Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer funno derföre godt medgifwa, att bruksägare skulle päeuahanda sätt emot 6 ärs ränta som för annan kronojord stadgadt är, fä till stakte lösa den skog som till deras bruksdrift nödwändigt larfwades sedan först hemmantal blifwit äsatt, och skattläggning derefter werkstäld, men öfwerjkottek skulle vffente ligen - zo4 Dcu i8 Julii. ligen till deri mästbjudanve försäljas.
Riksdagsbesluter d. s Maji 1810 lyder sälunda i 14 §.
Likaledes och till fastställande af grunder» na. hwarefter de till bergwerken och bruken, uplätne Kronan tillhörige recognitionS skogar, lämpeligast skulle kunna anwändas och indelaS, hastva wi ansett nödigt att härom ividtaga den nya författning. hwarS iverkställighet wi till Kongl H7aj:tS nådiga omsorg öfwerlemnat, och hwarigenom förnemligast kommer att stadgas det efter fö» regängne undersökningar, bergwerken bör tillerkännas sä mycken skog som för deras drift och underhällande tarfwaS, och denna skogSdel efter h mmantal skattlagd af bruksägaren, emot ser ärs ränta fä köpaS till skatte, dä recognitionS afgiften ock uphör, samt att den öfwerflödige skogen med dertill hörande oupodlad mark mä i wista lotter fördelas och pä auction till den mästbjudande försäljaS- Derta Riksens
Ständers beslut är ival redan i sä mätto salt i merkel, atk Konungen mgifwit förordning af d. is Februarii r8io härom.
I^onZborZ har i anledning deraf för Riksens Ständer framställt nödwänbigheken atk genom hastande arfwoden för wederbörande Landtmätare med flere päjkynda detta werk, och häruti sär jag sä mycket häldre instämma med Riksdagsmannen kchn§der§, som Kronan tider stor förlust genom tidens utdrägt och dä bruksägare erhälltt den stora förmän, att fä lösa
Len för bruken behöfliga skogen till ställe för dm Den 13 Inlii. 3"5 ringa summan af sex ärs ranta, som de ett ögnablick more pä wägen ga förlustige wid 1809 ärsRiksdag, och som annu ar i framtiden osäker för dem, intill dest de genom stattelösen hafwa laga fäng ä denna jord, tyckes mig de mä gerna till den upgäende kosina» den bidraga för att winna säkerhet; härjemte fär jag anföra, att som Kronostogarne enligt 77 tz. i Regeringsformen, äro till Riksens Ständers disposition öfwerlätne, detta ärende tillhör, Stats-men icke Befwärs- och Occcnomiä-Ukstotlet, hwarsöre jag om remist ull Slats-Ulstoltets behandling, anhäller om alt der som ^rörer detta ämne, samt, arr Riksens Ständer genom Stats-Utstottet mätte fä kännedom och uplysning, huruwida redan nägon del af desta Kronoffogar blifwit till skatte köpte, huru mäng» tunneland pä hemmanet blifwit beräknade, samt huru stor stattestilling derföre blifwit erlagd, samt om den i nägra räkenskaper är beräknad, sami om pä auction till den mäst bjudande något är sörfält, ty omöjeligen kunna bruk om de an äga 2 a booo stepp:ds smide erfordra, 50, 60 a 70,002 tunneland skog till kolning, och wore sä, tyckes wara bärtre nedlägga bruken och anwända jorden annorlunda, ty ehuru sterilt ctr tunneland än mande wara fä framt det intet är rena gråberget, mätte det dock i ärlig afkastning kunna öfwer hufwud tagit, dä iso sammanräknas gifwa ^
R:dr per tunneland, dä kronan ärligen skänker det bruk som har 50,022 tunneland skog 25,002 R:dr, hware. mot erhällas genom utlagarne kan hända par tusende äter. hwilken hushållning icke är pastande hwar.
