Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid får jag tacka Hr Cederschiöld för det understöd han gifvit min motion i förra hänseendet; och ehuru jag skulle önska att den blefve antagen i vidsträcktare mån än med det amendement Hr Cederschiöld föreslagit, så erkänner jag likväl gerna, att äfven detta vore ett vigtigt steg till förbättring och f. 11. vore det mål jag åsyftar.
Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda Utlåt.
M 4, öfver väckt motion, ang:de uphäfvande tills vidare af stadgandet om vexlars diskontering mot 4 proc:s ränta.
Föredrogs och bifölls LagUtskrs d. 12 dennes på bordet lagda Mein: M 1 ang:de arfvoden för Utsk:s Kanslipersonal.
Den 15 November f. m. 195 H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel:
Som min syn på sednare tider blifvit bristfällig och jag icke i allt vågar lita på mitt minne, tager jag mig friheten att anhålla, det någon af Eiddarh.
Kanslisterna ville upläsa följande motioner.
Härvid aflemnades och uplästes 4 motioner af följande innehåll : 1:0.
För närvarande äro alla tidningar berättigade att omkring hela riket få afsändas, utan annan kostnad dervid, än den stämpelafgift af 1 rst pr blad, som är påbjuden.
För att nu visa hvilket missförhållande, som häraf upkommer, torde mig tillåtas framlägga ett ex., nemi.:
Man tror sig veta att samteliga ifrån Stockholm afgående tidningar upgå till ett antal af omkring 13,000 för hvarje dag, utgörande en vigt af 462 Sk® för året, och dessutom alla broschyrer och tidskrifter, hvilket allt måste genom postböndernas hästkreatur föras till de aflägsnaste orter.
Jag måste härvid observera, att under Carl XI:s tid, då posthemman afsattes för den egentliga brefvexlingen, Sverige inte visste utaf, mera än hela Europa den tiden, nyttan man väntar sig af en fri tryckpress, och synnerligast af journalisthandteringen.
Denna sednare har likväl under tiden upkommit och med yppighet upblomstrat, och följden är, att antingen måste posthemmanens kreatur draga hela denna börda, eller måste Kongl. PostKont., genom nya kostnader, ombesörja deras fortskaffande.
Vi veta äfven, att då skriftställare derom göra underd. anhållan hos K. M., deras skrifter någon gång erhålla fri transport, på postens bekostnad.
Jag vill visst icke förneka tillvaron af sådana skrifter, hvilkas kringspridande kan medföra nytta för folket, men vågar tro, att med den utsträckning ångbåtsfärten i sednare tider fått, kan en sådan transportfrihet nu mera anses öfverflödig.
För att närmare bestyrka de af mig gjorda upgifter på tidningarnes antal och vigt, får jag här bifoga de af mig ifrån Kongl.
PostKont. infordrade upgifterna i ämnet.
Och får jag derföre väcka följande motion:
Det måtte nuvarande stämpelafgift för tidningar fördubblas, för att med denna ökade tillgång sätta Kongl. Posten i tillfälle att gifva åt de lidande posthemmanen en rättvis ersättning.
Anhållandes att denna min motion måtte remitteras till H. BevillmsUtsk.
Eemitterades till BevillmsUtsk. 2:0. E. o.
Ad. torde benäget draga sig till minnes, att jag under flere de sednare Riksdagar ifrat emot beskattning af löner, titlar och ordnar.
Hvad lönerna beträffar, har BevillmsUtsk., vid sednaste lii kärnö te, nedsatt skatten ifrån 3 till 1 pr mille.
Det skedde så, icke derföre att Utsk. godkände värdet af mina anmärkmr, utan i sammanhang med nedsatt bevillning å kapitalegendom, — och denna 196 Den 15 November f. m. då förnekade rättvisa är hvad jag ånyo af Eder begär.
Jag förnyar, att löner icke äro kapitaler eller fast egendom, och sålunda icke böra ställas i samma kathegori af den som vill ega något anspråk på logisk hållning.
