Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva med inrättande af särskilde Hufvudtitlar otvifvelaktigt vid första Statsregleringen år xSio haft till föremål, att i ett sammanhang bestämma alla Statsutgifter och för dem fordra redovisning; och inrättande af sådane särskilde räkningar, som för Statsutgifter nu äro föreslagne, skulle i framtiden möjligen kunna illudera Rikets Ständers ändamål med föreskriften om Hufvudtitlar, och med sådane särskilde räkningar kunde, enligt hvad nian af redovisningssättet för krutförsäljning å utrikes orter erfarit, möjligen redovisningen blifva mera inskränkt, än hvad som för Hufvudtitlarnes granskning är föreskrifvet.
Hvad vidare angår förslaget alt Capital-räntebevillningen skulle directe till StatsContoret ingå, att upptagas ibland Statsverkets extra ordinarie inkomster; så, ehuru vid annat förhållande än det närvarande, det borde vara likgiltigt i hvilken af Statens cassör, desse medel inflöto, får jag likväl nu och sedan skillnad är gjord emellan Statsmedel och Riksgäldsmedel, med inskränktare dispositionsrätt för Rikets Ständer af de förre, anmärka, att ett medgif* \ 220 Den 8 December e. m. valide synes mig stå i strid med Rikets Ständers beslut, att Statens medel borde af RiksgäldsContoret emottagas och förvaltaltas, ytterligare förnyadt vid Riksdagen 1823, att nemligen Tullmedlen, äfven af Bevillnings egenskap,borde af RiksgrsContoret emottagas.
Sedan jag nu sökt fästa uppmärksamheten vid förenämnde förslager fortskyndar jag till det hufvudsakligaste föremålet för detta anförande, nemligen förslaget till införande af Statsobligationer till icke mindre än beloppet af halffjerde million Riksdaler; i hvilken summa jag likväl förmodar att StatsUlskottet, som otvifvelaktig! ifrån KrigsCollegium och Förvaltningen af Sjöärenderne fordrar upplysning oni nuvarande behållningar i alla de Departernenter, hvartill nu anslag fordras, och som äger tillgång till calculerna vid sista Riksdag för behofven i desse afseenden, torde finna anledningar att föreslå inskränkning.
För min del har jag hyst den förhoppning, att BelägringsArtilleriets iståndsättande icke nu mera än förra Riksdagen af nödvändigheten vore påkallad t, samt att inskränkning i den föreslagne summan af nära En million för UtredningsDepartementet torde medgifvns, då, som jag förmodar, Beväringens behofver torde förnämligast vara föremålet för desse utgifter, enär indelta armeens behof, som i annan ordning i orterna bestridas, icke lära vara föremål för detta anslag; jag förmo - Den 8 December e, m. 221 dar ock, att StalsUtskottet till nedsättning i förslagssummorne noggrant pröfvar de anmälte behof 120,000 R:dr, till fullbordande af Allmänna GaruizonSjnkhusel, samt 70,000 R:dr, till fullbordande af Andra LifGardets Cassernbyggnad, samt meddelar Rikets Ständer omständliga upplysningar i i desse ämnen, hvarvid, i anseende till kostnaderne, den allmänna uppmärksamheten länge varit fästad.
