Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Säkerligen lärer ingen sinnae^ibland ost som icke med de warmaste känflor af wördnnd och tacksamhet emoktagcr detta förnyade bewis ak Hans Kongl. Majus outrrötteliga omwärdnad och Landsfaderliga omsorg för Fäderneslandets närwarande och framtida bcständ, desi lugri och sicfständiohet — hwilka höga och wärdig-» föremål, efter min tanka, aldrig kunna winnås om »cke med antagandet af National - bewäring. —- Hmem skulle icke tro, att war första omtanka wart första och ifrigastc bemödande bordt wara att söka medlen till tvär säkerhet, organisationen kill wart förswar,—- hwarfbrutan ftelfwa wära rådplägningar pä detta ställe ej kunna wara fullkomligt tryggade, och kanske af en främmande magt störes, hwilken en dag skulle föreskrifwa ost de lagar, sam wi sjelfum i sä mänga secler stiftat.
Ett folk lifwadt af en sann F-ädcrneslandskänfla, med fast hegar att wilja uppoffra allt för fin frihet och sjelfständighet, sätlor sig alltid i kraftigaste förswar just den stund det listigast önskar fred, ty
Let känner, att den swage äger inga anspräk, hwarföre ej den mägtigare efter behag sätter gränts, men akt med förenade krafter och kloka anstalter kan det trottsa den förmätnes inkräktningslostnad.
Jag känner ingen högre pligt, än sörswarct af mitt Fädernesland » och för hwarje redlig Swensk blir dcrla ett walspräk, sorn med lif och blod sörsivaras det har warit wära förfäders första ka.nsta kätom ost följa deras war dlga efterdömen.
Samtiden skall njuta deraf lycka och säkerhet, — esterwerldeu ska'l dä med tacksamhet förwara wärt minne frän fvrgängligheten.
— Intet land snart sagt i Europa har warit blottstäldt för sä hotande stvrtningar, som detta urgamla Nike.
Päminnsm osi att ännu en gäng kan desta olycksstormar närmaö wära stränder — pämittnont ost, art wär fordna - Den L April.
29 na skyddsmur saknas akt fordna wapenbröder, som kämpat för wär fritzek, under del de warwik egen odödlighet, ef mera sirida för osi — att wi Medes snart fanna wara öswerra stade, — stela wi dä ef kaga sä kloka anstalter, som befäster den Thron wi sjelfwe upp rätthällit, styddar den jord, som sekt osi födas eller stola wi är öder learna tvär cpistance och finnes wäl dcsia medel i nägot annat, än nationalbewäring?
Dä alla större Stater funnit, att endast deruti ligger möjligheten till deras förswar och säkerhet, huru mycket mer äi det ej en nödvändighet för de mindre, om desie annars ej stola snarr sörswinna bland de sjelfständigo och emottaga logar af en främmande Beherrskare. —.
Hwartill tjenar wäl den nysi stedde rewolutionen, der Fäderneslandet pä branten as sitt fall, omgifwit af fiender hart nära att inkräktas, räddss af medborgare, svin eldade af sann Fäderneslandskänffa, wäger allt för att rycka det ur djupet af olyckan.
Hwartill tjenar wäl upprättandet af wär nära störtade Thron och den för framtiden befästad genom walet af en Thronföljare, som redan lifwat Nationens hopp för kommande tider, fästat desi uppriktiga tillgifwenhet och med elt ord Riksens Ständers snart stutade ärs arbete, om allt -etta ej kan tryggas af Inhemska förswarare, som med wapen i hand kunna skydda wära w.dfträckta tzräut, sor — om ej wid en fallen wapenbroders sida, err annan framträder, eldad af samma patriotiska känsla; och huru är detta möjligt med wär narwarande Ar, mLe-styrka och organisation?
