Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Är det väl skäligt, att vid Tacksägelse-Adressens frambärande derjemte oroa vår vördade ålderstegna Konungs samt med skäl dyrkade Kron - Prins’s öron mecf en jemmer om Rikets tillstånd, som vi till en stor del sjelfve genom en oförsigtig finance-beredning vållat:
Hvad ock sjelfva Riksgälden beträffar, så härleder den sig ifrån förra Regeringar, Den 2 December. och icke ifrån
Denna sig om vår välfärd oman» de Öfverhet, som tvertoin på ett undransvärdt sätt friat oss ifrån den Utrikes gälden.
Till Expeditions-Utskottet m3 i öfrigt Rid» detskapets och Adelns, Beslut om Tacksägelse» Adressen, jemte äfven det i frågavarande Tillägget, hansl*jutås:
Detta Utskott tillhör alt s.å st yl,sera Adressen, att den innefattar alla fyra Riks-Sråndens verkliga öfverensstämtneise och ei ett enda Stånds enskildta mening, och komitier slutligen det författade Förslaget af vederbörande Principaler att rattas eller gillas.
Grefve Lövenhjelm, Gustaf.- Jag kan omöj* ligen lemna Friherre Stael von Holstein uti exelusiv besittning af de ypperliga och vördnads* fulla grundsatser, hvilka han framstäldt, och hvilka jag äfven för min del erkänner; menjag anser det af Friherre Stael von Holstein föreslagne
Tillägg ingalunda vara bestämdt, eller uti en utförlig form uppställt, hvaraf lätteligen skulle kunna hända, att
Tillägget syntes innebära en otacksamhet, helst källorne till der> öfverklagade nöden härleda sig, på sätt Presidenten v.
Schulzenheim upplyst, från Riksens Ständers tillförne vigtagne åtgärder.
Friherre von Stedingk, Victor, förenade sig med Herr von Schulzenheim, samt h,emstälde, om ej Tacksägelse-Adressen och Friherre Stael, von Holsteins Tillägg kunde uti serskildt® Ex» peditioner, hvar för sig, innefattas.
Den a Deeembef, Friherre Staél Aon Hollstein, Corfitz Ludvig, Jag anser Tacksägelse-Adressen och det af mig dertill föreslagne Tillägg ingalunda böra åtskiljas, hvilket skulle innefatta en motsägelse, utan snarare böra på en gång framställas.
Den af mig uppgifne nöd är föranledd, icke endast genom Disconternas obestånd, utah äfven genom hvarjehanda andra omständigheter; och bör vid detta tillfälle i underdånighet anmälas; men då den af mig» ehuru oberoende Representant, derom inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde framställning, samt det i anledning deraf föreslagne Tillägg, nu mött så mycket motstånd härstädes, och äfven synts bereda mig så mycket missnöje af en del utaf Ridderslcapets och Adelns Ledamöter, huru skulle det val kunna Vara att förvänta, att Landshöfdingatne, hvilka, i anseende till sine Embeten, äro af Regeringen beroende, alltid skola oförställt inför Koogk Majit framställa sanna förhållandet, hvilket jäg för min del anser vara Kongl. Majit obekant.
Hvad i öfrigt angår Hans Kongl. Höghet Kronprinsens emot så många Personer och Inrättningar utöfvade frikostighet , torde jag få anmärka, att sådant endast varit partielr, hvarmed det hela Icke blifvit hulpit.
—Grunden tillden allmänna nöden hör således uppsökas, samt de tjenligaste hjelpemedlen deremot upptänkas, i hvilket afseende ifrågavarande
Tillägg alltför väl kan på samma gång med Tacksägelse-Adressen i underdånighet framföras.
Grefve Lövenhjelm, Gustaf.- Då Friherre Stael von Holstein yttrat, att tvenne serskildta Sen 2 December.
Adresser icke äro lämplige, enär hans föreslagné Tillägg skulle innefatta motsägelse af Tacksägelsen; så har han äfven derigenom erkänt, att hans
Tillägg möjligen kunde anses såsom eri förebråelse.
