Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är öfvertygad att Luther sjelf, om han nu åter uppslode, skulle finna det ganska besynnerligt att man i eli protestantiskt land icke ville röra vid lians gamla bibelöfversättning, utan betrakta den såsom en, hvad kalholikerne kalla, versio vulgata.
Att förändringar deri böra ske med varsamhet, erkännes af alla och inhemtas särskildt af diskussionen inom PresteSt., hvilket Stånd egnat den uppmärksamhet åt denna fråga, alt det ej allenast ett helt plenum dermed varit sysselsatt, utan ock, att som man befarade ett bifall till förslaget hos 3:ne RiksStånd, motion väcktes det PresteSt., i sådant fall, skulle till K.
M. ingå med und. begäran om kommissionens bibehållande.
Då nu de 2:ne öfrige Stånden bifallit det, beror det således på R. o. Adis beslut, huruvida bibelkommissionen skall upphöra eller icke.
På förut anförde skäl, hyser jag den innerliga öfvertygelsen att kommissionens upplösande nu vore en i högsta målto otjenlig åtgärd; och jag anser det så mycket mindre vara skäl alt nu yrka derpå, som denna kommission icke kostar Staten en enda skilling.
De medel, hvarmed arbetet bedrifves, utgå af räntan å ett kapital, som till största delen uppkommit genom enskilda frivilliga gäfvor.
Uti betänk, är sagdt, att ledamöterne, utom ordfm, åtnjuta en hvar 200 ridr.
Detta är likväl ett misstag, ty ingen af kommissionens 3 ledamöter har något arfvode egentligt.
De uppbära visserligen hvardera 120 ndr, men i form af bidrag till skrifvare-biträde och skrifmaterialier m. m.
Att vid sådant förhållande nu spränga denna fond och använda dess medel till andra främmande ändamål, synes mig va - Den 21 Mars. 321 vara särdeles olämpligt.
Jag hoppas således att R. o. Ad. vilie* genom ett afslag å betänk., förhindra ett sådant resultat.
Utsk:S tillstyrkande består visserligen af 2:ne särskilda punkter, hvaraf den ena innefattar yrkande om bibelkommissionens upplösande, och den andra tillstyrkande af skeende revisioner af kassan.
Anklagande af del sednare förslaget vill jag icke motsätta mig, men i afseende pä den första punkten deraf, anhåller jag om propus, pä afslag.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade alt å hvardera punkten af Ulsk:s betänk., enligt derom gjord begäran, särskild propos. komme att framställas, och hemställde sedermera, om R. o. Ad. afsloge Utsk:s i lista punkten gjorda tillstyrkande, det R.
St. behagade hos K. M. i tind. anhålla, att bibel-kommissionen mätte upplösas och den för densamma utfärdade instruktion af d. 18
Maj 1773 upphäfvas, samt att förtroendet, icke att utarbeta en ny bibelöfversätlning, men alt nödtorfteligen och med varsamhet revidera vår gamla nu gällande, mätte, ju förr dess heldre, ät någon för lärdom, smak och christligt sinnelag aktad man varda uppdraget.
Hr Landtm, framställde propos. till bifall å del i 2:dra punkten af Utskis betänk, gjorda förslag, alt R.
St. äfven mätte i und. anhålla, det K.
M. täcktes förordna, att bibel-kommissionens kassa skall hädanefter, pä sätt K.
M. närmare behagar bestämma, förvaltas oell redovisas samt räkenskaperne deröfver revideras, i likhet med hvad i afseende ä allmänna medel stadgadt är, besvarades denna propos. med starka nej blandade med ja; och då Hr Landtm, i anledn. deraf hemstälde, om R. o.
Ad. afsloge hvad Ulsk. i 2:dra punkten föreslagit, ropades starka ja, jemte åtskilliga nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt denna sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Sedan numera R. o. Adis till MedSlånden afsönde deputation hade återkommit, yttrade H. Ex. Hr Gr.
