Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Måhända igenfinner man grundorsaken till alla de efter min tanka felagtiga theorier för Sveriges Statshushållning som tid eber annan blifvit yrkade deri, att man vid bestämmandet af Statshushållningens ändamål icke i främsta rummet ställt nationalitetens och Statens sjelfständiga bestånd, utan den enskiltas, på egoisme grundade förmenta oinjkrStikta rättighet till allt slags så kallad loflig njutning.
Detta, efter mitt begrepp origtiga sätt att bestämma sjelfva grundvalen till den lärobyggnad man velat uppföra, härleder sig troligen hos somliga ifrån ett origtigt begrepp om Stat i allmänhet och om beskaffenheten af Europas närvarande Stats-systéme i synnerhet; hos några från verldsborgerliga lärosatser uppkomne af ett oklart begrepp om en sann frihets väsende; hos andra åter från en sorgelig förment 238 Den 28 Junii f ni. erfarenhet om tidehvarfvets sede- och caracterslöshet och från en omanlig misströstan af möjligheten att genom en god lagstiftning och en ändamålsenlig nationaluppfostran, kunna återföra nationen till det allvarsamma lefnadsoch tänkesätt, sorn utgjordt grunden till dess fordna välstånd, urgamla frihet och förvärfvade ryktbarhet.
Denna frågas utredande är af yttersta vigt, hvarföre jag förnyar min vördsamma anhållan om benäget öfverseende med en vidlyftighet, som det ej står i min magt att afhjelpa, emedan ämnets vigt påkallar den.
Det förra systemets män härleda utur fadersväldet, husbondeväldet och ifrån desse tvenne förutsättningar i rak följd hela feodal-läran med alla dess ärfteliga rättigheter och i arf gående underdånighetsförhållanden ända ned till det ärftliga slafveriet, der alla rättigheter upphöra och bara ovilkorliga skyldigheter återstå.
Det sednare systemets män antaga såsom grund för samhället mennijkans medfödda morali/ha värde och ett ömsesidigt verkligt eller i sakens natur grundadt tyst, fördrag, ur hvilka 2:ne förutsättningar de sedan härleda: alla samhälls medlemmars likhet inför lagen; lika rätt till åtnjutande af alla samhällets fördelar, (följ-.
Den 28 Junii J. m. akteligen äfven äganderättens) gemensamma skyldighet att, i förhållande till de fördelar som njutas, böra de för samhällets upprätthållande oundvikeliga bördor, samt ingens rättighet, ännu mindre skyldighet, att frånkänna sig, eller sin afföda, stämpeln af menniska, den att födas fri och lefva fri under lagens hägn oell lagens straff.
Så ofta man vid behandlandet af ämnen som röra Staten och dess grundförhållanden finner sig föranlåten att ingå i betragtelser öfver dessa tvenne skarpt åtskiljda theorier, måste man , för att ej råka i ensidighet, genast höja tankan ända upp till källorna af den strid som nämndes och, med stadig åsigt af ämnet i hela dess vid, vid tillämpningen varsamt nedstiga från begreppet om Stat i allmänhet till den Stat i synnerhet, hvars medlem man är och för hvars välgång man lifvas.
Om man sålunda genomvandrar verldshistoriens rika område och skådande i menniskonaturens och menniskoslägtets framfarna öden funnit: att det patriarkaliska väldet ehuru välgörande så länge samhället varit inskränkt och sederna rena, dock alltid burit uti sig fröet till ömsom despotiskt, hierarkiskt eller aristocratiskt förtryck; så berättigar detta likväl ej en klok man att oförväget kasta sig med sitt bifall mot denandra ytterligheten, der han träffar anarkien och demagogväldet, eller, hvilket vore ännu mer ytterligt, sträcka sitt bifall åt cogmopolitismen, den farligaste af alla, erne - Den 28 Junti f. m. dan den, under form af allmän menniskokärlek och allmän menniskorätt icke annat är än egoismen, uttryckt i sitt vidunderligaste förhållande och rakt ledande till menniskans sättande utom allt samhälle, följagteligen utom all samhällslag och alla samhällsdygder.
