Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Befästningsplanen för Carlskronas försvar åt sjösidan är icke beroende af de nya uppfinningar uti artillerivapnet, som möjligen kunna uppstå, icke heller det för Hästholmen föreslagna verk, hvars utförande nu är i fråga.
Man kan säga tvärtom, att alla förbättringar i artilleri-skjut vapnet komma i högre mån sjöfästningsförsvaret till godo, än anfallet deremot, af det enkla skäl att man alltid uti en fästningskassematt eller på dess vallgång kan sätta en kraftigare pjes än som hvilken bepansrad ångare som helst förmår bära och använda till dess beskjutning, äfvensom att man på en fästningsmur alltid kan använda en starkare bepansring än på ett fartyg.
På dessa tvenne enkla sanningar, erkända af alla försvarskomitéer, som i dessa ämnen yttrat sig, och som dessutom lätt kunna fattas ensamt af det sunda begreppet, hvilar sjöfästningsförsvarets stora och afgjorda företräde, nu och framdeles, hvilka förhållanden som helst i Öfrigt må Bea 26 Mari e. m. 323 kunna inträda.
Långt ifrån således att sjöbefästningar skulle hafva genom de nya uppfinningarne i artilleri och sjövapnet förlorat i vigt och värde, så är tvärtom deras öfverlägsenhet som försvarsmedel öfver allt erkänd och kan egentligen icke vara annorlunda.
Derför byggas ock öfver allt sjöhelästningar mera än någonsin, så i Europa som i Nordamerika.
1 sistnämnda land tiar nyligen en komité af artilleri-, geni-, och sjöofficerare löst frågan om kust- och hamn-försvaret sålunda: att detsamma skall vara grunriadt på starka befästningar med så grof bestyckning, att en sådan icke af flytande fartyg kan häras.
Jag anhåller att här åter få anföra ett par fakta från det pågående kriget i Nordamerika till stöd för hvad jag här yttrat; när under förlidet år en kombinerad attack skulle utföras mot Richmond, hvarvid unionsflottan, med Monitor i spetsen, skulle gå Jamesfloden uppföre och understödja sami skydda arméens venstra flygel, hindrades detta af ett litet fäste, benämndt Darling, beläget på flodens högra strand, till försvar af den tvärt öfver floden anlagda stängningslinien.
Detta fästes eld var så kraftig, att flottan, temligen illa tilltygad, måste draga sig tillhaka och hela anfallsplanen omintetgjordes.
Derpå följde de operationer, som öfverflyttade initiativet till de konfedererade och hade till omedelbar följd alla de motgångar och nederlag, som sedan förföljt unionisterne på denna krigsteater och som slutats med det sista stora nederlaget vid Fredriksborg.
Hade icke detta lilla fästet
Darling varit, så hade efter all sannolikhet
Richmond den gången blifvit taget och krigshändelserna, efter allt utseende, helt annorlunda utfallit.
Ehuru de federerade hade vid årefs början icke mindre än 23 Monitorer färdige, hufvudsakligen ämnade till anfall mot de 2:ne vigtiga punkterna Charleston och Vicksburg, så lärer ändock, sedan man rekognoserat de fruktansvärda befästningarna vid Charleston, med sin vidunderligt grofva bestyckning, kapten Ericsson sjelf afrådt från ett anfall deremot.
Mot Vicksburg synes icke heller unionsflottan kunna hoppas någon framgång.
Den rol, som befästningar redan spelat i detta krig, synes således snarare vara egnad att höja än sänka deras värde.
Jag kan icke underlåta att här fästa uppmärksamheten vid att ryktet om sjöfästningars obrukbarhet uppstod efter slaget vid Hampton Road, ehuru detta var en träffning emellan 2:ne bepansrade fartyg, nemligen Merrimac och Monitor, och eger således icke det ringaste stöd af erfarenheten och försvann också lika hastigt, som det uppstod hos alla i dessa ämnen sakkunniga personer.
Det andra argumentet, hvarpå Utsk:t stödt sitt afslag, är att, då regeringen fördelat byggnadssumman på 6 år i stället för 3, synes ett uppskof med denna befästnings anläggning icke vara med någon våda eller synnerlig olägenhet förenad, tilläggande Utsk:t: »jemväl med afseende derpå, att om sådant oundgängligen erfordras, ifrågav:de befästningsarbete icke är vid - 324 Den 26 Man e. m. lvftigare än att detsamma snart nog synes kunna utföras»
När detta fästningsverk oundgängligen skulle erfordras, vore naturligtvis vid tillfälle af krig.