Lönen är ett ömsesidigt kontrakt emellan Staten som husbonde och tjenstemannen som tjenare, — och der tjensten icke minskas, snarare årligen utvidgas, der kan Staten icke, utan uppenbart våld, fråntaga sin tjenare det ringaste af lönen.
Eller har väl någon af Eder, Mine Hrr, någonsin så förfarit?
Jag fordrar således att den af mig upställda principen gillas, och jag skulle mycket bedraga mig, om jag icke kunde påräkna bifall uti detta hus, der ädelhet och rättvisa i tänkesätt äro så allmänt rådande.
Hvad adelsbref, titlar och ordnar beträffar, äro de belagde med skatt, under namn af Charta Sigillata, — men på hvad rättvis grund tillåter sig den beskattande makten att taga lösen af hvad den icke gifver, utan endast är beroende af Konungens
Nåd?
Borde icke minsta eftertanke snarare se med belåtenhet att vår Konung eger dessa medel till belöning och upmuntran i Statens tjenst, helst Ständerna icke anse sig ega tillgång att åt Konungens välbehag upställa stora summor till samma ändamål.
Jag vågar derföre väcka följande Motion:
Det måtte all afgift till Staten, vare sig såsom Bevillning eller Charta Sigillata, försvinna för löner, samt Konungens Nåd.
Bref om afsked utur tjenst, utnämnande till adelig värdighet eller uptagande till de Kongl. Ordnar, äfvensom alla titlar i allmänhet.
Anhållandes om remiss af denna min Motion till Högh Bevillms Utsk.
Remitterades till BevillmsUtsk. 3:o.
Då jag uti föregående
Motioner om befriande för all karteafgift vid befordringar, afsked m. m. till och ifrån tjenster, äfvensom alla pensioner och K. M:s Nåd. utnämningar, vare sig till ordnar, titlar eller adelsbref, ej nämnt något att förebygga den minskning uti de igenom karta påräknade Statsintraderne, som deraf blefve en följd, anser jag mig nu pligtig dertill.
Karteringsskyldigheten är, jemförelsevis med hvad i andra länder förekommer, högst ofullständigt använd.
Rätta principen för karteringsskyldigheten är den, att hvar och en, som vill bevara åt den handling han uprättar, lagens bindande kraft, måste affatta den på karteradt papper, der nemi. endast första arket behöfver karteras.
Det visar sig således tydligt, att denna afgift endast faller uppå den som eger något att förvara eller förvärfva.
Vid antagandet af en sådan princip skulle man se äfven den minsta karteringsafgift rikligen fylla Statsbehofven.
Jag inskränker mig här likväl endast till det förslag, att alla skuldsedlar och räkningar, som upgå i värde utöfver 100 Rdr rmt, malte åläggas att skrifvas på karteradt papper.
Den 15 November f. m. 197 Betänker man, att beloppet af gängse skuldsedlar, såväl intecknade som ointecknade, beräknas upgå till minst 100 h 120 milhr
Edr, så finner man att detta är det enda möjliga medel att beskatta penningekapitalerna, hvilka likväl böra kontribuera till Statsutgifterna, som den fasta egendom, hvilken icke kan undandragas den beskattande makten.
Penningen är den rörligaste af all egendom, och kapitalistens möda att upbära sina räntor den minst mödosamma omsorg som kan tänkas; hvaremot industriidkaren, handelsmannen, åkerbrukaren och de, som bryta våra malmer, hafva ett hårdt och ofta gäckadt arbete.
Då jag nu väcker
Motion om skuldsedlars beläggande med karteafgift, öfverlemnas åt Högh Utsk. att bestämma dess belopp, äfvensom utsträckandet deraf åt andra penningevärde egande handlingar.
Jag anhåller vördsamt om remiss till vederbörligt Utskott.
Remitterades till BevillmsUtsk. 4:0.
Det är Eder bekant Mine
Hrr, att det finnes en mängd af barmhertighetsinrättningar, dels tillhörande privata stiftelser, dels sådane uti hvilka Staten för någon anpart deltager.
Alla dessa verk äro f. n. utlåningskontor, hvaraf flere olägenheter upkomma.
Jag vill söka angifva några af dem.
