Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna centrala myndighet upliäfdes åter vid 1765 år Riksdag; och d. 11 Dec. 1766, utfärdades en Förordn., enl. hvilken Hospitalen och Barnhusen i Riket, samt Förmyndar-kammaren, och Hus-fattig-kassan i Stockholm, ställdes under en Kongl. Öfver-Direktion, hvilken holde, inför Ständernas Ombud, vid hvarje Riksdag, redogöra.
Efter statshvälfningen 1772, samt under den hungersnöd, som detta och påföljande året plågade landet, updrogs Öfver-slyrelsen af Hofspitalen och Barnhusen i allmänhet åt tvenne Seraphimer-Riddare, för hvilka instruktion utfärdades, d. 29 Mars 1773.
Anlednm till detta besynnerliga stadgande, hemtades frän de äldsta halft presterliga Riddar-Ordnarne, hvilkas medlemmar det ålåg att vårda sig om fattiga och sjuka.
Om de hegge Riddarne blefve af olika tankar sig emellan, skulle målet anmälas hos Konungen, för hvilken, såsom Ordens Stormästare, Riddarne borde redovisa för hushållningen och styrelsen vid alla Hospital i riket.
Sådan förblef styrelsen intill 1787, då Konungen d. 25 Nov., stiftade ett Seraphimer-Ordens-Gille, bestående af OrdensCanzleren, 2:ne Riddare samt 3:ne Ordens embetsman och Kommendörer af alla Kongl. M:s Orden, eller tillsammans 6 personer.
Enl. deras ännu gällande Instrukt. af d. 28 April 1791, skulle Gillet hafva öfverinseende öfver alla Hospital och Barnhus, det sednare, i Stockholm likväl undantaget.
Gillet berättigades alt uptaga och afgöra ulla frågor, om dessa verks invärtes hushållning, inkomst och utgift, beljeuingens förhållande, och upbörd, samt besvär öfver förslag.
Med tiden, har SeraphimerGillets befattning, med fattigvården, blifvit obetydlig, ty blott 3:ne Barnhus, nemi.
Malmö, Lidköpings och Gustafsbergs vid Uddevalla, stå f. n. under Gillets inseende.
Det största Barnhuset, eller hufvudstadens, lyder under en, af Gillet oberoende
Direktion, som omedelbart vänder sig till Konungen, och öfver hvars förvaltning mycket klagats.
I landsorterna låter Gillet, genom Landshöfd:ne, utdela upfostringshjelp åt fattiga barn.
Men, för öfrigt, är dess befattning, nu mera, inskränkt, egenteligen till sjukvården, förnämligast den, som rörer de sinnessvaga, ty ehuru 19 Hospital, i orterna, finnas under Seraphimer-Gillets inseende, Den 11 Mars e. ra.
2)5 pä hvilka fälliga jemväl underhållas, så är dock vården om de svagsinta hufvudsaken.
De egenteliga falligvår <ls-är ender na från församlingarna, hafva, sedan gamla tider, i lista instantien afgjorts af K:s Befhide, hvarifrån de, i fråga om landet, fullföljdes hos Kammar-Collim, sora, i allmänhet, sysselsatte sig med de, på jorden hvilande, besvär, och, i fråga om städerna, omedelbart hos Konungen.
I stället att, vid en ny fattigvårds-stadgas utfärdande, d. 25 Maj 1847, hänvisa alla fattigvårds-ärender till Kammar-Collim, hvarigenom enhet i deras behandling kunnat vinnas: så förordnades att man egde fullfölja dem alla omedelbart hos Konungen.
Att Seraphimer Gillet skolat, i 2:dra instantien, uptaga dem, kunde ej komma i fråga, emedan dess ledamöter utgöras af de förnämsta män i Riket, hvilka dels äro utlefvade och orkeslösa, dels uptagna af de lill Rikets högsta embeten hörande göromål, samt alltså icke äro i tillfälle att sysselsätta sig' med sådana småsaker, som tvisterna om skyldigheten att försörja fattighjon.
