Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser det vara af synnerlig vigt, att riksdagens allmänt efterlängtade och nu ändtligen snart förestående slut icke ytterligare fördröjes derigenom, att R. o. Ad. uraktlåter att företrädesvis till afgörande företaga de allmänna frågorna.
Vi hafva på vårt bord liggande åtskilliga mål som, efter min åsigt, nödvändigt måste återremitteras, och hvilkas snara föredragning och pröfning således är ett hufvudsakligt vilkor för riksdagens ofördröjliga afslutande.
Af denna anledn. förenar jag mig med Hr Dalman uti den^anhållan han framställt.
Likasom det är mig alldeles främmande, hvad Ilr Gr. o. Landtm, menade med det mål, som skall äga sammanhang med närvar, prot.-justering, lika oriktigt anser jag det vara att på förhand begära på bordet mål, sorn ännu icke äro föredragna.
Det är väl sannt, Den 37 April f. nj. att den ovanligt stora samlingen här i dag synes besanna det rykte, som några dagar kringgått, att en fråga, som än-, nu icke är väckt, skulle i dag bringas å bane; men dä jag icke tror mig böra fästa afseende på rykten, finnér jag mig också böra anse mig alldeles obekant med det ämne, sorn möjligen framdeles förekommer, hvarföre jag äfven vågar framställa till de Hrr, som begärt ett ännu icke väckt mål på bordet, oin de icke skulle vilja återtaga sin begäran, till dess frågan förekommer.
Medan jag har ordet, skall jag vördsamt anhålla, att min reservation blir till prot. anteck-. nåd deremot, att Hr Gr, o. Landtm, begagnat sin rättighet att utvisa läktaren, emedan jag alltid anser det olämpligt att i fall, dep publicitet icke kan förekommas, begagna sig af denna utväg.
Frih. Kantzou, Joh. Alb., förenade sig med Hp Hjärne. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att hvad angina ge frågan att lägga en prot.-justering på bordet, så ansåg H. Ex., att något stadgande i grundlagen dertill icke be-! rättigade.
Hvad åter beträffade Hr Hjärnes framställning, att H. Ex. öfverskrida sin rätt, då H. Ex. antydt åhörarnes aflägsnande, så ville H. Ex. låta uppläsa 2 § af tillägg get till R. o. Ad:s ordn:sstadga, hvaraf H. Ex. förmoda-, de, det Hr Hjärne skulle finna, att hans anmärkn. varit ogrundad. 2 § af tillägget till ordn:sstadgan upplästes, så lydande:
Landtmarskalk, eller den hans ställe företräder, äger, när han så nödigt finner, att vägra främmande personer inträ-, de, antingen för ett helt plenum eller för en del deraf, äf-> vensom att under varande plenum anbefalla närvar, fram-, mande personers aflägsnande, Hr Hjärne:
Jag är ganska ledsen deröfver, att mitt yttrande blifvit alldeles oriktigt uppfattadt af Hr Gr. o.Landtm., och jag vill hoppas, att icke mångå af R, o. Ad. hafva upp-, fattat min reservation såsom H. Ex.
Jag reserverade mig deremot, att H. Ex. begagnade sin rättighet att utvisa läktaren, hvilket icke innefattade något bestridande af en sådan rättighet, utan endast en sådan reservation, som en hvar ledamot är berättigad att afgifva äfven mot de beslut, som äro lagliga.
Justeringen af prot. för d. 3 Febr f. rm börjades och fortsattes till Frih, Khngspors yttrande, Gr.
Jag anhåller, att Frih.
Klingspors anförande må blifva uppläst.
Hr Crusenstolpe:
Utan att vilja lägga ringaste hinder i vägen för fortsättning af prot.-justeringen, yrkar jag, med den rätt Riksd.Ordn. och Ridd.Ordn. mig tillägga, att den Den 27 April f. m. 253 fråga, som nu synes vara å bane, må få ligga på bordet till nästa plenum.
Hr Dalman förenade sig med Ilr Crusenstolpe, Gr.
