Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle Ridderskapet och Adeln finna något uttryckligt stadgande härom af nöden, bar jag visserligen ingenting deremot, men för min del finnér jag det öfverflödigt.
Så länge Gr §. i RegeringsFormen qvarstår oförändrad, är det både öfverflödigt oell olämpligt, att bestämma tiden, då den nu fastställda Statsreglering skall taga sin början; ty nämnde §. lyder, som följer: ”Alla af”gifter, som Riksens Ständer under de i ”föregående §. nämnde Titlar beviljat, sko”la utgöras intill slutet af det år, under ”hvars lopp den nya Bevillningen af Riksens Ständer fastställd blifver.”
Då nu Rikets Ständer i år komma att fastställa den nya Bevillningen, är det ock klart, att den gamla Statsregeringen blott varar till detta års slut, samt att den nya Statsregleringen tager sin början med nästkommande år.
Ända från Riksdagens början har jag, såsom Ledamot i StalsUtskollet, sökt göra gällande degrundsattser, som innehållas i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om indragning lill Statsverket af de indeldta löningsräntorna; men Den 16 October f. ra. 33i med flera stannat i minoriteten.
Jag anhåller derföre, att uti Ridderskapets och Adelns Protocoll få denna min mening förvarad.
Jag har alltid trott, att Magazineringskostnaden skulle så småningom komma att alldeles upphöra, då Staten, med nedsättning i lösniugspriserne, utan StatsVerkets förlust på en gång befrämjade räntegifvares och räntetagares fördelar, samt uppliäfde den onaturliga strid, hvilken emellan dem ständigt skall äga rum, så länge närvarande förhållande fortfar.
Likväl begär jag ingalunda, att denna fråga nu skall upptagas, utan nöjer mig med hoppet, att den i en snar framtid skall vinna bifall, och anhåller endast, alt få antecknad min reservation emot de åsigler, som deri nu gjort sig gällande.
Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Lika med Herr Hjerta skulle jag anse allt bestämmande af tiden för Statsregleringens början vara öfverflödig, om icke StatsUtskottet uti Betänkandet N:o 124 förbehållit sig, att framdeles få hos Rikets Ständer gora anmälan om tiden, då Utskottet anser verkställigheten af de föreslagne löneregleringarne böra vidtaga.
I anledning af detta förbehåll torde det vara nödvändigt, att något beslut om tiden för Statsregleringens början fattas; och jag instämmer i della afseende med Herr von Hartmansdorff, att det vore bäst, det hela den nu beslutade 332 Den 16 October f. m.
Statsregleringen bestämdes att taga sin början med år i83o.
Den Grundlags-paragrapb, sorn Friherre Cederström uppläst, innehåller, att de gamla afgifterne skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya Bevillningen blifver fastställd.
Om nu tvertemot min önskan den nya Bevillningen icke skulle hinna att antagas af Rikets
Ständer under loppet af detta år, så måste väl den år 1828 beslutade bevillning äfven fortfarande utgå år i83o; och vid ett sådant möjligtvis inträffande förhållande hemställer jag, om det vore rätt, alt hafva stadgat verkställandet af en ny Statsreglering, innan den nya Bevillningen blifvit antagen.
Det kunde väl vara likgiltigt, om man vore öfvertygad, att den gamla Bevillningen fyllde alla de behof, som uppkommer efter den nya Statsregleringen; men då sådant icke får tagas för alldeles afgjordt, och Statsbrist således kunde uppstå, får jag vördsamt hemställa, om det icke vore säkrast att stadga, delden nya Statsregleringen skall börja med samma år, som den nya Bevillningen vidtager.
Friherre Cederström: 6r §. i RegeringsFormen innehåller icke att den gamla Bevillningen skall räcka till samma år, som Riksdagen slutas, utan till slutet af det år, hvarunder den nya Bevillningen fastställd Den 16 October f. m. 333 bl ifver.
Man får ej åtskilja inkomster och utgifter, eller Bevillning och Statsreglering, ty dem emellan finnes ett sådant samband, att de icke böra lösrj^ckas.
Det är alltså klart, att den nya Statsregleringen börjar samma år, som den nya Bevillningen vidtager; och det vore i sanning högst besynnerligt, om man behöfde fatta något sei’- skildt beslut för att bestämma detta förhållande, hvilket af Grundlagen är tydligt och klart.
