Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt skall jag blott referera mig till Hr Lagerhjelms tydning af grundlagen och utbedja mig att få fästa uppmärksamheten derå, att detta memor. är Stäldt till BorgareSt., hvadan det synes, som R. o. Ad. allt för tidigt besvärar sig dermed, innan BorgareSt, ännu yttrat sig.
På grund häraf vidblifver jag fortfarande den mening, att det bästa är att lägga memor. till handbna, Hr Cederschjöld:
En talare har tillstyrkt bifall till Utsk;s förfarande, emedan det vore lämpligare att göra tre Stånd till viljes än ett.
I anledn. häraf får jag förklara, det jag tror lämpligast vara att göra grundlagen till viljes och ställa sig till efterrättelse föreskriften i 56 § 2 mom.
Reg.F., hvarest det uttryckligen heter: ”Blifva något Stånds ”tankar i någon eller några delar skiljaktiga från ”de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de ”öfriga fogar, varde C on s t i t.Ut s k., genom val af ?’RiksSttns plena, till slutlig jemnkning förstärkt ”till ett antal af 20 personer af hvarje Stånd, ”hvilka genom samfäld omröstning s k i 1 j a k t i g h e”terna förena,” Således har det ena Ståndet, som nu icke samtyckt till de öfriga Ståndens mening, full rätt att få sin åsigt under pröfning af förstärkt Utsk., och detta kunna vi icke eqs hindra.
I anledn. af den anmärkning, som bär blifvit gjord, att memor. är stäldt lill BorgareSt., och således egentligen blott rörer detta Stånd, anhåller jag att få veta, hvad beslut BorgareSt, derom fattat, så vida officiel underrättelse derom ankommit.
Emedlertid skall jag, medan jag nu har ordet, till besvarande upptaga några andra här framställda anroärknir, En talare har sagt, att den, som yrkar afslag å ett Uisk;s betänk., ej kan anses göra anmärkn. deremot.
Men då skulle alla sådana anmärkn:r, Den ii Doeombcr f, m. l43 som göras till ogillande af ett Utslits betänk., aldrig kunna föranleda till återremiss, och hvilket Utsk. som helst icke vara skyldigt att på sådana anmärkt).-!' göra afseende.
Slutligen har samma talare sagt, att Constit.Utsk. vore en myndighet, oberoende af R.
St. och med magt att controllera RiksStms förhandlingar.
Detta är åtminstone ett oförstäldt tillkännagifvande af den syftning, hvarmed Constit.Utsk. länge i hemlighet umgåtts; och det är fägnesamt att en gång få höra denna syftning klart uttalad.
Men jag skulle önska att få veta, hvar den grundlags-^ finnes, som berättigar Constit.Utsk. till sådan controll på RiksStm, eller till sådant oberoende af dem eller ens att handla med R.
St:s rätt, i andia eller flera fall, än som äro bestämdt upptagna, nemi.: 1:0 då Utsk. tillämpar 106 §; 2:0 då Utsk. afgör, hvart ett mål bör remitteras, sedan 2 Stånd slädnät emot 2 i fråga derom; 3:o då Utsk. på enahanda sätt afgör om särskildt Utsk:s tillsättande, och 4:o då Utsk. bestämmer grundlagsenligheten af en utaf något Stånds talman vägrad proposm.
I dessa trenne sistnämnda fall är Utsk. blott ett slags compromissarius för att slita de olika meningarna inom RiksSt:n, antingen sins emellan eller med deras talmän; rnen jag skulle gerna vilja veta, i hvilka andra än nu uppräknade fall Constit.Utsk. kan upphäfva sig till förmyndare för RiksStm och skolmästra dem i afseende på deras åtgärder.
Jag anser emedlertid väl, att striden numera blifvit öppen, och hoppas, sedan detta skett, att R. o. Ad. ej skall underlåta att utöfva den rättighet, som tillkommer Ståndet att emancipera sig undan Constit.Utsk:s förmynderskap.
