Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti detta sätt att förtjena har väl ej legat någon olaglighet, men jag tror alt behållningen i stället bör tillkomma Statsverket.
Resultatet af ofvannämnde cirkulär visar sig bäst vid jemförelse af fångantalet och fångskjutskostnaden före och efter deltas utfärdande.
År 183G uppgick fångantalet i Skaraborgs län till 1026 och transportkostnaderne jemte arrestanternas underhåll under transporterne till 5410 r:dr 46 sk 8 r:st., eller per medium för hvarje arrestant till 5 r:dr 13 sk. l| r:st., samt är 1844 för ett fångantal af 1287 till 12,168 r:dr 20 sk. 10 r:sl., eller i medeltal för hvarje arrestant till 9 r:dr 21 sk. 1 r:st. allt b:co; och della oaktadt K:s Bef:de genom särskilte föreskrifter, bland andra om de extra fångtransporternas sammanträffande med de ordinarie, sökt åstadkomma besparing för Slaten.
Sedan arrestanterne nu mera högst sällan fängslas med annat än lätta hand- och fotbojor, malte en gevaldiger och en arrestant, utan några saker, pä ett lätt bondåkdon icke kunna anses utgöra tyngre lass än 20 lisp-.d på en resandes ofta tunggående enbetsvagn.
Dessutom kunna gevaldigerne anbefallas alt ej köra fortare än 1| timme pä milen, dermed resande vanligtvis ej åtnöja sig.
Olägenheten för den skjutsande alt icke få beqväm plats på åkdonet uppstår äfven nu, då, mot eljest gällande skjutsordning, 4 personer, utom denne, skola åka efter 2 hästar och endast vagn med 2 säten eller kärror äro ali tillgå.
Föröfrigt medsändas merendels skjutspojkar, som kunna sitta i knäet på arrestanten eller gevaldigern, eller ock stå bakom sätet.
Jag tager mig derföre friheten föreslå H. R. o. Ad. samt MedSt-.n att hos K.
M. göra und. hemställan om upphäfvande af åberopade cirkuläret samt upplifvande af K. Brefvet d. 8 Juni 190 Den 11 December. 1819, derigenom en besparing af cirka 70,000 r:dr b:co årligen kan vinnas, ulan någons förnärmande.
Hr von Paijkull, Carl Samuel, uppläste en så lydande motion:
Då rust- och rotehållarne befriades från mötespassevolansen för karlarne, anfördes det skäl, alt då indelta arméen hufvudsakligen bekostas af jordbrukarne, ansågs bela nationen böra deltaga i landets försvar och således bekosta truppernas öfning under fredstid.
Af samma billiga skäl borde väl bela nationen bekosta hästarnes öfning, hvarförutan kavalleriet ej blir tjenstbar).
Rusthållare betala dock ännu ensamme häst- eller fourage-passevolansen, och får jag derföre väcka den motion, alt rusthållare måtte befrias från erläggande af nämnde fourage-passevolans, och motsvarande anslag blifva anvisade, att af statsmedel utbetalas för hästarnes öfning under fredstid.
Om remiss härå lill vederbör.
Hr Wästfelt, Nils, instämde uti denna motion.
Rappe, Axel Ludvig, inlemnade motion:
Ibland erkända brister i nu gällande allmänna kriminal-lag, är saknaden af all föreskrift om användande af väpnad styrka emot upproriska eller för allmän och enskild säkerhet vådliga folksamlingar.
Jag har tagit kännedom af hvad det till R.
St. i nåder öfverlemnade lagförslag innehåller i detta ämne, jemte de dervid afen ledamot i lagberedningen uti dess reservation gjorda anmärkmr.
I ovisshet huruvida förslaget kan blifva antaget, eller nämnde anmärkn-. r komma under pröfning, har jag trott mig icke böra underlåta att begagna den enskilda motionsrälten, för att bringa under särskild öfverläggning det för allmän ordning och säkerhet högst vigtiga ämnet, enär en ändamålsenlig lagstiftning deri synes mig vara af högsta behof påkallad.