Som jag i deritia . omständighet delar Friherre Stael von Holsteins tänkesätt, tror jag att hans Tillägg heldre borde serskildt till Kongl.
Maj:t framföras, helst jag för min del är Öfverfygad, det Riksens Ständer vid alla tillfällen kunna med sina underdåniga framställningar nalkas Kongl. Majit.
Jag tår dessutom anmärka, attén Kamille kan hafva tillbragt ett af hvarjehanda lidande och bekymmer uppfyllt år, samt likväl på Nyårsdagen af det följande ä’gd full anledning att tacka sin Far.
Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Om Fri herre Stael von Holstein sjelf medgifver, att hans Tillägg, skiljdt ifrån Tacksägelse - Adressen, skulle irinebirä en motsägelse, sa torde det vara ännu m h ire lämpligt, att uti ett Profocolls - Utdrag innefattas tvenne motsägelser; än att serskildt byar för sig framställa de samma.
' I anledning af Frih ire Stael von Holsteins yttrande örn beroende och oberoende Representanter, får jag förklara, det jäg tror, att broderiet på‘ min rock icke skall bestämma min Öfvertygelse; och att de så kallade beroende Landshöfdingars underrättelser förtjena mera vitsord, då fråga är om tillståndet i deras
Län, ari obestämda och allmänna Uppgifter ochr Anfä
Den 2 December.- Grefve von Schwerin, Fredr.
Ehuru Försök att förena stridiga meningar vanligen pläga misslyckas, vågar jäg likväl detta försök.
Sedan Borgare - Ståndet bes!utit en underdånig Tacksägelse- Adresse, har ett Tillägg dertill äfven blifvit föreslaget.
Dä jag ännu liflig-n erindrar mig de vid 1815 års
Riksdag inträffade svårigheter, i afseende på fullständiga upplysningars erhållande angående Landets Oeconomiska och financiella tillstånd, undrar jag alldeles icke, att detta tillfälle till underdånig anhållan om fullständiga upplysningars erhållande 1 detta afseende blifvit af en värd Ledamot begagnadt.
Att inför
Thronen utgjuta känslan af Nationens lidande bör icke kunna nekas; men ehuru ölägenheterne härleda sig från föregående Ständers financiella åtgärder, är likväl röten dertill djupare, och leder sitt ursprung ända ifrån den, uppå Konung Carl XLtes Regering följande tid, under hvilken någon ny inre organisation, ehuru nödvändig, likväl icke blifvit påtänkt, ari fnindre verkstäld. jag anhåller derföre att få föreslå följande Tillägg till Tacksägelse - Adressen:
Att då Ridderskapet och Adeln betygar sir. glädje att se Hans Kongl.
Arfprinsen hafva uppnått den ålder, vid hvilken Carl IX:s stora Son , Carl XI och Carl XII, redan med ära fört Sveriges Spira öch hunnit förvärfva rättighet till Svenska Folkets erkänsla och kärlek, vågar Ridderskapet och Adeln yttra deri önskan och förhoppning, att Hans Kongl. Höghet, efter inhämtad kännedom af de flere hinder för Nationella välståndet, sorn ligga i flera äf de inre Styrelsé-grenarries ännu felaktiga ör - 114 iben ?
December. ganisätion, täcktes inför Thronen och Sin Höga Fader blifva en Tolk af de önskningar, hvilka Svenska Folket i detta afseende vid ilere Riks-: dagar framburit.
Öm jag ej mera har den äran att endast såsom Riksdagsman deltaga i detta Miks* Stånds öfverläggningar, hoppas jag likväl att Ridderskapet och Adeln täekes vara ofvertygad, att det är medi samma känsla för Frihet och för Fosterland ,, med samma agtning för detta Stånd och fö* Lagarne, hvaraf jag allt sedan jgoo års Riksdag, då jag först började att öfvervara dessa Rådplägningar, varit upplifvad, som jag äfvert ru utbeder mig att i anledning af ifrågavarande ämne få yttra mina tankar.
