Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förvaltningen af Sjöärenderne» att i underdånighet inkomma med förslag till den inqyartcrings-stat, hvilken i Förvaltningens ofvanbercrde underdåniga utlåtande af den 13 April 1819, blifvit i sista rummet tillstyrkt, sorn vill säga, beräknad till half inqvartering emot dea som Hvarfs-staternas vederlikar vid Flottorna åtnjuta»
Då man härutaf måste göra dan slutsålts,' att|Kongl.
Majit i. denna fråga endast fästat sig vid andra alternatifvet i oftabemälte
Förvaltningens underdåniga yttrande, är också att be«t fara» att i dea proposition Kongl. Majit Når Den 21 Februari i. digst i detta ämne Riksens Höglofl.
Siänder förelägger, de bevekelsegrunder som påkalla första alternativet, eller desse Staters berättigande till full inqvartering i likhet med hvad deras vederlikar vid Flottorna i Nåder bestås, icke komma att åtfölja den Nådiga propositionen.
Med denna anledning är det, som jag vördsammast anhåller, att detta mitt ödmjukaste anförande tillika med bilagde j:ne afskriften Litt.
A B. och C. må till StatsLJtskottet blifva remitteradt , på det att när frågan där förekommer, den då i hela sin vidd må blifva upplyst.
Fyratio års erfarenhet, hvarunder sex åra befattning såsom Constitutions-DepartementsChef vid Örlogs-Flottan, har nogsamt fästat min öfvertygelse vid den sanning: att förfördelande i rättvis belöning slappar och nedsätter arbetshågen hos arbetaren , tröttar befälet och småningom tillintetgör ali besparing för Staten, som grundas på den physiska kraftens bekostnad.
Åfven för mig kan StatsVerkets knappa tillgångar icke vara helt och hållit okända, men deras tillräcklighet måste icke böra sökas i en njugghet, som återkastar motsatt verkan för det ändamål hvarifrån principen för deras första tillitande utgår.
Jag kan icke betvifla Fäderneslandets o - Den 21 Februarii, 583 umgängliga behof af ett sjö-försvar och deraf den absoluta nödvändigheten att till dess danande och underhåll, disponera skicklige arbetare, hogfulle och kunnoge tillsyningsmäni sådana egenskaper tillvinnas icke genom knappa , ja orättvisa löningsvilkor för dessa personer, hvarom jag, under den direction mig lemnats öfver constructionsarbetena å Örlogshvarf-i vet, haft nogsamt tillfälle öfvertyga mig.
Med lugn skulle jag afbidat följderna af hvad i denna fråga hittills tillgjordt blifvit, om icke anförde omständigheter till någon del rubbat min tillförsigt.
Jag anser denna rubbning redan då förhanden, när omförmälte hvarfs stater blifvit, från första hand, i underdånighet föreslagne till half inqvarteringsersättning emot deras vederlikar.
Denna till sin natur obilliga, till sina följder visserligen skadliga nedsättning, skall, i enskilt afseende mäst kännas inom dessa staters underbefäl, hvilkas löningsvilkor dessutom, i förhållande till deras utomordentligt trägna och dageliga, ja i afseende till material behandling och arbetsdrift, ansvarsfulla tjenstgöring icke uthärda den ringaste jemförelse med en stor del af deras vederlikar och icke ens med sjelfva arbetarens, till hvars ledning och anförande detta underbefäl blifvit tillsatt.
Jag framträder således i denna fråga icke allenast med behjerteniieten för misslåttade underhafvande anspråk, utan tillika med den varmaste känsla för det mål som fästar mitt kall 384 Sen 2i Februetriu vid fäderneslandets en sådan känsla är i beroende af och i ett snalogt färhållande till Styrelsens mer eller mindre conseqventa disposition af de medel son? alu RiksStatens, behof i denna väg utgå» N:o n. Herr Gripenstedt, Jacob:
Att ingenting fordrar, så mycken eftertal, ka, klokhet och försigtighet sorn hvarje r.y, ppptänkt samlundsinrättning eller någon för behofvet påkallad Statsförfattning, har erfarenheten nogsamt bevisat.