Till följd af R. o. Adis oss deputerade gifne uppdrag, hafva vi till resp. MedStm öfverlemna! ett prol.utdr., innefattaude R. o. Adis beslut, i anledn. af de inom hufvudstaden timade oroligheter.
Såsom depulationens ordf. får jag nu äran till R. o. Ad. återföra de öfriga Stms helsning och uttrycken af deras förtroende och välvilja.
Derjemte får jag tillkännagifva, att de uttryck, hvarmed MedStm besvarade vära meddelanden, syntes utvisa ett allmänt instämmande uti de känslor och tänkesätt, som hos R. o. Ad. framkallat berörde beslut.
Föredrogs ånyo LagUtskis d. 11 och 18 dennes på bordet lagda betänk.
Nio 27, i anledn. af K.
(Nio 56) med förslag till lag om aktie-bolag. 3 H. 21 3 22 Den 21 Mars.
Den af Hr Agrell vid delta betänk, fogade reservation upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade:
Jag hade ämnat framställa några mindre vigliga anmärkmr emot förevar, betänk., men då jag nu hört en lagfaren man anmäla sig, och jag förmodar lian äfven ämnar yttra sig mot detsamma samt troligen gör det vidsträcktare och grundligare, än jag kunnat göra, afstår jag ordet tills vidare.
Då den värde talaren, som nyss yttrade sig, uppträdde och begärde uppläsning af reservationen, föreställde jag mig all han delade de åsigter, som i reservationen uttalas och det var egentligen för alt till granskning upptaga denna reservation, som jag begärde ordet.
Men som den värde talaren, dä han åter lick ordet, syntes önska, att jag skulle uttala den mening jag i allmänhet hyser om den föreslagna lagen, anhåller jag alt få densamma framställa.
Det torde icke finnas någon ledamot inom delta hus, som icke längesedan insett nödvändigheten af en så beskaffad lags stiftande som den ifrägavar.
Genom assosialioner emellan enskilde, grundade på aktier, ställde till innehafvaren, hafva redan vigliga företag kommit till Stånd, som eljest öfversligit enskilde personers förmåga, eller der enskilde icke vågat underkasta sig risken af företaget, och önskvärdt är, att på samma sätt än vidare må fortgå.
Men om dylika assosialioner, hvilka visserligen äro bolag, skulle, såsom fråga derom i sednare tider blifvit väckt, betraktas och i afseende pä ansvarigheten bedömas lika med vanliga handelsbolag, så skulle sannolikt få personer våga ingå uti dylika bolag.
De måste således bedömas efter andra grunder.
De bildas vanligen genom utfärdande af anteckningslislor, derå hvem som helst kan teckna sitt namn och antalet af aktier.
Den tecknande ser dervid på summan, som skall tecknas eller redan är tecknad, samt på företagets beskaffenhet, men frågar alldeles icke efter sina meddelägare, hvilka vanligen äro för honom alldeles obekanta; och delta i den förmodan att någon vidare ansvarighet än med det tecknade beloppet icke kan för honom ifrågakomma.
Ett bestämdt stadgande härom, som undanröjde alla betänkligheter i detta afseende, vore således af stor vigt, ty icke är det troligt, att någon som bar medel att riskera, vill ikläda sig en ovilkorlig gemensam ansvarighet, för meddelägarne i associationen, hvilka han icke ens till namnet, än mindre till deras förmögenhetsvilkor, känner?
Uti den vid betänk, fogade reservationen hafva reservanterne inom Ulsk. uttryckt den önskan, att i lagen äfven mätte intagas ett stadgande, som förbjöde inteckning uti bolagets fasta egendom för delägares enskilda gäld.
Det hade visserligen icke varit olämpligt, om, till undanrödjande af alla betänkligheter, ett dylikt stadgande varit intaget uti den nåd. proposm; men då så icke är förhållandet, och utfärdandet af en lag i förstberörde syftning synes mig vara af särdeles stor vigt och nytta för landet, tror jag för min del att man icke bör fästa sig vid saknaden af ett dylikt stadgande, som det nyssnäran - Den 21 Mars. 323 da, hvilket dessutom icke står i något nödvändigt sammanhang nied lagen i öfrigt.
