Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En blick på kartan visade, att om man kunde lyckas att leda de Skånska undersökningarna in i Lagadalen, skulle detta ändamål vara vunnet.
Inga svårigheter företedde sig då förr än vid nedstigandet i Wetterns vattenbäckar och dessa svårigheters undanrödjande lemnade man åt framtiden-.
Den 25 April e. m. 313 Sådan var den tanke, som töresväfvnde mi» vid upgörandet af instruktionen för de Engelska ingeniörerna: att genom.
Lagadalen nedföra en bana till någon lämplig punkt i midten af Skåne, helst trakten af Ringsjön och derifrån låta densamma utgrena sig till provinsens vigtigaste kuststäder; sådan var uprinnelsen af det s. k.
Lagadalsförslaget — och jag erkänner öppet att, utom lättheten att i denna riktning framdraga en jernbana, bevekte mig dertill S:ne andra ganska talande omständigheter, den ena att jag år 1852 icke kunde föreställa mig att Svenska folket, skulle vilja eller mäkta, om äfven småningom, bringa till utförande en systematiskt ordnad jernvägsplan — hvarföre jag äfven då grundade min plan på ett sammansatt vatten- oell jernvägssystem, på våra stora insjöars, synnerligen Wetterns, förbindande med hafvet genom jernväg
Det andra skälet, hvarföre jag vid denna tidpunkt föreslog Lagalinien, var den på kännedom om Smålands brutna oell bergiga naturbeskaffenhet hos mig rådande öfvertygelse!! alt en jernbana utan oerhörda kostnader annorstädes än i Lagadalen icke skulle kunna genom denna provins framföras.
— Förhållanderua hafva sedan dess betydligt förändrat sig.
.Jernvägskomitéen har, efter verkställda noggranna undersökningar, lyckats framlägga en plan för den södra stambanans framdragande genom Småland i en östligare riktning än Lagadalen, och detta förslag medför i min tanka så stora, så öfvervägande fördelar, att jag, med den kännedom om förhållantlerna jag varit pligtig att förskaffa mig, skulle anse mig förråda mitt fäderneslands sanna och vigtiga intressen, om jag icke här upträdde för att lifligt förorda detsamma.
Jag ber om ursäkt, Mine Hrr! för denna kanske nog långa inledning — men den har varit nödvändig, icke blott för att ådagalägga min egen ståndpunkt i en fråga, uti hvilken jag hittills, såsom det icke kan vara Eder obekant, tagit en verksam del, utan äfven för att inför huset förklara upkomsten af det s. k.
Lagadalsförslaget, och jag öfvergår nu till sjelfva ämnet.
Frågan om södra stambanans framdragande öfver Nässjö eller öfver Göthaström åt Tenhult kan ses såväl ur en högre, allmännelig statssynpunkt, som utur en mera inskränkt, provinciel.
StatsUtsk:t har hufvudsakligen framhållit den sednare; jag deremot ber att få egentligen fästa mig vid den förra.
Men innan jag dertill öfvergår, nödgas jag anhålla om några ögonblicks upmärksamhet för att granska halten af de skäl, som af Utsk:t blifvit framställda till fördel för Lagalinien.
Dessa skäl äro med en stor talent sammanförda, och de siffror, som kunnat hemtas utur jernvägskomitéens statistiska berättelse, äro med så mycken skicklighet begagnade, att den, som icke är med ämnet dess mera hemmastadd, lätteligen kan låta sig deraf öfvertygas; men af hela upställningen vill det synas — och jag ber mina motståndare inom Utsk:t och framför allt min värde vän, Riksg.Afdelms Ordf:de, hvilken jag mer än väl vet icke låter leda sig af någon annan bevekelsegrund än hvad han anser rätt och sannt vara — jag ber dem icke anse detta uttalaude såsom någon slags tillvitelse — det synes såsom om afdelningen först fattat sitt beslut och derefter med ospard möda Den Sä April e. m. »ölet att derföre samla tillräckliga skäl.