Jag hoppas, att jag ej behöfver yttra mig vidlyftigt öfver Frih.
Cederströms än vidare fortsatta påstående, att hvarje af Constit.Utsk. framstäldt förslag skall, oberoende af RiksStms deröfver yttrade tankar, hvila till nästföljande riksdag.
Jag kan tänka mig, att Utsk. framkommer med förslag af sådan beskaffenhet, att de, enligt allas tankar, ovilkorligen böra förfalla; men om nu t. ex. Utsk. föreslår borttagande af 5y § om Svenska Folkets rätt att allena sig beskatta, så skulle, efter Frih.
Cederströms åsigt, RiksStm icke hafva rätt att ogilla ett sådant förslag vid första riksdagen, utan detsamma ovilkorligen blifva hvilande till påföljande riksdag, och detta är en så orimlig tanka, att jag ej begriper, huru den kan förfäktas.
En ledamot har särskildt vändt sig till mig med åberopande af 56 §; men en annan ledamot har redan med större rättskänsla motsatt sig den värde ledamotens, Hr Lagerhjelms åsigt och visat, huru orätt han har, då han vill, att intet afseende skall fästas på ett Stånds från de öfrigas skiljaktiga tankar.
Den siste talaren har nemi. ådagalagt, att intet RiksStrs tanka kan undertryckas utom i förstärkt Constit.
Utsk., och det är således ej otänkbart, att BorgareSt:s »44 Den 11 December f. m. mening i denna fråga kan blifva R.
St:s, om den förmår att göra sig gällande vid votering i förstärkta Constit.Utsk.
Jag vill för öfrigt ej uppehålla mig vid det besynnerliga yttrande, sorn här blifvit fäldt om Constit.Utskrs magt öfver R.
St., utan inskränker mig till en förnyad begäran om återremiss af ifrågavar. betänk.
Då jag nyss yttrade några ord i detta ämne, skedde det ej för den nu förevar, frågans skull, utan blott af farhåga, att ett beslut till bifall af Utsk:s memor.
N:o 57 kunde verka som prejudicat vid afgörandet af nästföljande memor.
Sedan likväl ordföranden i Constit.Utsk. medgifvit, att Ståndets beslut i denna fråga ej kan verka till ett dylikt prejudicat, hvari jag så mycket hellre ger honom rätt, som frågorna i sjelfva verket äro olika, då detta memor. blifvit särskildt striid t till BorgareSt. och angår frågan om ett förkastande af Utsk:s förslag, men i sednare betänk, det endast gäller att åtskilja tvenne af Utsk. sammanförda förslag, så är jag af den tankan, att R. o. Ad:s beslut, antingen till återremiss eller bifall af nu förevar, betänk., är af mindre vigt.
För öfrigt bör jag tillägga, att Frih.
Boye missförstått mig; ty jag har icke sagt, att hans åsigt vore revolutionär, men väl, att han försvarar en åsigt hos Constit.Utsk., sora leder till ett revolutionärt tillstånd, helst sedan Frih.
Cederström förklarat Constit.Utsk. vara en controllerande myndighet öfver R.
Emot en sådan åsigt måste jag på det högsta protestera och kan ej medgifva, att Utsk. är mer än på sin höjd en compromiss emellan RiksSttn, hvilka jag hoppas aldrig skola underkasta 'sig att ställas under controll af en deras egen emanation.
Jag hade trott, att striden i förevar, ämne vore utkämpad och att Frih.
Cederström skulle låta tillrättavisa sig af Ståndets föregående beslut; men Friherren är icke så lätt att bekämpa, och uppställer i nödfall en alldeles egen constitution.
Hr Frih. har dock icke kunnat framvisa ett enda ord i grundlagen, som tillåter Conslit.- Utsk. att icke göra afseende på hvad ett RiksSt. förklarat som sin gemensamma tanke; tvärtom åligger det Utsk., enligt 56 §, att göra motsatsen, eller att samtliga RiksSt:ns tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemnka och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksSt:ns behandlande anmäla.