1 :o.
Vid det ena verket kan man icke veta utaf det andras utlåningar, hvaraf händer att en och samma person ofta uplånar i flere af dem, och går vida utöfver sina betalningstillgångar.
Det är sant att alla dessa lån erfordra löftesmän, lika litet kännare af låntagarens vilkor, hvarigenom de ofta stanna i svåra förluster, — eller blifva löftesmännen sjelfve utur stånd att betala, och då stannar det utlånande verket uti förlusten. 2:0.
Bildar denna utlåning ett orättvist ansvar uppå de styrande, hvilka måste tillita underlydande tjeustemäns undersökningar, och beroende af dem gifna dussörer.
Jag skulle t. o. m. kunna upgifva en fond, stiftad ad pios usus, som helt enkelt försvunnit spårlöst, .redan för många år tillbaka. 3:o.
Blir det svårare med hvarje dag, att på fullgod säkerhet finna placering till 5 proc., ja till 4 Vj proc:s årlig ränta.
Vanligtvis äro styresmännen vid alla dessa utlåningsverk ställde uti ansvarighet om verket lider någou förlust uppå beviljade lån, såsom exempelvis uti K. KrigsColhm, hvars Ordfide jag varit uti 3:ne Sr.
Ett sådant ansvar är en högst orättvis börda, lagd på tjentsemannabestyret, då den tjenst, för hvilken man är aflönad, och hvilken man med skicklighet utförer, likväl icke kan fordra att man är skyldig förstå penningeförvaltning af denna art.
Utlåningen är dessutom beroende på tvenne underordnade tjenstemäns yttrande, nemi. den utlånande kassans Ombudsman och Kamrerare.
Då det emellertid är Staten värdigt att vårda sig öfver alla fromma stiftelser, vågar jag härmedelst väcka Motion: 198 Den 15 November f. m.
Det E.
St:r ville tillåta vissa till pios usus stiftade kassor att uti Eiksg:sKont. eller Banken, emot 4 V2 proc., insätta sina fonder, eller för dem befintliga och godkända säkerhetsdokumenter, för att hos nämnde kassor den motsvarande räntan tillhandahålla.
Den första och måhända största nyttan dervid är, att alla dessa verk då kunde umbära egna kostsamma kassörer med underlydande tjenstemän, hvilka alla nu belasta kassornas förvaltning.
Kamreraren uti verket är då tillräcklig, att under Direkt:ns tillsyn och på dess befallning, utqvittera räntor eller gifva anvisning på deras upbärande. E. o.
Ad. torde häraf benäget finna, att jag icke allenast dermed åsyftar säkerhet för de utlånande verken, utan jemväl besparing för kassor, ämnade åt pensioner och välgörenhet.
Ibland dessa kassor får jag företrädesvis nämna, Sparbanker, Pupillkassor samt t. o. m.
Statens stora Pensionsinrättniugar, så väl för Arméen som Flottan och Civilstaten, såvidt dessa verk vilja sig häraf begagna.
Jag anhåller om remiss af denna min Motion till Högloft.
Eemitterade3 till StatsUtsk.
Förliden vår ankom från GeneralFältTygmästareExpedm till Chefen för K. Svea Art.Eeg:te en skrifvelse, hvari han anbefaltes, att, i anseende till de stegrade prisen och den högre lefnadskostnaden, inkomma med förslag till ny lönestat för Eeg:tets militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän.
Eeg:tsChefen hade då den upmärksamma grannlagenheten emot Offieerscorpsen, att tillkalla en Officer af hvarje grad, för att med desse
Hrr rådgöra, upgöra, noga öfverväga och pröfva billigheten och lämpligheten af detta förslag, som han ernade till GeneralFältTygmästarExpedm insända.
Detta förslag, med högst obetydliga förändringar, inskickades sedermera från GeneralFälttygmästarExped:en till Landtförsv:Depart:tet såsom förslag till lönestat för hela Artilleriet.
Som jag emar framlägga detta förslag såsom en min motion till R.
St:rs pröfning, utbeder jag mig, att i korthet få redogöra för dess hufvudgrunder.