Utan annan synpunkt ka® icke jag förklara den partiskhet för Lagalinien, som Utsk:ts Betänka svnes mig ådagalägg».
Utskrt söker till en början visa a-tt förra Ständers beslut »fsett alt södra stambanan skulle framdragas genom Lagadalen.
Genom de
Betnnkrt vidfogade reservationer är likviil klarligen ådagalagdt att »Ständerna, utan att i sin helhet antaga det af K.
M. antagna föi-slaget, anslogo vissa summor tilt delar deraf oell besiöto att ny» undersökningar borde utföras, för att utröna förmånligaste sträckningen af de jernvägar, sorn skäligen borde af Slaten i framtiden bekostas».
— Derigenom hafva äfven, efter min upfattning, R.
St:r klarligen ntlrvekt sin önskan a-tt jernvägsauläggningarna borde ordnas efter en på landets gemensamma oeh framtida gagn syftande plan, oell R.
Strr äro nu fullkomligt oförhindrade att besluta, så som de för fäderneslandet finna mest gagneligt.
Utskrt gör sig derefter mycken möda att bevisa, att om äfven genom Lagaliniens antagande afståndet ifrån Skåne till de östliga proviuserna oeh Imfvudstaden blefve förlängdt, så skulle deremot väglängden derigenom blifva förkortad för alla be vestra och nordvestligare provinserna, med en öfvervägande folkmängd.
(Det stöter nästan på det löjliga att Utskrt deruti inberäknat Dalarne och Gefleborgs län).
Detta skäl bevisar i min tanke alldeles ingenting.
Rörelsen på en jernväg fördelar sig i gods- oeh personal trafik.
För den förra är det af vigt att »('ståndet till exportorten förkortas så mycket sorn möjligt, för personal-trafiken är deremot en eller par mils längre jernväg, pår en förut ganska betydlig sträckning, en fråga af underordnad betydelse.
Men nu lärer väl ingen kunna föreställa sig att godstrafiken ifrån våra vestra och nordvestra provinser skulle sök» sig till Malmö.
Götheborg är oeh förblifver deras naturliga exportort.
Oeh äfven hvad- beträffar personaltrafik emellan Götheborgstrakten och Skåne, som vår, sommar och höst pr ångbåt erfordrar 1-2 timmar, lära väl få personer föredraga den långt dyrare jern vägsresan, som erfordrar längre tid.
Ar frågan att komma ifrån de vestligare provinserna till Wexiö eller Eksjö, ligger ju Nässjölinien fördelaktigare.
I Wernamo eller Ljungby stadna* vä! ingen.
Det är endast lättare, mera värdefulla manufakturvaror, sorn vintertiden kunna ifrån Malmö söka sig up ät landet, och dessa väga ej nog i vågskålen, att man för deras skull skulle gifva den södra stambanan en- »ndamålsvidrig riktning.
Jag tror derföre att jernvägskomitéen förfarit ganska riktigt, som med- blicken fästad på framtiden alsett hvad som skulle vara gagnande för Imfvudstaden och de östligare provinserna, hvilkas hamnar tidigare tillfrysa.
Utskrt söker derefter visa att
Lagalinien har mindre och lättare stigningar ät» Nässjölinien.
Detta är ganska naturligt, emedan den förra är omkring 21/2 mil kortare än den sednare, inett otrv jemförelse!) göres, såsom den bör göras, efter väglängden, så visar sig att af de lutningar, som- egentligen äro afsevärda eller de af J på 100, har Nässjölinien endast 23,6 proc., då Lagalinien har dylika lutningar till 24,å- proc. af längden, samt att NässjölinieB» I) e n 25 April e. m.
Si 5. svåraste lutningar äro belägna på sträckningen emellan Nässjö och Tenhult och således icke komma, då östra banan framdeles blifvit anlagd, att besvära den slörre transitorörelsen emellan hufvudstaden och Skåne; hvartill kommer, att om, såsom Utsk:t antyder, en blifvande
Östgöt habana skulle framdeles komma att ledas ifrån Tenhult öfver Hebynäs till Linköping, skulle densamma blifva besvärad af särdeles svåra lutningar, hvaremot den ifrån Nässjö utstakade Ostgöthabanan genomgår en trakt, sorn företer ganska ringa svårigheter.
