Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, yttrade, att han, då något olika tankar inom R. o. Ad. torde hafva upstått om den ordning, som borde iakttagas vid de val, hvilka i dag komma att förrättas, finge uplysa, att enl. det upsatta, ehuru ännu icke justerade prot. för d. 1 dennes, R. o. Ad., jemte det dagen för anställande af val till Fullmäktige i Banken och Riksg:s-Kont. samt Direktörer vid Låne-Kont;n i Götheborg, Malmö och Wisby, bestämdes, beslutat att vid samma tillfälle och såsom förut varit vanligt skulle utses 3 Suppleanter i såväl Banken som Riksg:sKont. samt en Suppleant vid hvartdera Låne-Kont., och Hr Gr. o. Landtm, sedermera förklarat, att till följd deraf val komme alt förrättas l.o af 3 Fullmäktige i Banken, 2:o af 3 Fullmäktige i Riksg:s-Kont., 3:0 af 3 Suppleanter i Banken, 4:o af 3 Suppleanter i Riksg:ssKont. samt 5:o af en Direktör och en Sup - Den 11 Mars f. m. 171 pleant vid hvartdera Låne-Kont, samt vid sistnämnde val å vallistorne borde bestämdt utsättas den befattning, hvartill hvar och en af de derå upförde personer utsågs.
Derigenom hade således blifvit afgjordt, att ifrågavar:de personer skulle utses genom 5 serskildta val och att det 5:le valet afsåg alla Direktörer och Suppleanter vid Låne-Kont:n. Justerades 3 Prot.-Utdr. för d. 8 dennes samt Pleni-Prot. för d. 11 sisth Februari.
De Geer, Carl Emanuel, inlemnadt sälydande Mern.:
Af enskildta angelägenheter hindrad att längre uppehålla mig ä Riksdags-orten, får jag i ödmjukhet afsäga mig den plats såsom ledamot af Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. jag f. n. innehar; under anhållan tillika att varda vid min Riksdagsmanna-rätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande ,att Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, såsom ledamot af Const.Utsk. begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från d. 16 dennes, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. efter Frih. De
Geer samt en ledamot att inträda i Const.Utsk. under den Frih.
Lagerfelt beviljade ledighet.
Företog R. o. Ad. val af Fullmäktige i 11.
St:rs Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr.
Gyldenstolpe, Anton Gabriel, Kapten, R. S. 0., med 200 röster; Hr von Hartmansdorff, August, President, K. N. 0. m.
St. K., med 189 röster; Hr Skogman, Carl David, President, K. N. 0. m. St. K., med 213 röster.
Sedermera företogs val af Fullmäktige i R.
St:rs Riksg:sKontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, med 148 röster; Hr Printzensköld, Carl, Prot.-Sekret. R. N. 0., med 110 röster; Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, Professor, R. N. 0., med 147 röster.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komrne att fortsättas kl. 6 e. m. 172 Den 11 Mars f. m.
Vidare företogs val af Suppleanter till Fullmäktige i R.
Stms Bank ; och befunnos, vid valförrättningens slut. dertill hafva blifvit utsedde:
Stjernstedt, Jacob Theodor, Kapten, R. S. 0. med 58 röster; Hr Liljehöök af Fårdala, Carl Bertild, Kapten i K. M:s Flotta, med 49 röster; , Hr Nordensvan, Otto, Major, med 44 röster.
Efter sedermera anstäldt val af Suppleanter till Fullmäktige i R.
Stms Riksg:s-Kontor, befunnos dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Wirsén, Axel Emil, Major, med 50 röster; Hr Edelstam, Fabian, Lagman, R. N. 0., R. W. 0., med 39 röster; Hr Reeustjerna, Abraham, Kammarherre, R. N. 0., med 35 röster.
Slutligen företogs valet af Direktörer och Suppleanter vid Låne-Kont:n i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Direktör vid Låne-Kontoret i Götheborg: Hr Virgin, Claes Samuel, Öfverste, R. K. Carl XIII:s 0. och S. 0., med 42 röster.
