Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ceder ström har förmodligen ej afhört uppläsningen af Bevilln.Utsk:s betänk. som säger, att K. propos. ej innehåller hvad rubriken upptager, utan handlar blott om restitution af en bevilln., som skall vara de utrikes beskickningarne ålagd utöfver hvad bevilln.förordn:n egentligen åsyftar.
Hvilket Utsk. skall till R.
St. ingifva utlåt. öfver proposrn, om ej Bevilln.Utsk. ?
Hvilket annat
Utskott skulle göra det?
— Rubriken på den K. proposrn är tydligen, att de utländske beskickningarne skola befrias från bevilln. för den del af lönen som af Norrska staten bestås.
Nu frågar jag, hvarföre kan ej Bevilln.Utsk. svsselsätla sig med frågan?
— Den remitteras törhända till StatsUtsk.
Vi böra då fä den tillbaka, men vi få ej behandla den i plenum.
Hr von Hartmansdorff, Au g: Redan vid förra riksdagen förklarade Bevilln.Utsk. genom ett mern. sig ej anse något stadgande om bevillning af de Norrska medlen kunna äga rum.
Bevilln.Utsk. hai’ således redan en gäng erkänt, att den skatt, som blifvit tagen af Norrska medlen, varit oriktig.
Efter min tanka hade det ifrågavar. ämnet ej behöft komma under R.
St:s pröfning utan denna fråga hade kunnat, likasom alla andra restitutionsfrågor, af vederbör. myndigheter behandlas, uppå derom af målsägande gjord framställning.
Men då Konungen likväl, af särdeles grannlagenhet i penningeärenden, öfverlemna! ärendet till R.
St:s pröfning, så tror jag att saken ej kan af Bevilln.Utsk. behandlas, utan bör af StatsUtsk. upptagas, emedan det är fråga om återlemnande från svenska statskassan af medel, som dit orätt influtit.
Jag tror således, för min del, Bevilln.Utsk. hafva rätteligen återlemna! frågan; och jag hemställer att den måtte remitteras (ill StatsUtsk.
Hr Gr. o. Landtm, fästade R. o.
Ad:s uppmärksamhet, derpå, att ifrågavar. nåd. propos., då den hos R. o. Ad. förevar, blef Den 19 Januari e. m. 205 uppå de nu af Hr von Hartmansdorff anförde skäl remitterad till StatsUtsk., samt hemställde på grund deraf, om icke R. o. Ad. äfven nu ansäge densamma tillhöra StatsUtsk:s behandling.
Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 7 med återlemnande af en utaf Lars Rasmusson frän Götheborgs och Bohus län väckt motion, att nya oktrojer icke mätte för privatbanker utfärdas samt att hypotheks-föreningarne jemväl må i framtiden upphöra, ansåg R. o. Ad. berörde motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s behandling.
Då nu föredrogs LagUtsk:s utlåt.
N:o 4, i anledn. af väckt motion, ang:de föreskrifters meddelande i afseende på beskaffenheten af länsmäns fullmakter, ansåg R. o. Ad. ifrågavar. af riksdagsfullm.
Petter Pehrsson frän Jönköpings län väckta motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s behandling.
Föredrogos och begärdes på bordet följande från LagUtsk. inkomna utlåt:n och mern.: i N:o 5, i anledn. af väckt motion, ang:dc upphörande af den s. k. offringen till Presterskapet; N:o 8, i anledn. af väckta motioner, ang:de upphörande af likstol m. m.; N:o 9, i anledn. af väckta motioner, ang:de utsträckning af kust-allmogens rättighet att idka utrikes sjöfart; N:o 10, i anledn. af väckt motion, äng:de rättighet till kyrkostugors uppförande å kyrkovallarne: samt N:o 11, om arfvoden för ökad cancelli-personal.
Anmältes till bordläggning nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåt:n och betänkm, nemi. från Stats-Utskottel:
INT:o 17, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 3; N:o 18, i anledn. af väckta motioner att de extra anslag, som af R.