Utsk-.t kommer nu till sitt kardinalskäl, nemi. kostnaden, och visar att Nässjölinien fordrar 3,126,136 rdr mera i anläggningskostnad än Lagalinien.
Detta förhållande kan ingalunda bestridas — men det är ett ytterligare bevis på elen stora ensidighet, hvarmed frågan i Utsk:t blifvit behandlad.
Komitéens betänk., likasom reservationerna, ådagalägga nemi. nied ovedersägliga siffror att, så snart man tager i betraktande jernbanan» vidareförtsättning genom Östergöthland, dessa .3,125,000 rdr inskränka sig till 554,210 rdr, eller något mera än '/2 mill.
Det förefaller mig obegripligt hurti detta förhållande kunnat af Utskrt förbises.
Väl har man hört sägas att majoriteten inom Kiksgäldsafdelningen genom Lagaliniens förordande velat förhindra anläggningen af en stambana genom Östergöthland, otur den synpunkt att landets financitlla krafter icke skulle kunna medgifva Statsbanornas utsträckning utöfver de redan beslutade vestra och södra.
Jag vill icke nu ingå pä denna fråga; jag vill icke bedöma huruvida, efter nämnde båda banors fullbordande, Staten bör för någon tid uphöra med de omedelbara jernbansanläggningarna, för att, om jag så må uttrycka mig, pusta ut och hämta krafter.
— Jag vill ej inlåta mig pä den frågan huruvida blifvande banor ändamålsenligast böra byggas af enskilta bolag med understöd af statsmedel —, men hvad1 jag vet är att Östergöthland, Sveriges med Skåne i bördighet jern förliga provins, inom en icke allt för aflägsen framtid måste genomkorsas af en jernbana och att afs:de således derå bör fästas vid bestämmandet af södra stambanans riktning.
Då 1111 kotniléens betänk, visar alt en jernbana, framdragen igenom Östergöthland ifrån Tenhult såsom utgångspunkt, utom det att densamma, såsom närbelägen Wetterin skulle medföra en jemförelsevis ringa nytta för den sydligare delen af provinsen, komme att kosta 2,571,926 rdr mera än en vida förmånligare belägen bana ifrån Nässjö, så kan jag för min del äfven ur kostnadens synpunkt icke tveka om hvilken riktning sorn bör föredragas —, ty förutsatt äfven att den blifvande Ostgöthabanan komme att med understöd al
Staten genom enskildes försorg anläggas, så lärer väl ingen kunna neka alt 2'/2 milbr, ändamålslöst bortkastade af enskilda, äro en ren statslörlust.
Om jag nu lyckats visa att den summa, Nässjölinien kostar mera än Lagalinien, 3,126,000 rdr, ehuru under bvggnadsperioden riktig, likväl kommer att reducera sig till 544,000 rdr i samma ögonblick banbyggnaden fortsättes emot Östergöthland, så följer deraf äfven att Utskits yttrande att Nässjölinien skulle gifva en årlig inkomst af 186,000 rdr utöfver den som å Lagalinien kan påräknas, så framt ej Stateu på anläggningen skulle förlora, är 3 48 Den 25 April e. m. bygdt på falsk grund.
Men äfven om denna beräkning vore riktig, så är det den relativa inkomsten emellan de båda föreslagna riktningarna, som bär vid lag skall gifva utslaget.
Denna relativa inkomst kan omöjligen på förband med säkerhet beräknas, men, på grund af de uplysningar, jag lyckats förskaffa mig, är jag, i fullkomlig motsats mot Utskit, af den bestämda öfvertygelse att jemförelsen skall utfalla till Nässjöliniens fördel; och jag stöder denna min öfvertygelse på den större landvidd, Nässjölinien genomlöper, på dess talrikare folkmängd, dess fruktbarare jordmån och öfriga naturliga företräden samt slutligen på närheten af de båda städerna Wexiö och Eksjö.