Hr af Petersens, Johan August, Kapten, R. S. 0., med 41 röster.
Direktör vid Låne-Kontoret i Malmö:
Hr af Klinteberg, Carl, Kammarherre, med 42 röster.
Suppleant derstädes: Frih. Thott, Otto, Major, R. S. O., med 42 röster.
Direktör vid Låne-Kontoret i Wisby:
Hr Bildt, Knut, Öfverste-Löjtnant, R. S. 0., med 42 röster.
Hr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding, med 42 röster.
JU 51, i anledn. af väckt motion om en gratifikation åt Reg:ts--skrifvaren Carl Leopold.
Det förslag StatsUtsk. här framställt är till sin princip så origtigt, att jag vägar på det högsta motsätta mig detsamma.
En tjensteman hade i och för utöfvande
Den 11 Mars f. m. 173 af sin tjenst begärt hos K.
M. en gratifikation, hvaruppå K. M. lemnade Nådigt afslag.
Då företager sig en Riksdagsman, att hos R.
St:r göra motion i ämnet och StatsUtsk. föreslår att den af K.
M. afslagna gratifikationen måtte af Ständerna beviljas.
Ett bifall till detta StatsUtsk:s förslag vore utan tvifvel att ifrån Ständernas sida söka på ett ganska olämpligt sätt inmänga sig uti de statsbestyr, hvilka böra K. M. tillkomma, hvarföre jag vördsamt anhåller att Betänk, mätte varda af 11. o. Ad. återremitteradt.
Jag ber att få fästa Ståndets upmärksamhet derpå att, efter mitt förmenande, K.
M. icke kunnat emot gällande Regkte bifalla Hr Leopolds ansökan.
Det är kändt att genom Hr Leopolds anmärkn:r har en inkomst af omkring 12,000
R:dr b:ko tillgodokommit Staten.
Då Hr Leopold anmälde förhållandet för sin Stations-Chef, så blef det derigenom kändt för Kammar- R:n och det var i anledn. deraf som aumärknm inom Kammar-R:n gjordes.
Anmärkn:s-proc:n tillföll naturligtvis, på grund af Regktel Kammar-R:ns Tjenstemän, och icke Hr Leopold, af hvilken anmärkn.-n egentligen blifvit gjord.
Det är visst sant att i laglig väg kan han ingenting vinna, men jag» ti or att R.
St:r i detta fall, såsom i många andra, kunna fästa sig vid hvad sorn är billigt; och det är utgående ifrån den åsigten, som StatsUtsk. har tillstyrkt utbetalande af dessa medel.
Jag får för min del yrka bifall till Betänk.
Aug:
Då jag, såsom President i Kammar--R:n, deltog i detta måls pröfning, ansåg jag Hr Leopolds förtjenst, i afseende på denna anmärkn., så uppenbar, att jag, för min del, ville tillerkänna honom den anmärkn:s-proc., som i annat fall borde hafva tillfallit Kammar-R:ns tjenstemän.
Men nu hafva författningarne icke anslagit någon sådan åt tjenstemännen vid flottans stationer.
Derföre fick icke Ilr Leopold den anmärkmsproc., han förtjenat.
Skulle nu, för denna brist i författningen, Hr Leopold gå miste om hvad honom billigtvis bordt tillerkännas?
Konungen har icke kunnat gifva honom den derföre att andra fått den förut och att Konungen icke kunnat låta kronan 2:ne gånger betala samma sak.
Men det hindrar icke R.
St. att, i detta fall, gifva den ifrågavande tjenstemannen en välförtjent belöning och med detsamma en nyttig upmuntran åt andra, som skola iakttaga kronans bästa.
Jag hoppas att den rättelse i författningen icke skall dröja länge att andra personer, än Kammar-R:ns tjenstemän, äfven kunna få anmärkn:s' proc., motsvarande deras tillgöranden.
Jag anhåll.er att R. o. Ad. ville bifalla Betänk.