Således är det RiksSt:n, som i sista rummet skola afgöra, huru oförenliga skiljaktigheter böra behandlas, och när nu BorgareSt:s mening i denna fråga ej kunnat förenas med de öfriga RiksSttns, har det altså varit Utsk:s åliggande att hemställa till samtliga RiksSt:n, huru förfaras bör.
Af flera andra talare jemte mig har i föregående plena med exempel blifvit visadt, till Den ii December f, m. till hvilka absurda resultat Utskts princip skulle leda, och en af Konungens rådgifvare anförde, att om det folie Utsk. in att föreslå en republikansk regeringsform, skulle, om än ett så vanvettigt förslag afsloges af alla fyra RiksSCn, det likväl, efter Utsk:s åsigt, blifva hvilande till kommande riksdagen.
Horn har redan besvarat den invändningen, att ett ogillande ej innefattar en anmärkn.; och hvad beträffar Frih.
Boyes erinran, att memor. blott är stäldt till BorgareSt., ser jag väl af rubriken, att så är, men finner deri en ny olaglighet, emedan det måste vara R.
St., icke ett särskildt RiksSt., som det tillhör att afgöra frågan.
Jag hoppas således, att R. o. Ad. beviljar ålerremiss.
Ilr Lefre'n, Joli.
Jag har ej begärt ordet för alt yttra mig om annat än formen.
Hvad materien beträffar, hör den ej för tillfället hit; men formfrågan anser jag så vigtig, att jag tror få frågor sedan det nya statsskickets införande hafva förekommit af större betydenhet.
Jag delar deras åsigt, som tro, alt grundlagen ej ger Constit.Utsk. anledn. alt förfara på sätt sorn skett, helst ett sådant förfarande lätteligen skulle kunna leda till bildande af ett Välfärdsutskott.
Jag utber mig att lill stöd för denna min åsigt få göra en kort framställning af 81 § Reg.F., dervid jag utgår från den premiss, att Constit.Utsk. icke i afseende på grundlagsförändringar fått större magt än Konungen.
Nämnde § stadgar, alt när Konungen aflåter en propos. om grundlagsförändring, skall Constit.TJtsk. deröfver höras och, om Utsk. tillstyrker, hvad Konungen föreslagit, hvilar frågan lill nästa riksdag.
Således erfordras äfven för K. propostr ett videtur eller ett tillstyrkande, innan det är ovilkorligen gifvet, att de skola hvila till nästa riksdag; i annat fall har grundlagen förbehållit RiksSCn att kunna förkasta förslaget vid första riksdagen, om tre
Stånd derom öro ense, och endast när 2 Stånd stadna emot 2, gäller deras beslut, som uppskjutit frågan.
Häraf är alisa klart, att en Konungens propos. om grundlagsförändring ej kan hvila till nästa riksdag, med mindre den blifvit tillstyrkt af en auetoritet, d. v. s. antingen Constit.Utsk. eller 2 RiksSt.
Men nu träder Constit.Ulsk. fram och gör sjelf ett förslag till grundlagsförändring; jag hoppas, att jag gått en trappa ned, när jag från Konungens förslag Öfvergått till Utsk:s, och likväl vill ett agregat af Utsk:s ledamöter yrka, att ett sådant förslag, utan allt tillstyrkande, ovilkorligen skall hvila till nästa riksdag, äfven om det innefattar en sådan orimlighet, som t. ex. utslrykandet af 57 § eller 1 och 2 §5 ' Reg.F. Jag kan ej annat än motsätta mig en sådan åsigt och ilrar lifligt för detta motstånd, emedan jag i Utskrs princip ser en stor våda för framtiden, den nemi. att ett Constit.Ulsk., som ville förstöra grundlagen, skulle kunna framlägga förslag dertill, / 17 H. 19 146
Den ii December f. m. för att vid en lommande riksdag, efter opinionens bearbetning i fem år, drifva det igenom.