Men att då tänka på dess utförande, skulle vara ett nonsens, och ändå mer alt på ett dylikt resonnement grunda ett afslag.
Helt nyss hafva vi sett att Utsk:t ville improvisera ingeniörtrupper, när kriget stod för dörren.
Nu vill äfven Utsk:t improvisera fästningar vid ett dylikt tillfälle.
Jag vågar således och för att få yttre försvarslinien vid Carlskrona kompletterad, vördsamt yrka att R. o. Ad., med underkännande af hvad Stats-Utsk:t i sitt Betänk, föreslagit, ville bevilja hvad K.
M. äskat för detta vigtiga ändamåls vinnande.
Efter hvad redan blifvit anfördt, återstår för mig föga att tillägga.
Jag vill blott fästa uppmärksamheten på den dyrbara materiel, som finnes i Carlskrona, och som bör skyddas så väl sorn möjligt.
Med åberopande af den vid Betänlct fogade reservation, får jag derföre anhålla om bifall till K. M:s Propos.
Stödjande mig på reservationen, anhåller jag om bifall till K. M:s Propos., så mycket heldre, som för närv:de finnas i Carlskrona dels betydliga förråd af byggnadsmaterialier, som äro svåra att längre tid förvara, och som eljest finge säljas till underpris, dels äfven en mängd arbetare, som nu äro vane vid arbetet och alla förhållanden på platsen, och hvilka, en gång utspridda kring hela landet, torde vara svårt att en annan gång samla ihop igen.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, skulle bevilja det af K.
M. till fortsättande af fästnings-byggnadsarbetena vid Carlskrona äskade anslag, 150,000 rdr; framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej; samt sedermera propos. på afslag derå och beviljande af ofvanberörde anslag, hvilken sednare propos. med ja besvarades.
34:de punkten.
Utsk:ts tillstyrkande bifölls. 35:te punkten.
Utsk:ts första hemställan bifölls och dess sednare yttrande lades till handlingarne. 36:te punkten.
Utsk:ts samtliga under mom. a) — e) gjorda hemställanden biföllos.
Den 26 Mare e. m. 325 37:de punkten.
Då det visat sig, att de Svenska officerare, som gått i utländsk tjenst, alltid med heder utmärkt sig, och då man känner, att de i de flesta fall få underhålla sig sjelfva och icke hafva någon aflöning, torde det icke kunna nekas, att det nu ifrågav:de anslaget är alltför ringa.
Jag skulle derföre vilja anhålla om propos. på bifall till motionärens förslag, så vida jag deri af någon understödjes, men eljest afstår jag derifrån.
Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag tror visst, att de medel, som för detta ändamål anslås, komma att väl användas; men jag hemställer, om icke K.
M. är den, som må anses kunna bäst bedöma behofvet i detta fall, och jag tror derföre, att R.
St:r kunna nöja sig med att bifalla Stats-Utsk:ts hemställan i den föredragna punkten.
Häruti instämde Hr von Troil, Samuel Gustaf. Hr Montgomery, Robert:
Jag för min del anser också, att det anslag, som för detta ändamål är äskadt, icke är särdeles stort, men då K.
M. icke deruti begärt någon förhöjning, synes mig, att man bor stanna vid hvad förut varit och som äfven nu blifvit af K. M. och Stats-Utsk:t föreslaget.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle bestämma anslaget för officerares anställning i utländsk krigstjenst till 15,000 rdr, framställdes propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, och då dertill svarades många ja, jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. 38:de punkten.
Hr Krakel, Mauritz:
Mig veterligen, finnes inom den Svenska värfvade arméen icke något reg:te, som ej har egen kasern, med undantag af Svea artilleri.
Det måste vara för en hvar tydligt, af hvilken vigt lör truppens moralitet och den goda ordningen det är. att manskapet har någon trefnad i sitt hem, och derigenom kan undvika det förderfliga kroglifvet.
Ratteri-cheferne nödgas nu hyra in sitt folk hvar de kunna komma åt, och det låter sig icke göra utan betydliga uppoffringar.