Då i Kongl. Majrts Nådiga Proposition är föreslagit att 3,591,000 R:dr skulle för desse föremål på en gång i räntebärande Statsobligationer beviljas, att inom fem år successive utgå, synes mig deri innefattas en tvetydighet , nemligen att desse
Tre och en half millioner Statsobligationer skulle på en gäng beviljas, men successive begagnas, som, i den olyckliga händelsen att Statsobligationer komma att utgifvas, borde undanrödjas genom uteslutande af uttrycket: på en gångj och då, med förutsättning af successivt utgifvande på fem år, jag anser möjlighet att, med undvikande af Statsobligationer, i Statens nuvarande och inom desse fem år blifvande tillgångar finna utvägar att uppfylla de omförmälde Statsbehofven, som jag likväl förmodar efter en noggrannare granskning af StalsUtskottet torde kunna betydligen inskränkas, torde det tillåtas mig att till Ridderskapets och Adelns pröfning framställa ett förslag i detta afseende, hvarvid jag likväl icke upptager i beräkning de fem mil i - •>.ii Den 8 December e. m. lioncr R:dr, som, enligt Konungens Nådiga lillkännagifvande, äro i Statsverket att tillgå, och som icke torde vara lika lätt att till disposition åtkomma, som de medel jag till användande föreslår, då aldeles intet af desse millioner blifvit, till lindring i Statsutgifterne, till begagnande föreslagit; men desse Tre och en half millioner
R:dr anser jag utan svårighet och säkert kunna utgå på följande sätt: 1:0 begagnas behållningen i RiksgäldsContoret, utgörande icke såsom uppgifvit är Två millioner, utan blott En och en half million R:dr; 2:0 af Bankens behållna vinst omkring 470*000
R:dr årligen, borde begagnas de 200,000 R:dr som till Riksgäldskontoret hvarje år lemnäs, utgörande på fem år tillsammans
En million R:dr, hvarigenom icke någon rubbning i Bankens nuvarande förhållanden föreslås, emedan den öfriga delen af Bankens vinst kan till lika belopp, som nu till inköp af silfver begagnas; 3:o beräknas tillgång i Statsverkets blifvande ännu outredde öfverskotter för åren 1827 och 1828 till
En million R:dr, som af vederbörande medgifvas dertill åtminstone böra uppgå, och hvarigenom det högsta behofvét af Tre och en half millioner utan svårighet kan erhållas; och det har förekommit mig att vid desse lycklige förhållanden till behållningar och säker inkomst, oberäknadt den i Statsförvaltningen icke uppenbarade tillgång af Fem millioner, alt alternativet till Stats l - Den 8 December c. m. 223 obligationers införande mera torde afse framtidens dolda fordringar, än de nu frarnstälde, hälst det går lätt att assignera på framtiden, då man tillsluter sin egen cassa.
Erfarenheten deraf har jag vunnit vid Riksdagar och sist den 1823, då ersättning uti RiksgäldsContorets obligationer meddelades de handlande för sjöförluster och uppbringningar efter min öfvertygelse, stundom på rättvisans bekostnad, likasom på Statens, hvilket visserligen icke hade medgifvits, om bevillningen derigenom måst ökas.
Skulle den olyckan inträffa att CreditSystemet med Statsobligationer införes, är jag öfvertygad att många ännu dolda utgiftsförslag komma i ljuset och mången beställsam
Molionair framträder med förtjenstfulla förslag för utgifter, som mindre säkert torde bestridas, då de skola godtgöras af framtiden allena.
Den mening, som de gäldbundne torde hysa, att det föreslagne StatsLånsSystemet ökar samhällscapitalet och alt införande deraf bereder lättnad för deras penningebehof i ett större rörelsecapital, anser jag mig böra möta med erinran om deras misstag, att nemligen ovedersägeligen delta System skall blifva dem, icke allenast utan nytta, utan äfven skadligt, då det ligger i öppen dag att tillgångar till Lån, som nu kunna hos Capitalister finnas, skulle tillstängas, då desse hos de gäldbundne uppsade deras fordringar och förvandlade dem till Statsobligationer.
Pen - X 224 Den 8 December e. m. ningeförlägenheten skulle otvifvelaktig! för de gäldbundne blifva mera tryckande, än den nu är, då tillgångar till
Lån bos enskilde inskränktes och de penningar, som emot Statsobligationer i RiksgäldsContoret inflöto, kunde dels längre tider blifva obegagnade, dels utgifvas i Hufvudstaden och de orter, der de Lånbehöfvande i låneväg icke deraf kunde hämta någon nytta.