Om således Bevillningen icke blir faststäld under loppet af år 1829, kan den nya StatsRegleringen icke eller komma att börja, förr än med samma år, sorn, den nya Bevillningen.
Då jag icke föreställt mig annat, än att den nya Bevillningen skall blifva faststäld inom årets lopp, ser jag icke eller något hinder för nya StatsRegleringens början med år i83o.
För min del är jag öfvertygad, att den nya Bevillningen icke behöfver höjas med större belopp, än som motsvarar den afskaffade Saltpetergärden.
Jag förmodar äfven, att den gamla skatten kommer att utgå, till dess den nya Bevillningen tager sin början; och om Statsanslagen skulle komma att stiga derutöfver, blir förhållandet likväl icke annorlundare än efter sista Riksdag, då den dervid beslutade StatsReglering tog sin början år 1824, men den Bevillning Ständerne då åtogo sig, icke bör - t 334 Ben October f. m - jade förrän med år 1825.
Följden blef då, att StatsVerket erhöll ett öfverskott af flera 100,000 R:dr; så att om StatsVerket nu skulle tvertemot min förmodan förlora på en slik åtgärd, vore det dock betäckt genom den vinst, som gjordes genom 1823 års Ständers beslut.
Om vi redan vore inne uti hvad man kallar juloset, skulle det må hända vara nödvändigt, att bestämma någon viss period för StatsRegleringens införande; men då vi nu blott äro in medio Octobris,och således bora hafva allt hopp, att den nya BevillningsFörordningen kan dateras på detta åratalet, ser jag icke något skäl, hvarföre vi genom särskildt beslut skulle utsätta tiden för början af den nya löneberäkningen, emedan det är klart, att örn Ständerne i år åtaga sig Bevillningen, träder den nya StatsRegleringen i verksamhet med början af nästkommande år.
Om äfven den nya TullBevillningen icke bestämmes förr än år i83o, blir dock deraf icke något hinder för StatsRegleringens införande med samma år, emedan den gamla med sina öfverskott troligen dock blir tillräcklig för nödiga utgifter.
Jag upprepar derföre ännu en gång, att jag ej sätter mig emot bestämmandet af viss tid för nya StatsRegleringens början, vore det ock år 1882, men alt jag anser det vara öfverflödigt, om man vill efterlefva Grundlagen, Den iG October f. m. 335 Herr Cederschjöhlj Pehr Gustaf: Egentligen förekommen af Friherre Cederström deri, att vi icke behöfva utsätta någon viss tid för nya StatsRegleringens början, får jag tillägga, att jag anser en sådan åtgärd icke allenast obehöflig, utan äfven obehörig, emedan, när Grundlagen bestämmer tiden, då den skall träda i verksamhet, det jemväl måste vara obehörigt af hvilkendera Statsmaglen som heldst att förändra den.
Enär ingen af de värde Talarne funnit någon annan punkt i förevarande Utlåtande fordra åtgärd, är alltså min vördsamma anhållan, att detsamma måtte läggas till liandlingarne.
Den siste värde Talaren har förblandat Statsinkomster och Statsutgifter, ty uti den citerade 6”i §. i RegeringsFormen omnämnes blott cifgtfterj nemligen till Staten, det vill säga, inkomster för densamma.
Jag förenar mig alltså med Friherre Palmstjerna i anhållan om proposition på den nya StalsRegleringens början med år i83o; ty då Mantalsskrifningarne redan pågå, skulle det eljest kunna hända, att de nu beviljade anslagen icke utgingo, förr än från och med år 1831; hvilket åter skulle medföra bekymmer och inskränkningar för dem, som antingen skola upprätthålla Kronans verk, eller sjelfve lefva utan erforderliga medel dertill.
För egen del tillhörer jag styrel - 336 Den 16 Octobev f. m. sen af en Skolinrättning, hvilken ej har anslag längre än till årets slut, och måste upplösas, om den ej finge från nästa års början beräkna det anslag Rikets Ständer beviljat.
Då ingen oreda inträffar, om mitt yrkande bifalles, så kan jag icke derifrån afstå.
Då några Talare utgått från den grundsatts, att viss tid behöfde utsättas för StatsRegleringens början, derföre att Utskottet i sitt första Betänkande förbehållit sig, att framdeles föreslå den, hemställer jag, om ej allas önskningar kunde blifva förenade, i fali Hans Excellens Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes gifva oss proposition lill afslag å nämnde Betänkande.
