Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man vill härvid så gerna påstå, att Riksens Ständer garanterat denna 5 procents ränta, hvarom något beslut likväl icke kan företes, och man synes aldeles vilja glömm8,att octroijen innehåller, att denna ränta skulle erläggas af Bolagets egna medel och att således, då Bolaget, efter det ActieCapitalet blifvit användt, icke vidare äga några egna medel , ränteberäkningen af sig sjelf måste upphöra.
Antingen måste det föreslagne ökandet af ActieCapitalet med 20 procent, betyda något , eller betyder det intet.
Betyder det intet, vet jag icke hvad det är värdt att tala derom.
Betyder det åter nå«j got, så innefattar det en eftergift af de förmoJ ner Staten förbehållet sig för sine bidrag till Canalen, och då hemställer jag, om det finnes något skäl, att eftergifva dessa förmåner i etl 6tund, då nya bidrag af Staten tili Canalarbetet fordras.
Man talar om den förlust, CanalBolaget gjort derpå, att det förlorat rättighet till
Disconts drifvande, och kallar denna rät - 3o8 Den 6 Augusti e. m. tighets återkallande ett Contractsbrott å Statens Bida- Jag får härvid erindra, att det contract, som med Bolaget blifvit ingånget, eller octroijen innehåller, att Canalen skulle byggas af Bolaget med dess egne medel.
I samma stund detta af Bolaget icke fullgjordes, isamma stund var äfven Contractet å Bolagets sida brutet, och Riksens Ständer hade kuonat återkalla alla de förmoner som blifvit Bolaget beviljade.
Det var redan år 1815 , som Bolaget fanns oförmöget att sjelf fortsätta Canalarbetet, utan Statens hjelp påkallades och erhölls.
Det oagtadt fick Bolaget icke allenast bibehålla sina förmoner, utan erhöll äfven nya genom ökadt Discontcredit.
Likväl biet Bolaget, utan att någon åtgärd af Riksens Ständer finnes vidtagen som dertill föranledde , satt utur stånd att sjelf göra rätt för sig.
Nu tyckes man vilja låta förstå, att om Riksens Ständer icke indragit
Discontoctroijen, hade Bolaget sjelf kunnat utreda sina afiairer.
Jag får härvid erinra, att Discontens skulder utgjorde 4,563,551 Rtdr 34 sk. 3 r:st, och att dess säkra tillgångar, dertill Discontens förskotter till Canalarbetet aldrig lära kunna hänföras, endast voro 3,579.139 R:dr 26 sk. ir r:st, så att en bestämd brist af 984,412 R:dr 7 sk. 4 r:st yppades.
Om nu Bolaget 6kolat fortsätta sin Discontrörelse och i sådant afseende fått bibehålla sin creditivrätt af 1,500,000 Rtdr, så hade likväl af denna summa åtgått ofvannämnde 984,412 Rtdr 7 sk- 4 rtst för att betacka skulderne och dä hade till Discontrörelsen6 fortsättande återstått 515,587 R:dr 40 sk, S r:st.
Med en al - Ven 6 Augusti e. m. deles förstörd credit, lärer det ej vart tänkbart, att något tillskott af enskilda capitaler vidare kunde äga rum.
Räknar man nu, att nämnde 515,000 R:dr utlånas a 6 procent, så lemna de en revenu af 30 900
R:dr; men deremot skulle i ränta på DiscontCreditivet å 3 procent erläggas till Banken 45,000 R:dr, således 14,100 R:dr mera, än Disconten kunde gifva i inkomst*
Huru är det då möjligt att kunna påstå, att Bolaget förlorat något, genom Discontens upp» hörande.
Också hörde man ej under 1818 års Riksdag Bolaget någonsin framställa påståendet att sjelf få utreda sin Discont, utan alla Bolagets framställningar gingo ut på ökade bidrag, ökade anslag, ökade creditiver.