Dervid har jag funnit den åberopade reservationen innehålla ett förslag, som både torde vara i sig sjeift välgrundadt och äfven låter använda sig oberoende af lagförslagets stadgande i öfriga delar af ämnet; och har jag således ansett mig böra föreslå, att derest icke det i nåder proponerade lagförslaget varder antaget, och innehållet af omförmälte reservation för nu ifrågavar. ämne deruti infördt, detsamma då måtte upptagas såsom en särskild § i 6 kap.
Missg:s-balken af nu gällande lag, samt näst efter dess 3 § införas, så lydande:
Kallas krigsmanskap till hämmande af det uppror eller upplopp, late då K:s Bef:de eller den kronobetjent, som när är, eller, der sådan ej kommer, truppens befälhafvare Ijudeligen uppläsa 1, 2 och 3 §§, och tillsäge derefter de församlade irenne gånger, att, om de ej genast åtskiljas, krigsfot - Drt 11 December.
191 ket skall emot dem bruka vapen, sedan tredje gången tillsagdt är. utskiljas de ändock ej, då må krigsmanskapet det våld bruka, som till de församlades skingrande nödigt är.
Upplästes och lades till iiandlingarne ankomne prot.utdr. från Högv.
PresteSt. af d. 30 sisth November samt d. 2, 4 och 8 dennes, från Vällofl. BorgareSt. af d. 27 sisth November samt d. 1, 4 och 8 dennes, samt frän Hederv. BondeSt. af d. 2!) sisth November samt d. 2, 4 och 8 dennes. II. R. o. Ad. åtskildes kl. I e. m.
Onsdagen den 15 December 1847.
Justerades pleni-prot. för d. 8 samt 2:ne prot.utdr. för d. 11 dennes.
Med tillkännagifvande att bland FIrr Electorer uppstått en ledighet i anledn. deraf att Gr. Sparre, Erik, såsom Fullm. för Frih. ätten von Otter, återlemnat sin pollett och efter uttagande af pollett såsom Fullm. för annan ätt blifvit vald till Ulsk:s-ledamot, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Jlrr Bänkman att utse en ny E lector.
Didr., hade inlemnat ett så lydande memorial:
Hindrad att emottaga den suppleantsplats uti BankoUtsk., hvartill Hrr Electorer genom val mig kallat, får jag med stöd af Ridd.Ordms 23 § härmed vördsammast afsäga mig densamma.
Mörner, Carl Göran Detlof, hade ingifvit följande anmälan:
Som det uppdrag R. o. Ad:s Hrr Electorer behagat anförtro mig, att vara suppleant i Const.Ulsk., icke låter förena sig med den tjenstgöring, hvilken åligger mig i egenskap af ledamot uti K. M:s och rikets Svea hofrätt, så får jag förstnämnde befattning mig vördsamt afsäga. 192 Deri 15 Decemijer I m.
Hr Gripensvärd, Jakob Olof, hade ingifvit eli mera. af följande lydelse:
Härmed får jag, med slöd af Ridd.Ordms 23 §, vördsamt afsäga mig det hedrande förtroendet alt vara suppleant i LagUlsk. vid innevar. riksdag.
O Frih. Åkerhjelm, Gustaf Georg Knut, hade inlemnat följande:
På grund af 23 § Ridd.Ordn. får jag äran härmed afsäga mig det af Hrr Electorer mig lemnade uppdrag all vara suppleant i Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer alt nise dels en ledamot i Allm. Bcsv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 286.
Frih. Raab, Carl Adam Jakob, som återlemnat den pollett han innehaft för sin egen ätt och sedermera uttagit pollett såsom Fullm. för annan ätt, dels en suppleant i Consl.Utsk. efter N:o 215.
Mörner, Carl Göran Dellof, en suppleant i BankoUtsk. efter N:o 373.
Skjöldebrand, Knnt, en suppleant i LagUtsk. efter N:o 2183.
Hr Gripensvärd, Jacob Olof, samt 2:ne suppleanter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 1923.
Georg Knut, och N:o 2308.
