Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om en sådan begränsad lid utsattes, sä blifva iunebyggarne i de nya kapell-församlingarne i tillfälle, att sedermera efter behag aflöna sina predikanter ; och de blifva tillsagde att, om de vilja bibehålla sina predikanter, måste de äfven småningom bereda sig till att sjelfve aflöna dem.
Dä det nu emedlertid är statens fördel att uppträda i första början, för att bilda dessa församlingar på en or dentlig fot, uti en ort, der innevänarnes antal småningom ökar sig, men der upplysningen är ganska ringa, och der ingen ordning i sedligt hänseende gerna kan vinnas förr, än de blifva med predikanter och ordinarie presterskap försedde; så torde äfven Staten böra till en början åtaga sig desse predikanters aflöning.
Att deremot nu genast fordra att de nybildade församlingarne skulle aflöna sina predikanter, det skulle blifva utan åsyftad påföljd, enär de ej kunna sig det åtaga.
Summan är dessutom ganska ringa, så att den ej kan anses såsom någon betydlig utgift för Staten, och ej heller kan D e ii 29 Jiu n i.
323 det medföra något farligt prejudikat, att bifalla förslaget, som, då tiden är begränsad inom vissa år, ej gerna kan hafva några menliga följder för framtiden:
Jemte det jag i hufvudsaken instämmer uti hvad Frih.
Palmstjerna yttrat, anhåller jag att likväl få fästa uppmärksamheten derpå, att en tid af 6 år säkerligen är allt för kort, för att kunna sätta desse sockenboer i stånd att kunna sjelfve aflöna sina predikanter.
Af ett sockenstämmoprotokoll, bifogadt Statsrädsprot. i målet, synes tydligen i hvilken nödtorftig belägenhet desse orter sig befinna, och att det ej är tänkbart att inom så kort tid, ett sådant förbättringstillstånd skulle kunna inträda, att de skulle kunna tillräckligt aflöna sine predikanter.
Det är just att önska, att till dessa platser företrädesvis komma duglige personer; men huru kan man förvänta att sådane skulle vilja emottaga en befattning, som ej garanterar deras framtid längre än för 6 år?
Jag skulle derföre tro, att man ej borde bestämma någon viss tid, eller ock någon längre tid än 6 är.
Hvad prejudikatet beträffar, så är icke delta första gängen som anslag af Staten beviljas lill aflönande af predikanter; ty vid sista riksdagen beviljades sådana serskilda anslag till Bogens och Lekvattnets Kapellförsamlingar.
Jag får derföre hemställa huruvida ej R. o. Ad. skulle finna lämpligt, att i detta fall bifalla hvad K. M. föreslagit ; men får likväl förklara att, om R. o. Ad. heldre ingår på Frih.
Palmstjernas förslag, jag ej vill allt för mycket vidhålla min mening.
Dä nu öfverläggningen förklarades vara fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., att K.
M. då, för bildandet af 2:ne nya Kapellförsamlingar inom Wermlands Finnmarker, den ena i norra delen af Gunnarskogs socken, med kyrka vid hemmanet lilla Bogen, den andra i nordvestra delen af Fryksände socken, med kyrka vid Lekvattnet, erfordrades, oheräknadt det af R.
St. redan, vid 1840— 1841 årens riksdag beviljade anslag af 6,000 r:dr för kapellens uppbyggande, jemväl bidrag af allmänna medel till 2:ne kapell-predikanters aflönande, bade i sådant afseende föreslagit, att å ständig stat måtte för hvardera af ifrägavar:de 2:ne kapell-predikanter uppföras 400 r:dr om året eller tillsammans 800 r:dr. Frih.
Palmstjerna hade yrkat bifall till K.
M:s propos. likväl blott för en tid af 6 år, räknade från den nya statsregleringens början, hvaremot Hr Silfverstolpe yrkat! ovilkorligt bifall till den K. proposm; och vid sådant förhållande ansåge Hr Landtm., för att lättare kunna skilja frågorne, lämpligast att först framställa propos. till bifall å sjelfva anslaget, samt sedermera underställa Ståndets pröfning, huruvida anslaget må beviljas endast för 6 år.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde härefter om R. o. Ad. bifölle det af K.
M. för 2:ne kapellpredikanter i de inom Gunnarskogs och Fryksände socknar nybildade kapellförsamlingar äskade anslag af 400 r:dr för hvardera om året.
Ropades ja. 21* 324 Den 29 Juni.