Men äfven om det icke sker, sä lärer Hr Leopold få sina penningar; thy deräst mina underrättelser icke äro felaktiga, så hafva trenne Stånd bifallit Betänk.
Jag anhåller emellertid att Riddarh.-Sekret, ville uplysa huru härmed förhåller sig.
Riddarh.-Sekret, att prot:s-utdr. ankommit, som utvisade att samtlige de öfrige RiksStin bifallit StatsUtsk:s förevande Utlåt.
Den 11 Mars f. m. Gr.
För min del anser jag att utan annan kännedom än den StatsUtsk:s Betänk.
Iemnar, man icke är i tillfälle alt riktigt bedömma de förtjenster, som den ifrågavande personen i förevande fall ådagalagt.
Om äfven Hr Leopolds företrädare i detta fall oriktigt debiterat båtsmansafgifterna, så är dock gifvet att Leopold i egenskap af Reg:tsskrifvare var pligtig att, sedan han sjelf inträdde i utöfning af embetet, debitera båtsmans-afgiften, och då är äfven klart att han utan ansträngning kunde finna att den räkning, som han upgjort för den tid ban sjelf var tjenstgörande icke öfverensstämde med den räkning öfver samma afgift som hans företrädare upgjort.
Jemväl är det gifvet att om Hr Leopold uraktlåtit att debitera afgiften till sitt rätta belopp, så hade han i alla evigheter stått i ansvar för försumlig debitering.
Ar nu förhållandet sådant, kan jag icke finna att någon anledn. finnes ur denna synpunkt för bifallande af Utsk:s förslag.
En ledamot af Utsk. har anmärkt att K.
M. icke var i tillfälle i det skick frågan befann sig att meddela någon gratifikation, men jag föreställer mig att i fall K. M. funnit Hr Leopolds förtjenst vara sådan, att någon gratifikation hade bordt honom tilldelas, så hade K.
M. kunnat vidtaga samma utväg, som nu blifvit begagnad af motionären, och hos R.
St:r begära en belöning till Leopold för den förmenta eller verkliga, jag vet icke hvilketdera, extra tjenstgöring, som blifvit påstådd här hafva varit för handen.
För mig är det ett skäl att yrka återremiss af Utsk:s Betänk., derföre att Utsk. icke utrett de omständigheter, som jag nu haft äran nämna.
Kammar-R:n hade genom utslag afgjort att Hr Leopold icke var berättigad till anmärkn:s-proc.
Det är detta beslut, som Presidenten uti nämnde Rätt omnämnt och hvaröfver Hr Leopold anfört besvär hos K.
M. men hvilka besvär till följd af gällande författningar icke kunde bifallas.
Dessutom hade Hr Leopold hos K.
M. jemväl anhållit att, om de ifrågavande besvären icke kunde bifallas, af gunst och nåd erhålla en gratifikation för sitt tjenstenit, men K.
M. afslog äfven detta.
M. ansett Hr Leopold förtjent af någon sådan gratifikation, så hade Konungen visserligen icke af någon författning varit förhindrad att en sådan gratifikation meddela.
Att nu, på en enskild motionärs anhållan, bevilja Hr Leopold den gratifikation, sorn K. M. afslagit, är ett inmängande i slatsbestyren och upsiglen öfver embetsverken, emot hvilket jag icke kan annat än protestera.
Det är visst sannt att om R. o. Ad. återremitterade Betänk., få får Hr Leopold i alla fall penningarne, sådant kan numera till följd af de öfrige Ståndens bifall icke hjelpas, men åtminstone skulle jag önska att R. o. Ad. afhölle sig ifrån alt begå en så principvidrig handling som att dertill bidraga.
Jag förnyar derföre min vördsamma anhållan om propos. på återremiss. Frih.
Det är mig icke möjligt att inse det R. o. Ad. skulle begå någon principvidrig handling genom godkännande af detta Betänk.
Lofordansvärd är visserligen Gr.
