Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu således detta anslag afslås , kommer utan tvifvel , i bredd med det afslag , sorn redan är gifvet, lagskipningens gång att förlamas i begge de vigtiga instanserna Svea och Götha Hofrätter.
EfFecten deraf på rättsfrågornas afgörande och folkets billiga anspråk att få sina angelägenheter vid domstolarna utan för mycken tidsutdrägt besörjda, kan vara ganska skadlig, och jag finner således frågan vara af beskaffenhet, att den fordrar det högsta behjertande af StatsUtsk., som icke torde finna någon svårighet att bevilja hvad sorn behöfves, då tillgångar, såsom nu är förhållandet, dertill icke saknas.
Jag tror derföre lämpligast vara, att betänk, återremitteras till StatsUtsk., hvilket, vid närmare efterseende, troligen lärer finna, att, ehuru de begärda anslagen äga samma syfte, nemi. befrämjande af lagskipningens gång, olikheten i öfrigt dem emellan är tillräcklig, för att ej af det förra skapa ett hinder att tillstyrka R.
St. alt lemna bifall till hvad K.
M. uti sin sednare nåd. propos. så rättvisligen begärt.
Sedan en ledamot af StatsUtsk., nemi.
Hr Anckarsvärd, redan yttrat sig, har jag ingenting annat alt tillägga, än alt jag fullkomligen förenar mig med honom; men jag vill blott härigenom en gång för alla hafva förklarat, att jag aldrig med min röst skall bidraga till upprifvande af ett under riksdagen fattadt beslut, ehuru jag beklagar, att behofvet af anslag för ifrågavar. ändamål kan vara för linndén.
Hr Cederschjöld, Rober t
Th e oph ron :
Ehuru jag fullkomligen känner behofvet af det ifrågavar. anslaget, skulle ES Den i4 April e. m. 4°9 jag likväl med min röst biträda StatsUtsk:s förevar, betänk , och således vägra det begärda anslaget, derest jag ansåg frågan vara densamma, sorn af förstärkta StatsUtsk. blifvit afgjord; men så är icke förhållandet.
K. M:s förra propos, innehöll nemi., på sätt flere talare redan yttrat, en begäran derom, att löner för ifrågavar. ledamöter måtte anvisas på ordin. stat.
Denna framställning hafva R.
St. afslagit, förmodligen derföre, att de hoppades att rättegångarne framdeles skulle så aftaga, att desse ledamöter icke komme att fortfarande för alltid behöfvas.
Men då det icke kan bestridas, att göromålen för det närvar, äro till den grad öfverhopande, att de omöjligen hvarken i Svea eller Götha Hofrätter kunna medhinnas, om den nu tjenstgörande ledamotspersonalen förminskas, så har K. M., sedan R.
St. vägrat det begärda anslagets uppförande på ordin, stat, uppfyllt sin pligt genom den gjorda framställningen om anvisande af ett mindre anslag såsom arfvoden under en bestämd tid; och det skulle efter mitt omdöme verkligen vara orimligt, att icke bevilja anslag till arfvoden åt de personer, som anlitas att biträda med målens handläggning; helst, om detta anslag vägras, göromålen till en del komma att ligga nere, hvilket icke kan lända till båtnad för Riket i allmänhet, eller för dem, hvilkas välfärd beror på rättegångars snara afgörande.
På dessa och de skäl, som andre talare anfört, förenar jag mig uti begäran om återreroiss af betänk, och anhållan till StatsUtsk., att uti förnyadt utlåt, tillstyrka bifall till hvad K. M. i nåder föreslagit.
Gr. Gronstedt, Fredr.
Jag tillhör visserligen antalet af dem, som önska att rättegångar så skyndsamt som möjligt måtte blifva afgjorda, och att följaktligen medel till arfvoden åt adjungerade Hofrättsledamöter måtte beviljas; men jag hemställer till en hvar, hvad man i detta hänseende kan vinna genom ålerremiss af betänk., då detsamma redan är af 2:ne Stånd bifallet.
Ilr Lefren: Joli.
