Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. framställdes, det borde närmare undersökas, huruvida den åsyftade förändringen under närvar, förhållanden kan vara fullt verkställbar, utan att i mer eller mindre mån laedera andra bestående interessen.
Till dessa interessen räknar jag i första rummet consuinenternas, hvilket, ehuru producenternas visserligen synes böra få intaga första rummet, likväl tolde böra åtminstone så vida afses, att det må skyddas för. ett alltför tvärt afbrott genom en så ingripande förändring, som den ifrågavar.
Till dessa interessen räknar jag dernäst det, sorn är fästadt vid den icke obetydliga transitohandel!), hvilken blefve afbruten, eller åtminstone i betydlig mån minskad, om K.
M. nu genast skulle bifalla det framställda förslaget.
Det gr otvifvelaktigt, åtminstone förefaller det mig så , att Bevilln.Utsk. ganska riktigt uppgifvit det mål, hvartill man bör framgå; men jag tror blott, att detta framskridande bör ske gradatim, och det är endast deruti, mina åsigter skilja sig från Utsk:s.
Den sist tillkomna provisoriska tariffen visar äfvenväl, huru Regeringen fortgår på denna väg, som den längesedan börjat att beträda.
Det kan icke vara mig tillständigt att ingå i några närmare detailler, angrde de vilkor, hvarpå den nu under underhandling varande tractaten kan komma att afslutas, så mycket mindre, som dessa naturligtvis bero på ömsesidig öfverenskommelse; dock vågar jag försäkra, att tractaten såväl i afseende på sina stipulationer som i afseende på tiden, hvarunder den kommer gtt fortfara, skall visa, att Regeringen ämnar gå den väg, Utsk. nu föreslagit.
Det är blott de tvära afbrotteu, man bör söka att förekomma; och får jag äfven fästa uppmärksamheten derpå, att tariffen utgör blott en del af tractaten, som omfattar många andra vigtiga förhållanden, hvaribland jag blott vill nämna Svenska exporthandeln på Finland, hvilken äfven är grundad på en särskild fördelaktigare tariff, och vidare våra handelsrelationer med de Ryska, utom Finland belägna Östersjöhamnarna, men framförallt de för Uorrige så vigtiga handelsförhållandena emellan Nordlanden och Finmarken samt Ryska hamnarna vid Hvita hafvet.
Då ingen fritt ingången tractat kan vara unilateral, d. v. s, sådan, att alla förmånerna vore blott på den ena sidan och ingen på den andra, måste man öfverväga de ömsesi<liga fördelarna, och jag skulle då tro, att de förmåner, Fi,i - D c ii 9 Juni *99 ska handeln på Sverige tillgodonjuter, äro uppvägda å vår sida aF hyssnämnda fördelar.
Idet är klart, att om alla förmåner skulle på en gång betagas
Finska handeln på Sverige, nian då icke kunde begära, att Ryssland skulle bibehålla osS vid våra nuvarande handelsförmåner på Finland och Ryssland, och vi skulle då icke allenast gå miste om de fördelar, vår exporthandel tillerkännes i Finland, utan äfven kanhända tillskynda Brödrariket icke obetydliga förluster.
Vi böra således med försigtighet gå lill väga och långsammare framskrida till det mål, som Utskts tillstyrkande afser och som jag i principen, fastän icke i den påskyndade tillämpningen, gerna godkänner.
Jag hemställer, om R. o.
Ad. anser dessa anmärkningar vara af den vigt, att de böra föranleda till åtcrremiss af betänk, och anhåller i sådant fall, att mitt nu afgifnä yttrande må få densamma åtfölja.
Frih. Hamilton, Hugo Adolph:
Då jag såsom ledamot uti BevillningsUtsk. haft äran deltaga uti öfverläggningen, rörrde ifrågavar. ämne, tror jag mig till besvarande böra upptaga några af de anmärkningar, Frih. von Schulzenheim framställt.