Grunden för desse borde och måste ju nöd», vändigt vara statens och samfundets nytta och fördel, men då detta ändamål så ofta förfela*.
Och enslutlig obotligskada deraf uppkommer, så, är klart att inse, att sjelfva planen varit illa Uttänkt och medlen, lika så illa beräknade , som följderne i framtiden påräknade.
Detta allt se vi nu genom ett alltför klart förstorings,- glas uti inrättningen af de nu ändtligen afledne högst förderflige
Disconterne, sorn uti sin hastigt timade bråd-död, gjorde följden ännu plyckligare.
Dernäst, och med lika lysande förbländning för det allmännas gagn framträda de SpannmålsDirection, och har nu,i sine många omväxlande operationer, visar de oväntade resultater, som gifva de förutnämnde föga efter i märkvärdighet och förhållningsmethod; Då be - Ben 21 Februarii; S&5- vrsea äro klara och tydelig®, hör viii icke eller framställningen af det sannfärdiga blifva anstötligt för hvar och en sorn älskar mera kärnan än skalet.
Jag skall derföre med lika enkelhet sora, korthet, framställa hvad jag sjelf funnit, sett och erfarit af Magazinsinrättningeps åtgärder i, den province där jag är bosatt.
Allmogen eller jordbrukaren som höstetiden nödgats afleverera sin spannemål med stort besvär och kostnad enot minsta beräknade pris, har seder» tnera om vårtiden, då han behöft undsättning,, piåst låna ur magasinet till ungefär en tredjedel högre pris, än han inlefvererat, en skuld der* staten likväl bordt försträcka utan åker till den betryckta jordbrukaren.
I de öfrige länen af riket har olika förhållande gjort olikaeffecter, dopk alla i större eller mindre mån. tryckande;; och torde många ännu i denna stund befinna sig i betryck för en skuld som utpräs-' sat deras reelaste tillgångar.
Felagtigheten uti en sådan organisation är synbar, hvarföre jag anser hela inrättningen nu mera alldeles utan, ändamål, och önskade i dess ställe inrättningen af Socknemagaziner mera utvidgad och allmän i synnerhet sorn ett så enormt qvanr tura af upplaggd säd sorn d.et förr omnämnda, aldrig kan vara behöfligt inom landet, sedan potatoesodlingen nu mera hunnit till den höjd; att den i missväxtår kan lemna den största, och oftast nog tillräckliga bidrag till lifvets, bergning
I den socken inom hvilken jag boir;- är ett Socken-magazin inrättadt, grundadt och, börjadtmed en afgift af en skäppa säd på hva^ 586 Deri 21 F ebni arti. je fjerding, uti ett par goda år och med ett föreskrifva reglemente tor inrättningen och styrelsen , det Kongl. Majit i nåder stadfästat.
Detta har genom lån på de lindrigaste vilkor genom räntorne uppstigit till en fond af 100 tunnor af hvarjehanda säd och således redan tillräckligt till understöd vid infallande missväxt, för en socken af 35 och § mantal, hvarföre den nu öfverflödiga sädesränta användes tili de fattigas understöd.
Vid denna enkla men ändamålsenliga inrättning behöfvas inga embetsmän och ingen betjening som betungar staten.
2:ne välkände socknemän åtaga sig tourvis förvaltningen af magazinet utan all aflöning och ingen olägenhet af råttor och masks åverkan har blifvit förspord, åtminstone ej af de stora, som endast lärer hålla sig till de större inrättningarne.
Ingen commerce kan heller äga rum, vid denna enkla och anspråkslösa inrättning, till någons skada och töi fäng och ingen balance uppstå genom förvaltarens orediga förvållande; med ett ord; Sockenmagaziners inrättande i alla provincer, skall efter all min öfvertygelse med dubbelt mera nytta uppfylla sitt ändamål, än Kronomagaziner, och indragningen af så väl styrelsen som dess vidlyftiga betjeningslöner, blifva en stor besparing för staten.
