Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. föreslagit, eller att anslag skulle beviljas, icke blott till inköp af en för anläggande af ny fatbur erforderlig tomt, utan äfven till uppförande derå af nödiga byggnader, så vill jag icke bestrida, att det skäl, Ulsk:t härför anfört, eller att med bebyggandet af tomten kunde utan synnerlig olägenhet någon tid anstå, må anses giltigt, ty den å Riddarholmen belägna fatburen behöfver icke ovilkorligen nu genast borlflvttas, och den i Utrikes Stats-Ministerhotellet befintliga kan älvenledes ännu en kortare tid användas.
Då således någon absolut nödvändighet icke bjuder alt på samma gång, som tomten inköpes, bebygga densamma, vill jag för min del icke påyrka något annat, än hvad Utsk:t hemställt, nemi. att till inköp af Brädhandlaren Enbloms egendom måtte beviljas 45,000 rdr.
, blef Utsk:ts hemställan i denna punkt af R. o. Ad. bifallen. 7:de punkten.
Utsk:ts tillstyrkande bifölls.
Föredrogs Borgare-St:ts d. 27 dennes på bordet lag-de prot.- utdrag N:o 44, med kommunikation af en utaf Hr Gahn väckt motion, N:o 138, om tackjernstionde-skattens upphörande inom bergslag.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då den ifråg:de motionen redan blifvit till behörigt Utsk. remitterad, R. o. Ad. torde finna att prot.-utdraget jemte motionen icke från R. o. Ad:ns sida erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Anmäldes och bordlädes Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänkm: N:o 2, i anledning af väckt förslag om vidtagande af åtgärder i ändamål att samla och bevara sådana manuskripter och andra litterära alster af historiskt värde, som finnas på spridda ställen i landet; N:o 3, i ani. af väckt motion om åtgärder till städernas skyddande mot fara af krutexplosioner; och 182 Den 2 December.
N:o 4, med återlemnande af motion, angide rättighet att i lagsökningsmål vända sig till domaren i orten, hvilken skulle, likasom K. Mits Befide, ega meddela qvarstads- och utmälningsbeslut; äfvensom Riddarh.-Utskits Utlåt.
Nio 3, i ani. af Hr Fåhraeus’, Edvard, motion angide månadtlig tryckning och utdelning af förteckning öfver II. o.
Adins ledamöter vid Riksdagen. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 2 e. m.
Justerades ett prot.-utdrag för den 29 och profit för ilen 11 sisth November.
Upplästes och godkändes Exped.-Utskits skrifvelse-förslag, Nio 1, angide godtgörande genom Riksg.-Korit. af de utaf StatsKont. förskjutna riksdagskostnader.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskits den 29 sisth November på bordet lagde Betänk.
Nio 2, i ani. af väckt förslag om vidtagande af åtgärder i ändamål att samla och bevara sådana mannskripter och andra litterära alster af historiskt värde, som finnas på spridda ställen i landet.
Jag beklagar att motionen blifvit så formulerad, som den nu är, och icke, såsom önskligt hade varit, närmare angifver sättet, huru de för Sveriges historia och statistik högst dyrbara materialier, som nu äro spridde på åtskilliga håll, borde tillvaratagas.
Såväl i krigs-liistoriska arkivet på Marieberg, som i Flottans och KammarColliii arkiver finnas värderika dokumenter, som nu hålla på att Den 2 December.
183 förstöras af mögel och fukt, och hvilka, efter hvad jag hört sägas, man derföre är betänkt på att flytta derifrån.
St:r vidtaga några åtgärder lör dessa handlingars bevarande, är fara värdt att de slutligen komma att vandra till hökar- och kryddbodarne.
Det är nu för sent att väcka någon motion i ämnet, och jag har endast velat fästa uppmärksamheten derpå.
Vid lämpligt tillfälle torde jag komma att återupptaga frågan.
Cederström, Rudolf: De af Frih. Klinckowström berörda förhållanden äro ganska beklagliga; men då Kongl. Bibliotheket redan är öfverfullt och har behof af ökad lokal, kan man icke tillstyrka, att något mera ditflyttas.
Öfriga af motionären gjorda framställningar tror jag vara i Utsk:ts Betänk, besvarade; och får jag derföre anhålla att R. o. Ad. måtte detsamma bifalla.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos. blef Betänka af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 29 sisth November bordlaede Betänk.