Förut hade en stor del af dessa mål stannat vid Kammar-Colhii beslut, så att Konungen endast med återstoden besvärades.
Men när de sedermera omedelbart ingingo från 24 Landshöfdir och OfverStålhin, utan någon mellanlänk, som förmedlade dessa många einbetsmäns skiljaktiga åsigter, så inträffade hvad som, genast efter författningens utfärdande, förutsades, nemi., att fattigvårdsmålen blcfvo för Konungen så många och tidsödande, att de äter måste afsöndras till ett underordnadt central-verk.
Seraphimer-Gillet sjapp dera då, af samma skäl, som 1847.
Att åter förvisa dem till Kammar-Collim hade varit att erkänna misstaget vid deras förflyttning derifrån. 1 brist på något annat lämpligt Collini, och då det ena, under Finance-Departitet hörande Verket, lika väl, eller lika origtigt, som det andra, kunde befatta sig med barmhertighetssaker: så stadgades, genom Kongl, förordningen d. 13 Juli 1853, att besvär öfver K:s Beflndes beslut, i fattigvårdsmål, kunde fullföljas hos Kammar-R:n.
Det kan visserligen sägas, att sedan fattigvården ej längre är ett barmhertigsverk, utan en pålaga, så må Kammar-R:n lika väl pröfva frågor om denna utskyld, som angide någon annan.
En serskild anledn. dertill kan äfven hemtas deraf, att Kammar-R:n, redan under den lid då fattigvårdsmålen gingo till Kammar-Collim, pröfvade tvister om rätt skattskrifningsort, hvilka sällan förekomma, utom i fråga om fattigförsörjning, hvadan gränsen emellan Kammar-Colhii och Kammar-Rins befattning var, i detta hänseende, understundom svår att updraga.
För Kammar-R:n kan det vara likgiltigt, om fattigvårdsmålen höra dit eller ej, i thy att bestämmandet om ett fattighjon skall försörjas af den ena eller andra församlingen, icke är angenämare eller besvärligare, än afgörande! om en krögare, hvars näring bragt den fattige till tiggarstafven, bordt, för sitt yrkes utöfning, skatta mer eller mindre, än påfördt blifvit.
Men alldeles fremmande för KammarRins granskande och skoningslösa updrag är pröfningen af fattigvårdens ärender.
Anses hon ej längre i grunden vara ett barm - 216 Den 11 Mars e. m. hertighetsverk, utan helt enkelt en beskättningsfråga, så borde hon äfven, i högsta instantien, behandlas såsom sådan, och förflyttas från Ecklesiastik- till Finance-Departctet.
Emedlertid finnes endast för tvister om fattigförsörjning en central-mvndighet i 2:dra instantien.
Men blifver det fråga om stadfästelse af fattigvärds-reglementen, eller af stadgar för fromma stiftelser af hvarjehanda slag, der fattiges försörjning, undervisning, sysselsättning och sjukvård understundom i förening förekomma, så finnes ingen myndighet, som Depart:ts-Chefen kan rådfråga, och livats ständiga sysselsättning med dylika mål, från hela Riket, förekommer den eljest svårligen undvikliga stadfäslelsen af stridiga föreskrifter för lika inrättningar, i serskilda delar af landet.
Kammar-R:n, som är en Domstol, lärer väl icke lämpligen kunna anbefallas, att yttra sig öfver fattigvårdsinrättningar och andra fromma stiftelsers organisation.
Att likväl ålägga honom afgöra tvister om dithörande författningars tillämpning, synes mig vara att åtskilja hvad som borde vara förenadt.
Om den, som tillstyrker faltigvårds-stadgarnes innehåll, icke sjelf får genom deras tillämpning erfara huru väl eller illa de verka; så kan han hvarken iakttaga nödig varsamhet, när de skola npgöras, eller föreslå nog rigtiga åtgärder, när de måste rättas.
