Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett annat skäl för denna min åsigt förefinnes, nemi. att man ännu icke vet hvilket beslut E, St:r komma att fatta i denna fråga, och förr än detta beslut är kändt Den t2 Juui f. m.
1S9 lärer väl icke vara skäl att bevilja anslag till en sådan väg som Utsk. ifrågasatt.
En annan fråga. är, huruvida en kanal emellan Hjelmaren och Wettern bör anläggas, hvars nytta i ekonomiskt och militäriskt hänseende den siste talaren ådagalagt.
Det torde således vara lämpligast att återremittera frågan, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att taga i öfvervägande allt detta, och lt.
St:r derefter fatta sitt definitiva beslut i ämnet.
På grund af hvad jag nu anfört, jemte de af Hr von Troil andragna skäl, anhåller jag om återremiss.
Hr M ont go m m er i e, Rob. Nils Germund:
Jagärföre kommen af Erih. Åkerhjelm och Hr Heykensköld, och inskränker mig till att på de af Frih.
Tersmeden anförda skäl yrka återremiss.
Jag hvarken vill eller kan bestrida nyttan och fördelen för de orter och för de enskilda, hvars jord ligga invid eller i närheten af jernvägen, enär de kunna erhålla sina produkter transporterade snart sagdt på Statens bekostnad.
Härom har jag redan uttalat mina åsigter, men mina farhågor för Sveriges belastande, ja, öfverlastande med statsskuld tvinga mig att efter förmåga söka inskränka försöken till det aldraminsta på denna bana, och derföre motsätter jag mig bifall till Utsk:s förslag i denna punkt.
Men oaktadt det för mig sjelf är alldeles tillräckligt hvad jag redan yttrat i detta afseende, finner jag frågan om Skärgårdsflottans införande på våra större sjöar medelst en kanal vara af så stor vigt, att något afseende nu icke bör fästas på undersökningar gjorda för 30 år sedan, och ehuru jag icke ifrågasätter riktigheten af deras åsigter, som förklarat anläggandet af en kanal omöjligt, tror jag dock, lika med Hr von Troil, att R. o. Ad. med allt fog bör upskjuta denna fråga till en kommande statsreglering, hvarförinnan närmare undersökningar hinna anställas.
Hvad åter angår jernvägar, måste jag bekänna, att det förundrar mig höra, hurusom de duga till allt.
Om jag icke missminner mig, yttrades här för snart 9 år sedan, att man på jernvägar kan transportera kanonslupar från Hjelmaren till Wettern.
Jag tror att våra prot:r innehålla något derom.
Sedan nu Ordf:den i StatsUtsk. begärt återremiss vill jag icke motsätta mig en sådan, men om andra talare anse lämpligare att afslå punkten, så förenar jag mig med dem.
Hr Hjerta, J^ars:
Möjligen misstager jag mig, men det förefaller mig som om tröttheten efter discussionerne om de öfriga jernvägarne åstadkommit en viss likgiltighet för den nu föredragna punkten, intilldess en talare, hvars röst tillvunnit sig en odelad upmärksamhet, efter långt uppehåll begärt ordet.
Efter denne talares yttrande kan det visserligen vara öfverflödigt att något tillägga, men då såväl i fråga om den nu föredragna punkten som i alla andra jernvägsfrågor det är af vigt att få ett bestämdt omdöme om vissa principer, anhåller jag att få yttra några ord ur tatsekonomisk synpunkt.
Ehuru, enl. hvad man här sagt, den föreslagna 190 Den 12 Juni f. m. jernvägen är en ibland dem som säkrast komma att bära sig, tror jag doek att skäl finnas, hvilka tala för ett upskof åtminstone intill nästa Riksdag.
Ett af dem är, att Ståndet i sitt beslut om vägen emellan Götheborg och Orebro öfverlemnat riktningen af denna väg till K. M:s bestämmande.
Men äfven andra skäl finnas.