Skulle icke detta anslag beviljas, blifva de också säkerligen tvungna att uppsäga sin passevolance och öfverlemna åt K.
M. och kronan att sjelf draga försorg om truppens inqvartering.
Jag anhåller derföre, att R o. Ad. måtte bifalla K.
M:s framställning i fråga om en ny kasern för Svea artilleri-reg:te, utom i hvad densamma rörer platsen för byggnaderne, i hvilket 326 Dtn 26 Mar» e. m. afseende det torde få bero på framdeles inkommande, af K. M. gilladt förslag.
Denna fråga har varit väckt allt sedan 1840, men alltid förfallit af brist på medel, som det har hetat.
Men man måste dock besinna, af hvilken ofantlig vigt den är för manskapets moralitet och tjenstbarhet.
Vi veta, att fattigvården belastas och längelserna befolkas till betydlig del af personer, som förut tillhört värfvade arméen, och ehuru förhållandet i detta afseende blifvit något bättre på sednare tider, är det dock långt ifrån godt.
Vid artilleriet har man isynnerhet kunnat mindre göra, just af brist på lokal; och det är väl nu R.
St:rs skyldighet att icke lemna denna vigtiga fråga vind för våg. K. M. har upprepade gånger äskat anslag för ändamålet, och någon gång borde det väl äfven i detta fall blifva slut på den gamla visan om att medel fattas.
Jag anhåller således, att det ifrågav:de anslaget måtte beviljas.
Jag underkänner visst icke behofvet af en kasern för Svea artilleri-reg:te; men Stats-Utsk:t måste se till, Mina Hrrl huruvida staten verkligen tål vid alla de utgifter, som erfordras, utan att derigenom en skatteförhöjning blir en nödvändig följd.
Ställningen är nu också en helt annan än vid den tid, då den K.
Proposm afgafs.
Om alla af K.
M. äskade anslag skulle beviljas, och inkomsterna inflyta till sitt beräknade belopp, så skulle nemi. uppstå ett öfverskott af 1,887,000 rdr, hvilket K.
M. ansett böra användas till liqvidering af ränta och amorlissement på den utländska jernvägsskulden, med ett belopp af 1,303,333 rdr.
Således återstår 583,667 rdr årligen, eller för 3 år tillsammans omkring 1,750,000 rdr.
Härifrån få vi ytterligare draga 5 proc:s ränta på de 5 millioner, som K.
M. äskat af bankovinsten, då det återstår omkring en million.
Hvad som deremot är begärdt utöfver K. M:s Propos:r, uppgår till 2,638,134 rdr, och dertill kommer ytterligare mera än 400,000 rdr, hvarmed statens inkomster blifvit vid denna riksdag minskade genom upphäfvande af qvarritullen och nedsättningen i mantalspenningarne.
Alltså måste det uppstå en brist af 2 millioner, och man kan då ej annat än finna nödvändigheten för Stats-Utsk:t att noga betänka sig, innan något anslag af betydligare belopp tillstyrkes.
Jag har velat yttra detta, på det man må veta hurudan ställningen i sjelfva verket är, och ehuru jag på detta rum icke hoppas framgång deråt, vågar jag dock anhålla om bifall till hvad Utsk:t föreslagit.
Då det var fråga om att afskaffa qvarnräntan eller att gifva anslag till skarpskyttekårerna, då var det minsann icke ondt om medel; meri nu, då det gäller att förse ett af arméens förnämsta reg:ten med passande bostad, nu har man inga pengar.
Det är visserligen sannt, att beloppet är ganska betydligt, men utan tillräckliga medel kan icke Den 26 Mars e. m. 327 heller en stor brist afhjelpas.
Jag hyser dock någon betänklighet vid att bevilja hela den begärda summan.
Får artilleriet ordentlig kasern, så upphör naturligtvis all hushyresafgift, och då staden för närv;de betalar 12 rdr i inqvarteringspenningar för hvarje man, så synes mig att staden kunde från denna skyldighet friköpa sig genom en på en gång erlagd summa, som då kunde blifva för byggnadsföretaget tillgänglig.
Då för de andra garnisons-reg:tena betalas blott 6 rdr, så är det nemi. 6 rdrs skilnad, som gör för 773 man omkring 5,000 rdr, hvilken summa kapitaliserad skulle lemna en behållning af 100,000 rdr.