Jag förenar mig uti anhållan om återremiss, på de grunder, som uti reservationen af Prosten Stenhammar finnas anförda.
Jag finner för min del bestämdt, alt frågan icke är densamma , som redan genom R.
Sits förstärkta StatsUtsk. blifvit afgjord; ty annat är alt bevilja stadigvarande löner på stat, och annat alt lemna medel till arfvoden åt dem, som måste lemna handräckning och inträda i tjenstgöring, när göromålen thy förutan omöjligen kunna medhinnas.
Dessutom erfar jag för min del en obehaglig känsla utaf att man på det sältet tillvägagåi- med afvoghet mot en domarecorps , så allmänt aktad som den Svenska.
Det måste vara påkostande för en sådan corps , att se sig blottställd för det omdöme inom allmänheten, att den icke arbetar tillräckligt, ehuru alla, som känna föra3 H. 5a Den 14 April e. ra. hållandet, måste medgifva, att de ordin, ledamöterne, oaktadt all god vilja, icke kunna ensamme medhinna allt, enär tiden icke framskrider långsammare, i samma mån som görornålen dagligen ökas och menskliga krafterna snarare af- än tilltaga genom för mycken ansträngning.
Jag tillstyrker att Utsk. måtte bifalla denna ringa sak , i fråga om medlens qvantitet, men vigtiga sak i fråga om den grundsats, som ligger deruti, att man icke låter domarevärf ligga nere för småaktighet, i fråga om några hundra rtdrs anslag.
Cronstedt måste jag anmärka, del den omständighet, att alne Stånd bifallit betänk., icke hindrar ändamålets vinnande, enär SlatsUtsk., på grund af de 2:ne öfriga Ståndens återremiss, är oförhindrad! att inkomma med ett förnyadt utlåt, i ämnet.
Utaf hvad
Hr Anckarsvärd yttrat, kan man tydligen finna, att Utsk:s afslag endast varit grundadt derpå, att Utsk. anser frågan redan vara afgjord genom det afslag R.
St. meddelat på K.
M:s nåd. propos. om anslag till några ordin, ledamotsplatser; men då Utsk. härutinnan uppenbarligen misstagit sig, så hoppas jag, att Utsk., som förmodligen icke äger något annat motiv för att afstyrka anslaget, godtgör detta misstag vid besvarandet af återremissen, och uti sitt förnyade utlåt, tillstyrker bifall till K.
M:s i förevar, hänseende afgifna nåd. proposition.
Om jag icke kunde göra mig den förhoppning att inom detta Hus vara känd såsom den der icke handlar efter nyck eller partiåsigter, så skulle det vara med verklig tvekan, som jag nu uppträder, emedan jag nödgas erkänna, att jag i denna fråga måste vara skiljaktig från SlatsUtsk-, uti hvars beslut jag icke deltagit.
Såsom jag förut tillkännagifvit , är jag en ifrig förfäktare af den grundsats, att ett en gång fattadt beslut icke må rubbas, äfven om man deråt gifver en annan form.
Jag måste äfven, under farhåga att visa mig partisk i denna sak, enär den rör ett embetsverk, till hvilket jag hört, förklara, att jag icke kan dela den opinion, som i Utsk:s betänk, är uttryckt.
Jag har nemi. icke kunnat finna, att denna fråga afser samma förhållande som det, hvarom förstärkta StatsUtsk. voterat.
Då var fråga om ordin, anslag, eller att på stat uppföra vissa löner inom Hofrälterna.
Ku åter är fråga alt, genom ersättning för tillfälligt adjunctionsbiträde , bereda ökad verksamhet inom dessa Hofrätter.
Jag skulle tro, att denna fråga äger fullkomlig likhet med den , som af R.
St. blifvit behandlad till följd af K.
M:s nåd. skrifvelse om ett extra-ansiag till befrämjande af göromålens gång i K.
Kammar-colhm. f det hänseendet hade äfven någon fråga om löneförhöjning eller om något villkor för pensioneringen blifvit afslagen i förstärkta StatsUtsk.
; men på grund af K.
M:s sedermera derom aflåtna nåd. propos.
