Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då kronobetjening och fjerdingsman i tjenste-resor begagna egna hästar, måste skjutskostnaden anses fullt ersatt med den hittills fastställda legan , emedan lläslarnes anlitande för sådane resor, som af deras egare sjelfve till tiden bestämmas, och kunna merendels lämpas efter läglighet, är ojemförligt mindre hetun - Allrm Be sv.- oeK Ekom-Utskottets Utlåtande, N.-o ioj. gaudé, än vid en skjutsning, för hvilken hästarne mäste hållas tillhanda då det påkallas, och rättvisan fordrar ingalunda, att kostnaden godtgöres till högre belopp, än hvad den verkligen utgör.
För kronoskjutsningar har höjning af legan fortfarande blifvit yrkad, äfvensom det är föreslaget, att entrepreneurerne för den allmänna skjutsen jemväl måtte hafva förbindelse att besörja kronoskjutsning.
De skäl , sorn Utskottet anfört för sitt afstyrkande af kronoskjuls-Iegans förhöjning, äro likväl icke i någon mon vederlagde, och Utskottet får således, med åberopande deraf, besvara anmärkningen i denna del.
Förbindelsen för en entrepreneur att tillika besörja kronoskjutsning, skulle ovilkorligen påkalla ett sådant mångdubbladt häst-antal, att entreprenaden derigenom nödvändigt måste blifva i det närmaste omöjlig, derföre Utskottet för ingen del kan understödja förslaget derom.
Slutligen, då Utskottet anser det vara af serdeles vigt att Rikets Ständer vid nästa Riksdag, efter det verkan af de nu föreslagne anstalterne visat sig, sättas i tillfälle att ytterligare öfverlägga om de vidare förbättringar, som kunna finnas nödige, tillstyrker Utskottet en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas, före nästa Riksdag, till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva utförliga Berättelser om framgången af skjutsentreprenaderne, eller hvilka hinder som derföre mött, samt att dessa Berättelser måtte Rikets Ständer i Nåder meddelas.
Stockholm den 18 September 184.0* Reservation af Herr Friherre Leijotihufvudj sorn åberopat sin emot det förut afgifne Betänkandet yttrade serskilda mening, så vidt detta Betänkande nu icke är ändra dt. 22 Allnu Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande, N;o 108.
Ank. till Exp. Utsk. den 26 September, kl. 6 e. m.
Betänkande, om föreslagne åtgärder för att befordra skeppsfartens förkofran.
I detta amne har Utskottet fått emottaga: 1:0 från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ett af Herr Oxehufvud, Adolf Göran, afgifvet memoria], deruti yrkas, alt sjöfarten, med afseende å dess medverkan, så väl till landets försvar, som till national-rikedomens förökande, måtte uppmuntras: af genom undanrödjande af alla onödiga controller, och förenkling af de nödvändige, så väl lör den utrikes, som inrikes sjöfarten; bf genom tullfri införsel af alla skeppsförnödenheter; cf genom en förändrad organisation af nuvarande Consulad-väsende, så att Svenska sjöfarLen må vinna fördelar, svarande emot betungande consulad-af•gifterne, och sluteligen df genom navigations- och skeppsbyggeri-skolors snara inrättande i de orter, der rörelsen lemnar bästa tillfälle till praclisk utöfning af dessa vetenskaper; 2:0 från Vällofl. Borgare-Ståndet, tvänne motioner, den ena af Herr Hegardt, och den andra af Herr Brunnius, af hvilka den förra föreslagit, att den, genom Kongl.
Förpassnings-stadgan af den 28 November 1835, medgifna rätt att å farkost, under i5 lästers drägtighet, utan förpassning, föra inhemska varor till orter, inom det Sjötulls-kammare-district, hvarunder afseglings-stället lyder, måtte utsträckas äfven till de fall, då dylika farkoster föras från tullplas till hvilken ort sora helst, inom så väl det Län, der afseglings-stället är beläget, som äfven det nästintill befintliga; hvaremot Herr Brunnius i sin motion hemställt, att öppna farkoster, som föras emellan Calmar och Öland, eller Calmar stad och deromkring varande skärgårdsliamnar, må fritagas från förpassnings-skyldighet, då samma farkoster endast medföra mindre partier af ortens producier och de varor, som å nämnde ställen äro för handeln oundgänglige, samt 3:o från Hedervärda Bonde-Ståndet, en motion af Mats Persson från Stockholms Län, hvilken, för att befordra skeppsfartens förkofran, yrkat: a) att skepps-inventarier af alla slag, jemte kopparplåt lill förhydning, samt drefmat och dref måtte tullfritt, ellar emot låg tull, få införas; bf att Allm. Besv.- och Ekon.-UIskottets Betänkande, IV.-o 108.