Vi finna att den aristocratiska principens välde sedan korstågen varit i ett beständigt sjunkande; att den monarkiska deremot sedan samma tid varit i ett beständigt stigande, att den democratiska principen varit det monarkiska väldets kraftigaste stöd , och sluteligen att handelsandan sedan trenne århundranden, fästande sig liksom en parasit växt vid friheten och de republikanske dygderne, småningom undergräft alla de öfrige och i våra dagar, med köld för all nationalitet och stundom trottsande, hyllar och bekänner cosmopolitismen samt hotar att nedtrycka icke allenast Europa, utan hela den kända verlden, under ett. hittills okändt verldsok: egoismens och sinliga njutningarnes.
Sådan är den hopträngda tafla verldshisforien erbjuder: inom detta
Hus vöre utförlighet öfverflödig.
Men Den 28 Junit f. rft.
Men hurudant har vårt
Fäderneslands förhållande varit under de nämnde stora Europeiska epokerne?
Den allmänna caracteren af Svenska histo-’ rien i detta’ fall, tror jag kan uttryckas med följandet
Vi hajva aldrig brådjlWtat oss i de hvirjlar och fy(lerner, Jör hvilka förre delen af Europa varit ett offer-, vi hajva bemödat oss att uppväxa från egen rot; vi hafva gått långfammare jr am än det öflig a Europa, derigenom undvikit yt. terligheterne fanit bibehållit en nationalitet, forn alltid upprätthållit oss då andra flörtat.
Då Europas öfrige nationer nödgats med grufliga uppoffringar strida mot ytterlighcterne af ett systeme för att inkomma till ett annat bättre, hafva vi ännu ej hunnit till ytterlighet terne af det förra och således lugnare kunnat fortskrida till det nya, med ett ord: vi hafva väl ej kunnat undgå att deltaga i Europas öden, emedan vi tillhöra Europa, men vi hatve alltid gått fram med hofsamhet och ej utgjordt ett experimentfält för alla de former af förtryck och lidanden, som magten och listen tid efter annan sökt göra gällandej jag nödgas förklara mig närmare.
Då Romerska oket tryckte verlden som Starkast, lefde vi, upplyftare än öfrige Germa niska folkstammar, i skygd al gamla sedvanor Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr, V, Band. 16 242 Den 28 Junti f. m. och en renare ehuru hednisk religion.
Då Germaniska folken störtade
Rom, antogo dess förderfvade seder och grundläde det förhatliga feodalväldet i utbyte mot sin urgamla Folkfrihet, bibehöllo vi vår; då feodalväldet upptog hierarchien till biträde mot friheten., öfvergingo vi till Christna Kyrkan under uttryckligt förbehåll att den skulle vörda samvets- och folkfriheten; då Europa började sina fåfänga försök att lösrycka sigur hierarchiens ytterligheter , voro vi redan mogna att mottaga reformationen; då folkens åter väckta frihetskänsla i det öfriga Europa bidrog att hjelpa regenterne till enväldet, har den hos oss sträfvat att åter införa de glömda constitutionella förhållanderna; då det tyranniska illsluga Hanseförbundet sträckte sin jernspira öfver Europa och hade ordenteliga factorier i Nowogorod, Bergen, ja i sjelfva London , medgaf Svenska frihetssinnet och sjelfständighetslynnet ej hos oss införandet af detta colonialförtryck till samma ytterlighet; då England , lösryckande sig från detta onaturliga tvång, uppsteg på sina fordna förtryckares thron, begynte våra upplysta Konungar att vårda inhämska näringar och skydda dem i sin barndom mot utrikes concurrence; då Europas öfriga nationer änteligen genom verldshandeln lärt sig känna ett ytterligare behof af främmande veridsdelars producter och med få undantag djupt känna den osjelfständighet, som är en följd af ytterlig förfining och genom vanor uppkomne ytterliga behof af främmande länders alster, stå vi Gudi vare lof qvar på en temmelig
Den 28 Junit f. m. 943 sjelfständig ståndpunkt, med inrikes näringar som gå i jemt tilltagande och som befinna sig i ett sådant skick att, blott inrikes concurrencen blir fri, de otvifvelaktig! inom korrt tid icke allenast skola fylla våra närvarande behof, utan äfven förskaffa oss nya njutningar, om de ändteligen behöfvas, och derutöfver måhända lemna artiklar för export till främmande aflägsna länder, der industrien ännu ej hunnit stänga afsättningen.
Sådan ar taflan af vårt närvarande till* stånd, sidan den väg på hvilken vi framskridit.
