Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer med Herr Nordenfalk i den vördsamma anhållan, att Utskottens nästföljande Betänkande, som handlar om HästJägarne, äfven måtte få företagas på samma gång som det nu förevarande, emedan det egentligen afhandlar samma ämne, och åberopar mina nyss anförde skäl, till vinnande af återremiss äfven deraf.
På grund af de således gjorde anmärkningar beslöt Ridderskapet och Adeln, att till Stats- och EkonomiUtskotten återremittera ifrågavarande Utlåtande.
Vid förnyad föredragning af Stals- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 6 sistlidne October under N:o 74 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande i fråga om sökt lindring för Rusthållarne under Jemtlands HästJägareSqvadron; fann Ridderskapet och Adeln, att detsamma borde, i anledning af de vid Utskottfens Utlåtande N:o 73 gjorde anmärkningar, äfven till Utskotten återremitteras. 48 H. i.5 326 Den 4 November. .
Föredrogs ånyo och bifölls Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 6 sistlidne October under N:o ^5 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af framställd erinran mot de contract, som med åtskillige Rotar vid Jemtlands FältJägareRegemente skola vara afslutade, om underhållande af Hästar i stället för Manskap.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets den 11 sistlidne September under N:ris 144» J48 och i52 afgifne, samt den 21 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte nedannämnde Betänkanden: N:o q3.
Angående väckte motioner, dels om Orgelbyggeriets befrämjande, och dels om upprättande af ett Institut egenteligen för kyrkosång; N:o 109.
Om én Låneanstalt för Tackjernstillverkare; N:o 101.
Rörande yrkadt förbud mot införsel af Danska Hästar; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit den 8, 22 och a5 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne.
Då nu ånyo föredrogos, Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 11 sistlidne September under N:ris 147, i49> !5o och 151 afgifne, samt den 21 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte nedannämnde Betänkanden: N:o 133.
Angående Sågarelönens utgörande vid Sågqvarnar; N:o 100.
I fråga om rättighet för Extra Rotehållare, att lega karlar inom Beväringsåldern; N:o 107.
Angående väckt motion om controller, i afseende på Tackjerns godhet, m. m.; N:o 79.
Angående väckt fråga om utvidgad Smidesrättighet, samt om uppliäfvande af det nuvarande Smidesförbud på vissa ställen inom Bergslag; fann Ridderskapet o<;h Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit den 19 sisth Mars eftermiddagen, den 25 sisth Maji, den 26 sisth Junii förmiddagen och den 3 sistlidne Julii af Ridderskapet och Adeln afslagne, Utskottets ifrågavarande
Utlåtanden borde läggas till liandlingarne.
Ånyo föredrogos och biföllos Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 11 sistlidne September under N:ris 14^ och 146 48 H. 228 Den 4 November. afgifne, och den 21 i samina månad eftermiddagen på hordet lagde, Förslag till jemkning uti RiksStåndens skiljaktige beslut, i anledning af Utskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 72.
Angående vissa dagars undantagande från Auctionsförrättningar; N:o 76.
I fråga om Kronoflemmans och Nyhygges Åboers i de Norra Provincerne rättighet, att till tjärubränning använda stubbar, rötter, m. m.
Vid förnyad föredragning af Förstärkta StatsUtskottets den 29 sisth October under N:o 3i6 afgifne, och den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående verkställd votering i åtskillige frågor, rörande Stats-regleringen; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till StatsUtskottet öfverlemnas.
Företogs till pröfning Stats- samt All-, manna Besvärs- och EkonomiUtskottens den i5 sisth September under N:o 70 afgifne, och den 25 i samma månad eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Directionens för Dykeri- och BergningsCompagniet uppgifne vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykeri- och Bergningsanstalterne i Riket.
Den 4 November. 229 Friherre von Stedingk, Carl Adam Bogislaus Styrbjörn: Sammansatta Utskotten hafva afslagit
Directionens ansökning att erhålla ersättning för lidna förluster, hvilka, enligt Compagniets räkenskaper, uppgå till ett belopp af 29,398 R:dr 3 sk. 5 r. B:co. Utskotten säga sig äga grundade skäl till ett sådant afstyrkande, och såsom, bevis på dessa så kallade grundade skäl, anföra Utskotten, att en sådan serskild tractat med Ryssland förut varit beslutad , nemligen af den 11 April 1801, och att således ett dylikt förhållande, som nu finnes med Engelska fartyg, redan ägt rum med Ryska fartyg, innan Dykeriet erhöll sitt Reglemente.
