Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 4 November. fråga vid dessa, sora andra ordentligen skattlagda, hemman.
Jag anhåller, att Utskottet må förklara sökanderna berättigade, att genast erhålla införsel uti de af dem till ersättning för deras godkände fordringar uppgifna hemman och lägenheter, till så stor del, som enligt Jordeboksvärde efter jemförelse
Länen emellan svarar emot deras räntefordvans belopp, och att underdånig skrifvelse härom från Rikets Ständer till Kongl. Majit må afgå, med underdånig anhållan, att KammarCollegium må erhålla nådig befallning, att låta verkställigheten häraf skyndsamt besörja.
Genom denna enkla och rättvisa åtgärd, försvinner behofvet af hemmanens nya bortarrendérande, hvilket Utskottet föreslagit, såsom en nödvändig följd af den tidsutdrägt, som till sökändernas ytterligare förlust skulle orsakas af onödiga undersökningar om sådana förhållanden, hvilka äro kända vid LandsContoiret och i KammarCollegium.
Herr Danckwardtj Magnus Georga uppläste följande: StatsUtskottet har tillstyrkt, att hemmanen under Ädelforss höra användas till godtgörande af CanzliRådet af Wetterstedts och IIofRättsRådet Adlerbrants skatterätts» fordringar; men att då Statens rätt fordrar, att sökanderne icke erhålla större del i desse hemmanj än sorn emot deras fordran verkligen svarar, noggrann imdersökning
187 och värdering af desse hemman bör ske, samt införsel sökanderne meddelas i så stor del af desse hemman, som Kongl. Maj:t pröfvar mot deras skatterättsfordringar svara.
Jag anhåller, att få till StatsUtskottet framföra den fråga, hvad Utskottets mening härmed är?
Skall ersättningen meddelas på de i författningarne stadgade och hittills iakttagna sätt i dylike fall, eller skall någon annan grund derföre följas?
Efter författningarne tillgår nu så, att om, såsom i Jönköpings
Län är vanligt, ett helt Skatteeller Kronohemman har 3i R:drs ränta efter Jordeboken, så erhålles jordägande-eller skatterättigheten af hemmanet mot en skatterättsfordran af 3i R:dr, då den härrör af hemman inom samma provins, emedan liqviden sker efter rähtornes uträknande, med förvandling å ömse sidor.
— Ett helt hemman i Jönköpings
Län är vanligen värdt minst 2000 R:dr B:co, och en skatterättsdaler gäller i3 R:dr 16 sk., efter det man och man emellan antagna, och äfven af Kronan fastställda priset derå för bytesfordringars godtgörande ; således 3i Daler
Häraf ser man förlusten för Kronan, att ge ersättning i dess ägande hemman för skatterättsfordringar på hittills vanligt sätt.
Är det nu StatsUtskoltets mening, att ersättningen skall på berörde sätt uppgöras, eller skola de hemman, sökanderne undfå i ersättning, värderas till deras fulla värde i 188 Den 4 November. penningar, och skatterättsfordringarne tagas i qvittning deremot efter sådane fordringars vanliga värde i penningar i3 R:dr 16 sk. för hvar skatterättsdaler, och sålundasökanderne för sin skatterättsfordran 63 Daler å i3 R:dr 16 sk. per daler, eller tillsammans 840 R:dr B:co, få af Ädelfors-hemmanen skatterätten till en hemmansdel, värd 84o R:dr?
Detta sednare vill väl synas vara SlatsUtskottels åsigt, emedan endast på detta sätt Staten icke gåfve för fordringarne större ersättning, än som deremot verkligen svarade.
Men, om så är, bör det tydligen uttryckas, likasom motsatsen eller att ersättningen skall i hittills vanlig ordning meddelas, om meningen är sådan, på det att icke, vid verkställigheten af Rikets Ständers beslut, nya tvifvelsmål om rätta förståndet deraf må uppkomma.
I öfrigt anmärkes, att sökanderne icke begärt ersättning för sine fordringar i Pauliströms Jernverk med derunder lj-dande hemman, samt hemmanen Gastorp och Kopparp, så att desse icke böra dertill komma i fråga, utan kan denna egendom genast användas på det i öfrigt af Utskottet föreslagna sätt, utan afvaktan af verkställigheten af den förra frågan.
