Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera må afsägelse icke ega rum, utan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan hos Landtm, och pollettens återlem - 172 Den 26 November f. m. nande, hvarmed en på sednare sättet afgången ledamots utöfning af riksdagsmannarätt för den riksdagen upphör.» Om R. o. Ad. afslår Hr Adlersparres begäran, blir således följden, ej att Hr Adlersparre blir förlustig sin riksdagsmannarätt, utan Hr Adlersparre eger att välja på att förlora denna rätt eller att stadna qvar i Utsk:t.
Hvad Hr Tornerhjelms yttrande beträffar, så anser jag mig böra nämna, att min mening ej är att precist för hvarje gång någon afsägelse kommer i fråga framkalla diskussion.
Detta lall är, såsom jag förut nämnt, af olika beskaffenhet med det, som vid sednaste plenum förekom, och jag önskade blott inhemta R. o. Ad:s tankar vid möjligen förekommande olika fall.
Skulle någon afsägelse utan grundade skäl förekomma, ämnar jag fortfarande begära afslag å densamma; och närmaste följden, om afsägelse!) ej bilölles och polletten inlemnades, blefve den att en annan och möjligen mera verksam ledamot af ätten då uttoge densamma.
Jag är redan förekommen af Hr von Francken; min mening var endast att, i anledning af ett yttrande utaf en föregående talare, uppläsa Riddarh.-Ordnms 23:dje §.
Jag har endast begärt ordet, för att nämna, att om en Utslcs-ledainot eller suppleant skulle hafva så många enskilda angelägenheter att han behöfde lemna riksdagen, så stadgar vår grundlag uttryckligen att han kan få 3 veckors ledighet, och han kan således begagna denna tid för att ombesörja sina enskilda angelägenheter.
Lika med Hr von Francken, anser äfven jag, att det i princip vore ganska önskvärdt om Utskm voro besatta med personer, som stadnade, så länge icke tvingande omständigheter föranledde dem att afsäga sig sin plats; härmed vill jag dock icke bafva sagt, att hvar och en, för att få sin ansökan bifallen, skall inför R. o.
Ad. göra sin biografi eller framlägga en kontrabok eller något i den vägen, såsom en värd talare, Hr Tornerhjelm, velat påstå; men nog bör man kunna fordra att bär, liksom i allmän lag redan finnes stadgadt, fullt giltiga, lagliga skäl för bifall till en afsägelse böra kunna framläggas; eljest blir ju stadgandet i grundlagen om att
Ståndet skall besluta öfver en ledamots anhållan att få med bibehållen riksdagsmannarätt afsäga sig sin plats i Utsk. etc., blott såsom en tom formalitet.
Hr von Franckens mening är visserligen icke att, som en talare förmodat, vid hvarje dylikt tillfälle framkalla en diskussion f detta ämne, och att Hr von Franckens upptagande af denna fråga varit obefogad, kan jag åtminstone icke finna.
Hr Cederschiöld, Rob. Theofr.:
Syftningen med Hr von Franckens yrkande är otvifvelaktigt god, nemi. att fortfarande under riksdagen få Utskm besatte med ledamöter.
Men jag befarar att ett sådant yrkande kan hafva en helt annan följd.
Den 26 November f. m. 173
Om nemi. hans åsigt kommer att tillämpas, så att ingen person under riksdagens lopp får afsäga sig en plats såsom Utsk:s-ledamot, utan att tillika upphöra att vara riksdagsman, så kan detta möjligtvis leda till den påföljd, att lt. o. Ad. icke mera skulle kunna utöfva sin representations-rätt.
Ty det vore icke omöjligt, att mången, som kunde vara lämplig att åtaga sig en ledamotsplats i Utsk., skulle vägra att mottaga densamma, om han visste att han icke under riksdagens lopp skulle få göra en sådan afsägelse.
Man bör likväl besinna, att R. o. Ad:s ledamöter icke, i likhet med representanterne i de andre Stånden, uppbära någon aflöning för utöfvandet af detta kall.