St. för allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under 4 år; N:o 19, i anledn. af väckt motion om inköp för statens räkning af hälften utaf de bruksägaren Elsvik tillhöriga silfvergrufvor i Lindes socken af Orebro län.
N:o 10, med hemställan om afskrifning af 2:ne från banken utgifna odlingslån.
N:o 1, i anledn. af verkställd granskning öfver R.
St:s just.- ombudsmans embetsförvaltning under den sedan sista riksmöte förflutna tid. 206
Den 19 Januari c. m. N:o 2, i anledn. af väckt motion ang:de förändring af den i K. förordn. d. 16 Nov. 1841 för fylleri och dryckenskap bestämda påföljd.
N:o 3, i anledn. af väckt motion, ang:de dels förändring i tiden för de s. k. smäprotocollens insändande till hofrätterne, dels ock utvidgning af samma prot.
N:o 6, i anledn. af väckt motion, ang:de ändring i förfatlningarne om bysättning.
II. R. o. Ad. åtskildes kl. j lill 11 e. m.
Lördagen den 22 Januari 1848.
Justerades 5 prot.utdr. för d. 19 samt pleni-prot. för d. 12 dennes.
Öppnades, Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i BankoUtsk. efter N:o 287 Frih.
Rappe, Axel Ludvig; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 792.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot att uti BankoUtsk. inträda under ordinarie ledamoten N:o 1 Frih.
Oxenstjerna af Eka, Carl Gabriel, beviljad 3:ne veckors ledighet, räknad från d. 24 dennes; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 214.
Hr Nordensvan, Otto.
Äfvenledes öppnades Hrr Electorers lista vid val af en suppleant i Coust.Flsk. efter N:o 114.
Frih. Hummerhjelm, fullm.
Frih. Åkerhjelm, Johan Carl; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 124.
Företogs val af en Bänkman inom 6:te Bänkm:s-afd:n. efter N:o 287.
Rappe, Axel Ludvig; och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: N:o 279.
Cederström, Claes Rudolf.
Hr Hjerta, Lars anförde skriftligen:
Som tryckta exemplar af K.
M:s nåd. skrifvelse med förslag
Dea 19 Januari.
207 till förnyad tulltaxa först i gar blifvit utdelade till Ståndets ledamöter, och de skrifna exemplaren af samma handling varit begagnade för expedition af remissen, så att det svårligen låtit sig göra att förr än i dessa dagar taga en närmare och fullständig kännedom derom; så anhåller jag att nu få framställa några anmärkn:r vid samma förslag, för att underställa dem Bevilln.Utsk:s skärskådande.
De principer, hvilka äro framställda såsom utgångspunkter för det nåd. förslaget, äro enligt min tanka sä riktiga, att så väl den stora konsumerande mängden i allmänhet, som flertalet af näringsidkare, skola finna sig väl af deras tillämpning.
Långt ifrån att uppträda mot dessa principer, är det just under önskan att se dem konseqvent tillämpade, som jag ansett nödigt att fästa uppmärksamhet på några fall der de utan antagliga motiver synas blifvit frånträdda i besluten om sjelfva tullafgifterna och det på ett sätt, hvarigenom icke blott konseqvensen i systemet uppliäfves, ulan äfven så väl konsumenten som näringarna komma att sakna en stor del af de fördelar för det allmänna, hvilka Styrelsen utan tvifvel åsyftat med förslaget.
För att till en början göra sig reda för sjelfva den stals-ekonomiska synpunkt, hvarifrån Styrelsen härvid utgått, äger man naturligtvis att taga till ledning det stats-rådsprot., som är den K. skrifvelsen vidfogadt, och hvari såväl sjelfva förslaget, som motivcrna finnas framställda af chefen för finansdepart:tet.
Man finner der, pag.