Man har sagt, att denna bana kunde möjligen komma att betraktas som en bibana och blifva anlagd af enskilde, hvarigenom Statens medel besparas, men detta skäl öfverväges af ett annat, nemi. att denna bana är den fördelaktigaste af alla banor, och det skulle således vara skäl att upskjuta allt beslut om denna bana, sedan fråga upstått om anläggning af en kanal.
Annu en omständighet talar för ett sådant upskof.
Det är nemi. otvifvelaktigt, att banan OrebroAskersund är en bland dem, om hvars anläggning på Statens bekostnad alla äro ense.
Afven om man icke vill antaga ett system, är det klart, att alla, som bo i orterne omkring Statens banor, skola önska att så fort som möjligt få dem färdige, och att i främsta rummet komma i åtnjutande af R.
St:rs välvilja.
Jag tror då att det hörer till en klok statshushållning att begagna sig af denna allmänna önskan och att profitera af orternes eget intresse, så att man må kunna framkalla någon upoffring på deras sida.
Ett sådant förhållande kan möjligen inträffa med denna jernväg.
Då man framhåller, att flera bergslager och ett stort antal jordägare hafva fördel af en kanal emellan Hjelmaren och Wettern, bör man äfven antaga att de äro villige att till företaget något bidraga, och en klok regering bör då icke heller försmå att begagna sig deraf.
Detta synes mig vara ett bland de många skälen, som tala för ett upskof.
Man invänder troligen häremot, att det dröjer 3 år längre innan banan blir färdig.
Härmed är icke så farligt, ty man kan då på denna korta väg använda en större arbetskraft än vanligt.
Banan emellan Orebro och Askersund är 5 mil lång, och Ofverste Ericson har beräknat, att 800 man behöfvas för anläggande af eh mil, och med antagande häraf skulle således erfordras 4,000 man på 5 mil eller 90.000 alnar.
Det vore i sanning besynnerligt, om man skulle åstadkomma trängsel genom användande af 4,000 man på dessa 90,000 alnar.
Sannt är det, att man förlorar i tid, men man bör väl under tiden kunna anskaffa erforderliga materialier, och på 3 år bör banan kunna medhinnas, då det Belgiska jernvägssysteraet, innehållande 50 mil, fullbordades på 4 år.
Det torde äfven vara skäl att icke förbise en factor, som ännu icke blifvit vidrörd, nemi. att man icke kan vara alldeles säker, att de politiska förhållanderna i Europa komma att under 15 å 20 år undergå en väsendtlig förändring, destoheldre som erfarenheten visat, att under innev:de århundrade har en tidslängd af 20 år aldrig fortgått utan större politiska omhvälfningar.
Skulle något sådant inträffa, så upstår för banan ett ogynnsamt förhållande, och då kan det vara nyttigt att hafva iakttagit den största möjliga försigtighet.
Hr Gripenstedt har under de gemensamma öfverläggningarna med siffror bevisat tilltagandet af vårt lands kapital-förmögenhet, och vi måste lyckönska oss att vara i en fördelaktigare ställning än för en mansålder sedan, men man måste härvid tänka på orsaken härtill, hvil - Den 12 Juni f. m. 191 ken icke är någon annan än den fred hvarunder vi lefvat.
Man bör äfven icke lemna ur sigte nödvändigheten af bytesmedel, och dessa måste bestå i något, som hastigt kan utbytas emot de artiklar som vi behöfva, d. v. s. metallisk valuta.
Sveriges missöde under mansåldrar liar varit brist på förlags-kapital.
Historien visar att från och med år 1809 till 1818 It.
St:r kämpat med denna tvinsot, brist på förlags-kapital, hvarföre man måste anlita krediten.
Detta åter har tillskapat inrättningar, som medfört mycken nytta för landet, men äfven verkat derhän, att landets egen jord blifvit skuldsatt.