Vid sådant förhållande synes mig, att man bör vara tacksam derför att skicklige personer vilja åtaga sig de mödosamma befattningarne i litslen.
Ty om man redan i början tvingade dem att afsäga sig dessa platser, skulle den vådliga löljden lätt kunna inträffa, att R. o. Ad. icke skulle kunna få dessa platser besatte.
Jag yrkar derföre att R. o. Ad, måtte bifalla Hr Adlersparres nu gjorda framställning.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fullbordad, samt Ilr Gr. o.
Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag på Hr Adlersparres förevarande Mern., framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till detsamma, och då dertill svarades starka ja, blandade med nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Till förekommande af diskussion i detta ämne, föreslår jag, huruvida det icke kunde vara lämpligt, att R. o. Ad. uttalade sin önskan att de, som icke hade laga förfall, bibehölle sina platser.
Jag tror detta vara sättet att för framtiden undvika en sådan diskussion och förmå dem, sorn icke hafva särskild orsak att afsäga sig sin plats, att qvarstadna.
Hetta förslag begärdes på bordet.
Ehuru det icke kan vara angenämt, att, efter den diskussion, som nu försiggått, begära tillstånd att få afsäga sig sin plats inom Utsk., vill jag dock begagna detta tillfälle till en sådan afsägelse.
Denna min ansökan anser jag mig skyldig att något motivera.
Då jag af Elektorerna kallades att vara ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, var jag redan af tjensteåiigganden bunden vid hufvudstaden, och jag hoppades att det af Elektorerna mig lemnade förtroende skulle låta förena sig med min förutvarande befattning.
Förhållandena hafva sedermera så förändrat sig, att jag finner detta omöjligt, och det är anledningen, hvarför jag nu vågar hos R. o. Ad. framkomma med begäran, 174 Den 26 November e. m. att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara ledemot af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t; underkastande mig det beslut B. o. Ad. öfver mig han behaga fatta.
Sedan propos. på bifall till denna begäran blifvit framställd och besvarad med många ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Hr Rosensvärd och en suppleant i Bevilln.-Utsk:t efter Hr Adlersparre.
Hr Åke rman, Fredrik, uppläste en motion, N:o 63, ang:de reorganisation af R.
Anckarsvärd, Carl Henrik, afgaf en motion, N:o 64, ang:de en underdånig anhållan hos K.
M. om utarbetande af ett fullständigt förslag till Riksakt m. m.
Denna motion blef på många ledamöters begäran bordlagd. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. nära 3 e. m.
Onsdagen den 26 November 1862.
Hr Reutersvärd, Patrik Oscar, uppläste en motion, N:o 65, ang:de förbud för landthandlare att sälja bränvin eller andra spirituösa drycker.
Remitterades till Bevilln.-Utskrt.
Den 26 November e. m. 175 Frih. Raab, Carl
Adam, afgaf en motion N:o 66, om revision af gällande tulltaxa.
Remitterades till Bevilln.-Utsk:t.
Hr Ehrenborg, Richard Michael, väckte en motion, N:r 67, angtde ändringar i gällande bevillnings-stadga.
Hr Ehrenborg väckte vidare en motion, N:o 68, ang:de bränvinsafgifternes ingående till statsverket.
Hr Ehrenborg afgaf slutligen en motion, N:o 69, om upphäfvande af K. Förordningen d. 8
Maj 1849, angule sättet för kungörelsers uppläsande i kyrkorna.
Hamilton, Malcolm Walter, afgjf en motion, N:o 70, ang:de ändringar i bevillnings-stadgan m. m.
Hamilton afgaf vidare en motion, N:o 71, ang:de fullmakters, konstitutorialers m. fl. handlingars befrielse från stämpel.
Hr von Knorring, Erik Oscar, uppläste en motion, N:o 72, ang:de pension åt frami.
