Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt torde allt af Herr Grönhagens Memorial böra förfalla, utom slutet, som innehåller sjelfva Motionen, hvilken ensam kan till Utskottet remitteras och under öfverläggning förekomma.
Sådant som Herr Grönhagens Memorial nu är, kan det, efter min öfvertygelse, icke få Remiss; och orsaken är den, att då framställaren af en Motion tillåter sig, att i Memorialet derom, under namn af anledning, intaga sådant, som rörer någon'enskild sak, afgjord af hvilken Auctoritet som helst, denna anledning ju alltid utgör en del af Motionen eller åtminstone af Memorialet; och skulle följakteligen då också igenom Remissen få ett upptagande, som, äfven om det kunde anses icke innefatta ett omdöme, likväl alltid redan såsom blott upptagande, vore en verkelig afvikelse ifrån föreskriften i go §.
Men deremot, och om Herr Grönhagen medgifver, att hela den delen af Memorialet, som angår den så kallade anledningen, det enskildta målet, utgår; så förenar jag mig alldeles med Herr Grefve Mörner i den tanka, att Remiss Den 24 Januarii. 229 på blotta slutet af Memorialet, både kan och ovilkorligen bör följa.
För den förmodan, att Remiss bifalles torde jag nu få, äfven yttra mig hufvudsakeligen, angående NB. sjelfva Motionen.
Oumbärligheten af en Poliee i alla större och folkrika Städer, är en sak, så erkänd af liela Allmänheten, att jag icke bör upptaga någon tid, med att bevisa den.
Policens ändamål är, att, genom en beständig vaksamhet, gifva en skyndsammare efterlefnad åt Lagarne, än vanlige
Domstolar kunna hinna att meddela; är att återhålla Laster, förekomma brott och dem. upptäcka; Policekammaren är en OrdningsDomstol, hvars värde egenteligen ligger i skyndsamheten af Målens behandling, sorn der förekomma; Och denna Domstol har, såsom utgörande en gren af ÖfverS tåthållarens Gubernation af Ilufvudstaden, och jemn väl ägande Herr ÖfverStåthållaren till Prasses, alltid ägt en sådan paritet med ÖfverDomstol, att Besvär öfver Dess Utslag gådt directe till Högsta Domstolen, en omständighet, som haft skyndsamheten till ändamål, då Parter, som i Policekammaren tappat, ägt att, på i5:de dagen derefter få sin sak incaminerad hos högsta Instantien.
Att Policekammaren i alla Mål, följer Lagarne och respecterar hvarje Persons rätt, är högst vigtigt; men blir väl säkerheten i denna del större, derföre, att den öfverensstämmelse, som Policens Rättegångsordning 230 Den o.f\
Januarii. hittills haft med ändamålet af Policens inrättande, bry tes?
Biir denna, säkerhet större derföre, att den klagande
Parten förlorar törmönen att skyndsammare ernå den sista rättelsen? eller derföre, alt man återförsätter alla Policemålen i samma långsamhet, örn jag så får yttra mig, sorn de förut ägde, då de alla VOfO KämnersRättsmål; en långsamhet hvars afskäffande just var ett bland de vigtigasle skälen till Pojicekamiparéns inrättande?
Jag tror det icke, och jag kan alltså ingalunda tillstyrka, att Policekajnniaren ställes ander JdofRätten utan tror, för pria del, att Motion nen bör afslås, Man torde kunna invända, att Policekammaren kan likafullt åläggas, att till Idof-, Rättens AdvocatFiscalsContoir , insända sina Protocoller, på sätt UnderRätterna dit insända sina Domböcker; »nen så billigt detta sy* nes, i anseende till sitt ändamål, så oförenligt är det likväl med verkställighetens vanliga och billiga former.
Domböckers insändande från UnderRätterne till HofRätternes
Ad* VOcatPispals-Contojr, har för ändamålet att
Domböckerne må kunna af AdvocalFiscalen, pilcr Vice AdvocalFiscalen genomläsas, gran* skås oGh der det fordras åtalas.
Möjligheten att alla
Domböcker skulle kunna på sådant pått genomläsas, lemnar jag derhän; men hvar* je UnderDomare har alltid varit i ovisshet om jcke just hans
Dombok var den sorn blef genomläst; och det kan icke betviflas, att ju sjelfva denna ovisshet ulgjordt en återhållande
Den 24 Januarii. 231 Controll på hans varsamhet.