Jag anhåller i följd häraf om återremiss af Utlåtandet.
Hvarefter Herr Danckwardt tilläde munteligen: - Den 4 November.
Särskildt får jag tillkännagifva, att anstalter sedan blifvit vidtagne för ifrågavarande hemmans utarrenderande för nästkommande år, enär Rikets Ständers beslut i ämnet ej blifvit meddeladt så tidigt, att verkställigheten deraf hvarken före höstutsädet detta år eller möjligen innan nästa fardag kan äga rum.
Herr Thams anförande, att ett skiljaktigt sätt för hy tesfordringars ersättande iakttoges, då Kronan eller enskilde äro fordringsägare, ledande dertill att Kronan alltid uttoge sin rätt i andras hemman, är icke enligt med rätta förhållandet.
— Kronans bytesfordringar, som innefatta Frälseränta, utbrytas visserligen någon gång ur gäldenärens hemman, då han icke, med inköpt Frälseräntefordran hos Kronan godtgör den genom qvittning; men enahanda rättighet har ock den enskildte att för Frälseräntefordringar hos Kronan göra sig godtgjord genom införsel i hemmansräntor, som äro Kronan behållne; och sådan införsel har i alla tider beviljats, och beviljas ännu när som hälst.
Hvad de bytesfordringar åter angår, som innefatta Skatterätt, eller sjelfva äganderätten lill hemmanen, sådane HofRältsRådet Adlerbrant och CanzliRådet af Wetterstedt innehafva; så har ända till 1789, då Kronoåboerne fingo preference till skatteköp framför skatterättsfordrare, enskildte obehindradt fått skatterätlsfordrans införsel i Kronans hemman, och äfven sedermera ända till 1809 i visse boställen och andra igo Den 4 November.
Kronolägenheter samt Kungsgårdar; hvaremot aldrig Kronan för sine skatterättsfordringar fått någon sådan införsel i enskildtes hemman, utan desse fordringar godtgjorls genom qvittning dels af gen fordran af samma slag, dels de sednare åren mot Frälseräntefordringar, vid hvilket sednare tillfälle skatterättsdalern beräknats i penningar till i3 R:dr 16 sk.
Kronan har således verkligen i denna del icke fått åtnjuta den förmån, som enskildte.
Det skulle visserligen icke vara svårt att bevisa den skillnad i behandlingen af dessa frågor, som jag förut omnämt, enär jag skulle kunna uppgifva exempel, då den enskilde gäldenärens hemman genast blifvit belagdt med sequester för Kronans räkning; men jag vill icke uppehålla mig dervid.
Jag hemställer blott, om det kan anses billigt, att den enskilde fordringsägaren skall i flere år gå miste om räntan på sin fordran, under det Kronan gör alla möjliga invändningar för att undandraga sig betalningen af sin skuld; och jag hemställer, om man icke ytterligare skulle försämra värdet af fordringen, genom sökandernes tvingande, på sätt Herr Danckwardt nu föreslagit, att taga penningar i stället för jord.
.lag hoppas att Utskottet i den delen ej frångår sin yttrade mening, och begär för min del återremiss blott i den afsigt att liquiden må uppgöras i KammarCollegium, utan någon ny undersökning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskcilken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande.
Ropades Ja. Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 26 sistlidne September under N:o 278 afgifne, och den 8 derpåföljde October e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å handlingarne i målet, rörande upphörandet af Nyeds Sockens Bergslagsfrihet.
På grund af min uti Utskottet emot förevarande Utlåtande gjorde reservation, anhåller jag om återremiss, på det saken må tagas af Utskottet i närmare skärskådande.
Ehuru i liufvudsaken instämmande med Herr von Hartmansdorff, anhåller jag, innan jag yrkar återremiss, att få veta de öfrige Ståndens beslut i förevarande fråga, på det icke tiden må borttagas med en onyttig åtgärd.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att StatsUtskottets förevarande Utlåtande blifvit af de öfrige 3:ne RiksStånden bifallit.
En - Den 4 November. ligt de underrättelser jag erhållit, liar BorgareStåndet återremitterat ifrågavarande Utlåtande; och då jag är af enahanda tanka med Herr von Hartmansdorff, förenar jag mig i hans begäran om återremiss.