Den 11 Mars f. m. 175 Lagerbjelkes sparsamhet för det allmänna och hans grannlagenhet emot landets Regering; men denna sparsamhet m. m. synes här mindre väl använda, då personen gjort sig förtjent af det allmännas erkänsla, enär genom hans upmärksamhet och nitälskan Staten funnit sig tillflyta summor, som eljest icke dit influtit.
Derjemte får jag säga att Hr Gr:ns förklarande, det den omständigheten, att K. M. icke gifvit Hr Leopold någon gratifikation skulle bevisa att K.
M. funnit honom deraf oförtjent, icke synes mig vara väl grundad.
Huru många gånger händer det icke att Regeringen ville uppmuntra förtjente undersåter, men icke kan det, emedan penningar icke finnas dertill anslagna?
St:r, som utöfva beskattningsrätten, som hafva, så till sägandes, pungen i sin hand, få icke i min tanka låta sig af sådana underordnade konsiderationer afhållas ifrån att gifva en billighetsgärd åt en förtjent tjensteman; hvarföre jag tillstyrker att R. o. Ad. måtte bifalla ifrågavar:de Betänk., såsom de 3:ne öfriga RiksSt:n förut gjort.
Hr Gr. o. Landtm;s härefter till bifall å SlatsUtsk:s förevar:de Utlåt, framställde propos., besvarades med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansågo de emot detta Utlåt, gjorda anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande, samt, efter denna proposms besvarande med starka
Ja, blandade med Nej, förklarade det han trott sig finna att Ja varit öfvervägande.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 1 och 4 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 53, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k.
Utsk:s d. 1 och 4 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 52, i anledn. af väckte motioner om ändring i K. M:s Nåd.
Kungörelse d. 9 Aug. 1851, ang:de skyldigheten att deltaga i Fjerdigsmanna-bestyret.
Jag kan icke finna att det är med rättvisa och billighet öfverensstämmande att boställsinnehafvare skulle bidraga lill aflöning af Fjerdingsman.
Ur rättvisans synpunkt torde det åtminstone icke hafva något skäl för sig.
Boställen hafva hittills varit befriade ifrån denna utgift.
Dem har aldrig ålegat att personligen utgöra detta bestyr eller bidraga till underhållet af sådana tjenstemän.
Ingen författning ålägger dem det och således kan jag icke se att rättvisan skulle fordra att boställs-innehafvare kunna påläggas en sådan afgift, som innefattar en minskning i deras erhållna löner.
Hvad billigheten angår, kan iag icke heller inse att den fordrar sådant, ehuru upoffringen är ringa; men billigheten fordrar att tjenstemännen skola bibehållas vid sina löner, helst då de äro så knappa som dem de nu i allmänhet hafva.
Jag anser der - 176
Den 11 Mars f. m. före Utsk:s förslag
Icke öfverensstämmande med billighet och rättvisa, och får hemställa att R. o. Ad. ville afslå första punkten i Utsk:s tillstyrkande.
Hvad åter den andra angår, så har jag ingenting dervid att erinra.
När man personligen tjenar Staten och derföre njuter såsom lön ett boställe, synes att Staten ej bör kunna fordra mer än alt man upfyller sina pligter i och för åtnjutande af den löneförmånen.
Alt nu ålägga en tjensteman, sorn innehar ett boställe, att derjemte genom ett slags ombud äfven tjena Staten, det är att ålägga honom en dubbel tjenstgöring till Staten, hvilket icke är med rättvisa öfverensstämmande.
Det är icke heller billigt, emedan man icke kan fordra att han skall tjenstgöra på ett ställe så och på ett annat ställe så.
Förr var det jordegarens ovillkorliga skyldighet att sjelf utöfva fjerdingsmansbestyret.
Om man nu tänker sig möjligheten af ett sådant förhållande, utsträckt äfven till boställs-innehafvare, sä skulle tjenstemän till följd deraf åläggas att vara t. ex. både Kapten vid ett kompani och Fjerdingsman tillika.