Den 14 April e. m. liar StatsUtsk. tillstyrkt för 2:ne adjungerade ledamöter ett årligt arfvode, svarande inot en kammarrådslön.
Här är äfven fråga om anslag till adjungerade ledamöter.
Jag inskränker mig blott till att tillkännagifva, det, med den förmodan, att nu lika litet, sorn i frågan om Kammar-colhm, något binder möter uti förstärkta SlatsUtsk:s beslut för bifall till K.
M:s begäran, jag likväl reserverar mig, alt vid ett annat tillfälle få yttra mig derom, huruvida jag anser det sökta arfvodet rätteligen böra beviljas; ty härvid möter den stora omständigheten, att saken icke är hjelpt med ett eller 2:ne arfvoden, emedan ärendena måhända kunna komma att gå långsammare, om 6 i stället för 5 ledamöter skola öfvervara målen.
Det gifves mångfalfdiga andra utvägar att påskynda ärendenas gång för den som känner mekanismen i hofrätlsarbetet; men detta hör till ett annat capitel.
Jag har blott velat antyda detta förhållande, under förklarande, att jag icke motsätter mig den önskade återremissen , utan alt jag likväl derigenom förbinder mig hvarken att bevilja eller icke bevilja det äskade anslaget.
Det blir en sednare tillgörelse, beroende på förhållandet, sådant det, efter närmare utredning deraf, kan komma att visa sig.
Nu har jag endast velat tillkännagifva, att jag uti det förra beslutet icke finner hinder för beviljande af detta anslag.
Jag har hellre velat äfventyra att misstänkas för partiskhet, än att jag vill sticka under stolen med min öfvertygelse.
N:o 453 blef af It. o.
Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den i5 sisth Mars och d. 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 47) ' anledn. af väckta frågor om tillägg vid 27 §:n 2 cap. af krigsartiklarna , blef samma betänk. af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.TJtsk:ns den i5 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 48, i anledn. af väckt fråga om prygelstralfets afskaffande, m. m.
Mig synes, att på en tid, då, såsom man vet, en comité' är nedsatt för att granska nu gällande krigsartiklar och afgifva förslag till ny krigslag, det vore för tidigt af R.
St. att ingå med särskildt förslag i denna del.
Frågan är att kunna stadga vissa straff, som vid alla tillfällen kunna tillämpas.
Så är icke förhållandet med arrest.
Det arreststralf, uppgående ända till i5 dygn, som gäller för Gottlands nationalbeväring, låter icke verkställa sig annorstädes än på Gottland, emedan ingen torde vara skyldig att emottaga en hemkommen dräng med den bevakning, som om honom skall hålla vakt.
I\11
Den 14 April e. ra.
Äfven på Gottland, hvarest uti hvarje socken finnes underbefäl så väl af underofficerare som corporaler, och der det af ålder gällande bruket, som är införlifvadt med Gottlands organisation, således låter sig göra, sker det dock icke utan svårighet; och det vore således oförsigtigt af R.
St. handladt, om de nu inginge till K.
M. med underd. anhållan att samma bruk måtte införas för liela armeen.
Jag kan derföre icke annat än tillstyrka R. o. Ad. att afslå hela betänk., på den grund att en comité' är nedsatt för att öfverse krigsartiklarna och föreslå en krigslag, lämpad efter närvar, tids förhållanden.
Uti Frankrike, hvarest, såsom man vet, corporella straff icke finnas, existera deremot tyst medgifna dueller, hvilka förefalla så väl emellan militära personer inbördes, som emellan militära och civila personer.
Soldaterne slåss icke med näfvarna utan med bajonetterna.
Uti England väcktes i Underhuset fråga om de corporella straffens afskaffande; men de blefvo bibehållna.
Uti Engelska så väl som Amerikanska marinen iakttages mycken stränghet vid de corporella bestraffningarna.
Af historien känna vi, att de äfven användes i forntiden.
Romerska almoerna medförde alltid sin vinranka, hvarmed dylika bestraffningar genast verkställdes.
Jag nämner detta blott för att visa huru olika begrepp gjort sig gällande fordom och nu.