De hafva gått ut på att göra sjelfva den fasta egendomen vexlande och deras säkerhet beror på deras förmåga att inlösa sina sedlar, hvarföre ock deras utgifna sedlar icke böra stå i något oproportionerligt förhållande till deras inneliggande valuta.
Detta är något, som i fråga om landets skuldsättning, raan måste taga i öfvervägande, så att man icke ställer allt på den yttersta spetsen.
Af alla dessa skäl tillstyrker jag beviljandet af anslag till de stambanor föreg:de R.
St:r beslutat, d v. s. till fullbordande af vägen från Götheborg till Orebro.
I ett föreg:de plenum har jag vidrört frågan om Svea kanal.
I dag hafva Hrr von Troil och Hjärne ytterligare utredt förhållandet med denna kanal.
Jag yrkar nu upskof med frågan, huru vigtig den i militäriskt hänseende än är, och detta yrkande grundar jag derpå, att undersökningar om vattentillgången och kostnaderne för en kanal böra föregå, och af denna anledn. tillstyrker jag tills vidare afslag å denna punkt.
Jag har redan ut talat min åsigt, att det var ett olycksdigert beslut af R.
St:r att jernvägar skola utföras genom Statens försorg i st. f. att lemna understöd åt dem, som ville åtaga sig att anlägga de ifrågav:de statsbanorne.
Det är då klart, att jag afstyrker anläggandet af vägen emellan Hallsberg och Örebro, helst man upgifvit att den jernbanan skall bära sig bäst.
Jag har egentligen begärt ordet för att fästa upmärksamheten på ett, som mig synes, talande skäl för afslag; men jag är förekommen af Hr von Troil, som visat, att R. o. Ad. redan beviljat anslag till denna bana, då Ståndet anslog 13,000,000 till vägen Götheborg-Örebro, och R. o. Ad. har såsom skäl derför angifvit,. att K.
M. skulle äga att låta draga vägen öfver Hallsberg till Örebro Således, finner K.
M. för Riket nyttigt att vägen drages öfver Hallsberg till Örebro, har R. o. Ad. anslagit medel till ifrågav:de väg.
Yår financiella ställning må vara huru lycklig som helst, kan jag dock icke inse något skäl att bevilja anslag tvenne gånger för denna bana.
Beträffande de strategiska skälen, har Hr von Troil på ett öfvertygande sätt bevisat, att en kanal emellan Hjelmaren och Wettern har företräde framför en jernväg.
Anckarsvärd har sagt, att för 9 år sedan omtalade man, att kanonbåtar kunde transporteras på jernvägar, och äfven i dag har jag hört detsamma uprepas.
Jag vill icke bestrida, att det kan vara ipöjligt, men jag tror äfven, att ingen förnekar, att, om 1«2 Den 12 Juni /. m. sådana båtar kunna fragtas på vatten, detta bör föredragas framför deras forsling på jernvåg.
Således, och då 2 aktade militärer förklarat, att undersökningar om möjligheten af en kanals anläggande emellan Hjelmaren och Wettern böra anställas innan man beslutar sig för en jernväg, får jag anhålla att Utsk:s förslag i denna punkt måtte afslås.
Hvartill en återremiss skall tjena kan jag icke inse.
På sätt flere talare yttrat, lärer det, i konseqvens med R. o. Ad:ns i ämnet redan fattade beslut, vara omöjligt att bifalla denna punkt.
Jag skulle icke vara obenägen att förena mig med Frih. Sprengtporten, såvida hans åsigt varit, att anslagsmedlen skulle användas till en sammanbindning emellan Askersund och den punkt på vestra stambanan K.
M. funne godt bestämma; ty då hade man prmcaverat sig mot det resultat
Frilus förslag kunde medföra, eller att en jernväg skulle anläggas från Askersund tili Orebro, under det vestra stambanan tilläfventyrs i annan rigtning till sistnämnde stad framdroges.
Sådant, ehuru ej beafsigtigadt, skulle Frilnns förslag kunna upfattas; men en sådan tydning undvikes genom det förslag jag framställt.
