Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag funnit mig uppkallad att uppträda i denna fråga för att meddela några upplysningar, som visserligen icke äro fullständiga, men som likväl i sin mån torde kunna leda till skingrande af en eller annan villfarelse, beträffande barnhusets förvaltning, som under de sednare tiderna uppkommit, skulle jag slutligen göra mig en välgrundad förebråelse, om jag icke begagnade detta tillfälle, att till samtlige väre riksdagsmän af alla Stånd och alla rättsinnige medborgare framställa den önskan, att de hvar inom sin ort ville skänka de barn, som från barnhuset spridas inom landet, en kärleksfull uppmärksamhet och omvårdnad, äfven derigenom alt de vaka öfver och underlätta barnens emottagande bos ömsinta och värdiga fosterföräldrar, och framförallt söka förekomma sådane, på tillfälligheter eller en föga christelig farhåga att barnen kunde i sinom tid falla fattigvården till last, grundade kommunala beslut och tillgöranden, hvarigenom detta förhindras, och hvilka beslut beklagligen icke äro utan exempel.
Del är verkligen beklagligt att
Utsk. i allmänhet med så mycken lätthet tillstyrka undersökningar i både likt och olikt.
Så är det äfven i detta fall. R.
St. hafva sjelfve genom sina delegerade vid hvarje revision tillfälle att laga kännedom om barnhusets organisation och vård och kunna således ganska väl se huru dermed tillgår.
En begäran om särskild undersökning, kan efter mitt förmenande icke leda till något annat än hinder och besvär för den vanliga gången af ärendena inom förvaltningen ; och jag tillstyrker derföre, lika med Utsk:s reservanter, alt R.
St. icke måtte bifalla, utan afslå detta betänk.
Math., anförde skriftligen:
Sprengtporten har visat oss barnhuset ifrån en sida.
Jag, som inom Ekon.Utsk. såsom ledamot deltagit i frågans behandling, får framställa en annan sida deraf.
Då nu bifall till delta betänk, bestrides, tvingar mig min känsla för det rätta alt, med förbigående af resuliaterna inom barnhuset af den nuvar. förvaltningens verksamhet, hvarom hvar och en som vill, på stället kan förvissa sig, i korthet yttra mig ang:de de af offentliga handlingar sig visande anledn:ne till den föreslagna skrifvelsen.
Redan 1841 ansåg direktionen sjelf en reorganisation af stora barnhuset såsom af hehofvet högt påkallad.
En comité tillsattes till uppgörande af förslag lill denna reorganisation, hvilket redan samma år blef färdigt.
Läsningen inom direktionen af detta förslag började dock ej förr än den 18 Juni 1847, oaktadt 1842 af K.
M. lemnad och sedan förnyad befallning alt till K.
M. med detsamma inkomma.
1837 beslöt direktionen alt inrätta en sjuklokal vid barnhuset, i brist hvaraf så många barn årligen vid barnhuset dö.
An - Den 15 Mars f. m. 235 nu 1841 var raan ense om det trängande beliofvet deraf och att detta behof först borde fyllas.
Sedermera börjades småningom att i stället byggas en mängd byggnader planlöst och ändamålsvidrigt, stenmurar uppfördes, planeringar företogos m. ni., ja ett tvätthus bland annat, hvartill tillåtelse meddelades af K.
M. att använda 16,000 r:dr utan entreprenad, men detta tvätthus kostar redan 32,000 r:dr.
Detta allt ägde rum ungefär vid samma tid som fråga uppstod att vid barnhuset inrätta ett clinicum, hvartill barnhusets tillgångar hade med skäl kunnat tagas i anspråk.
Rån meningen vara att derigenom omöjliggöra en sådan anstalts förening med barnhuset om ock K.