Då na Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge ifrägavande anslag böra beviljas endast för en tid af 6 år, från den nya Statsregleringens början, ropades ja och nej, hvarjemte Hr Lagerheim, Lars Magn., anmälde sig och yttrade:
Det förhåller sig med dessa kapeller så, att de åro belägna uti en Detta yttrande afliröts af Hr Gr. o. Landtm., med erinran att öfverläggningen af R. o. Ad. förklarats vara fulländad, hvarefter Hr Landtm., med tillkännagifvande, att han af det nyss utaf några fä ledamöter afgifna svaret ej kunnat inhemta majoritetens mening, anhöll att proposm då den förnyades, [mätte blifva mera mangrant besvarad; samt sedermera ånyo hemställde om R. o Ad. ansåge ifrägavande anslag böra beviljas endast för en tid af 6 år från nya Statsregleringens början.
Härvid ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå H r Landtm., förklarade att han trott sig finna att nej öfverröstat ja.
Hr Landtm, yttrade att R. o. Ad. torde finna alt till följd häraf anslaget blifvit beviljadt till uppförande i ständig stat.
Ropades ja. 3:dje punkten, ang-.de ifrdgastäldt löneanslag för Consistorii- amanuenserne i rikets 12 Stift.
DA detta ärende förra gången förevar, tog jag mig friheten, fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet på behöfligheten af det anslag, K. M. i detta hänseende äskat.
StatsUtsk. har ansett consistorii-notarierne höra kunna hjelpa sig förutan biträde af consistorii-amanuenser eller utan den aflöning af 180 r:dr, som blifvit för en hvar af dem föreslagen.
Men detta sätt att hjelpa sig fram kunde ej lyckas annorledes, än om consistorii-notarierne kunde göra sina sportler så betydliga, att de jemväl försloge till tjenstebiträdets aflöning.
StatsUtsk. har tvifvelsutan tagit sig anledn. till detta förslag deraf, att landssekreterarne ej få någon serskild aflöning åt deras biträden, eller i somliga län alldeles icke hafva någon länsnotarie, utan måste af sina sportler aflöna allt det biträde, de behöfva.
Detta kan åläggas landssekreterarne derföre, att deras sportler äro sä betydliga, och emedan de blifva ansenligare i samma mån som ställningen i länet förvärras, eller som lagsökningarne förökas.
Men ett sådant atlöningssätt, ehuru det olyckligtvis redan finnes, bör väl ej utvidgas, eller om jag sä får säga uppmuntras i någon annan väg.
Då nu consistorie-notariernes göromål äro så betydliga, som den i betänk, omnämnda reservationen upplyser, och enär summan för öfrigt är så liten som 180 r:dr för hvardera af consistorii-notarierne eller tillsammans för dem alla ej gör mera än 2160 r:dr, så skulle jag för min del, anse, allt skäl vara att bevilja hvad K. M. i detta hänseende äskat — hvilket jag och anhåller, att R. o. Ad. måtte bifalla.
Den 29 Juni. 325 Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Visserligen kan jag ej med full säkerhet bedöma consistorii-notariernes göromål, men skulle dock tro likväl, att de ej äro så öfverbo pande, att ej dessa tjenstemän hädanefter som hittills kunna hjelpa sig utan någre serskildt aflönade amanuenser.
Dessutom vet man, att consist.-notarierne i allmänhet ej hafva så små sportler, som Hr von Hartmansdorff velat gifva tillkänna.
I en tid, sådan som denna, synes det vara mindre lämpligt att belasta Staten med en utgift af sådan beskaffenhet som denna, hvilken visserligen ej är så bestämdt af behofvet påkallad.
Här är af K.
M. uti den nya regleringen af landtstaten föreslaget, att löner på stat, skulle beviljas ät länsnotarier, som ännu ej hafva sådane, hvilket vi alla veta.
Denna fråga är ännu ej inom Utsk. afgjord, men jag skulle dock tro att, i anseende lill de knappa tillgängarne, något anslag dertill ej kan komma att beviljas.
Hvar och en vet likväl alt lands-sekreterarnes göromål, i jemförelse med consist.-notariernes, äro betydligt större; sä att, om ett biträde skulle tillsättas på någotdera stället, sä skulle jag utan tvekan tro det för Staten vara vigtigare att aflöna länsnotarierne, än consistorii-amanuenserne.