Den tvetydighet reservanter ne förmena äga rum tili den påpekade omständigheten, existerar redan i afseende ii nu existerande aktie-bolag och förhållandet
Liefve således hvarken sämre eller bättre genom den nya lagens antagande sådan han är.
Bestämmandet tillhörer dessutom rätteligen inteckningslagen, oell icke den lag som är i fråga, hvilken egentligen har till föremål att bestämma i hvad förhållande hvarje bolagsman slår till bolagets borgenärer.
Men det mål, som man vill med lagen vinna, skulle möjligen kunna förfelas om man fäste sig vid saker af mindre betydenhet och, för att få rättelse deruti, återremitterar betänk.
St. sedermera till följd deraf antoge ett förslag till en ny § af det innehåll, reservanterne åsyftat, så kunde det möjligen inträffa, att vid granskning deraf uti högsta domstolen emot redaktionen göres sådane anmärkmr, alt följden Liefve, att K.
M. ansåge
Sig förhindrad att det förändrade förslaget antaga, hvarigenom vi ytterligare finge vänta några år på fyllandet af denna lucka i vår lagstiftning.
För min del tillstyrker jag således R. o. Ad. alt icke fästa sig vid reservanternes mening, utan antaga förslaget sådant det är, hvarigenom man vore säker att vid denna riksdag få en dylik lag, enär, såsom man berättat mig, 2:ne Stånd redan antagit ilen.
Ett bifall dertill lägger alldeles icke något hinder i vägen för 11.
St. att för deras del be sluta ett särskildt stadgande i enlighet med reservanternes förslag, hvilket, såsom jag redan nämnt, tillhör förordnm om inteckning i fast egendom, och ieke förevar, lag om aktiebolag.
Hr Akerman har ansett behofvet af en lag om aktiebolag vara särdeles stor.
Jag vill icke bestrida denna åsigt; men jag kan icke undertrycka min förundran deröfver, att den värde talaren, på samma gång han erkänner befogenheten af den anmärkn., som finnes uttryckt i reservationen och medgifver nyttan af det deri föreslagna tillägg, likväl uppmanar II. o. Ad. att icke derå fästa något afseende, för att fä lagen i sin helhet antagen.
För min del tror jag icke att mau bör till den grad misströsta om R.
St:s lagstiftare-förmåga, att man tillstyrker antagandet af en veterligen ofullständig lag, endast af fruktan att eljest ej få något.
Att vid delta tillfälle iakttaga en så stor försigtighet, synes mig vara så mycket mindre beliöfligt, som alla meningar tyckas vara öfverens om lämpligheten af ofvanberörde tillägg, hvadan af dess antagande någon våda för sjelfva lagen icke kan uppstå.
Jag skulle tvertom tro, att man just för lagens egen skull borde fästa tillbörlig uppmärksamhet på det af Hr Akerman erkända förhållande.
Då jag nu latt ordet, torde jag få rigta uppmärksamheten påen i lista § förekommande i mitt tycke olycklig redaktion.
Der står nemi.: ”De, som vilja ingå i aktiebolag bestående af lotter etc. . . ., begären Konungens stadfästelse på bolagets ordning.
Konungen pröfvar bolagsordningens öfverensstämmelse med denna lag samt om och huru 21* - 324 Den 21 Mars. vida derutöfver, med afseende på vidden oell beskaffenheten af bolagets rörelse, särskilda bestämmelser må erfordras, vare sig ang:de säkerhet för fullgörande af delägarnes förbindelser, om tillsyn ä gifne föreskrifters behöriga iakttagande, eller i annat syftemål'1.
För min del anser jag det vara olämpligt att i en civil lag föreskrifva Konungen sättet huru
Han skall pröfva ingifne förslag till aktiebolag.