Hvad särskildt angår nuvar.
Constit.Ulsk:s sätt och förmåga att tyda grundlagen, så har det nyligen gifvit ett så vackert exempel derpå, att jag endast behöfver hänvisa dertill.
Jag tillstyrker i följd häraf återremiss.
Upplästes, i anledn. af Hr Cederschjölds för en stund sedan framställda begäran , BorgareSt:s prot.utdr. af d. 8 dennes, afinnehåll, att
Ståndet beslutat att åter öfverlemna memor.
N:o 5j till Constit.Utsk., för att, i anledn. af Ståndets särskilda beslut, uppgöra voter:spropos:n och med densamma till RiksStm inkomma.
I anledn. af tvenne mina motståndares fällda yttranden utber jag mig blott att i största korthet få tillägga den erinran, att jag fästat mig ensamt vid det förhållande, som äger rum i detta fall eller i fråga om meinor.
N:o 5j, utan att inlåta mig i några allm. theorier, hvilkas tillämplighet för öfrigt jag nu således leinnar å sido.
Derjemte får jag äfven fasta uppmärksamheten på den omständighet, att då Hr Cederschjöld uppdragit Constit.- Utsk:s verkningskrets, har talaren förgätit, att det både enligt 56 och 81 §§ af Reg.F. åligger Constit.Utsk. att granska grundlagarna och föreslå förändringar deri.
Jag underkastar emedlertid min åsigt R. o.
Ogerna ser jag mig föranlåten att gå till en ytterligare förklaring; men Gr.
Björnstjerna måste förlåta, om jag från hans omdöme vädjar till allmänhetens, huruvida jag med skäl kan anses hysa revolutionära åsigter, dä jag blott önskar constitutionens vidmagthållande i trotts af alla revolutionära försök, och då jag bekänner den läran, att R.
St. i afseende på grundlagsförändringar verkligen äro ställda under Conslit.Utsk:s förmynderskap, om man ändtligen vill hafva detta ord.
När Utsk. ensamt äger rätt att föreslå förändringar i grundlagen, måste deraf följa, att Utsk. äger den återhållande magt att vägra sin medverkan, då RiksSt:n gå utom sina rättigheter, och att vidtaga den åtgärd, som fordras för alt hindra ett i grundlagsvidrig ordning tillkommet förslags antagande till lag.
Men i öfrigt har jag cj uppträdt som Constit.Utskts försvarare i allt.
Jag tror och har äfven, då dechargefrågan förevar, yttrat den öfvertygelse, att Utsk. gjort orätt, då det upptagit frågor om Konungens rådgifvares ansvarighet i afseende på sådana åtgärder, som tillkommit efter d. i5 Jan. detta år eller under riksdagens lopp; men för det jag ogillar Utsk:s förfarande i denna del, är jag derföre bunden att icke få gifva Utsk. rätt, der det har rätt?
Af de flerfaldiga gånger förnyade öfverläggningarna i likartade frågor med Den ii December f. m. *47 den närvar, lärer R. o. Ad. nogsamt hafva inhemtat, att såten i sjelfva verket är tvetydig.
Det finnes grundlagsparagrapher äfven såväl som praxis både för och emot.
Önskligt vore således, att de värda ledamöter, som hysa stridiga åsigter, ej ville påbörda hvarandra orimliga eller öfverdrifna anspråk.
När tvetydighet i grundlagen finnes, återstår endast att söka utfinna dess mening, utan att förkättra hvarandras åsigter.
För Frih.
Cederslröms och Hr Lagerhjelms påstående talar visserligen 81 §, der det står:
Detta Utsk. (nemi. Constit.Utsk.), hvars pligt det vara skall att grundlagarna granska, äger rätt att hos R.
St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. R.
St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande derom besluta.
