lönlöse i Armeen qvarstående mest behöfvande Officerare, som ännu ej hunnit inkomma på ExpeetanceSfcaten, måtte, genom delaktighet deraf, finna medel att afhjelpa lifvets oundgängligaste behof.
Af sådane anledningar får jag vördsamt föreslå, att Expectance-fonden måtte erhålla en årlig tillökning af 5ooo R:dr, för att, efter föregången pröfning af de sökandes omständigheter, på vanligt sätt genom SlalsContoiret utdelas.
Jag hade gerna sett att ej behöfva fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett förhållande, som, om det efter min önskan affijelpes, visserligen leder lill ökade StatsUtgifter; men både pligt och öfvertygelse hafva härtill uppmanat mig.
Oen (5 December e. m, Grefve Frölich, David, hade inlem» nät följande, sorn upplästes; Vid 1823 års Riksdag hade Rikets Ständer beslutat och i en underdånig skrif» veise till Kongl. Maj;t af den iy Decemher samma år bestämt ytterligare grunder för den Extra Rotering, sorn, i enlighet med Ständernes Beslut år 1810, redan öfvergått all i Riket förut oroterad, privilegierad jord.
För att jämka denna Extra Rotering skulle särskilde Commissioner inom Länen organiseras, och en Instruction för deras befattning utfärdades af Kongl. Maj:t nnder den 2q December 1825.
Att föremålet för dessa jämkningsför» rättningar borde inskränka sig till privile» gierad ford och till extra Rotering, innefattar ordalydelsen af Instructionen, och så borde den ock göra, för att vara i öfverensstämmelse med Ständernes Beslut.
Att med ordinarie eller ständig
Rotering belägga förut oroterad jord, vare sig privilegierad eller af Krono-, Skatte- eller Fräl» se-natur gaf RiksdagsBeslutet ingen anledning till; desse borde således, enligt hvad förut blifvit stadgadt, erlägga Rotefrihets» afgift. loke dessmindre ankom till Läns» Styrelserne en Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse (daterad samma dag som Instructionen), hvilken jag anhåller få här ordagrannt låta inflyta utur en i händer ägande trycki Den i5 December e. m. 4°7 Kungörelse af Konungens Befallningsliafvande i Carlstad, så lydande: ”— Kongl. Maj:t har i Nåder för ”ordnat: att sora genom högstberörde In”struction stadgadt blifvit, det Kronoskat”te- och Frälsejord icke bör till Extra Rotering upptagas, emedan, enligt gällande ”Författningar, all sådan jord åligger i Ordinarie Roteringsbesväret deltaga, det skall ”åligga Extra RoteringsCommissionerne ic”ke allenast noga undersöka, huruvida inom ”hvarje Extra RoteringsComraissionsdistrict ”någon oroterad jord af desse naturer förefinnes, som efter gällande författningar ”bär i ordinarie Roteringen deltaga, samt ”deröfver särskilde längder författa, hvar-» ”uti alla sädane hemman oell lägenheter ”upptagas, utan ock desamma i ordinarie ”Rotar indela efter enahanda grunder, som ”vid RoteringsVerkets uppgörande blifvit ”inom Länen följde , jemförd» med de grun”der, som Kongl. Maj:t i Instructionen för ”Extra RoteringsCommissionerne stadgat, ”hvilken Instruktion likaledes kommer inlåta andra tillärnplige fall att tjena Rote”ringsCommissionerne till underdånig efter*’rättelse” — — — Huru, genom en sådan Nådig skrifvelse, de till Extra Roteringens jämkning sammansatte Commissionerne fått en alldeles oförmodad utsträckning i sin befattning, är fattligt för en hvar.
Icke har jag varit i 4°8 Pen i5 December e, ms tillfälle utröna huru elen Nådiga skrifvelse n på alla ställen i Riket blifvit tillämpad; men det är mig sagdt, att från en af Ränsstyrelserne i de vestra Provinserne remonstrationer i underdånighet blifvit gjorde, och sjelf bär jag, såsom Ledamot i Commissionen inom det Härad jag bebor* afgifvit till Protocollet min reservation emot ali slags Ordinarie Inrotering., Det är n.u i öfverensstämmelse med nämnde reservation och mitt begrepp om behörigheten af de åtgärder, sorn i anledning af oftanämnde Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse blifvit vidtagne, sora jag härmed får äran såsom Motion yrka: att all påbörjad eller verkställd
Indelning af jord (vare sig privilegierad eller af Krono-, Skatte— och Frälse-natur) till Ständig elller Ordinarie rotering* derigenom Ordina rie Kneckteliållet skulle ökas utöfver det i Knecktecontractet bestämde antal, mätte gennäst varda inställd.