Hvad nu åter å en annan sida gjordt den så kallade possessionaten en betydlig tunga, är den dryga sexprocentsräntan för lån så i Disconten, som andre publika verk; jag hemställer derföre, om icke alla sådane Cassalån Dm 21 Februarii, för hvilka fastigheter äro hypothicerade borde åtnöja sig med 4 procent, då en redan högt stigen fond icke tillvägabringar någon nytta i Cassahvalfven och då Disconten på säker borgen gjordt sine utlåningar, kunde och borde val den kunna anses lika god som den ofta osäljbara jorden och derföre på enahanda grund åtnöjas med 4 procent.
För andra penningelån , synes mig ingen bestämd ränta böra äga rum, ty den följes dock ej, utan skulle det vara hvar och en fritt, att handla med denna dyra vara bäst han kunde, och blefve följderne alltså hvar Och ens ensak*
Dessa mina på grundade skäl gjorda framställningar, anhåller jag vördsamt måtte af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt de öfriga respective Stånden skärskådas och till vederbörligt Utskott remitteras.
N:o ia.
Herr von Hartmansdorff, Augufl:
Under den enskildtes närvarande förlägenhet, StatsVerkets utblottade tillstånd och oförminskade fordringar för Statens behof, bör man, om nationens framsteg i upplysning och välstånd, ej genom den allmänna penningebristen skola hämmas, vara betänkt på hvarje möjlig utväg att bestrida Statens förnödenheter, utan de skattdragandes ytterligare betun - $8$ Pen ar Fe&runxii. gande.
I sådant ändamål tillåter jag mig göra följande vördsamma framställning:
Svenska Staten, eller Kronan, äger* öfver liela riket, en mängd byggnader, som för Statens räkning böra underhållas, ecb som, mer eller mindre fördelagtigt användas i de serskilt^ Styrelsens grenar.
För att veta dels om man icke skulle kunna afhända sig en del byggnader, såsom öfverflödiga, mot contant betalning,, dels om icke de, som bibehållas, skulle kunna begagnas bättre och gifva större afkastning eller besparing, än hittills, borde man bestämdt känna, dels hvilka och huru mångå byggnader Kronan äger, dels hvartill och på hvad vilkor de användas.
Då nya och kostbara hus icke sällan inköpas eller uppföras för Statens räkning, antingen till krigsbehof eller Magazinslnrättningens, e]Jer den civila Statsförvaltningens, i dess mångfaldiga afdelningar,, så frågas om icke gamla byggnader i samma mån blifva fediga och umbärliga?
Om do bibehållas^ gifva, eller bespara, de någon hyra för kronan, eller kosta de blott att hålla i Stånd, och hafva icke obehöriga personer der Och hvar innästladt sig till begagnande af fria husrum m- m. som Staten icke borde bestå?1
För vinnande af önsklig upplysning i dessa afseenden och rörande möjligheten att göra försäljningar eller besparingar åt kronan, föfeslås: Att Riksens* Ständers Statsutskott måtte genom vederbörande infordra
Den 21 Februcit-ii* Upplysning, från alla styrelsens grenar hvilka och huru många byggnader Kronan, eller Staten äger? huru och af hvem de begagnas?
med hvad rätt de till ett eller annat ändamål användas? och om de dertill äro oumbärlige?
Ifrån dessa uppgifter torde väl åbygnaden på indeldta boställen, hvarom särskildta författningar gälla, böra i allmänhet vara un. dantagen; men Om sådana boställen blifvit indragne och till andra ändamål anslagne, såsom om Regeringen t. ex. i följd af 23 §. i sistledne Riksdagsbeslut, indragit någon del af den umbärlig» Skogs- och Jägeribetjeningen,' och till kronans nytta, på annat sätt, användt dess boställen och indelningar etc. så synas äfven dessa förändringar böra uppgifvas.