M. skulle finna en sådan åtgärd, såsom den är, af behofvet högt påkallad?
Af räkenskaperna inhemtas att barnhuset, oaktadt dess tillgångar äro till följd af bristande god förvaltning i förhållande till behofvet så små alt, enligt hvad en af revisorerne vid sista revision i Utsk. upplyst, barnhuset ej kunde uppfylla sina förbindelser så vida ej dödligheten vore inom barnhuset så stor, årligen till Svea Rikes pastorer betalar mellan 2 å 3000 r:dr för vården i landsorten af utlemnade barnhusbarn.
Jag skulle misskänna vårt upplysta och christligt sinnade presterskap om jag skulle förmoda alt de icke utan detta för dem obetydliga arfvode skulle egna dessa arma föräldralösa den vård, de så väl behöfva och som de säkert erhålla.
Den kärlek och det deltagande som barnhusdirektionen tror sig köpa med 2 r:dr per stycke, är ej mycket värd.
Vidare inhemtas att barnhusdirektionen ej betalar mer än 12 r:dr för året för de utpensionerade barnen öfver 6 år, till följe hvaraf inträffar att blott de fattigare utlaga barnhusbarn och ofta endast öfver somrarne då deras föda kostar mindre eller de kunna göra något gagn och att många af dessa barn hösttiden till barnhuset återlemnas, der barnens vård och dödligheten går till vida högre belopp, än om pensionerna för dem något höjdes, hvilket skulle lända till stor ekonomisk fördel för inrättningen och särdeles båtnad för barnen, som nu med tårar skiljas från sina fosterföräldrar.
Då nu barnhusets tillgångar ej äro tillräckliga för barnens ändamålsenliga vård, synes onödiga utgifter, till hvilka jag räknar nu anmärkta, böra indragas.
Då Utsk. trott sig märka så många brister i nuvar. förvaltning, och då Utsk. ej ansett den förvaltning, som låtit sig komma dem lill last, vara den mest opartiska bedömaren af sina egna åtgärder, har Utsk. ej tvekat att tillstyrka, det R.
M. måtte anhålla om förordnande af några erfarne män för att närmare undersöka tillståndet inom stora barnhuset, och detta så mycket hellre, som direktionen ej af kommun tillsättes och icke eller af K.
M. förordnas, utan vid inträffande ledigheter kompletterar sig sjelf, hvarigenom andra åsigter från direktionen för alltid synas vara förbjudna inträde.
Ytterligare har Utsk. genom den föreslagna åtgärden trott sig kunna motse ett snarare utredande af förhållanden, som för 230 Den 15 Mars f. m. staten äro af högsta vigt såsom en helig pligt och sora tillståndet inom barnhuset synes högt påkalla.
Om bifall till detta Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskis betänk, tager jag mig friheten vördsamt anhålla.
Hr Adelborg, Jakob, yttrade sig dels muntligen, dels skriftligen:
Stockholms allmänna barnhus är en skyddsanstalt för sådana späda barn, hvilka, födda af lasten eller eländet, annars hemfallit under en för tidig död.
På det att denna inrättning, i enlighet med denna mening, rätt skall uppfylla sitt ändamål fordras i följd af omständigheterna, att den är en passagére lillflygtsort, ett slags gästgifveri, (enligt K. M:s bref af d. 7
Maj 1785, nåd. instruktion af d. 22 Oktober 1800 och d. 13 Maj 1825) för emottagandet och räddandet af så många värnlösa barn som möjligt, medelst att, så fort deras helsa och tillfället så medgifver, utackordera dem till passande fosterföräldrar.
Denna inackordering måste fortgå oafbrutet; ty afsladnar den, så afstadnar ock innan kort hela barnhusets verksamhet, det blir öfverfullt och tillgångarna medtagna, under det att en mängd barn, hvilka ej kunna blifva emottagna, förgås och barnmord direkte eller indirekte framkallas.