Det kan ickei vara min afsigt att försöka rubba ett redan fattat beslut, men jag tror att det är angelägit veta hvad man beslutat.
Efter hvad jag kannat fatta af Friherre Staels yttrande, innebåiler det: väl en i allmänna ordalag författad framställning att Landets inre belägenhet vöre olycklig^ men det utmärker intet hvaruti sjelfva olägenheterne bestå.
Då Proposition är gjord till bifall på Friherre Staels Motion, är det också utaf densamma sorn det bör kunna hämtas» hvilka äro egentligen de svårigheter hvaröfver man klagar, och jag tror derföre, att Ridderskapet och Adeln bör anmoda Friherre Stael att punktevis uppgifva:
Hvilka äro de svårigheter man har att bestrida, hvilka äro de rättelser som åstundas och hvilka de omständigheter »
Den 5 December. heter, som han i dessa afseenden anser hafva varit för Konungen okända.
Om det är den inre Penninge - rörelsens, igenom Disconternas fall , hämmade liflighet och den deraf uppkömne osäkerhet, så är sådant så mycket mindre Konungen obekant, sorn det uti sjelfva Riksdags - kallelseri är utiriärkt såsorri det ämne, hvaröfver Kongl. Majit ville med Riksens Ständer rådgöra- Ätt i sådant afseende införa ett Tillägg i Tacksägelse - Åddressen vär således icke nödigt, och det bör derföre förmodas, att Friherre Stael haft något annat till föremål; meri då ingen ting är uttryckt bör det igenom Protocolls-Utdraget bestämmas, hvilka delar eller puncter af det inre tillståndet i landet, sorn anses vara Kongl. Majit okände och behofvet af rättelse i Samma afseende utvecklas.
— Då först gifves én grund för omdömet om de uppgifne anledningarne till klagomål äro grundade eller ej, och då först lt3n efter min tanka eri Diskussion med sak-kännedom om föremålet derföre, äga rurri.
Det är af Sådan anledning, Sorn jag för miri del skulle önska, att den serri Väckt frågan, äfven blefve ålagd författa Protocolls ■ Utdraget, sorni skall ligga till grund ej allenast för Expeditions - Utskottets befattning, meri äfven för våra Med - Ständers pröfning, huruvida de vilja häruti instämma eller ej; jag har bort vid detta tillfälle uppläsas ett Memorial, som gör snärt sagt en Recension af framfarna Ständers åtgärder, och som tyckes Ridd. och Ad. Proi. 1, P. l) : 10; !I4 Den 2 December. utmärka, att Svenska Folket deraf hämtat ert* dast en bedröflig erfarenhet.
Jag kan för min del icke instämma i denna tanka.
Jag mins fc8C>9> då Fienden nyss hade varit några mil ifrån Hufvudstaden, och då Krigshären var till en stor del förstörd och tillgångarne utblottade.
När vi då samlades, sysselsatte män sig icke med att uppgöra teckningen af Rikets nöd, men att rådgöra huru Fäderneslandet skulle räddas.
Svenska Folket förtviflade ej om möjligheten deraf, och , ehuru ömgifne af Fiertder, Utan säkert stöd någorstädes, var det ännu under denna tid, som , oaktadt öfvergåhgen ifrån ett tillstånd af Dispötisme, då nästan hvar tan* ka, hvarje ord för Friheten gaf anledning till missnöjen och förföljelser, Svenska Folkets
Re» presentanter likväl visste att med vishet sätta en gräns för sina fordringar, och den Grundlag skapades, sorn försäkrade Samhälls- Friheten, i det den bestämde dess gränsor och inrättade en Styrelse - Magt, stark till verkning för allmänt
Väl, meri bunden af Lagar och underkastad ansvar för deras öfverträdelse, Det vat denna Stats - författning, det var den Samhällsanda, som vid dess författande och för dess stöd ådagalades, som Svenska Folket har att tacka för de första möjligheterne till räddning, och det var denna, som blef Förenings-pune* ten, äfven då, när Nationen förlorade en Furste, vid hvilken den hade fästat sitt hopp.