N:o 3, i ani. af väckt motion om åtgärder till städernas skyddande mot fara af krutexplosioner.
Föredrogs samma Utsk:s den 29 nästl.
N:o 4, med återlemnande af motion ang:de rättighet att i lagsökningsinål vända sig till domaren i orten, hvilken skulle, lika som K. M:ts Bebde, ega meddela qvarstads-och utmätnings-beslut.
Då denna motion i Ekon.- Utsk:t anmäldes, upplyste dervarande ledamöter af Bonde-St., att den oriktiga remissen berodde på en lörvexling af motioner inom kansliet, och att någon anmärkning derför icke borde drabba Ståndet eller dess talman, hvarom de anhöllo att de öfrige Stånden måtte underrättas.
Med anledning af motionens innehåll af förslag till ändring i Utsöknings- och Rättegångs-balkarne, får jag yrka att densamma måtte till Lag-Utsk:t öfverlemnas.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos, , lades Menr.t till handlingarne med förklarande, att den deri omlörmälda motionen borde till Lag-Utsk:ts behandling öfverlemnas.
Anmäldes och inbeledsagades på vanligt sätt Hr Stats-Rådet Carl Johan Malmsten, hvilken å K.
M:ts Höga vägnar öfverlemnade nedannämnde Kongl. Propos:r till R.
St:r, nemi.: l:o om förhöjd pension åt Expeditions-Chefen M. G. von Schantz vid afskedstagandet; 184 Den 2 December.
2:o angtde upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter; 3:o ang:de anslag lill jernvägs-byggnader och till rörelsemateriel å redan anlagde stambanor; 4:o angtde anskaffande af medel till jernvägs-byggnader och ökad jernvägs-materiel; samt 5:o ang:de folkskole-lärares pensionering.
Sedan Hr Stats-Rådet utbeledsagats, blefvo de Kongl.
Propos:ne föredragne och bordlagde.
Föredrogs Riddarh.-Utsktts d. 29 sisth November bordlagde Utlåt.
N:o 3, i ani. af Hr Fåhraeus’, Edvard, motion angtde månadtlig tryckning och utdelning af förteckning öfver R. o. Adtns ledamöter vid Riksdagen.
Jag anhåller att emot detta Betänk, få göra några anmärkningar.
Främst vågar jag ifrågasätta, huruvida den föreslagna månadtliga förteckningen af R. o. Adtns eget välförstådda intresse påkallas.
Till egentlig vinst kan den åtminstone icke vara, då ingen upplysning genom densamma erhålles om verkliga antalet af vid Riksdagen närvtde ledamöter, enär flera, utan att hafva återlemnat polett, dock på längre eller kortare tid kunna vara bortresta.
Vid delaljerna ville jag särskildt anmärka, att den lista öfver Utsktn, som är föreslagen att vid slutet införas, synes öfverflödig, derest uti sjelfva förteckningen, i stället för de tre stjernor, som skulle beteckna Utsktsledamöter, infördes några bokstäfver — K. U., St. U., m. m., som angåfvo hvilket Utskott den eller den ledamoten tillhörde.
Dels till pröfvande af denna min mening, dels — och förnämligast — på det att Utsktt ännu en gång må taga i betraktande, huruvida R. o. Adtns fördel genom den ifrågasatta förteckningen väl tillgodoses, anhåller jag om återremiss af Betänktt.
Hufvudsakligen förekommen af Gr. af Ugglas, anhåller jag att till hans yttrande få lägga endast några ord.
En förteckning, sådan som den föreslagna, vore utan intresse, att den gjordes mycket ofta.
En gång, vid början af Riksdagen, torde vara tillräckligt.
Vidkommande tecknen för Bänkmän, Elektorer och Utskotts-ledamöter, hemställer jag, om icke dessa borde vara olika för de olika befattningarne, på det icke förvexling må uppkomma, om en person förenar flere befattningar, hvilket svårligen kan ske, på det sätt Utsk:t föreslagit.
Jag förenar mig i yrkandet om återremiss af Utlåtit.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats återremiss af förevtde Utlåt., framställde Hr Gr. o. Landtm, fdrst propos. på bifall till detsamma, hvartill svarades många nej, blandade med Den 2 December.
185 ja, och sedermera propos. på återremiss dpraf, då svaren ntföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utskott inkomne Utlåt:n, Mem:r och Betäk:n, nemi. från ; Stats-Utskottet: N:o 9, i ani. af K.