Jag anser mig äfven emot införande af StatsLånsSystemet äga anledning att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på det omdöme derom, som vi hafva att af främmande Magter förvänta, då, efter ett mångårigt fredslugn och goda skördar, vi öppet bekänue att vi icke af egne tillgångar kunna bestrida våra vanliga Statsbehof; och då till omdömet derom orsakerne sökas, huruvida man skall tro sig finna dem i vanmagt eller misshushållning, befarar jag alt vårt hushållningssätt och utsträckningen af våra Statsbehof i fredstid skola verka menligt till Utlänningens omdöme om vår förmåga, i det fall att StatsLånsSyslernet måste antagas, hvilket deremot icke skulle föranledas deraf att en indragning i fredstid af några Tusende man Soldater genom vacancer och till lättnad i Statsutgifterne bifölles.
Måtte det SlatsLånsSystem, som hotar de större och på resourcer rikare Stater med faror för undergång, blifva för oss varnande exempel att i vår in - Den 8 December e. m. inskränktare krets icke ingå på samma bana oell icke hos oss införa ett sådant System, utan hellre sjelfve bära de oundviklige beskattningstyngderne, än kasta dem pä efterkommande; mätte vi njuta tillfredsställelsen öfver vårt handlingssätt och derigenom förtjena samtidens högaktning och efterkommandes erkänsla.
Att detta anförande måtte, till StatsUtkottet remitteras anhålles ödmjukligen.
Grefve Gyllenborg Johan Henning> bade ytterligare inlemnät följande, som upp* lästes:
I en tid då mati* genom anläggande och förbättrande af vägar och canaler, sorgfälligt sökt lätta communicationen i Provincerne, har det förekommit mig såsom en förgätenhet, att man icke sökt undanrödja svårigheterne för communication emellan södra Provincerne af Riket, Södermanland, Östergöthland och Småland m. fl. samt de Norra, Westmanland, Dalarne och Upland m. fl., då de vägfarande* under framfarten dessa Provincer emellan, oundvikligen måste begagna färjor, antingen vid Hjelmare sund i Södermanland, der öfverfarten stundom flere dagar å rad kan af storm hin3 H. i5 220 Den 8 December e. m. dras, eller vid Qvicksund i Westmanland, der strömmens häftighet ofta, under storm och högt valten, lagger hinder i vägen för fortkomst till och med flere veckor, i synnerhet om våren.
En obehindrad communication desse Provincer emellan är otvifvelaktig! en rättsfordran, då nu stundom händer, alt innevånare i södra Provincerne, som i handelsärender besöka de större höstmarknaderne i Arboga, Köping, Sahla, Westerås och Upsala, hindras att i behöflig lid, till desse marknader framkomma, då storm vid Hjelmaresuud ofta för dem vållar ett längre uppehåll.
Bredden af vattendraget vid Hjelmaresund, minst en half fjerdingsväg, hindrar väl möjligheten af broanläggning, ehuru vattnets djup icke är betydligt; men på något afstånd ifrån Q vicksunds färgställe förmodar jag, att en bro med sluss kunde anläggas.
En sådan skulle bereda allmän nytta, och hemställer jag derföre vördsamligen, om icke underdånig anhållan om undersökning, huruvida en sådan broanläggning kunde verkställas, samt, i sådant fall, om kostnadsförslags upprättande kunde bos Kongl. Majit anmälas, och föreslår jag, att utgifterne dertill må bestridas af anslaget till Strömrensningar, om det kommer att fortfara och hvilket de sednare åren synts hafva mera uppfyllt den enskildes, än den allmänna nyttans fordringar.
Att delta förslag må till Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskolten remitteras anhåller jag vördsammast.
Friherre Ridderstolpe } Fredrik:
I anledning af Grefve Gyllenborgs sist uppläste Motion, får jag äran vid handen gifva, att inom det mig Nådigst anförtrodde
Län en brobyggnad öfver det så kallade
Borgåssund ansetts för nyttig och blifvit föreslagen.