Om nu denna antydning för barnhusets hufvudsakliga verksamhet och ändamål är riktig och för dess bestånd nödvändig, så låtom oss nu se efter, huru det bör vara organiseradt, för att bäst uppfylla detta sitt ändamål.
Svaret härpå lyder i korthet så: det bör vara så inrättadt, att de barn som komma dit friska kunna, såvidt det beror på inrättningen, bibehållas sådana och att de som vid intagandet är o sjukamå så fort som möjligt är kunna återställas till helsan.
Ar det nu så organiseradt?
— Vid inträdet i de salar der de späda barnen och deras ammor ligga, finner man genast, att utrymmet är allt för inskränkt; ty oaktadt att der är så rent och snyggt, som närvar, omständigheter tillåta, så är luften till den grad oren, att en äldre menniska ej utan olägenhet kan der dagligen vistas, huru mycket mindre då ett litet spädt barn, hvars fina lungor visserligen ej äro skapade för en dylik atmosfer.
Härtill bidrager att väggarna uti flera af salarna äro öfverdragna med en hinna af mögel; och att barnens dagliga behof af ombyte i kläder torkas inne framför kakelugnarna; och inga särskildta badrum finnas; att ammorna ej hafva kläder af inrättningen, utan begagna sina egna, hvilka i följd af det utblottade tillstånd, i hvilket en stor del vid deras antagande befinner sig, äro af den uslaste beskaffenhet och således äfven egnade, alt, då så många äro sammanhopade, bidraga till ökande af luftens osundhet m. fl. orsaker, med hvars upprepande jag icke nu vill trötta II. o.
Af de öfver 80 ammor och omkring 140 späda barn, som nu finnas i det öfverbefolkade barnhuset, har man också svårt att utleta 10 af hvardera slaget, som hafva ett friskt utseende.
För att kunna hjelpa detta onda, fordras en rymligare och mera systematiskt ordnad lokal samt tillfälle till ständigt bibehållande, af en, för de späda, så nödvändig lifsförnödenhet, som en ren Den 15 Mars f. m. 237 och obesmittad luft, genom torkanstalters anläggande nära intill, men utom salarna, en särskildt närbelägen badlokal m. m.
— De sjuka barnen böra äfven naturligtvis skiljas ifrän de friska, för att i särskildt sjukanstalt vårdas; ty när, som nu är förhållandet, de sjuka och friska ligga om hvarandra i samma rum, så försvåras läkarevården betydligt och otaliga andra olägenheter uppstå, som motarbeta inrättningens goda ändamål.
Då nu erfarenheten visar, att om inrättningen skall, så vidt möjligt är, uppfylla sitt syfte, barnens vistelse inom densamma bör blifva så kort som möjligt, d. v. s. att de så fort ske kan böra blifva utackorderade till dugliga fosterföräldrar, så tyckes det vara tydligt, alt det nödvändigaste är, att barnens helsa vårdas så, alt de kunna uttagas.
Dä nu ej detta är förhållandet, utan betydliga och svåra brister förefinnas i afseende till barnens hälsovård, i följd af lokala förhållanden och anordningar, hvilka lägga bestämda och för närvar, ohjelpliga hinder i vägen för det enskilda bemödandet, så tyckes den slutsatsen falla af sig sjelf: att Stockholms barnhus, som det nu är organiseradt, ej gör den nytta det kunde och borde.
Är det den bristande tillgängen på penningar?
Är 1844 hade barnhuset en fond af 547,575 r:dr b:co utsatt till större delen på 5 å 6 procents ränta, utom åtskilliga andra betydliga tillgångar.
Se här en ungefärlig uppgift på tillgångarna:
Ränta på kapitalet 27,000 r:dr. 3169 tunnor tionde spanmål 21,000 ,, Andel i Stockholms Tolagsmedel 4,300 ,, Öfverskottsmedel från Justilie-colkm och förmyndarkammarn 15,000 ,, g-dcls procent af sterbhus inventariisummor inom Stockholm 6,800 ,, Andel i böter från poliskammaren och domslolarne i landsorten 3,000 ,, Diverse hyresmedel 5,000 ,, Inlösningssumma för barn 20,000 ,, m m. som här ej upptages.