Jag anhåller, att få uppläsa a3:dje Artikeln afTractaten med Ryssland, hvaraf mankan inhämta, om Ryska fartyg ägt en sådan rätt, som de Engelska nu äga; der står:
Art. XXIII ”1 fall fartyg, tillhöriga de höga Contra”herande delars undersåter stranda eller lina skeppsbrott vid kusterne af ömse sidors ”stater, så skall man skynda sig att lemna ”dem all möjelig hjelp och biträde, så väl ”i anseende till skepp och gods, som personer, hvilka utgöra besättningen.
Det skall ”stå dem fritt, i fall de det åstunda, att "hjelpa sig sjelfva, och med eget folk; och "varda till den ändan uppliäfda alla privilegier, som skulle kunna vara förlänia till 23o Den 4 November. ”några enskildta Associationer af Dykare el"ler andre, hvilka skulle vilja emot Coop”vaerdieCapitainens eller Skepparens åstundan blanda sig uti bérgningen; men hvilken författning icke kan äga rum, förr än ”det nuvarande Contractet emellan Svenika Regeringen och DykeriSocieteten är till ”ändalupit, såsom ock detta Contract inom ”en tid af 2:ne år löper till ända; dock med ”förbehåll att om de nyttja dem eller nä”got annat främmande biträde, de då erläg”ga samma vedergällning för lemnadt bistånd, som de inf ödde sjelfve i slikt fall Af denna Artikel synes, att Ryssarne hade rättighet att hjelpa sig sjelfva med sin skeppsbesättning; men då de begagna annan hjelp, skola de enligt denna Tractat anses lika med Svenska fartyg i samma belägenhet.
Yidare innehåller 11 §. af Dykeriets Reglemente att Dykeriet ”allena och "framför andra äger att besörja om bergling af gods och fartyg, hvilka på Sveriges kuster stranda;” således lärer väl ingen kunna bestrida, att Ryssarne alls icke hafva rättighet, att helt och hållet vara fria från Dykeriets bergare-åtgärd i händelse af uppkommande strandningar; — utan att de tvärtom äro tvungne, att begagna Compagniets hjelp, då de icke med egen besättning förmå hjelpa sig sjelfva.
Jag tror detta vara tillräckligt för att visa, det Ryssarne ej Den 4 November. ägt sådan rättighet, som Engelsmännen nu äga, att få taga hjelp hvar som helst.
Ryssarne hafva alldeles ingen annan rättighet, än Svenska fartyg äga.
Utskottens andra skäl är, att i det år 1802 för Dykeriet utfärdade Reglemente finnes icke upptagit ett ord om ersättningsanspråk mot Staten.
Jag hemställer, huruvida det varit möjligt, att Reglementet kunnat upptaga ersättningsanspråk för händelser, som aldrig kunde förutses.
Jag vill ej ingå i några politiska åsigter af ämnet, jag nöjer mig med, att vara öfvertygad, det Konungen, hvars visa omtanka alltid sörjer för landets väl, äfven i ingåendet af dessa traktater afsett någon förmån.
Men, mine Herrar, har å ena sidan landet härigenom erhållit några fördelar, måste å andra sidan landet äfven ersätta de enskilte hvad de på detta vis förlorat af sin obestrideliga rätt.
Jag tror, att dessa mina skäl äro fullt ut lika grundade som Utskottens, och att Utskotten således snarare bort tillstyrka bifall än afslag å den begärde ersättningen.
Vidare säga Utskotten, att de inhämtat, ”att Kongl.
Maj:t ge”nom utfärdad Nådig Kungörelse af den 12 ”December 1827 täckts i Nåder förklara, att ”Kongl.
Maj:t efter Dykeri- och Bergnings”Compagniets hörande, i Nåder godt funnit ”till Compagniet öfverlemna att ifrån och ”med 1828 års början, då dess nu varande "Octroij upphör, och intill dess att det Förslag, sorn till Rikets Ständers pröfning är Den 4 November. ”öfverlemnadt, af Kongl. Majit blifvit hufvudsakligen pröfvadt, fortfara med berg”ning af skepp och gods, emot enahanda ”rättigheter och under samma förbindelser, ”sorn hittills varit för Compagniet bestämma.