Andra Del- A:- s» Zo6 Den is IuUi. hwarken för wära uplysta tider, elser nu warandk behof, dä alla andra egendomar i Riket genom förs ökad krigsmagts hällande och hwarjehanda andra stora pälagor hafwa blifwit starkt betungade; Riksens Stander torde ock i öfwerwägande taga, ett provisionelt bestämmande af tunneland pä hemman, talet, hwilket likwäl wid Undersökningarne af weberbörande Embetsman efter locala omständigheter kan jämkas; Zoo tunneland pä ett hemman är rikligen tilltagit dä det ar af beskaffenhet att kunna ovsas; till blott stogswäxt wore 1000 a 1200 säkerligen mer än tillräckelig, hwarföre jag får tillägga, det Riksens
Ständer mätte taga den för, sättning att deräst någon acqvisition antingen redan eller hädanefter gjöres af kronans jord i annor ordning än 14 §. i Riksdags beslutet den o:dra Maji 1810 innehåller, den mätte förklaras ogiltig, ty allmänna Lagen bjuder, att lagligt stände, olag, ligt äiergänge, äfwensom sädant äfwen mä gälla om kronans hemman och lägenheter som kill äfwentyrs kunna wara abalienerade, hwarföre om päminnelse till Herrar Landshöfdingar alt hälla ve i författ»nngarne anbefallte jordransakningar, som i flera län pä snart sagt urminnes tider ej blifwit hällne och hrvarigenom också mycken oreda, rättegängar samt abalienationer af dels kronans dels andra pu» blikå inrättningars tillhörigheter upstätt, äfwensonl Kammar-Collegium som wärdén och inseendet öfwer » Kronans jord och fasta egendom är updragen, mätte hälla noga hand häröfwer.
Jag får änyo uprepa att dä Kronan uti desie stogar äger en star resiource, all möjlig försigtighet, wid detzas af.
Den i8 Iulii> handande mätte iagrtagas, akt kronan ej blrr ali för mycket lidande, hwarföre dä detta ärende, selan det sä långt lidit pä Riksdagen, nu mera icke kan behörigen afhandlas, Riksens Sländer ätmim sione mätte taga den författning, att inret laga ständ ä sädane refwade och stättlagde lägenheter matie meddelas förr än Riksens Ständer wid näst em, Mande Riksdag antingen den dä blir lagtima eller Urtima, sär detta ärende widare pröfwa och undersöka täta, huruwida i ett eller annat fall illusion af den utkomne författningen ägt rum, elier ock
Man begagnar de rättigheter som ädlare werk äro tiltagde, utan att nägot sädant existerar eller anledning gifwes att något sädant skulle kunna blifwa sä lönande, att det kunde swara emot den förlust Kronan skulle lida genom afhändandet af 60 a 70, 000 tunneland, som bör säkerligen rigtigr anwände kunna i Stats-Cassan inbringa 22 a Zo,oOo R:dr.
Detta mitt Memorial anhgller jag fä med de an. dra respectide Ständen communicera, fann ril! Stats Utskottet bli remitterat; i öfrigt har jag mot bifall till Oeconomiä Utskottets betänkande ä Rikdags.
Mannen långbergs memorial intet akt inwända, i alt hwad der ej kan wara stridande emot denna nu af mig gjorde motion, men deremot protesterar och förbehällcr
Ständers rätt öppen, ifall emot rätta meningen af vfwannämnde Riksdags beslut någon jord skulle Kronan frängä.
Staal yttrade sig derefter ark han ival i der nu upläste dictamen begärt detfammas hänwisang till Stats-Utfkottet, men dä, i anseende lill Riksdagens nalkande till sikt stur, Utskottet ej tord?
^ hafwa zo8 Den i8 Iulu. hafwa tid att med detsamma taga befattning, inftränkre han sig nu till sin gjorde begäran om tillstånd att fä med de öfrige Riksstånden communi» cera berörde dictamen, hwilket torde wid en annan Riksdag kunna winna någon handläggning.
Uppä gjord proposition blef Friherre Staels yttrade åstundan bifallen.