På det att icke B., o. Ad:s tid må onödigtvis upptagas, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm., med den rätt honom tillkommer, måtte låta ordpingen för dagen fortfara och icke genom sådan öfverläggning, som här ägt rum, låta prot.-justeringen afbrytas, Prot.-justeringen kan icke afbrytas, sedan den en gäng är frih.
KJingspors yttrande upplästes, Gr.
Jag får börja med att tillkännagifva, alt det är i anledn. af prot.-justeringen, som jag ämnar yttra mig, och mitt yttrande är således just vid detta tillfälle påkalladt.
Jag finnér, att det yttrande, som Frih.
Klingspor bär afgaf d. 3 sisth Fehr., blifvit i prot. oförändradt infördt, och Frih. Klingspor har, så vidt man kunnat märka, ännu icke gifvit anledn. till den förmodan, att han ämnar åt de uttryck, mot hvilka H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt gjort anmärkn.
, gifva den förklaring, som, efter min öfvertygelse, fordras af känslan för rätt och sanning, och äfven af aktning för det Stånd, af hvilket Hr Frih. har förmånen att vara medlem.
Vid ett sådant förhållande är det min pligt att ånyo fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på detta ämne; ty R. o. Ad. torde erinra sig, att det var jag, som begärde H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts vädjande till R. o. Ad. på bordet, och som derigenom förekom all pröfning af frågan vid det tillfälle, då den väcktes, och det är således jag, som har skyldighet att åter upptaga densamma och Öppna den bana, på hvilken de ledamöter, som blifvit förfördelade, kunna och skola vinna den upprättelse, hvartill de äro berättigade.
Min önskan att förekomma den af Frih.
Klingspor föranledda ordtvistens sammanblandning med det vigtiga ämne, som utgjorde föremål för R. o. Ad:s öfverläggning d. 3 Febr., var visserligen en ganska gillig orsak till min åtgärd att begära uppskof med Hr Gr. o. Landtnäs propos. i anledn. af H. Ex. Hr Gr. af "Wetterstedts framställda anmäxkn.; men egentliga skälet var att bereda Frih, Klingspor rådrum att betänka förhållandet samt tillfälle att befria R. o. Ad. från den oangenäma ställning, uti hvilken Ilr Frih. genom sitt handlingssätt försatt oss, Detta mäste svårligen hafva kunnat undfalla Hr Frih:s uppmärksamhet, och jag hoppas nu, att Hr Frih., inseende, huru lätt det är för honom att både för det närvar, och för framtiden undanskymma denna obehagliga sak, skall så mycket hellre begagna den af mig och — jag är säker derpå — af hela huset önskade utväg att lemna en nöjaktig förklaring af sina ord, som han säkert inom sig sjelf icke kunnat undgå Dc u 27 April f. m. olt erkänna, alt Konungens rådgifvare, utan att glömma sin pligt att vårda Styrelsens anseende obefläckadt, icke kunnat låta bero vid bans beskyllning, men att de det oaktadt ingenting lifligare önskat, än att se denna sak så uppgjord nu, att äfven obehagliga följder för Hr Frih. kunna undvikas.
Skulle hos Frill.
Klingspor uppstå den tanka, att hans eget rykte skulle lida deraf, att han förklarade sina ord, så bedömer lian sin ställning oridderligen, orätt.
Få torde de vara, som icke måste erkänna, att jag mer än cn gång yttrat den önskan, att dessa ord aldrig varit sagda; men aldrig har en bra karls värde blifvit förringadt derigenom, att han öppet erkänt sitt förhastande, och aldrig har någon vunnit derpå, att han envist sökt fasthålla vid ett begånget misstag, synnerligast då, såsom här är förhållandet, 3:dje mans rätt blifvit för nära trädd.
Allmänhetens, den vältänkande allmänhetens omdöme kan för den, som så handlar, icke blifva gynnsamt; och 0111 det än lyckas honom att för en tid vara okunnig om detta omdöme, skall det dock förr eller senare uppenbaras för honom, ty inom hans eget bröst finnes en granskare, som jag hoppas, att han hvarken kan undgå eller jäfva.