Den skyndade att välja en annan och den Jye_ kades att finna den, som med Snillets och Er_ farenhetens öfverlägsenhet och ånséende, visste att begagna alla omständigheter, som erbjöd0
Deri a December. sig för att ej allenast försäkra Fäderneslandet*} Sjelfständighet, men äfven för detsamma skör» da nya Lagrar» —»
Det var således som Sverige ej allenast deltog i striden för Europas frihet, men äfven befäsfade sitt eget sjal t bestå n di igenom föreningen med ett Brödfa - Folk; Jag fröddé, att när Rikets Ständer j följe deråt Sammankallades, icke för att lemna nyä biträden , men för att bestämma villkoren af siri förening med deSsa Grannar, som nu meraskule ökä Sveriges styrka och säkerhet, i stallet itt vara ett föremål för försvar och fö^-gtig» tets-mått, och för att emottaga underrättelsen )tn afsliitandet af ett ärofullt krig, sorn köstat nindre än de föregående olyckliga, sorti endast jeredt vanheder och förluster.
Jag trodde* äger jag i ått Natiönen då skulle finna* att deri kördat frguren äf sina bemödanden, och det ir också Sant, att Dess Representanter skyna att till Throtleri frambära sina tacksägelsen den det var kort derefter och Under det Ko» Ungeh Vär sysselsatt, dels att förskaffa Natioen nyä fördelar* dels ätt afhjelpa de
Svårigeter* sorti den föregående ställningen och KrigsöStrtaderrie vållat $ forti en Obestämd klagart öjdes Orri en i landet varande allmän förläenhet.
För att undersöka orsakerne dertill och ppgifvä botemedlen, tillsattes ett Särskilt Uttott. jag kanner éj de svårigheter söm rnötté etsämffta vid dess arbete.
Men jag vet, att ga upplysningar detsamma nekades
Oöh jag st, att frugtert defaf blef ej allenast ett i Ut:ottets namn afgifvit Betänkande, men äfvert t vidt Omfattande Memorial, hvaruti, med full II6 Hen 2 December. frihet, åtminstone en stor del af föregåendes Hushålls-sysfeme klandrades.
Jag vet afven, att dessa framställningar varit föremål för öfverläggningar i Konungens Stars-Råd, och jag kan således icke tro, att beskaffenheten af de svårigheter, som deruti äro tecknade, kunna anses vara Konungen okände.
Då emedlertid ingen ting annat sedermera inträffat, än hvad som är föremål för Riksens Ständers sammankallande, synes ett upprepande deraf åtminstone öfverflödigt, och om ej Beslutet varit fattat, skulle jag hafva gjordt invändningar deremot.
Na kan jag, för att förena det ena och andra, icke annat än instämma i Grefve Schwerins Project 5 att med yttrandet af dc bekymmer, som hos Riksens Ständer blifvit väckte, äfven måtte tilläggas öeh underdåniga önskan, att Hans Kongl. Höghet Arfprinsen, som nu börjat deltaga i öfverläggningarne om allmänna Ärender, måtte täckas åtaga sig att vara Tolk af Nationens önskningar och framföra dem till Thronen.
Ehuru jag anser älven denna önskan öfverflödig, då jag tror att Hans Kongl. Höghed Arf- Fursten icke lärer underlåta, att, i hvad på honom ankommer , sjelfmant gå dem till mötes, hoppas jag likväl att H. K.
Höghet, i afseende på ädelheten af ett sådant kall, icke skall onådigt upptaga en dylik anhållan.