Jag tror mig till en början böra nämna, att äfven jag inom Utsk. först talade emot det förslag, som Utsk. i detta betänk, tillstyrkt, ehuru icke alldeles på de nu framställda grunderna, utan derföre, att jag, med afseende å consnmenternas i hufvudstaden interesse, ansåg det vara något för tidigt att under riksdagens gång fatta något beslut i delta fall, förrän vederbörande Utsk. yttrat sig öfver brännvinsbränningen; ty jag trodde, att om kon.stbrännerierna kömme att förbjudas, skulle de större brännerierna till en stor del komma att inskränkas och följaktligen tillgång på slagtkreatur i början blifva så mycket större, som bristen derpå sedermera i samma mån blefve känbarare.
Men då uppstod en af representanterna för Stockholms stad och förklarade, att han, såsom slagtare, bäst vöre i tillfälle ätt bedöma förhållandet, sorn han påstöd vara sådant, att priset på fäkreatur till följd af liitförseln från Finland till den grad fallit i vanvärde, att slagtarne icke kunna göra säkra anbud åt posséssionaterna, hvilka sålunda afskräcka.? från att hitföra kreatur, och att således Finska hitförseln medförde mera skada än gagn, emedan den hindrade inhemska producenterna att vinna afsättning för sina tillgångar, hvarpå han i detta afseende försäkrade, att någon brist icke vöre, att befara.
Han uppgaf äfven, att genom missbruket alt från Ryssland införa varor, som uppgifvas vara från Finland, hade tillförseln, särdeles af hudar, varit så stor, och dessa sålts till ett sådant vanpris, att Stockholms slagtare vid försäljningen af sina läger af hudar måst vidkännas en förlust af ej mindre 5o,öoo r:dr, blott på denna vinter.
Vid ett sådant förhållande ansåg jag mili anmärkning vara håfven och tillstyrkte derföre Utsk:s förslag.
Hvad transito - 200
Den 9 Juni. handeln beträffar, som genom tullförhöjningen förmenas skulle blifva afbruten, hafva handlande från norra provinserna försäkrat mig, att Finnarna så vant sig vid att handla på Sverige, att, äfven om de sättas i paritö med andra natiotioner, de likväl icke skola afbryta handeln med oss, så att ett bifall till Utsk:s förslag hvarken skulle föranleda till brist på de consumtionsartiklar, hvarmed vi förses från Finland, eller till transitohandelns upphörande med detta land.
Slutligen är det en omständighet, hvarpå jag ber att få fästa uppmärksamheten, nemi. att, då Stockholm nu mycket beror af Finska handeln, kunde, i händelse af krig med Ryssland, hvarigenom communicationen med Finland afbröts, Stockholm försättas i verklig förlägenhet, enär inhemska productionen emedlertid icke uppbringats till den höjd, att den kunde ersätta Finska hitförseln.
Hvad det åter beträffar, att man med försigtighet bör gå till väga vid utfärdandet af beslutet om tullafgiftens förhöjning, så kan Representationen blott framställa sin önskan härom till K. M., på hvars pröfning det sedermera beror att, i den mån försigtigheten bjuder, lemna verkställighet åt R.
Med anledning af hvad jag nu haft äran upplysa, och då betänk, dessutom blifvit af 3 Stånd bifallet, får äfven jag tillstyrka bifall å detsamma.
Då den förste värde talaren, som begärde återremiss af betänk., förklarat oss, att han godkänner principen och icke begär annat, än att vi måtte eftersinna nödvändigheten att gå gradvis tillväga, har han framställt en sak, åt hvilken jag gifver så mycken aktning, att jag icke vill tala deremot.