Summa b:co 102,100 r:dr.
Dessa medel, hvilka ej blifvit för högt upptagna, borde, om de blifvit rätt använda och en ändamålsenlig plan varit följd, räckt till för att, långt före detta, åstadkomma en af beliofvet och den allmänna rösten länge påkallad och högst behöflig reorganisation af hela inrättningen.
Nu har deremot ingen plan varit följd, och det är just detta som man klandrar, icke nitet och den goda viljan hos direktionens mångtaliga ledamöter, hvilka säkerligen hvar och en för sig velat väl, ehuru bristande enhet och sammanhållning ledt rerultatet af deras verksamhet till en ståndpunkt, hvilken ej kan vara till allmän båtnad, enligt de rättvisa fordringar man bör hafva på en inrättning, hvilken åtnjuter så betydliga inkomster såväl af allmänna medel som enskiltas tillskott.
Det har nu äfven kommit så långt, att direktionen vid en af sina sednaste sammankomster måst besluta, att i följd af ögonblickets förlägenhet den sorgliga utväg blifvit nödig alt taga: att barnhuset t. v., måste tillstängas för 238 Den 15 Mars f. m. emottagandet af bart), utom i de mest trängande fall.
Då de tillströmmande barnens antal ej förminskats, utan fastmer tilltagit, så tvingas man, om man med allvar och känsla eftertänker detta förhållande, till förfäran för de resultater som deraf skola blifva en nödvändig följd.
Det nu anförda faktum, en sorglig frukt af bristande omtanka och insigt i förvaltningen, är ensamt ett tillräckligt skäl för yrkande på att Utsk:s betänk, bör blifva antaget, men för dem som ej finna delta tillfyllest, vill jag anföra följande, hemtadt ur barnhusetso räkenskaper.
Ar 1841 d. 31 Dec. utgjorde barnhusets kapitalfond enligt kassaräkningen *) b:co 514,575 r:dr.
Deraf utlånte ä 6 procent 123,700 ,, „ å 5 „ 367,083 „ 5, »4 „ 500 „ kontant i banken 23,292 „ Donationer sedermera tillkomna: af Hr Liebert, 1844 2,000 ,, af grosshandlare Ekström, 1846 2,000 ,, „ Rydberg, 1845 25,000 „ ,, Nordlander, 1847 4,000 ,, Summa b:co 547,575 r:dr. n n 1 Ar 1848 borde således kapitalet, derest instruktionens ordalydelse blifvit följd, (nemi. alt alla donationer skola till grundfonden tilläggas och endast årliga räntan af dem användas), hafva utgjort b:co r:dr 547,575; men befmnes i stället d. 1 Jan., enligt kassaräkningen, vara: b:co r:dr 445,848, deraf utlånte å 6 procent 14,200 r:dr „ å 5 „ 342,200 „ „ ä 4 „ 30,500 „ i banken 58,948 ,, Kapitalsumman har således blifvit förminskad med omkring 101,727 r:dr b:co; och hvartill hafva dessa penningar blifvit använda?
Jo, deraf hade åtgått vid 1847 års slut: till en tvättinrättning r:dr 31,928: 1— till barnhuskällarn 23,175: — till en gymnastik 3,848: 36. till vedbodar ,, 5,450:
— Resten har blifvit använd till diverse andra utgifter, med hvars specificerande jag ej vill upptaga R. o. Ad:s dyrbara tid, ehuru dervid äfven visserligen ett och annat vore att anmärka, utan nöjer jag mig för närvar, med, att endast framlägga dessa fakta, hvilka enligt min tanka äro tillräckligt bevisande, för att ådagalägga de brister, som i den närvar, förvaltningen förefmnas och som visa att stora summor blifvit förslösade, utan plan och eftertanka och utan att barnhuset blifvit satt i stånd, att närma sig målet för sin rätta verksamhet.