23 skeppare målte befrias från skyldigheten att lösa eller uttaga andra skeppsoch pass-handlingar, än de, sorn bestämdt fordras af främmande magter, såsom bevis för skeppets nationalitet, eller af tullstyrelsen anses oundgängligen nödvändiga för controller på den mest enkla clarering; c) att sjömanshusen i Riket måtte erhålla en mera ändamålsenlig organisation; cl) att skolor, för sjömäns högre och lägre bildning, måtte i sjö- och stapelstäder inrättas; och e') att på landet boende skeppare må, utan att vara borgare i stad, ega full rättighet att föra fartyg till och från hvilken in-eller utrikes ort som helst, dock med förbindelse att undergå behörig examen, så framt han ernar segla till och från orter, belägna på andra sidan Engelska Canalen; hvarjemte Mats Persson önskat att den uti Kongl.
Förordningen den ii Februari r832 åt allmogen lemnade rättigheten att till Norrige, Finland och de Danska staterna, i egna, däckade eller odäckade, fartyg, af hvad lästetal som helst, utföra Rikets till export lofgifne producler, måtte utsträckas till öfrige vid östersjön och nordsjön belägne hamnar.
Med Mats Persson hafva sig förenat Per Sahlström från Stockholms Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län, Lars Bengtsson från Malmöhus Län, samt en stor del af Tionde-Ståndets öfrige Ledamöter.
Herr Oxehufvuds och Riksdagsmannen Mats Perssons framställningar om undanrödjande af onödiga controller å skeppsfarten, om förenkling af dem, som äro nödvändige, om befrielse för skeppare att uttaga andra, än nödvändiga skepps- och förpassnings-handlingar, och om en mera ändamålsenlig organisation af sjömanshusen, öfverensstämma deri, att de innehålla endast en allmän häntydning på behof af förbättringar, utan all utveckling af skälen till ett sådant behof, elier anvisning, hvilka felagtigheter, som böra rättas, då molionärerne icke uppgifvit, hvilka controller å skeppsfarten, som de anse onödiga eller fordra förenkling, hvilka skeppshandlingar skeppare är förpligtad att uttaga utöfver de nödvändiga, eller i hvad afseende sjömanshusens närvarande organisation icke skall motsvara ändamålet.
Motionärerne hafva endast, såsom skäl för framställningen, åberopat sjöfartens stora inflytande på landets näringar i allmänhet, och angelägenheten att all omvårnad egnas.
— Utskottet instämmer fullkomligt i den sålunda yttrade åsigten, men finner sig icke, genom motionerne, i deras vidsträckta och obestämda omfattning, satt i tillfälle att föreslå några förändringar i den syftning, motionärerne antydt, eller bestämdt yttra sig i hvad mon sådane förändringar äro nödige.
Dertill fordras en vidsträckt förberedande undersökning, hvilken också redan är bragt å bane, då Kongl. Majit täckts uppdraga åt en Comité alt inhemta och utreda Naviga - :2$ Allm.
Besv.- och lUtoiu-TJtsÅo/lcls Betänkande j IV. o 108. ■trions-Schöl-Verkets närvarande tillstånd, sjömanshusens beskaffenhet, odh förhållandet med hvad i öfrigt till coop-vaerdie-farten, jemte sjöfolkets vård ■och behandling hörer, samt derom afgifva underdånigt utlåtande, åtföljd t af -förslag till de förändringar i hittills gällande författningar, eller till de nya •reglementa riska stadganden, sorn för sjöfartens fortskridande kunna erfordras.