Jag behöfver icke vidare fästa Ilr Frilits uppmärksamhet härpå.
Frih. är Svensk riddersman och Svensk krigare, och i dessa begge egenskaper inser han, livad aktningen för andras rätt fordrar.
Jag inskränker mig derföre endast till att, i öfverensstämmelse med hvad jag yttrat d. 3 Febr., vända mig directe till Hr Frih. med den begäran, att han ville nöjaktigt förklara sina ord, som, tydda efter ordalydelsen — och annorlunda kunna de icke tydas —- nu stå i prot. — jag är öfvertygad derom — med en helt annan tillämpning, än lian sjelf åsyftat.
Sedan lii'
Frih. yttrat sig, anhåller jag att ånyo få ordet.
Då jag förmodar, att den siste värde talaren icke afhört den förklaring, som Frih.
Klingspor öfver sina ord på e. m. d. 3 Febr. afgaf, i anledn. af en till honom ställd uppmaning derom, föranledd af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts anmärkt!, mot
Hr Frih:s yttrande uti samma dags förmiddagsplemim, så anhåller jag, att justering af prot. för d. 3 Febr. e. m. må föregå Frih.
Elingspers svar, på det Gr.
Posse deraf må inhemta, att Frih.
Klingspor redan meddelat all den förklaring, som i detta fall torde finnas nödig.
Frih, Rantzou förenade sig med Hr Dalman.
Kiingspors yttrande d. 3 Febr. e. m. upplästes.
Jag påminner mig, att jag, i följd af sjukdomsförfall, var från var. från plenum d. 3 Febr., och har således icke kunskap om ifrågavar. mål.
Här talas om ett mål, sorn man begärt hviiaude på bordet.
Sedan har jag Den April f. m.
255 lior t talas om ett vädjande till Ståndet af II.
Ex. Hr Gr. af ■Wetterstedt; men ännu har jag af prot.-justeringen icke kunnat hnna, att ett sådant vädjande ägt rtuh.
Måhända är detta vädjande det mål, man begärt på bordet.
Jag anhåller derföre, att H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt» yttrande äf-* ven måtte uppläsas, emedan det förefaller mig, sorn Frih.
Klingspors svar deraf var en följd. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust., yttrade sig vara förekommen af Gr.
Horn, i hvars begäran han förenade sig.
Till förekommande af flera afbrott anhåller jag, att prot. för d. 3 Fehr. från perm till perm, Från punkt till punkt, må blifva uppläst, och att vi derefter må få debattera öfver ämnet.
Jag hemställer till Hr Crusenstolpe, huruvida han icke vill inskränka sin begäran dertill, att endast de yttranden, som följa efter Frih.
Klingspors anförande, må blifva upplästa, emedan de föregående icke hafva sammanhang med närvar, fråga.
Då kan Hr Crusenstolpes önskan så mycket lättare bifallas, som icke mer än ett eller tvenne yttranden förekomma, innan Gr.
Posse begärde frågan hvilande på bordet.
Jag medgifver, hvad Hr Dalman föreslagit, med vilkor likväl, att icke flera fragmenter framplockas.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det är a:ne prot., som äro i fråga.
Det prot., som nu är vmder justering, är för f. m. d. 3 Fehr., och om jag icke bedrager mig, slutades det med Frih. Klingspors redan Upplästa yttrande.
Af prot. för e. m. d. 3 Febi'., som ännu icke är till justering föredraget, hafva Hrr Dalman och Crusenstolpe begärt uppläsning af Frih.
Klingspors, och Gr. Horn af II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts yttrande.
Sedan dessa yttranden blifvit upplästa, förmodar jag, att vi få öf. vergå till discussion i ämnet.
Jag skall anhålla, att prot. må blifva helt och hållet uppläst.
Den magt, Hr Crusenstolpe vill utöfva öfver R. o. Ad:s tid, torde vid detta tillfälle icke vara enlig med laga former.