Till grund för lägsta officersgradens lön antogs, att UnderLöjtnanten skulle med yttersta sparsamhet kunna draga sig fram för en summa af 1000 E:dr r:mt.
,200 E:dr r:mt ansågs vara det minsta, som åtgick till rum, städning, ved, ljus och tvätt.
För denna summa fick han i sannning ej bo mycket präktigt, ej eller gå mycket ren; 16 sk., priset på en kopp kaffe med litet smör och bröd till, anslogs till hans frukost och lika mycket till hans qväll, 1 E:dr anslogs till middagen; derför får man knappast 3 portioner mat och hvarken smör eller dricka.
Dagportionen blef således af ett värde af 1 R:dr Den 15 November f. m. 199 32 sk.
Detta utgör på året 608 R:dr.
Återstod således af de 1000 riksdalerna 192 R:dr till skodon, linne, uniform, lägerkostnader, tillgång till intellektuel utbildning m. m.
Denna summa är till sitt afsedda ändamål så otillräcklig, att betydligt, högst betydligt måste inknappas på dagportionen.
Det är visserligen en sanning, att Subaltern har, utom sin lön, 100 R:dr b:ko i inqvartering, och Kaptenen 150 R:dr.
Men en, på 20 R:dr när, lika stor summa åtgår för Subalternen i löneafdrag till ackordsräntans amortering, Arméens pensionskassa, Reg:ts kassa, Musikens underhåll m. m.
För äldre Kaptenen åtgår härtill nära nog inqvarteringens dubbla belopp.
De siffror, som af mig här nu komma att upgifvas, blifva således uttryck på Officerns nettoinkomst.
För Löjtnanten, hvilket man blifver efter en 7 ä 8 års tjenstetid, ansågs 1500 R:dr r:mt vara en lämplig lön.
Det är en summa, på hvilken man verkligen kan, såsom Officer i hufvudstaden, med sparsamhet lefva.
Till grund för Kaptens löns bestämmande antogs, att han på den skulle kunna existera som gift, och denna lön sattes till 3000 R:dr, men som hushållet i början är mindre dyrt än längre fram, då familjen förökas och barnens upfostran börjas, delades Kaptenslönerna i 2:ne delar, yngres och äldres; de yngres sattes till 2,500, de äldres till 3500.
Medium af dessa båda löner är 3000.
Till Majorsplatserna hinna högst få med mera framstående och ännu bibehållen militärisk duglighet.
Majors lön bestämdes till 4500.
Högsta Underofficers lön ansågs böra vara så stor, att
Underofficern skulle kunna som gift på den lefva.
Underofficern tjenar sig vanligen upp från gemenskapen, och gifter sig ur den lägre klassen; hustrun måste bidraga med tvätt, sömnader, städning m. m. till hushållets bestånd. 900
R:dr r:mt ansågs vara tillräckligt för en gift Underofficer, då till denna summa lägges hans beklädnadshjelp, som utgår med 70 R:dr b:ko, och hans inqvartering, som utgår med 40 R:dr b:ko.
För Sergeanten anslogs 5 00 R:dr r:mt.
Till bestämmande af de vid Reg:tet anstälde civile tjenstemäns löner, kunde man ej utgå från den principen, att lönen skulle vara tillräcklig för dess innehafvares uppehälle, ty dessa tjenstemän både kunna förena, och nästan alltid förena sina tjenster vid Reg:tet med andra tjenster utom Reg:tet.
Till grund för dessa tjenstemäns löners bestämmande togs, att de skulle vara så aflönade, att deras möda var ersatt, och att Reg:tet kunde hafva hopp, att få sina civila befattningar bestridda af dugliga embetsman.
De åt dem upförda löner lemnar jag till Högh StatsUtsk:s bepröfvande och bedömande.
Jag utbeder mig endast att fä nämna, att Auditören vid K.
Svea Art.Reg:te har, till följd af artillerivapnets sammansättning och Reg:tets många detachementer m. m., enl. jemförde diarier, 5 0 proc. trägnare embetsbefattning än Auditören vid Gardena.