11 af den tryckta handlingen, att föredragande depart:s-chefen ansett sig böra, för den blifvande taxe-regleringen, und. föreslå antagandet, såsom allmän hufvudgrund, af en oinskränkt handelsfrihet, hvarvid, förmodligen till utmärkande af det tillstyrkta tullsystemets väsendtliga karaktär och tendens, ordet ”oinskränkt” finnes betecknadt med särskild stil.
Då, efter det vanliga språkbruket, en oinskränkt handelsfrihet torde få anses betyda en handel fri från alla inskränkningar, så skulle, i och för sig sjelf, nyssnämnda ordställning äfven gifva anledn. till den förmodan, att styrelsen föreslagit, såsom allmän hufvudgrund, jemväl tullfrihet, emedan tullafgifter göra en inskränkning i handelsfriheten, och om de äro mycket höga, stundom hafva samma verkan som förbud.
Man finner visserligen straxt efteråt, att en så beskaffad handelsfrihet, nemi. utan alla inskränkningar, icke varit åsyftad, och den ifrägavar. ordställningen har således icke något inflytande i hufvudsaken; men för den händelsen, alt Bevilln.- Utsk. skulle ämna följa den af Ilr chefen för finansdepart:lct gifna ledning vid uppställningen af motiverna till den blifvande tulltaxan, torde det vara skäl att undvika den anmärkta oegentligheten i uttrycket.
På pag. 4 af den tryckta handlingen finner man att K. M., under d. 23 Mars innevar. år uppdragit åt cheferne för civil- och linansdepart.-n, presidenten i com.colhm, general-tulldirektören, samt kansli-depart:s-chefen i general-tullstyrelsen, att uppgöra förslag till förnyad tulltaxa, ”efter nödiga upplysningars inhemtande af sakkunnige personer,” dervid borde bland annat iakttagas, att införselsafgifterne blefve bestämda med hänsigt å ena sidan till konsumen - 208 Den 22 Januari. ternes billiga fordringar, och å den andra, till det skydd, som inhemska producenter och tillverkare, under nuvar. förhållanden skäligen kunde påräkna.” — På pag.
19 förekommer ock att, ”till nödig ledning vid granskningen af sjelfva tulltaxan och föreslåendet af de förändringar deri, och de dertill hörande underrättelser, som kunna finnas af behofvet påkallade, upplysningar, inhemtade af vederbör. tulladministrationer härstädes och i Götheborg, samt i öfrigt meddelade af vetenskapsmän, handlande och näringsidkare, ronde varornas värden, art och lämpligaste förtullningssätt m. m. blifvit af beredningen begagnade”.
Då af dessa tillkännagifvanden kan hemtas fullt skäl till den förmodan, att den omförmälda beredningen icke uraktlåtit, att af de trafikerande och andra sakkunnige förskaffa sig fullständig kännedom om, i hvad mån samtlige de i tulltaxan upptagna artiklar kunna ingå, dels i den omedelbara förbrukningen, af konsumenterna, dels ock såsom materialier i landets industri, så måste det äfven vara representationens rätt och pligt att tillse huruvida sådana upplysningar blifvit begagnade pä ett sätt, att den föreslagna förändringen af nuvar. tullagstiftningen kommer att leda till den fördel för det allmänna, som borde vinnas.
Under erkännande att sådant i flera fall ägt rum, är det likväl mängas öfvertygelse, att de föreslagna tullbestämmelserna å flei a andra, och deribland några de allra vigtigaste artiklar, stå i strid, dels mot vissa allmänt kända faktiska förhållanden, hvilka kanske icke hade bordt förbises, dels ock mot de antagne allmänna hufvudgrunderna.
Till närmare utveckling af nyssnämnde allmänna hufvudgrunder, har chefen för finansdeparptet åberopat en af 1839 ars tullcomité uppställd klassifikation, enligt hvilken utländska varor, vid införsel i riket, borde antingen befrias frän tullafgift, eller beläggas med en mer eller mindre hög taxa.