Nu var saken likväl af den vigt, att den fordrade Statens mellankomst.
Å ena sidan framstodo Discontens fordringsägare, sorn med dess förfallne skuldsedlar och löpande assignationer i hand fordrade betalning.
Å andra sidan åter stodo gäldenärerne, hvilka, i händelse af en laglig concurs, ovilkorligen hade måst genast inbetala alla sina skulder, så fort de förföllo, och yrkade att få något anstånd med betalning.
Det visar sig lätt, hvilka följder för landet hade uppkommit, om Riksens Ständer hade lemnat
Disconten helt och hållit åt sitt öde.
Det var derföre nödvändigt att Staten trädde emellan, och genom en lag förekom den hotande allmänna villervallan.
Att dervid icke tillgått uti den fullkomligen lagenligaste form, är sannt; men huru var det väl möjligt, att härvid erhålla ett begifvande af alla, hvilkas rätt var i fråga»
Af s;ne onda ting måste man Den 6 Augusti e, m. välja det minsta.
I allmänhet höres nu ock ingen klagan deröfver, och det torde endast behöfvas, att Riksens Ständer förblifva vid hvad i denna väg sistledne Riksdag beslutades och deribland äfven, att, någon ersättning för Disconten icke kan komma i fråga.
För min del anhåller jag, att, ifall Ridderskapet och Adeln ej skulle finna skäl att genast afsiå Betänkandet, detsamma måtte till Utskotten återremitteras.
Herr Tham, Wollrath; Då jag förmodar att Betänkandet blifver återremitteradt , anhåller jag få göra några anmärkningar vid hvad som blifvit anfördt.
Ibland alla de förslag jag hört huru Götha Canal skall fullföljas , kan jag ej fatta, att något blifvit uppgifvit som innehåller en större misshushållning än det Herr Stråle framstält.
Det är en halfmesur att endast underhålla de redan påbörjade delar, så att man framdeles må hända kan fullborda arbetet.
Det inleder Staten uti en obestämd omkostnad , sorn man icke vet hvar den skall stanna.
Om man nödvändigt vill upphöra med Canalen , om man ej vill fullborda den , örn man finner detta öfverensstämma med nationens sanna ära och fördel, må man då ej bortkasta små summor, må man ej utbetala ett enda runstycke och ej uppehålla nationen med det hoppet, att kunna fullborda arbetet.
Jag kan således ej bifalla den mesur Herr Stråle föreslagit ; hvilken är den sämsta af alla.
Hvad åter sättet för penningarnes utgörande angår , anhåller jag få anföra, några ord.
Här har Den 6 Augusti c. ni. blifvit sagt, att bidraget till Canalen hittills utgått genom Bevillning.
Grefve von platen och Herr Hjerta hafva så tillräckligt vederlagt detta, att jag med dem blott får förena mig.
En värd Ledamot, som yttrat detta, har ock sagt , att lånesystemet ej borde införas , utan att det vore bättre att summan utgeck genom bevillning.
Det är sannt , att han sedan medgifvit, att det varit genom Bankens gevinst; men detta är icke detsamma, och jag håller mig således vid det förra.
Att genom directa bidrag fullborda Canalen, bör man ej föreslå, ty det går ej igenom ; Om det är meningen , hvarföre då gå omvägar.
Ganska säkert skall deruppå svaras nej af BondeStåndet ; kanske äfven af BorgareStåndet.
Då vöre det så godt att säga att arbetet skall stanna.
Jag öfverlemnar till Utskotten att bedöma, hvilketdera man bör begagna, antingen Bankens vinst, eller lånesystemet; men man må ej omtala sådane medel, som tydligt visa, att man ej vill hafva något verkställdt.
I frågan om de ioo.ooo R:dr , får jag blott äran påminna , att jag trott mig förut hafva uttryckt skälen hvarpå en sådan plan blifvit uppställd, att det är nödvändigt att i år utbetala dessa 100,000
R;dr utöfver de för året anslagne 300,000 Rtdrne , om manvill fullborda Canalen till år igaSjtnen deraf är icke en föijd, att man i alla fall blifver tvungen till en sådan utbetalning.