Fåfängt stola wi kunna räkna pä allierades biträde till wär räddning, dä w! sakna National-anda innom osi sjclfwe och brist i an, stalterne till wärk förswar, ty ingen
Sear ar i nägon flagg beräkning bland andra magter, som ej är sjelfständig, ssm ej innom fig äger krafter till förswar i miljan att förswara fig, och med främmande hjelpiroppar innom märt egit land, stola wi snart känna werk - 30 Den 2 Aprik. werkningar föga stiljaktige frän de af fiender. -— Mätte desta sanna mätningar af Fäderneslandets belägenhet, lifwa hrvarje Swenst Riddersman till minnet af de Lyra pligter, det answar wi äro skyldige en Samtid och en Efierwerld och med utrop af erkänflans bifall gä wär älskade Konung till mötes, och i det wi tryggar dest Thron, omfatta enda medlen till märt Fäderneslands framtida och närwarande beständ, frihet och sjelfständighet.
Oe la (ZranAs tilläde mundteligen, att han för öfrigt förenade sig till alla delar med Friherre Legerström.
Friherre 8tgel von fgollstein, Lorfits viA.
Lika sä säkert det är, att wi alla äro ense der?
utinnan att söka freda Fäderneslandet fran utländskt wald, lika sä säkert är det, att wi äro af olika mening om det rätta sättet att »verkställa sädant.
Utaf den nu upplästa Konungens nädiga strifwclse synes dest milda och rättwisa önskan »vara, att tyngden af Rikets förswar ej drabbar ensamt wista Closter af medborgare i Riket, utan att alla mäga i proportion lika deltaga deruti.
Denna önskan är ock allmänhetens.
Jag har förur stere gänger yttrat min tanka wara, att den som. hade nägoi att förlora borde bidraga att sörswara det samma.
Zag kan icke ändra denna öfwer, tygelse
Det nu föreilagne satt är icke annat än ben förra conscriptisn med nägon förändring.
Wi wete hwad mistnöje detta projecket wäckte hos VondeStändet, och hwilket steg detta Stand tog för att undgä denna sak.
Konungen lofwade pä BondeStändets underdäniga önskan, att denna fräga skulle förfalla; huru katt man dä föreställa sig, att de nu med nöje stola lemna sitt bifall till en sädan proposition?
Ändas mälet kan lätteligen förfelas härigenom, men snarare tror Den 2 Aprtk. tror iag det minnes, om en hmar i Riket, som ager förmögenhet, i proportion af den samma bidrager tiss anskaffande af krigsmän emot lega.
Nationen har oNekeligen rättighet att fordra, det deras representanter tillse, wid en sädan ny inrättning, att alla njuta lika rätt.
Herr Lilfversparre, Aron Isaac, hade anmodat Grefwe klörner, Aciolpk (röran, att uppläsa följande af honom författade
Det är en allmänt erkänd sanning och hwilken äswen under denna Riksdag flere gänger blikwit yrkad, att märt förswarswcrk i allmänhet och Indelningswerket i synnerhet tarfwa mycken förbättring till förökande af det förra och till ett billigare fördelande af det sednare; men som en sädan förbättring icke utan Riksens Ständers medwcrsan och samtycke kan bringas till wcrkställighet och härtill fordras att hafwa alla de upplösningar samlade, hwarsörutan allt bemödande till detta ändamäl blifwer kbrgäswes, och hwilka upplysningar för att i vefla wigtiga ärender fatt» ett beslut, äro lika ounigä-gliac, som innom loppet af den för Riksdagar bcsiämde tid af Z högst 4 mäira, oer omöjlige att dä först samla; sä är wiflerligen nägon förberedande anstalt i detta afseende utaf högsta nödwanöighet.
Härwid förekommer likwal den omständigheten att grundlagens absoluta föreskrift, det ettan Riksens Ständers medwerkan, hwarken förändring eller tillökning i rolerigswerkct är tilläten, kunde med skäl hos Regeringen uppwäcka betänkligheter äfwen att företaga ofwannämde förutgäende ätgärder, säsom mbjligtwis kunnande hos allmänheten uppwäcka misitankar och farhägor för mätt och steg hwilka ej more med Regeringsformen förenliga: mig tyckeS alltsä, att Riksens Högloft.