Bland de varuslag, för hvilka denna comité ansett tullfrihet böra äga rum, förekomma, under 4:de punkten, sådane råvaror och enkla beredningsämnen för näringarne och konstfliten, som äro af mera produktiv beskaffenhet, eller i hvilkas förädling ingår ett större arbetsvärde.
Deremot finnes ett annat slag af artiklar, om hvilka comitén icke utlåtit sig, huru de borde betraktas, fastän de äro af det allra största inflytande på landets egna näringar, och följaktligen förtjenar att blifva föremål för den noggrannaste pröfning: nemi. alla sådana varor, som, lill en del förädlade, likväl icke omedelbart förbrukas af den egentliga konsumenten, innan de undergått en ytterligare bearbetning; och det är egentligen några af dessa artiklar, i afseende hvarå det afgifna förslaget synes mest bristfälligt.
Detta inträffar synnerligen i afseende på alla de särskilda artiklarne under rubriken garn, hvilket af det efterföljande skall ådagaläggas.
Sedan införseltull af 25 procent å varuvärdet blifvit, enligt hvad af stats-rådsprot. synes, i allmänhet antagen såsom maximum af tullbestämmelserna för till förbrukning färdiga artiklar, och hvilken grundsats jemväl tillämpas i afseende på väfnader, har Hr chefen för finans - Den 22 Januari 209 nansdeparfitet, såsom nian ser af den tryckta handlingen pag. 33, i afseende pä art. kvitt bomullsgarn, yttrat att nyssnämnde tullprocent (25 procent) ”dock icke skäligen lärer böra tillämpas å en vara sorn, ehuru i icke ringa män förädlad, likväl utgör eli råämne för den håde såsom fabriksnäring och husslöjd inom landet vidt utsträckta tillverkningen af bomullsväfnader.”
Ingenting kan vara statsekonomiskt sannare eller mera tillfredsställande, än denna åsigt.
Den är sä sann, att enhvar obestridligt mäste inse, att om samma tull sättes pä den vara, ”sorn utgör råämne för en fabriksnäring och husslöjd”, och på produkten af denna fabriksnäring eller husslöjd, så saknar den sednare allt särskildt skydd af tullagstiftningen samt befinner sig i en försvagad ställning emot dess utländska medtäflare, samt detta i samma män mera, sora de utländska läflande produkterne kunna med någon fördel utgöra föremål för smuggling.
Det vill här med andra ord säga, att om tullen pä bomullsgarn är lika hög med tullen på bomullsväfnader, sä mäste den inliemske väfvaren hafva den största svårighet att täfla med de utländska väfnadsartiklarna, vid hvilkas införande tullförfattningarna dessutom lättare kunna eluderas, än sådant kan ske vid införsel af garn.
Skulle åter tullen på garn sättas högre i procent af värdet än tullen på väfnader af samma slags garn, så är det klart, att man derigenom med ens gifvet' dödsstöten ät hela den väfnadsindustri, hvarmed både fabrikerna och husfliten sysselsätta sig, emedan utländska väfnader i sådant lidi äfven med ordentligt betalande af den åsätta tullafgiften, alltid måste kunna säljas till lägre pris än de inhemska, hvilkas råämne blir dyrare.
Hr deparhts-chefen har på här ofvan anförda grund ansett sig böra föreslå 5 sk. tull för allt hvitt bomullsgarn, såsom utgörande, i hans tanka, mindre än 25 procent pä rätta värdet deraf.
Af det följande torde utredas huru detta antagande förhåller sig till verkligheten.
I sådant ändamål torde det tillåtas mig få bilägga remissen af detta mitt yttrande till Bevilln.Ulsk. en af härvar. affärsmän uppgjord kalkyl öfver kostnaden af Engelskt bomullsgarn af 3:ne sorter, nemi. den Irsta af Nro 8, 10 och 12, den 2:dra af N:o 26 och den 3:dje af Nro 30.
