Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill endast erinra, att Frih. Palmstjerna, Carl Otto, förra gången frågan var före, ganska noga upplyste om skälen, hvarföre domaren icke borde hafva detta åliggande, och jag hemställer, på de af honom anförda grunder, att domarne måtte derifrån befrias.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då enligt den af Gr.
Cronhjelm meddelade upplysning 3 Stånd redan bifallit hvad Utsk. uti förevar, punkt föreslagit, och således att R.
Sl:s beslut i denna del redan vore fattadt, finge hemställa, om icke, till förenande af de olika meningarne, R. o. Ad. behagade bifalla, att denna punkt finge läggas till handlingarne.
Ropades ja. 33:dje punkten, ang:de förändring af Utsk:s förslag till R.
St:s underd. skrifvelse till K. M. i fråga nm controller ne och redactionen af 11 § och följande §§ uti författningen.
Den 15 Mars. 391 Lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne utlåt:n, meni. och betänk:n, nemi. från Stats-Ulskottet:
N:o 229, ang:de reserverandet af de vid 1840 och 1841 årens riksdag anvisade statsbidrag för Gråda canals fullbordande samt hamnanläggningen vid Ahus och upprensningen af Rottne-ån; N:o 230, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt.
N:o 156; N:o 231, med förslag lill voteringspropos. i anledn. af skiljaktiga beslut uti fråga om anslag till befrämjande af slöjdexpositioner; N:o 232, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 194; N:o 233, rör:de tiden och sättet för utgående af de vid innevarande riksdag för en gång eller för 3 år anvisade anslagssummor; N:o 234, i anledn. af väckt motion, att de till Riksg.cont. nu ingående bevillningsmedel måtte i stället inlevereras lill K. Stalscont.; N:o 235, i anledn. af väckta motioner om låneunderstöd till städerne Westerås och Köping i och för undersökning ronde Strömsholms canals ledande lill dessa släder; N:o 236, i anledn. af skiljaktiga beslut i frågan om Commissarien Törnemans och Revisor Nyströms bibehållande af sine löner vid conloret för allmänna magasinsärendenas utredning; Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskotten: N:o 54, ang:de väckt fråga om sättet för båtsmäns förskaffande till och från tjenstgöringsorterne; N:o 55, i anledn. af väckt fråga om förändring i sättet för fångars transporterande; N:o 56, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 10; N:o 57, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 17; N:o 58, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 18; N:o 59, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 24; N:o 60, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 25; N:o 61, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o26; N:o 62, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 30; N:o 63, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 31; N:o 64, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o33; 'N:o 65, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 36; N:o 66, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 41; N:o 67, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 49; N:o 68, i anledn. af väckt fråga om en normalskolas inrättande i Stockholm för frunlimmersundervisningen; N:o 69, i anledn. af väckt fråga om anslag till Stockholms Lyceum och Realgymnasium; N:o 70, i anledn. af väckt fråga om låneanslag af Staten för den s. k.
Hillska skolan å Barnängen; N:o 71, ang:de föreslagna åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården; 392 Den 15 Mars.
N:o 72, i anledn. af föreslagna åtgärder till beredande af lindring i de för Rikets landtförsvar utgående prestationer; N:o 73, i anledn. af vackla frågor, om förändring i grunderna för planpenningars utgörande; N:o 74, i anledn. af väckt fråga, om upphäfvande af skyldigheten för rust- och rotehållare att förse ryttaren eller soldalen med torp; N:o 75, i anledn. af väckt motion om anställandet af undersökning rör:de åtskilliga rusthållsnummers i Bjäre härad af Christianstads läns skyldighet att erlägga kronotionde; N:o 76, i anledn. af väckt motion om l:sla och 2:dra Lifgrenadierregemenlenas befriande från garnisonstjenstgöring i Malmö; N:o 77, i anledn. af väckt fråga om befrielse för boslällshafvare att erlägga skifteskostnader; N:o 78, i anledn. af väckta frågor om öppnandet af åtskilliga nya postcommunicationer; N:o 79, i anledn. af väckt fråga om indragning af ordinarie aflönings-anslagen för åtskilliga postcontor; N:o 80, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
INT:o 11, ang:de väckt fråga om lindring i kronohrefbäringsskyldigheten; N:o 81, i anledn. af erhållen återremiss å utlät.
N:o 22; JN:o 82, i anledn. af återremiss å Utskms utlät.