— Under full tillförsigt att den uppmärksamhet, sorn sålunda redan är väckt å den af motionärerne antydda angelägenheten, fortfarande omsorgsfullt deråt egnas, och att de nödiga förbättringarne på delta sätt säkrast och mest ändamålsenligt till vägabringas, anser sig Utskottet böra hemställa, att motionerne, i de bär ofvan om förmälda delarne icke måga till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Om Navigations- och Skeppsbyggeri-scholor häfva Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten gemensamt afgifvit Betänkanden N:ris g och ro, äfvensom detta Utskott serskildt, genom Betänkande N:o gg? utlåtit sig om consulad-inrättningen och afgiften dertill; och får Utskottet åberopa dessa Betänkanden, i afseende på hvad motionerne om dessa ämnen innehålla.
För att lätta skeppsfarten och uppmuntra det äfven såsom en serskild näring vigtiga skeppsbyggeri-yrket, är det otvifvelagligt serdeles angeläget att hinder för tillgången å de, så väl för byggnader, som för skeppens utredning erforderlige förnödenheter måga undanrödjas, så vidt sig göra låter.
Frågan om tillåtelse för införsel af sådane förnödenheter från utrikes orter, tullfritt eller emot nedsatt tull, hörer likväl till regleringen af tullbestämmelserna i sin helhet, hvilken ankommer på behandling af Bevillningsutskottet, som dervid icke lärer förbise den här antydda angelägenheten, derföre Utskottet anser sig icke böra framställa något förslag derom.
Genom bifall till Mats Perssons förslag, att å landet boende skeppare, då han undergått behörig examen, må, utan att vara borgare i stad , föra fartyg äfven å utländsk ort, skulle åt skeppare, som bo på landet, orättvist beredas en fördel framför de i stad boende skeppare , då enahanda frihet icke är för de senare föreslagen.
Dessutom ingriper detta förslag uti den fö.rut på pröfning beroende allmänna frågan om näringsfriheten eller Borgerskapets uteslutande rätt till vissa yrken, och, under afbidan af en sådan pröfning, anser Utskottet sig icke, för detta serskilda fall , böra tillstyrka förändring af hvad Författningarne nu stadga.
Detta gäller äfven om den föreslagna utsträckningen af de genom Kongl. Förordningen den 11 Febru - Allm. Besv.- och Ekon.-Ul skot tets Betänkande, N:o 10S. 25 ari i832, om Landtmanna-seglationen medgifne friheten ; derföre Utskottet hemställer, att motionen i begge dessa delar må förfalla.
För pröfningen af Herr Hegardts motion, anser sig Utskottet böra upplysa, att esta §. af den i motionen åberopade Kongl. Stadgan den 28 November 1835 föreskrifver, alt varor, inhemska eller utländska, som från tullplats, hvarmed förstås stad, köping eller landlhamn , der ständig tullbevakning är anställd, afsändes antingen till annan tullplats eller tili ort, utan tullbevakning, skola i allmänhet, jemte fartyget, hvarmed de föras, förpassas, samt att, vid sådan sjöfart, äfven ballastadt fartyg i allmänhet bör med tull-förpassning förses; från hvilket allmänna stadgande doek gäller det undantag , att inhemska varor må, i fartyg under femton lästers drägtighet, kunna oförpassade föras från tullplats till hvilken ort som helst, inom det Sjötullskammare-dislrict, hvarunder afseglingsstället lyder; varande i 5:te §. af samma Kongl. Stadga böter bestämde till 10
Rdr för den skeppare, sorn afgår, utan att, der sådant, jemlikt 1 §., erfordras, hafva uttagit pass å fartyg och last.
Med fartyg af så ringa lästetal, sorn det, hvarföre nyssberörde undantag gäller, kunna i allmänhet icke transporter på längre stationer åstadkommas ; och då Utskottet icke kan inse, att några väsendtliga hinder vållas , genom att uttaga tull-förpassning för de fall, då ett så beskaffadt mindre fartyg är ämnadt för färd utom Tullkammare-districtet, hvaremot många tillfällen till underslef och intrång i handeln måste uppstå , om rättighet medgifves för sådan farkost att, utan all slags controll, färdas utom nämnde district, utmed en kuststräcka, der lossningar allt för ofta med skäl måste befaras.
Med afseende härå, och då dertill kommer, att, i samma mon, som fartyg icke voro underkastade skyldigheten att uttaga förpassning, de äfven skulle kunna anses vara fritagne från visitation , hvarigenom all säkerhet emot införsel af oförtullade utländska varor skulle upphöra, tillstyrker Utskottet afslag å hvad Herr Hegardt i sin motion yrkat.