Hvad Reg:tsChefs-lönen angick, ansåg Öfversten (Reg:tsChefen) det ej vara honom tillständigt, att föreslå densamma.
Den blef af t. f. GeneralFältTygmästaren uptagen till 7,500 R:dr r:mt.
För att ådaga - 200 Den 15 November f. m. lägga billigheten af denna lönesumma, utbeder jag mig att få göra en liten jemförelse emellan SekundChefens vid Lifgardet till Häst och Reg:tsChefens vid Svea Art.Reg:te representationsskyldighet, storheten af deras befäl och dessa Befälhafvareplatsers olika militäriska vigt.
SekundChefen för Lifgardet till Häst skall representera för 20 personer, af hvilka hans Officercorps utgöres; Chefen för Svea Art.Regite för 75 personer.
75 officerare skola kunna hafva» ett hem i hans hus. 7 5 skall han kunna bistå med råd och dåd.
I fredstid har SekundChefen för Lifgardet till Häst befäl öfver 400 man och 370 hästar; Chefen för Svea Art.Reg:te har befäl öfver 1073 man och 250 hästar, rusthåliarhästarne- inberäknade; i krigstid kommenderar SekundChefen för Lifgardet till Häst 4 sqvadroner af 100 hästar i hvarje, Chefen för Svea Art Reg:te befaller öfver 6 batterier, af tillsammans 900 man och 1000 hästar, och öfver en materiel af omätligt värde; på slagfältet behöfver befälhafvaren för 4 sqvadroner rytteri hufvudsakligast den militära blick, som upfattar rätta ögonblicket till inhuggning, ithy att detta kan vara förbi innan ordres från högsta befälhafvaren hinner till honom ankomma derom.
ArtilleriChefen deremot behöfver, för stridens anordnande och utförande, rekognoscera terrängen, vidtaga dispositioner, välja positioner m. m.
Han måste känna till de krigsrörelser, som skola utföras kring slagfältet, med ett ord, han måste hafva en fot i Genéralitetet.
När SekundChefs-lön vid Lifgardet till Häst är uptagen till 6,500 R:dr, en summa hvars fulla billighet jag erkänner, anser jag Chefs-lön vid Svea Art.Regite ej kunna uptagas till mindre än 7,500.
I StatsRådsprot:t öfver Landtförsvarsärendena, bifogadt K. M:s Nåd.
Propos., uttalas som grundprincip för värfvade arméens löners bestämmande, att lika grad tarfvar lika lön.
Denna princip kan jag, för min del, ej godkänna.
Jag anser, att i hvarje Stat, som har framåtskridande till hufvudmål, bör det högre kunskapsmåttet kunna göra anspråk på bättre samhällsställning.
Vid Artilleriet skall officern, för att kunna avancera, hafva aflagt prof på de högsta kunskaper, som i något Statens militärläroverk meddelas.
Men äfven om man skulle gilla det nyss omnämnda StatsRådsprot:s grundprincip, anser jag den ej, vid Artilleriets löners bestämmande, blifvit följdriktigt tilllämpad.
Subalternerna vid Garderna äro, såsom de förut varit, delade i 3:ne lika delar.
Högsta 3:djedelen har l:ste Löjtnants lön, lägsta 3:djedelen UnderLöjtnants lön och mellersta 3:djedelen 2:dre Löjtnants lön, som är ett medium emellan l:ste Löjtnants och UnderLöjtnants lön.
Subalterner äro för det närv:de delade i 2:ne lika delar.
Usta hälften har l:ste Löjtnants lön, 2:dra hälften UnderLöjtnants lön.
Sammanlagda lönebeloppet blifver lika, om en Corps delas i 3 lika delar med 3 olika löner, ifall den mellersta lönen är ett medium emellan den högsta och den lägsta, och om samma Corps Sr delad i 2 lika delar, hvardera delen med högsta och lägsta lön.
Enda skilnaden är, att de högsta UnderLöjtnanterna hafva mindre och de lägsta Löjtnanterna mera, än om Corpsen blif - Den 15 November f. m. 201 vit delad i 3 lika delar.