N:o 29, i fråga om hemmansägares å Gottland befriande från skyldigheten att underhålla strandridare-hoställen; Allm. Besv.- och Ekon.Utskottet: N:o 131, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o lil, angrde ifrågaslälld förändring i författningarne rör:de mätt, mål och vigt; N:o 132, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 99, ronde ifrågaställd försäljning af Kronan tillhöriga, användbara persedlar och effecter; N:o 133, i anledn. af RiksSl.-ns beslut om betänk.
N:o 84, ang:de upphörandet af rättigheten att använda Finska och Åländska fartyg till fraktfart från de norra länen: N:o 134, i anledn. af återremiss af betänk.
N:o 109, ang:de presterskapets löneinkomster, m. m.; och N:o 135, i anledn. af väckt motion om revision af bergsförfattningarna.
Ad. åtskildes kl. -J lill 12 f. m.
Mån - Den 17 Mars f. m. 393
Man dag ön den 17 Mars 18 45.
Justerades ett prot.utdr. för d. 15 dennes.
Upplästes till justering och godkändes följande fran Exped.- Utsk. inkomue förslag till R.
Sl:s tind. skrifvelser lill K. M.:
N:o 139, ang:de åtskillige afskrifningar af uthetalte statsmedel ; N:o 140, med förklarande i afseende å det f. d.
Consulatsecreleraren Thulstrup beviljade understöd; N:o 141, angalo Häradsskrifvare!! F. Thysenius förunnad eftergift för ådömd skyldighet att ersätta oriktigt afkorlade kronoutskylder; N:o 142, angule utarrenderingen af den invid staden Nyköping belägna s. k.
Lilla eller Tyska Kungsladugården; och N:o 143, angalo förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § uti Jordabtns 16 cap.
Härefter upplästes Exp.Utsk:s under N:o 144 afgifna förslag lill R.
St:s tind. skrifvelse till K. M., angalo förändring af lagstiftningen ronde bränvinsbränningen.
Sävidt jag vid ett hastigt uppläsande kunde förnimma, tycktes det mig som Utsk. hemlat skälet, hvarför bränvinslagstiftningen hos oss omvexlat, utelutande ifrån de intressen, som gjort sig gällande än hos den ena och än hos den andra fractionen af R.
Jag tiar också deltagit i denna lagstiftning, men jag vill icke säga, att jag handlat endast efter eget intresse.
Jag kan ej föreställa mig det vara rätt, att Ständerne, som motiv för sin skrifvelse i ämnet till Konungen, komma fram med den syndabekännelsen att hafva fattat beslut endast i följd af enskilda intressen.
Till upplysning, i anledn. af Frih. Raabs anmärkn. får jag äran nämna, att ifrågavar. skrifvelse är, så vidt möjligt varit, ordagrant tagen utur det af samtl.
RiksStänden bifallne betänk, i ämnet, på sätt vanligt är, och Exp.- Utsk. äger ingen rättighet alt från den allmänna regeln i detta hänseende afvika.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna det nu till justering uppläste skrifvelse-förslaget, och sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade H. Ex., att ja öfverröstat nej.
Vidare upplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s under N:o 145 afgifna förslag till R.
St:s und. skrifvelse till K. M. 8 H. 50 394 Den 17 Mars f. m. ang:de ränteförsäkrings-, lifränte- och lifförsäkrings-anstalters inrättande i Sverige.
Äfvenledes upplästes till justering och godkändes Exp.Utsfes under N:o 12 afgifna förslag lill en § i riksdagsbeslutet, ang;de postbevillningen.
Upplästes följande af Hr Gripenstedt, Joli.
Äng., inlemnat mera.:
Genom en vacklande helsa hindrad alt med vederbörlig noggrannhet uppfylla mina åligganden såsom ledamot af BancoUtsk., anser jag mig böra afstå denna plats till någon annan verksammare medlem, men anhåller likväl vördsamt hos R. o. Ad., att vid min öfriga riksdagsmannarätt få varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan.
I sammanhang härmed tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm., att jemväl
Hr Möllerhjelm, Axel, anmält sig i anseende lill sjuklighet ej kunna fortfara med sin befattning såsom ledamot i Const.Utsk., samt derföre anhållit alt derifrån blifva endtledigad från nästa Lördag, men att blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt; hvarefter äfven denna anhållan af R. o. Ad. bifölls, och II.
Ex. anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i Const.Utsk. efter Hr Möllerhjelm, och en ledamot i BancoUtsk. efter Hr Gripenstedt.