Jag medgifver, att ämnet är ömtåligt; men det torde tillåtas mig yttra, att långtifrån att lägga någon entrave på Regeringens förmåga, underlätta vi densamma, då vi gifva åt Regeringen ett medel mera, att, till understöd för sina negociationer, åberopa Nationens genom alla 4 Stånden uttryckta enhälliga önskan; jemte det Regeringen qvarstår i full utöfning afsamma magt som i andra önskhingsmål.
Med förbigående af de öfriga, vill jag derföre blott lasta mig vid tvenne af den värde talaren framställda skäl; det ena
Var consumenternas behof, det andra Nori iges behof.
I förra afseende! anhåller jag, att R. o. Ad. mätte taga i Öfvervägande den rättmätiga förebråelsen , som länge varit gjord lahdibruksyrket, nemi. att det sysselsätter sig och ahvander sina krafter för mycket för SädesprodUctionen och för litet för boskapsskötseln.
Men då man å ena sidan gifver rätt åt den förebråelsen, såsom Sanningsenlig, kan man å ändra sidan icke underlåta att medgifva, att så länge de Finska bahdlande undersälja Svenska producentens Varor i hufvudstaden, så länge skall denna förebråelsen hafva ingen verkan på joidbrukarne.
Erfarenheten har nyligen - Den g Juni. 301 gen lemnat oss bevis härför; ty då för choleranS utestängande communicationen afskars med Finland, liade
Småland och trakterna deromkring förökad afsättning af smör, ost och kreatur på hufvudstaden, men i och med communicationen med Finland åter öppnades, föllo dessa varor i pris till den grad, att producenterna icke funno sin uträkning vid att hitsända sina varor.
Hvad det andra skälet beträffar, eller Norriges behof, ber jag den värde talaren om ursägt, att jag undandrager mig all skyldighet att derå göra afseende.
Föreningen med Norrige hade väl uti sin syftning någon nytta för Sverige; men ännu står denna nytta blott på papperet, och att derföre begära, att vi för Norrmännens interessen skola uppoffra våra ceconomiska fördelar, det är för mycket.
Då en värd ledamot, tillika ledamot af Regeringen, yrkat på jåterremiss af betänk, på grund deraf, att dess anmärkningar möjligen kundelända till ledning och upplysning för Bevilln.Utsk., vill jag ej motsätta mig en återremiss, såvida Utsk. kommer i tillfälle att taga närmare kännedom om de detaillerade grunderna för dessa anmärkningar.
Den värde ledamoten har nemi. icke uppgifvit, hvaruti dessa stora fördelar af en exporthandel på Finland skulle bestå.
Jag betviflar, att de kunna uppväga de orimliga fördelar, som uti handelstraetaten äro beviljade Finland.
Jag tror, att Bevilln.Utsk. har riktiga grunder för sitt betänk; och är detsamma, såsom jag tror, af 3 Stånd bifallet, skulle jag tro, att en återremiss vöre i allo öfverflödig.
Man har visserligen trott, att hufvudstaden skulle komma att lida genom brist på victualievaror, om Finska handeln försvårades; men å andra sidan har man äfven fästat uppmärksamheten derpå, att inhemska handeln och productionen borde uppmuntras och riktas åt det mål, man åsyftar.
Det är icke okändt, att Finska varorna hafva företräde framför de Svenska derföre, att de äro bättre än de sednare.
Svenska ladugården är olyckligtvis mera fonderad på brännvinsbränningen; men om tractaten, ang:de Finska handeln, uppgjordes såsom jag önskar, skulle jag tro, att det skulle verka förmånligt på Svenska ladugårdsskötsel.
Jag kan derföre icke annat än bifalla betänk., och förmodar, att den värde ledamoten af Ministören är i tillfälle att besvara Frih. Boyes anmärkning, rör:de olägenheterna af föreningen med Norrige.
Sedan en värd talare upplyst, att betänk, är af 3:ne Stånd bifall let, skall jag icke med envishet påstå återremiss.
Jag har likväl tagit mig friheten att begära ordet för att, i anledning af de förekomna anmärkningarna, afgifva några upplysningar.