En värd Ledamot har anmärkt, att Grundlagen endast omtalar tiden för Bevillningens utgörande.
Men jag får dervid erinra, att Bevillningen åtagcs blott för betäckande af bestämda utgifter, hvilket närmare uttryckes uti 5g §, af RegeringsFormen, medelst följande ord:
Efter Rikets och Statsverkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de Ordinarie Inkomster_, och hvilka behof genom Bevillningar böra ffilas.
JNär behofven således böra fyllas genom - Deri 16 October f. lii. 337 tiom Bevillning, synes det mig klart, att alla Statens utgifter böra vara underkastade samma tidsbestämmelse sorn sjelfva Bevillningen, och att båda dessa delar, nemligen bestämmandet af både Utgifter och Inkomster, tillsammans utgöra den så kallade StatsReglcringen.
Men jag vill icke längre strida emot mina motståndare i detta fall, utan öfverlemna!’ vördsamt åt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att förklara sin åsigt af de citerade Grundlagsbudens betydelse.
Jag har blott fäst mig vid frågan om lagligheten af mitt förslag, emedan jag förmodat, att både den siste Talaren och andra Ledamöter af Ståndet skulle genom Friherre Palmstjernas yttrande vara öfvertygade, att ingen brist uppstår genom de beviljade anslagen, hvilken genom ny bevillning behöfver fyllas.
Det kan ej bestridas Herr von Hartmansdorff att hafva hvilken öfvertygelse han vill om Statsregleringen; men så länge utgifter icke kunna bestridas utan inkomster, torde det vara bäst att derom afgöra i ett sammanhang.
Om, såsom jag hoppas, detta ieke bestrides af plnraliteten, torde det af 58 och 62 §§• i RegeringsFormen vara klart, att den nya Staten icke gäller förr än året efter det Be 45 H. 22 338 Don 1.6
October f. m. villningcn blifvit åtagen.
För min del drar j,ag ieke i tvifvel, alt BevillningsUtskottet medhinner innan årets slut inkomma med förslag till fördelning af Bevillningen.
Hvad den yttrade farhågan för taxeringen angår, så bevisar den blott, alt man ej har kännedom om huru dermed tiilgår, ty på Landet verkställas taxeringarne i April och i Städerne i Februari månad.
Jag kan ej annat än på det högsta bestrida, att något särskilt beslut om tiden för Statsregleringen fattas, enär det redan är så klart uttryckt i Grundlagen.
Jag befarar, att den siste
Talaren under ifvern att tvista ju längre ju bättre, glömmer, att den Statsreglering, som nu utgör öfverläggningens föremål, blott angår utgifter, och icke inkomster, hvilka redan för längesedan äro med undantag af bevillningen reglerade.—
Med erinran derom, och utan att inblanda mig i den Grundlagsstrid, som uppstått, får jag ödmjukast anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade derom tillkännagifva sin mening.
Jag hemställer, om icke, då Ständernes beslut, i afseende å Statsregleringen, äfven bör innefatta vilja att fullborda den, nu borde bestämmas, att den nya Statsregleringen skall börjas med år i83o.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då, enligt 61 I Den 16 October f. m. 33g §.
RegeringsFoj men all Bevillning skall utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya Bevillningen af Rikets Ständer fastställd blifver, samt vid alla föregående Riksdagar det alltid inträffat, att den nya Statsregleringen blifvit uppgjord samma år den nya Bevillningen blifvit fastställd, hade fråga hittills aldrig uppstått om bestämmandet af annan tid för nva Statsregleringens början, än den, som för nya Bevillningens vidtagande i Grundlagen finnes stadgad, likasom det icke eller nu kunde sättas i fråga, att ju icke, i händelse den nya Bevillningen, såsom man hade skäl hoppas, under detta årets lopp blefve fastställd, den nya Statsregleringen borde, tillika med den nya Bevillningen, taga sin början med nästkommande år; men då, hvad tiden för hvarje Statsreglerings början beträffade, något allmänt stadgande derom i Grundlagen icke funnes, ansåg Hans Excellence sig ej kunna vägra proposition å bestämmandet af den nu ifrågavarande
Slatsregleringens vidtagande å hvilken tidpunkt som heldst, hvarå framställning af någon Ledaniot äskades.