Hr af Ström, Israel Adolf, dels ock, i anledn. af beviljad ledighet, 2:ne ledamöter i Const.Ulsk. i st. f. N:o 245.
Lagerfelt, Israel Carl Adam, och N:o 1955.
Hr von Oelreich, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Axel, en ledamot i Bevilln.Utsk. i st. f.
N:o 2317.
Hr Fåhraeus, Olof Imanuel, och en ledamot i BankoUtsk. i st. f. N:o 69.
Erik, hvilka 4 sistnämnde ledamöter alla erhållit tillstånd att på 3:ne veckors tid, räknad från d. 20 dennes, från riksdagen afresa.
Upplästes följande af Frih. von Essen, Fredr.
Ulr., inlemnade meni.:
I anseende till tjensteåligganden nödsakad att för någon tid från hufvudstaden afresa, anhåller jag att mig måtte tillåtas afsäga mig Bänkrms-befattningen vid 5:te Bänknns-afd. med bibehållande af min riksdagsmannarätt oförminskad.
Äfvenledes upplästes ett af Gr.
Hamilton, Hugo, inlemnadt så lydande mern.:
Som jag för enskildta angelägenheter nödgas lemna hufvudstaden, får jag härmed afsäga mig det hedrande förtroendet att vara Bänkman inom den 21:sta Bänkm:s-afd. R. o. Ad. biföll, uppå Hr Gr. o. Landtnr.s i anledn. häraf framställda propos., att Frih. von Essen och Gr.
Hamilton, med bibehållande af riksdagsmannarätt, lingö frånträda sina bänkrmsbefattningar, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf att, i anseende lill de härigenom uppkomna ledigheter bland Hrr Bänkman, val af en Bänk - Den 15 December f. m. 193 Bänkman inom 5:le och en Bänkman inom 21:sta Bänkm:s-afd. t nästa plenum komme att förrättas.
Gr. Snoilsky, Nils, uppläste följande motion:
Sveriges historia har bearbetats af flere utmärkte män, men det är vår tid förbehållet, alt se flere okända förhållanden uppdagade genom en lika allvarlig som skarpsinnig granskning af urkunder och handlingar, framdragna ur arkivcrnas gömmor.
En ny dager har derigenom blifvit spridd öfver tilldragelser, i hvilka förut misskända män deltagit och hvilka derigenom omsider vederfarits en sen rättvisa.
Jag är öfvertygad, att många bland eder, mine Hrr! vid erinran härom, skola med tacksamhet ihogkomma de förljenster
Hr professoren doktor Anders Fryxell i denna väg förvärfvadt.
Han har derigenom bland annat bevisat: att Sveriges Adel blifvit af flere häfdatecknare behandlad med obillighet och väld; att man på detta Stånd kastat en mängd orättvisa beskyllningar, under det raan sökt, på dess bekostnad, i gynnande dager framställa ömsom det oinskränkta enväldet, ömsom folkmakten.
Uttalandet af dessa sanningar har, ehuru de varit grundade på historiska handlingar, dock ådragit författaren härda strider och personligt obehag.
Det synes då vara skäl att R. o. Ad., hvars förfäder han försvarat utan annan uppmaning dertill, än rättskänslans, ä sin sida ådagalägger sin aktning och förbindelse för ett så ädelt handlingssätt.
Hr professoren har för öfrigt skrifvit Sveriges historia på ett sätt, som gjort henne mera än tillförene lefvande i folkets sinne och till föremål för behandling i särskilda grenar af skön konst.
Men jag vill ej nu väcka fråga om, alt derföre gifva honom en nalionalbelöning; man skulle dä måhända tro, att jag velat med den tacksamhet, som hela Sverige är honom skyldigt, afbörda den, som honom af Sveriges Adel särskildt tillkommer.
Jag vågar alltså föreslå eder, mine Hrr! att låta för Riddarhusets medel prägla Riddarhusets stora medalj af guld, af omkring 60 dukater, för att honom af Ridd.Direkt, tillställas, såsom ett vedermäle af R. o. Ad:s aktning och förbindelse; och torde detta mern. blifva till Ridd.Utsk. remitleradt.