Det faller af sig sjelft, att
Konungen efterser huruvida bolagsreglorne stå i öfverensstämmelse med allmänna lagens stadgande, innan Han meddelar stadfästelse derå.
Enligt min åsigt kan berörde § mycket väl antagas, med uteslutande af hvad deri förekommer om sättet för utöfvandet af Konungens pröfningsrält, sä alt efter orden ”begären Konungens stadfästelse på bolagets ordning”, genast kunde följa: ”Finnér
Konungen skäl att den sökta stadfästelsen meddela, etc”.
På grund af dessa mina aumärkn:r, anhåller jag om ålerremiss å betänk.
Den siste värde talaren, Gr.
Lagerbjelke, synes endast hafva fästat sig vid första delen af milt yttrande, med förbigående af den sednare delen.
Jag yttrade visserligen i början af mitt förra anförande, att ett så beskaffadt stadgande, som det reservanterne föreslagit, kunde vara nyttigt i så målto, som det undanröjde en möjlig tvetydighet.
Men jag sade tillika i slutet af samma anförande, att ett dylikt stadgande dock icke behöfde intagas uti ifrågakomne lag om aktiebolag, såsom icke dermed ägande något oskiljaktigt samband.
Jag fortfar sä mycket hellre vid den äsigten, eller att ett dylikt stadgande icke är ovilkorligen nödigt, som vi redan hafva ett stadgande i vår nuvar. lag, som, om det ock icke bestämdt bar afseende på det anmärkta fallet, likväl lemnar en tydlig ledning för domaren vid bedömandet deraf.
Detta stadgande återfinnes uti 15 cap.
Handels-balken och går ut på ett förbud för bolagsmans enskilde borgenär all utbryta hans lott i bolaget.
Detta synes mig vara tillräckligt till förekommande deraf, att bolagets fasta egendom icke måtte försäljas eller lagas i mät för bolagsmans enskilda gäld, eller att inteckning deri må af domstol beviljas.
Men jag upprepar derföre ännu en gäng, alt äfven om ett mera tydligt stadgande i delta afseende skulle anses behöflig!, så hörer det dock icke lill den ifråga var. lagen, ulan till lagen om inteckning i allmänhet.
Fråga derom kan således särskildt väckas och handläggas.
Lagerbjelke bar särskildt fästat sig vid det af mig fällda yttrande, att man bör undvika att genom tillägg till K:s nåd. propos., lägga hinder i vägen för dess antagande vid denna riksd. såsom lag.
Hr Gr:n har i anledn. deraf sagt, alt man bör tilltro R.
St. så pass mycken lagsliftareförinåga, att ett afslag frän K.
M:s sida ä ett till propos:n af R.
St. gjordt tillägg icke bör befaras.
Äfven jag hyser mycken aktning för R.
St:s förmåga i denna del; men erfarenheten visar dock, att dä, vid inträffande voteringar om sjelfva redaktionen af en lag-paragraf, mänga ledamöter deruti deltaga, som icke kunna anses äga förmåga all redigera lagar, så kan del hända att ett ord tillkommer, som är för mycket eller ock att D en 21 Mars. 325 ord saknas som borde stå uti lagen.
Om jag ej misstager mig, var denna fråga äfven före vid förra riksdm; äfven dä insåg man bebofvet af en lag i berörde hänseende; och ett förslag uppgjordes och antogs af R.
St., men i anseende till fel i uppställningen deraf Idef detsamma icke af K. M. stadfästadt.
Att frågan icke måne komma alt ånyo hvila genom att R.
St. beslutar ett tillägg, som icke kan af K.
M. bifallas, är hvad jag velat förekomma; sä mycket hellre som, på sätt jag nyssnämnde, del föreslagna särskilda stadgandet icke efter mitt omdöme är behöfligl; och om det äfven vore beliödigl, kan det på ett särskildt sätt lillvägabringas.