Kan sådant vara med billighet öfverensstämmande?
Må man ålägga dem detta bestyr, hvilka ega jord och i denna egenskap kunna sköta tjernsten och åro pligtige jemväl att aflöna dem, som i stället sköta tjensten; men må rann derifrån befria sådana personer inom samhället, som förut tjena Staten.
Palmstjerna och tillstyrker afslag på första punkten af TJtsk:s Betänk.
Enligt hvad jag förut sagt om denna sak instämmer jag rör:de den första punkten men icke i afseende på den andra, med de 2:ne talare, som yttrat sig i detta hänsende.
-Jag anhåller derföre att Hr Gr. o. Landtm, täcktes dela framställningarne, emedan punkterna röra serskilda frågor.
Hvad postbönderna beträffar, så äro de f. n. öfver höfvan betungade.
Postföringen är nu mycket betydligare än på den tiden, dä posthemmanen anslogos för sitt ändamål.
Dertill kommer erfarenheten i sednare tider, att så länge poströfverier icke straffas strängare än f. n., äro postförarire ofta utsatta för skada till lemmar och lif.
Om sålunda någon förtjenar skonsamhet, så är det posthemmans-innehafvare.
Jag yrkar följaktligen det R. o. Ad. måtte med afslag på första delen af Betänk, återremittera den sednare.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att serskilda propos:r, enl. derom gjord begäran, skulle blifva framställde å de 2:ne punkter, som i förevande Utlåt, förekommo; och då Utsk. i första punkten tillstyrkt: ”att R.
St:r ”mätte, med förklarande, att de för sin del medgifva att, på sätt ”Lars Magnus Knutsson föreslagit, jemväl boställs-innehafvare ”böra, der fjerdingsmans-befattningen af viss med lön försedd ”person bestrides, uti fjerdingsmannens aflönande, lika med andra ”jordinnehafvare deltaga, hos K. M. i underd:het anhållit om Dess ”bifall dertill samt om en dervid öfverensstämmande ändring i ”K. M:s Den 11 Murs f. m. 177 ”K. M:s Nådiga Kungörelse d. 9 Äng. 1851”, finge Hr Gr. o. Landtm, nu först hemställa om R. o.
Ad. heliagade bifalla detta Utsk:s tillstyrkande.
Nej, och uppå derefter framstäld propos., afslog R. o.
Ad. hvad Utsk. i första punkten tillstyrkt.
Efter sedermera framställda, med blandade
Ja och Nej besvarade propos:r först till bifall och derefter till afslag åt Utsk:s i sednare punkten gjorda hemställan, ”alt Lars Rasmussons mo”tion, ang:de befrielse förposthemman frän allt deltagande i fjer”dingsmans-bestyret, måtte af R.
St:r lemnäs utan afseende”, hemställde Hr Gr. o.
Landtm, ånyo om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i sednare punkten hemställt och ropades dervid starka
Ja blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 1 och 4 dennes på borde lagde Retänk.
JVs 53, i anledn. af väckte motioner om meddelande af Stapelstads-rätt för Köpingen Döderhultsvik.
Uppå förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Au g., uplyste lindert.
Riddarh. Sekret., att prot.-utdr. ankommit som utvisade att de öfrige RiksSt:n bifallit detta Retänk., hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade:
Då lönar det icke mödan att tala derom.
Propos. till bifall å förevar:de Retänk. blef härefter framstäld och besvarad med Ja jemte ett eller annat
Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit
Resv. o. Ekon.Utsk:s d. 1 och 4 dennes på bordet lagda Betänk.
JVs 54, i anledn. af väckt motion om förbud mot förrättande af auktion å dag, som näst föregår Sön- eller Helgedag.
De Betänk, bifogade reservationerna uplysa i min tanka tillräckligt obefogenheten af det tillstyrkande Utsk. har gjort.
Jag vill icke f. n. uptaga R. o. Ad:s tid, men anhåller endast vördsamt om afslag å Betänk. Gr. Liljencrants, Gust.