För att detta förhållande må blifva utredt, anhåller jag att R. o. Ad. ville till Utsk:t återremittera den föredragna punkten.
Fock, Alexander Georg:
Det är visserligen sannt, att statens tillgångar äro hårdt anlitade, men denna utgift är enligt min tanke en sådan, som icke längre kan på något sätt undvikas.
Sedan R. o. Ad. kort förut anslagit medel för garnisons-reg:tenas mathållning, torde också intet vigtigare finnas än att se till, att de äfven må hafva tak öfver hufvudet.
Att, såsom nu sker, inlogera artilleriet i 6 olika kaserner, kan naturligtvis aldrig medföra annat än de största svårigheter vid upprätthållande af disciplin och god ordning, likasom det har de obehagligaste följder vid hvarje sjukdomsfall inom kåren, samt leder till långt högre kostnad och besvär, då stallar och magasiner icke finnas på samma ställe.
Deremot är det gifvet, att en icke obetydlig inkomst kunde staten beredas genom försäljning af de kronans byggnader, som nu äro för ändamålet upplåtna, äfvensom genom afyttring af den öppna platsen framför nuv:de artillerigården.
Såväl för möjligheten att inom truppen vidmakthålla god ordning och disciplin, som i moraliskt och sanitärt hänseende är det enligt min tanke af aldra största vigt, att detta behof, som ingen förnekat, blir snart afhjelpt, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. behagade bifalla Hr Brakels förslag.
En talare har sagt, att Stats-Utsk:ts pligt vore icke blott att yttra sig öfver behöfligheten af ifrågasatta anslag, utan ock att så reglera förhållandet mellan inkomster och utgifter, att de förra blefve tillräckliga för bestridande af de sednare.
Enligt § 62 R.
F. är det dock pröfningen af utgifterna, som i främsta rummet tillkommer detta Utsk., och frågan om anskaffande af de dertill nödiga medlen kommer enligt grundlagen först i andra rummet.
Icke hyser jag heller någon så stor och absolut fruktan för att, om sådant blir nödvändigt, i någon mån höja bevillningen, som länge stått orubbad vid sitt gamla belopp, oaktadt ganska stora företag blifvit inom landet utförda.
Då således man funnit ett behof böra oundgängligen afhjelpas, må sådant ske, och sedan blir det en annan omsorg att anskaffa de nödiga medlen. 328 Den 26 Mari e. m.
Hvad nu denna fråga särskildt beträffar, är bebofvet af en ny kasern för Svea artilleri-regrte så fullständigt ådagalagdt, att jag ej torde behöfva derom något tillägga; men då Frih.
Fock gifvit anvisning på utvägar att till en sådan byggnads utförande vinna bidrag, instämmer jag med Gr.
Mörner i anhållan om återremiss till Stats-Utsk:t, på det frågan härom måtte blifva vederbörligen utredd.
Cronstedt, Fredrik:
Med fullt erkännande af den ifrågasatta kasernens behöflighet, nödgas jag dock, på de grunder, Hr von Troil framställt, yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Jag har dertill också ett särskildt skäl, som äfven Gr.
Mörner på pekat, nemi. att hufvudstaden eger i afseende å inqvartering för garnisonsmanskapet vissa förbindelser, genom hvilkas aflösning kunde åstadkommas en icke obetydlig summa.
Nästkommande
Ständer torde då blifva mera benägne att gifva ett nödigt anslag för arbetets utförande på 3 år, i hvilket läll kasernen blefve lika snart färdig, som nu varit afsedt, då K.
M. begärt medel att utgå under 6 års tid.
Återremiss torde icke till något gagna, då en sådan utredning, som man sagt sig önska, icke torde åligga Stats-Utsk:t att verkställa.
Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts framställning.
Jag instämmer h. o. h. med Hr von Troil.
Statens tillgånger äro verkligen redan så hårdt anlitade, att man måste gå högst försigtigt till väga, och icke besluta andra anslag än de aldra nödvändigaste.
Hvad detta beträffar, så torde det kunna utan olägenhet anstå till nästa riksdag, då hela beloppet kan beviljas på 3 år, hvarigenom kasernen blir lika fort färdig i alla fall.
Jag anhåller således om bifall till hvad Utsk:t hemställt.
Det synes mig vara på tiden, att denna fråga, som flera gånger förut stått på våra riksdagars föredragningslista, bringas till sin lösning.