Postinspektoren Axel Fabian Tinnerhohns enka, Johanna Brigitta Tinnerholm, född Edlund.
Hr von Knorring afgaf vidare en motion, N:o 73, ang:de pension åt Majoren August Hahr.
Den af Hr von Knorring upplästa motion om pension åt Majoren Hahr tager jag mig friheten förorda.
Under många år har jag varit i tillfälle att bevittna det arbete, Major Hahr nedlagt på utarbetandet af det utaf motionären omnämnda karteverk, hvilket är af stor vigt för det allmänna.
Då hans syn på sednare tider lidit så mycket, att han numera med svårighet kan sysselsätta sig med kartarbete, och dessutom för utgifvande af nämnde arbete måst ut - 176
Den 26 November e. m. gifva en ej obetydlig förlagssumma, tror jag det vore billigt att R.
St:r beviljade Majoren Hahr, såsom ett erkännande af hans för fäderneslandet nyttiga verksamhet, en pension till det belopp, motionären föreslagit.
Sedan öfverläggningen förklarats afslutad, remitterades motionen jemte yttrandet till Stats-Utsk:t.
Slutligen afgaf Hr von Knorring en motion, N:o 74, ang:de löneförbättring åt K.
Lif-bevärings-regementets Officerare m m.
Hr Lannerstjerna, Adolf, afgaf en motion, N:o 75, ang:de pension åt Fältkamereraren Olof Gustaf Ahlborg.
Hr von Koch, Nils Samuel, väckte följande motioner, nemi.:
N:o 76, ang:de utvidgad näringsfrihet jemte förslag till ändring af åtskilliga §§ i Handels- och Handtverks-ordningarne samt upphäfvande af några stadganden uti 2—7 kap. af Handelsbaden.
N:o 77, om ändringar i Förordningen, ang:de bränvins försäljning.
Remitterades till Revilln.-Utsk:t.
N:o 78, ang:de tilldelande af ett årligt arfvode åt Rektor P. A.
Siljeström.
Hr von Hedenberg, Ludvig August, uppläste följande motioner, nemi.:
N:o 79, ang:de anvisande af medel för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation; och N:o 80, ang:de låneunderstöd för fullbordande af en brobyggnad öfver Umeå-elf.
Båda motionerne remitterades till Stats-Utsk:t.
Den 26 November e. m. 177 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, väckte följande motioner, nemi.:
N:o 81, ang:de ändring i §:n 7, mom. 2, af gällande bevillnings-stadga.
Hemitterades till Bevilln.-Utsk:t.
N:o 82, om tillägg uti bevillnings-stadgan.
Frih. Wrede, Fabian Casimir, uppläste en motion, N:o 83, ang:de ändring i K. Förordningen d. 13 Juni 1800, i fråga om beståndet af arrende- och landtbo-kontrakter om arfvejord.
Hemitterades till Lag-Utsk:t.
Cederström, Rudolf, uppläste följande motioner, nemi.:
N:o 84, ang:de förhöjning af den åt Öfversten m. m. Gr. Adolf Eugéne von Rosen tilldelade pension.
N:o 85, om förändrad lydelse af 23:dje §:n i K.
Förordningen, ang:de inteckning i läst egendom d. 13 Juli 1818.
Remitteredes till Lag-Utsk:t.
N:o 86, ang:de underdåning hemställan till K.
M. om hållande af tre årliga häradsting i Wermland.
N:o 87, ang:de förhöjning af den åt f. d.
Landssekreteraren Olof Henrik Förberg beviljade pension.
Hr Bergenstråle, Alexander, uppläste en motion, N:o 88, ang:de ändringar i gällande bevillnings-stadga.
Sprengtporten, Jakob Wilhelm, afgaf en motion N:o 89, ang:de ändringar i bevillnings-stadgan.
Remitterades till Bevilln.-Utsk:t. H. I.
12 178 Don 26 November e. m.