Jag har förut nämnt huruledes ett Sundhets-Coll:m redan finnes i 2:dra instantien för kelsovdrds-äTcnder, hvarför dessa kunna bättre sammanhållas och skötas än öfriga under Ecklesiastik-Departstet lydande ärender.
Erforderligheten af detta Colkm är väl af erfarenheten så tillräckligt ådagalagd, att intet torde behöfva andragas till stöd för dess fortfarande.
Men, på det att dess serskilda tillvaro ej måtte afskräcka från ett nytt Colini inrättande, bör jag visa huru detta redan befintliga embetsverk lämpligen skulle kunna, dels ersätta Seraphimer-Gillet, dels sammansmälta med det nya Ecklesiastik-Colkm.
Helsovården har, ännu mera än fattigvården, blifvit splittrad genom Scraphimer-Urden.
Då statuterna för den sednare, år 174S, utfärdades, blefvo Riddarne förpligtade att sjelfmant åtaga sig öfverinseende! öfver sjukhus, derom gifva till Ordens-Gillet en noga berättelse, föreslå medel till deras understöd och, på allt sätt, vårda sig om deras bästa. 1751 ställdes Lazar ettsinrättningen i Stockholm under en Kongl.
Direktion, bestående af 2:ne Riksens
Råd och Seraphimer-lliddare.
Vid 1762 års Riksdag beslöts, att upbörden och dispositionen af Lazarettsmedlen samt styrelsen af det liela borde förvaltas genom en Direktion af R.
St:r, bestående af 2 ledamöter af hvarje Stånd, hvilka borde biträdas af Hrr Riksens Råd och Seraphimer-Riddare, hvilka förut varit allena besvärade med denna hushållning.
Men då man, vid 1765 års Riksdag, förmärkt att Lazarettet i hufvudstaden icke kunnat upfylla ett af sina ändamål, nemi. att vara ett gemensamt sjukhus för personer, äfven från aflägsnare delar af riket, så tilläts, genom Kongl. Brefvet d. 10 October s. å. att, under Landshöfdmes och Biskoparnes gemensamma ledning, uprätta Lazarett i länen.
Dessa ställdes, d. 17 Den 11 Mars e. ni. 217 Juli 1776, under Öfver-Styrelse af de begge Seraphimer-Riddarne, som hade hufvudstadens Lazarett under sin vård.
Detta skedde dels för den allmänna nytta, barmhertigliets-inrättningarne borde åstadkomma, då de> sammanfogade, kunde understödja hvarandra inbördes, dels emedan Lazaretten hade för sin första inrättning att tacka Ordens uplifvande.
Öfver-Styrelsen skulle Seraphimer-Riddarne föra i samråd med Landshöfd:ne.
Men som de förre, lika litet som de sednare, voro sakkunnige i läkarevården, så utnämndes tillika en General-Direktör öfver sjukskötseln vid Lazaretterna i riket, hvilken sedermera gått Hrr Seraphimer-Riddare tillhanda.
Sådan förblef Styrelsen intill dess Seraphimer-Ordens-Gillel stiftades, hvarefter det, 1791, fick öfverinseende jemväl öfver Lazaretten, hvilka, der det sig göra lät, borde sammanfogas med Hospitalen.
Lazaretten ställdes i orterna under K:s Beflndes inseende; betjening och läkare skulle förordnas af Gillet o. s. v. När 11.
St:r, vid 1815 års Riksdag, åtagit sig vissa sammanskott lill Veneriska smittans hämmande samt Läns-Lazaretlens utvidgande, och önskat att dessa inrättningar mätte få af Direkta-, utsedda i orterna, förvaltas, tillät Konungen, d. 17 Dec. 1817, att de finge öfverlenmas till Landshöfdmes samt läns-deputerades värd och styrelse.
Dessa sjukvårdsanstalt^- stå dock likväl under förbemälle General-Direktörs öfverinseende.
Hvarken till Sundhets-Colhm eller till Ecklesiastik-Depart:tet, utan till Konungen i Ordens-Kapitlet, afgifver Serahimer-Gillet berättelse om Dårhusens eller de s. k.