Då den Nådiga skrifvelsen åberopade såsom grund de gällande författningarne* gaf sådant mig en anledning att söka för mitt begrepp utreda hvilka desse gällande författningar kunde vara.
Förgäfves har jag likväl anställt forskning i denna väg; det det vill säga: jag har icke funnit några författningar, emanerade sedan Statshvälfningeu år 1809, hvarigenom en slik Ordi - Den i5 December e. m. 4.09 Harie Rotering kunde auctoriseras, II i k sdagsBesluten ifrån och med 1809 lill och med 1823 innehålla icke det ringaste härom, och jag vågar derföre betvifla, all någre gällande författningar i detta afseende nu finnas.
Jag skulle blottställa mig för att anses sakna all uppmärksamhet å de förhållanden, som föranledde f. d. Konungens fall, om jag trodde, att de författningar han låtit utfärda utan Rikets Ständers samtycke och tvärtemot då gällande Regeringsform rörande Nationens vigtigaste rättigheter, skulle kunna sättas i verkställighet nu, och den sednare tillkomne Grundlagens principer sålunda i sjelfva verket kullkastas genom antagande deraf, att författningar, utkomne åren i8o5 och 1806 i desse hänseenden vore ännu gällande.
Icke dess mindre är anledning förmoda, att någon irring i detta afseende ägt rum, då man igenfinner i Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 3o Maji 1826 (hvilket innehåller åtskillige förklaringar öfver Instructionen och den Kongl.
Skrifvelsen af den 20 nästförutgångne December), alt nemligen tvänne Kongl. Bref af den \\
October i8o5. och 2 October 1806 blifvit åberopade, deraf det sednare skulle innehålla: *'att alla ”till viss ränta skattlagcle lägenheter, som ”till viss godhet kunna jämföras med T\:dels J’hemman och derutöfverj äro ständig ro”tering underkastade.” 4iq
Med största möda att få se della numera ur de fleste samlingar förmodligen bortregistrerade och aldrig tryckta Kongl.
Bref, har jag omsider i dag fått läsa detsamma i original och funnit, att det innehåller väsendtligen icke annat än generella föreskrifter för KammarCollegium och LänsStyrelserne, hvarefter de skulle prasliminariter för en tiilärnad RoteringsCommission anskaffa erforderlige upplysningar, och alt ofvanintagne mening icke står anuorlunda än discursive omnämnd.
Emedlertid har, på sådane grunder, Indelning till Ordinarie rotering blifvit af EjctraRoterings JcimkningsCommissionen på flere ställen i Riket verkligen förrättad,under hänvisning för den missnöjde, att i laga ordning genom Besvär söka rättelse.
I den mon ingenting varit att anmärka, mot tillämpningen af författningen , är dock klart, att ingen rättelse i denna väg vore möjlig, innan hela författningen först voro upp h äfven.
Lades på hördel.
Grefve Frölich, David, hade inlem-» nät ett så lydande Memorial:
Då förhöjning i Löner för Justitia^-» Råden, StatsSecreterarne och JustitiseOmbudsmannen blifvit föreslagne, och jag delar deras öfvertygelse, som anse
Statens Den i5 December e. m. vigligaste Functionärer böra aflönas på elt sätt, som dels vittnar om hvad Nationen af dem fordrar, dels medgifver dem att hufvudsakligen egna sin tid och sin förmåga åt det Allmännas tjenst, så påkallar rättvisan, att, oaktadt min böjelse för besparing af allmänna medel, jag måste framstå alt yrka förhöjning i Svenska StatsRådens Löner till Åtta Tusende Riksdaler Banco för hvardera, så länge de äro i activ tjenst.
Friherre Klingspors Fredrik Philip j hade inlemnat följande, som upplästes:
Både i sammanhang med den Motion jag för några dagar sedan hade äran väcka om bildande af ett NationalMuseum, och äfven betraktadt särskildt för sig, vågar jag nu göra en Motion, visserligen ledande till en utgift, men ej af någon betydenhet emot det ändamål, som dermed skulle vinnas.
Då löntillökningar för nästan alla Stater och Embeten vid denna Riksdag föreslås såsom nödvändige, skulle det väl äfven kunna synas, som om Kongl. Akademiens för de Fria Konsterna stat äfven kunde påkalla någon välvilja af Rikets församlade Ständer.