Hr von Krusenstjerna, Edvard, väckte en motion N:o 90, ang:de fyllandspensioners tilldelande åt de före år 1858 med pension afgångne militäre enbets- och tjenstemän.
Frih. Hermelin, Fredrik, uppläste följande motioner, nemi.:
N:o 91, ang:de skyldighet för postverket att ansvara för s. k. lös-postväskor.
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. N:o 92, ang:de anslag till inrättande af en särskild profession i national-ekonomi vid universitetet i Upsala.
Remitterades till Stats-Ut.sk:t. Gr. Taube, Henning Edvard, uppläste en motion, N:o 93, om tillägg till 5:te §:n i K. Förordnm d. 11 Juli 1862, ang:de allmänt ordnande af presterskapets inkomster.
Hr von Möller, Peter, väkte en motion, N:o 94, ang:de ändringar i gällande lego-stadga.
Med anledning af ett yttrande, ang:de s. k. tjenstehjons-böcker, uti Hr von Möllers nu afgifna motion, föranledes jag att begära få fästa det Utsk:s uppmärksamhet, dit Hr von Möllers motion torde blifva remitterad, på upptagandet af frågan om s. k. tjenstehjons-böckers införande, i stället för de nu brukliga lösa oriofssedlarna.
Redan, sorn jag vill minnas, under 1847—48 årens riksdag tog jag mig friheten väcka motion om dylika tjenstehjonsböcker, i likhet med dem, hvilka uti Danmark redan en lång tid förut begagnades och af hvilka jag då aflemnade ett exemplar.
Dessa på Danska »boger for tienestetyvende» hafva befunnits åstadkomma både en tillbörlig kontroll och ett gagnande skydd för så väl tjenare, som husbonde.
Jag önskar dylika tjenstehjons-böckers införande; samt anhåller att detta mitt anförande, utan att betraktas såsom någon ny motion, måtte få åtfölja Hr von Möllers motion till Högh Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef motionen jemte yttrandet remitterad till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:t.
Den 26 November e. m. 179 Hr von Mentzer, Carl Fredrik, uppläste en motion, N:o 95, ang:de anvisande af medel till ersättning af de Vestgöthadals regementes befäl och underbefäl tillskyndade kostnader för flyttning af åtskillige byggnader från gammal till ny mötesplats.
Remitterades till Stats-Utsk:t. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, uppläste en motiou, N:o 96, ang:de underofficerares och manskaps befordrande till de i K. Förordnm d. 29 Oktober 1752 uppräknade eller andra dermed jemförliga tjenster.
Cederström, Thure, väckte en motion, N:o 97, ang:de statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Archiatern Carl von Linné.
Cederström afgaf Vidare en motion N:o 98, ang:de pension åt f. d. Öfversten, Frih. Carl Otto Mörner.
Cederström begärda pension till den mest framstående af, så att säga, 1810 års män, Frih. Carl Otto Mörner, synes mig i allo behjertansvärd.
Genom Hemliga Utskottets vid val-riksdagen 1810 uti Orebro nyligen, efter mera än 50 år, offentliggjorda förhandlingar har vunnits den säkraste bekräftelse på sannfärdigheten af de förut allmänt i omlopp varande berättelser om den framstående del försynen låtit den unge Löjtnanten Frih. Cari Otto Mörner ega uti nämnde thronföljareval.
Med sitt vackra dubbla syfte, att söka betrygga den vördnadsvärde 81 år gamle, svårt blesserade, krigarens sista dagar, och att. å nationens sida, ehuru sent, belöna den unga mannens, till de förenade rikenas lycka, med framgång krönta dristiga handling vid thronföljare-valet 1810, — innebär motionen derjemte en nationel gärd af tacksamhet för allt det goda, landet sedan 3:ne generationer åtnjutit under dynastien, grundad af Konung Carl XIV Johan.
Instämmande uti motionen lika varmt, som vördsamt, anhåller jag att detta mitt yttrande måtte få åtfölja densamma till Högh Stats-Utsk:t.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos., blef motionen jemte yttrandet till Stats-Utsk:t remitterad. 180 Den 26 November e. m.