Man bör förmoda, att vederbörande Embetsverk hafva noga reda på Statens egendom,' för att genast kunna gifva dessa upplysningar, och, i sådant fall, bör nyttan deraf, under Riksdagens lopp, kunna komma Riksens Ständer till godo.
Skulle vederbörande Embetsverk, mot all förmodan, icke vara i stånd att så snart meddela StatsUtskottet dessa underrättelser: så torde de, efter Riksdagens slut, böra lemnäs till Riksens Ständers fullmagtigs i RiksgäldsContoiret, för att framläggas för Riksens Ständer, innan nästa Riksdag samman* trädande Revisorer, och åtfölja deras öfriga 590 Den 21 Februarii, granskningsberättelse till kommande Ständer, angående StatsVerkets tillstånd och förvaltning, ej mindre i denna, än öfriga delar.
Om denna motions remitterande till Statsutskottet anhålles ödmjukeligen.
Herr von Hartmansdorff, Augufi; En vetenskapsidkare bland mina vänner, har fästat min uppmärksamhet på behofvet af ett
Statsbidrag till befrämjande af ett vettenskapligt ändamål; det nemligen, att sätta det härvarande under Kongl WettenskapsAcademien stående Astronomiska observatorium i stånd att någorledes svara mot sitt syfte, igenom erhållandet af medel till erforderliga instrumenter.
Då jag nu går, att öfverlemna detta ämne till Hnglofl Ridderskapets och Adelns och de öfrige Ståndens behjertande, bör jag begynna med en korrt framställning af denna inrättnings uppkomst oeh närvarande tillstånd.
WettenskapsAcademien erhöll tom: ten till sitt Astronomiska observatorium, jern te kringliggande sandbacke af Stockholms Magistrat, 1746.
Konungen skänkte året derefter, till begagnande vid observatoribyggnaden, allt tegel, som fans i ett hus, hvilket för det nya Slottets uppförande måste nedrifvas: Claes Grill Deri si Februarii.
591 lemnade till ifrågavarande ändamål, och på de fördelaktigaste vilkor, ett lån af 80,693 Daler kopparmynt, som, redan 1759 var af Kongl. Academien tillfullo återbetalt.
Hårleman gaf planen lill observatorium, hvartill grunden lades 1748; verkställigheten besörjdes af Grefve von Seth och inrättningen invigdes 1753 i Konungens och Drottningens närvaro.
Astronomiske observatoriibyggnaden har således mäst genom enskildtas bidrag, och utan Statens betungande uppkommit.
Likaså har förhållandet varit med de dertill hörande instrumenter.
De första instrumenterna, 3 till antalet, lära, på Konungens bekostnad blifvit inköpte, och de, jemte arne andra, hvaraf det ena blifvit nyttjadt vid sista Lappska gradmätningen, och ett uhr, utgöra allt hvad till astronomiska observationers anställande i Stockholm, blifvit nied andra än Academiens egna tillgångar anskaffadt.
Det har varit alldor otillräckligt, och man har länge med bekymmer kännt, att dessa hjelpmedel vore föga svarande mot den noggrannhet, hvartill den practiska astronomien för närvarande uppstigit.
Academien har derföre genom egna hopsparade penningar, beredt sig möjlighet att från Munchen beställa ett nytt fullkomligt Transitinstrument , det oumbärligaste bland alla dem, som saknas.
Det kostar omkring 2,500 R:dr Banco, utom de blifvande betydliga utgiherne vid dess uppsättande och har till den grad medtagit Academiens tillgångar, att man ej Den. 21 Fäbruaril. kan hoppas, att ifrån dess Cissa se de öfriga bristerna afhjelpta, förr än efter långa mela lanryrader af tid, lika hinderliga för vettenskapens framsteg hos oss, som för den täflan i verksamhet, hvarifrån Sveriges astronomer så länge varit utestängde ■, alltid på ett förödmjukande sätt brydda vid besök af utlänningar, sorn Velat underrätta sig om observatoriernas tillstånd i vårt Fädernesland, De Astronbmiska öbservationsanstålterha i Upsala och Lund kunna, ännu mindre ari den i Stockholm, uthärda någon jemförelse med dem, som finnas i grannrikena.