Aerr kc>lenborg, ^.nclers kroäric, anmälte sig och begärde att genom följande memorial, fä närmare utweckla sina i sista pleno framstälda anmärkningar i anledning af Oeconomiä-Mstottets betänkande rörande saltpetter tillwerkningen.
Wördsamt Memorial r Oeconomiä Ntstottet har uri desi betänkande till Riksens Ständer, i anledning af Baron Stael von Ilollliems memorial kill Ridderstapet och Adeln, hwilket den 28 sistledne Maji till Oeconomiä Urstottet remitterades, innehållande förslag till saltpeter tillwerkningarnes uphjelpande inom Swerige ibland annat föreslagit i Z:ke puncten af betänkandet, att Riksens Ständer skulle afstä den betalning i R:d 24 si. som enligt rgoo ärs Riksdags Beslut af Statswerkets medel bör betalas till hemmans ägare för desi ätagna ärliga saltpeter gärd af ro skälp. oluttrad saltpeter per hemman för att anwändas till detta stora ändamäl, nemligen saltpeter tillwerkningens updrifwande och befordrande.
Detta penninge anslag rätt anwändc, stall säkert leda till wrnnande af Kongl. Majrts och Stanbernes yttrade gemensamma önstan, att fa saltpeter näringen äter införd i lander, till säkerhet för desi Den i8 Julli- 32§ förswar som nu äfwentyrar de mäst wädeliga följder dä denna nödwändiga rudimateria till krutet nästan aldeles uphört au inom Swerige tillwerkaS.
Med gillande af hwad Utskottet föreslagit i dess betänkande uti i:sta, 2:dra z:dje och 7:de momenterne, får jag till Walborne Herr Lgndt-Mar, skalken och Högloft.
Ridderskapet och Adeln underställa de anmärkningar jag funnit anledning göra, emot 4, 5, 6, och 8 momenterne uti samm, betänkande.
Uti 4 momentet föreftäs: atti hwarjelän särdeles inrvid de städer där läns styrelsen har sitt säte, pä Rongl- MastS och RronanS förskjutande kostnad, en större saltpeter inrättning anlades och blefwo drifwen under behörig tillsyn af nägon dertill af Rong!-
Maj t nädigst tillförordnad styrelse i hwarje län Ehuru ändamälet med detta förslag asyftar, alt i hwarje län och landsort, sprida kunskap om bästa sätcet att med minsta kostnad och salunda med största winst, kunna inrätta saltpekter tillwcrkningen, fä tror jag dock detta ändamål säkrare winneS, om generell den princip följes, att mot en inrättning hwarken göres eller drifweS för Kongl.
Maj:ts och Kronans räkning, sedan kungliga tiders erfarenhet stadgat den allmänna öfwertygelse och säkra förhållande i werkställigheten, att sällan nägon handtering med winst drifwes för Kronans eller det allmännas räkning, dä likwäl samma näring i private personers, ägo och disposition med winst kan stötas och dä snarare upnar sin fullkomlighet.
Detta förhål - zio D^n i8 Julik. hallands hav i afseende pä salpeter tilswerknrngen i Swerige inträffat; ty under loppet af circa zoq är under hwikke» tid i flere repriser i synnerhet under Konung 6ustak den ustes, Diotlning LkrikjU88, Lars den X:des och Larl Xllles Regeringar stora saltpe er werk och lador bliswit för Kronans räkning inratcade och oa tadt de gröfwa kostnader som dera btiswit gjorda, har dock desta dyrbara och ofor.r.eliga anläggningar af stg stelfwa förfallit och salunda statens derä anmanda pengar gatt förlorade under medler as förra århundrade!, dä landels privata saltpeiers tillwerkningar lika som nu af Riksens Ständer ansägos höra upmuntras.