Undertecknad Riddarlius-Secreterare:
Utan att vilja bestrida rigtigheten af den sista värde Talarens uppgift, anser jag mig likväl böra anmäla, att den underrättelse Herr Grefven och LandtMarskalken nyss lemnat, blifvit af de öfrige 3:ne RiksStåndens Secreterare, ehuru icke i form af protocollsutdrag, dock officielt meddelad RiddarhusCancelliet.
Häldre än att Ridderskapet och Adeln skulle äfventyra att fatta ett oriktigt beslut, endast af ovisshet om de öfriga Ståndens åtgärd, anser jag mig böra fortfara i mitt yrkande af återremiss.
Är frågan verkeligen hos de öfrige Stånden afgjord, på sätt man uppgifvit, kommer återremissen icke att föranleda till någon ny åtgärd, eller ytterligare tidsutdrägt.
Uppå derefter framställd proposition, blef StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 26 sistlidne September under ]NT:o 280 algifne,ocb den 8 derpåföljde October e. m. på Den 4 November. på bordet lagde, Utlåtande rörande Creditiven enligt 63 §.
Utskottet bar föreslagit en nedsättning å det mindre Creditivet till en million.
Anledningen till dessa creditivs utsättande i RegeringsFormen lärer hafva varit, att då Rikets Ständer blott hvart femte år sammanträda, Konungen måtte för utomordentliga behof hafva en summa, så att Konungen ej behöfde sammankalla en Riksdag för några 100,000 R:dr, och förorsaka Nationen kostnaden af en möjligen långvarig Riksdag.
Anledningen hvarföre
Utskottet ansett sig böra nedsätta creditivet, är, att sedan en betydlig summa nu är anslagen till Försvarsverket, Utskottet ansett någon minskning i den delen af creditivet kunna ske.
Ehuru jag ej kan anse en summa af i,5oo,ooo R:dr för dessa ändamål Tara betydlig, likväl och då jag ej kan bestrida, att beliofvet af utomordentliga Försvarsanstalter nu mindre, än förut, torde inträffa, vill jag ej yrka ändring i summan, i fall den ej skall afse andre, än förr vanlige, föremål.
Dock hemställer jag, om icke ett nytt utomordentligt behof kunde i detta Creditiv innefattas, och en tillökning deruti äfven vara till Konungens disposition, i händelse af missväxt.
Men derest StatsUtskottet ej vill det, utan dertill anslår en särskild summa, hemställer jag, atl den för 48 H. 13 Den 4 November. delning af Creditivet Utskottet nu, på samma sätt som förut, gjort, ej måtte äga rum.
Först och främst kan det skäl till nedsättning, som i afseende på Försvarsanstalterne blifvit anfördt, ej lämpas på andra behof, ty för dem är ingen särdeles tillökning beviljad; sedan är mitt egentliga skäl, att 63 §.
RegeringsFormen ej omnämner en sådan fördelning; hvarföre jag skulle tro att, i enlighet med Grundlagens både bokstaf och anda, detta Creditiv bör vara att tillgå för utomordentliga Försvarsanstalter, eller andra högst vigtiga behof.
Då vore det tillfälle att använda summan, efter hvad omständigheterne kunde fordra.
Jag anhåller örn återremiss, på det Utskottet måtte taga dessa anmärkningar i öfvervägande.
För min del skulle jag tro, att alla sådana utomordentliga behof, som emellan Riksdagarne uppkomma, borde utgå af lilla Creditivet utan någon bestämd skillnad.
Jag vet ej, hvarföre man skall bestämma ett Creditiv särskilt för ett behof i händelse af missväxt; ett särskilt för krigsrustningar, och ett särskilt, i fall af något annat behof.
De höra alla till classen af utomordentliga behof.
Jag instämmer således i hvad Grefve af Ugglas yttrat, att lilla Creditivet äfven borde omfatta ett anslag i och för missväxt, och sålunda ökas, hvaremot den delning af Creditivet, som under flere Riksda - Den 4 November. gar blifvit gjord, bör upphöra; och åt Kolningen lemnäs rättighet att, såsom Grundlagen föreskrifver, deröfver disponera, utan någon i Grundlagarne icke föreskrifven inskränkning.
Herr Cederschjöld ^ Pehr Gustaf:
Sä vidt jag kan minnas, var lilla Creditivet från början endast 5oo,ooo R:dr, och då utan fördelning i classer.