Man hat åberopat yttranden af en ledamot i Bevilln.Utsk., hvilken lärer vara borgare i Stockholm och, i sådan egenskap, trott sig 8 H. _ 26 iU'A
Den 9 Juni. kunna tala i consumenternas namn.
Jag skulle likväl tro, att en betydlig del af Stockholms population kunde hafva helt andra interessen än en borgersman, som just till följd af sitt yrke lätteligen sjelf kunde hafva interessen i strid med de åsigter, hvilka jag här försvarat.
Hvad vigten af transitohandeln beträifar, är den svår att utröna, emedan den drifves i små poster.
Jag tror den likväl vara i aftagande, emedan den, i anledning af de i sednare tider tillkomna svårigheterna för Finska handeln, redan börjat draga sig till Köpenhamn, hvarest varorna erhålles för bättre pris, än i Stockholm.
Det är visserligen sannt, och jag delar denna åsigt, att vi böra söka göra oss så oberoende som möjligt af införseln från Finland; men jag kan icke frångå den öfvertygelsen, att det bör ske gradatim, emedan andra interessen annars skulle komma att lida för att åt producenterna bereda en fördel.
Jag vet ganska väl, att verkställigheten af Utsk:s tillstyrkande helt och hållet kommer att bero på K. M., emedan ämnet är ett önskningsmål; men jag hade trott, att det vore obehagligt att till Regeringen framställa önskningar, hvilka måhända i detta Ögonblick svårligen kunde, på det sätt de äro uttryckta, utan modification vinna bifall.
Det är ganska sannt, att en önskan af R.
St., på nu föreslagna sättet framställd, kunde bereda en utgångspunkt för en negociation, om den nu först skulle företagas.
Negociationen är deremot redan längesedan börjad, och Regeringen, som icke har varit okunnig om den önskan, hvarom nu är fråga, har äfven insett hvilka de interessen äro, som i främsta rummet böra skyddas, men för hvilka alla andra interessen likväl icke lära böra alldeles uppoffras eller åsidosättas.
Norriges är deribland ett af de vigtigare.
En talare, som bestridt mina åsigter, har högt yttrat, att vi uti transactionen med främmande magter icke borde fästa afseende på detta Rikes interesse, och det var för att besvara denna princip, som jag nu nu egentligen begärt ordet.
Jag kan likväl svårligen föreställa mig, att talaren vid nämare eftersinnande skulle vilja anse Sveriges och Norriges förhållanden så isolerade från hvarandra, att icke det ena Rikets fördel bör af det andra Riket vid alla förekommande tillfällen behjertas.
Jag kan icke, såsom den värde talaren, tro att fördelarna af Norriges förening med Sverige blott stå på papperet, och jag tror mig i detta afseende kunna vädja till en redan vunnen erfarenhet, men framför allt, och detta med den fullkomligaste tillförsigt, till framtiden, hvilken säkerligen i denna del skall gifva de bästa och de fullständigaste lärdomarna.
Hr Munck af Rosenschöld, Eberh. Zach :
Redan vid l8i5 års och sedan vid hvar riksdag har jag begagnat tillfället att yrka, hvad Bevilln.Utsk. nu i hufvudsaken föreslagit, och sökt ådagalägga den skada, som Finska handeln T) c ii 9 J u n i. sedan 1809 tillskyndat Sverige derigenom, alt Finska varor emot ringa tull, i jemnförelse med andra länders, lått liit införas, då dessa varor likväl till största delen äro af den beskaffenhet, att vårt land dem sjelf producerar eller i öfverflöd kan producera.
Detta torde så mycket mera böra tagas i öfvervägande, som det icke endast är fråga om Finska, utan äfven om Ryska varor, som införas under namn af Finska för att begagna den låga tullen.