Jag anhåller derföre, alt R. o. Ad. mätte bifalla det af StatsUtsk. tillstyrkta afslag å Biskop Hedréns reservation.
Jag anser mig böra tala till förmån för consistorii-notarierne och emot deras assimilation i aflöningsväg med landssekreterare.
Desse sednare äro i Sverige serdeles privilegierade, då de jemföras med motsvarande tjenstemän i öfriga länder.
För få är sedan blef en af mine vänner utnämnd till landssekreterare.
Jag önskade då att få erfara huru hans vilkor voro beskaffade; hvarpå man svarade mig: ”jo i fjol stod han sig ganska bra”. ”Hurn så”, frågade jag.
”Jo”, blef svaret, ”det var mycket utmätningar i länet dä”.
Det är någonting högst ovanligt, hvilket jag blott i förbigående vill anmärka, alt landssekreterarnes vilkor förbättras i mån af länets lidande.
Då nu deremot consistorii-notarierne ej hafva tillfälle till sportler, och då ej hafva med utmätningar att göra; så anser jag ock, att de ej heller böra assimileras med landssekreterarne — utan får jag förena mig med Hr von Hartmansdorff i yrkande af bifall till K. M:s propos.
Jag ber att i allo få förena mig med Hr von Hartmansdorff.
I likhet med hvad som af consistorii-notarierne blifvit hegardt, och af K. M. i Dess nådiga propos. för behöfligt ansedt, tror jag verkligen consistorii-amanuenserne vara i behof af denna aflöning, af det skäl att beinälde notarier äro så illa aflönade, att de ej kunna aflöna sina biträden.
Jag har kännedom om, att consistorii-notarien i Erkestiftet, som är bland de störst lönta aldrig har, med sporllerna inberäknadt, högre lön än 2,000 r:dr.
Jag tror i riksgäld.
I Strengnäs stift, som är ganska stort, har consist.-notarien omkr.
1,000 r;dr, och aldrig derutöfver.
Då det nu dessutom är kändt, att landssekreterarne hafva i lön omkring 4 å 5,000 r:dr; så synes väl tydligen att consist.-notarierne ej kunna med dem sättas i någon slags likhet.
Deremot tror jag att. desse notariers goro - 326 Deri 29 Juni. mai äro ganska tryckande, i de stora stiften serdeles de som hafva ända till 20 kontrakter och deröfver.
Pä grund häraf kan jag för min del ej annat än anhålla, att det äskade ringa beloppet af 2,160 r:dr måtte af R. o. Ad. bifallas.
Riktigheten af den sats, hvarmed Hr von Hartmansdorff började sitt anförande, lärer svårligen kunna motsägas; men deremot skulle jag för min del hemställa, om behofvet af biträde kan vara lika i alla stift? lika för consistorii-notarierne i små som i stora stift, i Gottlands (med blott 40,000 innevånare) lika väl som i Erkestiftet med 4 ä 500,000 innevånare?
Jag skulle derföre för min del hemställa, att man måtte gå en medelväg på så sätt, att till K.
M:s disposition för ifrågavande ändamål anslås en rund summa af 1,000 eller 1,200 r:dr att användas der behofvet så klöfver.
Utan att vilja ingå i någon jemförelse emellan landssekreterarees och consist.-notariernes sportler och öfriga inkomster, anhåller jag blott att fä fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet pä de sednares mycket betydliga indirekta inkomster eller sportler; och att dessutom deras befattning är en syssla som, om den ock icke vanligen berättigar lill befordran pä den ecclesiastika banan, åtminstone gifver anledn. att hoppas något dylikt; till följe hvaraf dessa platser äro ganska eftersökta.
För öfrigt ber jag, att R. o.
Ad. måtte erinra sig, att just vid denna riksdag vi hafva varit nödsakade, att afslä en mängd saker af vida vigligare natur än denna.
Då man dertill tager i betraktande statsverkets ringa tillgångar, så tror jag att det vore föga ändamålsenligt, att använda en icke så obetydlig del deraf till förökande af consist.-notariernes löner.
Då de hittills kunnat anses hjelpligt lö nade med de inkomster, som beståtts dem, så ser jag ej, att göromålen skulle kunna lida på, om desse tjenstemän ännu någon tid kommo att bibehållas vid samma aflöning.
På grund af dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. mätte bifalla Utsk:s utlät, i denna del.
En föreg:de talare har yttrat, att consistorii-notariernes sportler ej vore så små.
Det beror derpå med hvilken löntagares sportler, deras jemföras.