Innan jag yttrar mig i denna fråga, anhåller jag att Riddarh.
Sekret, täcktes uplysa huru denna fråga har blifvit afgjord inom de öfriga Stånden.
Sekret, att, enl. ankomne prot.-utdr., PresteSt. bifallit, men Borgare- och BondeSt:n afslagit förevande Betänk.
I sådant fall lönar det icke mödan att tala om den saken; alltså afstår jag. 5 H. 12 178 Den 11 Mars f. m.
Arvid:
Visserligen är det icke mycket lönt att tala om en sak, som icke leder till något resultat, men det ämne, som .detta Betänk, vidrör, är, i min tanka, alltför maktpåliggande för att lemnäs derhän, utan att R. o. Ad. deruti skulle yttra sin tanka.
Det är nemi. fråga om Sabbalheus helgd och vidtagande af en åtgärd för befrämjande deraf.
Då man finnér af de underrättelser, sorn erhållits genom tidningarna, att ibland skäl, som inom andra Stånd blifvit anförda, såsom anledn. att afslå detta Betänk., varit sådane som de följande, att våra grannar, Norrmännen och Danskarne, hafva ingen betänklighet för att köpa och sälja på Söndagen och att således auktioner hos oss åtminstone borde kunna hållas på Lördagen, så synes mig, som man vore på väg alt taga till efterdöme sådant, som är stridande emot Guds bud.
Jag har trott att Lördagen åtminstone efter kl. 7 om aftonen borde egnas till att bereda sig pä den kommande Sabbathen, och att denna sed icke borde genom del beslut, sorn man nu går att fatta, lida något intrång.
De mångå Landshöfd:r, sora nu sitta i Ekon.Utsk., hafva lemnat enstämmigt vitsord derom att författningen, sådan den är, icke kan nprätthällas.
Oaktadt ett vite af Tjugo
R:dr är bestämdt för den som öfverskrider den i författningen medgifna tiden, går det såsom här i Betänk, nämnes, att den verksammaste kronobetjent icke kan skaffa författningen efterlefnad.
Skälet är det, alt det lönar sig ganska väl att erlägga detta vite enär man ofta på ett enda uprop vid en sednare tid kan vinna så mycket som böterna upgå lill.
Jag skulle derföre tro alt afseende bör fästas på dessa vitsord och att således Betänk., som jag icke kan finna annat än vara väl grundadt, synnerligen då det just egentligen är beredelsen till helgedagen, som gör att den kan helig hållas, hvaremot, såsom man ofta ser, den föreg:de dagens förströelse gör, att man får en fullkomlig död i Gudstjensten, eller att de, som bevista Gudstjensten, plågas af sömn.
Det är det mest direkta sätt att döda sitt ändliga lif, om man sålunda använder Lördagen och natten till Söndagen, ja, ofta äfven Söndags-morgouen till bevistande af auktioner och derpå följande samqväm.
Om uti någon landsort förhållandet nu icke skulle vara sådant, så är det rätt val, ty exempel från andra håll på det af mig upgifua förhållande lära nog finnas, hvilka äfven säkerligen pä ett synbart sätt skola gripa omkring sig.
För min del kan jag således icke tveka att ju R. o. Ad. bör bifalla Betänk., för att icke vara likgiltiga för saken, icke vara likgiltiga för eli annat Riksstånds i serskildt skrifvelse till K.
M. uttryckta bekymmer öfver ett aftagande nit för Sabbalhens helgd, icke vara likgiltiga för K.
M:s egna till R.
Sl:r yttrade bekymmer i della afseende; K.
M. har i en författning af d. 29 Dec. sisth år yttrat ang:de helgdagen: ”Icke begås den öfverallt på ett sätt, som öfverensstämmer med dess syftemål.
I stället att den borde vara en dag för hvila i Gudi och för uprättelse och tillvext i förmågan att tjena Gud, har den för många blifvit en dag för tanklös förströelse och sinnlig yra.