Hans Excellence ansåg sig likväl böra fästa uppmärksamheten derpå, alt i händelse den nya Bevillningen icke blefve till alla delar fastställd förr än in på nästkommande år, och följaktligen ej eller kunde vidtaga förr än år i83i, men den nya Slatsregleringens början icke destomindre fastställdes till år 45 H. aa * 34o Den 16 October f. m. i83o, kunde måhända brist i StatsVerketä inkomster uppstå; och Hans Excelience hämtade häraf anledning hemställa., huruvida det vore skäl att nu fatta något beslut orri tiden för nja Statsregleringens början, utan afseende på den lid, då nya Bevillningen hinner blifva fastställd.
Jag täger mig friheten föreslå den förändring uti hvad jag förut yrkat, att derest bevillningen fastställes inom år 182g, Statsregleringeii må börja med år i83o.
Jag instämmer fullkomligt i Friherre Cederströms åsigt, och tror, att äfven Herr von Hartmansdorff® sista modifierade förslag blott innefattar det beslut, att Grundlagen skali efterlefvas; jag hemställer till den värde Ledamoten sjelf, om icke så förhåller sig.
Jag beklagar, att jag icke kan finna saken så klar som Friherre Anckarswärd, eller underlåta att begära framställandet af den proposition, jag senast tagit mig friheten föreslå.
Då Grundlagen blifvit åberopad af så väl Friherre Cederström som Friherre Anckarswärd, skulle jag för min del önska blifva upplyst om, hvilken §. deri bestämmer, att den nya Statsregleringen skall taga sin början samma år, sorn den nya Bevillningen.
Den 16 October f. m. 34i Friherre
Vi hafva redan varit så många Riksdagar tillsammans, sedan vårt nja Statsskick inträdde, att någon fråga som denna icke nu borde kunna uppstå, eller behöfva närmare förklaras, än redan skett; men för att häfva alia tvifvelsmål, torde det vara mig tillåtet förnya uppläsningen af den utaf Herr Cederschjöld redan citerade 5p §.
RegeringsFormen, sorn lyder: ”Efter Rikets och StatsVerkets till— ”stånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Starten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom Bevillningar ”böra fyllas.”
Uti 60 §. uppräknas titlarne på dessa bevillningar; och 61 §. säger: ”Alla ”afgifter, som Riksens Ständer under de i ”föregående §. nämnde titlar beviljat, skola ”utgöras intill slutet af det år, under hvars ”lopp den nya Beviliningen af Rikets Stän”der fastställd biifver.”
Nu måtte man bi 1- ligtvis kunna fråga, om det icke är tydligt och klart, alt Grundlagen vill, det behofven skola fyllas på samma tid, som de nya anslagen beviljas, och att inkomster och utgifter följaktligen måste regleras på samma gång.
Jag kan derföre icke annat än på det högsta protestera emot framställandet af Herr von HarlmansdorfTs förslag, emedan det, såsom Herr Cederschjöld rigtigt anmärkt, endast innefattar en uppmaning qtt efterkomma ett Grundlagsbud, hvilket vi i allt fall icke äga rättighet öfverträda. 342 Den 16 October f. m.
Af hvad Friherre Cederström anfört, finner jag ej något, som kan hindra, att icke den nya Statsregleringen skulle kunna taga sin början först 1833, och ej nu.
Detta är visadt genom det förbehåll, som Utskottet i sitt första Betänkande gjort.
Jag tror således, att ett beslut af Ridderskapet och Adeln kail fattas, och jag får ännu en gång upprepa, att jag anser det påkalladt af Utskottets Betänkande.
I 61 §.
RegeringsFormen står endast: alla afgifter &c. Det är om de utgående afgifterne; men det står icke, att alla nya anslag skola taga sin beräkning från den tiden.
Det är klart, att utgifterlie skola grunda sig på inkomsferne; men när man vet, att inkomsterna finnas, är det intet, som hindrar utgifternes utgående.
Jag instämmer således m «1 Her r von Hartmansdorff i anhållan om den proposition han föreslagit.
Med förbigående af de skäl jag förut anfört, vill jag blott vördsamt fästa uppmärksamheten derpå, att
Konungen begärt en betydlig förökning i anslagen, som Rikets Ständer beviljat.
Jag hemställer, om det är tänkbart, att
Konungen skulle underlåta att låta de nya utgifterne vidtaga så snart möjligt vore, då tillgångar funnos.
