Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För alt få denna fråga afgjord, inbjöd Utsk. R. o. Åd. samt BondeSt., att förena sig om Utsk:s förslag och uti denna åtgärd ligger väl icke någon olaglighet.
BondeSt. har nu antagit denna inbjudning, men då jag för min del anser beslutet om 6 terminer vara bättre än Utsk:s förslag, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. ville vidblifva sitt beslut.
Hvad åter angår 2:dra punkten anser jag Utsk. hafva origtigt förfarit, enär, uti en fråga som denna i dess närvar, skick, Utsk. ansett den böra förfalla derföre, alt 2 Stånd stannat emot 2, hvilket förhållande, om hvarken R. o. Ad. eller BondeSt. skulle antaga den gjorda inbjudningen, Utsk. förmodat hafva här inträffat.
Denna fråga vore af den beskaffenhet, att den borde förfalla, om 2 Stånd beslutat att den gamla bestämmelsen skall förblifva gällande, men de 2 andra Stånden åter antagit en förändring i terminernas antal.
Icke derföre att frågan är af bevillms-natur, anser jag det vara olagligt, att frågan nu anses förfallen, utan derföre att alla Stånden yrkat något nytt och icke i något hänseende vidblifvit det gamla stadgandet, ty alla Stånden hafva beslutit en förökning i terminernas antal, och sålunda kan man icke påstå, att något Stånd yrkat bibehållande af den gamla lagen. R. o. Ad. samt BondeSt. hafva bestämt terminernas antal till 6, hvaremot de 2 andra Stånden antagit 3 terminer, och följaktligen hafva alla Stånden antagit olika, men högre antal terminer än de uti den gamla författningen bestämda.
Nu har Utsk. ansett dessa beslut vara af den beskaffenhet, att om inbjudningen icke antages, frågan bör förfalla.
Härvid måste jag erinra, att ett sådant frågans öde endast kan inträffa i det fall, att 2 Stånd yrka bibehållande af den gamla bestämmelsen, hvilken dä bör enl. grundlagen hafva så mycken praesumtion för sig, att den bör gälla: men då alla 4 Stånden yrkat ökande af terminernas antal, mäste deras beslut sammanjemkas och kunna ej förfalla.
Den andra frågan är, huruvida detta ämne är af bevillms-natur.
Jag anhåller att R. o. Ad. med ogillande af Utsk:s förslag måtte lägga denna punkt till handlingarna.
Det kan icke bestridas att Gr.
Lagerbjelke har rätt derutinnan att i denna fråga 2 Stånd icke stannat emot 2, utan alla Stånden hafva stannat i olika beslut, och då måste den afgöras i förstärkt Utsk., och kan icke annorledes afgöras, derest jemkning icke mellankommit.
Hvad åter angår den sednare frågan, eller huruvida detta ämne är af ekomisk eller bevillms-natur, så lärer det vara ostridigt, att bestämmelserne för bränvinslillverkning äro af ekonomisk natur, men deremot skatten för denna tillverkning måste hänföras under bevillnings, och såsom sådan behandlas.
Om således i fråga om Den 17 Juli. 139 bränvinsbränningen och beskaffenheten af redskapen 2 Stånd stannat mot 2, har frågan förfallit.
Men om BevillmsUtsk. sedan, i fråga om bevillningen, säger, alt man skall betala för den större redskapen högre bevillning och för den mindre ringare belopp, så är detta att hänföra lill bevillning och måste såsom sådan ovilkorligen behandlas.
Jag anser visserligen ganska ledsamt, att BondeSt. låtit missleda sig af Bevilln:sUtsk:s framställning i andra punkten af dess förslag, emedan det har till följd, att om R. o. Ad. återremitterar betänk.
BevillntsUisk. på denna återremiss icke kan lemna annat svar, än att 3 Stånd redan bifallit denna punkt.