Remitterades lill Ridd Utsk.
Hr Bruce, Rob. Ed v.:
Det är med blandade känslor jag uppträder för första gången i detta ärans hus, för att väcka en motion och anhåller om mitt Stånds ursäkt för de känslor jag kommer att tolka vid denna högtid.
1 delta hus, hvars murar bevittna våra förfäders tapperhet och mod, dygd och fosterlandskärlek, här, hvarest ingen af vårt Stånd af egennytta, för titlar, ordnar eller embeten, röstat emot samvetet, och hvilkas efterkommande, nu samlade här vid denna riksdag, som rättvisans beskyddare, hand i hand med en moderat, liberal Konung, söka återgifva folket den frihet och rätt, hvartill de äro födda som våra 1 11. 13 194 Den 15 December f. m. jemnlikaif inför Gud, samhället och/lagen; ty på samma sätt kommo vi hit, på samma vis skola vi vandra härifrån, och hoppet i en annan verld står i händerna på en rättvis domare, ej på någon verldslig, blind, mutad domare.
Redan har frihetens sol uppstigit på vår horisont!
Den var i södern 1830 (Franska revolution) i vestern (England) har den länge genomgått sin utstakade bana, fast politiska moln understundom borttagit dess sken.
Denna sol börjar redan gifva ljus och värme åt folket, som länge nog varit smidda i okunnighetens bojor!
De inandas nu känslan af den frihet, hvartill de åro födda, börja sönderskaka dessa bojor, och framtåga småningom på frihetens väg lill målet der de söka nalkas den fridsamma hamn, hvarest lugn, rätt och sanning en dag skola omgifva dem, under beskydd af en moderat, liberal Konung, som önskar sina undersåtares och deras lands sällhet i alla dess grenar.
Nu frågar jag eder, mine Hrr! hvem är det väl som odlar Sveriges jord?
Jo folket!
— Hvem är det sorn, då kriget står för dörren, värnar och försvarar fosterlandet?
Äfvenledes folket!
— Hvem är det som byggt alla våra ståtliga palatser, hvaröfver vi så mycket yfvas?
Med ett ord, allt här i Sverige och äfven vi sjelfva, leda sitt ursprung från folket.
Det bevisar att vi hafva allt att tacka folket för, och böra med tacksamhet vara stolta att bispringa dem.
Jag öfvergår nu till min motion, som följer: Hr Bruce uppläste härefter följande:
De inom Lindes socken af Orebro län, brukspatron Elsvig tillhörige silfvergrufvor, hvilka år 1843 började bearbetas, gåfvo redan 2 år derefter, eller 1845, en behållning af 42,000 r:dr b:co, utom revenyen af dithörande qvarnar och jordbruk; men för att kunna med fullkomlig fördel drifva och upparbeta de rika tillgångar nämnde grufvor äga, vågar jag härmed föreslå: att Staten måtte inlösa hälften af nämnde grufvor, för alt derstädes uppbygga ej palatser, men ändamålsenliga fängelser, inrymmande det antal som vore af nöden för grufvornas bearbetning.
I st. f. de dryga kostnader
Staten nu måste vidkännas för fångars underhåll, hvilka på intet sätt äro Slaten lill gagn, utan utgöra ett kräftsår på samhällskroppen, kunde de fångar, hvilka blefvo använda vid nämnde grufvor, ej allenast sjelfva genom sitt arbete ersätta sitt underhåll, utan äfven derutöfver bereda Staten en årlig betydlig vinst.
Jag anhåller att denna min motion må hänvisas till vederbör.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle att Hr Bruces nu väckta motion finge remitteras till StatsUtsk.
, ropades ja och nej, men sedan denna propos. i anledn. deraf blifvit förnyad, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall.
Den 15 December f. ni 195 Uti 27 § af Bevilln:s-förordn:n är stadgadt om gästgifverter på landet, att om de icke hafva någon förtjenst af sin gästgifverirörelse, utan endast kunna anses såsom skjulsombytningsställen, taxeringsmännen äga, om de så finna skäligt, att befria dem från all afgift för näring och rörelse.