Det är dock ej min mening alt nu yrka något sådant; jag blott vågar fästa uppmärksamheten på huru verkligt lill - Den i5, December e. m. fälligt döt är, att äga Artister af första rangen i vårt land, der i det hela så litet göres för de fria konsterna.
Yi kunna likväl under närvarande tidpunkt glädja oss att, efter min tanka, 3 å 4 utmärkta Konstnärer finnas, hvilka nu uti sin hästa tid för utöfningen af deras talent snart nog måhända försvagas och gå utföre till det slutliga målet, hvarefter deras arbeten ej mera. äro att tillgå*
Med afseende härå och med den förhoppning jag hyser, att någon gång Nationens skatter i konstväg skola samlas och iordningställas, så föreställer jag mig efterkommandes förundran, om uti en så beskaffad samling arbeten af sådane Konstnärer, som vi inom Fria Konsternas Aka* demie äga, skulle saknas.
Af omtanka för framtiden tager jag mig derföre friheten föreslå, det Rikets Ständer nu ville anslå, ej såsom en ständig stående utgift, utan blott för denna gången 3ooo R:dr B:co, att för ett blifvande National-Musei räkning kunna beställa en tafla af hvardera af des-* sa Konstnärer, t. ex. ett Landskaps- och t vänne Historiemålningar, hälst nr Svenska Historien, och att, i fall denna mia, Motion kunde vånna bifall,, någon passande person blefve utsedd, att för Rikets Ständers räkning laga befattning med denna beställning.
Den i5 December e. m. 4>3 I Friherre Cederström, Andérs, hade inlemna! följande Sju Memorial, hvilka upp» lästes, så lydande:
Vördsamt Memorial!
Ilos Rikets Högloft.
Ständer får jag hemställa om ej en allmän och kostnadsfri rättighet till fiske med Segelnotar, Skötar, Torsk-krok tn. m. i de stora fjärdarne och yttre skären på Kronans vatten målte beviljas.
Den stora och ofcdbara vinst, sorn dervid är med säkerhet att påräkna, blcfve likväl för enskild man svår att skörda.
Dertill fordras, att Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gåfvo en i Skärgårdsfisket kunnig man uppdraget härmed.
Utom nödigt anslag till Segelnotens uppsättande, borde lian få begagna dertill behöflige mindre Kronofartyg, som kostnadsfritt bemannades och med lifsmedel försågos under den tid försöken fortforo.
Likväl vinsten Kronan ensamt förbehållen, under den tid försöken fortgå, 1 händelse Rikets Ständer hedra detta förslag med den uppmärksamhet det förtjenar, anser
Motionären för en ära att dervid tillhandagå med de Upplysningar, han i detta Riksgagneliga ämne kan lemna* Om communication med de respective MedStånden och Remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsammast. 4.4 Den .5 December e. m.
Sedan jag af Rikets Ständer blifvit anmodad att, efter undfåendet af alla vid i8i5 års Riksdag med Bevillningen gemenskap ägande handlingar, hvilka såväl inom Stånden som Utskottet voro att tillgå, närmare yttra mig öfver det af mig inlemnade Bevillningsförslag, och dessa handlingar blifvit på allmän bekostnad mig tillställde; har jag nu äran återställa samma handlingar och förklara, att, efter i3 års vunnen erfarenhet, jag icke finner någon ändring i det gifna förslaget fördelagtig» utan anhåller om communication af delta mitt yttrande med de öfrige respective RiksStånden, samt Remiss till Bevillningsutskottet; hvarföre de vid 1815 års
Protocoll, hållna hos Höglo flige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1854 och 1855.
Tjugonde för sta Häftet.
Tryckla hos Johan Hörberg} i835.
Thorsdagen den 2 April i835.
Plehum kl. 10 f. ra.
Justerades 8 prot.utdr. för d. 3o sistl.
Upplästes till justering och godkändes en § af riksdagsbeslutet, ang:de'fastställda tillägg och förändringar i grundlagens stadganden.
Föredrogos ånyo och lades tillJhandUna Constit.Utskts d. 3o sistl.
Mars på bordet lagda memor. till BorgareSt.:
N:o 106. ang:de grundlagsenligheten eller stridigheten af en fråga, derå propos. vägrats; N:o 108. angrde dess i anledn. af memor.
N:o 87 förklarade gemensamma tanka.
Vid förnyad föredragning af Constit.Utsk:s d. 3o sistl.
Mars på bordet lagda memor.
N:o 107 i anledn. af återreinisserna på memor.
N:o 84 blef nämnde memor.