Enär detta fortfarande med Bergnings”försorgen för en obestämd tid, enligt hvad ”högstberörde Nådiga Kungörelse antyder, ”lillkommit genom Compagniets begifvande, ”samt de i samma Kungörelse omförmälde ”förslag ännu icke äro af Kongl. Majit defi”nitift i Nåder pröfvade; förekommer det ”Utskotten, som Compagniets
Direction sak”nat tillräckeliga skäl för dess af sednast ”ingångna förbindelser gjorda uppsägelser och ”i sammanhang dermed sednast förklarade ”afsigt, att vid detta års utgång med Dyke”ri- och Bergningsförsorgen upphöra.”
Denna slutsats har jag ej varit nog lycklig att kunna med min fattningsgåfva begripa.
För mig synes det klart, att, just genom åberopande af denna Kungörelse, der det står, att Kongl. Majit öfverlemnar bergningsbestyret åt
DykeriCompagniet emot enahanda rättigheter och under samma skyldigheter, som hittills varit för Compagniet bestämda, är det gifvit, att sedan man genom.
Tractater rubbat detta Contract, och fråntagit Compagniet sina inkomster, Compagniet har den mest obestridliga rätt, att äfven å sin sida häfva Contractet, och, när det för godt finnér, sluta med Bergningsbestyret.
Jag tror således, att om Utskotten från denna rig - Den 4 November.
233 tiga synpunkt bedömt saken, Utskotten kunnat bespara sig mödan att framkomma med en så grundfalsk satts.
Jag kan ej annat än gilla Compagniets anspråk, ty om Compagniet fortfar med bergningsbestyret, och till följe af de ingångne tractaterna kommer att lida vidare förluster, lärer ingen kunna betaga Compagniet rättighet att bekomma ersättning.
Sedan jag således visat, att Utskotten ej bedömt saken, såsom sig bordt, anhåller jag få fästa uppmärksamheten på origliglieten af Utskottens rättighet, att till bedömande upptaga denna sak.
För DykeriCompagniet, likasom för hvarje annan Svensk medborgare, torde det väl vara öppet, om man tror sig äga några anledningar dertill, att i laga ordning söka Kongl. Maj:t och Kronan; och jag tror således, att Utskotten, rr stället att tillstyrka afslag å ersättnings-anspråken, bordt, om de ej velat tillstyrka bifall derå, åtminstone hafva tillstyrkt Rikets Ständer, att svara, det de ej ville befatta sig med saken, utan, att om DykeriCompagniet ägde några fordringar, dessa fingo i laga ordning göras gällande.
På dessa skäl anhåller jag om återremiss af Utlåtandet.
Efter de underrättelser jag angående detta Utlåtande äger, skall detsamma redan vara af 3:ne RiksSlånd bifallit.
Jag anhåller, att genom Herr RiddarhusSecreteraren blifva underrättad, huru dermed förhåller sig.
Undertecknad Riddarhus Secreterare tillkänna gaf, att detta Utlåtande blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallit.
Friherre Cederström, Jacob: Sedan 3 Stånd bifallit Utskottens Utlåtande, torde det vara. öfverflödigt besvara hvad Friherre von Stedingk anfört; men då uti bans anförande förekomma omständigheter, hvilka icke böra lemnäs obesvarade, skall jag korteligen upptaga dem.
Den tydning Herr Friherren velat gifva åt 23 Art. af Tractaten med Ryssland år 1801 är icke tillbörlig; det beror ej af Friherren att den förändra.
I denna artikel står alldeles icke, att det är Dykeriet, som skall uteslutande biträda vid bergningar.
Att sådant icke kunde vara meningen, och icke eller kunde stadgas i denna Art. inses så mycket tydligare deraf, att något Dykerioch BergningsCompagnie då icke fanns.
Vidare har den värde Ledamoten påstått, att Rikets Ständer ej kunna hindra Bolaget, att i rättegångsväg göra sina fordringsanspråk gällande.