Då på grund af bränvins-förordmn minuterings-afgift för gästg. skall erläggas, der minutering sker, den må gifva förtjenst eller icke, så synes mig ock att bevilln. för de gästgifvaregårdar hör erläggas, hvarest minutering af bränvin utöfvas, i anledn. hvaraf jag föreslår, att här ifrågavar. § af Bevilln:s-förordn:n lar det tillägg, som innefattas uti följande förslag:
De gästgifvaregårdar, som icke hafva någon förtjenst af sin gästgifverirörelse och hvarest bränvin uti minut icke försaIjes, åsa taxeringsmännen, om de så finna skäligt, att befria frän all afgift för näring och rörelse.
Bevilln:s-förordn:n stadgar uti 27 § att inspektörer m. fl. skola taxeras efter betydenheten af den egendom de förestå, samt den befattning och lön de hafva, i 8 klasser från och med 40 ända ned till 2 r:dr och att den, som vid annans egendom eiler landtbruk har närmaste tillsyn eller styrelsen sig anförtrodd, skall taxeras såsom rättare, då egendomen består af 2 till 4 mantal och derutöfver såsom inspektor.
Uti ett ytterligare mom. säges dock, att de ägare eller innehafvare af jord, som sjelfva densamma bruka och således icke hafva hos sig anställde rättare, skola ifrån den för rättare stadgade bevilln. vara befriade.
Som vanligen vid tillämpningen af denna §, i de fall då af ägare till gårdar om 2 mantal och derutöfver rättare och inspektörer icke uppgifvas, svårighet möter att få utredt huruvida ägarne sjelfva ”bruka” jorden, så synes mig, som vore rättast att denna § erhöll följande lydelse, hvilket jag får föreslå, nemi.:
Vid hvarje under gemensamt bruk varande egendom om 2 lill 4 mantal skall bevilln. påföras för rättare med 1 r:dr 24 sk. b:eo, men när egendomen stiger utöfver 4 mantal för inspektor uti någon af ofvanstående 8 klasser.
Bevilln:s-förordn:s 55 § stadgar att rösterne vid val till ledamöter uti taxeriugs-comité å landet skall beräknas efter förmedladt hemmantal; men då genom K.
M:s förnyade förordn. om sockenstämmor i riket en annan röstberäkning dervid ifrågakommer, så anser jag, i anledn. så väl deraf, att likhet bör äga rum vid omröstning i sockenstämma, antingen ett eller annat mål der föredrages, som ock att hvarje uti sockenstämma röstberättigad bör äga samma rätt åtminstone till deltagande uti Svenska folkets urgamla rätt att sig sjelf beskatta, han må vara ägare af jord eller handtverkare eller tjensteman, det ifrågavar, § bör erhålla följande lydelse, den jag får föreslå, nemi.:
Skulle församlingen utan omröstning ej kunna förena sig om ledamöter, anställes af de närvar, ordentligt val, hvarvid rösterna i.i' 196
Den 15 December f. m. beräknas efter samma grund, som vid sockenstämma i allmänhet år föreskrifvet.
Då 86 § af Bevillms-förordn-.n stadgar att de hos laxeringscomitén förda prot. och längder, sedan de blifvit behörigen justerade samt af ordf:n och 2:ne ledamöter åtecknade, skola jemte mantalslängden och dess bilagor, af häradsskrifvaren mottagas, synes det mig, sorn vore det orättvist att uti nästa mom. till samma § ålägga kroiiofogdarne, vid 1 r:dr daga böter, att gemensamt med häradsskrifvarne ansvara för handlingarnes insändande till K:s Bef:de; jag föreslår således att uti denna §:s 2 mom. ordet ”kronofogdarne” måtte borttagas och ansvaret derigenom ensamt tillkomma häradsskrifvarne, som handlingarne emottagit.