Om således meningen skulle tydas endast efter dessa ordalag, hade Frih.
Cederström onekligen rätt, att då Utsk. framlagt ett förslag till grundlagsförändring, skall det ovilkorligen hvila till nästa riksdag.
Jag har i ett föregående plenum visat orimligheten af en sådan behandling, hvad sjelfva saken angår, emedan ett förslag, som R.
St. aldrig gillat, på detta sätt ändock skulle blifva föremål för deras beslut vid en kommande riksdag.
En annan ledamot har äfven gjort samma anmärkn.
Af ordalagen i denna § skulle äfven följa, att det vore utan ändamål, att R.
St. vid första riksdagen toge under öfverläggning, livad Utsk. framställt; det skulle vara nog, att Utsk. en gång yttrat sin mening derom, emedan ingen rättelse eller något ogillande deraf finge af Stånden beslutas.
Men i strid med en sådan behandling står 56 §, der det heter:
Göras i RiksSttns plena emot U tsk:s yttrande a n m ä r k n : r, b I i f v e de, hvilka hvarje R i k s S t. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.
Utsk. åli g— ge då att samtliga RiksSt:ns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjeranka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksSt:ns behandlande anmäla.
F ö rena sig derefter samtliga RiksSt:n om ett ena [landa utlåt., hvite det till slutligt antagande elier förkastande på tid och sätt, som ofvan föreskri fina är o.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de ofri gas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogat, varde Constit.Utsk., genom val af RiksSl:ns plena, till slutlig jerankning förstärkt lill ett antal af tjugu personer af hvarje Stund, hvilka genom samfäld, icke efter Stånd, anställd omröstning skiljaktig liete ma förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåt, livile sedan till R.
St:s af - i48 Den 11 December f. m. görande, som ofva n sagd t ä r. R. o. Ad. finner således, att grundlagen här förbehållit
RiksSttn deras ord i laget.
Det återstår endast att tillse, huru långt deras anmärkntsrätt får sträckas.
Cederström har väl ofta sagt, att denna rätt endast nnginge smärre redactionsförändringar, eommalering och dylikt; men denna förklaring står ej i grundlagen.
Hvar skall då anmärkntsrätten stadna?
Derom har man vid denna riksdag flera gånger tvistat.
Ståndet har dervid visat, att den kan sträckas ända till fullständigt ogillande af Constit.TJtskts förslag, aldenstund man här äfven genom votering förklarat sådana förslag dels obehöfliga, dels icke antagliga.
När nu förhållandet är, att både Constit.- Utsk. och RiksSttn hafva deras ömsesidiga rättigheter i detta hänseende sig förbehållna samt Hr Lefren erinrat oss, att icke ens K. propostr kunna, i fråga om grundlagsförändringar, ovilkorligen blifva hvilande utan Constit.Utskts tillstyrkande vid första riksdagen, så är det klart, att, likasom Utsk. måste hafva tillstyrkt enskild riksdagsmans förslag, om det skall kunna framläggas, emedan det annars tillkommit utan all Ulsk:s medverkan, hvilket vore oriktigt, lika så måste, å andra sidan, förslaget äfven vara godkändt af RiksSttn, emedan de eljest skulle vid påföljande riksdag komma att besluta öfver ett förslag, som förut icke varit godkändt, d. v. s., sorn saknar egenskapen att hafva tvenne riksdagars sammanstämmande mening för sig.
Om det nu lyckats mig att öfvertyga R. o. Ad. derom, att det alltid fordras en öfverensstämmelse emellan Constit.Utsk. och RiksSttn för att ett af Utsk. framsläldt förslag till grundlagsförändring skall kunna blifva hvilande till påföljande riksdag, så torde jag vidare få fästa uppmärksamheten på förhållandet med den särskilda fråga, som nu är under öfverläggning.
Här är händelsen, att det tillägg, Utsk. föreslagit vid 28 :§ Rcg.F., är af tre Stånd godkändt.