Jag har aldrig kunnat tro annat, än att någon för oss förborgad politisk orsak varit skälet dertill, att man så gynnat ett främmande land på vårt lands bekostnad.
St. besluta ett annat förhållande; om de begagna sin rättighet att bestämma tullen på alla från Finland inkommande varor med undantag af den å spannmål,hvarom K.
M.sjelf äger att forordna, su erhåller vår
Regering derigenom ett skäl för afslag å hvad sorn kan påstås af en annan Magt till fördel för dess undersåtare, men till skada för Svenska medborgare.
Det är således, efter min tanka, nödigt, att R.
St. vid detta tillfälle, icke såsom Beviiln.Utsk. föreslår, i und. anhålla, att något särskildt undantag för Finland icke må äga rum, utan i stället i und. anmäla sitt besluta derom; och det är på denna grund, som jag förenar mig med den värde ledamot, som yrkat återremiss, på det vi måtte få detta betänk, tillbaka med det uttryckta resultat, som förvarar R.
St:s rätt att sjelfva höja och sänka tullen å alla varor, med undantag af spannmål.
Jag har sett uti en tidning den s. k. undervigten uti handeln med Finland bestridas; men jag förmodar, att de utförselsvaror, som deri föregåfvos utgå från Sverige till Finland, till största delen bestå af utländska varor, som här legat på nederlag, så att min öfvertygelse är, att Svenska varor i föga mån införas till Finland i jemnförelse med de varor, som derifrån ingå till Sverige.
Jag anhåller derföre om återremiss af betänk., på det Styrelsen icke måtte kunna i diplomatisk väg inkräkta på R.
St:s uti Reg.F. förvarade magt och myndighet att höja och sänka tullen på alla varor, med undantag af spannmål.
Denna rättighet bör icke kunna eluderas genom liandelstraetater; ty då låter det tänka sig, att Regeringen skulle kunna genom dylika tractater höja och sänka tullen på varor från alla länder , med hvilka Sverige står i handelsrelationer.
J»g tror äfven, att det olyckliga handelsförhållande, som så länge ägt rum med Ryssland och Finland, icke småningom, utan på en gäng, bör afskaffas, sä alt Finska varor må blifva underkastade lika tullafgifter med andra länders varor.
Hr Rothlieb, Axel Fredr.:
Då Utsk. så väl modifierat skälen för sitt tillstyrkande, och det är upplyst, att 3 Stånd bifallit betänk., inskränker jag mig blott till den anhållan, att betänk, äfven här måtte bifallas.
Jag anhåller att få draga R. o. Ad. till Den g Juni. minnes, att jag egentligen talat för bifall till betänk. i oecopomiskt afseende.
Långt ifrån att tro mig lägga en entrave på Regeringens möjliga negociationer om ändringar i tractaten , ronde Finska handeln, förklarade jag, att jag trodde mig gifva ett nytt stöd dertill, då jag trodde, att R. o. Ad. i denna fråga borde sluta sig till de öfriga Stånden, på det Regeringen såsom skäl för sitt ändringsförslag måtte kunna åberopa Nationens enhälliga önskan.
För öfrigt utber jäg mig till den värde talaren, som upptagit mitt yttrande, få framföra, att jag beklagar, att antingen min mening icke blifvit riktigt uppfattad eller jag uttryckt mig otydligt.
Jag yttrade: till vederläggning af den förmenta fördelen i oeconomiskt, icke diplomatiskt afseende af Norriges förening med Sverige.
Att säga, att Sverige icke skulle innesluta i sin diplomatiska omsorg äfven Norrige, vore orimligt.
Helt annat är att säga, att om vi äfven vunnit i diplomatisk styrka, hafva vi i ceconomiskt afseende, så vidt jag känner, icke haft den ringaste nytta, utan tvärtom skada af föreningen med Norrige; ty från den stund tillstånd lemnades, att hvarje person kunde få öfver gränsen medföra i5 k:r brännvin , blefvo våra brännvinsförfattningar på hela sträckan af landet utmed Norrige utan all nytta.