Tvenne nya obsetvatorier hafva på Statens bekostnad,blifvit uppbyggda för universiteten i Åbo och Dorpt, samt utrustade med ett så utsökt förråd , af mångfaldiga instrumenter, att de ej öfverträftas af dem i London och Paris.
I Preussen har likaledes, fastän midt under krigsoroligheterna, observatorium i Königsberg uppetådt, hvilket redan lemnat de förträffligaste bidrag till Astronomiens fullkomnande, och i Berlin hafva instrumenterne blifvit kostbart förökade*
Det sednare har äfven varit händelsen i Köpenhamn; och i Christiania, hvarest byggnaden, der observationerna anställas
Väl är ringa, men användbar, försköt StatsCassan, enligt Koögl.
Maj:ts beslut af den 23 Mars 1816 till inköp af astronomiska Instrumentet en summa af 600 Pund Sterling, eller efter nu varande myntvärde, nära 7aoo Riksdaler Banco, Hos Den 31 Februarii, Hos oss allena saknas ännu ett kraftigt och i astronomiens närvarande skick, fördenna del a£ naturvettenskaperna, nödvändigt understöd, värdigt ett folk, som alltid med stolthet bör på-* minna sig, att ur dess sköte framträdt Naturalhistoriens förnämste grundläggare och chemiens namnkunnigaste idkare; samt att det ägfc en Wargentin, som delade rycktbarheten med sin tids största astronomer.
Den utgift af omkring 5000 Riksdaler som Staten bestod till vår Svenska gradmätning vid polcirceln, haf lemnat ett resultat, lika vigtigt för de undersök* ningar afsamma slag, hvarmed Europas practiska Astronomer ännu sysselsätta sig, som ärofullt för den man, jag menaf Professor Svanberg, af hvars utmärkta skicklighet det hufvudsakligäst framkallades; men hvilken, ty värr, icke kunnat ytterligare i Astronomiens återstående forskningar tillbörligen begagnas eller anlitas, i brist på dertill erforderliga, nog pålitliga instrumenter.
Att följa med tide - hvarfvets framsteg 1 upplysning, måste vara vettenskapsmannens högsta önskan, och att med dem förena sitt namn, hans Största ära.
Denna delas naturligtvis af hans fosterland* och dess liknöjdhet för hans framsteg och afa, skulle vara liknöjdhet för hela samhället i bägge afssenden.
På desse skäl, och då erfarenheten visat, att aldrig någon brist på kunskapsförmåga hos våra landsmän blifvit förspord, då de någorledes ägt medel att ut^ Veckla den, anser jag ett Understöd afstatsme* Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. I Band» 38 Dm 21 F chrit®'i t. del böra gifvas till inköp af de angelägnaste astronomiska instrumenter, som till en början borde för Observatorium i Stockholm anskaffas.
De äro: i Heliometeri sorn i Munchen kostar 1,4 3° Floreneiu i Cometsökare 468 — 1 Meridiancircel i,8oÖ I Achrometiskt Teleskop 692 .— 1 Pendelur — 35b Summa 4700 Florenerj eller efter nu gällande cours, ungefär lika Inånga Riksdaler Svenskt Banco, på stället^ transporten hit oberäknad.
Föreslås alltså:
Ätt Riksens Högloflige
Ständer måtte till detta ändamål bevilja Kongl. Wetten skaps Academien, i ett för allt 5000 R:dr Banco, eller något öfver två tredjedelar af den summa, som blifvit Observatdtium i Chrir stiania beviljad.
Hvarom Remiss till StatsUtskottet begäres.