Jag vill endast hemställa, om det för Directionen varit möjligt, att handla annorlunda.
Vi må - 012 Ben 6 Augusti e. m. ste nödvändigt framlägga den plan ; sorn med minsta kostnad kunde verkställas.
Uti denna plan var det en nödvändighet att beräkna de ]oo.ooo R:dr.
Om vi blott hade uppgifvit en arbetsstyrka svarande mot 300,000 R:dr, och Riksens Ständer nu uti Augusti antagit en annan plan , så hade vi omöjligen kunnat verkställa den, i stället för att, om man nu ej vill antaga den föreslagna planen, det är hjelpt dermed , att de trupper som annars skulle gå hem i October , nu få marcher» i Augusti.
Det är sagt att Staten får länge vänta på åter. betalning af Canalen.
Jag får anmärka, att jag tror detta vara ett på alla sidor oupplöst problem-
Efter den erfarenhet jag haft om dylika inrättningar, så tror jag det vara bäst, att icke på förhand uppgöra beräkningar.
Jag vore kanske en af dem, som i denna väg mäst bordt söka upplysningar.
Allt hvad jag känner bringar mig till den öfvertygelse, att jag skulle vara föga bättre än Charlatanen , om jsg försökte beräkna, hvad ej låter beräkna sig.
Hvsd som visar sig är, att den färdiga delen ej är obrukad, och att den andra delen icke lär blifva det.
Men del är ej så som jag och nästan hvarje Svensk ansett saken.
Vi kunna härom gå tillbaka till Riksens Ständers skrifveleer 1815 och 1818.
Canalen har alltid blifvit ansedd som Statens företag, och Statens bristande tillgångar gjorde, att man sökte införa enskildte delägare i företaget.
Deraf upkom ett Bolag, och sålunda tror jag att största vinsten är den , som Staten skall vinna på andra vägar, än den af directa inkomsteo Den 6 Augusti e, m. 313 ulgjord genom Canalafgift; och den måste blifva mångdubbel , ty jag kan ej tro att någon beseglar Canalen , för det att blott den skall få en inkomst, utan för den nytta de eller Staten deraf skörda; och i följd deraf, är en annan Statens vinst lika vigtig, den, att för Canalens utförande och underhåll bibehålla Bolagets enskilta interesse och åtgärd i saken.
Af detta skäl blef Bolaget förvissidt om räntor för sitt Capital , och tiden skall sanna hela vigten af att bibehålla denna grundsats
Det är betalningen af denna ränta som Actie-ägarne, för att ej minska den contanta tillgången för arbetet, föreslagit att under arbetsåren utgöra , medelst en motsvarande förhöjning å actiernas capital, hvilket jag för min del anser rättare , än den af Utskotten föreslagna utdelning af Canal-inkomsten , som , svår i flere hänseenden att för detta ändamål frånskilja verkets allmänna redogörelse, kan i motsatt fall utgöra en ej obetydlig contant tillgång för arbetet.
Det har blifvit sagt, att Disconten varit för mycket utvidgad.
Detta låter, 60m hade Styrelsen öfver
Disconten öfverskridit sine gränsor , och då, ehuru den saken är förbi , jag ej kan hålla till godo en 6ådan beskyllning; så får jag förklara, att Di-; sconten aldrig blifvit utsträckt till den gräns som var föreskrifven , utan tvertom har Dire ■ ctionen alltid hållit sig långt inom den.
Detta hade blifvit utredt, om den lagliga undersökningen blifvit företagen , som begärdes flere gånger och hvarom Ridderskapets och Adelns Protocoller kunna vittna, Man skulle då hafva fun - Den 6 Augusti e. m. nit, att ej Directionen öfverskrida sine gränsor.
