Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om denna likgiltighet har tillkommit, till följe af det döda i formen eller af andra sammanverkande orsaker lemnar jag derhän, men denna enhet är ty värr i högsta grad beklaglig.
Det vore väl då i sanning icke skäl alt der lif uppenbarar sig, söka förqväfva detsamma utan det klokaste torde vara att genom varsam behandling och billiga eftergifter — såsom t. ex. den ifrågavartde — borttaga anledningarne till de brytningar, som eljest kunna inträffa.
Utsk. säger vidare att ”stora svårigheter utan tvifvel skulle upstå vid tillämpningen” etc.
Det är en olycka att Utsk. icke har kommit lill att närmare utveckla hvaruti dessa svårigheter bestå.
Hade dessa stora svårigheter verkligen förefunnits, så tager jag för afgjordt, att Utsk. icke underlåtit att omtala dem samt icke behålla dem för egen räkning.
För min del kan jag icke finna annat, än om en församling är missbelåten med den nya handboken, så kan hon köpa sig ren gamla, och dermed synes den svårigheten vara undanröjd.
Ar det fråga åter om enskildta personer, så lära de icke underlåta att förse sig med de handböcker, som 'de företrädesvis önska.
Alldeles detsamma kan man säga om katecheserna.
Det vore en fördel, om det funnes flera katecheser, ty då blefve undervisningen i desamma icke så förstockande död eller så litet lifgifvande som nu är förhållande.
Hvar och en som har lust att derom öfvertyga sig, han behöfver icke mer än närvara vid ett kateches-förhör eller gå in uti en folkskola, och om han då framställer Den 1 Juni. 31 en kaleches-fråga, så får lian icke något svar, och sker det någon gång så hör det lill den grad lill undantagen, alt det alldeles icke förtjenar all lagas i betraktande.
Den som vislats i Stockholm och något så när lagit kännedom om liatlvardsundervisningen måste blifva i hög grad bedröfvad öfver de resultater, som visa sig.
Dessa resultater framkallas så väl af föräldrarne, som af barnen.
När hos de arbetande klasserna barnen innehafva den ålder, alt de kunna konfirmeras, hvilken ålder är myckel efterlängtad, så söka, föräldrarne, utan att taga i betraktande kroppens eller säkerligen själens utveckling, så fort som möjligt få dem beredda lil nattvarden, ty då anse föräldrarne sin skyldighet att taga vård om barnet hafva uphört, och barnen å sin sida anse sig, i utbyte emot denna kärlekslöshet, icke vara föräldrarne skyldige någen undfallenhet och visa dem i allmänhet icke annat än sturskhet.
Orsaken till dessa missförhållanden består naturligtvis deruti, att religionsundervisninningen i skolan är högst usel, samt alt presterskapet egnar en så kort tid åt naltvardsungdomen.
Hvad jag nu anfört utgör icke någon öfverdrift, utan det är rena sanningen; och jag skulle kunna framföra mångfaldiga exempel, som jag mycket väl minnes.
En talare har sagt, att det skulle medföra stora olägenheter, om sakramentet emottogs af några personer efter den gamla kyrkohandboken och af andra efter den nya.
Det är visserligen möjligt att någon olägenhet häraf skulle upkomma, men jag hemställer dock, om deL icke är en vida större olägenhet, att personer icke i kyrkorna af presterna emottaga nattvarden, ulan af andra, och sinsemellan utdela den åt hvarandra.
Vi veta med visshet, att sådant verkligen existerar.
Jag har försökt redogöra för åtskilliga af de förmenta olägenheter, som genom bifall lill motionen skulle upkomma, men jag hemställer lill eder, mine Hrr, om det också icke är en betydlig olägenhet för en enskild person alt nödgas göra ansökning hos K.
M. och begära sådant, som han borde tillgodonjuta utan någon framställning, nemi. att hans barn mätte få undervisas efter den gamla katechesen.
Ett sådant besvär underkastar sig icke någon af nyck utan af innerlig öfvertygelse och kärlek om hvad som är rätt.
Man har citerat och anfört de bedröfliga följder, som på sednare tider yppat sig, derigenom att personer blifvit lagförde och undergått borgerliga straff derföre att de genom sina religionssvärmerier upväckt allmän förargelse och stört den allmänna ordningen.