Propos. ang:de åtgärder till behöfvändes undsättning i missväxtår; N:o 10, i aid. af K.
ProprfS. om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning af 12- decirnaltums gjutna jerrikanoner; N:o 11, med återlemnande af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de förändring i grunderna för bevärings-inrättningen och om bildande af en landtstorm, hvilken Propos. blifvit från BorgareSt. till Stats-Utsk:t remitterad; Banko-Utskottet:
N:o 4, med återlemnande af åtskilliga till Utsk:t remitterade motioner; N:o 5, med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Anders Perssons från Kristianstads län motion; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 5, i ani. af väckt motion om sådan anordning vid fördelningen af 1866 års anslag till jernvägs-arbeten, att norra stambanan må kunna skyndsamt fullbordas och för trafik öppnas; samt N:o 6, i ani. af väckt motion, ang:de nedsättning i lösen för uträkning af augments-ränta och om behörighet att verkställa sådan uträkning. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 2 e. m.
In fidem, 0. Brakel. 186 Den 4 December.
Måndagen den 4 December 1865.
Justerades 2 prot.-ntdrag för den 2 dennes och prot:t för den 11 sistl.
Jemlikt R. o. Ad:ns den 27 sisth November fattade beslut, företogs nu till afgörande Konst.-Utsk:ls d. 25 och 27 i nämnde månad bordlagde Mern.
N:o 2 till R.
St:r, ang:de det hvilande förslaget till ny R O. och dermed sammanhängande ändringar j R.
Det förslag till Svenska Nalional-Representationens ombildning, sorn nu föreligger till afgörande, liar redan varit föremål för en allvarlig och mångsidig granskning.
Särskildt har jag lör min del baft flera tillfällen att anföra, hvad jag kunnat säga tilt förslagets försvar.
Den närv:de stundens högtidliga allvar bjuder ock att nu söka se saken endast i stort.
Jag skall derföre icke fördjupa mig i någon vidlyftig undersökning om de inkast, som emot förslaget blifvit gjorda, desto mindre, som jag möjligen af den förestående öfverläggningen kan finna mig uppkallad att ännu en gång begära ordet.
Jag vill blott i största korthet angifva den ståndpunkt, på hvilken jag kunnat och ännu i detta ögonblick kan behålla en fast öfvertygelse om förslagets antaglighet, ehuru jag väl känner tyngden af mitt ansvar och haft att väga betänkligheter, som blifvit uttalade af män, hvilkas fosterlandskärlek jag vördar och hvilkas skarpsinne jag beundrar.
Hvad som gör vår Ståndsförfattning med rätta så kär för tänkaren är, att den framställer samhället såsom en organism och ej såsom ett blott aggregat af individer, sammanhållna af yttre godtyckliga band.
Men den praktiske statsmannen får icke nöja sig med endast en vacker form.
Han måste se till, att formen också verkligen har det innehåll, den förutsätter.
För honom är det icke nog, att organismen en gång haft fullt lif.
Det är angelägnare, att den ännu lefver och eger vilkoren för en fortfarande helsa.
Ingen kan förneka, att tidens mäktiga ström oemotståndligt verkat och alltjemt verkar upplösande på Stånden, såväl i afseende på de privilegier, hvarmed de af ålder varit omgärdade, som i sjelfva grunden för deras tillvaro.
Småningom hafva gränserna emellan Stånden bortfallit, så att de numera, med undantag af Preste-St., förlorat all betydelse, utom Den 4 December. 187 blott i fråga om representationsrälten.
Hittills hafva vi försökt alt lämpa oss efter denna samhällsförhållandernas och rättsbegreppens utveckling, genom att göra Stånden rymligare.
I den mån sådant skett på det sätt, att Stånden gjorts mera allmänt medborgerliga, såsom fallet varit med flera förändringar i Borgare- och Bonde-St:n, liafva vi fortgått i den rigtning framliden kräfver.
Men äfven Adeln och Preste-St. behöfde vidgas.
Detta kan icke ske på samma sätt, såvida man vill bevara deras mest väsendlliga kännetecken.
Vi se också, att de förslag om fleras inrymmande i dessa Stånd, som vunnit något allmännare godkännande, icke gått ut på att sammansmälta någotdera Ståndet med andra elementer, utan tvertom att insätta nya sjelfständiga klasser och sålunda åtskilja folket i ännu flera afdelningar än som af ålder funnits.