Då arrendet på den färginrättning, som emellertid utgör communicationsmedel öfver sundet, tilländalöper med innevarande år, hemställde jag hos KammarColIegium och StatsContoiret, att nämnde Arrende finge förlängas på blott ett år, för att under tiden kunna besöyja nödig Actieteckning lill brobyggnadens verkställande.
Denna hemställan afslogs likväl af nämnde Embetsverk af det skäl, alt gällande författning stadgade, det arrende af slik lägenhet borde ske på i5 år.
Jag har derföre nödgats underställa frågan Kongl.
Majrts Nådiga pröfning.
Detta har jag velat anmäla, för att visa, det LäneStyrelserne kunna, och icke böra försumma, att tillvägabringa nödiga communicationer, genom enskildes försorg, utan Statens betungande.
Den 8 December e. m. Herr Boij , Jolian Fredrik, anförde skriftligen:
Den ståndpunct på hvilken jag befinner mig uti samhället, såsom Chef för Kongl. Jämtlands Fältjägare Regemente, i förening med den som Representant för en stolt Nation, dicterar min anhållan, och gör det till en helig pligt och kär skyldighet för mig sjelf, att få för Eder gode Herrar och för våra MedStander framställa en tafla, mörk till sin natur, men hvilken det är Eder förbehållet att belägga med ljusare färgor, samt alt på samma gång sprida lycka och trefnad uti våra led.
Försynen eller ödet har anvisat det under mig varande Befäl en local för deras verksamhet, så väl i militairiskt, som ekonomiskt hänseende, hvilken i raport af det sednare ger fritt utrymme för deras tankeförmåga, och hvarvid de äga den njutningen att må hända genom en större bildning, som de varit i tillfälle att förvärfva, kunna gagna deras omgifning; men såsom motvigt härvid har den äfven pålagt det krossande bekymret, att icke ens äga den tarfligaste utkomst, och förgäfves sträfvar man efter målet af en sorts sjelfbestånd eller oberoende, äfven med ansträngning af de physiska krafterne, då händelserne dervid foga så oomkulstötliga hinder, som hos oss, nemligen att den fond, hvarpå existencen, och ofta ännu mer hedren. t beror, är så ringa, att den, mine Herrar! säkerligen icke allenast väcker
Eder förundran, utan, må Ilända, Ufven ädlare känslor.
Jag känner allt för val, att det ensamt är det kalla förnuftet, som skall skåda och bedömma; men jag känner äfven och anser mig lycklig, då jag äger det hopp, att ett lidande, det må vara tillkommit af en eller annan ordsak, bos Eder, mine Herrar! finnér varma deltagare, och apellerande till så väl Statsmannen, som den känsliga, varma och rättsinnige medborgaren, liar jag äran anföra våra närvarande årliga löneinkomster, sedan dervid räntorne för accorderne äro afdragne: min egen — under nära 5 års Chefskap — mindre än intet.
Att utveckla detta särskilta förhållande, är icke här ledande till mitt ändamål.
ÖfversteLieutenanten ....
84o R:di B:co. i:ste Majoren 362 ,, 2:dre Majoren 85 „ RegementsQv^rtermästaren .173 „ i:ste Adjutanten 187 „ 2:dre Adjutanten 146 ,* En Capitaine 206 „ — — 207 Den 8 December e. m.
En Lieutenant .... 120 R:dr B:co — T— .... i32 99 —■ — . . . . 144 M — — ./. . . 115 99 — .... 125 99 — — .... 169 99 — — .... no 99 — — ....
113 99 — — ....lil 99 —« — ....
169 99 '—■ .... l42 99 — — .... 87 99 —. — ....