Af denna kalkyl uppgjord efter priserna för år 1840, och grundad på verklig faktura, befinnes det, att priset pä 1000 Engelska skålpund s. k. oblekt watergarn af Nro 8, 10 och 12 efter 6 } pence per ti utgjorde brco rrdr 312: 23. 11, samt Tull och alla omkostnader 225: 19, — priset ä 1000 Soblekt watergarn af Nro 26 å7J pence 393: 30.
— Tull och alla omkostnader derå 215: 10. 7. Priset å 1000 ti watergarn
Nro 30 å 8| pence 44.3: 36.
— Tull och alla omkostnader 215: 10. 7. Priserna på den Engelska varan, äro här upptagna efter fakturor för år 1846; men för att icke gifva anledn. till den förmodan att en period här blifvit vald dä garnet stått särdeles lågt, täger jag mig friheten tillika bifoga en med sista tisdags-posten hitkommen trvckt 2 H. ^ 14 210 Den 22 Januari. priskurant, daterad Manchester d.
4 Januari 1848 och således blott 18 dagar gammal. *) Den visar, att oblekt garn, som svarar mot det här i riket spunna eller s. k. god secunda, från N:is 4 lill 12 står för s. k. mule och medio till 6 pence, och för watergarn 6 å 61 pence, således icke högre men väl i några fall lägre än det för samma sorter i kalkylen uppgifna, oaktadt det bekanta höga pris, hvartill bomullen för närvar, är uppdrifven och varit det hela hösten i anseende till förra årens felslagna skördar.
På samma sätt förhåller det sig äfven med priserna pä de högre numrorna.
Af den ifrågavar. kalkylen visar det sig dä, att för de förstnämnda gröfre sorterna garn är tullvärdet i taxan utsatt till 2 j aleis gånger det rätta värdet, eller inköpspriset; Att tullen jemte handels- och sjöfartsfonds-afgiften är öfver 47 procent af samma värde.
Tolag, stämpel, våg- och packhuspengar 8-^ procent.
Engelska speser, Sundsk tull m.m. öfver 161 procent. eller alla kostnader sammanlagda .
. 71 § procent af inköpspriset i England.
Detta öfverensstämmer också i det närmaste med den omständigheten, att prisernc pä samma slag af bomullsgarn, sorni England kostade för 1000 U 312 r:dr 25 sk. 11 rst., voro vid samma tiel i Götheborg 499 r:dr 8 sk. och i Stockholm 532 r:dr 24 sk.
Ä N:o 26 befinnas samtliga kostnaderne enligt samma kalkyl uppgå tillhopa till 53 procent af det rätta värdet.
Vill man vidare jemföra dessa tullomkostnader med den afgift som erlägges för hvitt bomullgarn i Tyska tull föreningens stater, och hvilken utgör för en centner om 110 U- i Svenskt mynt 5 r:dr 24 sk. b:co, så befinnes det, att tullomkostnaderna härstädes äfven efter den lägre tullsatsen af 5 sk. b:co skålpundet med tillagda speser m. m. utgöra nära tre gånger så stort belopp som afgiften i Tyskland der inga extra omkostnader komma i fråga.
Ifrån 40 lill 60 procent är således det premium som den Svenske garnspinnaren äger att påräkna å olika slag af garn, utöfver den förtjenst, sorn den engelske spinnaren har, och hvilken alltid måste antagas vara någon, då det är bekant att bomullsspinnerierna äfven i England äro ansedda såsom en vinstgifvande fabriksgren hvarpå mången samlat stor förmögenhet.
Det bör iakttagas, att vid denna beräkning omkring 10 procent äro afdragna från den förut specifikt framställda kalkylen, för att emotsvara de speser och den fraktkostnad som äfven råvaran bomull måste vidkännas, till omkring |:delar af hvad de utgöra för garnet, hvilket afdrag bör vara mer än tillräckligt i förhållande till varornas olika värde för lika vigtqvautilet.
Det bör härvid nämnas, att, enligt hvad jag har anledn. att tro, samma kalkyl som nu af mig blifvit åberopad, redan förut blifvit till beredningen öfverlemnad och således varit för dess ledamöter att tillgå.