Men att här upgöra redaktions-förslag improvisationsvis brukar icke vinna R. o.
Ad:ns bifall.
Således, om återremiss beviljas, önskar jag, att StatsUtsk. måtte taga i öfvervägande Frih.
Sprengtportens förslag sådant det genom mitt amendement lyder.
Jag förbiser visserligen icke vigten af en vattenkommunikation emellan Askersund och Orebro, eller emellan Hjelmaren och Wettern, men det har redan länge omtalats såsom en beklagligen alltför hinderlig omständighet, att erforderligt vatten saknas för en dylik anläggning i någon större skala.
Då, emellertid en snabbare förbindelse emellan dessa sjöar måste vara af stor vigt för landets försvar, skulle jag ogerna se denna fråga undanskjuten, på samma sätt som frågan om en kanal emellan Hjelmaren och Wenern blifvit.
Konklusionen blir således, att heldre än jag, i dess närv:de skick, bifaller ifrågavide punkt, afslår jag den.
Frågan är likväl af den vigt, att, enl min åsigt, hon bör återremitteras.
Jag har icke lyckats att finna skill naden emellan siste talarens och mitt förslag.
Båda afse vi, att, i händelse den för vägen emellan Götheborg och Orebro beviljade summan ställes till K. M:s disposition, Orebro kommer att sammanbindas med Askersund antingen så att från Askersund vägen drages till Orebro eller också till Qvistbro.
Cederströms och mitt förslag måste således vara enahanda.
Då emellertid 2:ne aktade talare visat, att ytterligare undersökningar i fråga om en kanalanläggning emellan Orebro och Askersund erfordras, vill jag icke motsätta mig en återremiss.
Jag förnekar icke att en sammanbindning medelst en kanal emellan Hjelmaren och Wettern kan vara af militäriskt värde för vissa krigseventualiteter, ehuru jag tror, att dessa eventualiteter böra och kunna aflägsnas genom andra åtgärder.
Jag har blott velat fästa upmärksamheten på, att man äfven Den 12 Janl f. m. 193 äfven bör taga i betraktande de utvägar, som nu förefinnas, att kunna framföra Skärgårdsflottan genom Östersjön till Bråviken till en början och sedan genom en teraligen skyddad skärgård.
I bedömande af frågan om möjligheten att på jernväg transportera krigsfartyg, som kunna besegla Hjelmaren, ingår jag icke.
I händelse Utsk. ånyo får taga frågan i öfvervägande, lärer Utsk. nog förskaffa sig närmare uplysningar i detta hänseende.
Mekaniken har i våra tider gjort ofantliga framsteg.
"Vi se krigsfartyg byggas, som i st. f. jollar hafva stora ångfartyg på sina sidor.
S00 år sedan, då våra förfäder företogo sina röfverier, drogo de sina fartyg upp i floderna, hvilka fartyg icke varit särdeles små, enär desamma kunde besegla Nordsjön.
Den af mig omnämnda transporten af krigsfartyg på jernväg torde således icke vara omöjlig.
I öfrigt får jag nämna, att jag har intet att erinra emot en återremiss, såvida R. o. Ad. anser en sådan böra äga rum.
I anledn. af en talares yttrande får jag tillkännagifva, att de af mig lemnade uplysningar har jag erhållit af ÖfversteLöjtn.
Modig, som äfven meddelat mig att Hr Edström öfvergaf sitt förslag till Svea kanal just derföre, att erforderligt slussvatten saknades.
Samme talare har äfven lösligen upgifvit, att en kanal skulle kunna anläggas emellan Iljelmaren och Wettern.
Det vore besynnerligt, örn förut upgjorda, men sedan öfvergifna, outförbara förslag skola gälla som skäl för afslag.
Det förvånar mig, att man ieke anförde samma skäl då fråga var om jernvägens dragande till Örebro.