Tvättinrättningen kommer troligen att kosta, innan den blir fullt färdig, omkring 40,000 r:dr b:co och har en ångmacliin sorn årligen förtär omkring 200 famnar ved.
Räntan efter 5 procent pä ')
I enlighet med und. rapport till H. M.
Konungen.
Den 15 Mars f. m 239 kostnadssumman gör 2000 r:dr b:co per är, och om dertill lägges 1000 r:dr b:co, som är det minsta, den ärliga utgiften för veden kan upptagas till, och årslöner för machinist, tvätterskor, handtlangare samt utgifter för reparationer m. m., så torde denna tvättinrättning komma att minska barnhusets årliga inkomster med öfver 3,500 r:dr b:co eller räntan efter 5 procent på 70,000 r:dr b:co.
Af delta förhållande synes, alt denna afgift blir allt för stor och att den måhända kunnat minskas till ja, | om en ändamålsenlig tvättinrättning blifvit anlagd nere vid sjöstranden, dit barnhusets tomt sträcker sig, och der en god anstalt i denna väg säkerligen kunnat åstadkommas för den jemförelsevis ringa summan af 4,000 r:dr b:co.
Men denna byggnad är icke allenast för dyr, ulan äfven felaktigt uppförd, hvilket bevisas deraf: att valtenuppfordringsanstalten ej lemnar fullkomligt rent valten; att sköljreservoirerna äro för små, så att vattnet, som ej deruti kan hållas i ett ständigt och friskt ombyte, allt för snart smutsas af det orena linnet: att torksalen är allt för hög, så alt värmen som naturligtvis är starkast uppe vid taket, ej vid torkningen kan fullt tillgodogöras m. m.
Den i samma lokal anlagda badinrättningen ligger alldeles för långt bort och kan således icke begagnas af sjuka eller smärre barn, hvaraf följer att den blir till föga nytta.
De öfver badrummen belägna vattenreservoirerna hafva blifvit så illa gjorda, att vattnet läker igenom och blir väl deraf följden att alltsamman måste omgöras med temlig betydlig tillökning i kostnaden.
En centrumsåg drifves af samma ångmachin i ändamål att begagnas till vedens söndersågning; men som vedbodarna ligga på betydligt afstånd ifrån denna, sä torde kostnaden för vedens transport, ifrån boden till sågen, i det närmaste medtaga den besparing, som härigenom åsyftats.
Men nog nu om denna byggnad och de misstag som vid den blifvit begångna.
Vedbodarna hafva, som sagdt är, kostat 5,450 r:dr b:co och borde hafva kunnat göras för 800 ä högst 1000 r:dr b:co.
Jag hemställer till hvar och en, sorn har någon kännedom om huru man i allmänhet bevarar större vedförråd, om icke större delen af veden kunnat med lika fördel förvaras under bar himmel inom en hög och för stöld skyddande inhägnad ?
En mindre bod för en del af björkveden borde då varit det enda hus i denna väg, som behöfts.
Den dyrbara gymnastikbyggnaden är efter min tanke alldeles obehöflig.
Om barnhuset fortfarande skall äga bestånd och uppfylla sin bestämmelse, och den antydning för dess rätta verksamhet, som jag förut framställt, är riktig, så böra högst få barn blifva qvar inom inrättningen till öfver 6 års ålder.
Dessa små varelser behöfva, för bibehållandet och stärkandet af sin helsa, endast den gymnastik, som kroppens fria rörelser i den friska luften skänka; och härtill är tillräckligt tillfälle på barnhusets rymliga gård.
Vill man ändteligen hafva en gymnastik, så vore en under bar himmel fristående, sådan som funnits förut, allt hvad som kunde behöfvas.