Att frågan är af ekonomisk natur, torde icke kunna bestridas; den är icke på något sätt bunden af tariffen, som längre fram förekommer i afseende på tiden, under hvilken man utöfvar bränvinsbränningen.
Jag tror icke, att numera någon förändring kan göras och anhåller derföre, alt R. o. Ad. måtte låta bero vid de redan fattade besluten.
Lagerbjelke anser jag, att Ulsk. origtigt uppfattat meningen med 75 § Riksd:sOrdn. hvilket blifvit af honom så fullständigt ådagalagt, att derom icke torde vara mera att orda.
Äfven instämmer jag med Gr:n deruti, att denna fråga är af ekonomisk natur och afgjord sedan BondeSt. förenat sig med de 2:ne andra Stånden.
Men som det visat sig, alt ledamöter finnas hvilka icke anse frågan vara af ekonomisk natur, så tager jag mig friheten hemställa att, när man har den bestämda öfverlygelsen, att terminerna blifva tre, om det icke vore lämpligare för R. o. Ad. alt äfven antaga inbjudningen, hvarigenom frågan vore afgjord och all tvist slutad.
Resultatet kan icke blifva annat än att bränvinsbränningsterminerna blifva tre och jag förnyar derföre min anhållan, alt R. o.
Ad ville antaga inbjudningen.
Om Ståndet anser en återremiss fruktlöst så vill jag icke fortsätta mitt yrkande.
Men då anhåller jag, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut, först derföre att sådant enl. min åsigt, är riktigt, och sedan af den orsak, att, genom tre terminers antagande i stället för sex, Staten skulle göra en förlust, till hvilken jag önskade att R. o. Ad. icke måtte bidraga.
Vid närmare eftersinnande torde man allmänt finna denna fråga vara af beskaffenhet, att deröfver bör röstas i förstärkt Ulsk.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut öfverlemnande åt de öfriga Stånden, att åtgöra hvad de i frågan finna för godt.
Sista mom. af den åberopade 75 § Riksd.Ordn., ang:de omröstning i förstärkt StatsUtsk. lyder sålunda : ”är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge såsom i 73 § stadgadt är”.
Den 73 § lyder sålunda: ”Stanna RiksStm i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsak - 140 Den 17 Juli. ligen eller vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje
Stånds beslut genom prot.-utdr.. remitteras till det Utsk., sora med målet befattning haft, hvilket äligge att meningarna, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till R.
Sl:s plena, som öfver den yppade frågan sedermera difmitivt besluta.
Skulle detta försök till jemkning frugtlöst aflöpa, utvälje R.
St. i sina särskildta plena genom allmän omröstning, till en nämnd, alt förstärka det Utsk. till hvars handläggning målet hört, så alt ledamölerne blifva 30 af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53 § föreskrifver, öfver den tvisliga frågan, och äge alt densamma med R.
St;s rätt afgöra.” Nu har R. o. Ad. såsom jag tror och äfven yttradt blifvit, antagit, att frågan är af ekonomisk natur; men då de olika besluten icke kunna förfalla derigenom, att 2 Stånd stanna mot 2 i vissa delar eller, såsom händelsen nu är, 3 Stånd emot 1, samt frågan nu egentligen angår en förändring, som blifvit bifallen af alla 4 Stånden, så är deraf en gifven följd, att om R. o. Ad. vidblifver sitt beslut, votering mäste anställas i förstärkt Ekon.Utsk. och icke förstärkt BevillmsUlsk.
Jag erkänner, att jag icke varit nog lycklig alt hafva hört Frih. Cederströms yttrande.
Slutet deraf syntes mig dock hänlyda derpå, att frågan, i händelse R. o. Ad. icke skulle vidblifva sitt beslut, komma till handläggning inom förstärkt Ekon.Utsk.
Delta förefaller mig obegripligt, enär ifrågavar. ärende otvifvelaktigt är af ekonomisk natur, och följaktligen måste anses vara med R.