Med alla sportler, (undantagande landssekreterares och häradshöfdingars, hvilka tagas ut enligt taxa, samt handlingarnes mängd och längd), börjar förhållandet blifva, att dylika inkomster äro obetydliga.
Det bör man anse med glädje, ty derigenom upphöra ju äfven de missbruk, som genom sportel-gifning och sporteltagning kunna åstadkommas.
När ett tillfälle att dem förminska är förhanden så bör man väl ej låta det gå sig ur händerna.
Hvad beträffar jemförelsen emellan landssekreterarens göromål och consistorii-notariens, så är det visserligen ganska riktigt, att den förres äro mycket flera än den sednares; men då den förres^lön är så betydligt större än den sednares (ty i somliga län har väl Den 29 Juni landssekreteraren 7,000 r:dr, lika lön med landshöfdingen, eller mera), så har ock landssekreteraren större tillgång än consistorii-notarier alt aflöna sitt biträde.
Då man nu vet, att denne sednares lön, hvilken kan, pä lofligt sätt, förökas; så bör man väl tillse, att, då han omöjligen kan på lönen allena, både lefva sjelf och aflöna sitt biträde, att han får ett sådant aflönadt af staten, serdeles då aflöningen ej skalle blifva större än 180 r:dr, icke fullt så mycket som en vaktmästare i kollegierna åtnjuter.
Man har omförmält huruledes consistorii-notarierne ega presterlig tjensteårsberäkning.
Men då StatsUtsk. på ett berömvärdt sätt velat afskaffa all sådan i afseende pä läroverket; hvarföre skulle samma Utsk. vilja bibehålla den för tjenstemän, som egentligen hafva en civil befattning, på sätt förhållandet är med consistorii-notarierue?
Jag kan åtminstone ej finna något skäl till en sådan stridighet.
En talare har föreslagit en rund summas öfverlemnande till Konungens disposition, för att utdelas efter omständigheterna och stiftens storlek.
Men det är ju klart, som mig synes, att der stiften äro mindre der mätte väl sportlerna vara likaså.
Det är väl skälet, hvarföre i den K. propos. alla amanuensernes löner äro föreslagna till lika belopp.
När Konungen i detta fall redan uti alat
Sin mening, så synes det ej vara skäl att R.
St., om de bevilja det anslag, Han äskat, låta henne utgå pä annat sätt.
Jag förnyar alltså min anhållan att R. o. Ad. måtte bifalla den K. propos.
Om consistorii-notariernes göromål voro enahanda med hvad de varit under de för någon längre tid tillbaka förflutna åren, sä skulle jag visst icke förorda det anslag, hvarom här nu är fråga; men, dä det temligen allmänt är kändt, att deras göromål blifvit i sednare tider högst betydligt ökade, och att således det biträde, som consistorii-notarien förut kunnat hjelpa sig med, numera ej är tillräckligt, och ännu mindre blir det hädanefter; så anser jag för min del billigt och nödvändigt alt, såvida göromålen skola bedrifvas med den ordning som R.
St. hafva rätt att fordra af rikets tjenstemän, R.
St. äfven bevilja de medel som äro nödvändiga för att anskaffa och underhålla de biträden, som dertill erfordras.
Yi veta, att på de sednare åren folkskolor blifvit inrättade i alla socknar nästan, och att, der sådana ej kommit till ständ, lära de oförtöfvadt göra det.
Af vissa allmänna skolors inrättande följer en mängd göromål för consistorii-notarierne, som de förut ej haft, dels med granskningen af de instruktioner eller reglementen som för skolorna blifvit i socknarne upprättade, och som inskickas till consistorii öfversigt, dels och med tillsättandet af lärare, och beredande af möjligheten att sådane för alla skolorna anskaffa.
Och om, som jag förmodar, SlatsIJtsk:s förslag, i afseende på förändring af läroverket i allmänhet, kommer att vinna R.
St:s bifall vid denna riksdag; så lärer R. o. Ad. finna, att äfven derigenom consistoriinotariernes göromål komma att i betydlig mån förökas igenom alla de omregleringar och förhandlingar som dervid komma i fråga.
Det 32S L>en 29 Ju ni. är således påtagligt att, isynnerhet i de större stiften, der församlingarnes antal är stort, och der folkkskolornas antal uppgår till mera än hundrade samt Elementar-läroverken till kanske 5, ti å 8, der blifva consistorii-notariernas göromål betydligt förökade emot hvad de förut varit.