Vidare har man yttrat, att en varning borde hålla mig ifrån hvad man kallar att protestera och då förklarar jag den värde talaren, i full känsla af att vara Svensk, och att vara medlem af en nation sorn har Grundlagar , på hvilka man kan och bör bygga , att ingen varning, ingen hotelse, ingen fara skall hindra mig ifrån att utöfva hvad som är min i Grundlagen förvarade rätt, så att om jag stod en emot 100,000, skulle jag, när jag söker laglig rätt, af känsla för egen och af vårdande pligt för alla andras enskilta och allmänna samhällsrätt, äfven utan allt afseende på nu ifrågavarande ämne , protestera att få tillgodonjuta den rätt som^Svensk
Lag tillerkänner svenke undersåter.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Sedan det nu blifvit upplyst, att Utskottens Betänkande om ytterligare bidrag till Götha Canal, grundar sig på ett anterieust Betänkande, om 3 procents obligationer, för att furnera penningar till canaler, strömrensningar, m. m. och Riks-Stånden dels afslagit, dels återremitterat detta Betänkande; så är det ej lämpeligt att nu företaga till granskning och afgörande Betänkindet om Götha Canal.
Derföre föreslår jag,’ att man låter det hvila , till dess man får se hvid beslut Riksens Ständer fatta om 3 procents obligationerne.
Det är utan ändamål, att discutera om ett bidrag , då man ej vet, hvir man skall få penningar dertill.
Eljest hade jag tänkt, i fall det blef discussion om Den 6 Augusti e, m, 315 Canal bidraget; att låta uppläsa ett anförande, men du anser jag det öfverflödigt, då det ej lär komma till afgörande.
Jag får endast tilllägga , att jag ej kan ingå på den tanka , att bitalia en skuldsättning och tror att utgifvsnde af 3 procents obligationer är för Sverige ett företag, sorn bör uppskjutas till yttersta nödvändighet fordrar det.
Att skuldsätta sig är icke klokt , när man ej är tvungen dertill.
Herr af Uhr, Gmtaf:
Under discussionen hafva tvenne åsigter blifvit yttrade af den beskaffenhet, att jag anser mig böra närmare utreda dem.
Grefve von Platen hsr anfört , att Caoal-arbeten äro af en invecklad natur och utgången svår att beräkna, emedan den beror på beskaffenheten af de lager af jord , berg eller andra ämnen, sorn kunna finnas dolde under jordytan.
Jag har varit i tillfälle att finna och kan intyga huru mycket bekymmer man har vid arbeten som skola bedrifvas under jordytan , men om man skall finna sig berättigad att anse desse betänkligheter vara hufvudsaklig® , så skall det vara vid de localer , der desse hinder kunna vara dolde på 50, 100 a 150 famnar under jordytan.
Då händer ofta , att de största kunskaper och erfarenhet äro otillräcklige att vägleda omdömet ; men då djupet ej är mer än några famnar, så kan ej en dylik invändning göras, emedan man kan på några timmar uppkasta en brunn till detta djup och sålunda finna hvad man söker.
Den andra omständigheten är, att då Directionan och i synnerhet dess Chef genom sine gärnin - 5l6
Ven 6 Augusti e, m. gar visat, huru stora framsteg sådane arbeten i sednare tider gjort, och då Grefve von Platen säkert måtte vara öfvertygad, att hvad vi nu veta är mera grundadt än hvad förfädren visste , så är det oväntadt, att Grefven åberopar våra fordna stora Konungar, som väl i annat kunna hafva varit öfverläg6ne , men hvilka i denna sak mäste hafva varit vida mindre säkre bedömare, och hvilkas autoritet således icke här bör åberopas.
Om man deremot vill tägt kännedom af hvad som nu för tiden erkännes , så kan man läsa von Baaders bekanta afhandling, införd uti Dinglers Polytechnische Journal 7:de Bandet i:sta Häftet, hvarest förekommer en jemnförelse emellan landsvägar, jernvägar och canaler.