Hospitalens, ej heller om Lazarettens förvaltning.
Gillet har emellertid hvarken de förra eller de sednare fullständigt under sin vård.
Det äldsta och, med anslag af Staten, mest försedda, nemi.
Danviken vid hufvudstaden står under en egen, af Seraphimer-Gillet oberoende, Styrelse, hvilken vänder sig omedelbart till Konungen genom Ecklesiastik-Depart:tet.
Det förnämsta Lazarettet eller Seraphimer-Ordens i hufvlidstaden lyder, såsom förut nämndt är, under en egen Direktion, hvilken går både Sundhets-Colhm och Seraphimer-Gillet förbi, vändande sig omedelbart till Konungen, antingen genom Ordens-Kapitlet med sina berättelser, eller genom Ecklesiastik-Depart:let med sina ansökningar.
Endast den tillfälliga omständigheten att Seraphimer-Ordens-Gillets GenerabDirektör, som tillika är Sundbets-Colhn Ordhde, har medfört en närmare förbindelse af begge verken, och en välgörande ömsesidig kännedom af hvartderas åtgärder.
För öfrigt har han, efter serskilda nådiga förordnanden, till Regeringen omedelbart ingifvit berättelser, som med mera skäl bordt till Seraphimer-Lazaretlet aflåtas, ronde de af honom verkställda inspektionsresor till Hospital, Lazarett och Kurhus.
I sjelfva verket är således dock sjukvården, ehuru ett Sundhets-Colhm finnes, jemväl splittrad i 2:dra instantien, mellan flera, af hvarandra oberoende myndigheter.
För att afhjelpa bristerna i denna förvaltningsgren och från osammanhang bringa honom lill enhet inom sig: föreslår jag alt, i st. f. Universitets-Kahslererna, Seraphimer-Gillet och Sund - 218 Den 11 Mars e. m. hets-Collim, matie, till samfäldt förmanskap för de mångfalldiga Kyrko-Läroverks-, fattig- och helsovårds-Styrelserna, i 2:dra instantien, inrättas ett Ecklesiastik-Coll:m, bestående af: l:o En Kyrko- och läroverks-afdelning. 2:o En fattigv år ds-afdelning, och 3:o
En helsovur ds-af delning.
Utom Presidenten, som skulle vara en lagfaren och lärd Embetsman, men hvarken prest eller läkare, borde Usta Afdeln. bestå af 1 Biskop och 1 Kyrkoherde, eller af 2:ne Kyrkoherdar och 1 verldslig Professor vid Universiteten, Lector eller Rector vid Elementar-Läroverken.
Ledamöterna skulle på Presidentens förslag af Konungen förordnas för 6 år hvardera, dock ombytas så, att 1 af de 3 hvartannat år afginge.
Ledamöterne behölle, under tjenstgöringen i Collini, sina innehafvande ordinarie löner med en lämplig tillökning för att godtgöra sina vikarier, och för alt sjelfve lefva i luifvudstaden.
Kyrko- och folkskole-ärenderna skulle föredragas af de båda Kyrkoherdarne och läroverksmålen af Professorn eller Skolläraren.
Fattigvår ds-af delningen skulle, utom Presidenten, bestå af 1 juridiskt bildad embetsman, som vore ständig föredragande af fattigvårds-ärender, och af de kameral-mål, som öfvertagandet af Seraphiiner- Gillets fastighets- och medels-förvaltning kunde medföra, samt af en 3:dje eller 4:de ledamot vare sig Prest, Läroverks-medlem eller Läkare, som, efter fattigvårds-målens sammanhang med kyrkans, läroverkens eller sjukvårdens inrättningar, inträdde från Golldi öfriga afdeln:r.
Helsovur ds-afdelningen skulle bestå af Presidenten och 3:ne Läkare, samt, när så beliöfves, af någon ledamot från de öfriga afdelnma.