St:s rätt afgjord, såvida 3 Stånd förenat sig om ett och samma beslut, hvilket här, såsom Gr.
Lagerbjelke fullständigt ådagalagt, är händelsen, enär BondeSt. i [den ordning grundlagen medgifver, har med frånträdande af sitt förra beslut, biträdt det, som af 2 andra Stånd blifvit fattadt.
För R. o. Ad. återstår således ingen annan åtgärd än den Gr.
Lagerbjelke föreslagit, och jag anhåller, att R. o. Ad., med antagande af hans förslag mätte förklara, att den efterföljande punkten, såsom olaglig, skall läggas till handlingarne.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga Utsk.-ns till R. o. Ad, samt BondeSt. gjorda inbjudning att förena sig med de öfriga Stånden om antagande af Ulskms förslag, att tiden för bränvinsbränningen må indelas i 3 terminer af 2 månader hvardera, ropades nej; hvarefter propos. till afslag å samma inbjudning framställdes och besvarades med ja.
Beträffande sedermera Ulsk:s yttrande, alt derest hvarken R. o. Ad. eller BondeSt. skulle antaga nyssnämnde inbjudning och följaktligen 2 Stånd komma att stanna emot 2, frågan om förändring i nu gällande stadgande, rör:de de för bränvinsbränning tillåtna månaders indelning i 2:ne terminer, komme att förfalla, samt 8 § i K. förordnm d. 13 Juni 1845, ang:dejvilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, alt oförändrad bibehållas, hem - Den 17 Juli. 141 ställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade med ogillande af detta yttrande lägga detsamma till handlingarne.
Ropades ja. 2:dra punkten, ang:de 3 morn., af 1 § i författningsförslaget.
Enär Ståndet ogillat det förslag hvari Ulsk. hemställt, att som 2 Stånd stadnat mot 2, skulle den gamla föreskriften i fråga om terminernas antal bibehållas; sä följer deraf att det sednare mom. af ifrågavar. punkt har förfallit.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. att ifrågavar. morn. må erhålla den i Utskms vid utlåt.
N:o 2, fogade förslag til förordning uppgifna redaction, samt fann R. o. Ad. alt till följd deraf Utskms nu i afseende på samma mom. alternativt framstäldta redactionsförslag icke erfordrade någon åtgärd.
3:dje punkten, ang:de 4 :de § i för fattnings för sia get.
Utskms härom afgifna yttrande godkändes.
4:de punkten, om tillverkning och försäljning af bränvin.
Med godkännande af Utskms yttrande, ang:de denna §:s bibehållande, lades Utskms i fråga om samma §:s redaction gjorda hemställan till handlingarne. 5:te punkten, ang:d.e 1 mom. af 11 § i författnings förslaget.
Tre Stånd, nemi. R, o. Ad., Preste- och BorgareSlm hafva antagit Frill.
Raabs reservation, ehuru med någon skiljaktighet. R. o. Ad. har sagt: ”att pannan får ega hvad form som helst med iakttagande deraf i afseende pä pannor, som hädanefter stämplas, att höjden, mätt ä lägsta stället, ä densamma skall vara minst af diametern”.
PresteSt. åter, att höjden å pannor som skola stämplas, bör utgöra minst ^ af diametern, hvaremot BorgareSt., som jemväl antagit Frih.
Raabs reservation, uteslutit bestämningen af pannans höjd.
Då nu den af BorgareSt. utelemnade föreskriften icke heller blifvit antagen af BondeSt., så hafva 2 Stånd icke gjort det tillägg i den gamla författningen, hvilket R. o. Ad. samt PresteSt. antagit.
Vid sådant förhållande, skall den gamla författningen i detta hänseende förblifva beståndande; men Frih.
Raabs förslag i öfrigt qvarstå såsom godkändt af R. o. Ad. samt Preste- och BorgareSlm.
Redaktionen af 11 § blifver således enl. min tanke alldeles lika med Frih.