Då förhållandet är sådant, som Gr.
Posse uppgifvit, eller att förmiddagsprot, för d. 3 Febr. utgör ett helt för sig sjelf, som slutat med Frih.
Klingspors yttrande, så kan annat icke ifrågakomma till Uppläsning, än hvad som upplyser förevar, ämne, hvartill ingalunda hörer hela den Frih.
Klingspors yttrande föregående discussion öfver StatsUtsk:s betänk, i lånefrågan, hvilken derföre nu icke kan komma i fråga att uppläsas, lika litet som prot. för e. m. d. 3 Fehr., förrän detsamma till justering företages, då 256 Den 27 April f. m. det blir Hr Crusenstolpes ratt att få detsamma uppläst iii extenso, eller från perm till perm och från punkt till punkt.
Jag anhåller, att först förmiddagsprot. må blifva uppläst till slut, och att vi derefter må få skrida till justering af prot. för e. m.
Att Hr Crusenstolpe kunnat framkomma med den begäran, att hela prot. skall uppläsas, förundrar mig icke, emedan han ej var tillstädes under förmiddagens plenum d. 3 Febr.; men att personer, som då voro närvar., vilja uppehålla R. o. Ad. med en sådan uppläsning, förundrar mig ganska mycket.
Klingspors yttrande var det sista på f. m., och då detsamma under prot.-justeringen, uppå särskild begäran, blifvit uppläst, är hela prot. för f. m. sålunda genomgånget.
På e. 111. började, om jag icke missminner mig, H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt discussionen med ett yttrande, som Frih. Klingspor till besvarande upptog, hvarefter Gr.
Posse sedermera exploiterade saken.
Hr Cederschjöld yttrade sig jemväl i anledn. af Gr:na Posses och Wetterstedts anföranden; och dessa 4 yttranden äro de enda, som behöfva uppläsas, emedan de öfriga icke på ringaste sätt vidrörde förevar, fråga.
Jag lärer icke kunna misstaga mig derom, att ändamålet med prot.-justeringen måtte vara, att den person, som yttrat sig, må komma i tillfälle att finna, om dess mening blifvit i prot. rätt uppfattad, och icke det, att
Riddarhusets öfriga medlemmar skulle äga rätt till en sådan justering af hvad en ledamot yttrat, men väl till en anmärkn. mot ett sådant yttrande af den beskaffenhet, som den Gr.
Posse väckt.
Jag skulle derföre tro, att det är obehörigt, för att icke säga mera, att yrka, det R. o. Ad:s tid skall upptagas, der icke någon särskild ledamot* som yttrat sig, begärt, att hans yttrande måtte uppläsas, med en från punkt till punkt och från perm till perm skedd uppläsning af prot.
Vår antagna praxis vid denna riksdag har varit, att prot.-justeringen skett på det sätt, att hvar och Cn ledamots muntliga eller skriftliga yttrande blifvit omnämndt såsom i prot. infördt, sedan hvar och en förut haft tillfälle att i cancelliet justera detsamma; och det har icke varit nödigt, och lärer icke blifva så ansedt, att uppläsa yttrandena, såvida icke fråga är att göra anmärkn:r deremot.
Jag får derföre förklara, att jag hoppas, det Hr Gr. o.
Landtm, icke tillåter någon uppläsning annorlunda, än af bestämdt uppgifna yttranden, som någon ledamot antingen sjelf afgifvit eller ock särskildt anhåller måtte uppläsas.
Plenum f. och e. m. samma dag är ett och samma plenum, från f. m. uppskjutet till Den 27 A ja rit. t’, lii. lill c. m.
Prot.-justeringen har nu fortgått t. o. lii.
Elingspers nyss upplästa yttrande, sedan någon uppläsning af de föregående i prot. antecknade yttranden icke blifvit begärd, och prot,-justeringen, som försiggått i öfverensstämmelse roed R. o. Ad:s derom vid riksdagens början fattade beslut, måste således anses fulländad t. o. m. Frih.