Den är efter hvad mig synes mer tillfredsställande än oroväckande, och om alla förhållanden vägas mot hvarandra, torde på goda grunder kunna påstås; att vi äro närmare målet än mången tror och att vi med stora steg än vidare skola gå framåt, om vi, i stället att genom ett enda krafthugg slå till jorden det icke origtiga systeme i hvilket vi sedan Gustaf I:s tid arbetat, söka att genom varsamt beräknade lugna åtgärder, undanrödja möjliga felagtigheter i detaillerne, men genom hufvudgrundsatsernes fredande och upprätthållande framkalla de, säkerligen för det allmänna båtande verkningar, som detta systeme otvifvelagtigt medförer.
Mig är ej obekant att det prohibitiva systemets motståndare sedan någon tid tillvällat sig rättigheten att dictatoriskt döma alla dem såsom illiberala, hvilka våga försvara detsamma.
Men jag har icke ett ögonblick tvekat 244 Den 28 Junit f, mi att öppet blottstSlla mig för detta omdöme; jag har ansett liberalt att ifra för ett interesse sorn jag tror Vara allmänt fofterländfkt, ehuru det icke så kallas af dem, som synas glömma att näringarne nödvändigt måste vara hvarandras grund, att summan af product icke enfamt utgör skalan hvarefter en Stats oeconomiska tillstånd af Statsmän bedömes, ehuru Statistikern så får döma , utan att äfven och hufvudsakeligen i beräkningen måste intagas, huruvida Statens sjelfständighet dervid är behörigen ihogkommen.
Men jag har ej underlåtit att äfven söka kännedom om tänkesätten inom denna agtningsvärda medborgareclass i denna del och förklarar tacksamt och till deras ära, att jag der funnit sådana, som långt ifrån att rubba mina grundsatser, i ganska hög grad bidragit att stärka dem och med detsamma ingifva mig en förökad agtning för ett stånd, som vet att skilja emellan det egna tilljälliga och det nationliga fortfarande intresset och som säkerligen skall ogilla hvad som icke står i öfverensstämmelse med det sednare, hälst dessa män framför alla andra äro i tillfälle att inse de för nationen i det hela menliga följderne af de nu föresiagne åtgärderne.
Skadligheten af den föresiagne fria inför - Den 28 Juni i f. m. sein emot
Vid de säkerligen ej uteblifvande munteliga öfverläggningarne blir tillfälle att med serskildta facta bemöta de anmärkningar i detaillerne som kunna göras; hvarföre jag nu endast får anmäla, att jag till alla delar instämmer i Herr af Klintbergs grundsatser, emedan de äro en följd af erfarenhet om hvad som i verkligheten äger rum och ej af öfverdrifne theorierj som ej hålla profvet i verkställigheten.
Men en anmärkning återstår ännu att gö* ra, nemligen: huruvida den af Utskottet föreslagne åtgärden betragtad såsom Bevillningsgrund, kan anses vara enlig med Grundlagarnes anda.
Jag vågar betvifla att Utskottet iagttagit hvad Grundlagens anda häri utstakar, och väntar att denna omständighet blifver föremål för serskild öfverläggning. *46 Den 28 Junii /. m, Nio 5.
Herr Rotlieb, Axel; Hänförd af Englands lifliga handel, blomstrande
Fabriker och derigenom förvärtvade nationalrikedom, har man i flere Suter och deriblaod Sverige trott sig kraftigt skola befrämja allmänna välmågans tillväxt, genom införandet af ett Handels- och Fabriks-systeme, sådant som det, hvilket i förstnämnde landan) togs för något öfver ig seculum tillbaka.
Högljudt och djerft smickrade man sig likväl, att snart uppbringa Sveriges Fabrikation till samma höjd som Englands.
Om man läser åtskilliga RiksdagsBerättelser och andra allmänna handlingar på 1770 talet ända till Konung Gustaf lilis tid, finner man så öfverdrifna uppgifter om den vinst Riket emellan Riksdagarne tillskyndats af sina Fabriker , att man snart vöre frestad att tro, det berörde inrättningar nämnde tid varit mera riktande, än om Riket ägt guld och silfvergrufvor, jemförlige med dem i Peru och Mexico, Då emedlertid, oagtadt ett i långliga tider fortsatt förbud emot utländska Fabrikater, Den 28 Junti f. m. den mängd till införsel förbudne varor , som efter hvad allmänt är kändt , årligen inkommer till Sverige, synes vittna huru litet inhemska Fabrikerne uppfylla deras ändamål, och då Rikets allmänna penningeförlägenhet äfven tycks utmärka, att den genom Fabrikssystemets införande, påräknade stora nationalrikedom hittills uteblifvit, anser jag det icke längre vara tid , alt blindt följa gamla läror, utan att Fäderneslandets väl tvärtom fordrar en alfvarlig undersökning, huruvida icke öfvergången till ett annat systeme vore instämmande med landets sanna bästa och fördel.