Raabs förslag utom det, att föreskriften om pannornas höjd utgår.
Jag kan således icke finna annat, än alt Utsk. äfven här begått ett misstag.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge sig böra förklara, att ifrågavar. morn., till följd af RiksStms derom fattade beslut, bör erhålla den i Frih. Raabs vid Utskms utlåt. 142 Den 17 Juli.
N:o 2 fogade reservation föreslagne redaction med uteslutande af orden: ”med iakttagande deraf, i afseende på pannor, som hädanefter stämplas, att höjden, mätt å lägsta stället af densamma, skall vara minst ^ af diametern”.
Ropades ja. öde punkten, ang:de 1 mom. af 12 § i författningsf'årslaget.
Utslcus härom afgifna yttrande godkändes. 7:de punkten, ang:dt 3 och 4 mom. af samma §.
Lades till handlingarne. 8:de punkten, ang:de sista mom:t af samma §.
Sedan underl. Ridd.Secreterare på förfrågan af Hr von Hartmansdorff upplyst att PresteSt. antagit Utsk:ns i afseende på detta mom. gjorda inbjudning lill instämmande i Borgare- och BondeSt:ns beslut, blef denna inbjudning äfven af R. o. Ad. antagen.
!):de punkten, ang:de 1 mom. af 15 § i författningsförslaget; 10:de punkten, ang:de 2 mom, samma §; ll:te punkten, ang:de 16 § af författningsförslaget och 12:te punkten, ang:de 2: dr a morn. af 25 § i samma förslag. R. o. Ad. godkände hvad Utskm i dessa punkter yttrat och hemställt.
13:de punkten, ang:de det i Frih. Raabs vid Utsk:s utlät.
N:o 2 fogade reservation föreslagna tillägg af ett serskildt morn. till 27 § af förfatlningsför slaget.
Utsk:ns i denna fråga gjorda inbjudning lill Borgare- och BondeStm lades till handlingarne, hvarjemte R. o. Ad. godkände i ämnet föreslagna voter:s-propos:n N:o 1. 14:de punkten, ang:de 27 § af förf allningsfårslaget med deruti införda tariff på pannrymds-afgiften.
Ridd.Secreterare, på förfrågan af Hr Printzensköld upplyst att PresteSt. i denna fråga vidblifvit sitt beslut samt godkänt den af Utsk:n föreslagna voter:s-propos:n yttrade Hr Printzensköld:
Enligt den upplysning, som nu blifvit Ståndet meddelad, lärer det gagna till föga, alt R. o. Ad. fränträder sitt beslut, hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. måtte vidblifva detsamma.
Uppå härefter framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt i ämnet förut fattade beslut samt godkändes voter:s-propos:n N:o 2. 15:de punkten, ang:de 2:dra mom. i 33 §; 16:de punkten, ang:de 39 §; 17:de punkten, ang:de 41 §; samt 18:de punkten, ang:de 55 § af författningsfårslaget. R. o. Ad. godkände hvad Utskm i dessa punkter hemställt och yttrat.
Den 17 Juli. 143 I9:de punkten, ang:de ‘luiru mom. i 66 § af författningsförslaget. R. o. Ad. godkände den af Utslcn i denna punkt föreslagna voter:s-propos.
Föredrogs Sta(sUlsk:s d. 14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 240, i anledn. af erhållne äterremisser å belänk.
N:o 196, ang:de sältet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af anslagsoch lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten.
Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, ang:de en af Frih. Cederström
Claes lind. väckt motion, i fråga om skyldighet att underhålla sådana arbeten, till hvilkas utförande unslag eller lån af allmänna medel ålnjutits.
Utskis i denna punkt afgifna yttranden godkändes.
2:dra punkten, ang:de Hr Brincks motion i fråga om sättet för återbetalningen af län utaf allmänna medel för beredande af odlingsföretag.