Arm felt, Magnus, uppläste följande motioner, nemi.:
N:o 99, om antagande af ett lagstadgande rörande klander å arfskifte; N:o 100, om antagande af ett tillägg till Ärfda-balkens 16 kap. 3 §:n, i fråga om inbördes testamente; och N:o 101, om utfärdande af en förklaring utaf K. Förordmn d. 20 November 1845, ang:de handel af lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva.
Alla dessa motioner remitterades till Lag-Utsk:t.
Hr Heijkenskjöld, Carl Johan Eduard, uppläste en motion N:o 102, ang:de fördelning af kostnaderne för sjösänkningar, der qvarnverk icke finnas att ändra eller utrifva.
Anmäldes och bordlädes följande från Utsk:n inkomna Mern. och Utlåtm, nemi. från Konstitutions-Utskottet:
N:o 3, med ytterligare uppgift å hvilande förslag till ändringar i grundlagarne; Stats-Utskottet: N:o 6, ang:de godtgörande af Hr Lantmarskalkens och Hrr Talmäns riksdagskostnader; N:o 7, ang:de förskott å aflöningen för den hos Riks-St:n och Utsk:n anställda betjening; N:o 8, i ani. af K.
Skrifvelse, ang:de eftergift af återstoden å ett staden Cimbritshamn meddeladt hamnbyggnadslån; N:o 9, i ani. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse, ang:de Markaryds församlings befrielse från skyldigheten att betala återstoden af det för dess kyrkobyggnad från Riksgälds-kontoret utgifna lån; N:o 10, ang:de remiss från Borgare-St. af K. M:s Nåd.
Propos., rörande den allmänna beväringen; N:o 11, med återlemnade af en inom Bonde-St. väckt motion, rörande underhållet af allmänna lands- och häradsvägarne; Bevillnings-Utskottet: N:o 1, ang:de tillökning af Utsk:ts tjenstemanapersonal; N:o 2, i ani. af väckt motion om närmare bestämmelser i afseende på folkskoleafgiflens utgörande; Den 28 November f. m. 181 Lag-Utskottet:
N:o 2, i ani. af verkställd granskning af R.
St:rs Just.-orabudsmans embetsförvaltriing från sednaste till innevarande riksmötes början; N:o 3, i anledning af remiss utaf K. M:s Nåd.
Propos., ang:de ersättning till domare och målsegare i de fall, då flere härader hafva gemensam tingstad i brottmål; Riddarhus-Utskottet: N:o 3, i ani. af Hr Frih. Stjernstedts, Johan Wilhelm, motion, angtde bänkmannavalens afskaflfande. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ 11 e. m.
Fredagen den 28 November 1862.
Justerades 0 prot.-utdr. för d. 26 dennes och pleni-prot. för d. 15 dennes f. och e. m.
Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s d. 26 dennes på bordet lagda Nåd.
Propos., om anskaffande af medel för jernvägsbyggnader.
M:s den 26 dennes bordlagde Nåd.
Propos., ang:de statens jernvägsbyggnader.
Till en början anhåller jag att få för Utsk:t påpeka ett par tryckfel i det Betänk., som d. 17 Juni innevarande år afgafs af den sista jernvägskomitén.
Å pag. 6 i Betänkts sednare afdelning, hvilken innehåller 182 Den 28 November f. m. reservationerna, förekommer nemi., rad.
12 nedifrån, ordet förkortas, som skall vara förkastas, och pag. 7 råd.
12 uppifrån står betraktande, som skall vara betraktelserna.
Vidare följer omedelbart efter min reservation en sammanställningstabell, som dock ingalunda tillhör min reservation, utan är uppgjord af en annan ledamot af komitén.
Hvad den Kongl. Proposm nu beträffar, väcker den tillfredsställelse, då K. M. i allmänhet för de flesta linierna fasthållit de åsigter, som varit mest allmänt gällande.