Detta är att gå emot rörelsens lagar, och kan ej påräkna någon framtid.
Vår Ståndslörfattning torde sålunda redan i det närmaste undergått de förbättringar, hvaraf den är mottaglig.
Den tillfredsställer oss likväl icke i sitt närv:de skick; och skall komma att göra det allt mindre och mindre.
Ty tiden står icke stilla.
Något måste göras, och här gäller det att gå i den rätta rigtningen.
I flera andra länders nyare konstitutioner har man, i den mån Stånden upphört att kunna begagnas, icke funnit några andra organiska delar alt sätta i stället.
Individerna äro derföre ställda i ett mera omedelbart förhållande till nationalrepresentationen.
Häraf uppkommer en centralisation af makten, som visserligen mäktigt bidrager till statens handlingskraft, men som lörminskar den säkerhet om enskild frihet, som utgör en af decentralisationens fördelar.
Vårt land, som genom kommunernas sjelfstvrelse åtnjuter decentralisationens fördelar, eger ock i dessa kommuner en naturlig, lefvande grund för en organisk bildning af national-representationen.
Helt och hållet byggd på denna grund, skulle dock representationen komma att stå i ett alltför aflägset och medelbart sammanhang med sjelfva folket.
I det nu hvilande representations-förslaget utgör derföre endast den första kammaren en konseqvent utveckling af kommunen, eller liksom hufvudet på denna organism; under det de politiskt berättigade medborgarne genom den ändra kammaren utöfva ett mera omedelbart deltagande i den lagstiftande makten.
Detta är förslagets grundtanke; och ehvad invändning må kunna göras emot varaktigheten af en derpå grundad representations-lbrm, torde den åtminstone icke vara utsatt för att redan från början undergräfvas af tidsandan, såsom fallet blefve med hvilket klassvals-förslag som helst.
Vid tillämpningen hafva, så vidt möjligt varit, de bestående förhållandena tagits i betraktande.
Så har t. ex. skett vid bestämmandet af valrättens gräns nedåt för andra kammaren, i afseende hvarå ett efter mitt för - 188 Den 4 December. menande obefogadt klander framkallats af den omständigheten, att den valrätt, som åtföljer egande al jord, blifvit bestämd efter ett visst minirni-värde, svarande ungefär emot vårt ganda begrepp om besutenhet, i stället för att bibehålla den i nu gällande R.
O. begagnade sväfvande benämningen besutenhet, som för närv:de är en nästan död bokstaf, men som skulle kunna i ekonomisk lagstiftningsväg undergå hvilka förändringar sorn helst.
Likaså har man velat se hvarje sådan gräns mera oriktig i en representation med samfälda val än i en klassvals-författning.
Principielt torde den dock kunna anses mera förenlig med de samfälda valen.
Genom klassval vill man dels hafva samhällets olika intressen representerade och dels försäkra representationen om sak-kunskap i alla ämnen, sorn tillhöra dess handläggning.
Nu har t. ex. den talrika tjenstehjons-klassen fullt ut så olika intressen och sak-kunskap med husbönderna, som många af de klasser, man särskiljer.
Så förhåller det sig ock med olikheterna i mannens och qvinnans ställning.
Både tjenaren och qvinnan synas således ega minst lika mycken befogenhet att deltaga i klassval, som att räknas för sjelfständiga medborgare i en representation, som erkänner endast ett slag af medborgare.
I denna punkt, såsom i många andra, känna vi ännu intet fullt tillfredsställande sätt att lösa svårigheterna; och det hvila nde förslaget gör visserligen icke anspråk på att hafva tillegnat sig några nya upptäckter i statsvetenskapen.
Det har sökt stödja sina hufvudgrunder på en redan vunnen erfarenhets lärdomar och på länge insedda sanningar, hvilkas erkännande snart, om icke genast, måste äfven hos oss blifva en nödvändighet; men i öfrigt äro förslagets särskilda stadganden afvägda efter hvad man trott vara möjligast att genomföra och för tillfället passa bäst: under förhoppning, att en framtida erfarenhet och det menskliga snillet skola lemna ledning för fortgående förbättringar.