Såsom jag redan sagt, tillstyrker jag afslag å detta betänk., hufvudsakligen på den grund, att krigslagarna redan äro under revision. H.
Ex. Ilr Gr. L owen hjelm, Gust.:
Under trettio års oafbruten tjenstgöring vid värfvad trupp, har jag handlagt disciplinen och hunnit förvärfva erfarenhet.
Att jag dock icke dervid förhärdat mig och icke i blind sorglöshet gått med lidens slentrian, bevises deraf, att då jag för fyratio år sedan erhöll tjenstebref att commendera Lifgardet till häst, förbjöd jag genast allt pryglande på offentliga ställen eller i enrum, eller i vakter, och excercisprygel med allt det mera dylika, som då var i armeen öflig t.
Jag inhiberade sqvadronsbefälets rätt att bruka käppen; majorsförhör och rapport till mig måste föregå allt prygelstraff; och detta alltid framför uppställd sqvadron, efter formligt tiilkännagifvande af felet och domen, således utan hetta och öfverilning, men under iakttagande af militäriskt allvarliga former, verkställas, en mängd andra reformer i ämnet alt förtiga, och hvilkas förträffliga verkan motiverat mitt systems efter hand inträffade reglementerande för hela armeen.
Bör reformen gå längre och pryglet absolut afskaffas ?
Undersökom vära lagar och seder, Uti intet land Ur stryk så gängse som i Sverige.
I det stora mertalet af familjerna uppfostras barnen med stryk.
Hos mästaren få gesällerne och lärlingarne stryk.
Svenska lagen (ensam i Europa) stadgar husagan: detta lagliga stryk inomhus.
Lagen medgifver att missfir - Den i4 April e. uj. 413 meisel' med hugg och slag försonas med böter, och de äro alla taxerade, med undantag blott för dem, som stå under duellsplacatet; och det kostar bara några plåtar att medelst en kindpust skymfa hvilken annan medborgare som helst.
Icke längesedan kunde Svensk medborgare spöas extrajudicialiler, nemi. otidiga hållkarlar och härndsproforser , som med flathet verkställt spöbestraffningen.
Ännu 18I7 stadgade StrafF-b:n, (1 cap. 8 §:n) att om bonde icke utan hemmanets ödesmål eller egen svält mäktar erlägga ådömda böter, umgälle lian brott sitt ”med kroppen.”
Ingenstädes är slagsmålet, detta vädjande till näfven , så gängse som i Sverige.
I min ungdom brukade vi unga officerare flitigt slåss på gäslgifvaregärdarna, och det ansågs som elegant.
Nu är det våra drängar, som slå sk julsbönderna eller få stryk af dem, således — ändå stryk!
På den tiden hade vi ock slagsmål i Upsala och Lund med studenterna, och desse hade än flitigare näfvefejder med gesällerna och bönderna, hvilket sednare icke ännu torde vara alldeles aflagdt.
Således stryk öfverallt; stryk i uppfostran; stryk inom och utom husen; stryk i lagen och bredvid lagen.
Och — uti ett Iand, der lagstiftning och seder så ända igenom hålla sig till kroppen, vill man bilda undantag just för den dass i samhället, som i följd af den dristighet, hvilken utgör dess nödvändigaste egenskap, måste vara mest fallen för sjelfsvåld; för den dass, inom hvilken derjemte sjelfsvåld.et är för samhället vådligast; för den dass , hvars hela bestämmelse är rakt förfelad i den stund ofelbaraste ögonblickliga lydnad upphörer att inom densamma vara att påräkna.
Den 22 Mars. 921 tygelse kan lemna, och afwen i sädant fall ar pligtig ar hälla, sa karr honom ar ar unLwika strängheten af Fiendens lVlilitE-Lagar.
Friherre lelannorbeim, b,Lr-> August.
Ingen lärer kunna neka, ar Lonu-aÄet emellan Samhället och hmarie Medborgare deraf ager en fullkomlig ivcchroiML.