Skälet, hvarför jag blott föreslår 3:ne medlemmar på Helsovårds- afdelnm, ehuru jag, vid denna Riksdag, yrkat löneförhöjning åt de 4 nu befintliga ledamöterna af Sundhets-Colhm, är det, att de medico-legala målen, hvilka f. n. uptaga en betydlig del af Colldi tid, torde kunna, genom en bättre organisation, afsöndras från det förvaltande embetsverket, Collini, till de vetenskapsidkande professorerna vid Carolinska Institutet, eller ock någon af dem, för sådana fall, adjungeras.
Akademie-Kanslerernas och Seraphimer-Gillets samt Sundhets-Colliii befattningar öfverflyttades på Ecklesiastik-Collim, hos hvilket besvär öfver Domkapitels, Läroverks-Direktioners och andra Ecklesiastika myndigheters åtgärder, samt öfver K:s Befbides beslut i fattigvårdsmål skulle anföras, och till hvilket de egde att, både om kyrkoväsendet, läroverken, fattig- och helsovården, afgifva sina embetsberättelser.
Universitetens Pro-Kanslerer kunde, med bibehållande af deras närvaride ringa befattning, få Kanslers namn.
I st. f.
Seraphimer-Gillets Advokat-Fiskal skulle en sådan anställas gemensamt för Ecklesiastik-Colliii tvenne första Afdelnir samt vid den 3:dje bibehållas den Ombudsmans- och Fiskalstjenst, som f. n. finnes i Sundhets-Collim.
Inspeklionsresor skulle, både i hänseende till Kyrkväsendet, Den 15 Mars f, m. 219 Läroverken, Fattig- och Helsovården, årligen anställas al Colkii ledamöter, och vikarier, för de frånvar:de, förordnas af Kyrkoherdar, Lärare vid Elementar-Läroverken, Läkare och embetsmän i hnfvudstaden.
Kanslers-befattningen vid Universiteten skulle först vid närvande innehafvares afgång öfverflyttas på Ecklesiastik-Colhii l:sta afdelu.
Efter upläsningen häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade remittera detta anförande till Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk., dit den motion, hvarpå detsamma hade afseende, blifvit remitterad.
Ropades .la. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. f lill 10 på aftonen.
Onsdagen den 15 Mars 1854.
Hr Gr. o. Landtm, anmälde och upläste för R. o.
Ad. en lill honom af Chefen för K.
Civil-Depart:tet öfversänd sålydande skrifvelse från K. M. till R.
St:r. WI OSCAR, med Guds Nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Konung, tillbjude Eder, OSS älskelige, Wåre trogne Undersåter, Grefvar, Friherrar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som i Hnfvudstaden till lagtima Riksdag församlade ären, Wår synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet, samt hvad mera godt och kärl WI kunna förmå, med Gud Ällsmägtig tillförene.
WI fullgöre en smärtsam pligt, då WI härmedelst- gifve Eder tillkänna, att Wår kärälskelige Herr Sonson, H. K, H.
Hertigen af Södermanland, Carl Oscar Wilhelm Fredrik, Sveriges och Norriges Arffurste, i dag kl. f till 2 e. m., efter några dagars sjukdom, med döden afgått.
Förvissade att J, jemte samtlige Wåre trogne undersåter, med OSS och Wårt Kongl.
Hus lifligt deltagen i den djupa sorg, som WI vid denna för OSS och fäderneslandet ömma Förlust erfafe, skole WI af detta Edert deltagande hemta en mägtig anledning lill tröst och hugsvalelse.
WI förblifve
Eder, alla i gemen och hvar och en i synnerhet, med all Kongl.
Nåd och 220 Den 15 Mars f. m.
Ynnest städse vålbevågne, befallande Eder i öfrigt Cad Allsmäktig synnerligen Nådeligen.
Stockholms Slott d. 13 Mars 1854.
| OSCAR. J. F. Fåhraus.
Efter upläsningen häraf anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Äng:
I anledn. af det beklagliga meddelande, sorn R. o. Ad. erhåller, hemställer jag vördsamt, om icke
Ståndet skulle finna lämpligt att den Kongl. Skrifvelsen meddelas Exped.Utsk. för att upsätta en anderd, skrifvelse, uti hvilken R.