Klingspors nyssnämnde yttrande; men sedan en ledamot derefter begärt, att prot. fullständigt skall uppläsas, så måste äfven fullständig uppläsning deraf äga rum frun Frih Klingspon yttrande till slutet af prot. för samma dag, emedan det är hvars och ens rätt att vid justeringen få prot. fullständigt uppläst. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, att af förmiddagsprot. d, 3 Febr. endast återstode följande få ord:
Fortsättningen af detta mål uppskjöts till eftermiddagsplenum.
Med undantag af dessa ord vore prot, redan helt och hållet uppläst.
Hr Dalman hade begärt uppläsning af Frih. Klingspon på e. m. afgifna yttrande, och denna uppläsning hade skett.
Då Gr. af Wetterstedt äfven begärt, att hans yttrande skulle uppläsas, kunde det ej heller förvägras.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att Gr. af Wetterstedt på e. m. ö. 3 Fehr. a:ne gånger yttrat sig, och uppläste derefter båda yttrandena.
Jag anhåller, att för fullständighetens skull äfven Gr.
Posses och Hr Cederschjölds yttranden på e. m. må blifva upplästa.
Förekommen af Hr Dalman, får jag endast tilltigga den anhållan, att de få ord, jag vid samma tillfälle yttrade, äfven måtte blifva upplasta, för att legitimera min rättighet eller, rättare sagdt, min skyldig — het att nugot fullständigare deltaga i denna discussioti.
Hr Cederschjölds, Gr.
Posses och Hr Crusenstolpes yttranden d. 3 Febr. e. m. upplästes.
Ånyo uppmanad att förklara mig ang:de ett yttrande, sorn icke torde vara strängare än många andra, som både vid denna och föregående riksdagar fått opåtalade passera, har jag intet att tillägga vidden förklaring, som jag på II.
Ex. Hr Gr. af Wctterstedts uppmaning afgifvit.
Redan då tillkännagaf jag, att min afsigt icke varit att såra personer, hvilket jag ånyo upprepar i dag; äfvensom jag gaf åt mitt uttryck den lindriga bemärkelse, söm jag fästade dervid.
För öfrigt öfverlemna!' jag denna sak till R. o. Ad:s bepröfvande, öfvertvgad, att det beslut, som kommer att fattas, blir öfverensstämmande med Ståndets värdighet.
Posse: Jag erkänner, att jag icke riktigt uppfattat 21 H. 33 Den 27 April f. m. Frih.
Klingspors mening uti sitt nyss afgifna yttrande.
Är hans mening den, att han öfverlemnar åt IL o.
Ad att i afseende på hans anförande göra de jemnknrr, hvartill Ståndet kan finna sig föranlåtet, så anser jag saken snart slutad.
År åter hans mening den, att han öfverlemnar åt IL o. Ad. att pröfva hans förhållande, då han i allo vidblifver sitt yttrande och önskar, att hans ord deruti skola qvarstå, så antager saken ett annat skick; och innan jag får detta bestämdt utredt, kan jag icke yttra mig, hvarföre jag nödgas anhålla om Hr Frihts ytterligare förklaring häröfver.
Hr Crusenstolpe: Förevar, discussion har frappant likhet med den, som för ii år sedan här förehades, då Gr.
Posses svärfar, frami. Gr. v. Platen, höll fen sådan räfst med Frih. Ankarsvärd, då IL o. Ad. och dess Landtm, visste, hvad deras ära och värdighet tillhörde.
Jag beklagar R. ö.
Ad:s majoritet och Landtm., om Ståndet i dag visäi- sig mindre månt om sin ära.
Jag gillar ej, att Frih.
Klingspor nyttjat ett utländskt uttryck.
Jag skall begagna mig af ett Svenskt; det finnes ordet skälmstycken, oell jag ber att få genomgå en liten tafla af Regeringens förhållande sedan 1809.
Hr Crusenstolpe afbröts här af såväl starka stampningar från många håll i salen som af Landtmarskalkens klubba; hvarefter H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Hr Cnvsenstolpes begäran stridde mot 90 § Reg.F., hvilken stadgar, att under R.