Att nu uppskjuta densamma ytterligare är ganska farligt, då ett dylikt exempel lätt kunde komma att följas äfven af nästkommande R.
Mig synes, att man borde nu bevilja åtminstone så stor summa, som erfordras för att bringa sjelfva hufvudbyggnaden under tak; och i denna syftning anhåller jag om återremiss af denna punkt till Stats-Utsk:t.
Skr skulle vid nästa riksdag blifva villigare att gifva ett större anslag för detta ändamål, än de nu kunna vara att gifva ett mindre, har man egentligen ingen anledning att hoppas, och jag anser derföre att det af alla erkända behofvet bör redan nu fyllas.
Men då Utsk:t ansett den ifrågaställa platsen för kasernens uppförande icke vara tjenlig, emedan denna plats vore behöflig för andra ändamål, anhåller jag, att de begärda medlen måtte ställas till K.
Den 26 Mare e. tn. 329 M:s disposition, med rättighet för K.
M. att framdeles utse lämplig plats för byggnaden.
Hr Brakel:
Jag tror visst, att Hr von Troil samvetsgrann! öfverräknat statsinkomsterna, men deremot har han troligen vid beräkning af utgifterna tagit in åtskilliga poster, som utan fara för landet kunde strykas bort, såsom t. ex. de 3 särskilda bibanorna i Skåne, den rikaste af Sveriges provinser, hvilken utan tvifvel kunde bygga dem på egen hand.
Jag får deremot fråga Hr von Troil, huru han tror det skall gå, om Batteri-cheferne i morgon uppsade inqvarteringen, hvilken de behållit endast i förhoppning att detta anslag skulle komma att beviljas.
Jag ber att få instämma med Hr Brakel i anhållan om bifall till K. M:s Propos.
Hvartill en återremiss skulle tjena, kan jag icke fatta, då Stats-Utsk:ts här närv:de ledamöter yttrat sig emot en sådan åtgärd.
Jag tror mig också veta, att inom ett annat
Stånd ett likadant förslag, som Hr Brakels blifvit framstäldt.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, dels återremiss deraf och dels att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, skulle bifalla K.
M:s i fråga om uppförande af kasern- m. II. byggnader för Svea artilleri-reg:te gjorda framställning, utom i hvad densamma rörde platsen för byggnaderne, i hvilket afseende det skulle få bero på framdeles inkommande, af K.
M. gilladt förslag.
Efter det Frih.
Sprengtporten och Hr Nordenfelt förklarat sig afstå från deras begäran om punktens återremitterande och instämma i det af Hr Brakel gjorda yrkande, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej, jemte åtskilliga ja; sedermera propos. på återremiss af punkten, då svaren utföllo med många nej, jemte ett eller annat ja; och slutligen propos. på afslag derå och bifall till K.
M:s framställning, med det af Hr Brakel föreslagna tillägg, hvilken propos. besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 39:de punkten.
Här torde vara ett tillfälle att iakttaga den nyss så strängt påbjudna sparsamheten.
Att öfverallt i landet uppföra små arrestbyggningar för den indelta 330 Den 26 Mari e. m. arméen, hvilka säkerligen i allmänhet komme att stå tomma, dertill vill jag åtminstone icke med min röst bidraga.
Om en soldat, som begått fel och derför bör undergå bestraffning, skall för detta ändamål afTöras till mötesplatsen och der sättas i arrest under bevakning, torde sådant också medföra ganska betydliga kostnader.
Mycket lämpligare synes mig då, att arrest-straffet underginges hos t. ex. någon Fanjunkare, som naturligtvis måste vara en pålitlig person, och som säkert skulle åtaga sig uppdraget mot en ringa ersättning.
Under pågående möte vore det åter ganska lätt att inreda en särskild barack till arrest.
Att anförtro omsorgen om en fånge åt en Fanjunkare vore väl också säkrare, än om en vaktmästare vid arrestlokalen skall bevaka honom, ty det är icke omöjligt att vid potatesupptagningen eller andra bråda tillfällen den vakthafvande blefve frestad att låta fången hemta litet frisk luft.
Då det nu helt hastigt blifvit så ondt om medel, som vi nyss fått höra, så tror jag att vi kunde spara in dessa 150,000 rdr, och i stället nöja oss med att bevilja de 10,000, som omhandlas i den följande punkten.