Nu är i StatsRådsprot:t föreslaget, att Artilleriets Subalterner först skola delas i två hälfter och så öfversta halfvan åter i två hälfter.
Endast V4:del af Artilleriets Subalterner få derigenom l:ste Löjtnants lön, V4:del 2:dre Löjtnants lön, men V2 - UnderLöjtnants lön.
V3:del af Artilleriets Subalterner äro på detta sätt sämre aflönade än vid Gardena.'
Majorsplatserna vid Gardena äro tvenne, vid Svea Art.Reg:te åter 0.
Enl. ofta omförmälda StatsRådsprot., har halfva Majorsgraden vid Gardena fått sig tilldelad l:ste Majors lön, då deremot endast y6 af Majorsgraden vid Artilleriet fått sig tilldelad l:ste Majors lön.
Jag utbeder mig, att här få visa, att Gardenas och Svea Art.Ileg:tets öfriga Officerare stå ungefär i lika förhållande till deras Reg:tsOfficerare.
Vid Svea Lifgarde t. ex. finnas 3 Reg:tsOfficerare och 35 öfrige Officerare.
Förhållandet är som 35 till 3.
Vid Svea Art.Reg:te finnas 7 Reg:tsoffieerare och 69 öfriga Officerare på stat.
Förhållandet är som 69 till 7, således litet, högst litet, fördelaktigare för Artilleriet.
Men denna fördel för Artilleriet upväges fullkomligt af den fördelen, som Gardena hafva, att hafva en Öfverste på 37 Officerare, då Artilleriet deremot endast har en Öfverste på 75 Officerare.
Vid Gardet till Häst, som har 3 Reg:tsOfficerare på« 18 andre Officerare, är förhållande mycket, mycket fördelaktigare.
Af det anförda tror jag mig hafva bevisat, att när Reg:tsOfficerarnes antal vid olika Reg:ten stå i lika förhållande till öfriga Officerare vid dessa Reg:ten, och när till princip antages, att lika grad skall hafva lika lön, så bör ock ett lika förhållande iakttagas vid deras aflönande.
Alltså, när Gardenas halfva Majorsgrad har l:ste Majors lön, så bör ock Svea Art.Reg:tes halfva Majors eller 3:ne hafva l:sta Majors lön.
I StatsRådsprot:t äro Batteri- och KompaniChefer uptagna till 600 R:drs mindre lön än öfrige Kaptener.
Genom detta tyckes det just som utpekadt, att Batteri- oell KompaniChefer skola uttaga sin lönefyllnadssumma på passevolancen.
Men nu är passevolancen intet annat än ett emellan Kronan och KompaniChefen upgjordt kontrakt, hvarigenom Kronan åt honom öfverlåter upköpande, förfärdigande och förvarande af truppens beklädnad.
Detta kontrakt upgör Kronan, ty den anser förenligt med sin vinst, att slippa hålla särskilda upköpare, förfärdigare och förvaringsmän.
Kontraktet bör vara så upgjordt, att KompaniChefen får en billig ersättning forsin omtanka, sitt besvär och sin risk, men ej så upstäldt, att han på passevolancen skall uttaga en lönefyllnadssumma, och denna kanske ofta på truppens bekostnad.
Kronan tillkommer det, att upgöra ett så beskaffadt kontrakt, att ej KompaniCheferna få en oskälig vinst, och Majorerna tillkommer det, att vaka öfver att truppen får fullt ut sitt.
På grund af hvad jag haft den äran att anföra, vågar jag vördsammast föreslå, att Art:s militäre, civile och ecklesiastike tjenstemäns löner upföras å stat, i närmaste likhet med hvad t. f. GeneralFältTygmästaren och Chefen för Artilleriet föreslagit af d. 22 Juli 1 856.” 202 Den 15 November f. nu Löncstat.
Af Chefen för Landtför- svarsDepartementet före- slagen lön.
Af t. f. GeneralFältTyg- raästaren och Chefen för Artilleriet föreslagen lön.