På det kraftigaste protesterar jag emot den af så många, ehuru nästan alltid under inbördes motsägelser uttalade beskyllningen, att förslagets ledande tanke skulle vara penningen.
Derföre uppgifves icke någon annan grund än de bestämmelser om ett lågt minimum af egendom eller inkomst, som finnas bland vilkoren för valrätt till andra och valbarhet till första kammaren.
Med lika mycket skäl kunde sägas, att förslaget blott fäster afseende på åldern, enär vissa olika ålders-målt fordras för valrätt och för valbarhet till de båda kamrarne.
Sanningen kommer man närmare, om man säger, att förslaget erkänner ingen annan grund för representant-kallet än medborgares förtroende, uttryckt genom val.
Man talar om upplysningen såsom en riktigare grund; men huru bestämma den?
Kan icke upplysningen tillvinna sig förtroende, så skall man förgäfves söka genom hvilken författning som helst försäkra den om inflytande.
Att Svenska folket har förtroende till upplysningen, derom vittnar bland annat allt hvad i vår tid blifvit gjordt till undervisningens och bildningens utbredande.
Den 4 December. 189 Det säges, att förslaget är byggdt på förhoppningar, som icke lemna någon visshet.
Men månne icke detsamma kan sägas om hvart och ett annat förslag, som kan komma i fråga alt sättas i stället?
Och kan det icke äfven sägas om bibehållandet af nu gällande R.
O.?
Man måste tro, att tiden skall gå baklänges, för att i den erfarenhet, vi ega om vår nuv:de represenlations-forms lämplighet under flydda tider, se en borgen lör att den skall verka på samma sätt framdeles under nya tider och förändrade förhållanden.
Ingen statskonst förmår med visshet förutse framtidens skiftningar, men derföre äro icke alla beräkningar, som ske med aktgifvande på verldsstyrelsens öfverallt uppenbarade lagar, alt anse såsom blott tomma förhoppningar.
De vid förslaget fästade förhoppningar torde åtminstone hvila på lika säker grund, som farhågorna för hvad man förespeglar såsom följder af förslagets antagande.
Man vill ådagalägga sådana vådor, genom att hänvisa till exemplen af de öfverilningar och missrigtningar, hvartill en nyss liissläppt demokrati i andra länder stundom gjort sig skyldig.
Men man glömmer, att konungamakten der vanligen kringskurits genom samma författning, som bildat en folkrepresenlation påen utsträckt demokratisk grundval; och att detta skett hos folk, som lörnt varit ovana vid politisk frihet; då deremot nu hos oss endast är fråga om att, utan rubbning af konungamaktens förhållande till representationen, tillvägabringa en rättvisare fördelning af de krafter, som redan finnas inom representationen, och att der inrymma några nya, icke några lägre, kategorier af medborgare, orri hvilkas inrymmande alla äro ense och hos hvilka ingen befarar någon samhäilsvådlig syftning.
Man glömmer, alt Svenska folket redan bestått vida farligare Irihetsprof än detta.
Skulle man icke våga anförtro en frisinnad representationslorm åt ett folk, som så länge egt och så sällan missbrukat den mest vidsträckta personliga frihet, som utan våda förmått hära ordets och pressens frihet, och i hvars hand man till och med kunnat utan fruktan se en obegränsad församlingsfrihet, äfven för beväpnade!
Det är icke af representationens form, som konungamaktens styrka eller svaghet är beroende; och i ett land, der konungamakten har så djupa och säkra rötter, som i vårt, synes den hafva mera att vinna än förlora deraf, att formen för representationen hringas i närmare öfverensstämmelse med dess ändamål, som är att hilda ett i möjligaste måtto sannt uttryck för folkets mening.
Vid frågan om en representations-förändring får man för öfrigt icke uteslutande afse att få genomfördt det förslag, som i sig sjelft är det hästa.
Stor vigt ligger ock uppå, att det af allmänna tänkesättet för godt erkännes.
Folkets förtroende och kärlek till en institution uppväger många institutionens brister.
Under den sednaste tiden hafva från alla landets delar och från trovärdiga män af alla folkklasser ingått så många offentligen afgifna försäkringar, alt detta förslag tillfredsställer den allmänna meningen i dess bästa betydelse, att jag för min del icke kan 190 Den 4 December. tro annat, än att det verkligen förhåller sig så.