I afseende å linien norrut från Stockholm, hade jag visserligen för min del väntat en annan rigtning föreslagen, men jag får trösta mig dermed, att den åsigt, jag omfattar, vunnit varmt understöd i de särskildta yttranden, som flera af Stats-Rådets ledamöter uti det bifogade prot. afgifvif.
Det har visserligen blifvit sagdt, att den åsigt, till hvilken K. M. nu i Proposm slutit sig, vore omfattad af pluraliteten inom komitén; men om man noga genomgår dennas Betänk., skall man finna, att denna åsigt hyllades egentligen endast af 2 komiténs ledamöter, ehuru den lyckades slutligen vinna en slags pluralitet, derigenom att meningarna voro så splittrade. K. M. framhåller i den Nåd.
Proposm nödvändigheten af att lägga jernvägen så, att den kunde lända till kraftigt understöd för de båda hufvudnäringarne, jordbruket och bergshandteringen.
Jag vågar då påstå, att
Stockholms län har långt större jordbruk och större landtmanna-näringsafkastning än den del af Upsala län, som jernvägen, enligt den nu föreslagna sträckningen, komme att genomlöpa ; och det torde icke kunna vara något tvifvel underkastadt, att ju bergshandteringen skulle mycket mera understödjas genom en bana mellan Upsala och Sala, än genom en väg öfver Örsundsbro och Sevalla.
Man säger att genom den sistnämnda vägen skulle bergslagens produkter få närmare till Stockholm; men jag vågar påstå, att dessa produkter omöjligen kunna bära en så dryg transportkostnad, som för 14 mils jernväg.
Dessa tunga varor måste söka sig fram till närmaste vatten, och de hafva då lättare och billigare kommunikation antingen öfver Gefle eller Westerås samt genom Strömsholms kanal.
Man har vidare påstått att den vestra vägen skulle ega bland innevånarne i det landskap, den komme att genomlöpa, större sympathier än den östra kunde påräkna, och att detta vore bevisadt genom de belopp, som för de båda olika banorna blifvit tecknade.
Jag vågar dock påstå motsatsen.
Af de listor, som till Iv. M. inkommit, finner man nemi., att såsom bidrag för jord-expropriation blifvit å vestra sidan, för 14 mils jernväg, tecknade 115,305 rdr rmt, i hvilket belopp dock är inräknadt värdet af all den jord, som blifvit för ändamålet kostnadsfritt upplåten; då deremot för östra sidan blifvit sammanskjutet, för 6 mils jernväg, ett belopp af 115,358 rdr, utom all den jord, som utan betalning afstås, och hvilket gör, att för denna bana expropriations-frågan redan är lyckligen löst.
Man torde då icke kunna säga, att befolkningen öster om Sigtuna - Den 28 November f. m. 183 fjärden visat mindre intresse än den som hor vester otn samma fjärd.
Man liar också påstått, att den i nåder föreslagna vägen skulle kosta staten mindre.
Så torde dock ej vara förhållandet, ty om. man ställer upp rätt, så finnér man, att linien Stockholm-Orsundsbro-Sevalla-Sala utgör en längd af 11 mil 9,260 fot, och skulle kosta 7,848,390 rdr, h i banan Orsundbro Upsala. .. 2 » 11,600 » » » 1,597,911 » bibanan Sevalla Westerås . 1 » 22,500 » » » 1,088,750 » Summa 15 mil 7,3(i0 fot,med en kostnad af 10,535,051 rdr; under det banan Stockbolm-Upsala-Sala är i längd endast 11 mil 28,600 fot, och skulle kosta 9,222,106 rdr.