Men jag är långt ifrån qtt jäfva det skäl, den värde talaren behagat använda, nemi. i vädjandet till framtiden.
Äfven jag vädjar till framtiden.
Hr Hallenborg, Carl Joli.:
Jag har tagit mig friheten att begära ordet blott för att förena mig med de värda ledamöter, som anhållit cm bifall till betänk.
Jag tror nemi,, att R.
St. äro fullt befogade att framföra den önskan till K. M., att Ryska undersåtare icke måtte gynnas på Svenska näringarnås bekostnad.
Jag har af R. o.
Ad:s diaricr funnit, att detta betänk, är bifallet af Borgare- och BondeSt.; men då annotation saknats derom, huruvida äfven PresteSt. bifallit detsamma, såsom någon talare här uppgifvit, anhåller jag att få veta, huru härmed sig förhåller, för att derefter lämpa det yttrande, jag sedermera vill afgifva.
Underleckn.
Ridd.Secret.: R. o. Ad:s diarium är helt och hållet öfverenstärnmande med sanna förhållandet, alt nemi. prot.utdr., ronde behandlingen af ifrågavar. betänk.
, blott från tvenne Stånd, Borgare- och BondeSlm, ännu ankommit.
Utan afseende på hvad PresteSt. kunnat besluta, mäste R. o. Ad. anse målet öppet att genom återremiss kunna ändras.
Det förekommer då i främsta rummet att betrakta tractaten med Ryssland, med afseende å ett sådant förändradt förhållande som kan anses nödigt.
Det torde vara klart, att borttagandet af en rättighet, sorn redan finnes, skall möta svårigheter; men det är icke desto mindre högst D e ii g
J u n i. angeläget, att den förändring, som anses af behofvet påkallad, verkställes, så framt omständigheterna sådant medgifva.
Det faller naturligen af sig sjelf, att reciprocitet måste äga rum, så framt man vill anse sig kunna bibehålla sjelfständighet; ty i annat fall skulle den ena staten stå såsom ett lydrike under den andra.
En Styrelse är således val belå ten med att såsom skäl för sitt afslag å en annan Styrelses yrkande af företrädesrättigheter kunna uppgifva, att bifall icke är förenbart med landets gällande lagar och således måste vägras, emedan alla folkslag, lagarna likmätigt, skola hafva lika rättigheter i handelsväg.
Derefter förekommer att betrakta beloppet af den tull, som å från Finland kommande varor varit stadgad.
Jag skulle tro, att det för hufvudstaden är nödigt att bibehålla låg tull på dessa eifecter; men jag anser samma tarif böra blifva gällande i allmänhet.
Pröfvas förhöjning framdeles nödig, men alltid allmänligen, bör en sådan ske successivt, på det alla folkslag må för samma pris hitföra samma slags eifecter.
Jag hyser inger farhåga, att Svenska victualier och trävaror derigenom skola blifva undersålda af utländningen, emedan dessa, med tillägg af frakt och andra omkostnader, oberäknadt den icke så obetydliga tullen, skola hafva svårt att täfla med våra varor å hufvudstadens eller annan landets niarknad.
Herr Rosenschöld har, efter min tanke, ganska riktigt uttryckt sig i afseende på tariffen; ty den är af beskaffenhet att af R.
St. kunna beslutas, icke i sina proportioner, men väl i sitt belopp.
Det faller af sig sjelf, att R.
St. kunna bestämma, att den eller den artikeln i tulltaxan icke får öfverstiga så och så mycket; men proportionen emellan den och en annan lärer bero på Styrelsens åtgärder att bestämma.
Förhöjning kan, enligt 60 §.
RegF., icke äga rum utöfver hvad R.
St. bestämt; men nedsättning kan deremot enligt Reg.Fts tydliga föreskrift ske.