Men allt detta liar förutsatt, och, om jag ej illa uttrycker mig, hvilat på den kännedom, eller den lätthet, att erhålla kännedom, om hvilka Mål blifvit af Parterne sjelfve till HofRättens pröfning fullföljde, som AdvocatFiscalen och Vice AdvocatFiscalen, såsom sjelfve Tjenstemän inom HofRätten, alltid äga:
En omständighet, som dock skulle saknas, i förhalande till PoliceMål, om hvilkas fullföljande af Parterne sjelfve till Högsta Domstolen, HofRättens AdvocatFiscaler icke äga eller kunna, utan större omgång, erhålla kunskap.
Mig synes också derföre, att PoliceProtocollernes insändande till HofRättens AdvocatFiscalers granskning, så länge desse icke tillika kunna känna hvad som blifvit af Parterne sjelfve, på annor och högre Ort, öfverklagadt eller icke öfverklagadt; vore en oformlighet.
Så länge Besvär öfver Policekammarens Utslag gå directe till Högsta Domstolen, kan stället till Protoeollernes insändande, och deras granskning, ex nobile officio, icke blifva annat, än JustiticeCancellersEmbetet, der en sådan granskning visserligen vore af mycken och allmän nytta; men dertill fordras då, att Embetsmännens antal inom JustitireCancellersExpeditionen ökas, med ännu en Person, åt hvilken då också Lön skulle anslås.
Blir Herr Grönhagens Motion remitterad till Lagutskottet, så torde också denna hufvudsakliga Anmärkning få Remissen åtfölja.
Den 24 Januarii, Grefve Löwenhjelnij Gustaf: Uti Grefve yon Scheverius Yttrande tyckte jag mig höra några ord Qin EmbetsVerk, som af förnämare Personer riktas mot lägre PolkClasser.
Jag tror att när ett Verk agerar clnot några brottsliga inom en Glass, hög eller lag, kan det ej sägas verka mot denna Class, utan tvärtom för en FolkClass och för del Allmänna, Min Anmärkning är kanske obetydlig, men möjeligen kunna våra Protocoller blifva läste äfven af lägre FolkClasser, och då kunde Herr Grefve von Schwerins uttryck, om det ej behörigen vederlagts, leda till ganska skadeliga misstydningar, För öfrigt förenar jag mig med Grefve Mörner deruti, att Policekammaren är en Domstol.
Enligt hvad jag begriper är den, sorn dömmer, en Domare, och det ställe, der en Domare har sitt Embetsrum, en Domstol.
Som nu Policekammaren verkeligen dömmer, ergo måste ock Policekammaren vara en Domstol.
Herr Nauckhoff: \ anledning af hvad Grefve Mörner nyss anfördt, anser jag mig endast höra förklara, att jag på efe skäl jag redan förut framställt är af alldeles olika mening med Herr Grefven, i fråga om min rättighet till Reservation, men deremot fullkomligen öfverensstämmer deruti, att om alla Memorialer med mera försigtighet författades, skulle många onödiga Ordkrig förekommas.
— Jag är fast vid den tankan alt Remiss å Herr Grönhagens Den 24 Januarii, 233 Memorial, så vidt det innefattar Motion om cu förändring af Lag eller Författning, ovilkorligen bör ske; men det är mig alldeles likgiltigt, om de berättelser som ej höra till ämnet derifrån uteslutas, blott Remiss på grundämnet ej förvägras, och till Beslut härom vågar jag utbedja mig Herr Grefyens och LandtMayskalkens Proposition, Grefve von Schwerinj Fredric Bogislaus:
Hufvudfrågan synes nu hafva öfvergått till bifråga.
Man har påstått att de Berättelser och Motioner, hvilka såsom skäl till en Motion framställas, skola qvalificera Motionen, och att såsom följd deraf, en Motion grundad på en framställning rörande någon Auetorilet eller enskildte händelser, icke borde få upptagas.
Jag får dervid anmärka, att en slik grundsalts vore i högsta måtto vådlig, och atti sådant fall en Motion ganska lätt blott för ett enkelt ords skull kunde bortraisoneras, En värd Ledamot har yttrat, att man blott med förnuftsskäl borde motivera sina framställningar, men förnuftsskäl göra icke alltid tillfyllest.