Den af Hr Schartau vid förevar, utlåt, fogade reservation upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., som derefter yttrade:
Uti denna reservation hafva Hrr Gripensvärd och Norin instämt; Jag får äfven med dem mig förena.
Om Utskis förslag antoges, så skulle man erkänna en återverkan på den säkerhet, riksgis-kont, undfått i de låntagares egendom, hvilka redan erhållit ifrågavar. försträckning.
Sådant kan icke rältsenligt ske, utan vederböride inteckningshafvares samtycke.
Min öfvertygelse är derföre att, om 'R. St. besluta något dyligt samt tvist sedermera skulle uppstå, mäste domstolarne jäfva de anspråk, som framställas på grund af R.
St. beslut, samt domstolarne lemna äldre inteckningshafvare företräde.
Men för att icke blottställa dem för dylika tvister, föreslår jag, att sista meningen i Utskis betänk, måtte erhålla följande lydelse: ”hemställande Utsk. derjemte, att dessa bestämmelser må, derest vederbörande låntagare så åstunda och vederbörande inteckningshafvare det medgifva, jemväl tillämpas å de odlingslån, hvilka redan blifvit från riksigs-kont. till enskilde personer utgifne”.
Hr von Hartmansdorffs förslag, men hemställer huruvida det nu kan af R. o. Ad. antagas.
Uppå härefter framställd propos. blef Utskis uti denna punkt gjorda tillstyrkande, i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag, af R. o. Ad. bifallit med den förändring alt näst efter de å slutmeningen förekommande orden: ”derest vederbör, låntagare så åstunda”, skulle tilläggas: ”och vederbör, inteckningshafvare det medgifva”. 144 Den 17 Juli. 3:dje punkteu, ang:de öfriga delar af Utsk:s betänk.
N:o 196. R. o. Ad. fann denna punkt icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Lagerbjelke, Gust., och Frih. d’Albedyhl, Christer Henrik, å nyo på bordet, StatsUtsk:s d. 14 dennes första gången bordlagda utlåt.
N:o 241, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o 192, ang:de allöningen för R.
St:s nuvar.
Justitioe-Ombudsman och hans vikarie.
Föredrogs och biföllos StalsUtskrs d. 14 dennes på bordet lagde utlåt.-n: N:o 243, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
Kungsörs län ifrågaställa befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de ränledagsverken, hvilka af deras stamhemman skola ntgöras; N:o 244, ang:de afslutandet af Götha kanal-bolags och Malmö f. d. diskonters utredning; samt N:o 245, i anledn. af Skomakareenkan A. Wessbergs ansökning om eftergift af en riksgs:s-kont:s fordran.
Vid föredragning af Allm. Resv.- och Ekon.Utsktns d. 14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 102, i anledn., af erhållne ålterremisser af Utsk:s betänk.
N:o 68, blef detta utlåt, ånyo bordlagdi på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Gr. Lagerbjelke, Gust., m. fl. ledamöter.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Oiskms d. 14 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 103, i anledn. af väckt fråga om prestanda för dem som af kronofogdarne antages till biträden.
Detta betänk, företogs punktvis lill pröfning. l:sta punkten, ang:de fogde-tjenare, som njuta lön på stat.
De af Hr Hedenstjerna, och Hr von Hohenhausen, vid förevar, betänk, fogade reservationer upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade:
På grund af Hr Hedensljernas och Hr von Hohenhausens anförda skäl instämmer jag i den förres förslag och anhåller, att R. o. Ad. ville antaga detta i stället för Ulsk:s. Frih. Cederström, Jakob:
Jag instämmer uti Hr von Hohenhausens anmärkn:r mot Utsk:s förslag men jag kan icke gå in derpå, att till pröfning företaga Hr Hedensljernas förslag lill beslut, emedan detsamma icke blifvit i behörig ordning väckt och till vederbörligt Utsk. remitteradt.