Sl:r betyga deras innerliga och djupa deltagande i den sorg, som drabbat Konungahuset och den förlust, som träffat de förenade Rikena.
När Prinsessan Albertina afled, lärer en sådan åtgärd blifvit vidtagen.
Jag tillstyrker derföre att R. o. Ad. jemväl nu måtte fatta beslut derom och genom prot.- utdr. inbjuda de öfriga Stånden att sig i samma beslut förena.
Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf framställda propos. , beslöt R. o. Ad., att K.
M:s nu uplästa Nåd.
Skrifvelse skulle meddelas Exped.Utsk., med anmodan att upsätta och inkomma med förslag till en underd. skrifvelse till K. M., deri R.
St:r betyga deras innerliga och djupa deltagande i den sorg, som drabbat Konungahuset och den förlust, de båda förenade Rikena lidit; äfvensom att de öfrige RiksSt:n genom utdr. af prot. skulle inbjudas att uti detta beslut sig med R. o. Ad. förena.
Landtm, tillkännagaf att, enl. till honom ankommen skrifvelse från K. M:s Öfverste-Kammarherre, voro i Kongl.
Slottskapellet, der tacksägelse i anledn. af II. K. H. Hertigens af Södermanland frånfälle, i dag kl. 12 konnie att hållas, de 3 främste bänkarne på högra sidan af stora gången afsedde för de ledamöter af R. o. Ad., som ville bevista denna Gudstjenst, samt att II. M. Konungen och II. K. II.
Kronprinsen lemnat
Talmännen tillåtelse att infinna sig hos Dem efter Gudstjenstens slut, för att uttrycka R.
St:rs deltagande i Konungahusets och Fäderneslandets ömma förlust.
Opnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm.
Ekon.Utsk. efter M 253 Frih. De Geer till Leufsta, Carl Emanuel; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: 1,233.
Hr von Strokirch, Johan Paul Fredrik Otto.
Hrr Elektorers lista vid val af Utsk:s-ledamöter under permitlerades frånvaro; och hade dertill blifvit utsedde i Co nstitutions-Ut skottet: att inträda under den tid af 3:ne veckor, räknad från och med Den 15 Mars f. m. d. 16 innevande månad, ordinarie ledamoten JY3 245 Frih.
Lagerfelt, Israel Carl Adam, erhållit tjenstledighet.
M 2,145.
Banko-Utskottet: att inträda under den tid af trenne veckor, räknad från och med d. 13 innevande månad, ordinarie ledamöterne M 661 Hr Klingstedt, Fullm.
Hr af Geijerstam, Carl och JV2 1,038 Hr Bogeman, Carl Adolf, erhållit tjenstledighet.
JVs 1,280 Hr Frölich, Fullm.
Gr. Hamilton, H. B. J\s 1,477 ” Jägerhjelm, Fullm.
Hr Carleson, Fr.
Justerades 7 prot.-utdr. för d. 11 dennes e. 111.
Uplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s under M 21 afgifna förslag till R.
St:rs förordnande för utsedde ledamöter i Komitén för tryckfrihetens vård.
Äfvenledes uplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s nedannämnde förslag till R.
JVs 22, ang:de Riksg:s-Kont:s befrielse från skyldighet att erlägga postporto för emottagne fribref; JVs 23, ang:de anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. lifbergnings-båtar; JVs 24, ang:de meddelande af stapelstadsrätt för köpingen Döderhultsvik; och JVs 25, ang:de uphäfvande af 25 § i Kongl. Fiskeri-stadgan d. 29 Juni 1852.
Justerades ett prot.-utdr., innefattande R. 0. Ad:s beslut, i anledn. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse, ang:de H. K. II.
Uplästes ett af Hr Hammarhjelm, Carl, inlemnadt sålydande Mern.:
Af enskilda angelägenheter hindrad att under någon tid bevista Riksdagen får jag afsäga mig den plats såsom Suppleant uti II.