Den gjorda invändningen skulle erhålla någon betydelse, om det vore möjligt, att Konungen underlät verk - Den 16 Oetober f. nr; 343 ställa de förökningar han sjelf begärt; men jag får hemställa, om det kan vara tänkbart; och hvarigenom en besparing sknlle uppkomma för Rikets Ständer intill nästa Riksdag af 5 å 600,000 R:dr.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, ait
Om Riksdagen slutas i år, behöfves ej den proposition Herr von Hartmansdorff yrkat; och vill det synas mig, att Herr von Hartmansdorff sjelf så tror.
Räcker den inpå nästa år, så uppstår ett annat förhållande; men intet är, sorn hindrar Rikets Ständer att då, i afseende på Bevillningens början, besluta, att den skall utgå från början af i83o, samt all särskildt förordna om i83o års öfverskott.
Fråga om en sådan proposition synes ej böra väckas, utan så vida Riksdagen icke slutas detta år.
Hvad det förbehåll angår Friherre Palmstjerna omtalar, så blef det framställdt i StatsUtskotlels första Betänkande.
Utskottet tänkte sig då den möjlighet, att inga utvägar skulle finnas till bestridande af det extra anslag Konungen äskat, samt att löneförhöjningarne kunde komma att dröja ännu 3 eiler 3 år.
Ett förbehåll är en proposition in petto.
I det sednare Utlåtaudet 344 Den i6 O c tober f, finnes intet förbehåll gjordt.
Utskottet har afstått derifrån, och är derom ingenting mera att säga.
Utskottet liar sjelf låtit det förfalla; och jag anser någon proposition icke behöflig.
Jag förenar mig lill alla delar i hvad Grefve von Schwerin anfört.
Enär likväl ett så dråpligt tillfälle för mig erbjuder sig att, i händelse Herr von Hartmansdorffs begäran skulle vinna bifall, erhålla den Contra-proposition, att Statsregleringen ej måtte börja förrän 1834» då nästkommande
Ständer kunde afhjelpa hvad närvarande beslutat, så synes bäst deruti hela oformligheten att ingå i en sådan pröfning, sorn den, hvarom nu är fråga.
Fullkomligen instämmande med Herr von Hartmansdorff, finner jag ej hans begäran olaglig; men jag skulle anse all farhåga försvinna, om Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes till afslag framställa det förbehåll, som första Betänkandet innehåller, och hvilket
Ordföranden i Utskottet förklarat vara öfverflödigt, nemligen att Utskottet vill framdeles yttra sig om tiden, då Statsregleringen skall börja.
Genom afslag å detta förbehåll tror jag all fara vara borta.
Af den discussion, som nu slutligen förefallit, bar jag funnit, att det är vådligare jemka sig efter Den 16 October f. m« 345 de meningar som yttras, än att ihärdigt fullfölja sin egen.
Derföre, med frånträdande af min jemknings-proposition, anhåller jag, att till Ridderskapet och Adeln må framställas den jag först begärde, nemligen att den nya Statsregleringen skall börja med år i83o.
Den proposition, som nu sednast blifvit begärd, skulle vara ytterst vådligt att bifalla; ty, i händelse Bevillningen ej blef fullständigt reglerad förr än efter detta års utgång, skulle tillgång saknas till en betydlig del af anslagen.
Såsom ytterligare skäl emot ett sådant beslut, får jag yttra min farhåga för prejudicater af en sådan advocatur, hvarigenom Statsregleringen skulle förklaras endast bestå i bestämmandet af Statens utgijter_, utan sammanhang med inkomsterna.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han, i anledning af hvad Grefve von Schwerin anfört, ansåg sig böra till Herr von Hartmansdorff hemställa, huruvida något beslut i den af Herr von Hartmansdorff väckte fråga kunde vara behöfligt, enär det föll af sig sjelf, att nya Statsregleringen, i händelse nya Bevillningen, såsom alla hoppades, inom detta år hann blifva fastställd, med nästa år komme att taga sin början; och beslutet i sådant fall vore öfverflödigt, 346 Den i6 Oclober f. m. men deremot kunde leda lill olägenhet och j betydlig mån binda händerne, i händelse
Bevillningen icke förr än under loppet af nästa år blef fastställd.