St:s eller deras Utskts öfverläggningar och pröfning icke må uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embets- och tjenstemäns till- och afsättande, Regerings- och Dömaremagternas beslut, resolutioner och utslag, enskilda medborgares och corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning, ansåg H. Ex. sig ej heller lagenligt, och i öfverensstämmelse med den af H. Ex. aflagda ed, kunna tillåta, hvad Hr Crusenstolpe begärt.
Då Hr Crusenstolpe åter började yttra sig, blef han afbruten af stampningar, så att hans ord ej kunde till prot. höras; roén sedan stampningarna afstadnat; yttrade Hr Crusenstolpe:
Det är förgäfves Herrarna försöka att skräma mig.
I en sak af så ömtålig beskaffenhet som denna tror jag, att det är, lindrigast sagdt, oskickligt af dén, söm synes gifva sig utseende af att vara Frih.
Klingspors medhjelpare; att skämma bort hela siakeri.
Jag tror icke, att Frih.
Klingspor har behof af eller vill begagna biträde af en sådan advocat som Hr Crusenstolpe.
Jag beklagar djupt, att här kunna finnas talare, hvilkas uppträdande kan hafva den verkan, att det Den 27 April f. m. pä ett eller annat sätt afklipper vår yttranderätt.
Så betraktar jag
Hr Crusenstolpes uppträdande.
Jag får till prot. förklara, att jag visserligen icke anser den citation af grundlagen , som Hr Gr. o. Landtm, gjort, hafva varit den rätta, emedan 90 § Reg.F. på intet sätt kan så tydas, som Hr Gr. o.
Landtm, framställt densamma.
Det är ingen förment att såsom argumenter anföra sådana facta, som han anser nödvändigt, för att derpå grunda ett omdöme; men deremot anser jag Landtm, hafva full rätt, och äfven åliggande, att föra en talare till rätta, som går utom ämnet, och det har Hr Crusenstolpe gjort, då han begärt att få framställa en tafla öfver Regeringens förfarande från längre tid tillbaka.
Det måtte icke kunna vara föremål för en framställning vid en prot.-justering för d. 3 sisth Febr.; och det är blott på denua grund Hr Gr. o. Landtm, kan anmoda Hr Crusenstolpe att icke fortsätta sitt yttrande.
Men jag ber att få återkalla i R. o. Ad:s minne det beslut, som R. o. Ad. fattat att på annat sätt än genom stampningar gifva sina opinioner tillkänna.
Jag tror icke, att det är på det sättet, som en talare kan nedtystas eller bör låta nedtysta sig.
Landtm ville till R. o. Ad. hemställa, om icke R. o. Ad. vill förnya ett en gång fattadt beslut att icke tillåta någon tillkännagifva sitt tänkesätt genom buller och stampning, oförenligt med den värdighet, som bör utmarka R. o. Ad., såsom en detibererande församling.
Många hördes härtill yttra deras bifall.
Hr Dalman förenade sig med Gr. Horn.
Då jag anmälde mig, hade jag för afsigt att begära, alt klubban måtte afbryta det tal, hvarmed Hr Crusenstolpe hotat att inkasta i R. o. Ad:s öfverläggning ett ämne, som man åtminstone kunde säga vara främmande för den närvar, och alltid borde vara främmande för R. o.
Ad:s öfverläggningar och för alla öfverläggningar, som skola föras med lugn.
Huru kan man fatta beslut med lugn, om ej öfverläggniogarna förås med lugn?
Kan man ej med värdighet framföra, hvad man vill säga, så är man icke vuxen att bekläda det kall, som man är så färdig att tillerkänna sig, nemi. riksdagsmannens, eller att vara ett helt folks ombud.
Men då Hr Gr. o.