Den fyin inträder i Samhället ikläder sig missa skyldigheter at fullgöra; deremot förbinder sig Samhället, ar gifwa honom skydd, enligt Landets godkända Lagar.
När Samhället blir försatt i den belägenhet, at icke widare kunna meddela detta skydd, sä uphörer ock Medborgarens skyldigheter emot detsamma.
Jag kan ej annat finna, än ar sädant mätte wara grunden för alla slutledningar öfwer förewarande fräga, och tror i anledning deraf, at nägou Lag icke möjligen kan stadgas, som cli.-termmei'2r hwav göras bör af en Medborgare, som, stadd i Fiendens wäld, ar derigenom stadd utom Samhällets beskydd.
Herr von kk-ru-rrvo! ick yttrade sig hafwa warit af samma tanka som Friherre lckrmneil^im, men at erfarenheten sedermera nogsamt wisal, ar -Medborgare blifwit dömde efter helt andra grunder än de fullkomligen riktiga han nu upgifwir.
Sadan hade anledningen warit, hwarföre Herr von Icknusivollk tagit sig den friheten at söreflä den ifrägawarande Lagen, men om Högloft.
Nidderskapec och Adeln bifölle Friherre iVl-mneiMeim-; och Grefwe I^>ve>nb.sslm8 yttranden, och de deruti yttrade grunder blefwe för Lag gällande, hade han för sin del ej något at derwid erindra.
Herr 922 Den 22 Mars.
Herr bloräenstolps conlormeraäs sig med Herr vou blLuswollk och Grefwe l^övoubselm.
.Herr 2k ldinteber.!», ^Vilbelm.
Herr Lagman von blausrvolils nitiska framställning VIN förhallnings-oräor för Embetsman och andre, wid fiendtlig invasion j et land, der milit-urista förswarsanstalter saknas, kan wiperligen ej mitzbiiligas, Va man kanner, hnru Embetsmanna-atgardcr, alwen fadane som för Landet warit gansta förmanliga under 1828 ars Rysta inkräktning af Gottland, blifwit underkastade nog twetydige omdömen, föranledande til en undersökning pä stallet, hwilken warit mig nadigst updragir, at a lustitiss-Oancelkrs-Embetets wagnar werkstalla.
Men jag mä likwäl tiksta, at jag lika litet som de wärde Herrar Ledamöter, hwilka anfört betänkligheter mot en absolut Lag wid dylika tilfallen, kan finna densamma wara lampelig eller nyttig.
Sedan ec Land blifwit af Fiende inkräktadt, gäller inga andra Lagar, an dem, hans mer eller mindre mensklighet liiÄsrar, och huru förhallas bör wid Fiendens annalkande , lärer swarligen kunna bestämdt föreskrift was säfvm beroende af omständigheter, hwilka olika til deras beskaffenhet kunna inträffa.
At ater o^aujsera en Loiporation af Landets Jnwänare, med rättighet at besluta och at blifwa arlydd, anser jag för Ledamöterne lika som för öfrige Jnwanare wara gansta wadligt.
Skiljaktige tankesätt skulle föranleda til sinnenas söndring, i den stund enighet wore af yttersta wigt.
De, hwilka tilstyrkte at göra Fienden motstånd, och de, hwilka med syn-puE a en skonsam behandling, afradde derifrån , kunde äga lika wälmenande afsigter för Landets - Deri 22 Mars. 902 ders bästa, fastän med stridige tankar om rätta medlet at dek befordra, och huru wille man wäl i en sadan händelse kunna wanka lydnad och werkstallighet ä föreskrifter, hwilka ej instämde med de» ras öfwertygelse, som skulle wara förbundne at sölja dem.