BankoUtsk., hvilken jag f. n. innehar och anhåller jag tillika vördsammast att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. 0.
Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. 0. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en Suppleant i BankoUtsk. efter Hr Hammarhjelm.
222 Den 15 Mars f. m.
Föredrogs, men bordladbs ånyo, på begäran af Gr. Posse, Gustaf Mauritz, Gr.
Taube, Henning Edvard, m. fl. ledamöter BankoUtsk:s d. 11 dennes f. m. på bordet lagda Mern.
JM 28, med upgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början uplnpna Banko vinst erfordras för Bankens konsoliderande.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 4 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
JM 57, i anledn. af K.
Propos. , ang:de eftergift, till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubb- och Enkhus-Inrättning, af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Chrisitna Lundström.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 4 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
JM 20, i anledn. af väckt fråga derom att FilialBanks-assignationer må betraktas lika med de af Låne-Kontm utfärdade assignationer.
Den af Hr Mannerskantz, Carl Axel, vid detta Utlåt, fogade reservation uplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., som derefter yttrade:
För min del anser jag Hr Mannerskantz samt Hrr Bogeman, Almgren och Ekenman, som med honom instämt, hafva i detta fall yttrat sig riktigt.
Jag skulle således önska att R. o. Ad. behagade upskjula sitt beslut i detta ämne intilldess frågorna om Bankens och landets sedelrörelse förekomma.
Jag får hemställa till Hr von Hartmansdorff i anledn. af hans begäran om upskof huruvida det icke vore mera skäl att återremittera Betänk, till BankoUtsk. för att företagas i sammanhang med de öfriga frågorna ronde Bankens sedelrörelse.
Jag instämmer med Hr Mannerskantz. R. o. Ad. ansåg de emot BankoUtsk. förevande Utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande.
Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s d. 4 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
JM 24, i anledn. af väckt motion om ingifvande från Banken af 1,000 R:dr till afl.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 4 och 11 dennes på bordet lagda Betänk.
M 12, i anledn. af väckt motion om uphörande af rättigheten att börda jord å landet.
Don 15 Mars f. m. 223 Ånyo föredrogs SlatsUtsk:s d. 8 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs 65, ang:de erforderlige medel för nu förestående utbetalningar å det under innevar:de
Riksdag beviljade serskildta kreditiv.
Stjernstedt, Jakob Theodor, anförde skriftligen: Riksg:s-Kont. eger f. n. obligationer, utgifne af Svenska Hypotbeks-föreningar till ett sammanräknadt belopp af 3,218,650 R:dr b:ko. R.
Bank innehar likaledes ett icke obetydligt belopp af nämnde föreningars obligationer nemi. 1,789,495 R:dr; och hafva sålunda Sländernes begge penningeverk tillsammans upköpt för något mer än 5 mill.T
R:dr b:ko af dessa s. k. lätt realisabla förbindelser.
Det är nemi. under denna benämning och med förutsättning att de i behofvets stund verkligen kunna med lätthet realiseras, som
Hypotheks-föreningarnes obligationer blifvit af Ständernas verk upköpte.
Nu har emellertid behofvets stund inträdt, men Fullmäktige i Riksg:s-Kont. förklara enstämmigt och StatsUtsk:s pluralitet imstämmer, att det icke utan alltför stora olägenheter låter sig göra att realisera dessa papper, som man förut ansett så lätt realisabla samt begära derföre att den § i Riksg:sKont:s Reghte, som ålägger Fullmäktig att för bestridande af Kont:s utgifter upsäga eller försälja innehafvande, obligationer icke längre måtte vara förbindande.
Det beklagliga förhållande, som nu inträffat, har varit både förutsedt och förutsagdt, och äfven jag instämmer i den mening, att en försäljning eller upsägning af hela eller större delen af de obligationer Riksg:s-Kont. innehar icke kan ske utan svårigheter och förluster, så väl för enskilda sorn för Statsverket.