Den anmärkn. samma talare gjort vid den 1 §:n anser jag mig icke böra eller behöfva fästa mig vid, utan tillstyrker fortfarande alt Utsk:s förslag måtte blifva i sin helhet antaget.
Jag anhåller ali i korthet fä göra ett tillägg till hvad Hr Gr.
Lagerbjelke yttrat och anmärkt emot ifrågavar. lagförslag.
Mig synes det nemi, vara af den ordalydelse att del nära nog är af egenskap att man kan yrka pä, att propos. derå mätte af Landtm, vägras.
Jag anser det nemi. vara oriktigt, olämpligt och stridande emot grundlagen, alt i en civil-lags § föreskrifva huru och i hvad ordning
Konungen skall stadfästa annan civil-lag, som till Hans pröfning öfverlemna».
Detta anser jag såsom ett ytterligare skäl att yrka päåterremiss af betänk, till förnyad behandling af LagUtsk.
Min önskan är alldeles icke att ifrågavar. lagförslag skall förkastas, utan endast alt det må blifva sä pröfvadt att dess ordalydelse kan försvaras oell dess antagande blifva en vinst för samhället.
För min del anser jag det vara ett fel i lagförslaget att man stadgat aktiebolags stiftande med alla de formaliteter, som förslaget bestämmer, ulan att tillika antyda, det sådana bolag afse större företag.
Om det nu blott vore fråga om en småsak; om hvarje aktie endast utgjorde omkring 10 r:dr, samt hela bolaget blott bestode af några hundrade personer, så vore det ju en löjlighet att gå tillväga så högtidligt som föreslaget är.
Någon föreskrift borde väl derföre i lagen inryckas, som antydde att det vore för större och vigtigare företag, der den enskildes förmåga ej vore tillräcklig, som dylika aktiebolag skulle bildas.
Man kan visserligen säga, alt äfven mindre förelag kunna vara för vederbör, vigtiga nog; men med dem bör man låta, de enskilde deltagarne hjelpa sig sjelfva och K.
M. icke besväras, med bolagsreglornes granskning eller stadfästelse.
Man har befarat alt lagförslaget skulle förfalla om betänk, återremitterades.
Denna farhåga kan jag icke dela, utan förmodar lika med Gr.
Lagerbjelke, att om rådrum lemnäs LagUtsk. alt taga aumärkn:ne t närmare öfvervägande, skall lid äfven förefinnas för Stånden att pröfva och antaga lagförslaget med de ändringar Utsk. kunnat föreslå, eller med några andra.
Medan jag har ordet, anhåller jag att Ridd.sekreteraren ville upplysa huruvida underrättelse från de öfrige
Stånden ankommit, om de der fattade besluten i denna fråga och att vi uti sådant fall måtte fä del af deras beslut. 356
Den 21 Mars. 1 anledn. häraf anmälde underl.
Ridd.sekreterare, atl något prol.uldr., ang:de de öfrige RiksSbns beslut i förevar, ämne, ännu icke hade ankommit.
Jag får anhålla om tillgift för det atl jag ännu en gång besvärar R. o. Ad. med att afhöra hvad jag kan hafva alt i ämnet anföra.
Men då ingen af LagUtsk:s ledamöter af detta Ständ, hvilka dock enhälligt biträdt Utsk:s tillstyrkande, anmält sig atl försvara detsamma, anser jag mig skyldig ali med några ord till besvarande upptaga hvad föreg:de talare yttrat.
Jag vill då blott fästa uppmärksamheten derå, alt den pågående diskussionen synes mig gifva styrka ät den farhåga jag uttalat, att en ålerremiss skulle lägga hinder i vägen för lagförslagets antagande.
Ty utom de anmärknrr jag redan besvarat, har den siste värde talaren lika med Nr Gr.
Lagerbjelke klandrat uppställningen och ordalagen i förslaget och yrkat intagandet af nya föreskrifter.
Hr von Hartmansdorff bar t. ex. yrkat, det föreskrifvas mätte, atl lagen vore tillämplig endast i fråga om större förelag, der den enskilda förmågan ej vore tillräcklig.