Sedan ständiga och billiga klagomäl wid Riksdagarne gjordes öfwer de wäldsaMma och' stadliga Kro» no ko ningarna i allmänhetens ladugärdar, stall och andra urhus, hwilken rättighet updrogs kronan under Konung (larl XI:tes tid, som införde detta forntidens mästerstycke för saltpeterkokningens spridande i lander, som bestod deruti, att han lät indela all jord under uthusen öfwer hela Riket i wista panlag, samt fördelte jorden inom hmarje panlag, till kokning hwark 6:ie är, Denna anstalt mäste widtagas se oan erfarem heten under förra Regeringarne lärt, aht saltpeterlador och sastpeterwerk för Kronans räkning inrättade, hwgrfen med fördel kunde drifwas eller gäfwo Kronan tillräckelig^ qvantum saltpeter.
Dek lyckades ock Konung Larl den XI att inom korrt tid genom delta indemingswerk staffa Kronan en säker och tillräckelig ärlig faltpetertitlwerkning till spilande as Rikers behöswer, men da Riksens Stan. der
Den rs Julli. zrr der genom ständiga wid Riksdagarne insinuerade klagomal kommo i erfarenhet om den werkliga olägenher för landet, som indelta stuvningen medförde, hwilken dä med kronostudare och siuderibekjening drefs för Kronans räkning, sä widrogo Riksens Ständer den wisa anstalt, akt med premier upmuntra landets innewänare kill saltpeter plantsadors upsältande.
Dessa national industriens wärdare och försigtig» hushållare stadna ej wid blott» ladornas upbyggande.
Anledning till täflan gass allmänheten alt päfinna det bästa sättet att warda saltpeter» jorden genom premiers utdelande i progressivt ö<- kande efter tillwerkningens storlek.
Dessa laduinrätmingar i gäng sattes genom npmuntringar öfwerallt, men i synnerhet i Österbotten, sä att genom ladusaltpeter snarr hela Rikets behof fyldes, intill dess att är 178Z blef fastställt, det ej mer än zo,sso lissp:d för ett nedsatt pris skulle ärligen tillwerkas och betalas, in^ beräknat den saltpeter, som under uthusen utan betalning kill jordägaren» kokades; härigenom brast afsättning af plantladu sallpet-rn, sä snart tillwerkningen steg öfwer det pä siat fastställde tillwerknings qvantum, och da der war den tiden sörbudit att sälja sin saltpeter till nägon annan än Kronan, som nu ej köpte möfwer sitt bestämda qvantum, sa blef följden, att saltpeter-laduinrättgarne i Swerige förföllo af sig sjelfwa i brist af afnämare pä saltpeter», och Kronan sick i der stället mästa saltpeter genom forcerad kokning uti allmänhetens uthus, inull i8vO ars Riksdag, dä denna Zlr Den i8 ^uM. denna landsplåga förwandlades i en jkyldighet för jordägarena, att emot R:d. per lisip:d lefverera io ffälpid per hemman olurirad saltpeter, och ef» ter denna Riksdag da i stället för saltpeter Everence in natura, landets inwänare finga frihet att erlägga i dest ställe en ringa penningesumma; sä har saltpeter tillwerkninqen nästan aldeles uphört i Swerige.
Utaf besia historiska kaÄa som wisa werkan af de olika oeconomiska författningar, ssm tid efter annan utkommit för denna handtering, synes tydeligt, att dä den drifwits för Kronans räkning, sä har den minst lyckais, men deremot haft framgäng vä private personer stelfwa sätt besörja rillwerkningen, med sakerhe^ afsäktningen.
Aldrabäst synes detta förhållande i Österbotten inträffat, der »vid medlet af förra ärhundradet för Kronans räkning med mycken kostnad för landet och det allmänna, saltpeter tillwerkades i Kronans egne lador, men sedermera dä landets innewänare fingo premier för ladubyggnad, och tillika fingo säkerhet för saltpeterns afsättning emot betalning af warans fulla wärde, sä hafwa kronoladorne uphört, och denna handtering förwandlav till en naturlig lönande landtinanna näring.