Summa tillökning. 23 o' O Öfverste (3 hästar) R:dr r:mt 6,000 R:dr r:mt 1,500 R:dr r:m( 7,500 R:dr r:mt 3.1500
. 2,000 500 2.500 27.500
2,000 500 2,500 3.500
Bste Konstapel .
. 400 00 30 400 120 30.94
Af t. f.
GeneralFältTyg- mästaren och Chefen för Artilleriet föreslagen lön.
Summa tillökning.
R:dr r:mt R:dr r:mt R:dr r:mt
R;dr r:mt Särskildt anslag:
Ersättning för stallhyra m. m. för 41 tjenste- hästar å 100 R:dr hä- sten 4,100 Arfvoden:
Reg:tsQvartermästare med yngre kaptens lön 500 500 3.500
O/ |5U 450 450 Garnisonspredikant i E1 fc: hörer 150 150 D:o i Landskrona . . 150 150 Tygstaten:
Förrådsförvaltare:
Förhöjning efter 10 års tjenst med 25 % . . ^1,200 300 1,500 8.300
Tygskrifvare 500 500 3 upbördsarfv:n å 285 285 285 4 » å 13 5 135 135 TygUnderOflficer . . . 800 100 900 7.100
. • . . . 1,000 1,000 Besigtningsrustmästare 800 800 Handtverksmästare . . 400 400 Rustkammarsmed . . . 350 350 Stockmakare 350 350 204 Den 15 November f. m. Grad.
GeneralFältTyg mästaren och Chefen, för Artilleriet föreslagen lön.
■ Summa tillökning. llidr r:mt Ridr rimt R:dr r:mt Ridr rimt Tunnbindare. . 142,50 1 £9 ro Handtverksge.-äll . 300 IGfcA-. 5 U
Qnn 1 :ste Konstapel .... 90 30 uUU 120 3.30
Ty gm äs ta- ren disponeras enl. nuvaride stat .... 2,250 Fyrverkarecorps sen:
Befälhafvare (arfvode). 900 900 SubalternOfficer (d:o) . 000 finn Verkmästare (lön) . . . 1,000 uuu 1,000 Anm.:
Då Underofficer
Sr till verkmästare anta- gen, utgår arfvode endast med 400 rdr.
Underofficer (arfvode) 100 100 Handtverkare (lön) . . 300 50 350 50 Öfverfyrverkare . . . 100 100 Sidre Fyrverkare . . . 50 50 Läkare 100 i no Eedogörare ...... 150 1 uu 1 50
Si mina tili ökning p a Amlie ■iets stat 123,191 Den 15 November f. m.
205 Jag har väckt denna motion om antagande af den af t. f.
GeneralDältTygmästaren föreslagna löuestat för Artild derföre, att jag tjenar vid detta vapen, och dess bestånd ligger mig om hjertat.
Nu hafva Keg:tsCheferne allt större och större svårighet att uppehålla vapnets tjenstbarhet och duglighet, till följd af bristen på Offcerskandidater och det deraf upkommande behofvet, att vara mindre och mindre nogräknade i sina Officersval.
Det är klart, att en yngling, som har häg och förmåga att genomgå Mariebergs treåriga lärokurs, att den yngling heldre antingen väljer civila ingeniörbanan, der han efter några års förlopp får dubbla, tredubbla inkomster emot dem ArtilleriOfficern nu har, efter en 20-årig tjenst; eller ock går in på arméen, hvarifrån vägen står honom öppen till Generalstaben, Öfverste-beställningar och Generalitetet, hvilken väg vanligtvis är för ArtilleriOfficern stängd, till följd deraf, att Hrr StabsChefer, som i allmänhet äro af Infanteriet, tyckas anse artillerivapnet såsom en skråinrättning, öfver hvars råmärken dugligheten ej får träda.
Jag ber att vid detta tillfälle få förklara, att jag anser billighet och rättvisa fordra, att den öfriga arméen upföres till högre stat än den af Chefen för Landtförsv.Depart:tet föreslagna, helst när man tager i betraktande med hvilken hägnande omtanka de civile
Depart:tsCheferne sörjt för betryggandet af sina underlydande tjenstemäns ställning.