Jag hemställer likväl, huru i cn lag skal! kunna bestämmas hvad som må anses för större eller mindre förelag.
Storheten är alltid relativ, och hvad som i affärsväg kan vara mycket för den ene, är en obetydlighet för den andre.
Ett sä beskaffad! stadgande är jag dessutom öfverlygad icke skall af LagUlsk. föreslås och ännu mindre af K. M. sanktioneras.
Det skulle innefatta en förbistring och förbiseende af den vigtiga grundsatsen, att lagen bör gälla och vara tillämplig för alla.
Annu en gång anhåller jag således, all R. o. Ad. icke mätte genom beviljande af ålerremiss lägga hinder i vägen för lagförslagets antagande.
Ridd.sekreterare, som nu varseblef att från BorgareSl. under inncvar. plenum ankommit prol.uldr., innehållande att det Valloil.
Ståndet återremitterat LagUlskis förevar, betänk.
N:o 27, anmälde detta förhållande, med anhållan att för förbiseendet deraf vinna ursägt.
Hr Cederstråhle, Joli.
Kasimir:
På sätt Hr Akerman redan anmärkt, hörer den fråga, som utgör föremål för reservationen, egentligen till intcckningsförordnm.
Efter min åsigt finnes redan uti denna förord», eli stadgande, som på förevar, fall är fullt tillämpligt och som gör det af reservanlerne föreslagna tillägg till lagen om aktiebolag öfverflödigt.
Uti berörde förordn. slår nemi. uttryckligen atl inteckning ej må beviljas i annan egendom, än den gäldenären verkligen äger och på hvilken lian erhållit lagfart.
Detta kan icke blifva förhållandet med en egendom, som ett bolag äger, då den enskilde bolagsmannen icke kan såsom enskild anses äga någon andel af bolagets fastighet och ännu mindre kan del komma i fråga alt lian erhåller lagfart å en sådan andel.
Följaktligen kan hvarken inteckning eller utmätning äga ruin med afseende å en sådan andel.
Denna fråga liar varit föremål för öfverläggning inom LagUlsk., och på de grunder här blifvit anförda, ansåg Ulsk:s pluralitet något stadgande i Den 21 Mars. 327 berörde sy fl ning icke vara behöflig!.
Hvad af Hr von Hartmansdorff är anmärkt, liar Hr Akerman redan besvarat, oell jag inskränker mig lill att instämma uti hvad lian anfort.
Ilvad i öfrigt blifvit emot Utsk:s betänk, yltradt, anser jag cj vara af den vigt, att man fördenskull borde återremittera betänk., utan anhåller jag derföre all R. o. Ad. ville lemna sitt bifall till lagförslaget.
Den vederläggning
Hr Cederstråhle nu sökt framställa å de gjorda invänningare, hvilka åsyfta att visa nödvändigheten deraf, alt uti den föreslagna lagen jemväl införes ett stadgande, som förbjuder inteckning uti bolagets fasta egendom af bolagsmans enskilda gäld, anser jag icke vara tillfredsställande.
Utsk:s pluralitet synes väl hafva ansett det stadgande uti inteckningsförordnm, som Hr Cederstråhle omnämnt, utgöra en tillräcklig ledning för bedömande af denna fråga och lill undanrödjande af all tvetydighet ; men jag ber att få påminna, del man, vid lagars stiftande, icke kan gå nog försigtigt tillväga, då det nemi. icke är fråga om att stadga minutiösa detaljer; hvilket här icke är händelsen.
För min del anser jag del ganska troligt, ali många domare skulle tolka det nämnde stadgandet i inteckningsförordnm annorlunda än Utsk:s pluralitet, i fall det föreslagna tillägget icke göres.
Ty ehuru bolagsmannen icke uti sitt eget namn begärt lagfart å den andel i bolagets fastigheter som han äger, så är dock hans äganderätt till denna andel, genom den ågångne lagfarten, ovedersägligen bekräftad.