På dessa skäl måste jag för min del anse mig, i konseqvens med R.
St:s förut fattade beslut, nödsakad att votera för K.
M:s propos. i detta afseende.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad yttrade Hr Gr. o.
Landtm, att Hr Rosenblad föreslagit att en summa af 1,000 eller 1,200 r:dr måtte för ifrågavarale ändamål ställas lill K.
M:s disposition, men att propos. å ett sådant alternativt förslag ej syntes kunna framställas samt Hr Landtm, fördenskull finge anhålla, alt Hr Rosenblad måtte uppgifva å hvilkendera summan lian önskade propos.
Då hälften af den äskade summan utgör ungefär 1,200 r:dr, så får jag vördsammast anhålla om propos. pä detta belopp.
Landtm, framställt, att K.
M. äskat ett anslag af 2,160 r:dr att fördelas i 12 löner, hvardera af 180 r:dr och tilldelas consistorii-amanuenserne i rikets 12 stift; alt StatsUtsk. uti förevar:de punkt, hvartill Frih.
Tersmeden yrkat bifall, afstyrkt bifall till hvad K. M. i denna del föreslagit; men deremot åtskilliga ledamöter yrkat bifall till den K. propos., samt Hr Rosenblad föreslagit, att 1,200 r:dr måtte ställas till K.
M:s disposition för att fördelas till löneanslag för consistorii-amanuenserne i riket, hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad bifölle förevande punkt af StatsUtsk:s utlät.
Härvid ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle K.
M:s propos. i denna del, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. 4:de punkten, ang:de statsanslag dels för Stockholms stads Consistorium och den dervid anställde amanuens samt dels för Universitetens i Upsala och Lund materiela behof. R, o. Ad. fann denna punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. 5: te punkten, ang:de ifrugaställdt statsanslag till stipendier vid universiteten.
Af de anslag, som utaf StatsUtsk. vid denna riksdag blifvit afstyrkta, är troligen det nu ifrägavande ett af de vigtigaste.
Utan att vilja besvära R. o. Ad. med afhörandet af Professor Lindgrens reservation, anhåller jag endast att få fästa uppmärksamheten derpå, att universiteten gå i mistning af ganska många förtjentsfulle män endast derföre, att de ej kunna gifva dem något understöd för att underlätta deras fortsatta bemödanden på den aka - Den ‘29 Juni. 329 demiska banan.
Jag anhåller derföre vördsamt om Hr Gr. o Landlm:s propos. på afslag å Statsötsk:s utlåt, i detta hänseende, jemte bifall till K.
Jag kan ej annat än i högsta måtto biträda hvad Hr von Troil anfört.
Till de skäl, som af honom blifvit framställda, her jag att för min del få lägga några.
Det är de fleste bekant, att vid akademierna docenter ofta fä företräda professorernes ställe, då desse sednare äro af andra göromål upptagne.
Visserligen finnas der adjuncter, men dessa äro dels ålderstigne, dels af andra göromål upptagne; och då händer ganska ofta att en docent mäste förestå professionen, och det alldeles lönlöst.
När man dertill betänker, att lärare vid skolstaten äro pä väg att få mycket högre lönevilkor än hittilts; sä finnér man ganska lätt, att det för den unge medellöse akademiska läraren är ganska lockande att öfvergå lill skolstaten, och att denna frestelse ej annat kan än vara mycket svår att motstå, då han å andra sidan har framför sig att utan ringaste understöd fortsätta sina mödosamma vetenskapliga forskningar vid akademien.
Det är således högst nödvändigt, att några stipendier anslås för att qvarhålla de unge vetenskapsmännen åtminsone några år vid akademien.
Jag tillstyrker således på det högsta bifall till K.
M:s nådiga propos. i denna del.
Om Statens tillgångar medgåfvo att göra detta anslag, utan att föröka beskattningen, så skulle jag visserligen icke hafva något att deremot erinra; men då jag ser, att ökad bevillning blir en följd af detta ökade anslag, så kan jag ej instämma i det yrkande, som här är gjort, utan tillstyrker bifall till StatsUtsk:s förslag.
Jag anhåller att i detta fall få instämma med Hr von Troil, och fästa uppmärksamheten på det förhållande, som i min tanke gör detta anslag nödigt.
Det är nemi. att sedan 11.