Afsigten med dessa arresters uppförande har varit den såväl hos sjelfva folket, som hos militärerne allmänt delade önskan, att prygelstraffet måtte kunna komma att upphöra.
Sådant är dock alldeles omöjligt, så länge ej lokaler finnas för att tillämpa arrest-straffet.
Det vore icke lämpligt, billigt eller rättvist, att arrest-straffet alltid skulle undergås vid mötesplatsen, och fördenskull är i den K.
Propos. afsett att bygga 23 arresthus samt att hyra 75 lokaler för samma ändamål.
De 23 husen skulle uppföras på mötesplatserna men de 75 hyras annorstädes, alltefter reg:tenas fördelning och läge.
Jag har hört utom detta hus framkastas, att dessa arresthus äro onödiga, då vi hafva så många cell-fängelser; men denna tanke, att den ärlige soldaten skulle sättas in tillsammans med brottslingar, är så förhatlig, att den icke torde kräfva någod vederläggning.
Enär det af Utsk:t afgifna förslag leder in på den väg, K. M. i Dess Nåd.
Propos. afsett, och det i detta fall är en högt efterlängtad fördel att det gamla straffsystemet må kunna förändras, vare sig ock blott till någon del, och då det af Utsk:ts Betänk, kan synas betänkligt, om R.
St:r skola bifalla det af K.
M. begärda anslag, tvekar jag icke att anhålla om bifall till Utskzts förslag.
Det lärer väl hädanefter som hittills komma att inträffa, att om en soldat, då han icke är i tjenstgöring, begår en förseelse, så straffas han derför likasom hvarje annan medborgare; och saknar han tillgång till ådömda böter, så får han undergå sitt straff i cellfängelset.
Han far också icke så illa der, och kommer ut derifrån aldeles oförderfvad, då det nemi. är brottet, och icke straffet, som stämplar brottslingen.
Den 26 Mart e. m. 331 Kan åter en soldat således komma att i cellfängelse undergå straffet för en förseelse, så vet jag icke, hvarför icke denna befintliga lokal knnde användas äfven vid ett annat tillfälle.
De 75 lokaler, som äro föreslagna att förhyras, räcka för öfrigt icke till för att låta hvarje kompani få sin särskilda arrestlokal, då nemi. kompaniernas antal lärer uppgå till omkring 200.
Hegar soldat, som icke är i tjenstgöring, någon förseelse mot allmän lag, så får han naturligtvis umgälla den på samma sätt, som andra medborgare.
Men de nu ilrågav:de arrester äro afsedda för sådane, sorn begått disciplinära- eller tjenste-fel, och det kan hända den aldra bästa soldat att begå sådana, och dock, detta oaktadt, kan vara lika hederlig karl.
Det är sannt, att de 75 lokalerna icke räcka så långt, att hvarje kompani får en särskild arrest; men med afseende å deras förläggnings-orter kunna flera vara tillsammans om en sådan.
Jag finner i hvad som blifvit i ämnet anfördt, icke någon anledning att frångå hvad Stats-Utsk:t här föreslagit, utan anhåller ånyo om bifall dertill.
Ehuru den Svenska allmänheten icke anser prvgelstrafTet så vanhedrande, som det verkligen är, så kan man dock icke annat än på det lifligaste önska, att det måtte så snart som möjligt komma att upphöra.
Något annat måste emedlertid sättas i stället, och då användande af arrest i cellfängelse, såsom straff för disciplinär-förseelser, skulle väcka stor och rättvis ovilja i landet, synes ingen annan utväg återstå än den här föreslagna.
Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dertill svarades många ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsluts i första delen af 39:de punkten i Utlåt:t N:o 66 gjorda hemställan om beviljande af ett extra anslag å 150,000 rdr för uppförande af arrestbyggnader vid indeldta arméen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan.» 332 Den 26 Msr< e. m.
Ja — 59.
Nej — 55.
Utskrts sednare tillstyrkande.
Bifölls. 40:de och 4lista punkterne.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 42:dra punkten.
Då här är fråga om ett så ringa belopp, synes det som något särskildt anslag derför icke erfordrades, utan torde tillgång dertill kunna beredas af 4:de hufvudtitelns besparingar.
Jag anhåiler derföre om afslag.