Pä besia grunder wägar jag yrka och förestå, det mätte intet nytt saltpeterwerk eller inrättning göras och drifwas för Kronans eller det allmännas räkning „ och ännu mindre att sädane ma inrättas uti hwarje län utan är jag öfwertygad, att dä wederbörande Herrar Cvmiterade för saltpeter och saltkokningen, som i anledning af Kongl. Maj:ts nädiga förordnande börjat fikt arbete vä Kongsholmen i Stockholm, medhnn, nu Den -8 Julli- Zlz nit der utarbeta den methode, som genom anstälde försök kunna Utrönas, blifwer den basta för saltpeterjords beredande, och rätta sältet utredr, att den utluta och koka samt asta vesta rön genom trycket kommit till allmänhetens uplysning
— Sä tror jag att med biträde af de underrättelser, hwilka emedlertid kunna hämtas af de redan förordnade faltpetersjuderimännen
Directeuren kihlström för södra delen af Riket, och styresmannen för saltpeter inrättningen i Österbotten Capitaine» käman för den norra delen, alt ar gjordt som erfordras, för alt innan korrt sprida kännedom om sattpetertillwerknirnen hos allmänheten pä det sätt som allmogen i österbotten, nu den drifwer, blott den penningefond som af Riksens Ständer nu crnfläS till premiers utdelande för ladors upbyggande, saltpeter-pannorS och öfrige sjudningSredfkapS anskaffande/ kunnige sjudareS och werkmäftareS betingande inom hwarje ort, rätteligen anwändas, säattändamälet pä en gäng öfwer hela landet winneS. lltan ak! tilltro mig kunna förestå, den aldrabästa methode härtill, ivägar jag dock nämna den som jag anser kunna leda kill ändamalet: manne ej bast wore, att inom hwarje län formerades en oeconomisk Direction under Landshöfdingen i Länets ordförande? sammansatt af en deputerad ifrän hwarje Socken inom länet, hwilken
Direction stutt ie sammcmrädas om bästa sättek art L hwarje socken införa sattpelerkokningen, sä att äkminstone salkpererffakten per hemman kunde Utgöras, dä mig tyckes bäst wara, akt sedan i famräd med Landshöst zi4 Den r8 Julli. dingen hwar och en sockens deputerad upgifwik utwägen som socknen arnar widlaga sör salipekerns tillwerkning, Landshöfdingen da mä updragas rättigheten, atr i proportion efter socknarnes hemmantal utdela det understöd, som Riksens Stander nu anslagit till uphjeipande af salkpeeersiuderi imättnin» gen, antingen akt detta blifwer som premier för ladors upbyggande, hjelp till pannors inköpande, kunnige sjudares förskaffande, eller till allt annar som kan erfordras esler hwarje sockens olika behofwer till saltpeters erhällande om dä af Landshöfdingen och Dircction gemensamt blifwit faststält hwad för hwarje socken i och för saltpeters anskaffande ärligen bör göras, och penninge understödet dertill i mohn efter hemmantalet, och den skyldige ärlige saltpeter lefverencen af sockne Deputeranden blifwit emottagit — sä bör Landshöfdingen äga rättighet, att sedan han, efter erhällcn rapport af saltpner-upbördsmannen i districtet, som bör besöka alla socknarne inom länet, för att tili Landshöfdingen sedermera inberätta hwad socknarne sultgjort eller brustit uti deras Åtagande, i sednare fallet läka genom saltpeter-upbördsmannens åtgärd genast upbygga och fullgöra hwad socken sig sör äret ätagit, som dä af socknens gemensamma medel ersattes.
Skulle denna methode af Riksens Ständer gillas, sä tyckes ändamälet härigenom säkrast win, nas sä att handteringen allmänt öfwer hela Riket sprides utan nagra extra kostnader, som belasta den af Riksens Ständer anstagne sond hwilken dä di recte fär gagnas af hemmansägare, som sjelfwe den Deni8 IM Zrz tillstjutit och det i proportion af deras gjorde tillstött.