Detta Utlåtande ger alldeles icke anledning till någon dylik farhåga eller anmärkning; hade Bolaget stämt Kongl. Majit och Kronan, hade målet icke hört till Rikets Ständers handläggning; men Bolaget har begärt communication med Rikets Ständer af sin underdåniga inlaga för att få göra gällande sina fordringsanspråk, som jag anser obilliga, då Bolaget under största delen
Den 4 November. 235 af den tid octroj^en varat, ej erlagt någon bevillning för sin inkomst.
Utskotten hafva tillstyrkt Rikets Ständer att bevilja afskrifning af den Bolaget nu ålagde bevillning, icke derföre att Bolaget ej haft några inkomster, ty jag tviflar på, att detta af Bolaget kan eller vill bevisas, helst strandningarne endast under de senast förflutna sista veckorna säkert ganska mildeligen betäckt alla utgifter.
Man har äfven påstått Bolaget äga rättighet att uppsäga det med Kongl. Majit och Kronan ingångne contract.
Denna omständighet vore af vigt, om en sådan rätt verkeligen af Bolaget innehades, emedan, genom ett sådant återkallande, Rikets kuster kunde blifva försatte utan alla bergningsanstalter; men sådant är icke förhållandet, och Styrelsen lärer väl veta, att tillhålla Bolaget fullgöra sina förbindelser, sedan Bolaget ingått uppå att emot vissa vilkor tills vidare besörja bergningsanstalterna, kan det ej mera äga någon laglig rättighet alt uppsäga det ingånglie eontraclet, då detta contract dertill icke genom någon bestämmelse gifver anledning.
Jag vill i öfrigt icke upptaga Ridderskapets och Adelns tid med någon vidlyftigare vederläggning, utan tillstyrker bifall å Utskottens Utlåtande.
Friherre von Stedingk:
I anledning af hvad Herr von Hartmansdorff yttrat, får jag blott nämna, att jag äfven vet, det 3 Stånd redan afgjort Utlåtandet; men jag trodde, 236 Den 4 November. att Ridderskapet och Adeln, som här vore i tillfälle erhålla upplysningar i ämnet, icke skulle behöfva genast afgöra Utskottens Utlåtande.
Å hvad Friherre Cederström anfört, att jag skulle gifvit åt 1801 års Tractat en origtig tydning, får jag endast svara, att lika litet som Friherren låter inverka på sin öfvertygelse, lika litet skall jag låta verka på min.
Jag tror, att af denna Tractat tydligen synes, att Ryska fartyg ej äga rättighet att berga med annat, än sin egen besättning.
Jag har blott anfört detta skäl för att visa, det Ryska fartyg ej äga andra rättigheter än Svenska.
Deremot hafva Engelsmännen, då de begärt att få lika rättigheter med Ryssland, erhållit fri rättighet att Feiga sig sjelfva på hvad sätt dem häst synes.
Hvad beträffar Friherre Cederströms förmodan om den stora vinst, som genom de sednaste sjöskadorne skolat tillfalla
Dyker iCompagniet, vill jag blott fästa Friherrens uppmärksamhet på en omständighet, som inträffat på Friherrens egen kust Gottland, att nemligen 3:ne Engelska fartyg der strandat, utan att
Dykeriet erhållit den ringaste vinst, emedan en person derstädes, hvilken jag har någon anledning tro, att Friherren känner, vid namn Dubbe, inrättat en enskild Dykerianstnlt, och bergar de mästa strandningarne på Gottland.
Jag förmodar, att denna person icke lärer underlåta att taga för sig fullt ut, så mycket som DykeriBolaget.
Jag vill visserligen icke bortin - Den 4 November. 237 taga Ridderskapels och Adelns tid, men jag anhåller hos Herr Grefven och LandtMarskalken, att, om Utskottens Utlåtande äfven hos Ridderskapet och Adeln blir bifallit, man måtte tillägga Dykeriet fri rättighet, att, om så behöfves, göra saken gällande vid laga Domstol.
Jag vet visserligen, att Rikets Ständers beslut ej inverka i detta afseende, men om en sådan rättegång kommer i fråga, torde det dock vara nyttigt, att uppmärksamhet i något RiksStånd blifvit fästad derpå, ty det skulle möjligen annars se besynnerligt ut, att vid en Domstol framkomma med anspråk, som Representationen förut afslagit.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustuf:
Mig förekommer märkvärdigt, att ett Compagni, som betalt intet till Kronan för den ganska indrägtiga rättigheten att berga skeppsbrutna, nu vill göra anspråk på ersättning för förluster, som tillkommit, i följd af tractater, afslutade utaf Kongl. Maj:t.