Herr Skjöldebrand, Pehr Eric.- Ehuru Friherre Stael von Holstein pa ett missfirmeligt sätt angripit samtlige Landshöfdingar, likväl och då jag känner att den Patriotisme, sorn vanligen leder honom, ofta förleder honom läng - Deri a December. 117 re än han borde, vill jag för denna gång med skonsamhet besvara honom; hvarefter Herr Skjöldebrand uppiaste följande:
Ingen lärer kunna bestrida Herr Baron Stael vid alla dess framställningar de mäst välmenande afsigter mot Fäderneslandet; men det tillhör menskligheten och hvar och en af Oss att kunna misstaga sig om sättet att vinna det ändamål man söker.
Rikets, och i synnerhet vissa Landsorten, af honom åberopade olyckliga belägenhet, lärer väl hufvudsakeligen härleda sig från de enskildte
Disconternas iråkade obestånd, och detta kan så mycket mindre vara Konungen och de i Styrelsen deltagande Kongl. Prinsarne obekant, som Hans Kongl.
Majit, just af denna anledning sammankallat Rikets Ständer och i Dess Nådiga Tal, uppläst på Riks-Salen, uppmanat dem att med skyndsamhet och endrägt söka detta onda afhjelpa —- Hvad öfrige Rikets olyckor beträffar, såsom fattigdom hos synnerligen större delen af jordbrukande Glassen, torde sådant böra tillskrifvas den redan långt före Disconternas fall, öfverhand tagne böjelse för utländske öfverflödsvaror och ett yppigt lefnadssäu, icke motsvarande egna och verkeliga tillgångar, och till en stor del härrörande af för lätt tillgäng till
Iåns erhållande och ett för obetänksamt begagnande deraf.
— Emot en sådan vår Handels våg undergräfvande böjelse för utländska varor, har ju Konungen låtit utlärda de mäst Faderliga förmaningar , och i de inom do J}en % Defember•
Kongl, och Furstliga Hofven redan vidtagne jnskränkningar, se vi framlysa hoppet om flere lika Riksgagneliga efterdömen tili Svenska FqL kets återförande till sina Förfäders tarflighet, hvarigenom säkrast enskild och allmän bergpiiig och välmåga skall hos pss återkomma, Om igenom Climarets hårdhet, Svenska Jordbrukaren fatt vidkännas flere års på hvarannan följande svaga skördar, böra vi icke.
Otacksamme mot en mild Försyn och en Faderligen för vår bergning ömmande Styrelse, förglömma, att, under en tidpunct, da Europas lyckligast af naturen lottade Länder varit.
Icke blott under de mäst förödande krig Veridshistorien äger att uppvisa, föremål för alla nöden$ och lidandefs rysligheter, utan ock de fleste
Sedermera under sjelfva fredens återvundna lugn, straffade med missväxt och hungersnöd, hafv^ vi varit befriade från krigets invärtes olyckor.
Och i stället fqr krigsgärders utbetalande, för dess yttre ärorika utförande , igenom Hans Maj:t konungens och Hans Kongl. Höghet
Kronprinsens vishet och beundransvärda förutseende, jcke allenast sett Rikets gränsor med ett vidsträckt Brödra-Land utvidgas, utan ock stora skatter, midt under krigens utförande till vårt Land införas, och under de föregående årens; svaga och hotande skördar hittills så lyckligen i hvarie Rikets Landsort frälsats från hungersnöd.
Om åter Herr Baron Stad , med Riksolyc* kor, har afseende på Embetsmanna-Corpsens, Den 3 December. eller enskildte Em betsmäns Förvaltning af allmänna Mede! ogh de dem uppdragne värf:
Lemnar ju närvarande
Riksmöte ert tillfälle eller en frihet att sädant i laglig väg granska, och må man härvid icke förglömma, att de Representativa Rättigheter Sveriges Innebyggare och Ständer äga, äro så vidsträckte och sä dyrbare, att om det erbjöds oss att utbyta dem mot hvilken annan.
Nations som helst, vi säkerligen skulle äga nog klokhet, att ett siådant tillbud, icke antaga.