Det förstas, att utaf samma fond stall afiven bestridas länets gemensamma afgifter för de kostnader, som blefwo nödwandiga för kontrollen och tillsyn öfwer »verkställigheten häraf, Och för up lysningars erhållande till kunnigt folks anskaffande för rätta konstruktionen af ladorna och jordens rätta stötande samt sjndares anskaffande, dä tillika afgiften som pröfwas nödig för salkpetersjuderi, Ofwer-Dirccteuren, som Kongl. Maj:t bertill nädigt förordnar, bör beräknas och deraf betalas; men kostnaden för salrpeters emottagning, probering och transporterande ifrån de utsana lefvereringsställen bör ej bestridas af denna fond; dock bör den som förer räkenstapxrne öfwer directions medel och tillika förer protokollet wid directions sammanträden, af samma sond beralas.
Fördelen af lan-directioncn för denna fonds Utdelande och administrerande framför dest derigerande pä ett endä ställe, eller i Stockholm, är påtaglig, derföre, atl deputerade frän hwarje socken med öfwcrin seende af Landshöfdingen i hwarje län stall nödwändjgt hafwa en mera speciel kunskap om behofwen i hwarje socken och province, än om nämnde direktion i Stochholm skulle ensamt besörja hela denna »vidlyftiga detaille, som omöjligen kunde med lika kännedom af folket och localomständigheter, wardås, hwilket bör kunna ste om pem garne pä sörestrifne sätt »värdas och disponeras.— Härwid synes böra observeras, att Landshöfdingarne i hwarje län pä läns-directions magnar afgifwa anlin - Zi6 Den 18 Julli. antingen d«irects Lill Kongl. Maj:t eller till Kongl.
Krigs.Coliegium ärlig berättelse, sä wäl om salt» perer intäckten s^n huru desiw medel blifwik förwaltade v inrätkningacne för saltpeter lillwerknin» gen bliswit genom betz åtgärder befordrade Kongl. Krigs CollegiUM blifwer dä i tillstånd att göra ett allmänc sammandrag öfwer hwad i hela Riket blifwit ätgjort.
Härtill får jag tillägga att sä snart den tidpuncr inträffar att salkpetler tillwerkningen i Riket genom besia anstalter och upmuntringar kommit i den gäng att utan nägot biträde af denna fond, tillwerkningen i hwarje län kan ästadkommas sä att hela saltpeter lefveransen till Kronan af 52,000 lisp:d eller derulöswer ester beloppet af hemmantalet i Riket tillwerkas; sä tror jgg att denna fond pä det fäkt bäst sedermera anwändes, om beloppet deraf ärligen ansiäs sa längt den sträcker sig, sedan de wanliga aflöningarna först afgätt att dermed up» köpa af plantladu ägarne all den öfwerffokts saltpeter som i länets lador tillwerkas emot saltpererns allmänt gängbara pris, till uplag för Kongl. Maj:t och Kronans räkning, för att wid päkommande krig, det. mä kunna undwikas som hittills astid inträffat, att utländff saltpeter mot dryg kostnad, för Stats-Casian mäste ofta med mycket äfwentyr anskaffas, hwarigenom winnes, att aldrig brist pä krut kunde inträffa, som ofta handt bäde för Bergslagerne och förswars merker, endast af brist pä saltpeter för krut arbetet.
Och om denna öfwerstokks saltpeter luttrades och kades i magaziner, förlorades Den i8 Julli. 317 deraf intet, om den der aldrig sä länge förwaradeS och more mindre farligt att conseria än rrutet som altid under tidens - längd förlorar af desi styrka.
Laduägarrte undgingo och derigenom den farhåga att wara i owisihet såsom förut handl, att finna afnämare till sin wara, da de salunda finga försäkran att Kronan upköpie all deras öfwerskotts saltpeter dä priset pä i lisiptd oluttrad saltpeter borde fastställas till lika pris medi runna
Räg efter lö- " pande ärets markegång.