På denna grund får jag för min del yrka, att Herr Grönhagens ifrågavarande Memorial må till behörigt Utskott remitteras.
Herr Cederskjöldj Pehr Gustaf: Gansta riktigt finner jag en värd Talare hafva påmint 234 Den 24 Januarii. om nödvändigheten att ordagrant följa Grundlagarne.
Det är också just till följe af denna Principe, som jag hvarken i 90 §. af RegeringsForraen, eller i 29 §. af Riksdagsordningen, kan finna något hinder för remitterandet af Herr Grönhagens Memorial.
I båda dessa §§. stadgas visserligen, att ”under Riksens Ständers Öfverläggningar ej må komma Frågor örn — •— Regerings- och DomareMagternes Beslut &c. — —men ingendera förbjuder Berättelser örn Facta, om de ock rörde
Domhafvanders förhållanden, såsom skäl och anledning till jlllmän fråga.
Som derföre i Herr Grönhagens Memorial endast förekommer en Berättelse om ett visst förment missbruk af PoliceMa gten, såsom skäl för Motionen, men ingalunda såsom dess föremålhelst intet klagomål göres, eller ansvar yrkas; så anser jag Herr Grönhagen, äfven enligt Grundlagens bokstaf, fullkomligt berättigad till hvad han gjort, — i synnerhet sorn allt mäste anses tillåitetj sorn ej är förbjudet.
Hvad det stadgande beträffar, alt alla U11- derDomstolar skola till HofRätten insända deras Protocoller och Domböcker; så tror jag att Lagstiftaren dermed haft en långt högre syftning, än blott granskning af Handlingar i Mål, som lill större delen aldrig öfverklagas.
Mig synes nemligen Lagstiftaren på sådant sätt hafva velat förebygga, att Protocoller aldrig skulle efteråt kunna förfalskas eller tillskapas.
Lagstiftaren bör förutse och söka förekomma alla möjliga missbruk, äfven så - Den 24 Januarii. 255 dana, som till och med aldrig, i sjelfva verket, hittills inträffat; skulle jag för att betaga de inöjliga Klaganderne all anledning till oroande misstankar, önska, att ej allenast Kongl.
Policekammarens, utan äfven alla andra Auctoriteters Prolocoller kunde, så snart de voro behörigen justerade, till förvaring genast aflemnas, antingen i HofRätten, eller på annat tjeniigt ställe.
Gerna medger jag, alt Herr Grönhagens Memorial innehåller åtskilligt, som kunnat vara borta; och jag skulle till och med önska, att Författaren ville begagna det tillfälle, som honom erbjudes, att, genom ett ännu ytterligare omarbetning, borttaga allt hvad som ej hör nödvändigt till saken.
Denna förändring anser jag likväl alldeles icke såsom ett vilkor för Memorialets upptagande, utan blott såsom ett befrämjande af Formens prydlighet.
Rirlderskapets och Adelns meningar ännu fortfara att vara delade beträffande remitterandet af ifrågavarande Memorial; får jag vördsammast föreslå, att Con-» stitutionsUtskottet måtte anmodas att sig Utlåta, huru och på hvad Sätt med detta Menio-* yial må förfaras, Friherre Cederström, Jacob:
Redan förut hav jag yttrat att Herr Grönhagens Memorial, i det skick det nu är, icke kan remitteras.
I anledning af den af en värd Ledamot, Hr Prosten Grefve von Schwerins omnämnde vådan afen sådan grundsats, att en Motion icke finge remitteras 1 236 Den 24 Jannani. derföre, att någon Auctoritets eller Persons förhållande deruti vore citeradt, anhåller jag få exempelvis anföra, att, om fråga väcktes angående ändring uti något rum af Kyrkolagen, och Motionen motiverades genom ett anförande att Prosten Grefve von Schwerin eller någon annan Prest, ej behörigen uppfyllde de honom åliggande Embetspligler, kunde eller borde en sådan fråga upptagas?
Jag tror det visserligen icke; ty skulle Ständerne pröfva Motionen, måste de äfven ingå i pröfning af motiverne.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde om icke, ehuru början af Herr Grönhagens Memorial ej kunde enligt 90 §. af PiegeringsFormen till pröfning företagas, den återstående delen af Memorialet, som blott innefattade Herr Grönhagens ifrågavarande Motion, måtte med de dervid framställde anmärkningar lill Lagutskottet remitteras.