Icke bör det så vara i ett kristligt samhälle.
Icke tillskyndas detta Den 11 Mars f. m. 179 härigenom någon välsignelse.
Vi hafva ansett det vara Wår Konungsliga pligt att härom Eder erinra, och Wi äro förvissade, alt Svea folk skall hafva öppna öron för en kristlig Konungs kristliga förmaningar”.
När nu flera af Konungens egna Befh:de såsom jag förut har anfört, vitsordat att i landsorterna sådana tilldragelser på Lördagen, som här äro i fråga, på ett menligt sätt inverka på Sabbalhens helgd, så synes det mig att det skulle vara mycket orätt af R. o. Ad. att med stillatigande, eller att med ett beslut här visa likgiltighet för först och främst helgdagen, för det andra för det Stånds yttrande och underd. skrifvelse, hvilket egentligen åligger att verka för alt denna helgdag hålles i held och ändtligen, för del tredje, för K.
M:s yttrade bekymmer i detta afseende.
Jag skulle för min del, om det lät sig göra, gerna önskat en återremiss af detta Betänk, till Ekon.Utsk., i hopp att erhålla ett annat Betänk., som tillstyrkt R.
Sf:r att pä något sätt understödja K.
M. i de åtgärder
Han iofvat vidtaga för Sabbathens bättre helgd, men då detta icke lärer låta sig göra, så får jag för min del, och i förhoppning att dessa K.
M:s ord skola vinna fullbordan i handling, f. n. blott anhålla om bifall till Utsk:s Betänk.
Den siste värde talaren har redan uplyst att den K.
Förordn. af d. 22 Sept. 1848 rörande auktioners hållande på landet, tydligen föreskrifver att dessa auktioner skola vara slutade före kl. 7 på helgdags-aftnarne.
Om öfverträdelser häraf ske, så är det missbruk, som bör beifras.
Jag tror icke det vara skäl att uphäfva bestående lag derföre att missbruk någorstädes inträffa.
I öfrigt tror jag mig veta att på sednare åren ä många orter inom fäderneslandet åtminstone de oordningar vid auktions-tillfällen, öfver hvilka man beklagat sig, i betydlig mån aftagit.
De skola och måste aftaga i samma mån som en bättre upfostran mera allmänt inträder och såsom raan bör kunna hoppas äfven en förbättrad bränvins-lagsliftning, som försvårar möjligheten att sprida bränvin i den myckenhet som hittills varit fallet vid dylika sammankomster.
Dessutom ber jag få nämna ett fall, som jag har mig serskildt bekant, och som synes visa olämpligheten att förbjuda auktioners hållande på Lördagar.
Uti provinser, der afståndet ifrån kyrkan är mången gång B ä 7 mil, der reser allmogen redan Fredags-aftonen till kyrkoplatsen, hvilket är det enda ställe, der man kan samlas.
Der verkställas auktioner på Lördagen, men det hindrar icke allmogen der att nyktert och ordentligt bevista Gudstjensten i kyrkan den följande dagen.
Jag anhåller om afslag på Utsk:s Betänk.
Då jag sist afstod ifrån att yttra mig i denna fråga, så var det i den sorgliga känslan att detta Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s efter mitt förmenande välgrundade Betänk, icke kunde komma att hafva någon påföljd, ehvad beslut
Ståndet än deröfver fattar, men vid nogare betänkande af saken, och då jag 12 * 180
Den 11 Mars f. m. i det hufvudsakligaste instämmer uti hvad Hr Ribbing bär yttrat, så anser jag mig böra fästa upmärksamheten derpå, att hvar oell en af oss, som varit tillstädes på landet vid auktioner, lärer kunna vitsorda, att man icke behöfver taga kännedom om individernas tillstånd efter auktionens slut för att få vämjelse för auktionerna; ty det vanliga är, att innan auktionerna börja, så förplägas de, eller förpläga sig sjelfva, på det att auklionsropen mätte gå så mycket bättre.