Ständer borde, innan de nu omsider ät, ffiljas, beresa en utwäg till »frvannände ändamälS »in» 32 Den 2 Aprik. tvinnande, hwilket bäst torde kunna ste, om Ständer» ne formeligen authoriserade Kongl. Mant att i förrberörde afsigt uti allmänna sammankomster sädane som wid KnekteContractcns sörsta upprättande höllos, later genom LandshöfLingarnes rädpläga med Rust-och Norehällare om det basta sätt till nödige förbättringar i besia delar; hwarcster ämnet i hela desi widd kunde af Riksens Ständer med riktig kännedom wid nästa Riksdag företagas och granskas.
Ständers sanction kan giswa sadane kswerläganingar och förslag kraft af Lag: följaktcligcn kunna de förbättringar som projecteras icke heller förut bringas i werkställighet; men enär jämte nysi* nämnde ändamäl, Rikets förswarswerk i allmänhet äfwcn för det närwarande fordrar
Ständernas sörgfälliga omtanka, och ett krigs-eller frcds-tillständ i synnerhet ut:
Europas nuwarande belägenhet knappast beror af någon magts serskildta wilja, torde med billigt afseende ä de sorgliga minnen, som wäckt allmänhetens »wilja mot allt som pä närmare eller fjärmare häll presenterar sig i skepnad af Landtwärns-inrättning, afsigten åtminstone prowisorist och som ett säkerhetsmätt till nästa Riksdag kunna winnås, om det äfwcn i underdänighet uppdrogs at Kongl. Maj:t,att wid tillfälle af förrberörde sammankomster med Rust - och Rvtchällare affluta och blott prowisionclr till nästa Riksdag, genast wcrkställa en sadan arrangement, hwarigcnom de förbindas att hafwa i bcrcdstap rescrwckarlar, som wid infallande krig strart wore att tillgä, likwäk med uttrpckeligt förbch'll att utom deras anskaffande, Rotarne med ingen widare kostnad derföre af hwad namn som hälst skulle belastas och äfwen emot det bestämda wilkor, att ! händelse af krig Rotarne i intet fall skulle, derest ordinarie och rcserwekarlar i fällt omkomma, wara skyldige till nägon widare recrukc, ring, intill desi Riksens Ständer, som wid ett infallande
Den 2 April. 33 krig nödwändigt mäst samlas, sig utlåtit huru med recrutering under krig derefter lomme att förhällas; och hwilkct uttätande man med moralist wisihet kan förutsäga Klefwc grundadt pä cn jämnare fördelning af deltagandet i krigsbördan
I sammanhang med detta ämne och till befordran deraf, att Riksens Ständer nästa Riksdag mätte sä mycket mer obehindradt kunna med ett utwidgadt förswarswerk förbinda cn förbättrad, till de stattskpldiges lättnad genom en jämnare fördelning, inrättad bewäring: stulle det afwcn ankomma pä Kongl. Maj:L att genom sädane sammankomster, som oftvannämdt är, med Jordägare och Egendoms Innehafware pä Land och i Stad, som nu icke deltaga uti rotering, läta rädpläga om det sätt som lämpeligast kunde förcsläs Riksens Stander till detta anda, mäls winnande; hwarwid likaledes borde iakttagas att riton: hwad enstilde hwar för sig blott personligen stulle wilja tillstjuta och hwarförc äfivensom för andra allmänna medel borde redowisas, nägon werkställighct söm skulle onerera sjelfwa jorden, icke förr, än efter Ständers beslut fick äga rum widare än pä samma sätt, som här nyst frammanföre är föreslagit i afseende pä reserwe-karlars hällande i beredskap utan nägon ytterligare dermed förknippad kostnad.
Pä delta sätt tror jag, att twännc goda ändamäl stulkunna winnås; dek ena en möjlig utwag till tillgäng pä folk i händelse af fredsbrott innan Ständers nästa sammankomst; det andra, att RikfttiS Stander blefwe iständ» satte att med werkstg kännedom taga detta grannlaga ärende under öfwcrläggning.