Jag vågar således tro, att då, för Ridder» skåpet och Adeln vägen till Thronen alltid är öppen, för hvad framställan sorn helst, om enskildt eller allmän nöd; likväl nu, då af de öfrige våra Med-Ständer en vänlig och skyldig Tacksägelse» Addresse blifvit föreslagen till Hans Majit Konungen för Visheten af Dess Styrelse och Faderliga omvårdnad sedan sista Riksmötet , hvar och en lärer finna , att dermed icke bör sammanblandas sådane framställningar, hvartill serskildte omständigheter under Riksens Ständers sammanvaro , efter en noga och laglig pröfning af föremålen , möjeligen kunna gifva anledningar , och då hos de öfrige väre aktningsvärde Med - Ständer, afsigten med en Tacksägelse •
Adresse till Konungen synes häruti instämma, skulle jag tro, att om vid början af en Riksdag, der enighet och samdrägt till botande af vära Fiuancers oreda, mera än någonsin varit nödig, ett försök till en framställning inför Thronen af obestämda och möjeJigen sårade målningar af olyckor, dem vi me-.
Sen 2 December.. deist samfält: bemödande sjelfve kunna afhjejr pa , med afsiag i deltagandet af de öfrige Rik§- Stårsden skulle mötas, sådant skulle under Riksdagens fortgång medföra lilia obehaglige sopa gkadelige följder.
Härefter til)3de Herr Skjöldebrand munteligen:
Da np Friherre Stael von Holstein, af hvad som af flere inom detta
Stånd blifvit yrtndt, lärer hafva utrönt att större^delen af dess eget Stånds Ledamöter, lika med de trenne -Öfrige Riks - Stånden, finna dess till TacksägelseAdressen proponerade Tillägg oamageligt, uppmanar jag Friherre Stael von Holstein aitt såsom ett prof af dess patriotjsme och önskan af återförande till samdrägt och enighet, att han sjelf gör Proposition om en så beskaffad ändring i dess Tillägg, att titan ändring i ett redan fattadt Ridderskapets och Adelns Beslut^ det? samma må bhfva antagligt.
Friherre Cederström, Jaeob.- Jag begär den?
pa gången endast ordet för att besvara, ett H:f Friherre Staels eqskildta anfall emot mig , såsom Landshöfdinge , derigenom , att han påstått det Landshöfdingame, lör det de äro beroende Embetsman , icke våga att inför Thronen framföra sanningen, Jag får råda Herr Friherre Stael, att innan han så strängt bedömmer Embetsman i niassa, borde han göra deras bekantskap och skaffa sig säkra underrätselser att de uraktlåtit uppfyllandet af deras skyldigheter.
Den ä December. lai Grefye Anckarsvärd, Michael:
Ehuru jag ej vidare vill borttaga Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tid, torde jag likväl få förklara, att jag anser Friherre Scael von Holsteins ifrågavarande Tillagg alldeles icke hafv3 något utseende af förebråelse rnot Regeringen och således ej eller böra kunna onådigt upptagas.
Då jag tjenat fyra Konungar, och derunder efter bästa förmåga sökt uppfylla mina pligter, hoppas jag vid slutet af min lefnad blifva befriad från tillmålen , att hafva tillstyrkt och beredt ep förebråelse mot Regeringen, Herr af Brinkman , Gustaf.
Det har behagat Herr Friherre Stael von Holstein att anse Landshöfdingarnes Berättelser om Landets tillstånd mindre pålitlige, för det de äro beroende ; men förr än Herr Friherre StaCjl af de i Herr Grefve Mörners anförande upptagne skäl, bestämdt uppgifvit, hvilka Landshöfdingar deras pligt åsidosatt, torde det derom yppade tvifvelsmål, ehuru sårgnde, icke förtjena trovärdighet, Och hvaruti består då den nöd, som så fiårdt trycker Landet och hotar med undergång?