Ja det är också min öfvertygelse alt det är ganska bedröfligt, men jag är långt ifrån alt påstå att det icke kan finnas stora skäl för alt någon gång tillämpa borgerliga straff, dock böra de icke tillämpas förr än det ådagalägges att verklig tredska är för handen, samt under största varsamhet, på det att icke någon må förebära, att borgerliga straff blifvit i oträngt mål begagnade.
Det är och blir en bedröflig sak, att sådant måste komma i fråga; i längden torde det blifva omöjligt att tillämpa dessa straff, ty de skola, på sätt en talare före mig yttrat, mångfaldiggöras i den mån, som R.
St. visa sig mer eller mindre (jag ber om ursäkt att jag nyttjar detta ut - 32 Den 1 Juni. tryck) förstockade i afseende på den andliga lagstiftningen.
Det är en sanning att det är svårt för dem, för hvilka kristendomen äten likgiltig sak, alt inse hvad kärlek och ömhet den åstadkommer uti den själ, der den är lefvande; och ly värr torde del vara så att mångå af dem, som döma i dessa ling äro mer eller mindre, ja kanske fullkomligt likgiltiga för det kristliga lifvel, hvarföre också sådane resultater, som icke bära någon god frukt för samhället, framkallas.
Hvad serskildt angår denna fråga, så må jag säga att jag ganska väl tror mig veta, att inånga tusende medborgare vänta pä att få erfara huru R, St. vid denna Riksdag besluta uti denna för dem vigtiga fråga, och om det visar sig alt en kärlekslöst andefattig och mindre förståndig lagstiftning gör sig gällande, så är jag fullt öfvertygad örn, att öfverträdelse!- komma att ega rum, hvilka genom en klok och billig eftergift hade kunnat förekommas.
Den sorn, lika med mig, älskar den bestående kyrkan, blott med iakttagande af rättvisa, den som önskar att man mätte göra skillnad emellan den dödande formen och den lifgifvande anden, den kan icke annat än lifligt önska, att man icke måtte tillstoppa öronen för deras upmaningar, hvilka i saken hafva någon kännedom.
Det är på dessa skäl och utan afseende derpå alt 3 Stånd, såsom uplyst blifvit, afgjort frågan, som jag yrkar ålerremiss, på det att Ståndet måtte frigöra sig från ansvar för uraktlåtenheten alt göra så billiga medgifvanden, sorn de, hvilka här äro i fråga.
Då Utsk. i sina moliver öfver delta Betänk, synes mig hafva kommit till den slutsatsen att samvetstvång vore lämpligt, och dä jag för min del icke gillar denna åsigt, så hemställer jag att, enär Betänk, efter all sannolikhet icke blifver återremitterad!, R. o. Ad. måtte, med ogillande af de utaf Utsk. anförda motiver, lägga Betänk, till handlingarne.
Det torde väl vara obestridligt, att om en församling eller menighet tycker mera om de gamla andaktsböckerne än de nya, så lärer väl detta lycke icke rättas genom lagbud.
De bibehålla dem i alla fall.
Om man nu kan tillfredsställa dem dermed alt-de få begagna de gamla böckerne, så synes mig icke Svenska kyrkans bestånd derigenom äfventyras och skulle den komma på obestånd, så lärer hon väl icke uprätthållas genom några straffbestämmelser.
Jag anhåller att, i händelse Betänk, icke varder återremitterad!, R. o. Ad. behagade, med ogillande af de utaf Utsk. anförda motiver, lägga ifrågavande Betänk, till handlingarne.
Liljencrantz deruti, att en högre andlighet än som nu eger rum vore önskvärd.
Han har ganska förtjenst fullt utvecklat detta ämne, men jag kan icke inse att det hörer till den fråga, som nu är under öfverläggning, ty detta andliga lif mätte väl egentligen icke hvila derpå, om den nya eller gamla katechesen begagnas vid nattvardsundervisningen.
Jag skulle tro att så väl den gamla som den nya grundar sig på Guds ord, hvarföre jag icke heller kan inse, ali det skulle utgöra Den l Juni. 33 något samvetstvång, såsom den siste talaren förmenade, om man stadgar att den nya eller gamla katecliesen bör begagnas.
Den gamla katechesen begagnas af ganska många.
Jag har ingenting deremot, och jag skulle äfven tro att preslen partiell rättar sig efter yttrade önskningar.
Men huru är det verkställbar! vid undervisningen af nattvardsungdomen, som måste lära sig densamma utantill ?
Huru är det möjligt att vid ett gemensamt förhör det ena barnet skall nyttja den gamla och det andra den nyä.