Der får man lära , att när varumängden ej betydligt öfverstiger 150,000 Centner, är det med mästa hushållning förenadt, att nyttja vanlig landsväg.
Då varumängden öfverstiger detta , men icke uppgår till 2,000,000, är mästa hushållningen med jernvägar, och först då varumängden går öfver sistnämnde belopp, inträffar det, att det lönar 6ig göra Canaler , då likväl canaler af sådane små dimensioner, som de vanliga i England äro tillräcklige för varutransporten.
Allt efter dessa qvantiteter , bör således nyttan af de olika transportmedel beräknas; en Canal, så stor som Götha Canal, kan ingen varumängd i verlden behöfva; och den nytta man deraf kan beräkna , beror således på huru Stort begrepp man gör sig, om den varumängd, som på Canalen kommer att transporteras.
Hen 6 Augusti c, m, 317 Friherre Anckarsvärd:
Min opinion rörande Götha Canal , har jag redan vid förra Riksdagen yttrat , och då min öfvertygelse härutinnan icke undergått någon förändring, skulle jag anse mig onyttigt upptaga Ridderskapets och Adelns tid, med ett äter upprepande af dessa mina tänkesätt ; jag hänvisar, i anseende till dem , äfven till alla deras meningar öfver ämnet, sorn jag förut biträdt.
Emot StatsObligationssystemet i allmänhet , har jag vid Finance Betänkandet redan lösligen yttrat mina farhågor.
Jag hemställer, huruvida Sverin ges financiella ställning är sådan , att man utan stadga i myntväsendet , utan stadga uti det enskifta Creditförhållandet , kan våga ingå uti ett Stats-lånesystem , som kunde öppna en bana till förstörelse, och till alla de oredor , sorn sluteligen i samhällsskickets närvarande belägenhet kunde blifva ledande till den totala upplösning sorn andra länder framvisat vara följder af de financiella oredorna.
Herr Tham har helt öppet tillagt mig, att blott såsom en omväg för min ovilja emot Götha Canal hafva framställt den öfvertygelsen , att bidragen bor-, de hädanefter som hitintills, uti Bevillningsväg utgöras.
Jag fruktår ej att säga , det den värde talaren mycket misstagit sig om mitt hand^ lingssätt, då man kanske vid många tillfällen med mera rättvisa förebrått mig, att företrädesvis hafva begagnat den aldra rakaste vägen vid mine tankeyttringar, och detta ej alltid med afseende å den verkan, som det mera ovanliga ljudet kunnat åstadkomma , å mera ömtålige hörsel-organer.
Jag har redan långt Den 6 Augusti t. m. före detta yttrat , huru jag icke anser Götha Canal vara af en så allmänt erkänd nytta, hvarken nu eller för framtiden , att jag i och för detta arbetets bedrifvande skulle kunna tillstyrka en skuldsättning, hvarigenom den närvarande generationen skulle på de efterkommande öfverflytta hela tungan af sine missräkningar, af sine misstag, af sin fåfänga och af sin lättsinnighet.
Jag tror för min del , att det är mera moraliskt ädelt, mera dygdigt, att uteslutande uppoffra oss sjelfve till ett lidande, som vi påfört oss genom vår egen obetänksamhet : jag tror således, att det är mera pligt— enligt, att vi, medelst egna uppoffringar, medelst inskränkning uti våra njutningar, medelst från oss directe utgående skatte-bidrag, till den grad vi pröfva nödigt , fullfölja detta så kallade storverk , som då först och sedan vi genom egna krafter fulländat det, kan komma att af efterverlden vinna en beundran , som icke blifver delad af förebråelsen , att till efterkommande hafva öfverlemnat omsorgen , att betala den närvarande tidens ärelystnad.