På ömse sidor om delta hus, äro smärre tillbyggnader vidfogade, hvilkas ändamål är sådant, att det åtminstone ej tillåter att direktionens omtanka om barnens hälsovård ens här kan framstå utan klander, så vida n. b. frisk luft anses för barns sundhet vara oundgänglig.
— Gymnastik - 240 Den 15 Mars f. m. byggnaden kunde således helt och hållet varit hörta.
Af de byggnader som blifvit gjorda, återstår således endast barnhuskällaren, såsom den enda, hvilken man kan säga är väl bygd och hvarå kostnaderne blifvit väl använda.
Utom dessa framlagda fakta har jag, om så påfordras, en mängd andra att anföra, som t. ex. det högst oriktiga arangementet med mathållningen, anläggningen af gasberedningsboden alldeles utmed barnens logementer m. m., men vill jag dermed ej nu upptaga tiden.
Om dessa betydliga summor, som på detta sätt nära nog onödigtvis blifvit förslösade, i stället användts till en ändamålsenlig utvidgning af lokalen för de späda barnen, inrättandet af ett barnsjukhus eller till ökandet af fosterlönerna, för att befordra en lifligare omsättning af barn m. m., så hade mycket verkligt nyttigt och godt dermed kunnat uträttas och vinnas, samt en mängd späda lif kunnat räddas till framtida utveckling för fosterlandet.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, hvaraf kan synas att den närvar, direktionen, genom bristande enighet och plan i sina företag, kommit till ett resultat, som för barnhusets framåtskridande till sin rätta verksamhet ej kan vara gynnsamt och då direktionen, oaktadt upprepade påminnelser, att till H. M. Konungen inkomma med förslag till ny organisation af inrättningen, ändock ehuru, som jag vill minnas, 3 år förflutit sedan den första befallningen derom blef gifven, ännu ieke gjort det; så anhåller jag att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag såsom af högsta behofvet påkalladt.
Jag har reserverat mig emot detta betänk.
Jag har aldrig besökt barnhuset och således icke ingått i någon undersökning om huruvida de detaljerade upplysningar, hvarmed den siste värde talaren sysselsatt Ståndet, äro grundade eller icke, och anser dem icke heller utgöra föremål för Ståndets pröfning.
Jag erkänner att det må vara möjligt att denna likasom många andra inrättningars organisation kan behöfva förbättringar, men vill hvarken säga ja eller nej till den frågan, emedan dertill skulle fordras att jag, såsom Utsk:s ledamot, skulle hafva ingått i en undersökning om huru barnhuset för närvar, är beskaffadt, huru stora dess tillgångar äro och huru de blifvit använda till uppfyllande af hvad man synes fordra.
I afseende åter på den olyckliga ställning, hvaruti barnen skulle sig befinna, sä har jag sett en und. rapport af barnhusets läkare gifven till K. M., hvaraf upplyses att under de sednare åren dödligheten ibland barnen på barnhuset varit vida mindre än under de föreg:de åren.
Detta måtte väl åtminstone bevisa, att icke ställningen derstädes är sämre än den under föreg:de år varit; men låt vara att det behöfves en reorganisation af barnhuset, så har ju Regeringen, på sätt jag i min reservation omnämnt och Utsk. i sitt betänk, upplyst, redan vidtagit en sådan åtgärd, ledande till det ändamål, Utsk. vill med den föreslagna undersökningen framkalla, nemi. ett bättre ordnande af barnhusets angelägenheter; och då anser jag att R.
St. icke hafva att med den - Den 15 Mars f. m. 241 denna fråga sig befatta.
Det skulle verkligen se ut, som om R.
St. trodde att, om K.