— Den olika rörelsen å de båda linierna synes bäst, om man jemför å dem begge 2:ne gästgifvargårdar, som endast skjutsa på den från norr till söder löpande hufvudvägen, då vid Tönnö å Lagalinien utgått 752, vid Bo och Storhult å Nässjölinien öfver 1,800 hästar.
Utsk:t, sorn i allmänhet synes hafva sträfvat att kunna upleta fel i kotnitéens beräkningar, har sökt visa att folkmängden å ett bälte af 3 mils bredd utgör på hvarje längdmil af Lagalinien 8,076 personer och på Nässjölinien 8,947, samt att således Lagaliniens folkmängd på det hela med endast 10 % understiger Nässjöliniens.
Komitéens medlemmar bestrida denna beräkning och påstå att Nässjöliniens befolkning på hvarje längdmil utgör 9,550 personer och således med 19 proc. öfverstiger Lagaliniens, samt att om man antager trakten emellan de båda linierna såsom gemensam och jemför befolkningen 3 mil öster om Nässjölinien med den, som finnes 3 mil vester om Lagalinien, den förra skulle med 511/2 proc. öfverstiga den sednare.
Det är svårt, om icke omöjligt, att bedöma hvilkendera af de båda parterna som har rätt, men så mycket synes dock bestämdt häraf härflyta, att befolkningen, som tilltager emot öster och aftager emot vester, är vida talrikare omkring Nässjö- än omkring Lagalinien.
Hvad som deremot af en hvar kan kontrolleras är Utskits upgift om befolkningens tillvext på 3 mils afstånd ifrån de båda banorna, så vida man endast håller sig, likasom Utsk:t, till de härader, som höra till de båda liniernas trafikområde.
Till Lagalinien räknas då Till Nässjölinien Sunnerbo härad med 37 % tillökning.
Sunnerbo . . 37 % Albo, efter Utsk:ts rättade upgift... 29 » » Albo .... 29 » Östbo 19 » » Kinnevald . 32 » Vestbo 19 » » Norrvidinge 32 » Vestra härad .... 30 » » Uppvidinge . 27 » Mo 16 » » Vestra härad 30 » Tveta 16 » » Östra härad 19 n Östbo .... 19» Södra Vedbo 14 » Tveta .... 16 » 166 % 25 5 % eller öfverhufvud 235/7 % eller öfverhufvud 255/I0 % utan att inberäkna Konga härad, som har den star-, kaste tillökningen af alla.
Deli 25 April e. ro. Det visar sig således häraf, att, i fullkomlig strid med Utskits upgift, befolkningens tillvext i de orter, som omgifva den östra linien, under sednaste 25 år varit nära 2 proc. större än vid den vestra.
— Då tiden icke tillåtit mig att enl.
Statistiska Centralbyråns berättelse granska Utskits upgift om folkräkningen på i mils afstånd ifrån de begge linierna, bör jag anse denna upgift för riktig, men påstår att hvad deruti omförmäles till fördel för Lagalinien mer än väl upväges af förhållandet i sin helhet.
Hvad spanmålsproduktionen beträffar, har Utskit icke kunnat bestrida att den är vida betydligare inom Nässjöliniens område än inom Lagaliniens, men har likväl på anförda skäl tjckts förmoda att en större transport af dessa alster icke skulle kunna komma Nässjölinien till godo.
Då likviil Lagadalens, öfverskott egande, socknar hafva tätt invid siu sida ett vidsträckt spanmålsbehöfvande område, lärer Väl ingen epanmå Istransport af betydenhet å en der framdragen jernbana kunna antagas.
Deremot utvisa komitéens beräkningar att ifrån den trakt, som är belägeu inom 3 mil öster om Nässjölinien, minst 30,000 trr spanraål årligen kunna aflätas.
Man behöfver för öfrigt endast hafva med någon upmärksamhet genomrest dessa trakter, för att inse deras olika bördighet, den ena ekens och bokens hemland, den andra ljungens och flygsandens.