Och för så vidt detta kan antagas vara ett faktum, synes mig, alt äfven den, som icke viker för något slags påtryckning, måste finna ansvaret för förslagets antagande något mindre, än om frågan vore att påtruga folket en författning emot dess vilja.
A andra sidan lärer väl ingen föreställa sig, att ett af Regeringen framlagdt förslag, som vinner två Stånds nästan enhälliga bifall och så varmt understödjes af den allmänna meningen, skulle öfvergifvas derföre, att det möjligen en gång förkastas af en knapp majoritet i ett eller två Stånd.
Om följderna af förslagets förkastande vill jag för öfrigt icke tala, ty jag erkänner min oförmåga att dem beräkna.
Icke heller vill jag nu söka vädja till R. o.
Adis känslor; ty jag vet, att de icke behöfva stämmas högre.
Jag vet, att orri II. o. Adis öfvertygelse vänder sig till förmån för förslaget, så skall icke brist på känsla för fäderneslandets kraf hindra R. o. Ad. att vinna den svåraste af alla segrar — segern öfver sig sjelf.
Då nu den stunden är inne, som skall afgöra fosterlandets öde för långliga tider, så gripes hvarje sinne ovilkorligen af ett djupt allvar.
Och för hvar och en af oss isynnerhet, som sjelfmant åtagit oss det ansvarsfulla kallet att föra Svenska folkets talan, måste det afgörande ögonblicket få en högre betydelse och mana till moget och af småaktiga biafsigter ostördt begrundande af dagens stora fråga.
Erkännas måste också, att densamma blifvit på ett för R. o. Ad. hedrande sätt pröfvad.
Med lugn och värdighet, utan bitterhet mot olika tänkande, har R. o. Ad. öppet och oförbehållsamt uttalat sina tankar och åsigtpr, gifvande och mottagande skäl för och emot det Kongl, förslaget.
Ja, denna fråga har så grundligt blifvit afhandlad både i skrift och tal af utmärkte statsmän och rättslärde, att det väl må anses förmätet af mig, att till allt hvad som blifvit yttradt, lägga mitt svaga ord.
Men läkaren, och jag vågar säga det, företrädesvis den Svenska läkaren är så van att införlifva sina tankar och känslor med folkets, eller den stora massans af nationen, att på samma gång jag anser för en ära att tillhöra Sveriges R. o. Ad., jag dock skattar högre än allt annat den enkla egenskapen af Svensk medborgare.
Den dagliga beröringen med menniskor af alla stånd uti de ögonblick, då sjukdomar och kroppsliga lidanden uttränga alla tankar på jordiska fröjder, och då dödens kalla hand nedbryter alla skrankor och jemnar alla förhållanden, utplånar hos läkaren de skimrande föreställningarne om bördens och rikedomens företräden.
— Delta må vara min ursägt, att jag vid detta tillfälle vågar höja min stämma, ehuru jag icke, af lätt begripliga skäl, kunnat med den erfarne statsmannens blick genomskåda denna vig - Den i December.
191 tiga angelägenhet i alla dess detaljer, utan nu blott vill betrakta den från rent mensklig synpunkt.
Genom allt hvad som blifvit yttradt ang:de det Kongl, förslaget, har jag visserligen varit i tillfälle att noga betrakta detsamma, om jag så får uttrycka mig, genom klokhetens och den kalla beräkningens synglas.
Men att den sålunda erhållna bilden, det oaktadt, blifvit oklar och utan bestämda konturer, torde till någon och kanske ej så väsendtlig del härleda sig deraf, att den tilläfventyrs fått för ringa belysning af hjertats elektriska ljus.
— Sålunda har man genom aritmetiska kalkyler velat bevisa olämpligheten, ja, vådorna t. ex. af kamrarnes tillsättning.
Man har upptecknat sifferuppgifter från de olika valdistrikterne, uppsatt dem uti vanliga aritmetiska tal och till qvot erhållit — förslagets förkastlighet.
Men man har, enligt mitt förmenande, dervid begått det väsendtliga misstag, att förbise, att man vid en dylik beräkning icke har att göra med döda, utan med lefvande siffror, der hvarje enhet får olika valör efter graden af snille, talanger, praktiskt förstånd, samt moraliska och intellektuela egenskaper, hvarigenom enheten stundom blir lika med hundra, tusen, ja tio tusen och tvärtom.
Derföre har detta sätt att aå tillväga, åtminstone för mig, saknat all bevisande kraft.