Ingen grundad farhäga för mistbruk kan härwid äga rum, dä sammankomsterne hällas offenteligen , icke under Militaire - Styrelsens , utan under wanliga Landtregeringens öfwcrinseende, och dä rs» ZiLS. sch AS. prst. 6:te Bans, s-Lra AfS.
P7:s 34 Den 2 April. resultatet af hwad wid sammanfomsterne förefaller genast befordras till trycket.
, Riksens
Ständer stiljas nu ät och kunna, som ostvannamdt ar, icke förutse de särstildta förhållanden, hwaruk; Landet r afseende pä utrikes makter efter tiders och omständigheters föränderliga bestaffenhet kan komma att sig befinna och hwarwid Fäderneslandets fördelar, sjclfbeständ, ja titt och med existance möjligtwis kan bero af ögonblicket och den större eller mindre förswarskraft samt energitz det ar i ständ alt ådagalägga.
Med en Lagbunden frihets-beständ, med Swensk manna-rätt följer oskiljaktigt skyldigheten till dest förswar och ät Nidderstapet och Adeln samt BondeStändet ar uti deras priwilegier den ärofulla pligten till personligt förswar af Fäderneslandets sjelfständighet, dem särskildt ovilkorligen uppdragen, i hwilken förbindelses uppfyllande destutom alla Ständ i Samhället säkerligen tassa med hwarannan,; Den trotsigaste fiende finna stall betänkligt att angripa ett Land der han wet hwar man wara beredd till det sammas förswar och en^' öfwerhängande fara kan oftast aswarjas, de största fördelar winnås, dä hjelpcmcdlet är förbercdt och werkställig, heten snar.
Jag föreser således med fullkomlig wisthet att Riksens Ständer ej wilja lämna Regeringen i den bekymmersamma ställning att se sig utur tillstånd att kunna bewaka samt befordra Rikets säkerhet och fördel i brist utaf sädane anstalter, som behöfwas för att hos Bundsfönvanter ej mindre än hos fienden underhalla det intryck af åkning, som hela Europa egnat ät Swensta namnet. -ögonblicket ar wid dylika tillfällen oftast dyrbart, och äfwen den korta tih, som mäste fkrbigä, innan Konungen kunde erhälla Riksens Ständers råd och hjelp, kunde medföra oersätteliga förluster för Riket: jamwäl hwad jag ofwanföre rvägat tillstyrka om reserwkarlars antagan^ ds till Armsens förstärkning wid förefallande behof; kun - ^ de Den 2 Apt-il. de ttivjligtwis, innan det kunne werkställaS förorsaka ^örre tids utdrägt, än omsiändighetcrnc uran Rikets ffad^ medgäfwe.
Tilt förekommande häraf tror jag fördenskull att Riksens Ständer, i betraktande afwär werldsdels ntiwarande besynnerliga politiska stallning, med fullt biber hällande af deras fri - och rättigheter kunde förklara Konungen berättigad att, om, innan Sländernes nästa sammankomst, dä >de fä tillfälle att om nödiga förbättringar i förswarswerket- i l wad nu icke mevhinnes, widare besluta, den olyckan skulle inträffa, att Riket befunne ffg inwcckladt uti krig, widtaga kill erforderligt motwärNS anstaffande de Medel, som utan inträng i Riksens Stänchers beffattningsräkt, ögonblicket oumgängcligen kan kräfwa, intill dest Riksens Stander hinna sammankallas t-ill ytterligare widtagande af de Utwägar till Rikets hjelp, som dess behof och förstvar tarfwa.
Just denna omständigheten att behofwen wid dylika händelser alltid skola göra Stänhers sammankallande ouydwiftligt, är, den personliga tillgiswenhetcn och förtroendet för Negenten oberäknade, en säker borgen det genom ?n sadan ät Kormngamagten för ofwannämde olyckliga tillfälle, wid ett päksmMit krig, lämnad rättighet, ingenting är att befara för folkets frihet och regeringssättets bestånd, som, medelst eN möjlighet för Regeringen att widtaga kraftiga och skyndsamma anstalter, ager sitt säkraste ofta enda förswar e» mot fiendens förtryck.