I korrthet skall jag endast framställa hvad jag inhämtat rörande de uppoffringar Staten gjordt och ännu gör för Fabrikernes fortkomst och trefnad, samt verkningarne af dessa uppoffringar, dels på sjelfva fabricationen, dels ock på Statens economiska ställning i allmänhet.
Sällan har man sedt allmänna medel sa ändamålslöst och lättsinnigt förslösade, som de, hvilka på 1750 och 1760-talen användes till premier , gåfvor och lån åt alla möjliga slag af Fabriker och Handtverk.
Så finnér man till exempel betydliga summor använde till anläggning af Mullbärs-plantager, 248 Ben 28 Juni i f m, för införandet af Silkesmaskar, och Angoriska Getter, för Perlfiskeriers bedrifvande med mera$ man uppoffrade för vissa Fabriker någon gång mera än deras sannolika värde, hvarpå såsom bevis kan anföras de ryktbara Ahlströmerska Fabrikerne, af hvilka knappast mera än blotta minnet återstår.
Man aflönade fem-i väl en serskilt stat af Embets- och Tjenstemän i Kongl. CommerceCollegium, som hade sig uppdragit, att ombesörja detta öfverdrifna raseri af understöd för Fabrikerne.
Man fortgick på detta sätt , ända till dess under Konung Gustaf den III:s tid, mera ordning infördes i förvaltning af Statens styrelse, och kunnoge Embetsman började inse huru föga de hittills gjorda uppoffringar bidragit till Fabrikerneg uppkomst och förkofran.
Man trodde sig böra söka detta mål på ett annat sätt, och vidtog i detta afseende år 1779 inrättningen af Manufactur DiecontFonden, för hvars förvaltning ett Reglemente utfärdades, som man förmodade skulle utestänga de missbruk, hvilka man befarat förut hafva ägt rum med de penmnge-uppoffringar, som blifvit gjorda för Fabrikerne, utan att de lofvade stora fördelarne deraf inträffat.
I nämnde Fond, sorn ännu står under Kongl.
CommerceColiegii vård, och i början af detta år utgjorde öfver i§ milion R;dr Banco , äga alla VäfveriFabrikanter och flere andre Idkare Lånerättighet mot 3 a 4 procent i förhållande till värdet af sin årliga tillverkning.
Efter hvad jag inhämtadt, lära för detta år, Fabriksidkare i allmänhet äga omkring 29 procents Lånrättighetj för finare Den 28 Junii j. m, 2^9 JernManufacturer från Eskilstuna, skall denna Lånrättighet alltid utgöra 73|;de]s procent, och för Svensk Ull> som af Fabriksidkare upphandlas, 75 procent , hvilken sednare Lånrättighet sammanlagd, med den för Klädet utgör för KlädesFabrikanten, som nyttjar Svensk Ull> 104 procent.
Jemte dessa betydeliga penningeunderstöd äro till förmohn för Svenska Fabrikerne nästan alla utländska Fabrikater till införsel förbudne och den controll, som erfordras för handhafvande af detta förbud, har föranledt till en stor och för Riket högst betungande Tullbevakning, hvilket kan slutas derutaf, att omkostnaderne för Tullbevakningen sistledit år skall uppgådt till omkring en half Milion R:dr Banco, samt att personalen af tullbetjeningen, enligt Tabellverkets sista berättelse utgör öfver 9oo:de.
Men dessa uppoffringar äro icke de enda som Nationen måste vidkännas, för Fabrikernes skull vida större, vida vigtigare är den beskattning, hvilken drabbar hvarje Svensk man vid inköp af Svenska Fabrikater, hvilka vanligen kosta 25, 50 till och med 100 procent mera, än hvartill utländska, om de mot måttlig tull voro till införsel tillåtna, skulle kunna erhållas.
Betänkande visat ofoget af den beskattning, som hela samhället måste vidkännas till fördel för någon viss cor - 2^0 Den 28 Junii f. m. poration, och för min del är jag öfvertygad; att hvar och en som sliter Svenska Fabrikater, betalar mera i bevillning till Fabrikanten än till Staten.