En kommanda generation skall, om vi sjelfve be-' tala våra misstag , endast kunna förebrå oss , att icke mera verksamt hafva bidragit till samhällets förkofran , den skall åtminstone icke då kunna tillvita oss, att, genomen efterlemnad Statsskuld, äfven för efterkommande hafva stängt möjligheten , att, genom öfverskottens användande uti den enskilta rörelsen , kanna arbeta på ett stigande till välmåga; att Götha Canal är ett företag, som alldeles öfverstigit Sveriges krafter att utföra, torde nu mera en - Den 6 Augusti c, m. 3'9 däst bestridas af ett ganska ringa antal bland oss.
Jag finner mig ingalunda öfvertygad , att Staten till Götha Canal, står uti ett sådant förhållande af skatt skyldig, som man vid förra Riksdagar och äfven nu å nyo synes vilja förfäkta; man skulle snart kunna tro, det vara ett uteslutande prrcrogatif för Götha Canals förfäktare , att. genom blotta påståenden, vinna framgång för sina meningar, och af denna art, synes mig vara det fortsätta påståendet, att byggnads-bidraget hitintills icke kan anses hafva genom bevillning utgått, då bidraget likväl directe ifrån Banken blifvit förskutet.
Jag försmår att upptaga tiden med en bevisning af hvad jag anser vara så solklart , att det icke behöfver bevisas.
Det är för mig icke något nytt, att här höra åberopas, huru förslagens felaktighet icke får tillräknas någon; huru denna omständighet på intet vis får tagas i beräkning vid granskningen af hvad som föranledt Riksens Ständer, att, ifrån första början, inlåta sig uti företaget.
Det är för mig icke något nytt, att här böra yttras, huru Canal-Bolagets privilegier af Riksens Ständer blifvit våldförde, huru Staten slutat ett formeligt Contract med Bolaget, och huru, med ett ord , alla skyldigheter äro på Statens sida och rättigheten för den enskilta representanten, att med bibehållande af goda afsigter och ren patriotisk känsla motsäga nyttan och vigten af Götha Canal med möda medgifven.
Det är för mig icke något nytt, att höra yrkas , det Riksens Ständer , snart sagt , äro förbundne att gå Götha Canal Bolags önskningar och 320 Den 6 Augusti e, m. beslut till mötes , utan minsta afseende å de blifvande följderne.
Hvad den ifrågavarande Götha Canal Bolagets protest vidkommer , så torde det vara möjligt, att jag för tidigt Omnämnt densamma, och att jag bort använda detta argument, uteslutande vid frågan om den af Götha Canal Bolag affordrade fern procents räntebetalningen för dess gjorde inbetalningar å Actieteckningen , och skall jag sålunda rätta mig, att jag nu på det högsta bestrider bifall till denna Bolagets fordran.
Hvad åter vidkommer, att jag vidrört denna protest; så anser jag mig fullkomligt hafva besvarat Herr Grefve von Flåtens alla anmärkningar deremot, genom mitt åberopande af det sätt, hvarpå Styrelsen upptog och behandlade denna sak.
Det förundrar mig högeligen , att den ädle Grefven, såsom sjelf Ordförande i Constitutions-Utskottet, nu låter påskina en möjlighet af ett Styrelsens lagstridiga förfarande vid detta tillfälle; I fall den ädle Grefven, med stöd af Grundlag och öfrige Lagar, funnit Styrelsen hafva vid detta tillfälle inkräcktat å Svensk manna rätt; så hade det utan tvifvel varit ett tillfälle för utöfningen af en billig rättskänsla, äfvensom som för pligten , att inför Riksens Ständer framställa Konuugens rådgifvare såsom skyldige till det ansvarsfullaste af alla möjliga misstag; men då detta icke skedt så måste ConstitutionUtskottet anses hafva delat Styrelsens tankar och åsigter öfver ämnet; och jag bör enskilt tillägga , att jag näppeligen är i tillfälle, att åberopa någon händelse, der Den 5 Augusti e, m, der folket*så enhälligt gillat, samt nied nöje och särdeles tillfredsställelse hyllat Regeringens åtgärd, som då Representationens värdighet och Svenska folkets rätt på ett så kraftfullt sätt af Styrelsen beifrades.