Jag underställer dessa mina tankar Högloft.
Ridderskåpets och Adelns ompröfwande och anhaller, att detta yttrande mä remitteras till det Utskott, som af de respective StäNden anbefalleS att med utlätande öfwer förewarande amne inkomma.
Friherre kuökeek, Llsxsnäsr, yttrade till Protdcostet fölander Dä Rikets förswar är en lika ffk ffpldig, som o w!s - 26 Ven 2 April, wilkorlig pligt hoä Swensta Folket! allmänhet; hwars uppfyllande äliggcr hwarje Medborgs-klast, der hwarkcn älher eller Ständ mcdgifwer undantag, och älla rättigheter och styldigheter harwid aro att lika anse, sä tror jag afrvcn att med sadan Fäderneslands-känfla mätte Swensta Folket nu fordra af best Representanter att de ivid detta Riksmöte böra tillbjuda och försäkra wär äkstade och wördade Konung om Swensta Nationens beredwillighet att uti.farans stund, dä
Riket hotas af en mägtjg fiende, understödja Konungen och förswara Fosterjorden, hwarföre jag med instämmande uti Amiralen Friherre Osterströmgjorda anförande, anhäller, att detta Kongl.
Majtts Nädiga-Swar och framställning mätte till Beswärs- ochOcconomie-Utstottet blifwa pcmitteradt, dä Utstottet torde äkaggas att med förstag om sättet huru denna förswars skyldigheten bör lämpeligast reparteras styndsammeligcn inkomma.
Herr Dsbm, kefir.
I anledning af den lyckliga afsägelsen af Hans Excellence Herr Grefwe kuutk, behöf, iver jag ej uppläsa hwad jag i afseende uppä hans motion hade författat.
Men dä en del deraf har sammanhang med förcwarande ärende, anhäller jag att fä det samma till Protokollet anföra för att sedan gemensamt med öfriga yttranden remitteras.
Dbsm uppläste derefter följande:
Ett Rikes rätta förswar bör ingalunda blifwa particlt.
Den rätta styrkan, som kan werka, dä behofwct är ytterst, bör wara samfällt, och enstilta pätag äro som detacherade anföll misiräkning och förlust.
Likasom Bcwillningen är. allmän till Rikets understöd, sä bör förswaret wara samfällt till FiendenS motwärn.
Wär förledna krigs-utrustning war ingalunda mot landets wilja ekler sakens natur, i anseende till uppsättning af wargering sch Landtwärn.
Mas - Den 2 April. 27 wargering som är sednast grundad isrätt 1/41, war alldeles i esprit af wärk uräldriga sätt att recrutera; dä efter behof flere eller färre hemman hopsattcs om en Soldat, men de roteringsflyldige utgjorde ändock endast krigsmakten.
LandtrvLrnet war efter nu warande fransta methoe den som uti allt bör efterföljas, dä w! känna att detta originerar sig ifrän dest store Regent.
Som Jordägare och Medwerkare ivid bade Wargering och Landtwärnets uppsättande i Wästergöthlard kan jag sanfärdeligcn intyga, att detta i sin början aldrig uppwäckte hwarken misinöje eller mvtständ — förr än man fann dessa corpsernes otillbörliga återvändande — utan föda utan kläder utan skötsel eller wärd.
Landets rätta förswar borde bero eller bestå u i kärnArmLer midt uti Landet — i Gotha Rike, tvid Stockholm och Gefle, dä derifrån kunde detacheras efter behof.
En sadan Arm^c anförd af tvär nädiga Kronprins och de Herrar Generaler och Militairer hwilka nu under kriget i synnerhet utmärkt sig.
Detta fvrswaret häller jag före är det enda at,t pätänka, och borde nu ivid Riksdagens flut wär Nädiga Konung i underdånighet recomnicnderas.