Herr von Franchen, Åugiift: Uti Herr Montgommerie# den 1% dennes Den 21 Februarii.
595 framställe önskan att Riksens Ständer skulle förändra Arméens nu varande organisation i Inspectioner och Brigader kan jag alldeles icke instämma, emedan jag anser det vara utom gränsen af Ständernes befattning, och då en alskad Konung aldrig vill göra några ingrepp i våra rättigheter j så böra vi vara så mycket hiera nogräknade att ej misstaga oss, på de rättigheter^ som tillhöra Honom och icke oss ■C e ~ V ' t ■ • '> , ^ 1 ' O, j . : .
Om Herr Montgommerie trott sig äga skäl, att framställa saken ur den synpunkt ätt Indelningsverket rubbats genom åtskilige (ChefsBoställens söndring från de Regementet dit de en gång för alla varit anslagne, så skulle Herr Montgommerie iagttagit hvad 29 §i Riksdagsordningen föréskrifver emot Konungens föredragande i Comrnåndömål.
Men som detta ej skéttj så lärer Herr Montgommmeries motion, så stäld den nu var, icke ens kunna upptagas.
Jag kan icke neka att efter min öfvertygelse, äro de skäl Herr Montgomerie anfördt emot förenämnde organisation alla ganska grundade och att kanske ändock flera af ®amma beskaffenhet kunnat tilläggas, hvaribland ej må förgätas, den olägenhet Konungen kan komma att vidkännas, om vid någon hastigt inträffad orolighet
Han vöre. föranlåten ätt i stället för hvad förr varit öfligt kunna lemna befälet till den .Generalsperson som bade mästa förtroendet, nu lemna till det äen på stället varande Inspections- eller BrigädChefeo, utan afseende på dess skicklighets 596 Den 21 Februari!.
Hade vi en Armée af flera hundratusen man och en Armée i jemn activitet, så vore visst den organisation nyttig och kanske äfven nödvändig.
Att GeneralAdjutanten för Arméen onekligen, då han ej har med alla RegementsCheferne directe att befatta, igenom oftanämnde organisation, är betydligen lättad i sina göromål, är lika gifvet som att denna lättnad ej kan vara nödig, då man eftersinnar, att han nu har hos sig till tjenstgöring anslagit 8 Adjutanter, och när vi ännu hade Finland qvar skötte en och samma General-Adjutant Stockholms Garnizon, Finska Arméen omkring 14 Regementer, Pommerska Regementerne och] Svenska Arméen, utan mera biträde än af 2:ne Adjutanter.
Häremot kan visst invändas att skrifverict något ökats genom conduit-listor m. m.; men denna tillökning kan väl ej borttaga mera tid än hvad den tiden åtgick till expedierande af de då oupphörliga större och mindre uniformsförändringar, som nu lyckligtvis mera sällan inträffar.
Vore jag i tjenst, skulle jag anse mig partiskt om jag talte antingen för eller emot denna sak, men nu anser jag yttrandet af milia tankar tillåtit, och som äfven jag, fast i ringa mån contribuerar till alla extra utgifter, så anser jag mig berättigad att vördsammast anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, det vi i underdånighet hos Kongl. Majit'- anhålla, att af de skäl Herr Montgommerie uppgifvit och jag nu tillökt, Den 21 Februarii. 597 Arméens organisation i Jnspectioner och Brigader måtte upphöra samt lika som GeneralAdjutantsExpedition för Arméen förändras så, att alla Regementer återfå de för dem anslagr. e Chefsboställen 6amt de contante lönernes antal blifva sä mycket sig göra låter minskade; hvilket allt i fail Kongl. Maj:t så i Nåder för godt finnér lätteligen bör kunna ske, utan afvagtan på nu varande Herrar Inspections och BrigadChefers frånfällen, emedan, om jag ej för mycket bedrager mig, det åtminstone är anledning att förmoda, att hvarje General gerna återgår till RegementsChefs befattningen och hvarje Regementschef till ÖfVersteLieutenantstjensten, dä de dermed veta eig kunna tjena sitt fädernesland.