Huruvida min påminnelse om denna sak , verkeligen förtjenar de tillvitel-j ser, som af den ädle Grefven blifvit framställde, må andra afgöra; äfvensom, om man med iagtagande af rättvisa och billighet, kan före-i brå mig , att hafva försvarat en inskränkning uti Svensk mannarätt, som man, efter den värde talarens mening , en gång skulle finna an-! ledning att begråta , och jag tror mig trygfc kunna påstå , att den ädle Grefven mycket misstagit sig uti sine tillämpningar å mitt yttrande.
Herr Grefve von Platen har sagt , att det ännu är ett oupplöst problem , huruvida Götha Canal kan komma att återbetala de sto<i ra kostnader, som å den blifvit använde, titan att vara Charlatan och utan frugtan , att vid detta tillfälle, sorn sådan blifva bedömd, tror jag mig bestämdt kunna påstå , att Götha Canal aldrig hvarken i ett eller annat afseende kan komma att till Staten återgälda de erhållne lånebidragen.
Jag tror likväl, att dS man så långt framsläpt detta arbete , det icke nu vore lämpeligt, att alldeles afbryta det,1 och torde denna min mening äfven få lända till ett bevis , huru mycket man misstagit sig; då man gått mitt yttrande i förväg, och tilllagt mig att blott till en omväg för Canalarbetets inställande , hafva yrkat bidragens utgörande Riddy o. yld.
Fröt. VII.
S2« Ben 6 Augusti <*, m. genom Bevillning, jag inser visserligen huru Herr Stråles förslag vore det mäst ändamålsenlig» , för att tillfredsställa Svensk* folkets närvarande verkliga oförmåga , att längre forn fara med uppoffringarne för detta företag; men då mycket redan verkställdt arbete, på sådant sätt, skulle komma attgå aldeles förlorat; 6å hemställer jag, om man icke såsom en modification utaf Herr Stråles förslag , kunde fästa tankan vid möjligheten , att bestämma Canalens införande uti sjön Roxen , såsom den gräns , hvil* ken af den närvarande tiden icke borde öfverskridas i Canalens föremål, såsom invärtes communications-medel, vore då till alla delar vunnet; Och jag finner att det vore full anledning afvakta verkningarne deraf, innan man företog Canalens sluteliga öppnande åt Östersjön ; det borde utan tvifvel snart visa sig, om den färdiga Canalen till betydlig mon lifvade rörelsen och ökade industrien, om Fabriksidkande , Köpingar och Städer å Canalens Strander komme att uppväxa, i hvilket fall, Canalen sjelf, utom all tvifvel, skulle komma att frambringa nödige medel till Canalens fullbordan , i fall den uti tidernas tider af den erkända nyttan och af det verkliga behofvet på; kallades.
Men om verkningarne af den färdige Canalen icke blifva så tillfredsställande, sorn den ljusare inbillningen framställer dem, ' så tror jag för min del , att det vöre klokt , att åtminstone bestämma en gräns för detta företag, beräknad ä möjligheten för oss, att bestrida den dertill erforderliga utgift.
Jag vill ej vidlyftigt ingå uti dea del af frågan , D’:n (j Augusti e. m. sorn framställer Götha Canal såsom en integrerande del utaf Centrslförsvaret, men jag kan ej athalia mig från att, oaktadt äfventyret, att bedömas såsom alldeles rå och okunnig i det yrke, som varit mitt, här förklara, det jag ingalunda ifrån en sådan synpunkt kan fatta eller förstå de , äfven i sådant afseende , ofta framställde fördelarne af Götha Canal.