M. ville hafva en reorganisation af barnhuset, K.
M. icke skulle kunna verkställa den utan att behöfva ett förord dertill af R.
Så långt måtte det väl nu icke hafva gått, alt K. M. icke kan få Sina beslut verkställda. K. M. har ålagt barnhusets direktion att inkomma med ett förslag till förbättring af barnhusets organisation, och således torde icke någonting vara att göra i frågan, åtminstone intill dess vi få se, att icke direktionen ställer sig den K. befallningen till åtlydnad.
På grund häraf, anhåller jag om afslag pä Utsk:s tillstyrkande.
Ehuru visserligen det icke skulle vara svårt att här på stället upplysa de värde ledamöter af Allm. Besv.- och Ekon.Ulsk., som här yttrat sig, om åtskilliga fakt iska misstag rör:de barnhuset, lill hvilka de gjort sig skyldiga, så får jag likväl för min del förklara, att jag, utöfver hvad jag redan har yttrat i mitt skriftliga anförande, icke finner mig af deras skriftliga anmärkmr föranledd till något annat, än att instämma uti deras tillstyrkande af bifall till Utslcs förslag, på det att den ifrågavar. undersökningen mätte äga rum och barnhusets direktion sältas i tillfälle att försvara sina åtgärder på vederbörlig ort och ställe, öfvertygad att ingen af direktionens ledamöter ämnar att undandraga sig någon slags ansvarighet för hvad som är gjordt.
Sil v :
Jag finnér ganska naturligt af Frih.
Sprengtporten att yrka bifall lill delta betänk., såsom varande ordf. i barnhusets direktion, emedan han måste önska att den föreslagna undersökningen måtte ske; men å andra sidan kan jag icke finna något skäl för R. o. Ad. att bifalla ett betänk., sådant som detta, derföre att en och annan uppgifver en hop brister, som kunna förefinnas på barnhuset, då samma StatsUtsk:s betänk, omförmäler att K.
M. redan infordrat direktionens utlåt, ronde förbättringar i barnhusets organisation, fast detta ännu icke hunnit ingifvas.
Uti en sak, sådan som denna, der så mycken osäkerhet råder vid bedömande af förhållandet, der mäste man väl lemna tid lill lugn och försigtig pröfning af hvad man ämnar framställa.
Man måste lemna tid lill noggrann undersökning af förhållandet och sådant sker icke i en hast.
Den ena kommer och vill hafva ändring i en sak och då skall undersökning derom verkställas; i ett annat fall kommer någon annan och vill hafva ändring, hvilket åter föranleder en ny undersökning.
Under det förhållande, sora här äger rum, när undersökning redan är af K.
M. anbefalld och skall fortgå, så finner jag icke något skäl för R.
St^ att inkomma med en anhållan om ytterligare undersökning.
Åtminstone måtte dermed kunna anstå till nästa riksdag.
M:s befallning dessförinnan icke skulle hafva haft önskad påföljd efter den längre tid som då förflutit, kunde möjligen vara ett skäl att dervid göra anmärkn.
Nu är det deremot alldeles icke så, hvarföre jag yrkar afslag på betänk. 3 H. 16 242 Den 15 Mars f. m.
De frågor, som hvar och en måste för sig sjelf besvara för att kunna fatta ett grundadt beslut i ämnet, torde vara följande 2:ne:
Ar ställningen vid barnhuset sådan som man skulle önska?
•— och är det någon säker anledn. att hoppas någon förändring af denna ställning, ifall den icke befinnes vara den bästa möjliga och likväl öfverlemnas åt sig sjelf, utan en framställning ifrån R.
Sl:s sida?
Hvad den första frågan beträffar, så torde väl de faktiska upplysningar, som här blifvit lemnade, redan vara någorlunda tillräckliga för att öfvertyga hvar och en att åtskilligt betänkligt vid denna inrättning lärer förefinnas.
Jag tror dessutom att den person, hvilken har den aldra närmaste befattningen dermed, nemi. öfverläkaren på stället, måste hafva något vitsord i denna sak, och han säger derom i sin tind. berättelse till K.