Herr Bruncrona, Nils Abraham:
I egenskap af Chef för Lotsinrättningen i Riket, vägar jag några ögonblick utbedja mig Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet , för att i afseende på den Lotsbetjeningen ålagde bevillning anföra några anmärkningar, hvilka äro lika påkallade af mira Etnbetsmannapligt som af min rättskänsla.
Alltifrån Lotsinrättningens första början på 1500- talet, dess fullkomliga organisation 1696 och ända till 1S10 års Riksdag, hafva Lotsarna varit för deras personer, i likhet med gemenskapen vid Arméen och Flottorna, undantagnc 593 Den 21 Februarii. och befriade från bevillning® erläggande; tili Staten.
Vid sistnämnde Riksdag" funno Riksens Högloflige Ständer, det oagtadt för godt att annorlunda derom förordna, och till följe hvar. af Lotsarne ej allenast ålades den personela eller skyddsafgilten , utan ock bevillning till ett så högt belopp, att den för mången Lots öfversteg lönens och Lotspenniogarnes sam^ manräknade summa.
Uppå ett sådant förhållande fastad/e jag. vid i8i7'års Riksdag, Riksens Ständers uppmärksamhet, med anhållan att rättvisare och billigare grunder måtte vid Lotsarnes taxerande för framtiden blifva föreskrifn.e och isgttagne; enär det högst mödosamma och an~ svarssfulla Lotsmannayrket, så vä! under krig som fred, fullkomligen berättiga Lotsarna till, enahanda förmåner, som de, hvilka bi,ifvitt soldater och båtsmän i alla tider förunnade.
Uppå dessa framställningar behagade Riksens Ständer göra det afseende, att Lotsbetjeningen blefvo till taxering fördel te uti tern ojasser, på sätt 11 Art. 2 §. af nu gällande Bevillmngsstadga derom föreskrifver.
Men ehuru dessa taxerjngs,grunder visserligen blefvo mindre tryckande än de iSiostadgade, äro de likväl i afseende på locala förhållanden och den individuella lotspenningeförtjenstens stora* olikhet, som för den ena Lotsen af samma grad, kan uppgå till 100 Den 21 Februarii, m p&h föf den andra af högst 2 R:dr om året, af sådan beskaffenhet, att de nu gällandegrun|>er svårligen efter billighet kunna tillämpas; och na så mycket mindre, sedan Ko,ngl.
Majit pnder den 20 Junii 1820 behagat i Nåder föri klara Lotsinrättningen för ett militairiskt verk och gi i vit densamma en derefter lämpad nyorganisation, hvilket förutsätter Lotsarnes rättighet till enahanda förmåner, som gemenskapen yid arméen och flottorna åtnjuta.
Uppå dessa anförde beyekelsegrunder, till vinnande af rättvis ändring härutinnan,och till bevakande af Lotsarnes rätt, har jag trott mig böra vördsamt till Högloft.
Ridderskapet® och Adelns bifall hemställa: 1:0,> Att alla i; tjenst varande Lotsålderman, mäster och secund lotsar samt lotslärlingar, måtte på sätt 11 Art. 1 §.
1 momentet och IV Art. 3 §. t momentet af BevillningsFörordningen derom, stadgar, blifva från bevillningserläggande frikände, så framt deras, lön och lotspenningeförtjenst m. m, icke öfverstiga a 00 R:dr om året, 2:0.
Att enligt föreskriften uti sist åberopade författnings III Art. 1 §» 6 mom- OGh, sista meningen, lotsarne måtte i likhet medge’! menskapen, vid arméen pcb, flottorna blifva ifrån Tobaksconsumtionsafgiften befriade, emedan nämde öfverflödsartikel, med billigt afseende uppå lotsens hårda yrke, är för honc^ä ett oundgängeligt behof.
Den 21 Februarii, N:o 16.