IO7 99 En UnderLieutenant 173 99 — — 95 99 — ~ 98 99 — - 98 99 En UnderOflicer ... 3o 99 ■— — ... 49 99 —i — ... 33 99 — — ... 54 99 — . . . 42 99 — — ... 3a 99 — — ... 37 99 — — ...41 99 — — ... 44 99 —■ — ... 43 99 —■ — ... 53 99 — ... 32 99 — •— ... 27 99 — — ... 27 99 — — ... 38 99 Den 8 December e. ni.
En Unde!
Officer a4 R-dr B:co. 29 „ 27 25 „ 46 » 3i „ 22 „ 38 21 24 26 27 11 11 99 99 99 99 99 99 99 Ridande Jägarnes aflöning är uti samma förhållande med desse.
För vidlyftighet e n undgår jag upprepa dem.
Desse inkomster, under alla tider och å alla ställen inom Scandiens landamären, otillräcklige för existencen, hafva varit det ännu mer derigenom, att sednaste missväxtår skuldsatte
Befälet för en icke mindre Summa än 8000 R:dr B:co för Undsättningsspanmål, som det, besynnerligt nog, lyckas oss alt till större delen dels afliqvidera och dels betacka genom nästan omensklig stränghet vid. inbetalningar till Regementets DistrictMagazin.
Endast genom den fasta föresatsen att bistå hvarandra i nöden, och då, äfvensom under glädjen räcka hvarandra handen, un - Den 8 December e. m. der medvetandet att hvarje handling haft ett ädelt syftemål, har det lyckats oss hittills afböja naturens ordning, som pekat på fullkomlig upplösning; i längden kunna sådane konstigt uppstapplade systemer med så ofullkomliga grundvalar ej bära sig; sjelfva sorgen skulle vara tillräcklig att förin-» ta dem, och örn ej hoppet att vår Nådiga Konung och Rikets Ständers Representanter skulle ömma för denna deras Krigares belägenhet i Fjällen, vöre vår, såsom jag tror af Embetsman inom Scandiens landamären den mäst vanlottade, — en verklig afgrund.
Känslan vid att begära understöd, tillhör icke krigaren, men hade Ni, ädle Män! som jag inträngt uti deras hyddor, och läst den ofta dolda tanken i deras inre, och hade Ni som jag samma vänskap och fö i - hindelser till dessa Vapenbröder, medvetandet af att döden uti sina tusenfaldiga former är för dem ett intet mot den jämna och eviga striden med behofvet, du skullen J ädle Män ursäkta och befrämja denna min Motion, som har till afsigt att anhålla det Rikets Ständer måtte anslå, till fyllande af detta omtalade behof, en för ändamålet lämplig fortgående Summa, beräknad från och med 1829 års början intill dess, som vi hoppas, den af Kongl. Maj:t Nådigst föreslagne, högst behöflige Löneförbättring för Armeen blir af Rikets Ständer beviljad.
\ Den 8 December e. m.
233 Om remiss till behörigt Utskott och, om så erfordras, till de öfrige Stånden anhåller jag vördsammast.
Åf den 29 sistlidne November: N:o 3.
I anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Remiss, angående sökt befrielse från tiondes utgörande, för Alun-tillverkningen vid Loweis Bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vid Degcrhaunis Lastageplats på Öland.
N:o 4' I anledning af Kongl. Majlis Nådiga Remiss uppå Fendriken L. W. Munthes underdåniga besvär, rörande ulbekommaude af skogsåverkan böter.
N:o 4- 1 anledning af väckte Motio ner om rättighet, för BankoFullmägtige, med särskildt afseende på det nu inträffade coursförhållandet, att vidtaga aila till ändamålet ledande anstalter, om Silfver-köp, som med Bankens säkerhet kunna vara för-' enlige.
234 Den 8 December e. tn.
Af den 2 dennes: N:o i.
Angående antagande af 4 Canzlister, med lika många arfvoden.
Innefattande hemställan, alt RiksStåndens Canzlier måtte åläggas, att, då ett mål lill 2:ne eller flere Utskott remitteras, till hvardera af dessa Utskott aflemna ett tryckt eller skrifvit exemplar af den handling, hvars remiss åberopas.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till iooni aftonen.