Men ingenting är i detta hänseende mera talande än exempel, och jag ber derföre att för Eder, Mine Hrr! få framlägga ett sådant.
Vid min upresa till hufvudstaden för 2:ne månader sedan tillbragte jag natten vid den nära sjön Möckeln belägna Elmhults gästgifvaregård.
Man anmälte hos mig att en mängd Skånska bönder ifrån Ostra Göinge härad voro närvide och önskade att genom deputerade tala vid mig.
Ändamålet var att bedja mig förorda Nässjölinien och såsom skäl åberopades den liftiga rörelse, som emellan dessa län egde rum.
De bönder, som nu voro på återväg till Skåne, hade i trakterna af sjön Salen tillhandlat sig 80 trr utsädes korn och man berättade mig tillika att större delen af den vårsäd, som utsås i Göinge, herotas ifrån samma trakt.
Dessutom beror spanmålsproduktionen icke blott af den odlade jordens vidd, utan ännu mera af dess beskaffenhet.
Efter en granskning af de odiingslägenheter, som finnas inom de båda banornas områden, yttrar Utskrt, att Lagalinien bör tillerkännas en icke obetydlig öfvervigt.
Afven denna upgift torde erfordra någon rättelse.
Om roan nemi. på kartan granskar belägenheten af de odiingslägenheter, som af Utskit finnas angifna såsom tillhörande Lagaliniens område, så befinnes att mossarna vid Möckeln, Tutaryd och Kyssby ligga emellan de begge föreslagna linierna och att sålunda deras alster kunna med ungefär samma fördel begagna dem begge.
Enahanda är förhållandet med den odlingsbara mark, sorn' i Fjetteryds och Ljunga socknar erhälles genom Vikssjöns och Skärsjöns sänkning.
De nyodlingar, som i Hvitaryd, Ljungby, Berga och Dönarps socknar kunna erhållas genom Kåtaåns och Vid-Österns sänkning, äro visserligen belägna vester om Lagalinien, men så nära intill densamma, att deras produkter äfven, ehuru icke med samma fördel, kunna transporteras på Nässjölinien. 348 Den 25 April e. m.
Samina förhållande eger rum med Storemåsse, hvilken är belägen på föga afstånd ifrån Lagalinien.
Odliiigslägenheterna i Hylletofta, Hjelmseryd, Wrigsta och Nydala socknar af Vestra härad hafva kortare väg till östra än till vestra banan, och det visar sig alltså att af alla de odlingslägenheter, Utskit åberopat såsom skäl för Nässjöliniens förkastande, är det endast de inom Vestbo härad belägna, hvilka svårligen af en sådan banas riktning kunna draga någon nytta.
Men Vestbo härad har den sämsta jordmånen inom Jönköpings län, tor det mesta bestående af ofruktbar sand och grusmylla.
Det torde derföre med mycket skäl kunna sättas i fråga, huruvida den derstädes odelbara marken är af något synnerligt värde.
Helt olika är förhållandet med de odlingslägenheter, som hafva ett mera östligt läge.
De i Albo och äfven till en del i Kinnevalds härader belägna kunna möjligen draga nytta af banans förläggande i Lagalinien, men icke så de hvilka äro belägna i Ostra härad samt Norra och Södra Vedbo, uptagna de förra till 8,000 och de sednare till 2,500 tid.
Då mossar och myror i allmänhet icke anses för någon sä fördelaktig mark, att man vid deras mängd eller storlek bör fästa något synnerligt alside vid anläggandet af en jernbana, är det naturligt att komitéen icke derom infordrat några särskilda uplysningar.
Från de orter, som angränsa Lagalinien, äro likväl speciela upgifter derom inkomna och de hafva i komitéens arbete fått inflyta.
Icke så med odlingarna på östra sidan.
Komitéeu yttrar sig blott derom i allmänhet.