Att Fabrikerne, oagtadt det mera lämpeliga understöd de sedan den tiden åtnjutit, likväl icke vunnit någon tillväxt eller förkofran under sist förflutna 40 år, tror jag ej endast bevisas deraf, att, efter hvad hvar och en lärer medgifva, oloflig införsel af utländska Fabricater ej är mera sällsynt, nu, än i förra tider; utan ock kan inhemtas genom jemförelse af de Statistiska Tabeller, som äro att tillgå öfver Svenska Fabrikstillverkningarne.
De första någor*: lunda fullständiga uppgifter i detta ämne, som jag kunnat förskaffa mig, från den tid Manufactur-DiscontFonden inrättades, äro af 1783.
Dessa uppgifter upptaga likväl icke varuqvantiterne, och då sedan berörde tid, dels myntvärdet betydligen försämrats, och varupriserne högst betydligt förändrat sig, harjagtrodt lämpligast att, utan att vidröra varuvärdet, såsom ingenting bevisande, exempelvis anföra antalet af de arbetare, sorn varit sysslosatte och de stolar som funnits åren 1783 och 1821 vid
Den 23 Junii /. nu Rikets VäfveriFabriker, såsom de hvilka i allmänhet ansetts förtjena största uppmärksamhet.
Vid klädes- ylle- och stohsFabrikerne funnos år 1783 Femhundradenittioen stolar, som sysslosatte 4646 arbetare: deremot agde nämnde Fabriker år 1821 endast 411 stolar med 1729 arbetare. Å Bomulls- och LinneFabrikerne är antalet af stolar år 1783 uppgifvit till 603 och arbetarnes antal till 2710 __ vid 18a 1 års slut funnos å samma Fabriker väl 605 stolar, eller 2:ne mera än 1783» men å dessa stolar sysslosattes endast 823 personer.
BandFabrikernes stolar utgjorde år 1783 — t24 och dervid antagne arbetare voro 193J år 1821 funnos å dessa Fabriker 126 stolar samt 188 arbetare.
Å Siden-Fabrikerna voro år 1783 SexhundradeTrettioåtta stolar inrättade, 6aint 1121 arbetare syslosatta; år 1821 funnos å samma slags Fabriker endast 464 stolar och 634 arbetare.
Om man nu jemförer antalet af stolar och arbetare vid ofvanuppräknade väfveriFabriker åren 1783 och 1821 skall man finna, att förstnämnde år funnos 1956 stolar och 8670 arbetare, 6amt det sednare året endast 1606 stolar och 3374 arbetare eller 350 stolar och 5296 arbetare mindre än år 1783- Att de under sednare 25 åren införde machinerier bidragit att minska arbetarnes antal, utan att deraf följer, att tillverkningen varit mindre, är visserligen möjligt: men i samma mon är äfven en af hufvudafsigterne med Fa' brikernes införande i Landet förfelad, dea
Den 28 Junii /, m. nämligen, att för Landtmannen öppna tillfälle till en ökad afsättning af sina producter.
Hvad Fabriksväfsfolarne beträffar, drifvas de ännu icke här i Riket med machineri, och samma ordsak till deras sorn arbetares förminskning, förekommer således icke- Jag förmodar äfven, att hvar och en, som ej föresatt sig att förfäkta motsatsen, medgifver sannolikheten deraf, att med det betydligare större antal stolar och arbetare, sorn funnos år 1783 en större product af Vara än jgei blifvit å VäfveriFabrikerne förfärdige.
Denna förmodan vinner äfven 6tyrka deraf, att
År 1S00 tillverkades Fembundradesex tusende Niohundrade åttatio Alnar Kläde och år 1821 endast Trehundradefemtiosex tusende Tvåhundrade^ femtioen Alnar.
Af hvad nu blifvit anfördt angående förhållandet med väfverierne, och hvilket förhållande hufvudsakligast gäller i anseende till de fleste öfrige betydliga Fabriker, synes med säkerhet kunna slutas, att den så kallade egenteliga fabrikationen, oagtadt de derföre gjorde uppoffringar, under sist förflutna 40 år, icke varit i tilltagande utan snarare aftagit.
Att de Fabriksvaror, som nu tillverkas i godhet öfverträffa förra tiders, gäller ej i anseende till alla fabricater, och bevisar i allt fall endast bättre redskap och ökad arbetsskicklighet.