En annan talare har sagt, att det icke vore skäl att anlägga den ifrågav.-de jernvägen, emedan den komme att bära sig bättre än många andra, och att det enskilda intresset borde dertill bidraga.
Det förundrar mig, att denne ledamot, som eljest visat sig som en skicklig räknemästare, vili att Staten skall bygga endast sådana jernvägar, hvilka icke bära sig.
En talare har sagt, att R. o. Åd. redan anslagit medel till denna jernväg.
Enl. min åsigt, veta vi ännu icke om de beviljade medlen äro till denna eller någon annan jernväg; men som jag åtminstone är tveksam om R. o. Ad:ns beslut i detta fall, måste jag yrka bifall till den föredragna punkten.
Skulle än tvenne anslag vara beviljade för samma jernväg, så lärer det väl falla af sig sjelf att icke tvenne jernvägar i samma linea komma att byggas, utan endast en.
På grund af hvad jag nu anfört yrkar jag ånyo bifall till punkten.
Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Gr.
Anckarsvärd har sagt, att jag under en discussion på detta rum för 9 år sedan yttrat, att kanonbåtar kunna föras på jernväg.
Jag har haft detta yttrande och vidhåller det fortfarande.
Utan att ingå i någon scientifik behandling af ämnet kan man finna sanningen häraf.
Enhvar, som sett ett linieskepp löpa af stapeln, vet att det sker på en bädd eller s. k. släda några fot bred.
Hvad är väl denna annat än en slags släpväg liknande jernväg, och skeppets lopp är i fråga om hastigheten vid slutet deraf fullkomligt jemförlig med lokomotiver VI H. 13 194 Den 12 Juni f. m. nes på en jernväg.
Linieskeppets tyngd nr öfver 60,000 kubikfot vatten, hvaremot en kanonbåts upgår till endast 300 Skepp:d.
Engelska lokomotiverne väga ända till 300 Skeppa!.
Jag tvekar ieke säga, att om man anlägger dubbla jernskenrader (vi kafva blott en på de Svenska banorna), så åtager jag mig att på en sådan jernväg framföra hvilken korvett som helst fullt armerad, och skulle omständigheterna olyckligtvis en gång sådant påkalla, förbinder jag mig att utan all risk på jernväg forsla en bataljon kanonslupar på en f m. från Örebro till Askersund eller Hult.
Tillika får jag förklara, att en jernväg emellan Orebro och Askersund är långt fördelaktigare än en kanal, emedan malmer o. m. d., som från bergslagerne nedföras till Örebro, komma hufvudsakligen att, fragtas dit på jernväg och behöfver då icke omlastas.
Jag vill visserligen icke förneka nyttan af Svea kanal, ehuru jag hört upgifvas, att erforderligt slussvatten dertill skall saknas.
Men om så är, kan man i nödens stund förfara dermed på samma sätt som i Frankrike, nemi. att man genom lyftpumpar dragne af ångmaschiner upfordrar vatten i en reservoir, hvarifrån detsamma sedan inledes i kanalen.
På grund af alla dessa skäl, och då det kan vara nyttigt, att, när frågorna vid nästa Riksdag åter updyka, hafva alla i ämnet möjliga uplysningar att tillgå, anhåller jag om återremiss.
Frih. von Kraemer, And.
Då jag i det plenum, hvari jernvägsfrågan först förekom, bekände, att jag lemnade min röst för förslaget oförändradt, måste jag likväl nu erkänna, att jag ingår på ett förmedlingsförslag, och detta af skäl, att man vill åstadkomma ett helt, ehuru i mindre skala.
Detta mindre hela är förbindelsen emellan Götheborg och Örebro, ' hvilken majoriteten föregifvit sig vilja afsluta år 1860.
Nu synes mån likväl ieke vara angelägen att få denna bana färdig, sedan man väl lyckats att omintetgöra motståridarnes försök att erhålla en bana äfven inom Södermanland.