Afven i dessa orter finnas likväl torlmossar af ett särdeles stort omfång, såsom t. ex. inom Albo härad Tagle myr, som, börjande vid Skånska gränsen, genomlöper Irenne kyrksocknar och sträcker sig nära Wexiö; i Kinnevalds härad den stora Djurlemyr m. fl. I sammanhang härmed torde äfven några ord böra nämnas om Utskits yttrande att nära invid Lagalinien förefinnas rika, om icke outtömliga förråd af bräntorf.
— Hvarifrån denna upgift blifvit hämtad är svårt att gissa.
Komitéens statistiska uplysningar innehålla derom ingenting, och någon annan officiel källa är icke eller upgilven.
Förmodligen ligger derföre till grund någon afdelningen till förmån för Lagalinien lemnad enskild promemoria.
Jag har sökt göra mig underrättad om förhållandet och sanningen är då, att inom nästan alla trakter af Småland finnas större och mindre torfmossar.
Någon undersökning af deras godhet, mäktighet och lämplighet för beredande af torfkol lärer lika litet hafva egt rum i de trakter, som angränsa Lagalinien, som i de, hvilka tillhöra Nässjöliniens trafikområde, och någon slutsats på grund häraf om företräde af den ena linien framför den andra kan ej härifrån hemtas.
Efter denna sanningsenliga redogörelse för förhållanderna torde en hvar inse, att om vid banans utläggning afs-.de bör fästas å odlingslägenheternas belägenhet, företräde visserligen icke bör lemnäs åt Lagalinien, utan kanske snarare åt Nässjöriktningen.
Hvad beträffar forsling på jernväg af skogseffekter, har Utskit ansett att ett bestämdt företräde bör lemnäs åt Lagalinien, af skäl att de i östligare delarna af Kronobergs och Jönköpings län be - Den 2S April e. m.
Ligna skogrika orter hädanefter såsom hittills otvifvelaktig komma att söka Kalmar och andra Östersjöhamnar.
Jag instämmer hufvudsakligen i detta sistnämnda yttrande.
Enl. de underrättelser, jag kunnat förskaffa mig, lärer dock i anseende till de branta och svåra backar, hvaraf dessa vägar besväras, längre och gröfre timmer svårligen kunna deruppå forslas.
Detta är orsaken hvarföre
Kalmar bräder och plank i allmänhet endast hafva 6 alnars längd.
Korame Nässjölinien till stånd, är det derföre troligt att en stor del af det grofva virke, hvaraf nu stort öfverflöd finnes i Uppvidinge härad, skulle vintertiden öfver de frusna sjöarna och kärren kunna leta sig till jernbanan och derifrån vidare till Skåne.
Men då jag, såsom nyss sades, hufvudsakligen instämmer i Utsk:ts yttrande, förvånar det mig dock att Utsk:t ej velat tillämpa samma regel på de skogar, som sägas ligga inom Lagaliniens trafikområde.
Granskar man nemligen närmare förhållanderna, så finner man inom Sunnerbo härad att alla de socknar, som ligga sydost och öster om Bolmen, hafva brist på skog eller och deraf endast till husbehof.
Den vester om Bolmen belägna trakten har till Halmstad omkring 5 mil, har derstädes alltid afsatt sina skogsprodukter och kommer säkerligen äfven att göra det af samma skäl, som Utsk:t åberopat för de östliga trakternas rörelse på Kalmar.
Enahanda blir förhållandet med största delen af Vestbo härad, hvars vestligaste socknar hafva t å 2 mil kortare afstånd till Falkenberg än till Lagalinien.
Deremot hafva norra och nordöstra delarna af Vestbo, hela Ostbo härad och några få af de sydligare socknarna inom Sunnerbo (Fjetteryd och Hallaryd af begge linierne) fördel al Lagalinieu.
Men då man tager i betraktande att Östbo och östra delen af Vestbo härad använda större delen af sin skog till kolning lör derv:de bruks behof, så inses lätt att någon synnerligen stor transport af virke icke derifrån kan åberopas såsom skäl för Lagaliniens antagande, oaktadt man måste medgifva att en del större virke kunde på denna bana ifrån nämnda orter föras till Jönköping.