Ja och Nej, samt begärdes att den del af Memorialet, som bomme att remitteras måtte uppläsas:
Undertecknad uppläste derefter utur Herr Grönhagens Memorial, följande: ”Jag får lill Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta bepröfvande hemställa, det Kongl.
ÖfverStåthållareEmbetet i PolitieÄrender lika så väl sorn Kongl. ÖfverStåthållareEmbeiets Goncelli och LandshöfdingeEmbeteu
Den al\ Januarii.
237 härefter måtte blifva släldt under Kongl.
HofRättens granskande, såsom dess ÖfverDomstof, på det att en lidande må äga rättighet att jnför HofRätten få klaga öfver Policekammarens förfarande, då han dertill linner sig äga skäl, och torde då HofRätten äfven tillhålla Polieekammaren att föra ordentliga Prolocoller öfver alla så väl mera som mindre vigliga förekommande mål som hittills icke alltid skedt.
Jag föreslår derföre, att Policekammarens Protocoller och Domböcker, hädanefter måtte, på sätt som med andra UnderDomstolars Domböcker sker, till Kongl. HofRätten inlemnas.” Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att den nu uppläste del af Herr Grönhagens Memorial, måtte jemte de dervid framställd ofvanberörde anmärkningar tili Lagutskottet remitteras.
Herr von Heyne^ Georg: anmälte sig att tala; men Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog att med all vidare
Discussion uti det nyss remitteiade ämnet måtte anstå intill dess detsamma från Utskottet återkoinme; hvilket bifölls.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus_, anhöll att få till Protocollet anmäla sin Reseivation emot Ridderskapets och Adelns, i fråga om Remiss af Herr Giönhagens Memorial, nyss fattade beslut.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhardj 238 Den a4 Januari i. anmälte sin Reservation emot Ridderskapels och Adelns beslut, hvarigenom en Ledamot, sorn begärt ordet icke fått tillfälle yttra sin mening.
Friherre Cederström, Ulric,, förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld, Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme att på eftermiddagen klockan 5 fortsättas.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard t Sedan jag af det nu upplästa Justerade Protocoll finnér att Herr Grefve Posse uied orden förändrad Administration menat förbättradi A dmini stråt iöns sätt, så instämmer jag uti Herr Grefve Posses, den 5 dennes gjorde Förslag helt och hållet.
Herr Grefven har föreslagit tillsättande af ett serskildt Utskott för utarbetande af en plan till öfverflödiga EmbetenS och Tjensters indragning, samt till ett förbättradt Administrationssätt.
Jag förenar mig med Herr Grefve Posse härom, så mycket hellre, som jag vid sista Riksdag gjorde elt precist lika Förslag.
Det må tillåtas mig, att af mitt Memorial härom få uppläsa följande: ”Jag föreslår således, att Riksens Ständer med alfvar och kraft åtaga sig PenningeLöntaigares rättmätiga
Sak, som är hela Nationens Den 24 Januarii. 239 egen, och så väsendtligen förenad med hela Statens intresse, och alt alla PenningeLöntagande Embetsman, så väl Civile som Militaire, erhålla sin Lön bestämd i Spannemål, och att den betalas i Penningar efter Markegången för livart år, men att den närmare Regleringen af grunderna härtill öfverlemnas åt ett serskildt Utskott, som skall undersöka och föreslå: 1:0 Hvilka Embeten som böra indragas; 2:0 hvilka böra slås samman; 3:o hvilka böra erhålla Lönetillökning, och huru stor; 4:o hvilka Medel tillden åsyftade
Lönetillökningen äro redan eller kunna blifva alt tillgå.
J sistnämnde afseende bor äfven StatsUtskottet höras.
Sedan må det komma an på Riksens Ständers godtfinnande, om, sedan de sjelfve bestämdt grunderna, åt Kongl. Maj:t må i underdånighet öfverlemnas att förordna en serskildt Comité', som fullkomligen men skyndsamt utarbetar den nya LönRegleringen.