I intet annat, än i följderne af det Penningevingleri, som Malmö
Discont tillvägabiagt, och som förstört både dess förtroende pch de öfrige
Discontemas betalnings förmåga, samt derigenom satt allmänna Crediten o?h Pennjngerörelsen i förlägenhet, på somlige ställen mera, på andra mindre kännbar; men dertill hafva hvarken Konungen eller Dess Bffallningsh.if - 122 Deri 5 December. vands varit vållande, pcb detta onda, sorn för Ögonblicket visserligen är bekymmersamt, måtte val med lugn öfverläggning och kraftfullt bemödande stå att afhjelpa , och de skräckbilder, 6om första känslan vid s.ådane tilllä.llen vanligen tillskapar, snart kunna försvinna, Att för öfrigt ifrån denna tillfälliga händelse sluta till Rikets inre vanmagt, later icke vä( förena sig med verkliga förhållande; ; tvertom kan man med åberopande af erfarenheten pår stå, att Landtbruket är i ett synbart tilltagande, uppmuntradt af Konungens Nådiga omsorger, understödt af Riksens Höglofl.
Ständers deiåt Jemn3de biträden, och befrämjadt af frihet och säkerhet i användande och afsättning af dess Producter. -— Bergsbruken hafva, ifrån förra arens trångmål, under de sednare vunnit ansenliga och betydliga fördelar, och hvad bistånd hafva icke Näringar och Handaslöjder erfaiit; huru mycket äro icke de förbättrade eller utvidgade y huru stor är icke den omtanka, sorn Kongl.
Majit användt för Handelns återställande i dess tillbörliga skick5 hvad välgörande verkan har icke den anstalt medfört, sorn Kongl.
Majit i Nåder vidtagit , till Kusternas bevakning emot införande af förbudne Öfver, flöds-varor; huru sällsynta och otillgängliga för fåfängan hafva icke dessa varor nu mera blifvit, åtminstone i LmdsQrterne; en anstalt, hvars fortfarande lofvar tillve*t af inhemsk industri® och dermed förenadt välstånd; och huru lycklig har den utväg icke varit, sorn Kongl.
Majit till införande af tarflighet och sparsamhet vid - Der.
2 December. 123 tagit, att på ett faderligt sätt föreställa dess trögna Undersåtare både angelägenheten och fördelen i inskränkning af öfverflöd.
Den har blifvit emottagen med sann välvilja och förtroende, denna föreställning, och haft kraftigare verkan än aila Påbud.
Yppigheten är redan genom frivilligaöfverenskqmmelser jLandsprterne afvisad och skall icke dit återkomma , utan förledande i efterdömen eller illasinnade jngjfvelser, -— Den härliga omtankan för egna tillverkningar har blifvit upplifvad, återvunnit dess förra anseende, och skall ofelbart göra dagliga framsteg.
På nu den. upplyste och rättänkande Handlanden, den redlige och af Fosterlandskänsla intagne Medborgaren, under åtnjutande af Lagafnes beskydd, frid qch säkerhet, för allt detta välsignar Konungen i sitt hjerta ; då Svenska Folket, låggt ifrån att misskänna Konungens Nådiga omsorger, icke har mera än en röst, Vördnadens pch Erkänslans , för faderlig och huld omvårdnad, är jag fast öfvertygad, att Höglofl.
Ridflerskapet och Adeln fullkomligen delar dessa tänkesätt, Herr Pählmartl Otto Fredric; Ej beredd att yttra naig \ denna grannlaga öfverläggning, vågar jag hoppas på det benägna ötverseende, Sorn fästar mer afseende vid sjelfva saken än sättet af framställningen. — för min egen tillfredsställelse vill jgg hafva yttrat min mening * och skall deruti åtminstone bjuda till att. vara kort.
Jemte bifall till den underdåniga lack - 124 Den % December.. sagelse-Adresse, hvaruti Vällofl. Borgare
Ståndet inbjudit de öfrige respective Riics-Stånden att deltaga, har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln beslutat ett Tillägg, hvarigenom Riksens Ständer, efter att hafva för Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen tolkat Nationens underdåniga erkänsla, äfven skulle fra mställas den nöd, hvaruti en stor dol af Rikets In ovanare sig befinna.