M. aflåta en ttnderd. skrifvelse med begäran, att enskilde kl ist ne eller någon församling, hvars enhällighet i en sådan önskan ej är tänkbar, skulle få begagna den äldre katechesen och handboken, kan jag icke finna lämpligt.
I afseende på enskilde kristne, så kan jag icke förslå, att de behöfva vända sig till K. M., för att få begagna den eller den handboken?
Beträffande en hel församling, så kan man icke veta hvad beslut K. M. fattar.
Hvilka äro desse kristne, snm man är så örn om?
I stor skala känna vi icke andra än Separatisterne i Wermland och Dalarne.
Hvad desse sednare beträffar, så är ju bekant, att försa tillingarne, långt ifrån att önska någon förändring i afseende på andaktsböckerne, hafva hos K.
M. anhållit om skydd mot läsarne, och jag hemställer, hvilkas frid blifvit störd, församlingarnes eller sepa ratisternas.
På de af mig nu anförde skäl fortfar jag uti min vördsamma anhållan om bifall till Betänk.
Landtnäs härefter l:o till bifall å Utsk:s Betänk., 2:o till detsammas återremitterande, och 3:o till detsammas läggande till handlingarne, med ogillande af de anförde motionerne, framstälde propostr besvarades med blandade Ja och Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemslälde, om R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavartde Betänk., samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Hjerta begärde votering.
JM 90, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet att vid Gudstjensten eller andra presterliga förrättningar begagna äldre andaktsböcker, röstar Ja; den det ej vill röstar
Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde Betänk, gjorde anmärknrr föranleda till detsammas återremitterande. 8 H. 3 34 Den 1 Juni.
Jag anhåller att få uti prot. nedlägga min reservation emot det af R. o. Ad. fattade beslut.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d, 13 och 17 sisth
M 91, i fråga, dels om Poslhemmaneus befrielse från Postföringsskyldigheten och dels om åtgärder, till beredande af lättnad i nämnde besvär.
Jag hemställer vördsamt att det af Hr Tersmeden väckta, ganska vigtiga förslag, som nu står på föredragn:s-listan, målte upföras främst på föredragms-listan till nästa plenum.
Uppå Hr Gr. o. Landirms i anledn. häraf framstälda propos. bifölls, ali Hr Tersmeden den 20 sisth
Maj bordlagda förslag i frågan om Grundskatternes förenkling och omsättning skulle upföras främst å föredragms-listan för nästa plenum.
Bankolltsk. den 17 sisth Maj f. m. på bordet lagda Mern.
JV2 33, i fråga om öfverlemnande från Bankens Mynt-kabinett till Kongl. Mynt-kabinettet af 517 st. mynt och medaljer af guld.
Hr Prytz’s, Lars Adolf, den 20 sisth Maj f. m. på bordel lagda motion, i fråga om dels skärpta ansvarsbestämmelser för brott emot Tullförfattningarne, dels utvidgade rättigheter i tjensten för Tull-betjeningen.
Hr Prytz har, under förutsättning att frestelsen alt begå tullförsnillningar skulle, lill följe deraf alt R. o. Ad. i allmänhet nedsatt lullbestämmelserne och borttagit åtskilliga förbud, blifva mindre, väckt motion derom att straffbestämmelserna, ang:de brott emot tull-lagarne, måtte skärpas samt att Jakt-upsyningsmännen med flere matte få friare begagna sina vapen, men då denna motion, enligt min tanke, strider emot 56 § Riksd.-Ordm, får jag vördsamt anhålla att densamma mätte läggas till handlingarne.
Lagerbjelke bestridt remiss af Hr Pry(z’s motion, så får jag på grund af 49 § Riksd Ordn. anhålla, att frågan om remiss må få hvila på bordel.
Hr Gr. o. LaDdtm. förklarade, att frågan, huruvida remiss af Den 1 Juni. 35 denna motion må bifallas, till följe al Hr von Hartmansdorff* begäran konnie att hvila på bordet; hvarefter Frih.
Cederström, Rudolf,'yttrade:
Då jag med temlig visshet befarar, att, i anseende till inträffande förbinder, icke blifva närvar:de uti Ståndet under nästa plenum, begagnar jag detta ögonblick för att tillstyrka antagandet, i sinom lid, af Gr.