Således visar sig en skillnad till den sednare vägens förs del, i våglängd af 3 mil 14,760 fot, och i kostnad af 1,312,945 rdr, hvartill ytterligare kommer expropriationskostnad, som ej behöfver ifrågakomma för den östra linien, 330,000, och minskning i kostnaden för rörlig materiel med 13,500 rdr pr mil eller 83,000 rdr (hvarom jag straxt skall upplysa), då hela sammanlagda skillnaden i kostnad, hvarmed den östra understiger den vestra, uppgår till 1,725,945 rdr, hvilken summa staten då kunde lemna såsom bidrag åt ett enskildt bolag, som ville bygga linien Sala-Westerås, då bolaget i så fall endast behöfde tillskjuta 620,000 rdr för att fylla den enligt tabellen till 2,345,000 rdr beräknade anläggningskostnaden för denna linie, hvilken jag anser böra, såsom varande en bibana, icke af staten sjelf anläggas.
Jag anhåller att bär äfven få påpeka en annan omständighet.
Åtskilliga ledamötar af den sista komitén funno med förvåning, att 1856 års komités beräkningar blifvit af 1859 års komité betydligt förändrade, nemi, för den vestra sidan nedsatta med 1,066,000 rdr, men deremot för den östra med 200,000 rdr förhöjda.
Vid närmare efterforskning fann man emedlertid till en del anledningen härtill vara den, att man för östra sidan för exproprieringen upptagit jordvärdet till 800 å 3,000 rdr tunnlandet, men deremot för den vestra endast till 600 rdr, och för trakten närmast Stockholm till 1,200.
Det är verkligen svårt att begripa, hvarföre jorden på ena sidan skulle stå så mycket lägre i värde än på den andra, isynnerhet då man på samma gång vill förfäkta, att denna trakt, der jorden blifvit beräknad billigare, ändock skulle vara den andra sidan öfverlägsen i odling och fruktbarhet.
Vidare hade man också för östra sidan upptagit den rörliga materielen till 13,500 rdr högre kostnad pr mil. och det var denna förhöjning jag nyss vid min beräkning afdrog.
Att man ansåg den rörliga materielen komma att blifva så mycket dyrare på östra sidan, kunde naturligtvis endast härflyta derifrån, att man på 184 Den 28 November f. m. den banan väntade sig en långt större trafik än på den vestra; och deruti måtte åtminstone icke ligga något skäl att antaga den sistnämnda.
Vidare befanns för östra sidan vara beräknadt 80 tunnland afrösningsjord efter 75 rdr tunnlandet, till 60,000 rdr, men blir endast 6,000 rdr eller 54,000 rdr mindre än hvartill det upptagits.
Om allt detta sammanlägges, så får man för rörliga materielen 83,000 rdr, för minskning i expropriationskostnaden minst 80,000 rdr och för missräkningen å alrösningsjorden 54,000 rdr eller tillsammans en summa af 217,000 rdr, som bör fråndragas kostnaden för östra vägen.
Jag vill för öfrigt icke nu framlägga alla de skäl, som tala för den östra banan.
Om Utsk:t noga granskar befintliga handlingar, som det tvifvelsutan kommer att göra, skall Utsk:t tinna, att denna bana varit från första början påtänkt, lien som först af alla utlade plan till jernvägar här i landet, den engelska ingeniören Sir Konnie, ville draga en bana till Upsala och Sala, ehuru den vägen då alsåge att vidare öfver Westerås sammanbinda Stockholm med Götheborg.
Den komité, som sedan under General Akrells ordförandeskap handlade dessa frågor, förordade en väg norrut till Upsala. 1856 års komité har också förklarat den rigtigaste sträckningen för en nordlig bana vara öster om Sigtunafjärden; det var endast tvenne skäl, som då ansågos tala lör en motsatt åsigt, nemi. dels att, med afseende på möjligheten af fiendtligt infall i landet, det kunde vara vådligt att hafva en jernväg öster om Sigtunafjärden, emedan den då lättare kunde komma i fiendens våld, och dels att den stora jernvägen till Göteborg, som man då tänkte sig norr om Mälaren, skulle blifva betydligt förlängd, om den ginge öfver Upsala.