Men, då Konungen 1815 begärde en millions förökning deruti, föreslog han, att det skulle fördelas, hvilket ock skedde, så att en million skulle blifva användbar i händelse af oförutsedde Försvarsanstalter, och den återstående tredjedelen för andra utomordentliga behof.
När Creditivet är så betydligt ökadt, och nu är dubbelt så stort som då; skulle jag tro, att man kunde bibehålla den fördelning Utskottet föreslagit, och som just grundar sig på Konungens Proposition om Credilivets förökning.
Hvad det beträffar, att det skulle begagnas till uppköp af spannemäl; så trodde jag, att erfarenheten borde hafva öfvertygat oss om olämpligheten att inblanda Staten i dylika handelsföretag, som alltid lända till förlust för Staten, och hinder för den enskilta speculationen.
Men innan discussionen fortsättes, anhåller jag att få veta, hvad de andra Stånden härom beslutat.
Undertecknad RiddarhusSecreterare till48 11. i3 * Den 4 November. kännagaf, att StatsUtskottets förevarande Utlåtande blifvit bifallit af Preste- och BorgareStånden, men återremitteradt af BondeStåndet.
Det vore mycket lyckligt, om ställningen i Sverige vore sådan, att
Staten ej behöfde mellankomma, i händelse af missväxt.
Måhända kunna våra efterkommande få se denna dag, men det är ej troligt, att någon af oss får se den.
Då jag således fruktar, att Staten kan blifva nödsakad komma emellan, för att understödja de nödlidande, och tror, att ett Creditiv i detta afseende nu icke kan ställas på Banken, utan att det Creditiv, sorn torde behöfva gifvas, hör ställas på RiksgäldsContoiret, kan jag ej annat än förena mig med dem, som yrkat återremiss, och att det lilla Creditivet må ökas så, att det kan blifva användbart äfven i detta fall.
Huruvida det är nödvändigt, att Ständerne skola föreskrifva, huru Creditivet skall delas, lemnar jag derhän.
Grundlagen lemnar ej dertill anledning.
Den säger, att summan skall vara tillgänglig, då Konungen till Rikets försvar, eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, finner den vara oundvikligen nödig.
Grundlagen gifver således ej anledning till en sådan delning, och jag tror den vara umbärlig, men angeläget torde vara, att någon tillgång finnes för Konungen, att bereda hjelp vid missväxt; och då det hör ske Den 4 November, *97 genom RiksgäldsContoirét oell icke genom Banken, hemställer jag, om icke elen summa, som dertill erfordras, äfven kunde hänföras under lilla Creditivet, samt detsamma följakteligen ökas, så att deruti tillgångar må finnas till alla utomordentliga hellof, och alt man ej må behöfva gifva två Creditiv lill det, som kan ske med ett.
Jag anhåller på alla dessa skäl om återremiss.
En värd Ledamot Herr Cederschjöld har medgifvit, att, då Rikets Ständer 1809 fastställde det lilla Creditivet till 5oo,ooo R:dr, det var lämpligt att ingen fördelning gjordes.
Jag skulle tro, att livad som nu är föreslagit, uti elfect icke ens motsvarar hvad 5oo,000 R:dr voro 1809.
Jag drager deraf den slutsats, att all fördelning nu således hör upphöra, särdeles som den ej är af Grundlagen föreskrifven, och den så till vida är Grundlagsstridig, att det kunde anses för tre Creditiv, i stället för två.
Jag fortfar alltså att yrka återremiss.
För min del tror jag det vara häst, att Grundlagen bokstafligen efterlefves.
Då det icke står, att den ena delen skall vara användbar, när Rikets försvar det kräfver, och en annan del, när andra behof uppkomma, utan uttryckeligen, att Creditivet skall vara tillgängligt, när Konungen till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål finner det Den 4 November. vara oundgängligen nödigt, så tror jag, att fördelning ej är Grundlagsenlig.
I afseende på öfverflödet af summan, får jag nämna, att om man äfven vill anse de nu beviljade extra militära anslagen ej vara beviljade för andra, än uppkommande brister, ehuru de blifvit an vista för redan uppkomna; så, enär man jemför de summor, hvilka hittills för utomordentliga behof varit tillgänglige, nemligen lilla Creditivet, en och en half million, hvaraf en million för Militärbebof, och MissväxtCreditivet, en million, samt helt och hållet tager bort millionen för Militärbebof, återstår ändock en och en half million.