St. beviljat löneförhöjning åt lärarne vid elementarläroverken , så blifver det mera inbjudande för docenterne vid universiteten, att söka befordran vid elementarläroverken.
Följden deraf för universiteten blifver naturligtvis, att de varda öfvergifne af de skickligaste männen; derest medel ej lemnäs universitetens styresmän i händer att qvarhålla de mest hoppfulle och skicklige bland unge vetenskpasidkare.
Det kan naturligtvis icke vara riket till gagn, att man pä den ena länken af undervisningskedjan gör vilkoren så fördelaktiga, att de ditlocka de skickligaste från en annan.
Hvad man gagnar på ett ställe, skadar man på ett annat.
Jag tror således att, sedan R.
St. hafva beviljat betydligare anslag till elementarläroverken, än K. M. äskat; så böra Ständerna desto häldre medgifva ifrågavande anslag, som det ej utgör mera än 3.000 r:dr, och sålunda icke kan betydligt inverka på den allmänna bevillningen.
Instämmande med Hr von Hartmansdorff, ber jag att endast få fästa uppmärksamheten derpå, att för hela den hö - 330 Den 29 Juni. gre bildningen vid universiteten och följaktligen inom hela riket, anser jag det vara af högsta vigt, att detta anslag beviljas.
Det är för riket af outsägligt mycket större vigt, än det R. o. Ad. nyss beviljat till consistorii-amanuenserne.
Till följd häraf förnyar jag min nyligen gjorda anhållan om bifall till K. M:s nådiga propos.
Det anslag, som R. o. Ad. nyss beviljat, för consistorii-amanuenserne var en nödtvungen följd af det beslut som R.
St. dels förut fattat dels äro pä väg att lätta vid denna riksdag, efter hvad man bestämdt kan förutse; så att i min tanke dessa båda frågor ej äro med hvarandra jemförliga.
Att ett anslag af till och med så ringa summa som 1,500 r:dr för hvardera akademien skulle vara gagnelig!, derpå tviflar jag ej; men att det är nödvändigt för att vid universiteten qvarhålla de mest lofvande af den studerande ungdomen, och att 1500 r:dr vid hvardera universitet kan i betydlig mån bidraga till den högre bildningens utveckling vid dessa lärosäten, derpå tviflar jag betydligt.
Det vore visserligen för professorerne beqvämare, om docenterne kunde vid universiteten qvarhållas till större antal, än som nu är fallet; men delta är ej för mig något tillräckligt skäl att öka rikets utgifter, när det ej kan ske på annat sätt än genom att öka bevillningen.
Om den utmärktare skickligheten bland den studerande ungdomen, genom ökade löneanslag till de öfriga undervisningsverken inom riket, finner sig föranledd att söka lärarebefattning vid elementarläroverken och gymnasierna; så kan jag ej se, att undervisningsverket i det hela derpå förlorar något.
Således hafva de skäl, som här blifvit anförda, icke kunnat öfvertyga mig om all jag har orätt.
Professorerne hafva egentligen icke något gagn af dessa 1500 r:dr, emedan deras göromål på intet sätt derigenom förminskas.
Utan nyttan af skicklige studerandes qvarliållande vid akademien beslår deruti, att man först och främst får skicklige adjuncter och dernäst skicklige professorer, när de gamle gå bort.
Det är också för den studerande ungdomen naturligtvis af stor fördel att hafva skicklige docenter, hvilka kunna lemna dem enskildt den goda undervisning, som de behöfva.
Detta hvad universiteten angår.
Hvad åter beträffar saken, i allmänhet så förhåller det sig så, att den magister, som lemnar universitet och egnar sig ät elementarläroverkets tjenst, vanligen ej fortgår längre pä den egentligen vetenskapliga banan, utan han stadnar merendels på ett lägre stadium; hvaremot en docent, som ej egnat sig åt en så trägen undervisning, som elementarläroverkets tjenst fordrar, är i tillfälle att mycket mera utvidga sina kunskaper, och att följaktligen blifva skickligare till de högsta lärareplatserna i riket, nemi. professionerna.
Jag tror alltså att dessa förhållanden ej böra vid detta tillfälle förbises.
Jag har fä ord att tillägga till hvad Hr von Hartmansdorff sednast yttrat.
Jag anser af högsta vigt, att medel anslås till uppmuntran för de unge män som hafva mod och Duii 29 Juni.
331 håg att egna sig åt vetenskapernas trägna tjenst; och till desse böra otvifvelaktigt räknas docenterne vid universiteten.