Jag vill derföre önska, att vederbörande, af allt hvad den siste värde Talaren anfört, måtte taga den lärdom, att vara mera varsamma vid den nya octroyens beviljande, så att icke några fordringsanspråk mera må komma i fråga.
I hvad den sista Talaren yttrat, förenar jag mig helt och hållit, altman nemligen må taga sådana mesurer vid den nya octroyens beviljande; men a 38 Den 4 Kovember. jag tror icke man kan taga dem starkare, än i det Reglemente, som år 1802 upprättades för
DykeriCompagniet; ty der stå tydligt utstakade så väl skyldigheter som rättigheter, och jag vet ej något, som icke Compagniet uppfyllt, men deremot en stor del af rättigheter, som Compagniet genom omständigheternas sammanträffande förlorat.
Det är besynnerligt, att en person såsom Herr Cederschjöld, hvilken vid alla tillfällen söker yttra sig för folkets rätt, nu vill försvara hvad som är orättvist, och att enskild rätt må rubbas, ty det är detsamma, som att taga ifrån någon sin äganderätt.
Jag förenar mig med den sista Talaren deruti, att enskildes rätt ej hör kunna rubbas genom tractater.
Ehuru litet jag känner Dykeriets Octroy, synes mig dock, att den ej bör få förnärmas i följd af tractater, hvilka äro Konungens ensak att afsluta.
Om i följd af dessa Dykeriet, såsom Bolag, förlorat, anser jag det förnärmande för nationen, att neka en billig ersättning.
Jag vet väl, att man nu vill frikalla Bolaget från Bevillning, men detta är ej tillräckligt.
Skulle detta blifva den enda ersättningen, och Utskottens Utlåtande bifallas, anhåller jag få reservera mig emot ett sådant beslut.
Jag vill blott tillägga till hvad jag förut yttrat, att ehvad Den 4 November. 23g heslut Rikets Ständer än fatta, kan detsamma naturligtvis ej lägga hinder i vägen för DykeriBolaget att draga målet under laga Domstol.
Jag får anhålla, att hvad Herr Cederschjöld nu anfört måtte, såsom ett giltigt skäl för Bolaget, Blifva i Protocollet anmärkt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och EkonomiUtskottens förevarande
Uppå derefter af Hans Excellence framställd proposition, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Friherre von Stedingk reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag reserverar mig så till vida mot det nu fattade beslutet, att jag anser Rikets Ständer hafva bort i underdånighet svara Kongl. Maj:t, att då frågan, huruvida ersättning bör tillkomma DykeriBolaget, är en sak så helt och hållet beroende af äganderätten, och af de mest detaillerade undersökningar, så väl om ersättning skall äga rum, som ännu mera till hvad belopp, samt Rikets Ständer dessutom anse alla mera invecklade fordrings - Den 4 November. anspråk hos Staten böra vid laga forum utredas och afgöras, finna Rikets Ständer sig icke kunna med målet taga någon befattning, utan anhålla i underdånighet, att Kongl. Majrt ville låta målet i domstolsväg afgöras, då Kongl. Maj:t sedermera enligt Grundlagen ägde full rättighet, att, i händelse Staten ådömes någon ersättning, densamma af under händer ägande medel låta utbetala.
Hvad min enskifta tanka om saken beträffar, så vore det visserligen för vidlyftigt att här genomgå förhållandet; men jag vill dock yttra att, ehuru jag alldeles icke gillar den oetroy, som DykeriCompagniet haft, och önskar att en sådan dem icke mera måtte meddelas, jag dock är fullkomligt öfvertygad om lagligheten af Bolagets fordringsanspråk hos Slaten i anseende tili de minskade, ja snart sagd t inga, inkomster, hvilka af ingångne tractater de sednare åren varit en följd.
I denna min öfvertygelse styrkes jag deraf, att i det år 1802 för DykeriBolaget upprättade Reglemente stadgades, det Bolaget ensamt ägde rätt till bergningar.