Detta mitt påstående grundar jag derpå, att en talare har med siffror bevisat, att det för banan GötheborgÖrebro beviljade anslag är otillräckligt, och att banan således icke till den utsatta tiden kan blifva färdig.
Ur denna synpunkt, och just för att vidhålla majoritetens beslut, är det nödvändigt och konseqvent att R. o. Ad. bifaller denna punkt; ty det beviljade anslaget räcker icke längre än ungefär till vägens dragande till Hallsberg från Örebro, och beviljar man nu ifrågav:de anslag blir vägen emellan dessa punkter färdig, hvilket bör ligga majoriteten om hjertat.
Hr Hjerta har sagt, att man icke kan vara säker att de politiska förhållanderne förändras.
Just derföre är det äfven nödigt, att man arbetar medan dagen är, såsom Skriften säger, och att vi göra färdigt hvad vi vilja hafva färdigt.
I förbigående yttrade Hr Hjerta farhågor mot PrivatBankernes soliditet.
Såvidt jagupfattade detta yttrande gick det ut på, att, i händelse af ett krig, skulle jordvärdena icke blifva realisabla; men den värde talaren glömde dervid den solidariska ansvarigheten, hvarunder PrivatBankerne nu verka.
Beträffande dea ifrågasätta vattenkommuDikationen emellan Den 12 Juni f. m. 195 Hjelmaren och Wettern, liar man sagt, att den vore att föredraga framför en jernväg.
Den siste talaren barså fullständigt vederlagt detta, att det är för mig öfverflödigt att vidare orda derom.
Många talare hafva yrkat, att man skall upskjuta frågan för att få ytterligare undersökningar gjorda i fråga om möjligheten af Svea kanal, men man har likväl ännu icke angifvit de skäl, på grund hvaraf denna kanal är opåtänkbar för all framtid.
Detta hinder ligger i sträckningen af sjelfva kanalen och jemväl i sjön Hjelmaren.
Största djupet i sjön är 7 6 fot, enl. hvad jag vill minnas, och i öfrigt är den mindre djup än Wettern.
Den ligger 80 fot högre än Mälaren, och i en framtid, då jorden får högre värde, är det mera än sannolikt, att denna sjö kommer att betydligt uttappas; men om man än anser detta vara en på framtiden alltför långt ställd förhoppning, tror jag dock att i alla fall en sänkning af Hjelmaren icke kan ske med mindre än att segelleden derstädes göres omöjlig åtminstone för de med kanoner lastade farkoster.
Att en sådan sänkning likväl otvifvelaktigt kommer att ske, slutar jag deraf, att genom en dylik åtgärd ieke mindre än 26,000 tdand jord kan vinnas.
Jag tror alltså, att hufvudskälet emot åstadkommandet af en vattenförbindelse emellan Hjelmaren och Wenern eller Wettern är detsamma jag anförde mot en vattenförbindelse i norra Södermanland, nemi. att man måste afse sjösänkningar i framtiden, som eljest blifva omöjliga.
Såväl derföre, att jag anser kanal-anläggningen skadlig som ock att jernvägar, enl. min åsigt, äga företräde både i statsekonomiskt och militäriskt hänseende, bifaller jag Utsk:s förslag, men synnerligast derföre, att detta är det enda möjliga sätt att framtvinga verkställighet af K.
St:rs beslut om vestra banan.
Om man ser på kartan, kan icke nekas, att en kommunikation emellan Hjelmaren och Wettern är särdeles nyttig, och då vill man gerna, att Staten skall mellankomma och befordra denna kommunikation.
Enl. min upfattning måste den beviljade summan 13,000,000 Edr vara fullkomligt tillräcklig för att kunna få banan fullbordad ända till Orebro.
En annan fråga är, huruvida banan Orebro-Hailsberg bör blifva en statsbana.
Jag tror den böra komma under kathegorien af de banor, hvilka böra bekostas af orterne, och jag har äfven hört, att det varit fråga om att ett enskildt bolag skulle anlägga denria, bana.