Herr d>vlll-n3tolye, /cnller5, utbad sig att till Proto« collet fä anföra följande: — Jag war sinnad att i dag yttra mina tankar om den af Hans Excellcnce Grefwe Duutll i Lördags wackte fräga om Säteriernas skyldighet, att dä
Riket af fienden angripes upvsatta en karl för hwarje mantal; men dä nu Herr Grefwe kvubt sjelf begärt och Niddcrflapet och Adeln tillätit, att denria hara" proposition skulle nu företagas till discusion samt nngra af Ridderffapct och Adeln wolat gifwa ät Kongl. Majllv - rm ZS Den 3 April.
,iu upplästa Rädiga SwarangäendeWargeringarnesupphörande, den tournure, som flulle Konungen aflat en National - armering, nödgas jag gifwa wid handen» att jag pä intet wis kan af detta Konunge>-s swar hämta' annan mening, än att han welat erhindra SkiksStänLen att arrangera sä, att wid ctt infallande krig ätminstone sä mycket manskap som Wargcringen utgjorde^kunde wara att tillgä. Zag sär ock aran påminna Ridderflapet och Adeln, att dä Konungen icke gjort nägon directe proposition om Nativnal-armcring eller rattare benämdt cvnscrihering; sä hade 3>idde, flapet och Adeln icke bordt upptaga nägo» sädan proposition, emedan det strider emot ett redan fattadt beslut.
Men dä flere dictamina hunnit redan författas och äfwen nu blifwit här upplästa, nöd-! gas jag äfwen uti detta fall yttra mina tankar, Dä alla som äro komne till wist alder och tankcför pläga mäste bäde önsta, ja till och med pretenderar att utaf en wälhestäld regering njuta all upptänkelig säkerhet till lif och egendom; är ock en följd att en fiendes inträng uti Landet och deras stöfling säkerligen af alla Vältän kande anses högst nödigt förekomma; och att till befordran deraf ingen will sig det undandraga, dä wcrkliga nöden det fordrar.
Det ankommer dä först, att bcdömrna om wargeringens bibchällande är dertill titträckeligt, eller om ctt större antal af karlar fordras; allenast att denna tunga drabbar nägot en och hwar och icke wista fylk-clastcr, eller än mindre individuel-.
Jag har wäl flere gänger under denna Riksdag hört yrkas med all möjlig ifwer om nödwandighetcn af en conscriberad Anrste och detta af mättgen, som hwarkcn med sin person, än mindre med uppoffring af Söner och kan handa ingen fyrks bispringning dertill kan bidraga. Wen Huru ojämnt och högst orättwist more icke det, Den 2 Apriil. 39 det, om twänne lika förmögne medborgare hwilka den ena hade en eller flere Söner, men den andra inga, den förre skulle dä owedersägeligen tillsläppa desi Söner blott för att de wörö inom en wisi alder, men den andra äter till egit och Rikets förswar skulle wid ett sä olyckligt och oförmodadt tillfälle som förut är suppones rädt, icke göra eller gifwa något att hamma den öfwer hufwudet hängande faran.
Första ttkningcn häraf är ,'u nästan ett pätageligt mäld, Åtminstone hedömmes detta sä af de flästa ömsinrmde Föräld-ar; isynnerhet om härtill beräknas, att de genom en dyrbar uppfostran sökt bereda sine
Söner till andre för Riket och medborgare lika gagneliga yrken, som dct militaira Srändet för hwilket sednare ock Sönerne kjelfwe frän barnna-ären icke haft nägon häg.
Förutan allt detta bör ock ccnsidereras, att om besia Föräldrars
Söner skulle nödgas eller twingas att som man säger, bära gewäret uti wisia är, manne hwad uti education är päkosiadt, ssäligcn ej kan anses förloradt och desie Föraldrar derjemte sinna sig skyldige att med sin förmögenhet bistä sina i fälttaget warande
Söner, dä äter den förutnamde andra medborgaren hwarken kanner den hjertfrätande oron att se sina Söner twingaS till ett dem motbjudande yrke, ej eller hade de nysinämde förluster och dcpenser.