St., som i afseende på tulltariffen bestämma maximum, och Styrelsen, som bestämmer minimum, i fall den finner det nödvändigt.
Jag tillstyrker återremiss af betänk.
, på det Bevilln.Utsk. må vid frågans förnyade upptagande pröfva, om icke den bör i sammanhang med tulltaxan till R.
Jag har begärt ordet för att förena mig med dem, som önska bifall till betänk.
De anmärkningar, som blifvit framställda af Frihma v. Schulzenheim och Cederström, anser jag icke af natur att påfordra någon återremiss.
Jag tviflar ingalunda, att ju icke K, M., i händelse det är möjligt att åstadkomma en så beskaffad förändring uti tractaten med Ryssland i afseende på handeln med Finland, som Utsk:s tillstyrkande afser, skall finna sig tillfredsställd att äga ett stöd derför uti allmänna opinionen, hvilken både i landsorterna och hufvudstaden är så allmän, Den 9 Juni. att den icke kan jufvas.
Det förhållande, som tillkommit genom omständigheter, hvilka ej stått i vår förmåga att hindra, har verkat så ofördelaktigt på våra tullförhållanden, att det är hög tid att söka återkomma till ett annat skick.
Det är isynnerket i afseende på spannmålshandeln, som dessa ofördelaktiga verkningar visat sig.
Yi kunna nemi. icke få någon säker spannmålshandel, så länge, genom undantagslagen för Finland, Liffländsk och Rysk spannmål kan inkomma, under namn af Finsk, mot half tull.
Jag anser således, att det vore nyttigt, om Regeringen hade en stödjepunkt uti Nationens enhälliga önskan.
Hvad här blifvit sagdt om Stockholms stads behof af victualievaror från Finland ber jag att få jäfva.
Utsk. har redan tillkännagifvit förhållandet; ty när tractaten uppgjordes, ägde vi icke de vattencommunicationer, som nu finnas, och kunde icke då, såsom nu, på i ä 2 dagar från Nerike, Östergöthland och andra tracter transportera lefvande kreatur till hufvudstaden, och häri ligger således ett stort skäl hvarföre importen från Finland numera ar mindre behöflig.
Jag tror, att det redan har visat sig, att Stockholm kan undvara denna import, och jag är öfvertygad, att, om den blefve försvårad genom den föreslagna tullförhöjningen, hufvudstaden skulle erhålla ganska stor tillförsel från de provinser, som då skulle finna sin vinst uti att mera lägga sig på boskapsskötseln.
Jag anhåller om bifall till betänkandet.
Hr Gripenstedt, Jac.:
Jag får till alla delar förena mig med de Hrr, som tillstyrkt bifall till betänkandet.
Då det nu är upplyst, att 2:ne Stånd bifallit Utsk:s förevar, betänk., och jag äfven särskildt känner, att det tredje Ståndet gjort på enahanda vis, kan jag ej inse nyttan af en återremiss, och får jag derföre förena mig med de,Hrr och män, som önska bifall å betänk.
Men jag vill likväl, i likhet med hvad Frih. v.
Schulzenheim yttrat, nämna, att en så beskaffad önskan, som ifrågavar. underd. skrifvelse skulle uttrycka, ehuru den Utgår från en billig och riktig grund, torde, sedan en negociation är å bane, icke till aila sina delar kunna blifva uppfylld.
Jag kan dock, jemväl i öfverensstämmelse med samma talare, med visshet säga, att de grunder, som äro i fråga vid denna negociation, utgå från de här yttrade åsigter, att man genom högre tullafgifter bör bereda förkofran eller en mindre vådlig täflan för våra inhemska produeters afsättning.
Detta har varit vägledningen för negociationens fortgång.
Då första tractaten upphörde, förnyades den för några år.
Äfven då skedde några ej obetydliga förhöjningar i tullen på från Finland inkommande varor.