In fidem Protocolli, j O. J. Lagerheim.
Som Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken icke var närvarande, tog Herr Grefve Lewenhaupt, Gustaf, såsom älste närvarande Grefven, Klubban, samt öppnade plenum.
Den io December f. m. 235 Justerades Sex ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 8 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut.
Herr Bråkenhjelm , Pehr Reinhold, uppläste följande:
Ridderskapets och Adelns beslut uti Plenum den 8 dennes, i frågan om Herr d’Orchimont’s rättighet att begagna den honom tilldelte inträdespollet, för att på Riddarhuset intaga säte och stämma efter sin aflidne fader, anhåller jag att få anföra följande:
Ridderskapet och Adelil lärer vara föga belåtet med den enda åtgärd vid detta mål, hvartill Rikets Ständers ConstitutionsUtskott, enligt 55 §.
Riksdagsordningen, är berättigadt, emedan dervid den förlägenhet ingalunda är afhjelpt, hvarutinnan det Höglofl.
Ståndet vid denna frågas afgörande sig befunnit; så antages, att, såsom jag äfven hört yttras af dem, som påkallat frågans omedelbara remiss till ConstitutionsUtskottet, Ridderskapet och Adeln väntar sig, det ConstitutionsUtskottet, såsom i högsta instansen utöfvande Rikets Ständers andel i den Grundlagsstiftande magten, skall öfver sjelfva hufvudfrågan sig yttra; och är det emot ett sådant ConstitutionsUtskoltets inblandande uti enskilde Riksdagsfrågor, i någon annan 236 Den 10 December f. ni. ordning eller under någon annan form, än uti RiksdagsOrdningens ap:de §. föreskrifves, som jag härmedelst mig reserverar.
Principen är klar och enkel, samt utgör första vilkoret för borgerlig frihet; den heter:
Lagstiftande och lagskipande magt 1’å ej hos en och samma, concreto eller moraliska, person förenas.
Denna stora och vigtiga, men, såsom allt stort, enkla grundlag finnes uti Riksdagsordningen och RegeringsFormen på flere ställen tydligen uttryckt; men häremot ligger i rak motsägelse, att samma auctoritet, som stiftar grundlag, skall den i enskilda, om än aldrig så tvistiga, fall tillämpa.
Då vidare Regeringsformens 83 §. uttryckligen förbjuder all förklaring af Rikets grundlagar i hvarje annan, än föreskrifven lagstiftningsväg, synes mig detta tydliga förbud, jemfördt med den här ofvan åberopade, af våra grundlagar lika tydligt stadgade, af hvarje tänkande varelse allmänt antagne princip, bestämdt förklara, att ingen auctoritet , ingen magt på jorden finnesj som äger att j för tillämpningen på enskilda fallj våra grundlagar förklara.
Detta stadgande är äfven uti RiksdagsOrdningens 83 §. tydligen uttryckt, då det heter: ”Efter de”ras ordalydelse skola de i hvarje enskildt ”fall tillämpas;” genom dem ligger den enda absoluta magt, den enda oinskränkta magt, som uti ett fritt samhälle kan och Den io December f. m. bor finnas, förvarad hos lagen.
I dessa enida ord, mine Herrar, ligger ju den yttersta garanti för vAr fria samhällsförfattning.
Gör ConstitutionsUtskottet, eller hvilken annan auctoritet som heldst, lill våra grundlagars tolkare, och vi skole snart se magten och våldet å den ena sidan, sjelfs» våldet och passionen å den andra, inför denna allsvåldiga Areopag drifva sill gäckande lek med vår frihet.
Man åberopar exemplet af Konungens Högsta Domstol, hos hvilken UnderRätterne äga begära lagförklaringar uti tvetydiga fall; men grundlagen förbjuder ej, utan tvärtom tillåter en sådan förklaring; och hvad lagstiftande magt utöfvar väl derigenom Konungens Högsta Domstol?