Som Jnwänare i ek genom Fiendens annalkande hokadt Land, hwarken kunna wara pliknge, at genom egen ätgärd, utan någon milir-unff 0» ALmsittion, satta sig til motwarn, eller om de likwal waga sig ästad, at med Fienden mata deras mod och krafter, böra afwen wid en mitzlyckad utgång, wara blottställde hos deras lagliga Ofwerher för någon answarig päföljd; sa förenar jag mig med hwad Lag
Utskottet i det framställda ämnet sig utlåtit, med hemställning, om icke det tillägg mä aga rum, at, ehuru jag ej kan anse någon civil Embetsman, mer an andre Landers Jnwanare, eller mer än den milicsiriske Embetsmannen, ovilkorligen wara förbunden al qwarstadna i er af Fiende hotade Land, och at öfverlemna sig päckscretion af hans mer eller mindre waldsamma behandling och medfart, sa bör der likwäl ej förås honom til last, om han har den rådighet, at i Landet qwarblifwa under fortsatt utöfning af sitt Embete, och under bidragande til den ordning och stick, som hans personliga eller Embetsman»» inlluLnce: kan åstadkomma.
Herr Grefwen och Landrmarskalken gjorde proportion til bifall pä Lag-Utstottets Betänkande, med det tillagg
Herr ak klinteborg före - 904 Den 22 Mars.
Friherre bjerta, ^reöric, förmodade, at sä snart fraga blefwe om et tillägg, ffulle, enligt Riksvags-Ordningen, mälet aterförwisastilUtstottet.
Herr Lilverstolps, Lustaf ^krabam, trodde, at om en Embetsman, sedan Fienden infallit i Landet, utfärdade befallningar til åtlydnad af Fiendens bud, borde sadant åtminstone ej kunna ske i hans förra Äfwerherres namn.
Efter någon kort öfwerlaggning frägade Herr Grefwen och Landtmarskalken om Ridderstapet och Adeln ansage de nu gjorde anmärkningar för det närwarande hindra antagandet af Utffottets Förslag, och Förflagec af detta stal böra arer-remitteiss?
Frihcrre^lannerkeim
Utbad sig fä erindra, at wid den projcAerzcle och de öfrige l^cxpectlve
Standen meddelce nya ttLäuÄionsn af answar righets-lagen för Lancn-Fullmägtige, uti 8 §-kommit af förseende inflyta orden: genom stuten Votering, hwilken händelse, nemligen af fluren Votering, icke singe emot det tydliga stadgandet i 66 tz.
Riksdags-Ordningen äga rum.
Efter medgifwande, at ^w.-Utffctrec likwa! lil de nämnde ords införande haft full anledning af de utdrag ur InLtmÄioneu för L<-lNL0- Fullmägtige, som bsifwit detsamma meddelte, uplaste Friherre ^l-ziiuerbeim fluter af nämnde §. af RiksdagS-Ordningen, samt hemställde, om icke de nyp anförde orden uti AnswarigHers-Lagen borde i följe häraf aldeles urgä, och VM Den 22 Maks. yvz den delen af meningen, hwaruti desse orden förut befunnits, undfå följande lydelse: eller utan at hwar och en til krotocollet kunnat pä sätt 66 Z. af Riksdags-Grdnmgen föreskrifwer, yttra sin mening m. m.
Herr von ^gusrvolkk förklarade sig sim na den gjorde anmärkningen wäl grundad, och instämma uti den föresiagne förändringens införande; men anhöll allenast, at Riddcrffapet och Adeln och , Friherre lVlaunerbelm icke matte tilräkna Lag-Utskottek, at orden: genom fluten voteriu§, kommit ar inflyta, emedan Utskottet i anseende ril sjelfwa casus, hwarril straffen borde lämpas, icke haft annat aliggande, än at följa Lanco- Utffoktets upgifter.
^ Friherre lviannerbeim utbad sig harwid fa erindra, det han ock i sitt yttrande medgifwit, l det Lag-Utflotlet af desse upgister hade til de felaktige ordens införande haft full anledning.
Uppä gjord kropositiori af Herr Grefwe» och Landtmarffalken, blef Friherre lck?.nnerbeims gjorde hemställan bifallen; och ssulle de öfrige KespcEivs Ständen inbjudas, at uti denna rättelse instämma.
Hans Uxcellence Herr Grefwe Ruutk förmalte sig wisseriigen finna dMna rättelse oum gängelig, MSN begärde blott til krotocollet reserveraclt, at denne förändring
Uti et förut annorlunda fattadt beslut icke matte tjena til xr^juäicat.