Lagerbjelkes i ämnet yttrade åsigt, och det på den grund, att vid början af Riksdagen många motioner blefvo väckta, ang:de nedsättning i tullbestämmelserna, hvilka motioners antagande man alltid kunde såsom en möjlighet förutsätta, samt att Hr Prytz redan då ägde ett obestridligen öppet tillfälle att, i anledn. af dessa förslag, framkomma med denna sin motion; hvaremot jag för min del icke anser, att sedan dess några sådane oförutsedda händelser inträffat, som kunna berättiga Hr Prytz till ifrågavande motions afgifvande. R. o.
Ad. bar alltid tillförene plägat utöfva en hälsosam noggrannhet i sådane hänseenden.
Den upriktiga aktning, en värd ledamot äger och förtjena!*, bör ej föranleda lill afvikelse från en ur grundlagens ordalydelse hämtad grundsats tillämpning.
Föredrogos och biföllos SlatsUtsk:s nedannämnde den 20 sisth Maj f. m. på bordet lagde Uilåt:n: N:o 106, i anledn. af väckt motion, ang:de bidrag till underhållande af Hallsnäs bro i Jönköpings län; N:o 107, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de understöd till Hospitals-fonden; och N:o 108, i anledn. af väckt motion om anslag till praemier för skogs-plantering.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 20 sisth Maj f. m. första gången bordlagde Utlåtm och Betänkm, nemi. från Stats-Ulskottet:
N:o 109, i anledn. af väckt motion om ersättning och belöning åt Professoren B.. 0.
Nykander, för en af honom upfunnen röst-räkne-machin; N:o 110, i anledn. af R.
Propos. om anslag till upförande af en ladugårds- och en mejeri-byggnad vid Ultuna Landtbruks-institut.
Bevillnings-Utskottet: N:o 14, ang:de Post-bevillningen, 3* 36
Den 1 Juni. Lag-Utskottet: N:o 30, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag för kompromissarier; samt N:o 31, i anledn. af väckt motion om bildande af en HofRätl i Norrland.
Res v.- o. Ekon.Utsk:s den 20 sistl.
Maj f. m. på bordet lagde Betänk:n:
N:o 93, i fråga om åtgärders vidtagande lill förekommande af större eldskador inom städerne; N:o 94, i anledn. af väckt motion om befrielse för Jönåkers härad i Södermanland från skyldigheten alt hålla färja vid Qvarsebo ; och N:o 95, i anledn. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, StatsUtsk:s den 24 sisth Maj e. m. första gången på bordet lagde Utlåhn: N:o 102, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
N:o 50, ang:de ifrågastäld förbättring af soldaternes vid Södermanlands Reg:le löneförmåner; och N:o 103, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de ifrågastäld utsträckning af Nämndemäns rätt till skjuts- och traktaments-ersättning för syner och andra förrättningar.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 24 sisth Maj e. m. på bordet lagde Utlåhn: N:o 104, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de anslag af 12,000 R:dr till lindring i de kostnader, Carlskrona stad, till följd af kolera-farsotens härjande derstädes, nästlidet år fått vidkännas; och N:o 105, i anledn. af väckt motion om utbekommande af anmärkn:s-proc.
Vid föredragning af StatsUtskrs den 30 sisth Maj på bordet lagda Mern.
N:o 117, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt.
N:o 54, fann R. o. Ad. detta Mern. icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Föredrogos och biföllos StatsUisk:s nedannärande den 30 sisth
Maj på bordet lagde Utlåhn:
Den 1 Jani. 37 N:o 118, i anledn. af vackt motion om Komministers-bostället
Torps befriande från rotering; N:o 119, i anledn. af väckt motion om rättighet för kommunerne att till deras allmänna behof använda å Pastors- och Komministers-boställen befintlig, men för boställena icke behöflig skog; N:o 120, i anledn. af väckt motion, ang:de omarbetning af den för R.
St:rs Revisorer af Statsverket nu gällande instruktion; N:o 121, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för Komministers-bostället
Edet eller Falkarsed frän erläggande af Kronotionde; samt N:o 122, t anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för egarne till skattejord alt friköpa densamma från grundskatt samt bildande af en fond af de genom berörde köp inflytande medel.
Föredrogs och lades till handlingarne BankoUtsk:s den 30 sist!.
Maj på bordet lagda Mern.
JVs 38, i anledn. af erhållne återremisser af Utsk:s Utlåt.
Maj f. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o lil, i anledn. af väckt motion om inköp för kronans räkning af de å Böda kronopark på Oland belägne hemman, blef detta Utlåt, ånyo bordlagdt, uppå derom af flere ledamöter framsläld begäran.
Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s den 31 sistl.
Maj f. ra. på bordet lagda Utlåt.
N:o 112, i anledn. af väckt motion om uphörande af läste-afgift till Svenska kyrkan i London, samt ang:de denna inkomsts ersättning genom anslag.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, uppå begäran af flere ledamöter, SlatsUtsk:s den 31 sistl.
Maj f. m. första gången på bordet lagda Utlåt.
N:o 113, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de beviljande af ett räntefritt lån till Stockholms stad, för bestridande af de genom kolera-farsoten föranledda kostnader.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 31 sistl.
N:o 114, i anledn. af väckt motion om ett lån till innehafvaren af Näskulta pastorat i Södermanland för sänkningen af Prestsjön.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s den 31 sistl.
N:o 115, i anledn. af K.
M:s Nåd. skrifvelse om uphörande af den till Statsverket nu ingående arrende-afgift för Carl Gustafs stads krono-tull-mjölqvarn. 38 Den I Juni.
Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s den 31 sisll.
Nio 116, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i sättet för utgörande af den lill åtskillige Regementens Lönings-Direkt:r nu ingående s. k. hemkalls-afgiften.
Föredrogs ej mindre ett från PresteSl. ankommet prot.utdr. af den 31 sist).
Maj, innefattande inbjudning lill instämmande i det beslut, nämnde Stånd fattat vid föredragningen af Allm.
Nio 79, i fråga om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände, än ock ett prot.utdr. från BorgareSt. af den 31 i samma månad, innehållande att sistnämnde RiksSlånd förenat sig uti R. o. Adis uti samma ämne fattade beslut.
Stirs underd. skrifvelser lill K. M.i Nio 55, angide ingifvande af ett sammandrag af stadganden, rörde sundhetsvärden; och Nio 56, angide huru förhållas bör med egendom, som tillhört den, hvilken längre tid varit borta, utan att låta höra af sig.
Slutligen anmäldes och lades på bordel nedannämnde, från Const.Ulsk. inkomne Mern.:
N:o 7, med förslag till tillägg i 28 § Regis-Formen; Nio 8, med förslag till ett tillägg i 59 § Regis-Ful och 27 § 1 mom. Riksd.-Ordn., ronde Propos. om Statsverkets tillstånd och behof; Nio 9, med förslag till ändring i 68 § Riksd.-Ordn., angide tiden för Revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-konlis tillstånd, styrelse och förvaltning; samt Nio 10, med förslag till tillägg i 98 § Regis-Formen och 63 § 4 mom. Riksd.-Ordn., angide Suppleant för R.
Stirs Just.-Ombudsman.
Högiofl. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen.
Ben 7 Juni f. m. 39 Onsdagen den 7 Juni 1854.
Justerades 11 prol.-uldr. för d. 1 dennes.
Uplästes eli af Hr Tham, Se b. Math., inleranadt sålydande Mern.:
I största ödmjukhet får jag härmed afsäga mig det af Hrr Elektorer tilldelade förtroende att vara Ledamot i BevillmsUsk., under vördsam anhållan, att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o.
Uplästes jemväl följande af Hr Knylenstjerna, Carl Joh., inlemnade Mern.:
Hindrad af enskilda angelägenheter att qvardröja i hufvudstaden, nödgas jag härmed afsäga mig min plats sorn Ledamot af Besv. o. Ekon.Utsk., anhållande dock, att vid min Riksdagsmannarätt få blifva bibehållen.
Efter äfven härtill af R. o. Ad, lemnadt bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer att sammanträda till val af en le damot i Bevilln.Ulsk. i st. f. Hr Tham, samt en ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. efter Hr Kuylenstjerna.
Hr Tersmedens, Nils, den 20 sistl.
Maj e. m. på bordet lagda hemställan, att R. o. Ad. för dess del måtte besluta, att grundskailernes förenkling, sättet för deras utgörande och bestämmandet af den markegång, hvarefter räntepersedlarnes värde skall beräknas, böra utgöra ett sammanhängande helt, hvaraf ingen del kan' verkställas, utan i förening med de öfrige de larne af den ifrågavar:de .regleringen.
Man har i allmänhet svårt alt göra sig reda för ändamålet med den af Hr Tersmeden väckta motion.
Visst är det sanni, att redan vid förra Riksdagen, R. o. Ad. bifallit StalsUtsk:s förslag, röi:de ej mindre den s. k. skatteföienklingen, än ett förändradt sätt för grundräntornas utgörande, jemte markegångssältningen.