Derföre tror jag, att man kan afslå summan, men för den händelse, att tillräckliga medel icke äro beviljade för vägens framdragande till Örebro, vill jag icke motsätta mig en återremiss.
För åstadkommande af ett sådant anslag är nödigt, att man tager i betraktande, att om än Gr. von Kosens upgift, att man kan föra fartyg på jernvägar, är riktig, måste väl jernvägen byggas på ett helt annat sätt, ty meningen är väl icke att endast de små håtarne skola föras derpå, utan äfven de större som gå med ånga.
Alla talare hafva deruti instämt, att en förbindelse emellan Örebro och Askersund bör äga 196 Den 12 Jani i. m. rum, men de hafva varit skiljaktige i fråga om sättet för utförandet af denna förbindelse, antingen det skall ske genom en kanal eller jernväg.
En kanal-anläggning kan vara lämplig och förtjenar att tagas i betraktande, men det förundrar mig, att de, som ifra för en kanal, icke önskat en utredning af frågan och för sådant ändamål begärt en återremiss, emedan just en sådan åtgärd .eller ett sådant beslut bereder Utslc. tillfälle att i öfvervägande taga, huruvida en kanal eller jernväg bör anläggas, och i sednare fallet, om jernvägen skall bekostas af Staten eller enskilde.
På dessa skäl yrkar jag återremiss.
I anledn. af den siste talarens anfö rande får jag säga att, efter min tro, ett sådant updrag, oom han åsyftat, svårligen kan af StatsUtsk. fullgöras, hvarföre jag fortfar i mitt yrkande om afslag å denna punkt.
Gr. von B,osen:
Eör att fullständiga mitt senaste yttrande anhåller jag att få tillägga några ord.
Vid bedömande af de kroppar som skola transporteras på jernvägar, behöfves endast att man beräknar den tyngd som skenor, viaducter eller broar skola bära.
Längden af dessa kroppar medför icke heller någon särdeles svårighet, ehuru de kortare kunna naturligtvis med mera lätthet transporteras, men det finnes snart sagdt ingen gräns för dessa transporter, såvida man vill köra långsamt.
Man kan med yttersta noggrannhet afväga vägens förmåga att bära tyngder.
Så t. ex. hafva 3:ne lokomotiver på en gång genomlupit den färdiga delen af Köping-Hults-banan, och tyngden af dessa lokomotiver utgjorde 300 Skepp:d, hvilket är mera än de nya ångkanonsluparnes tyngd.
I Götheborg finnes en räddningsdocka, på hvilken fullt rustade fartyg kunna updragas.
Det enda man behöfver iakttaga, är att tillse det broar o. d. äro fullt säkra, och att till deras ytterligare förstärkande användas stöttor eller underlag af timmer.
Således kunna dessa ångkanonslupar ganska väl transporteras på jernväg.
Hr Tham, Carl Au g. Wilh.:
De vigtigaste skälen för bifall till Utsk:s Betänk, äro af Hr Kraemer anförda, nemi. vigten af att Hjelmarens vattenhöjd i framtiden kommer att sänkas.
Fråga har äfven åtskilliga gånger varit å bane att sänka denna sjö och åtskilliga delar af Svartån.
Det är bekant, att i den folkrikaste delen af Nerike finnas trakter som äro dränkte af vatten, och derföre omöjliga att odla.
För att göra dem fruktbara måste sjöar sänkas, och i framtiden måste Hjelmaren i första rummet ifrågakomma.
Vid sådant förhållande måste det ligga i deras intresse, hvilka ifra för vägen Köping-FIult, att den ifrågav:de jernvägen kommer till stånd.
Såvida man erkänner den satsen, att de banor böra anläggas af Staten, som bereda nytta för flere provinser och kunna uptaga flera bibanor, måste banan Orebro-Askersund, som har båda dessa fördelar, af Staten bekostas.
Det är redan nog sagdt om vigten af denna bana för Nerike, Småland och Westergöthland.