Den 98 Junii f. m.
Norrska bonden i allmänhet gör det under en oinskränkt importfrihet, och i RyssHand, har, under tillåten införsel af utländska Fabricater, Linneväfnadsslöjden uppkommit och lefvererar varor vida öfver landeis eget behof.
Exemplet af Svenska Allmänhetens ökade hog för tillverkning af Bomullsväfnader i följd af Förbudet mot införsel af dylika tillverkningar bevisar föga, när man betänker, att smaken för de mera redbara och för Riket naturligare linnetill -
Riket i följd häraf helt och hållet i afseende på rudimaterien för Bomullsväfnadsslöjden, beror af England och att vid ett sådant förhållande vinsten af Bomullsslöjdens införande synes både högst problematisk och osäker.
Det återstår nu sluteligen att visa samma Systems verkan på Rikets economiska ställning i allmänhet.
1 Stater der ej någon gren af allmänna hushållningen finnes våldförd eller rubbad i sin gång, är det gifvit, att i samma mohn Landet odlas och folkaummem tilltager bör Stadsmannarörelsen utvidgas, och i följd deraf personalen i Städerne okas, och välmågan derstädes, tilltaga.
Oagtadt Sveriges stigande i Odlingsföretag och tillväxt i Folknummer under sednare decennier, hafva likväl Städernes välmåga aftynat och Folknummern derstädes minskats, sjöfarten aftagit, äfvensom an* talet af handtverkare och handlande blifvit betydligen mindre än i förra tider; hvilket kan slutas deraf att, enligt Bevillningslängderne, år 1821 voro de vid handeln syssloSatte personer 1200 mindre än år 1819, handtverkare och deras betjening omkring 5oo:d« Den 28 Junii /. rn.
255 mindre än sistnämnde år, och arbetare i Stä— derne omkring iooo:de mindre än år 1819, hvartill kommer, att ifrån samma år till 1821, Svenska till Utrikes sjöfart nyttjade Fartyg förminskats ifrån 899 till 786 och sjömännens antal ifrån 6486 till 5736.
Ordsaken till detta stadsmannarörelsens förfall, som ej annat kan än högst ofördelagtigt verka på afsättningen af landtmannaproducten, bör visserligen till någon del tillför— skrifvas ett osäkert myntvärde; men utan tvifvel hafva några FörbudsFörfattnlngar äfven i märkelig mohn dertill bidragit, All handel är i sig sjelf ej annat än ett varubyte, och det är således naturligt, att i samma mohn som ett land minskar sin efterfrågan efter främmande producter, skola andra länder nödgas minska sin efterfrågan efter våra, och i stället antingen inom sig sjelf söka åstadkomma en vahra, sorn den förut hämtadt utifrån, eller köpa den från ett annat Land, der ett friare vahrubyte äger rum.
Så hafva vi öfverlefvadt den tid, då England ej mera koper Svenskt jern, utan för några fä vissa behof, och då Frankrike, som fordom årligen hemtade Mässing från Sverige för öfver en half Million R:dr, ej köper Svensk Mässing för 50,000 R:dr om året.
Om man aldrig i Sverige förbudit införsel af Engelska och Franska Fabricater eller belagdt dylika Vahror med högre Tull än dessa vahror skäligen kunnat bära, skulle nämnde han - 256 Dm 28 Junit J. m, dels förhållande säkert aldrig inträffadt, och fördelen deraf hade troligen varit vida större än den inbillade vinst man hämtadt af våra Fabriker, som tills vidare här i landet ej kunna anses för annat än parasitväxter.
Endast under en fri handel kan man vänta en större efterfrågan och ett högre pris på Landets producter.
Endast vid ett sådant förhållande kan Landels Fartyg och Sjömän finna sysselsättning och bergning, och endast under dessa vilkor kan man vänta att se lif och rörelse återkomma i Städerne och en större fokmängd derstädes vinna sin utkomst.
Men det är ej endast på Rikets handel, som FörbudsSystemet visat ett skadligt inflytande 5 verkan deraf på Folkets moraliska värde förtjenar kanske än mera uppmärksamhet.
Enskildta, lockade af vinsten hafva i alla tider begagnat tillfället, att antingen tullförsnilla Iofgifna vahror, belagda med hög tull, eller insmyga förbudit gods.