Jag tror, att man gör rättast, att anslå denna en och en half million i öfverensstämmelse med Grundlagen, utan att fördela den, men också utan att anvisa något särskildt MissyäxtCreditiv.
Beträffande hvad Herr Cederschjöld nämnt om missväxt, är det ej föreslagit, att man skall upphäfva stadgandet af Riksens Ständer vid sista Riksdagen om förbud för Styrelsen, att ingå uti Spannemålshandel.
Andra sätt att hindra följderne af missväxt finnas, såsom t. ex. att, der brist uppstår, extraordinarie medel få användas till allmänt nyttiga arbeten, som eljest kunnat uppskjutas, hvarigenom de nödlidande kunna få arbetsförtjenst.
Konungen äger efter 63 §.
Regeringsformen rätt att använda Creditivet till andra högst vigtiga och angelägna ändamål, än blott Försvarsverket.
Den 4 Ko vera ber.
Hans Excellence Herr Grefven och Lan dtMarskal ken frågade, om Ridder,skåpet och Adeln ansåg StatsUtskottets förevarande Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Ja och Nej. Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Utlåtande.
Uppå derefter förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att nämnde Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskoltet återförvisa.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 17 sistlidne October under N:o 3o2 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande och Förslag, i afseende på RiksgäldsContoirets behof ifrån och med år i83o till och med år 1834.
Då ifrågavarande Betänkande afgafs, hade Rikets Ständer ännu icke fattat deras beslut, angående sättet att liqvidera StatsVerkets skuld till Banken, hvarföre StatsUtskottct icke kunde, i fråga om räntan derå, uti sista punkten af Betänkandet, göra något bestämdt tillstyrkande, utan blott ett altenia - 200
Den 4 November. tif.
Ytterligare uppskof med Betänkandets afgifvande kunde Utskottet ej tillåta sig, emedan man inom detta Stånd yrkat, att Betänkandet borde afgifvas inom $ dagar.
Detta skedde ock, men följakteligen i något ofullkomligt skick.
Frågan om Statens skuld till Banken har blifvit något olika afgjord hos nästan alla Stånden.
Innan deras beslut blifvit sammanjemkade, kan alltså detta Betänkande icke afgöras, och i alla fall är nö. digt, att Utskottet afgifver ett bestämdt i stället för ett alternatift förslag.
Skulle man nu låta detta Betänkande hvila, så droge det längre ut på tiden, än om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att genast återremittera det, hvarigenom StatsUtskottet hade sig öppet att, genast efter det den föregående frågan om Statens skuld till Banken blifvit afgjord, inkomma med förslag om länteliqviden.
Jag tillstyrker derföre återremiss.
Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af den dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras.
Vid förnyad föredragning biföllos följande från StatsUtskottet inkomne, och den i3 sistlidne Octobcr på bordet lagde, Utlåtanden: - Ben 4 November.
201 Af den 17 sistlidne September: N:o a5c).
I anledning af väckt motion, om fritt Spelsätt å NummerLotteriet, i händelse denna inrättning komme att bibehållas.
I anledning af Herrar Fullmägtiges i RiksgäldsContoiret hemställan, att uppkommande Lönebesparingar under Vacancer måtte få användas till understöd för Enke- och PupillCassan derstädes.
N:o 261.
I anledning af väckt motion, att Hedervärda BondeStåndets
Ledamöter måtte utan betalning erhålla 125 exemplar af Ståndets tryckta Protocoll för innevarande Riksdag.
N:o 262.
Öfver väckt motion om Pension för aflidne ÖfverCommissarien vid GeneralAssistanceContoiret P. A.
Heijderichs efterlemnade Enka.
Af den 19 sistlidne September: N:o 263.
Angående ifrågaställd
Pension för numera framlidne En af Rikets Herrar JustitieStatsMinistern m. m.
Grefve Fredrik Gyllenborg. N:o 264.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Westmanlands
Län underdåniga hemställan, angående afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhusanstalterne derstädes.
202 Den 4 November.
N:o a65.