Men dessutom förekommer särskildt, att i 1839 års tullcomi - ■) Denna priskurant, som till Utsk. aflemnats, är ej i prot. intagen.
Den 22 J a n u a r i.
211 tes tryckta handlingar, hvilka man finnér hafva hufvudsakligen legat till grund för beredningens pröfning af tulltaxan, finnes en af lärftskramhandlaresocieteten i hufvudstaden till comitéen ingifven skrift med kalkyl å verkliga kostnaderna att införskrifva Engelskt bomullsgarn, och att samma kalkyl lemnar ungefärligen enahanda resultat, som den af mig framställda beräkning.
Hr chefen för finansdepartitet sjelf framställt den grundsatsen i afseende på den ifrågavar. artikeln, att en så hög tull som 25 procent ”icke skäligen lärer höra tillämpas på en vara, som ehuru i icke ringa män förädlad, likväl utgör ett råämne för den både såsom fabriksnäring och husslöjd inom landet vidt utsträckta tillverkningen af bomullsväfnader”; en grundsats, hvilken är fullkomligt riktig och af sa vital beskaffenhet, att dess vidhållande ovillkorligen måste bestämma om lif eller död för hela den vidsträckta näring, som bcdrifves medelst bomullsväfnads-slöjden, när utländska bomullsväfnader få inkomma mot 25 procents tull, hvilket icke tål någon påökning så vida ej smuggling i stor skala skall befordras; när, säger jag, Hr chefen för finansdepartitet framställt denna rikliga grundsats inför Konungen såsom ledning för sitt förslag, sä väcker det någon förundran, att Hr föredraganden likväl, i och för pröfningen af en så hufvudsaklig artikel hvarken fästat uppmärksamheten på den vid tullcomitéens betänk, fogade kalkyl som lärftskramhandlare-societeten inlemnat, eller synes hafva af samma kalkyl lemnat någon anledn. att sjelf närmare underrätta sig om förhållandet.
Af stals-rådsprot. kan man icke sluta till annat, än alt hela frågan om utrönande såväl af priset på Engelskt bomullsgarn, som af verkliga kostnaderna för dess införskrifning enligt nuvar. tullbestämmelse, eller, med andra ord, af sjelfva den faktiska hufvudomständighet, hvaraf tullafgiflens bestämmande egentligen borde bero, blifvit af Konungens samtlige rådgifvare helt enkelt förbigången; ty om felaktigheten i
Hr föredragandens uppgift blifvit genom undersökning utrönt, så är det knappt tänkbart, att ej sådant äfven skulle blifvit af någon bland
Hir stats-råderne anmärkt till prot., helst när fråga ej var om en småsak utan om den mest maktpåliggande inom hela manufakturindustrien.
Den stora löslighet, hvarmed ämnet sålunda synes hafva blifvit likasom pä höft behandlat, visar sig än ytterligare, då Hr föredraganden efter att sjelf hafva framställt den nyssnämnda grundsatsen, att det icke går an att belägga bomullsgarn med så hög tull som 25 procent, derefter omedelbart tillagt följande märkvärdiga mening : ”så och enär, enligt officiell gjord anmälan, en bomullsspånadsfabrik, hvarest de finare garnsorterna, eller de öfver N:o 26, hvilka tillförne ej i allmänhet vid de inhemska spinnerierna åstadkommits, äro afsedda att tillverkas till en årlig qvantitet, som vida skulle öfverstiga den hittills varande importen deraf, nu är under anläggning, hvarföre ock en eljest af den stora förbrukningen påkallad nedsättning i den å berörda slags garn gällande införselstullen icke nu synes böra föreslås.”
Hr föredraganden har således först erkänt, att det för väfveriernas skull icke går an att belägga garnet med 25 procent och vidare, att den stora förbrukningen af garn påkal 14* - Den 22 Januari. lar en nedsättning, men den omständigheten att en enskild person eller bolag förklarat sig hafva för afsigt att anlägga ett nytt garnspinneri har utgjort en tillräcklig anledn. att utan vidare betänkande frångå grundsatsen.