8:de puncten i betänkandet förestår fullkomlig frihet för en hwar att sälja sin saltpeter sä in- som utrikes, sedan saltpeter gärden för hemmanet är rverkstäld ^-Derwid anmarkes blott, att innan saltpeter» utrikes får afsättas, bör den Kronan erbjudas, antingen genom Landshöfdingen i orten eller Kongl. Krigs Collegi* um, och i fal!
Kronan ej finner rakning att derföre betala en Tunna Rags wärde för eu pund oluttrad saltpeter — dä först bör friheten till export aga rum.
Hwad nu egenteligen för landet är föreflagit i afseende pä upmuntringarne för saltpeter production gäller naturligtwis ock för städerne i förhållande efter deras deltagande i saltpeter gärden.
Om besia anmärkningar förtjena Högloft., Ridderskapet och Adelns afseende, sä anhälles att de mä med beränkandek till Utftottet äkerremit-- teras för att deröfwer sig yttra.
Remitterades till Oeconomiä-Utstottet i gemen» - zi8 Döv 18 Julli.
Menffap med de i sista pleno gjorde anmärks ningar.
Föredrogs ä nyo Oeconomic'.Utskottets i sista pleno pä bordet lagda memorial innefattande förslag till jemkningar i Riksens Ständers tankar i afseende pä bränwins tillwerkningen.
Härjemte uplästes ett protocolls-utdrag ifrätt Bonde-Ständet innefattande omständligen Ständers tankar i afseende pä berörde jemkninas förslag.
Eröfwe von Lckwerin, Urestric LoAislaust af der upläste protocolls-utdraget finnes, att Bonde Ständet gillat nägra momenter af Utskottets för» slag, och ogillat andra.
Mig är bekant, att ett annat ständ deremot ätminstone i det mästa gillat Utskottets förslag.
Nämnd synes således i detta mål icke wara att undwika.
Jag fär derföre förestä att frägan rörande afgifterna för bränwins tillwerkningen mätte af Ridderffapet och Adeln till Bewillnings--Ulskotket remitteras under samma förbehäll af ytterligare pröfnings rätt deröfwer, soM Bonde ständer wid sitt enahanda remist fästat.
Aerv Lattdt - Narstalken gjorde dereftek proposltion till bifall ä de Oeconomiska delarne af Oeconomiä-Utffottets jämknings förstag, men att, med öfwerlemnande af detta förslag till Bewillttings-Utffottet, anmoda detsamma förestä de grunder och det belopp af bewillningens utgörande för bränwins oränningen, som detsamma kunde för dest del, och i sammanhang
Med de öfrige bewillningsgrunderna, finna tjenligast:
Ridderffapet och Adeltts ytterligare prösningsrält deröfwer likwäl hällen» Efter Dm 18 Julli. ZI9 Efter en af Herr Drufva wid Utskottets förlag gjord anmärkning, hwilken af Grefwe von 8ckrverin beswarades och sedermera förföll, blef Herr Landt-Marffalkens proposition bifallen.
Föredrogs ä nyo Stats - Utskottets förledne gärdag pä bordet lagda memorial, angående all, manna magazins inrättningens förwaltning.
Ltael von Dlolllkein:
Jag har ej wid detta Lag-Utskottets utlåtande något atl anmärka widare än atl da vesta räkenskaper aro un» gefarllgen af samma egenskap som Statswerkels, lära de wäl, i anseende tiss granskningen, dela samma öde: den enda utwäg som säledes äterstär att om dem erhälla någon kunskap, more kan hända om de skulle tryckas.
Grefwe borner, ^äolxlr Loran!
Jag underställer huruw.ida tryckningen af räkenskaper, hwilka utan twiftvel mäste wara mycket -vidlyftiga, kari blifwa möjlig.
Jag skulle dä snarare föreslä, att åtminstone de som bo eller wistas i Stockholm, kunde erhälla tillgäng att sjelfwe fä se Magazins
Directionens förda böcker och såmedelst sjelfwe inhämta de uplysningar de åstunda.
Friherre Ltael von IlloMein:
Jag för min del begär det est