I anledning af verkställd granskning af Räkenskaperne c :h Förvaltningen af de till Flottornes beb /f utaf Förvaltningen af SjöÄrenderne å 1826 uppburne Statsanslag.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 3 sistlidne Octöber under N:o 286 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, att granskningen af 182-7 års afslutade Räkenskaper för Statsverket borde af StatsUtskottet verkställas.
Jag anhåller att få veta, huru de andra Stånden beslutat i delta ämne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att StatsUtskottets förevarande Utlåtande blifvit af de öfrige Irenne RiksStånden bifallit.
Som detta Utlåtande redan är af de tre andra Stånden bifallit, och saken således afgjord; får jag hemställa, örn icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att, till tidens vinnande, endast lägga Utlåtandet till handlingarne.
Jag skulle för min del visserligen önska, att Rikets Ständer kunde vara neutrala i frågor af tvistig beskaffenhet, men det strider emot Den 4 November. 200 56 §.
RegeringsFormen, der det står, att Utskottens förslag först skola i Ståndens plena framställas till antagande eller förkastande utan förändringar eller tillsatser.
Man får således icke lemna sin mening derhän, utan man måste bestämdt uttrycka den.
Det har varit en gammal praxis, att, när tre Stånd afgjort en fråga, det fjerde icke sällan låtit dervid bero.
Då denna sak nu är af den natur, att en vidlyftig discussion derom lätt kunde uppkomma, vid hvilken hlott ett upprepande skulle äga rum af hvad förut är yttrad t; så hemställer jag, om icke Ståndet skulle finna för godt, att vid de andra Ståndens beslut låta bero.
Om denna sak lill sin grund är en principfråga, gifver likväl Utskottets Utlåtande intet sådant tillkänna.
Blott det skäl anföres, att Utskottet icke har tid.
Således, om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att bifalla Utlåtandet, tror jag ej, att någon grundsatts sättes i fara.
Visserligen finnes ett tillägg af Utskottet, att läsningen af Kongl. Bref och Protocoller för en tid, hvars räkenskaper icke tillika granskas, icke uppfyller ändamålet af en ordentlig undersökning. i förevarande afseende, etc.
Men jag tror dock icke, att denna reflexion af StalsUtskotlet kan på nugot sätt vara bindande Den 4 November. för Rikets Ständer i allmänhet, då den ej föranleder någon skrifvelse hvarken till den ena eller andra, utan frågan förfaller, om Utlåtandet godkännes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken yttrade, att Ridderskapet och Adeln väl tillförene någon gång, då Utskottens senare Utlåtanden föredragits, vid de öfrige RiksStåndens beslut låtit bero, men vid dylika tillfällen bade Ulskotlen alltid i berörde Utlåtanden anmält, att de öfrige trenne RiksStånden bifallit Utskottens första Betänkanden.
Uppgiften hade då varit i officiel väg afgifven.
Den uppgift Hans Excellence i afseende å förevarande ämne erhållit, vore visserligen äfven officiel, emedan den blifvit meddelad af Secreterarne i de öfrige RiksStånden; men då man förut i dag hört en Ledamot bestrida en dylik uppgift, och sätta dess vigtighet i fråga, vore det vådligast, att företaga StatsUtskottets förevarande Utlåtande till pröfning; hälst, enär Utskotten icke anmält, alt deras första Betänkanden blifvit af trenne Riksstånd bifallne, Ridderskapet och Adeln alltid öfver Utskottens Utlåtanden fattat beslut.
Detta ansåg Hans Excellence ock vara med Grundlagen öfverensstämmande, och föreslog derföre nu bifall å StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
Till ytterligare stöd för den mening Herr Grefven och Den 4 November. 205 LandtMarskalken framställt, får jag erindrn, att, då Ridderskapet och Adeln tillförene lagt Betänkande!! till handlingarne, det endast varit, då de andra gången förekommit, och Ståndet i ämnet förut fattat sitt beslut.
Detta Utlåtande förekommer åter nu för första gången, och bör således till antagande eller förkastande framställas.
Uppå derefter förnyad proposition, blef StatsUtskottets förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Föredrogos å nyo och gillades följande från StatsUtskotlet inkomne, och den ig sistlidne Octobcr e. m. på bordet lagde, Utlåtanden :
Af den 3 sistlidne October: N:o 287.