Majrt och Kronan ansåg då denna rättighet vara så uteslutande, att man i en särskild §. uti Reglementet nödgades göra ett bestämdt undantag för Ryska fartyg, som enligt en år 1801 ingången tractat redan erhållit rättighet att berga sig sjelfva.
Reglementet varit författadt i den act och mening, att Kongl. Majrt efter godtfinnande kunde från Bola - Den 4 Novemi>er.
Bolagets bergningsrättighet fritaga li vilken främmande Nation som helst, så hade detta säkerligen blifvit bestämdt utsatt, eller åtminstone bade då icke något undantag uti Reglementet behöft göras ensamt för Ryssland.
På alla dessa grunder, och då Rikets Ständer mot 90 §.
RegeringsFormen icke kunna ingå i afgörande af mål, som tillhöra Domstolars behandling, och icke eller rimligen kunna äga rättighet, att dömma i egen sak, reserverar jag mig emot det fattade beslutet, och anser det vara så mycket oformligare, som, i händelse
DykeriBolaget skulle vid laga
Domstol göra målet anhängigt, hvartill det äger full rättighet, det skulle kunna bända, att
Domstolarne förklarade Bolaget äga laglig rätt till en ersättning, hvilken Rikets Ständer enhälligt vid en föregående Riksdag ansett vara olaglig.
Att fatta beslut, som kunna erhålla ett så ringa afseende, anser jag Rikets Ständer, utan att träda sin värdighet för nära, icke böra göra.
Jag förenar mig med den siste Talaren, samt anhåller, att uti beslutet måtte intagas, det Bolaget äger rätt att uti laglig väg söka sin ersättning för hvad det genom ingångne Tractater förlorat.
Ehuru jag redan anmält min reservation mot det fattade beslutet, likväl och då jag ej gjort det så grundligt och fullständigt, som Grefve 48 H. 16
Cronhjelm, anhåller jag nu vördsamt, att till alla delar få förena mig med honom.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att enär Ridderskapet och Adeln i ämnet redan fattat dess heslut, samt Stats- och EkonomiUtskottens ifrågavarande
Utlåtande första gången vore under Ridderskapets och Adelns pröfning, hvarvid förändring deruti ej finge äga rum, kunde någon ytterligare proposition, i anledning af hvad Herr Uggla anfört, icke eller af Hans Excellence framställas.
Ånyo föredrogos och kiföllos följande Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoltens den 17 sistl.
October afgifne, och den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 80.
I anledning af väckt motion om rättelse eller jemkning, i afseende på Roteringens utgörande i Upland.
I anledning af väckte motioner, om lindring i Roteringen inom Lima Socken af Stora Kopparbergs Län.
Föredrogs ånyo Stats- och Bevillningsutskottens den 3 sistl.
October under N:o 85 afgifne, och den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående Riksdagsfullmägtigen Anders Danielssons motion om befrielse från Bevillning efter 2:dra Artikeln för dem af Skaraborgs och Den 4 November. a43 Elfsborgs Läns Allmoge, sorn icke äro kände för verklig förmögenhet.
Jag får vördsamt begära, att det nu föredragna Betänkandet må ytterligare få hvila på bordet, emedan jag anser detsamma vara alltför vigtigt, att nu afgöras, då så få Ledamöter äro närvarande.
Herr af Puke, Erik, förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att detta Betänkande således, enligt 4p §.
Riksdagsordningen, komme att ytterligare hvila på bordet.
Föredrogs till pröfning Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 17 sistl.
October under JNT:o 81 afgifne, och den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt motion, om anslag till Flygsandens hämmande i Halland.
För min del anser jag motionen om anslag till hämmande af flygsanden i Halland vara af den vigt, att den förtjent mera behjertande af Utskotten, i synnerhet som jag trott, att Utskotten åtminstone skulle besinnat, att om man genom ett större Statsanslag kun 48 H.
I«* Den 4 November. nät bidraga till flere tusende tunnland jords frugtbarhet och odling, hade man derigenom i framtiden äfven kunnat åstadkomma så väl större Statsbidrag, som ock ett större antal soldater och befäl.
Jag vill likväl icke yrka återremiss, enär jag förmodar, att sådant skulle vara förgäfves, utan blott begärt, att detta yttrande må, såsom min enskildta tanka, i protocollet förvaras.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskaiken framställd proposition, blef Stats- och EkonomiUtskot^ tens förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.