Om således inteckning deri af bans enskilde gäldenär sökes, tror jag det skall blifva svårt att vägra densamma, enär de vilkor för dess erhållande, som inteckningsförordnm föreskrifter, mäste anses vara förhanden.
Jag tror således det vara nödvändigt, alt förtydliga denna del af lagen och tillstyrker derföre återremiss af betänk., hvilken åtgärd redan, efter hvad vi hört, blifvit af ett Stånd beslutad och hvaraf den förhoppning hos mig väckts, all Utsk. skall å de gjorda anmärknme fästa behörigt afseende.
Sedan 2:ne lagfarne ledamöter af detta hus upplyst, alt det förslag lill ny §, som reservanlerne emot förevar, betänk, framlagt, icke egentligen tillhörer den lag, som nu är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning och alla synas erkänna vigten och nödvändigheten af alt få en lag ang:de aktiebolag antagen vid denna riksd., så hemställer jag, om det icke vore önskligt att nämnde betänk, nu blefve antaget.
Åtminstone kan jag för min del icke inse hvartill en återremiss. skulle tjena.
Ridd.sekreterare hade äran upplysa, att prohlitdr.
, ang:de pröfningen af det förevar, ärendet, numera hade ankommit jemväl från Hederv. BondeSt., som bifallit LagUtsk:s betänk.
De anmärkntr, som här blifvit gjorda emot LagUlsk:s nu under öfverläggning varande betänk., 328 D e il 21 Mars. synas mig icke vara af den beskaffenhet, att för deras skull någon återremiss är behöflig.
Men då Ridd.sekreteraren upplyst, alt betänk, blifvit återremitteradt af BorgareSt., hvilket Stånd man naturligtvis hör förmoda bland sina ledamöter äger dem, sorn besitta den närmaste specialkännedom om det ämne, hvarom den ifrågavar. lagen handlar, så får jag för min del såsom ledamot af LagUtsk. förklara, alt jag anser del vara lämpligt, att äfven R. o. Ad. beviljar återremiss, på det Utsk. må komma i tillfälle alt taga de inom BorgareSt. förekomne anmärknir under pröfning.
Stånd skall anses vara angeläget ali få en lag i förevar, fall, så är det väl BorgareSt.
Likväl har R. o. Ad. hört att det återremitterat betänk.
Detta Stånd bar följaktligen ansett sådane betänkligheter förefinnas emot förslaget, att det trott sig icke kunna genast antaga det.
Det har likväl icke misströstat om att få de rättelser gjorda, som det önskat och derföre återremitterat betänk.
Hvarföre skall då R. o. Ad., som måhända är mindre intresserad af en dylik lag, antaga den i hast och låta erkända felaktigheter qvarstå.
Häraf finner jag ytterligare skäl att yrka återremiss.
Då nu öfverläggniugen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. lill bifall ä LagUlsk:s nu föredragna utlåt.
N:o 27, men denna proposition besvarades med starka nej, blandade med ja, i anleda, hvaraf Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, betänk, gjorde anmärkntr föranleda till återremiss.
Härvid ropades starka ja, jemte ett eller annat nej, hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf, att denna sednare propos. blifvit besvajad pieti öfvervägande ja.
Upplästes och lades till handlingarne från de öfrige RiksSt:n ankomne prot.ntdr., nemi. från PresleSt. af den 5, 9, 12, 16, 19, 23 och 26 sisth Febr. samt d. 1, 4, 8, 11, 15 och 18 dennes samt från Borgare- och BondeStm af d. 9, 12, 16, 19, 23, 26 och 28 sisth Febr. samt d. I, 4, 8, 11, 15 och 18 dennes.
Hr Gr. o. La p dtro. tillkännagaf, att samtlige de öfriga Riks8l:n, enl. ankomne prot.ntdr. hade antagit R. o. Adis i dag beslutade inbjudning, samt jemväl den underrättelse redan erhållits att K. M. i ljäder förklarat