Man har således på ena sidan Ulskts tillstyrkande jemte tre Stånds beslut; på andra sidan åter står BorgareStrs mening.
Frågan är således, om denna skall tillintetgöras genom de öfriga tre Ståndens enhällighet.
Sådant kan dock icke ske, enär 56 § Rcg.F. säger, att Utsk. skall sammanjemnka samtliga RiksSt:ns tankar, och det icke kan nekas, att BorgareSt. är ett bland dem.
Befinnas åter oförenliga skiljaktigheter, så skola de, enligt samma §, öfverlemnas till samtliga RiksSt:ns behandling i förstärkt Constit.Utsk.
Detta är just händelsen här; hvadan det visar sig, att Utsk. äfven deruti förfarit oriktigt, att det hänvisat frågan ensamt tili BorgareSt.
På grund af hvad jag sålunda anfört, anhåller jagomåterremiss, i ändamål att Utsk. må uppgöra votertspropos. och lemna BorgareSt. tillfälle att få söka göra sin mening gällande.
I annat fall skulle, om det t. ex. folie Constit.Utsk. in att föreslå upphäfvande af BorgareStts hela representationsrätt, de öfriga trenne RiksStms godkännande deraf vara Sen ii December f. m. »49 tillräckligt för att få det hvilande, utan att BorgareSt. ens ägt tillfälle att sådant i förstärkt Constit.Utsk. motverka.
En dylik behandling lärer It. o. Ad. icke vilja godkänna, och jag hoppas fördenskull, att Ståndet bifaller den begärda återremissen.
Hr Lefre'n har uppgjort en jemnförelse emellan Constit.Utsk:s och Konungens rätt att föreslå grundlagsförändringar, och från detta argument har talaren kommit till den slutsats, att Utsk. här oriktigt förfarit.
Jag återupptager argumentet och tror mig derifrån komma till ett motsatt resultat.
Den värde ledamoten har ur 81 § citerat, huru med en K. propos. om grundlagsförändring förfaras skall, nemi. at.t om Constit.Utsk. tillstyrker densamma, skall den hvila till nästa riksdag, men om Utsk. åter afstyrker den, då må R.
St. genast kunna antingen propos:n afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta; gällande i detta fäll tre Stånds mening, och om två Stånd stadna mot två, deras, som beslutet uppskjutit.
Om nu således
Konungen föreslår uppliäfvandet af 5y §, och Utsk. tillstyrker det, kunna RiksSttns motsatta beslut, äfven om de äro sammanstämmande vid första riksdagen, ej leda till någon påföljd; och samma förhållande gäller om enskilda förslag.
Hr v. Hartmansdorff har yttrat, att' tvenne riksdagars sammanstämmande beslut fordras för antagande af ett grundlagsändringsförslag; men han har härvid förbisett, hvad som nyss i afseende på K. proposrr blifvit utredjt, att nemi. de kunna blifva hvilande, om än samtliga RiksSUn ogilla dem vid första riksdagen.
Hr Cederschjöld har fortfarande fästat sig vid en skillnad emellan orden afgöra och besluta, hvartill jag icke trott, att man skulle återkomma, enär grundlagen öfverallt nyttjar dessa ord såsom synonyma.
Slutligen har Hr v. Hartmansdorff citerat ett exempel om upphäfvande af BorgareStts hela representationsrätt.
Det är icke heller omöjligt, att ett sådant förslag från ett Constit.Utsk. kan inkomma, och det måste då hvila till påföljande riksdagen; men som BorgareSt. naturligtvis är emot förslaget, följer af sig sjelft, att detta
Stånd vägrar sitt samtycke dertill vid denna påföljande riksdag, och frågan är dermed förfallen.
Jag vill för öfrigt ej yttra mig vidare för närvar.; det är tids nog dertill, då frågan återkommer till Utsk., sedan BorgareSt., efter hvad upplyst blifvit, återremitterat den.