Det är i min egenskap af Ordförande i BancoUtsk. som jag anhåller alt för R. o. Ad. få göra en anmälan. R. o.
Ad. torde påminna sig, att Öfverste Virgin blifvit utsedd till Adelns Fullmäktig vid Lånecont. i Götheborg.
Innan underrättelsen om denna nomination kommit bemälde Öfverste tillhanda, hade han redan afrest hit för att begagna sin riksdagsmannarätt.
Suppleanten, Majoren Lagerborg, befinner sig äfven här, så att Lånecont. i Götheborg för närvarande befinner sig utan både directeur och suppleant, d. v. s. utan medlemmar af Adeln.
Nyssnämnde begge
Herrar ämna blifva qvar härstädes till riksdagens slut, hvarföre det blir nödvändigt att intill dess en annan directeur eller suppleant utses, och jag hemställer alltså vördsamt, om ej R. o. Ad. täcktes uppdraga åt Ridd.Direct. att förrätta ett sådant val, hvilket torde blifva så mycket mera nödvändigt, som jag har anledning tro, att ledamölerne af PresteSt. i Lånecont:s
Direclion äfven äro frånvarande.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. uppdrog R. o. Ad. åt Ridd.Direct. att välja en suppleant till tjenstgöring i directionen öfver Lånecont. i Götheborg under den tid Öfversten Virgin och Majoren Lagerborg komma att med utöfningen af deras riksdagsmannakall fortfara, samt att skyndsamligen om det skeende valet lemna BancoUtsk. underrättelse för vederbörandes förständigande.
Den 17 Mars f. ra. 395 Gr. von Platen, Baltzar::
Utan att i någon män vilja klandra den åtgärd, sorn blifvit vidlagen ronde anställande af det ifrågaslällda valet, måste jag likväl reservera mig emot ett sådant förfarande, då jag ej tycker det vore för mycket begärt, sedan B. o. Ad. skänkt sitt förtroende åt tvenne ledamöter, den ene att vara direclcur oell den andre suppleant, att en af desse Herrar på så sätt motsvarat delta förtroende, att lill vederbörlig ort afresa för att sin befattning emottaga.
Häruti instämde Frih. Raab, Adam Christian. H. Ex.
I anledning af Gr. von Plåtens yttrande, får jag äran upplysa, att Hr Virgin blifvit liitkallad af Konungen för alt dubbas till Riddare af Carl XIII:s Orden, såsom varande ordförande för Frimurarelogen i Götheborg.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 5 och 7 dennes på bordet lagda betänk. i\T:o 73, i anledn. af väckte motioner om förändring af i lag och författningar meddelade bestämmelser ang:de utmätning.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 5 och 7 dennes på bordel lagda betänk.
N:o 76, i anledn. af väckte motioner om en förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall.
Irsta punkten, ang-.de Hr Åmbergs i ämnet framställda förslag.
Raab, Adam Christian, begärde alt få veta huruvida underrättelse om de öfriga RiksStrns beslut rör:de förevarande ämne hade ankommit, i anledn. hvaraf undcrt.
Ridd.secret, tillkännagaf, att prot.uldr. om pröfningen af ifrågavar. betänkande endast inkommit från Vällofl. BorgareSt., som bifallit yttrandet öfver Hr Nordenanckars framställning, men i öfriga delar återremitterat betänk.
Raab: Enskilde riksdagsmän hafva sagt mig, alt detta betänk, blifvit af de öfrige RiksStru återrcmilleradl, och för min del skulle jag tillstyrka, att R. o. Ad. täcktes vidtaga samma åtgärd.
När vi samlades lill riksdagen hörde vi ifrån alla håll uttalas- den åsigt, att man borde söka underlätta crediten genom strängare och hastigare exccutionsförfallningar.
Detta har Hr Arnberg i dess motion onekligen afselt, då lian tillstyrkt, att vid rådhusrätterna få lagsöka iunevånarne i släderne, och orsaken hvarför LagUlsk. afstyrkt bifall härtill har varit densamma, som af 1840 års Ständer åberopades, nemi. att derigenom skulle en skadlig sammanblandning, som redan till en viss del äger rum emellan domaremakten och executiva myndigheten, ytterligare uppkomma, hvilket LagUlsk. icke funnit skäl att tillstyrka.
Men jag ber att få fästa uppmärksamheten på alt i vissa fall äger både doms- och executionsrält redan rum vid sladsdomstolar; i vexel - 396 Den 17 Mars f. m. mål liar nian ej dragit i betänk, att åt rädhusrätterne i allmänhet öfverlåta både doms-neli execulionsrätt.