I afseende på Hr Hedensljernas - Den 17 Juli. 145 nas förslag får jag nämna, alt jag icke kan tillstyrka antagande deraf; ty det vore att åstadkomma en lagstiftning på sidan af gällande instruktioner och på sådant sätt skulle man kunna förrycka föreskrifterne i afseende pä uppbördsverken och om uppbördsman skulle tillåta sig det oskick, som Hr Hedenstjerna omnämnt, eger K. behde makt att, enl. dess instruction, sådant rälta.
Tvifvelsutan förhåller det sig med saken så, som Frih.
Hr Hedenstjernas förslag innefattar ett ämne, som knappast eger någon gemenskap med hvad motionären åsyftat, eller alt fogdetjenarne icke få antagas med mindre än de undergått länsmansexamen och att någon förrättning på egen hand icke må dem anförtros förr, än de dertill visat sig ega erforderlig skicklighet, hvarjemte de, enl. 1 cap. 7 § Ulsöknrs-balken, skulle aflägga behörig ed.
I öfrigt förekommer emot Hr Hedenstjernas förslag, att han icke omförmält, huruvida en fogdeskrifvare, som tagit högre examen än länsmansexamen, bör i uppbördsväg få användas.
Man bör ihågkomma, att en ung man, som tagit Hof-rätlsexamen, men egnar sig åt de kamerala göromålen och uteslutande dem, som tillhöra kronofogden, samt förrättar alla dennes göromål, sålunda är qvalificerad till tjenstens förrättande.
Skulle man nu föreskrifva, att länsmansexamen ovilkorligen bör afläggas af alla uppbördsskrifvare, skulle det möjligen kunna inträffa, alt en högre examen icke absorberade en lägre, och sålunda skulle den, som undergått hofrättsexamen ovilkorligen, för att få anställa en utmätning, jemväl undergå länsmansexamen.
Detta tror jag icke vara riktigt, och då jag för öfrigt aldrig försport, att oriktiga åtgärder blifvit vidtagne af personer, hvilka i kronofogdens ställe förrätta utmätningar, samt det faller af sig sjelf, att kronofogden, på hvars ansvar dylika förrättningar ske, icke till dessa sänder sådana personer, hvilka sakna förmåga, att fullgöra hvad dem sålunda är vordet uppdraget, skulle jag tro, att den ifrågavar. lind. skrifvelsen alldeles icke är af behofvet påkallad, och att frågan gerna må förblifva i det skick, hvaruti den för närvar, sig befinner, hvarföre jag tillstyrker afslag icke allenast å Utsk:s betänk, utan äfven å Hr Hedenstjernas reservation, i händelse fråga om dess antagande skulle uppstå.
Hr von Troil, Sam. Gust., och Hr Apollof, Carl Jakob. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.:
Jag har reserverat mig emot Utsk:s förslag af det skäl, att fogdetjenare äro så ringa aflönle, att, om de underkastades en examen, fogdarne skulle flerestädes komma i saknad af dessa sina nödiga biträden, och derföre anser jag det ligga makt uppå att ogilla ett förslag*: sorn bragt till verkställighet, blefve menligt och i intet hänseende är behöfligt.
Jag har i min reservation yttrat, att om någon fogdetjenare utan vederbörligt tillstånd af K. behde anställt utmätning, har 7 II. 10 146 Den 15 Juli. sådant varit olagligt, och kunnat öfverklagas, och jag har äfven visat, att der fogdetjenarne anställt utmätningar, har sådant skett på fogdens ansvar.
I öfrigt åberopande min reservation, tillstyrker jag afslag å»betänk.
Cederström har sagt, att Hr Hedenstjernas förslag vore en ny motion, men jag tror icke, att så är.