Dessa förklaringar blifva ju sedermera framlagde till Rikets Ständers granskning, för att af Konung och Ständer gemensamt stadfästas eller upphäfvas, utan att Konungens Högsta
Domstol dervid äger någon den minsta del uti afgörande rätten.
Mine Herrar! jag öfverlemnar till hvar och en bland Eder att bedöma rigtigheten och den stränga nödvändighet, som ligger uti dessa slutledningar.
Min ungdom och oerfarenhet anstår det kanske illa, att offentligen förklara mig emot ett RiksStånds beslut.
Men den frihet mitt hjerta dyrkar, och för hvars försvar milt lif voro blott ett alltför ringa offer, ålägger mig här i förväg offentligen förklara, att jag alltid måste anse ConstitutionsUtskottet med en a38 Den to December f. m. profaneronde hand hafva vidrört den heliga rolen för vår [medborgerliga frihet, i samma ögonblick, 'sorn detta Utskott befattar sig med afgörandet af hufvudfrågan, huruvida Herr dorchimont bör få bibehålla den honom tilldelte Inträdespollet, eller ej.
Jag anhåller få förena mig med Herr Bråkenhjelm i den af honom nu uppläste reservation.
Hans Excellence Herr Grefven och L,andtMarskalken ankom, och emotlog klubban af Grefve Lewenhaupt.
Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i BancoUlskoltet, efter N:o 642 Herr von Becker, Carl Johan; och befanns dertill hafva blifvit utsedd:
N:o 1947* Herr Odencrantz_, Carl.
Upplästes Högvördige PresteStåndets ProlocollsUtdrag af den 1 dennes, innehållande remiss till StatsUtskottet och communication med de öfrige RiksStånden af Professoren och Contracts-Prosten S. P. Bexells samt Kongl.
ÖfverHofPredikanten m.m.Doctor J. J.
Hedrcns Motioner, angående anskaffande af tjenlige Sessionsrum vid Riksdagarne, så väl för de 3:ne OfrälseStånden, Den io December f. m. 23g sorn ock för Rikets Ständers Allmänna Utskott m. m.; ock blefvo de båda, ProtoeollsUtdraget åtföljande, Memorialen äfven uppläste.
För mili del får jag så mycket heldre understödja ifrågavarande Motion, som jag sjelf ernat framställa ett dylikt förslag.
Jag vill blott härvid göra ett tillägg.
Det är ej nog, att Utskotten erhålla rum, der de kunna sammanträda vid Riksdagarnes början; det är äfven nödigt, att de hafva Bibliothek i de ämnen, hvarom de rådpläga.
Sålunda borde
ConslitutionsUtskottet förses med alla de Grundlagar, Sverige från äldste tider haft; äfven vore väl, om Utskottet ägde andra Länders Chartor och Grundlagar.
BevillningsUtskottet behöfde de fordna BevillningsFörordningarne, för att jemföra dem sins emellan och med den närvarande, samt derigenom af erfarenheten hemta råd vid uppgörandet af nya Förslag.
Lagutskottet borde hafva en samling af alla Lagar och Författningar i Riket uti de ämnen, som tillhöra dess handläggning.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet framför allt behöfde serskildta rum till hysande af de otaliga Ekonomiska Författningar, utan hvilkas ägande Utskottet ej kan utarbeta någonting fullkomligt.
Jag anhåller, att desse anmärkningar måtte få åtfölja remissen af ifrågavarande Motion lill vederbörligt Utskott.
Tillika får jag vördsamt hemställa, om icke den del,af Motionen, som rörer RiddarhusTomten, bör genast remitteras till RiddarhusUtskottet.
Jag förmodar, att det nu uppläste ProtocollsUtdraget från Högvördiga Preste-Ståndet kommer att hvila på bordet, innan remiss deraf till Utskott beslutes.