Vanliga lagsökningsmål få utföras vid rådhusrätten i Götheborg, oell t. o. m. uti den lilla staden Landskrona, utan att man förnummit att några olägenheter deraf uppstått.
Deremot utgör det en ganska stor olägenhet, att, om man bor i en stad, långt ifrån läneresidenset, nödgas afbida den längre tid, för utsökning af ett mål, som åtgår för att correspondera med landshöfdinge-embetet.
Om t. ex. en person hor i Westervik, ägande en fordran der, så skall han, för ali utfå densamma medelst laglig åtgärd, först göra sin fordran anhängig hos landshöfdingeembete! i Calmar, beläget 16 mil derifrån, i stället för att få målet pröfvadt oell afgjordt i Westervik.
Jag skulle alltså pä det högsta tillstyrka 11. o. Ad. all återremittera detta betänk.
Hr Gunther, Claes Ephraim: 1 fall det förhåller sig så, att de öfrige Stånden återremitterat detta hetänk., så skall jag för min del icke hafva något emot, att samma åtgärd vidtages af R. o. Ad.
Jag vill dä blott, till vederläggning af hvad Frill.
Raab anfört, i korthet hafva äran erinra, att det ingalunda för närvarande är fordringsägare förmenadt att vända sig till sladsdomstolarne för vinnande af handräckning till deras fordringars utbekommande, om de linna sådant fördelaktigare än att söka den hos Konungens Bef:h:de.
Här är blott fråga om att icke stadga något speciclt undantag från den allmänna rättegångsordningen för de mål, som Hr Arnberg här åsyftat, i sammanhang med hans begäran, att löpande skuldsedlar skulle behandlas lika som vexlar.
Till följd af denna haus sistnämnde motion, har han nemi. äfven föreslagit ilen lättnad vid utsökning af skuldsedlar till viss man eller accepterade räkningar, att de borde få behandlas i ansökningsväg, i stället för alt de hittills behandlats efter stämning, då de gäll till domstolarne.
Men nu har Läglltsk. i ett annat betänk, afstyrkt Hr Arnbergs begäran om löpande skuldsedlars behandling i likhet roed vexlar, och dä förfaller det hufvudsakliga .o ° motivet för hans nu ifrågavarande framställning.
Återstår således frågan, huruvida man ål dessa skuldsedlar, ställde till viss man, skall gifva bättre och lättare utväg lill utsökning än åt löpande reverser, hvilka för närvarande icke få på det. sättet utsökas hos rådhusrällernc efter ansökning; och härtill synes väl vara föga skäl.
Jag tior således, alt Ulsk. gjort rätt, då det sagt, att man icke, för ett så obetydligt ändamål, som det, hvarom här är fråga, bör åstadkomma någon splittring i rättegångsordningen och sammanblanda den executiva och domarcmaklen, hvilket åter, när ändamålet är stort, visserligen kan hafva sin fördel med sig, såsom i afseende på vexlar.
Del är på denna grund som jag skulle tro, alt R. o. Ad. gör rättast att bifalla betänk, ehuru det kau vara likgillligt om en ålerremiss sker, i fall de öfriga Stånden vidtagit den åtgärden, emedan Ulsk. vid sådant förhållande naturligtvis mäste i allt fall derå afgifva ett svar.
Det är visserligen vågadi af mig alt motsäga Den 17 Mars f. m. 307 en ledamot af LagUtsk., och dertill en man med så stor juridisk erfarenhet, som den, för hvilken den siste värde talaren är känd; men jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten på, dels att hvad han talat om löpande skuldsedlar och hvilket afhandlas i helänk.
N:o 89 icke ännu är afgjordt, och således ännu obestämdt huruvida Ständerna bifalla de åsigter, som dervid ledt Ulsk., dels också att LagUtsk. genom återremiss sättes i tillfälle att tillstyrka lika forum för lagsökningar å löpande skuldsedlar, som af Hr Arnberg i denna motion är begärd för andra skuldsedlar och accepterade räkningar.
Vidare talar Hr Gunther om, att en ökad splittring i rältegångsordn. skulle genom bifall till motionen uppkomma.
Jag tror visst att splittring redan äger rum och skulle önska, att vi i ett sammanhang kunde få hela vår creditlagstiftning bättre ordnad, men emedlertid skulle jag tro det vara bäst alt vidtaga de förbättringar, som äro möjliga, hvarföre, och då Hr Gunther ej motsatt sig en återremiss, jag hoppas, att R. o. Ad. ville densamma medgifva.