Grefwe klörner, ^clolk 6öran, förmodade ar detta xrnfuäicat ej kunde wara af någon wada, 9v6 Den 22 Mars. ivada, dä förändringen icke egenteligen wore annat än en rättelse mi en mitzstrifning, hwilken miststrifning war tydligen stridande mot en Grundlag.
Föredrogs och bifölls Stats-Utssottets den 19 dennes pä bordet lagda ^leniorl^l, angående werkställd tryckning af allmänna Indragnings-Staren m. m.
Uplastes följande fran Bewillnings-Utstotret ' inkomne:
Utdrag af krotOcollct, hallit Uti Riksens Högloft.
Ständers Bewillnings-Utstorr ivid Riksdagen i Stockholm den ls:de Martii 1810.
' S. D- Bland de fran k^e8pcÄive Standen til Bewillnings-Utskottet nu sednast öfwerlemnade anmärkningar emot dest Förftag rörande Allmänna Bewiilningen, förekommer 2:ne hufwudfrägor, hwari Kcspcälive Standen sig emellan warit af olika tankar'/ men hwilka pä fördelningen af 8umm»n och pä Utskottets öfrige befattning i amner hafwa omedelbar inflytelse/ samt salunda krafwer ett förutgående afgörande, nemligen: i:o.
Om Riksens Ständers Fullmägtige L L-rncjuen och Riksgälds^Oontoiret skola updragas rättigheten, at, i händelse af inträffande brist eller ' öfverskott uri den af Riksens Högloft.
Ständer fastställde BewiIInings-8umwkl, vä i förhållande derefter öka eller minsta de Skattstyldiges Ockers belopp, och 2:0.
Om Den sr Mars. 907 2:0.
Om IHLLi-nc! stola fä förblifva sädane de för narwarande äro, stäldte ä 2,000,000 N:d., eller ock sedan Riksens Högloft.
Stander antagit Bewlllningen til 2,500,000 R:d., i samma mohn förhöjas.
Öfwer desse omständigheter har Högloft.
Ridderstaper och Adeln yttrat sig pa det satt: at ät Fullmägtige i Riksens Ständers Langve och Riksgälds-^omoir stalt öjwerlätas, ar, efter inhamrade underrättelser om Ven influrne BewillningenS belopp, och med de wilker, som i BewillningsUtstottets första Betänkande blifwit förestagne, derast i den pabjudne Bewillnings-Lommen brist stulle upkomma, påbjuda en emot den första laxerlngen ^ro. ortioncl förhöjning, samt at begge larMrne, som blifwit calLuIeracle efter en Bewillnings-8umms af 2000,000 R:d., nu borde med xroportionerack förhöjning inrättas pa 2,500,00a R:d. såsom Utgörande der af Riksens Högloft.
Stander bewilljade belopp.
Högwördige Präste-Stander: at det wore för Stars-Merker sakrare, samt för de Skartstyldige mindre betungande, at, i enlighet med hwad Ucstottet i dest förra Betänkande föreslagit, ar Riksens Ständers Fullmägtige i Languen och NiksgäldscolikoirL, updrages, at wid möjliqtwis upkommande brist eller öfwerstort i den af Riksens Ständer anflagne Bewiilnings-8nmmZn, samt efter i behörig ordning ärhallen och allmänneligen kungjord underrättelse til hwad belopp 'LgxeckuAsrve stigit följande äret, förordna om tilökning eller afstag i den afgift- som de Skartstyldige böra erlägga, än 9^8 Den 22 Mars. at jemlikt
Utffottets sednare hemställan, öka Ber willnings-8ummg.n med en antingen oulräckelig eller öfwerflödig Summa af ! 66,666 R:d. Z2 H. Wällofl. Borgare-Standet: at ehuru Stander instämde med Utfforrets sista krojeA deruti, at til Riksens Ständers Fullmägrige i kLugueu och Riksgälds - Lontoiret icke mä öfwerlemnas na-' gon rättighet til ökande eller minskande af den Bewillning, som genom upgjord Taxering blifwer bestämd, kunde Wällofl.