Hans Excellence hemställde alltså, om icke det vore lämpligare, att frågan om bestämmande af viss lid för nya Statsregleringens början först till afgörande företogs, sedan man erhållit visshet om tiden för den nya Bevillningens vidtagande, i fall det då skulle finnas behöfligt att derom fatta något särskildt beslut.
Då ingen bättre bör kunna öfverskåda Riksdagsärenderna, än Herr Grefven och LandtMarskalken, och ingens ord äro tillförlitligare; vill jag afstå från votering i detta ämne, nöjd med att hafva sökt afvärja den obestämdhet, hvaruti sakerna sig nu befinna.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande måtte läggas till handlingarne.
Herr Rosenblad, Bertlhard:
Som den nyss föregående discussionen upplyst vigten och nödvändigheten deraf, att snart bestämma Bevillningsssumman, men RiksgäldsGontoirets utgifter ännu ej blifvit bestämde, och Betänkande i detta afseende ännu icke inkom - Den 16 October f. ni. 347 mit första gången, tar jag mig friheten anhålla, det Ridderskapet och Adeln, nied begagnande af den rått Riksdagsordningen, lemnar, behagade anmoda StatsUtskottet, att inom 8 dagar härefter inkomma med förslag till RiksgäldsContoirets utgifter.
Ehuru jag, lika med Herr Rosenblad, inser nödvändigheten att snart bestämma Bevillningssumman, likväl och då jag är öfvertygad att det är på goda grunder Betänkande derom ännu ej inkommit, emedan man ännu ej i Förstärkt Statsutskott röstat om utgifterne, anhåller jag, att Herr Rosenblads framställning må få hvila på bordet till nästa plenum.
Friherre Palmstjernaj Carl Otto'.
Sedan Herr Rosenblads framställning blifvit lagd på bordet, torde det synas öfverflödigt att deröfver yttra sig, men den siste talaren har troligen missförstått densamma.
Den angick RiksgäldsContoirets utgifter, och icke Bevillningssumman.
Jag förenar mig i allo med Herr Rosenblad, under anhållan att Ridderskapet och Adeln måtte förelägga StatsUtskottet att snart inkomma med ifrågavarande Betänkande, hvilket jag tror vara färdigt.
Herr Rosenblad: Friherre Palmstjerna bar förstått mig rätt, samt yttrat hvad jag önskade anföra, och det lär af Herr Hjerta medgifvas att, då jag inskränker mig till 348, Den 16.
RiksgäldsContoirets utgifter, står det ej i förbindelse med StatsReglei ingen ; men som frågan är begärd på bordet, skall jag ej vidare yttra mig.
Jag har vid Riksdagens början gjort en motion om RiksgäldsContoirets organisation för framtiden, grundad derpå, att det borde blifva ett sådant verk, der öfverskolten skulle ingå och användas så, att den ringa skuld Slaten agde, kunde med hushållning skötas.
Derpå har ännu ej svar inkommit.
På beslutet derom beror till en stor del hvad som bitr RiksgäldsContoirets enskildta utgifter! det personella blir då helt annorlunda, ty göromålen, Hvilka nu äro nästan ingenting, blifva då betydligen förökade.
Afven är fråga väckt, huruvida Riksgäldssedlarne skola förblifva, eller upphöra.
Det kunde göra inskränkning i personellen.
Det är således ännu omöjligt att härom besluta, hvarföre jag fortfar i min anhållan, att framställningen må hvila på bordet.
Herr Rosenblads ofvanberörde framställning lades på bordet.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den i4 dennes under N:o 297 afgifne, och samma dag e. m. pä bardet lögde, Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStåuden i åtskilliga delar af StatsRegleringen.
Den iG Octo ber f. m. 349 Herr Hjerta, Gustaf:
Det besynnerliga förhållande uppstår nu, att sedan vi val slutat StatsRegleringen, komma vi åter in i den.
Den mängd skiljaktigheter, sorn. uppkommit, visar bäst, att det vöre att å nyo börja, om vi skulle ingå i någon speciel granskning deraf.
Jag underställer derföre, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes föreslå Ståndet, att förblifva vid sina redan fattade beslut.
Det säkraste sätt alt påskynda sakerna, blifver sedan, att i Förstärkt Utskott genast afgöra dem.
Jag instämmer fullkomligen i hvad Herr Hjerta anfört, i anseende till den tidsvinst, sorn derigenom skall uppkomma, och enär resultaten troligen ändock blifva desamma. i:sta HufvudTiteln.