Den uti 128 § af Bevilln:s-förordn:n föreskrifne tid för uppbördsböckernas atlemnande till landskontoren, eller d. 1 November, är numera icke tjenlig, då endast en uppbördsstämma hålles och den uti Februari, Mars eller April månad samt för öfrigt raarkegångspriserne ej förr än uti slutet af November månad blifva kände; jag föreslår derföre att tiden för uppbördsböckernas insändande till landskontoret för gransknings undergående måtte bestämmas till d. 15 Januari.
Uti Bevilln:s-förordn:s 147 § föreslu ifves hvilka äga att undfå afkortning för 4 eller flere barn under 17 år;'dessa äro de af allmogen, som äga eller bruka hemman, hvilkas värde icke öfverstiger 1000 r:dr b:co, torpare, gerningsmän, inhyseshjon, bruksoch fabriksarbetare å landet, arbetskarlar, så å landet som i städerna, fiskare på landet, fiskare och sådane forftige personer i städerne som ej äro borgare, så väl som förenämnde personers enkor, samt gemenskapens hustrur och enkor.
Ehuru med arbetskarlar vanligen förstås dagkarlar, statkarlar, statdrängar och stattorpare m. fl., å olika orter nyttjade benämningar, har K. kammarrättens öfverrevisions-departement besvärat sig och andre med anmärkmr i anledn. deraf, att t. ex. en statkarl erhållit afdrag, lika med arbetskarlar för minderårige barn.
För att för framliden kunna undvika sådant, föreslår jag, alt uti denna § måtte intagas, att afkortning för minderåriga barn äfven äger rum för ”statfolk".
För ofvantecknade 6 anmärkmr anhåller jag vördsamt om remiss till Bevilln.Utsk. Hr Tham, Sebastian Mathias: Innan Frih.
Ridderstolpes motion remitteras till Bevilln.Utsk. anser jag mig skyldig lemna upplysning om ett af motionären begånget misstag i fråga om afkortning utaf bevilln. för torpare, som hafva flere barn.
Om jag fattade hans mening rått, påstod han att K. kammarrätten i afseende derå oriktigt tillämpat Bevilln.förordmn.
Vid sisth riksdag väcktes af Gr.
Anckarsvärd en motion i denna syftning, eller att stattorpare jemväl skulle tillgodonjuta afkortning för minderåriga barn.
Denna motion, sorn behandlades af Bevilln.Utsk., blef likväl, på Utsk:s afstyrkande, af R.
St. afslagen eller ogillad; och vid Den 15 December f. m. 197 sådant förhållande torde man lätteligen kunna bedöma huruvida kammarrättens tolkning af ifrågavar. § i Bevilln.förordmn varit riktig eller icke.
Hvad nu sjelfva motionen beträffar, har jag visserligen ingenting emot att den deri uttalade åsigt vinner framgång, eller att rätt till afkortning i vissa fall jemväl må tillkomma stattorpare.
Jag får endast äran upplysa Hr Tham derom, alt min motion innefattar anmärkn:r, icke emot kammarrätten, utan emot de särskilde länsstyrelserne inom Sverige, för oriktig tillämpning af den § utaf Devilln.förordmn, jag deruti omnämnt.
Remitterades till Bevilln.Ulsk. II.
Jag vågar i dag höja min röst i en fråga uti hvilken jag fåfängt under förlidet riksmöte sökte vinna framgång, nemi. om befrielse ifrån beskattning af löner, pensioner, arfvoden m. m. tillfallande rikets tjenstemän.
Jag behöfver ej inför ett Stånd, hvars fleste barn beträda emhelsmannabanan, omtala alla de omsorger och kostnader föräldrar hafva för att dertill bereda dem; ej heller tror jag mig behöfva bevisa otillräckligheten af alla löneslater, så civila som militära; hvarföre då igenom en orättvis beskattning öka detta onda?
En lön är hvarken ett kapital, en rörelse eller en industri; och vill man, för att tala bevillms-språket, kalla det för ren behållning, så frågar jag huru många löner äro af art alt lemna innehafvaren en skilling öfver vid årets slut ?