Ilä den omständigheten, att garn skulle komma att spinnas inom landet tillräckligt för behofvet, utgjort skälet hvarföre en eljest såsom angelägen ansedd tullnedsättning ej blifvit föreslagen. men Hr föredraganden, och jemte honom äfven samtlige öfrige ledamöterne af stats-rådet hafva tydligen förbisett det väsendtliga i frågan, nemi. alt väfnadsindustrien må hafva tillgång på garn till ett sådant pris, att icke täflan med utländska bomullstvgsfabrikanter för dem blir omöjlig, men att då det ifrägavar. slaget garn ej tillverkades vid mer än en fabrik, så lära dess ägare icke nedsätta sitt pris under det högsta möjliga, som de genom den öfverdrifna skyddstullen kunna erhålla.
Min mening är icke alt nu ingå i närmare bedömande, i hvad mån denna frågas behandling vid föredragningen visar den noggranna omvårdnad om eller afseende på det allmänna intresset framför några fa enskildes, som billigt kan fordras, förutsatt att de af mig framställda anmärkn:r finnas grundade; men deras framställande bör åtminstone kunna utgöra en giltig anledn. för Bevilln.Utsk. och Ständerna, att egna åt denna punkt en sorgfälligare uppmärksamhet, än den synes hafva tillvunnit sig hos Konungens rådgifvare.
Lyckligtvis är jag i tillfälle att härvid tillika intyga, att andra artiklar förekomma i afseende hvarå det allmänna intresset icke blifvit eftersatt för det enskilda.
För 2:ne är sedan anlade jag, tillsammans med en annan person, här i hufvudstaden en fabrik för tillverkning af svafvelsyra, hvilken likasom det tillämnade bomullsspinneriet i Götheborg afsåg alt kunna fournera hela rikets behof af ett fabrikat, som står till åtskilliga teckniska näringar ungefär i samma förhållande, sorn bomullsgarnet till väfnadsindustrien.
Det är nemi., för att nyttja
Hr föredragandens uttryck om den sistnämnde artikeln, lika med denna en vara, som ”ehuru i icke ringa grad förädlad, likväl utgör ett råämne för ytterligare fabrikationer”.
Före denna fabriks anläggning erhölls svafvelsyra här aldrig till billigare pris än 5 sk. r:gds per <7, — och för ej många är sedan kostade den 8 sk. b:co.
Så snart fabriken kommit i gång, nedsatte vi genast priset på varan till 4 sk. r:gds, och i större partier lill 3 sk. 9 rst.
Del oaktadt har regeringen med afseende pä denna artikels stora nytta och användbarhet för en mängd näringar, föreslagit nedsättning af lullafgiften ifrån 6 rst. per il. som den utgör för närvar. — för några år sedan utgjorde den ännu 1 sk. b:co — till 4 rst.
Jag beklagar mig icke öfver en sådan nedsättning, emedan jag hoppas, att varan med omtanka och god tillsyn skall kunna utan förlust fortfarande tillverkas äfven med den föreslagna särdeles låga tullen, ehuru det är begripligt, att förtjensten är högst ringa, med den konsumtion, hvartill densamma är inskränkt; men hvarföre skall då icke samma princip äfven tillämpas i afseende på bomullsgarn, der priset är af eli långt vidsträcktare inflytande.
Pä grund af det nu anförda, föreslår jag, att tullen på hvilt bomullsgarn må nedsättas till 2 sk. 6 rst. b:eo per U- som med Den 22 Januari.
213 tillägg af öfriga omkostnader i allt fall blir en högre afgift, än den i Tyska tullföreningens taxa fastställda för garn, som införes i dithörande Tyska stater, nemi. 5 r:dr 24 sk. b:co per centner om 110 K, i ett för allt räknadt.