Efter denna allmänna åsigt och då Utskottet icke funnit några serskilda omständigheter, hvad beträffar Herr Brunnii hemställan, som uteslutande omfattar de farkoster, hvilka begagnas emellan Calmar och Öland, Bih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 26:le Haft. 4 26 Ålim. Besv.- och Ekon.-Utskottets BetänkandeJV.-o 108. eller Calmar stad och deromkring varande skärgårdshamnar, och för hvilka sålunda åsyftas större fördel, än den, sorn annars är beviljad, får Utskottet tillstyrka, att icke eller denna motionärs yrkande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 18 September 1840- Reservation emot detta Betänkande är anmäld af Mats Persson fräne Stockholms. Län..
TJI Y C K T HOS J. A. WALLDÉN, 1840.
Allm. Bese.- och Ekon.-Ut skottets Be. t link enide, E1'o 109. 1 N:o 109.
Ant. till Exp. Utsk. ilen 3 October, kl. 12 midd.
Betänkande, angående Stångjerns-smidet och den gröfre Jern-förädlingen samt Kolhandeln i Riket I anledning af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 21 Februari 1835, deri Rikets Ständer framställt åtskillige förslag till ändringar i Förfaltningarne, rörande bergs- och jernhandteringen i Riket, åsyftande en öfvergång till en friare tackjerns-handel och smides-tillverkning, genom borttagande af flere onyttige band, hvilka voro hinderliga för jernhandteringens utveckling och ändamålsenliga bedrifvande i stort, har Kongl. Majit, genom Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den 4 nästlidne April, täckts meddela, att, sedan Kongl. Majit, med bifall till hvad Rikets Ständer uti usta punkten af ofvanberörde deras Skrifvelse begärt, under den 16
Maj 1835, låtit utfärda Dess Nådiga Kungörelse, angående en fri och obehindrad handel med och förbrukning af tackjern inom Riket, samt Kongl. Majlis och Rikets Bergs-Collegium, som redan den 24 Maj j 833 blifvit i Nåder anbefaldt att, efter föregångne undersökningar, utarbeta förslag till en ny allmän smides-stadga, utgående från principen af den största möjliga frihet i tillverkningssätt och tillverknings-qvantum, som kunde förenas med Statsverkets rätt och utrönta allmänna locala förhållanden, i anseende till skogsfångst inom eller utom Bergslag, till följd deraf underdånigt förslag afgifvit, men Kongl. Majit, vid pröfning deraf, funnit Sig icke kunna detsamma antaga; så befallte Kongl. Majit Bergs-Collegium att inkomma med nytt förslag i ämnet, med iagttagande af den grundsatis, att tillverknings- och vågförings-rätt må tillåtas, i moa af den skogstillgång, som för Brukets drift finnes, utan att vara för andra Jernbruk, ädlare verk eller inom Tackjerns-Bergslag, för tackjerns-blåsningen förut påräknad.
Öfver det förslag, Bergs-Collegium, i följd häraf, i underdånighet afgaf, inhemtade Kongl.
Maj:t Bruks-societetens deputerades underdåniga utlåtande, samt lenmade Bruksegare och Bergsmän i allmänhet tillfälle att med deras anmärkningar i ämnet till Kongl. Maj:t inkomma; men då, under detta vigtiga ärendes beredning, tiden så framskridit, att, när det till slutligt afgörande kunde af Kongl. Maj:t företagas, föga mer än ett år återstod till Rikets Ständers nu inträffade sammanträde, och då det tillkom Rikets Ständer att besluta angående smides-rättens beskattning, hvarmed frågan wésSih. till X.
Prat. 1840. 8 Sami. 27 Haft. 1 2 slllrn. Besu.- och Ekon -Utskottets Betänkande, JV:o 109. om härdfrihet står i nära sammanhang, fann Kongl. Maj:t lämpligast att uppskjuta med afgörande! af sistnämnde fråga, likasom, utom hvad, som angick den så kallade recognitions-afgiften, med frågan om förändrad skatt för redan medgifven stångjerns-tillverkning, intilldess Kongl.
Maj:t kommit i tillfälle att inhemta Rikets Ständers vidare yttrande i ämnet.