Motionären har föreslagit: ”att kronofogdarne måtte förbjudas antaga andra personer till uppbördsskrifvare än sådane, som kunde förete bevis derom, alt de tagit den examen som är länsmännen ålagd, samt att de ega erforderlig skicklighet, innan dem tillåtas alt någon tjenstförrättning på egen hand utföra, äfvensom alt ifrågavar. uppbördsskrifvare derförinnan böra, enl. 1 cap. 7 § Utsökms-balken aflägga behörig ed”.
Nu har Hr Hedenstjerna hemställt: ”att stadgande utfärdas derom, att kronofogde icke må till indrifuing af allmänna medel eller andra embelsförrättningar begagna sina skrifvarebiträden, utan att de, efter undergången länsmansexamen, dertill erhållit K. bef:des förordnande samt aflagt föreskrifvande ed”.
Den brist i skicklighet hos dessa fogdeskrifvare, hvaröfver motionären klagat, bar Hr Hedenstjerna velat afhjelpa pä ett sätt, som icke synes mig olikt det motionären framställt.
Jag hemställer derföre lill Hr Gr. o. Landtm, huruvida Frill.
Cederströms anmärkmr kunna förhindra antagandet af Hr Hedenstjernas motion.
Hr Hedenstjerna, såsom sjelf varande landssecreterare, bar sannerligen icke kunnat begå en märkvärdigare blunder, än då han föreslagit ett stadgande, att fogdeskrifvare icke skulle få förrätta utmätningar med mindre de undergått länsmansexamen, undfått K. befides förordnande, och aflagt föreskrifven ed.
Har dylika tjenstemän, utan att hafva uppfyllt dessa vilkor, fått förrätta kronofogdetjenster är det visserligen rätt illa, men så länge gällande författningar sådant förbjuda, kan jag icke se, att ett ytterligare stadgande är behöfligt.
Man kan visserligen af motionen draga den slutsats, att det kan vara behörigt, att komma till det resultat, hvartill Hr Hedenstjerna i dess reservation ledt sig, och jag vill härom icke tvifla utan öfvergår till sjelfva saken.
Det har blifvit en mera vana bos ledamöter inom åtskilliga RiksStånd att öfver alla de oordningar, de trott sig finna hafva inom landsorterne föreslagit, vare sig vid utmätningar eller andra förrättningar, hos R.
St. föra klagan och söka rättelse deruti.
Jag skulle hafva önskat, att denna väg för afhjelpandet af förelupna missbruk, blifvit så litet som möjligt begagnad.
Dessa personer, som besvära R.
St. med ärender af föga eller ingen vigt, bade lättare kunnat vinna sitt syfte derigenom att de, om de dertill ägt fog, vändt sig till vederbörande K. bef:de som säkerligen ej underlåtit, att i händelse skäl till klagan förefunnits, lemna sitt biträde för rättandet af de anmärkte missbruken.
Denna utväg står motionären och alla andra ännu öppen och då jag icke kan föreställa
Den 17 Juli. 147 mig att embetsmyndigheterne i vårt samhälle äro nog glömska af sin pligt, för alt icke befordra rättelse af missbruk, der sådana kunnat sig insmyga, synes det mig som borde man i detta hänseende anlita dessa myndigheter, men icke hos II.
St. anföra klagomål hvarigenom R.
St. nödgas besvära K.
M. med skrivelser i dylika ämnen som detta.
Dppbördsväsendet har, sådant det nu är, stått i sekler, utan att hafva öfver sig framkallat någon grundad klagan.
Uppbördsförfattningarna innehålla rättighet för kronofogdarne, att antaga s. k. fogdetjenare, hvilka sednare åter äga, att biträda fogdarne med indrifning af restantier.
Att nu frambära till K.
M. en begäran om förändring i denna föreskrift, anser jag högst olämpligt, då hvarken motionären eller Utsk. derföre anfört några verkliga skäl, och man dessutom icke kan antaga för fullt tillförlitligt hvad enskild motionär behagat andraga.
Jag vidblifver således mitt tillstyrkande, att Utsk:s betänk, mätte afslås.