Deremot komma de rika skogstrakterna i nordvestra delen af Östra härad samt Norra och Södra Vedbo, hvilka nu sakna afsättningstillfällen, skogarna omkring Asasjön i Norrvidinge härad, samt den betydliga skog, sora ifrån Vestra härad kan aflåtas, att med fördel transporteras på Nässjölinien.
Då härtill kommer att sistnämnda bana vida bättre än Lagalinien lämpar sig för transport till Jönköping af Tveta härads rika skogstillgångar, så anser jag för min del att det bör vara för en hvar klart att forslingen af trädvaror kommer att blifva vida betydligare på Nässjö- än på Lagalinien.
Komitéen begår det fel att vid beräkningen af det jern, som skall transporteras å jernvägen, uptaga såväl det tackjern, som på ett ställe blåses, som äfven det stångjern, deraf utsmides.
Nu är det likväl tydligt att det förra icke finnes, sedan det sednare blifvit till verkadt.
Att Lagaliniens läge för den Småländska bruksrörelsen erbjuder större fördelar än Nässjölinien, kan icke bestridas, ehuru i min tanka på långt när icke i den mån, Utskrt velat låta påskina.
Vill man i detta hänseende upgöra en noggrann beräkning, så måste I)en ’2* April e. m. man förut tillse hvilka bruk eller masugnar, som genom sitt läge iiro förhindrade att begagna någondera af de föreslagna jernvägarna, •och derefter fördela de öfrigas rörelse på dessa rivaliserande banor.
Det visar sig då att inom Kronobergs län Lindefors, Oremo, Stenfors, Lessebo, Lunefors och Säfsjöström svårligen kunna begagna jernbantransport på Nässjölinien, utan säkerligen komma att hädanefter såsom hittills afsätta sin tillverkning i Kalmar eller å Blekingskusten.
Likaså visar det sig att inom Jönköpings län Umnaryd, Spafors, Nissafors och Gyllenfors ej med någon fördel kunna begagna Lagalinien, utan att de hädanefter såsom hittills komma att landvågen forsla sina produkter antingen till Jönköping eller Halmstad.
Bassjö och Lamsjö masugnar afsätta sitt tackjern till nyssnämnda eller andra närgränsande bruk och kunna således ej heller begagna jernvägen.
— Hvad beträffar de vid Taberget belägna hyttor, Norra och Södra Månsarp, Taberg, Mobro och Sandseryd, med en tillverkning af 30,000 centner, komma de otvifvelaktigt att begagna en i Lagadalen anlagd jernväg för den del af deras tillverkning, hvilken upsmides å de utmed jernvägen belägna jernbruk, men ej för den del, som användes vid Nissaverken eller andra på sidan om Lagadalen belägna bruk.
Det är svårt att på förhand bestämma huru stor del af tackjernstillverkningen vid Taberget på sådant sätt skulle komma Lagalinien till godo.
Man torde dock komma sanningen temligen nära, om man anser att halfva beloppet skulle kunna föras på jernvägen.
Förhållandet blir då att på Lagalinien komma att forslas följande qvantiteter:
Tackjern.
Stångjern.
Från hyttorna vid Taberg . . . 15,000 Cent. — Cent.
Åminne 10,000 » 100 » Ohs 4,500 » 2,000 » Hörleverken — » 10,000 » Marieholm — » 3,000 » Elghammar — » 1,400 » Göthaström — » 3,500 » Göthafors — » 3,000 » Lindefors — » 5,000 » Ekersholm (?) — » 3,000 » Åsafors — » 1,800 » Delaryd 2,000 » 800 »
Diö 1.200 » 200 » Summa 23,700 Cent. 33,800 Cent.
Å Nässjölinien skulle komma att forslas:
Brusaholm 10.500 Cent. 2,000 Cent.
Ohs 4,500 » 2,000 » Klafveström 1,000 » 3,000 » Böksholm — » 3,300 » Åryd . 2,000 » 1,600 » I) en 25 April e. m. Tackjern.
Husaby 4,000 Cent. — Cent.