Emedlertid vidtog Kongl. Majit likväl, medelst utfärdande af Dess Nåd iga Kungörelse den 26 October i838, åtskillige stadganden, åsyftande större frihet, så väl i afseende på tillverknings-heloppet, som i begagnande af serskilde smides-melhoder, och hvarigenom Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å nyttan af en högre tillverkning i allmänhet, och å de fördelar, sorn de med större smides-rätt försedde Bruksegarne borde kunna hemta genom upptäckten af bättre smides-methoder, samt då Kongl.
Majit ansåg
Sig icke böra lemna ur sigte äfven de mindre jern til 1 verkarne» intresse, jemväl låtit dessa senare komma i åtnjutande af samma fördelar, i moa al hvars och ens privilegier, och den kol-tillgång, som derföre vore bestämd.
Majit h ar på detta sätt trott
Sig kunna ernå ett af de syftemål, dit hvarje styrelse hör sträfva, nemligen att, med aflägsnande af all tanka om uteslutande privilegium, låta hvar och en blifva delagLig af enahanda rättigheter, och att således, då en Bruksegare med /föo Skeppis smides-rätt och goo lästers koltillgång, tilläts en årlig tillverkning af boo Skepp., rättvisan fordrade, att den med mindre smides-rätt och mindre kol-tillgång försedd e borde få, i förhållande dertill, jemväl öka sin tillverkning.
Derjemte förklarade Kongl. Majit, i enlighet med Rikets Ständers tillkännagifne önskan, att den så kallade recognitions-afgiften skulle upphöra, samt att för nya verk eller tillökning i smidet vid redan inrättade hammarskatter skulle, tills vidare och intill dess annorlunda stadgadt varder, erläggas med 1 * Skepp, af hundrade, i stället för 2 Skepp., sorn allt sedan år 18o3, vid beviljande af nya smiden, blifvit bestämdt.
Genom dessa åtgärder, har, sedan utfärdandet af ofvannämnde Nådiga Kungörelse, intill nästlidne års slut, det priviligierade smidet vunn t den högst betydliga tiilvexten af omkring 85,000 Skepp., deraf 63,000 Skepp, tillkommit, i följd af den, uti samma Kungörelse, på grund af den lägre beräkningen afkol-åtgången, beviljade tillökningen uti förut privilegieradt smide.
Majit har härjemte velat till Rikets Ständers pröfning förelägga, hvad Kongl. Majit, i afseende på beskattningen af nya verk eller tillökning i smidet vid de redan inrättade, samt på utbytet af recognitions-afgiften emot bestämd ham»arskatt, tills vidare, föreskrifvitj och har Kongl. Majit slutligen täckts Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, xY:o log. 3 förklara Sig förvänta, att af Rikets Ständer få inhemta, hvad de i förrberörde ämnen, för deras del, anse ytterligare böra lillgöras.
Jemte denna Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, äro till Utskottet remitterade inom Riks-Ståmlen väckte motioner: 1:0 Af Herr Oxehufvud, Adolf Göran, som föreslagit frihet i bergsrörelse», oell, såsom följd deraf, att, till befrämjande af den inhemska produetionen, måtte, såsom hufvudsaklig grundsatts antagas, dels oinskränkt frihet att producera, utan afseende på qvantitet, qvalitet, tid eller ort, hvilkas bestämmande borde åt den enskilda omlankan öfverlemnas, dels rättighet för en hvar att, till ostörd täflan med hvarje annan individ eller näriugs-class, använda capital och skicklighet, utan inskränkning af skråtvång; 2:o af Herr Lagerhjelm, Pehr, om oinskränkt vågförings-rätt för de härdar, hvilka, ulan beräkning af den tillökning, hvartill Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838 berättigar, äro privilegierade för 4^o Skepp:s smide inom och t\00 Skepp, utom Bergslag, samt om nedsättning af den hammarskatt, som nu utgår med 2 Skepp, per ioo, till 1 5 Skepp.; 3:o af Herr Conlracts-Proslen Hallström, som, med åberopande af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 21 Februari i835, fäslat uppmärksamhet å behofvet att tillvägabringa då påkallade förändringar uti Författningarne om mutsedlars utgifvande, utmåls läggande och jordeganderättens bestämmande, på grund af de skäl, som uti omförmälde underdåniga skrifvelse äro anförde; 4:o af Herr C. F. Geijer, hvilken föreslagit en fri kolhandel, såsom påkallad af brukshandteringens välförstådda intresse, helst de nu existerande kol-tägts-privilegierne ingenstädes nu mera skola kunna uppehållas; dock har motionären medgifvit, för att sammanjemka stridiga intressen, att förändringen icke må ske brådstörtande, utan småningom, så att någon viss, ej alltför aflägsen, tid bestämmes, efter hvilken all privilegierad koltägt må upphöra. 5:o af Lars Boethius från Stora Kopparbergs
Län, hvilken, under anförande, huruledes bergsbruket har sin ofrihet och begränsning af arbetet derigenom, att ej mera kan tillverkas, än som inom landet åtgår för stångjerns-smidet och en del gjutgods, hvaremot detj borde vara tillåtet att tillverka huru mycket, som vore afsättligt, äfven till utrikes consumenter, föreslagit, att bergsbrukets produeter och synnerligen tackjern, må få fritt försäljas både inom och utom Riket; hvari Anders Jansson från Westerås Län samt Lars Larsson och Per Persson från Örebro Län instämt; 4 Allm.