Enahanda är förhållandet med pensioner, lill hvilkas beredande tjenstemannen af egna medel bidrager årligen, och skulle en ordentlig rescontrering anställas emellan tjenstemannen och Staten, som beskattar honom, så tror jag ej att vågskålen skulle blifva lill Statens förmån.
Lönen innebär dessutom ett kontrakt emellan Staten å ena och embetsmannen å andra sidan, och sä länge den sednare fullgörer sina åligganden förmår jag ej inse efter hvilken grund af rättvisa Staten tilltror sig att med skatt belägga dessa löner.
Pensioner åter, äro ju till större delen resultat af den tjenandes gjorde egne insättningar, och jag kan omöjligen föreställa mig att Staten missunnar den som tjenat länge och redligt, att i lugn för nöd och brist få sluta sina dagar.
[Ivad jag haft äran anföra om löner och arfvoden samt pensioner är lika användbart uppå alla de olika sätt man valt att förfölja embetsmannen med beskattning, då man under namn af karta på fullmakter, afsked, tjenstledighets-resolutioner, ytterligare tager skatt.
Jag kan ej anse som en nåd å Statens sida att blifva upptagen uti dess tjenst, ty Staten behöfver och kan icke undvara sina tjenare.
Denna art uppdagade orättvisa, som lika lätt kunde urarta till 10, 20 eller 30 procents afdrag som den för närvar, inskrän - 198 Den 15 December f. m. ker sig till 3 procent, är endast en beqvämlighetslära hos dera, som hafva sig ålagdl att fylla Stats-bevillms behofver, och vid afdrag af löner hafva den lättare mödan att igenom en arithmelisk operation uppå hvarje lönebelopp bestämma afdraget, under det, jag är öfvertygad derom, ingen af H.
Bevilln.Utsk:s ledamöter vågar anse lönestaterne vara för höga.
Man har sträckt beskattningslusten ända derhän, att lägga skatt uppå s. k. karaktersfullmakter som uttrycka ett bevis af Konungens nåd.
Man har sagt, som grund härtill, att dessa karaktersfullmakter voro bevis af en fåfänga hos sökanden som förtjenade att beskattas.
Jag ser endast deruti ett bevis af Konungens uppmärksamhet på gjorda tjenster och tror ej att våra bevillnrs-författningar äro ämnade att befatta sig med hvad man behagar anse som moraliska lyten.
Om så vore, så borde skattkammaren icke blifva svår alt fylla, ty uppå lyten äro vi alla rika.
Jag finnér deremot, alt när Ständer tillåta sig att lägga skatt uppå Konungen nådebevis, så i detta ofvannämnda fall, som vid Konungens utnämningar till adelig värdighet, eller till riddare af Dess ordnar, så beträder man ett gebiet, som borde vara fredadt för Ständers bevillning — ja, man inkräktar på Konungamakten — och detta blir säkert icke den vid detta riksmöte rådande tendensen.
Jag tror mig sålunda uttala eder åsigt, mine Hrr! då jag nu väcker följande motion: ”Att hädanefter löner, pensioner, arfvoden, resolutioner på afsked eller tjenstledigheter, karaktersfullmakter, upphöjelse i Adligt Stånd eller upptagande i K.
M:s ordnar, må befrias ifrån bevillning och karteafgifler.”
Jag anhåller att denna motion må remitteras till H.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att denna motion, dåden blifvit skriftligen till prot. uppfattad, skulle för R. o. Ad. föredragas.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm anförde ytterligare:
Det är eder bekant, mine Hrr! att brottsligheten i landet går i tilltagande, och rätta orsaken igenfinna vi uti den försummade fötäldravärden.
Icke nog att barnen icke sändas i skola och aldrig erhålla någon religiös uppfostran, utan de danas redan uti de spädare åren lill förbrytare.
Det finnes föräldrar som tvinga dem att utöfva tiggeri, och instruera dem att, när tillfälle dertill yppas, äfven begå stöld, samt alt de agas af föräldrarne när de om aftonen ej medföra något på dessa vägar förvärfvadt.
Lättsinnighet, okyskhet och t. o. m. fylleri lära de af föräldrarnes efterdömen.