Jag vill icke eller motsätta mig en återremiss, i fall R. o.
Ad. finner en sådan nödig, men jag tror icke alt LagUlsk:s svar på densamma, om den än skulle komma ifrån alla fyra Stånden, såsom den kommit ifrån de tre, kan blifva något annat än hvad här på förhand blifvit meddeladt af en ledamot af nämnde Utsk., Ilr Giinther.
Detta svar utfördes af honom så fullständigt, att jag anser mig icke behöfva något vidare tillägga, än att, derest man i st. f. den utväg, som aldrig varit betagen, att utkräfva fordringar enligt reverser och ac cepterade räkningar genom stämning directe lill domstol, tilan att förut göra saken anhängig hos Konungens Bef:h:de, lemnar hänvisning alt anlita rådhusrätten i ulsökningsväg, man skall gifva anleda, till mycket vidlyftigare procedur och derigenom skada crediten.
Framför allt torde sådant komma all inträffa i de stä der, der ännu 2:ne instanser af stadsdomstol finnes, och så länge dessa dubbla instanser varda bibehålle, då det kunde hända, alt rådhusrätten för en obetydlig invändning linge lof att visa ifrån sig ett utsökningsmål såsom tvistigt, och rättegång derom först, vid en lägre domstol börjas, innan den kunde åter blifva föremål för rådhusrätts pröfning.
Det är i allmänhet denna dubbla procedur af först utsökning och sedan rättegång, hvilken hvar för sig kan genomgå alla instanserne, som mest af allt uppehåller tillgodogörande af fordringsanspråk.
Jag anser således betänkandet i denna del nu kunna bifallas.
Då ifrågavarande Hr Arnbergs motion sammanhänger med en annan, som ännu icke blifvit föredragen och hvaröfver LagUtsk. afgifvit särskildt utlåtande, och då beslutet i den frågan, som nu är föremål för Adelns öfverläggning, bör stå i öfverensstämmelse me ddet, som kommer att fallas öfver den andra, som är den vigligaste; så förenar jag mig med Frill.
Raab uti anhållan att denna punkt malte varda återremitterad, hvarigenom jag förmodar, att Utsk. icke förorsakas nå - 398 Den 17 Mars f. m. got särdeles besvär, enär ändock återremissen ifrån de andra Stånden måste besvaras.
Härigonom har 11. o. Ad. i sina bänder alt först kunna besluta i den hufvudsakligaste frågan, om sättet för utsökning af löpande skuldsedlar med vexelrätt, och att sedan, i öfverensstämmelse dermed, kunna besluta öfver den nu föredragna punkten.
Då nu öfverläggningen ronde denna punkt förklarades vara fulländad, hemställde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om II. o. Ad. ansåge de deremot gjorde anmärkn:r föranleda till densammas, återremitterande.
Ilopades ja. 2:dra punkten, ang:de en af Hr Nordenanckar gjord hemställan för tillra gabrin gande af skyndsamhet vid behandlingen af utmätningsmål.
Utsk:s yttrande bifölls. 3:dje punkten, ang:de af Riksdagsfullm. från Calmare län Niclas Nilsson och Nils Petter Pettersson gjorde yrkanden om gemensam utmätningsresolutions meddelande i vissa fall, då flere personer lagsökas för särskilda fordringar.
Stadgandet har tvenne olägenheter, nemi. i:o den, att i den så ofta inträffande händelsen, att gäldenär gör invändning mot krafvel, executor är skyldig att, mot bevis, till honom aflemna resolutionen med tillhörande handlingar, samt således, om han ej fått mottaga flere bestyrkta afskrifter af executorialet, är förhindrad alt fortsätta de lillämnade utmätningsbesöken hos öfrige i närheten boende gäldcnärer, utan mäste inlåta sig i skriftvexling med auclionisten, för att få nytt exemplar eller styrkt afskrift af executorialet, och sedermera betunga de kanske på samma hemman, som den förre boende gäldenären, med särskild utmätningskostnad, som merendels går lill mera än 4 gånger lösen för resolution, och dubbelt så mycket som denna chartor och commissionsarfvodet tillsammans, och hända kunde, alt bestridandet af krafvet mot en annan åter orsakade fåfänga kostnader och besvär, samt för fordringsägaren menlig tidsutdrägt; 2:o den, all när gäldenärcr begagnade deras förklaringsrält, man antingen skulle efterhand meddela särskilda beslut i följd af hvarje förklaring, ehuru det vore ett under samma nummer antecknadt mål, eller ock i ett utslag pröfva alla de olika invändningar och genfordringar tjogtals personer framställt för befrielse från krafven; ett expeditioussätt som uppenbarligen vore oformligt.