Besv,- och Ekon.-Ucsbottets Betankande, N:o log. 6:0 al Lars Larsson från Elfsborgs Län, hvilken, under klagan öfver tvång, som inom bergsnäringen tillskyndas allmogen derigenom, att socknar och gårdar, belägne inom så kallade fredsmilar, äro vid ansvar förbundne att med kol förse och vidmagthålla vissa jernbruk, utan rättighet att denna sin tillhörighet annorledes föryttra, föreslagit, att det måtte vara en hvar hemmans-egare tillåtet att, till hvilket jernbruk han med sin fördel och beqvämlighet finnér mest förenligt, afyttra de kol, han bereder; med föranledande hvaraf Hans Jansson från samma Län förnyat sin vid i83o års Riksdag framställde önskan om uppbäfvande af det tvång, som varit lagdt på kolhandeln, och hvilken för allmogen medlört de menligaste följder; äfvensom Jan Andersson från Westerås Län med motionären sig förenat ; 7:0 af Per Persson från Örebro Län, med hvilken Henric Andersson och Lars Larsson från samma Län, Lars Boethius från Stora Kopparbergs
Län samt Jan Eric Jansson och Per Hansson från Wermlands
Län sig förenat.
Efter framställning af orsakerna till det betryck, hvaraf jernhandteringen i allmänhet skall lida, samt de förmenta medlen till afhjelpande deraf, hvartill motionären isynnerhet räknat tackjernstillverkningens befrielse från d« onaturliga och för Riket skadliga band, som derå hvila, samt en utvidgad rättighet att välbehagligen använda koltillgångar, bar motionären föreslagit: 1:0 att, då minst tre fjerdedelar bland delegarne i en masugn å hytte-stämma sig derom förena, det måtte vara dem tillåtet att hvttebruket nedlägga, i hvilken händelse de delegare, som i annat hyttelag ej ingå., genast komma i åtnjutande af de i efterföljande 2:ne punkter föreslagne förmoner, dock med skyldighet för hvarje hyttelag att derförinnan fortfarande drifva blåsningen, på sätt och i den ordning, som hittills skett; 2:0 att, med undantag af egare utaf de hemman, som höra till de hyttelag, hvilka ej blifvit upplösta, hvar och en, som inom Bergslag besitter hemmansdel, må ega frihet att ej mindre anlägga Stångiernshamrar, till det antal och den storlek, han för godt finner, än äfven Försälja sina kol till hvilken som halst inora eller utom Bergslag; samt 3:o, att endast det stångjern, sorn för utrikes export å våg föres, måtte med afgift till Kongl. Majit och Kronan beläggas, och denna afgift bestämmas till visst belopp för hvarje 100 Skeppund, samt i proportion mindre för ringare belopp; yrkande mptionären, för den händelse, att detta förslag icke antages, att rättighet måtte
Bergsmännen medgifvas till fri utförsel af tackjern emot erläggande af tujlj svarande emot tackjernets Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottels Betänkande, JV:o 109. 5 värde, i jemförelse med stångjernets, äfvensom motionären företett en från Kongl.
Bergs-Collegii senaste underdåniga Års-berättelse om jernhandteringen herntad uppgift, att tackjerristillverkningen uppgått till 536,gyv Skepp. 23 Lisp. i/\