Ståndet förklarade, ”att Ståndets bifall afsåg Ulsk:s afgifna tillstyrkanden och förslag, ”såsom ett oskiljaktigt helt, hvaraf icke någon del kunde lösryckas, ”utan att, i följd deraf, R. o. Ad:s till de öfriga delarna lemnade ”bifall komme alt förfalla.”
Men dels synes ordalydelsen i detta beslut alldeles icke omfatta något mern, än Utsk:s tillstyrkanden iO Den 7 Juni f. m. och förslag i hvar och en af de serskilda punkterna för sig, dels yttras der icke ett ord, ang:de fördröjd verkställighet af någotdera beslutet, under afbidan på definitivt beslut i alla tre de serskilda afdelningarne af den Kongl.
Propos. och StatsUtskis Betänk, i ämnet.
Var meningen denna, så är den högst otydligt uttryckt, helst då man lager i betraktande, att Konungens Propus., likasom Utsk.s förslag i afdelmn Litt. A, ang:de grundräntornas s. b. förenkling, icke afsåg något annat, än ett preliminärt beslut eller rättare sagdt grunderna tor den blifvande förenklingen, hvilken icke kunde komma i fråga att tillämpas eller definitivt beslutas till verkställighet, förr än efter en förnyad, Propos. vid ett blifvande riksmöte.
Om nu vid delta riksmöte det förhållande inträffade, att K. M. i Sin nya Propos., eller R.
Sttrs StatsUisk. i sitt Betänk, frånginge dessa grunder, och ville hafva förenklingen inrättad på helt annat sätt, och R. o. Ad. med PresteSt. gillade en sådan förändring, men denna afslogs af de två andra Stånden, skulle väl Ståndet derigenom kunna hafva i sitt godtyckliga skön att hindra verkställigheten af ett redan vid förra Riksdagen af samtlige RiksSttu på K. M:s Propos. fattadt beslut, om hvars uphäfvande eller förändring fråga vid delina Riksdag icke blifvit väckt, hvarken genom K. M:s Propos. eller genom enskild motion?
Sådant vore ju alldeles orimligt, och bevisar* att frågan om sättet för ränterednklionen alldeles icke har något naturligt sammanhang med frågan om ränteförenklingen, enär räntetagares upsägningsrätt kan uphöra, ett medelpris efter de förflutna 10 årens markegång bestämmas, och räntorna derefter lösas, ehvad någon förenkling beslules eller icke.
Ränlegifvarens eller ränletagarens fördel beror också föga eller intet af förenklingen, när nemi. denna ändå sker genom bibehållande af de förnämsta räntepersedlarne; endast i afseende på en bättre och lättare kontroll å Häradsskrifvarnes uträkningar, kunde det vara en fördel för de skattskyldige eller räntetagarne, att antalet persedlar förminskas.
Det vore således egentligen de tjenstemän, som f. n. besväras af de vidlyftiga uträkningarne, som fördelen af den nu föreslagna s. k. förenklingen tilIflöte; äfvensom det utan tvifvel vore en vinst, att barbariet i jordeböckerna försvunne, och isynnerhet att derigenom en öfvergång beredes från det nuvärde vidunderliga beskattningssätlet i persedlar till det enda förnuftiga, som är penningeskatt.
Beträffande deremot den af regeringen vid förra Riksdagen föreslagna, och af R.
St:r gillade förändrade metoden för grundskatternas utgörande, så har räntegifvaren en fördel uti den godtyckliga upsägningsrättens försvinnande och befrielsen från forsellön; men genom lösen efter medelpris är deremot ränlelagarcn dels försäkrad om ett högre och någorlunda jemt pris, desto heldre som markegångssältningen, lill grund för denna lösen, skall ske äfven efter vinter- och vårprisen, i st. f. nu endast efter höstprisen ; dels kan han ej heller, såsom nu, påtvingas skattepersedlarne in natura.
Men alt räntetagaren skulle erhålla någon kompensation genom ränte persedlarnas reduktion till ett färre antal, kan jag icke fatta annorlunda, än att man med vett och vilja gör denna för - Den 7 Juni f. m. 4! vandling sådan, alt en skatteförhöjning deraf måste blifva resultatet ; detta försäkrar man ju likväl med handen på hjertat, alldeles icke vara meningen.
Således finnér jag icke något samband mellan frågan om räntornas förenkling och sättet för deras betalning.
Detta om frågans maleriela del.