Landtm, sjelfmant med klubban afbrutit talaren, har jag nu icke annat att tillägga, än blott det, att jag har äran vara ledamot af flera samfund utom detta, och att jag funnit, då sådana uppträden der möjligen kunnat inträffa som det närvarande, icke blott med Hr Crusenstolpe,* utan äfven med Frih. Klingspor, att ordföranden med klubbslag afbrutit ali fortsättning, hvarvid hela saken slädnät.
Det tror jag vara rätta sättet i dylika fall.
Som jag af Landtnäs' klubbslag 2(3o Den 2; April f. m. {inner, att jag måste inskränka min tableau inom några få facta lindor riksdagens lopp, kan jag ej annat förmäla, än om dem.
Hvad angår en fråga, som lärer vara R. o. Ad. någorlunda bekant, nemi. den om 5 cap. 1 § om R. o. Ad. önskar veta, huru dermed tillgått, är förhållandet sådant, att den företogs, under det BondeStts liesta ledamöter voro bortresta.
Posse till Hr Gr. o. Landtm, anmälde sig ött tala, yttrade Hr Crusenstolpe:
Jag vet icke, om jag har ordet, sedan Gr.
Posse begärt att få tala.
Då Hr Crusenstolpe här stadnade, uppropade II.
Ex, Hr Gr. o. Landtm.
Posse, hvilken yttrade:
Jag begärde ordet för att fästa uppmärksamheten derpå, alt Hr Crusenstolpe nu begått samma fel som nyss förut, nemi. att tala om ett för dagens öfverläggning främmande ämne.
H> Ex.
Hr Gr. o. Landtm- yttrade, att H. Ex. ej annat kunde finna, än att det, hvarom Hr Crusenstolpe i sitt sista yttrande börjat att tala, ej angick det nu förevar, målet.
I sådant fall får jag vördsamt hemställa, huruvida frågan om de s. k. rabattlånen och extra voteringen inom förstärkta StatsUtsk. kan vara främmande för ämnet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att denna fråga mätte vara ett för nuvar. öfverläggning främmande ämne.
Hr Crusenstolpe yttrade, att han i sådant fall ej hade något att tillägga.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes lyssna till den af flera talare framställda anhållan, att klubban mätte gå, så ofta den siste talaren framställer något, som icke hörer till ämnet.
Cederström, Jac :
Det synes mig besynnerligt, alt, för det en ledamot förifrån sig i sitt yttrande, Ståndet vill beröfva honom rättigheten , han äger såsom representant, att få sluta sitt yttrande, under ansvar, som lagen bjuder, i händelse han förgår sig.
Hvad vill det säga att på grund af föreskriften uti 90 § Reg.F. afbryta en talares yttrande.
Öfverläggning får enligt denna § icke äga rum i anledn. af en sådan framställning, som § antyder, och är denna framställning brottslig, så har R. o. Ad. laglig rätt att tillämpa i(o § Reg.F. och för riksdagen utesluta den ledamot, sorn dermed framkommit, frän säte och stämma på Riddarhuset, eller ock besluta, att han skall Den 27 April f. in. 261 ställas under laga tilltal; men icke äger Landtm, rättighet att hindra honom att tala, emedan grundlagen uti 5o § Riksd.Ordn. tydligen förmår, att hvarje ståndsledamot äger rätt att i plenum stående och från sin plats fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma.
Om han frångår ämnet och tillåter sig brottsliga uttryck, så må Ståndet derför sedermera, öfver honom döma.
Jag anhåller, att Hr Crusenstolpes såväl sorn hvarje annans rättighet må blifva oförkränkt, men att derefter det otili bör-, liga, som Hr Crusenstolpe tillåtit sig, må komma under Ståndets pröfning.
Hrr Dalman och Stuart förenade sig med Frih. Cederström.
Hr Gr. o. Lan dtm. yttrade, det han ansåg som sin skyldighet, att då han hörde en ledamot öfverskrida de gränsor, som Riksd.- och Ridd.ordmna föreskrifva, vägra honom att fortfara.
Om R. o. Ad. blefve satta i nödvändighet att afhöra yttranden af sådan art, trodde II. Ex., att Landtm, felat i den aktning, han vore skyldig Ståndet.