Om noden fordrar en sä ansenlig förstärkning, som jag tycker mig här genom utskrifning wilja fordras, ,'L är det m>n tanka, att hwar och en mansperson inom wisi älder bör wara skyldig pä ett eller annat sätt försämra Riket; och bör detta ffe antingen med egen person eller med tillsläppande af sin förmögenhet; men innan ens nägon uppsättning af folk patänles eller fler» Lr 4s Den 2 Apkii. högst nödigt, att Riket har fulla förråder äf alla stag, sä att wära och Rikets försvarare aldrig som hitintills stedt, sakna det nöbwändigaste af lifwcts behofwer, neni" ligen kläder, föda och all möjlig omwärdnad och skötsel'
Dä nar detta ar fullständigt arrangeradt, bör, som jag förut hast äran nämna, mankönet, som är innom wist alder bidraga wcrksammast lill Rikets och medborgares förswar; och kan dä genom warfning och friwillige nödigt antal karlar anskaffas och härtill bör da den med mycken rllcr ringa förmögenhet bidraga pä enahanda satt, som den kommande B.willnings-Förordningen utstakar, som ock denna gard utgöras af bäda könen.
Men den som icke will eller kan pä detta satt till fvrutnämde ändamål
Med sin förmögenhet bidraga, bör dä med sin person fullgöra sin pligt emot Riket och medborgare samt dä bekomma tillika en skälig wärfnings-penning.
Härigenom tron jag att lika skyldigheter uppfyllas och tyngderna drabba alla och ej wista personer.
Torde ock hända, att «ll oroterad jord af hwad beskaffenhet som halst wid förutnämnde olyckliga tillfälle borde aläggas någon billig rotering.
Men för att ej sakna arbetare till jordbruket och andre lika nödwändiga handtcringar säsom ock att fä mer tillgäng till Rikets förswarare ivore ock gansta nödigtatt inga lättingar af mankönet under hwad rubrique som hälst fär skyddas, och till en början bör endast wista EmLctsmän af högre grader tillätas att fä hafwa mer an högst twänne drängar; dock dem undantagne som äro uti fält, som dä wore i behof af en eller flere drängar, jemma! ock borde inga Bodswcnncr, Härfriseurer, med flere lika onyttiga personer icke fä mantalstrifwas och för» fwaras.
Högl- Ridderskap och Adel'.
Jag bade erkänner sjclfwilligt och wägar anmana en och hwar att upptäcka, om, under Den 2 April.
41 under alla rädplägningar wid förra och donna Riksdag , jag talat uti ärender 'som involverat nägot eget interesie; men jag ar får och har nu uppriktigt sagt min ställning och mina tankar: jag är vfwcrtygad, att en och hwar, som är Far, ej orätt bedömer och än mindre med ogenhet anser mina yttranden.
Grefwe lllövenlflillm, 2ril, yttrade sig:
Dä Kongl. 'Wajlls Nödiga nysi upplästa swar uppä Riksens Ständers underdäniga ffrifwelse i fragan om wargeringcn redar, föranlätit flere warda Ledamöters dels striftcliga dels mundteliga anföranden^ som wunnit ett allmänt bifall, ar wisierligen för mig föga att tillägga uti sjelfwa huswudämnct. s-ag wägar cnd-ast utbedja mig Höglofl.
Niddcrstapctö och Adelns benägna uppmärksamhet för nägra anmärkningar i anledning af vägra salda yttranden, hwilka jag önffade matte jemte Konungens Nödiga Proposition och dfrige upplasta
Dictamina fä åtfölja den rcmisi Ståndet förmodligen beflutar till behörigt Ntskott.
En ward Ledamot Herr Friherre 8t->el har trott sig böra uppsöka skyldigheten af Fäderneslandets förswar uti den osäkra och föränderliga lyckan att aga mer eller mindre förmögenhet.
— En prineipc, som skulle wisierligen frikalla mängden frän allt deltagande uti denna wigtiga pligt, för att ensam afsätta densamma uppä den förrnögnes skuldror.