Det är anmärkningsvärdt, att vid i8i5 års riksdag antogs sednare inom. i 56 § just för att hindra Constit.Utsk. från den magt, som det förut hade och nu söker att ånyo tillvälla sig.
Jag hade ämnat att till bevis härom uppläsa motiverna för det ifrågavar. tillägget ur dåvar.
Constit.Utskis betänk:n; men jag finner mig uturståndsatt dertill, emedan boken för närvarande lärer vara utlå - Den ii December f. m. nåd.
Jag hoppas dock, att, sedan detta sednare morn. i 56 § blifvit antaget, vingarna på Constit.Utsk. skola vara så stäckta, att det förnyade försöket skall misslyckas.
N:o återremitterades.
Vid förnyad föredragning af Constit.TJtskrs d. 4 dennes på bordet lagda memor.
N:o 58 i anledn. af återremisserna på memor.
N:o 4° med förslag, som åsyfta Tryckfr.förordnts återbringande till dess ursprungliga skick, Lief samma memor. ånyo lagdt på bordet af Hrr Strussenfelt, Adolph Ludv., och von Hartmansdorff, Aug.
Ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs d. 4 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
Pf:o 4^ i anledn. af gjorda anmärkntr vid betänk.
N:o 29, ang:de stora sjötullsbevillningen.
Boye, Fredr., anhöll, att detta utlåt, ytterligare måtte få hvila på bordet.
Frih. Boye, Ludv., förenade sig i denna begäran.
Äfven jag anhåller, att betänk. må få hvila på bordet, men derjemte, att propos. må framställas, det detta mål må förekomma först i nästa plenum, hvarintill jag hoppas, att den tableau, BevillntsUtsk. till lättnad vid frågans pröfning uppgjort, skall hinna inkomma från Exped.Utsk., hvarest'"densamma, i ändamål af tryckning, befinnes.
Uppå propos. af H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, beslöt R. o. Ad., att Bevilln.Utsk:s utlåt.
N:o 4^ borde blifva det första mål, som i nästa plenum förekomme.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskts d. 4 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 163 öfver Hr F. L.
Rosenqvists motion om upphäfvande af 4
Lades till handkna LagUtsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda memor.
N:o 164 i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 13 r öfver väckta motioner om upphäfvande af lagens stadgande, ang:de qualificerade dödsstraff och afskaffande af andra sätt för verkställande af dödsstraff, än halshuggning, och N:o i38 öfver väckta motioner örn upphäfvande af K. brefvet d. 17 Oct. 1778, ang:de förekommande af barnamord.
Då nu ånyo föredrogs LagUtsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o i65, i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos. till R.
St., ang:de ändring i 5 cap. 1 § Missg.b:n, sorn ock de i sammanhang härmed väckta motioner, blef Den ii December f. m. samma betänk, ånyo lagdt på bordet af Hrr Strussenfelt, Adolph Ludv., samt Bogeman, Joh. Ludv.
Företogs till pröfning Constit.Utskrs d. 8 dennes på bordet lagda niemor.
Nro 5g i anledn. af återremiss af memor.
K:o 4i , med grundlagsändringsförslag, åsyftande riksdagsförhandlingarnas ordentligare gång. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas.
Utskrs yttrande i anledn. af irsta förslagspunk te n.
Då återremiss vidtogs af det förra betänk, i ämnet, innefattade den gemensamma tanken, alt Ulsk. malte föreslå ändringar i uppgifterna och benämningarna å Ulsk. uti de §§, hvari sådant, i anledn. af den ifrågavar. reorganisationen af åtskilliga Utsk., kunde finnas nödigt Utsk. har ock iakttagit det sålunda anmärkta; men i ett fall synes Utsk. hafva gått något långt, enär Utsk. inkommit med ett nytt förslag, hvaröfver Stånden icke förut haft tillfälle att yttra sig, men som nu directe i sammanjemnkningsform underställes.