En annan omständighet måste äfven tagas i betraktande, huruvida Hr Billströms anmärkning är riklig.
Skulle man vilja utsträcka författningen vidare än hvad den för närvarande är, hvilket jag skulle anse olämpligt eller onödigt, så borde man måhända taga steget så långt ut, som Hr Billström i dess reservation föreslagit; men mig synes lämpligast vara, alt lemna författningen oförändrad.
Den 17 Mars f. m. 399 Frih.
I den ena delen af Hr von Hartmansdorff»yr kande, nemi. att utsträcka författningen derhän, som Hr Billström afsett, deruti vill jag instämma, men ingalunda i det slutliga påståendet, att lemna författningen oförändrad.
Upplysningsvis får jag nämna, att i det län, der jag är boende, så tillgick det ända lill 1841 eller 1842 på det sättet, att, då vid auctioner (lere inropare häftade för skulder, så gjorde auctionisten merendels ansökan hos K.
Bef:h:de om handräckning till utbekommande af betalning för auctionsinropen hos alla betalningsskyldige, hvaröfver Konungens Bef:h:de afkunnade utslag på en gång för alla de, som för sädande skulder häftade, hvarigenom hvar och en af desse, hvilkas skuldbelopp vanligen voro ganska obetydliga, icke lingö vidkännas några särdeles dryga kostnader; men efter, eller kanske redan 1841, blef det förmenadt att sammanslå flere personer i en ansökan, och auctionisten ålades att inkomma med en särskild sådan för hvarje person, som häftade för auctionsinrop, dem han ej godvilligt betalte, i följd hvaraf mycket missnöje yppats, hvarföre den önskan varit i hvar mans mun, att man borde återgå till det gamla.
Och detta, mine Hrr, är i sanning ingenting att undra på, ty en person, som för ett auctionsinrop häftar för några skillingar, kommer på det sättet att i lagsökningskostnader få betala 1 r:dr 27 sk. b:co, således många gånger skuldbeloppet.
Om 10, 20 å 30 gäldenärer lagsökas på en gång, och kostnaden derföre fördelas på dem alla, så blir den några skillingar på hvardera, hvarigenom mycken besparing för det fattiga folket göres, och det tror jag att man måste afse framför tillökningen af
Hrr landssecreterares löneinkomster.
Herr von Hartmansdorff har nämnt, att mot förslaget framställde sig den erinran, att om en eller flere af gäldenärerne gjorde invändningar, så erfordras särskildt communicationsbcsvär för hvardera, och derigenom blifva kostuaderne större.
I allmänhet göras likväl icke invändningar mot betalningsskyldigheten af sådana små summor, hvarom här är fråga att på en gång kunna med lagens tillhjelp utsöka; men skulle så hända, så kan ju en sådan communication ske medelst afskrift af utslaget.
Då jag har mig bekant, alt detta mål blifvit ålerremitteradt, åtminstone ifrån ett Stånd, om ej ifrån flere, för vinnande af den rättelse Hr Billström önskat, så inskränker jag min anhållan till alt få för samma ändamål denna del af förslaget till LagUtsk. ålerremitteradt.
Jag tillstyrker bifall å denna del af LagUtsk:s förslag.
Hvad de olägenheter angår, som man ansett kunna uppkomma, så drabba de egentligen auctionisten, eller den som lagsöker; om han icke vill utsätta sig för sädane olägenheter, så underlåter han att sammanfatta lagsökningar emot flere personer uti en skrift, och då kan tillämpningen af det ifrågavarande lagstadgandet icke komma i fråga.
Men jag anser dessutom olägenheterna vara så ringa, att de ganska lätt kunna afhjelpas genom någon försigtighet, om nemi. executor förser sig med afskrifter af utslaget, som, i händelse af jäf, eller vägrad betalning, 400 Den 17 Mars f. ra. kunna begagnas.
Hvad Ilr Billströms förslag angår, att detta stadgande skulle utsträckas äfven till dem som bo i städerne, anser jag detsamma icke vara nödigt, derföre att lösen för utslaget är egentligen den minsta af lagsökningskostnaden.