En sådan Comité till förbättring i sättet af Riksärendernas förvaltning, förkortning i arbetet, inskränkning i Embets- och Tjenstemäns antal, men med vilkor af tillika minskade uppgifter för StatsVerket, hafva Riksens Ständer vid 18lo års Riksdag underdånigst uppdragit åt Konungen att förordna och åt denna Comité anslagit 3ooo R:dr B:co årligen, och mera, om så skulle behöfvas; men jag vet icke, om en sådan Comité ännu långt avancerat i sitt arbete, hvarföre, enligt min tanka, säkrast vore, att ett af Riksens Ständer serskildt dertill foruniiat Utskott, först åtminstone utarbétade grunderna för denna nya Reglering, sedan StatsUtskottet äfven blifvit bordt. 2/|0 Den 24 Januarii.
Jag får viel detta tillfälle rätta ett, rtiisStag, som jag i det Plenum då denna fråga sist förevar, begått.
Jag yttrade att Kongl. Maj:t för ofvannämnde ändamål nedsatt en Comité* hvilket likväl icke så förhåller sig, mitt misstag torde dock vara förlåteligt, emedan det var grundat på min förmodan, att Riksens Ständers vid sista Riksdag framställda underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t täcktes tillförordnad en sådan Comité', blifvit uppfylld.
I stället har Kongl. Maj:t i Nåder behagat tillförordna en enda Person, för att göra samlingar af sådane Acter som upplysa förhållandet med de under Kongl. Maj:ts Styrelse stående Collegiers och Allmänna Verks Organisation; men så många öfriga till dessa Verk ej hörande Embeten och Tjenster äro ej föremål för detta Arbete.
Som exempel på sådana må jag anföra Städernes Embets- och Tjenstemän?
Det gifves SmåStäder med 1 å 2000 Innevånare, som hafva, utom 1 Borgmästare, 7, 8 å 9 Rådmän, en serskildt Stadsnotarie, StadsCasseur och StadsFiscal.
Flere sådane Städers Embets- och Tjenstemän hafva nyligen erhållit Lönetillökning, icke genom indragning af det öfverflödiga antalet Tjenster, då de blifvit ledige, utan genom nytt anslag af Stadens Jord.
Jag tror derföre det vara angeläget, att Riksens Ständer genast tillsätta ett Serskilt Utskott, som utarbeta de allmänna Grunderna för indragning och sammanslående af öfverflödiga Embeten och Tjenster, samt för en förbättrad ArbetsMethod:
Hvarefter Riksens Ständer fastställde - Den Januarii.
241 'ställde den vidare utarbetningen af dessa grunder bör öfverlemnas åt en Comité, sorn Konungen i Nåder täcktes ofördröjligen förordna.
Jag får således begära Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Proposition till bifall å Herr Grefve Posses och mitt förslag om tillsättande af ett Serskilt Utskott, till utarbetande af grunderne för Indragning och Sammanslående af öfverflödigt Embeten och Tjenster, samt för en förbättrad ArbetsMethod.
Friherre Ehrenborgh> Casper Wilhelm:
Jag tror mig, i anledning af hvad Herr Munck af Rosenchöld nyss anfört, bör anmärka, att den Comité, om hvars nedsättande Riksens Ständer vid sista Riksdag framstäldt underdånig Anhållan, icke kunnat af Kongl. Maj:t tillförordnas, förr än behörig undersökning föregått, huru Rikets alla Collegier och serskilte EmbetsVerk först tillkommit, hvilka Befattningar varit dem hvar för sig uppdragne, och hvilka Instructioner för närvarande äro för hvarje Verk gällande, hellst ett så vigtigt steg som det, att ändra och omskapa Collegiala Magten, med skäl, lärer fordra den varsammaste och mäst noggranna behandling.
Maj:t har derföre uppdragit åt öfverDirecteurenRönbeck, att i ofvannämndeafseende samla allatillgängeliga upplysningar,pch bemälte ÖfverDirecteur har dermed redan hunnit långt; men likväl icke ännu kunnat fullända det honom lemnade uppdrag.
Så snart detta blifvit verkstäldt, är jag öfvertygad att Kongl. Majit med nöje går Riksens Ständers önskRidd. o. Ad.
Prat. II.B. 2 Afd. 3i , 3a. 242 Den i(\
Januarii. ningar till mötes, men för närvarande har Kongl. Majit af ämnets vigt ansett, sig vara förhindrad att vidtaga någon hufvudsaklig åtgärd.
I afseende på den utaf Herr Munck af Rosenchöld vidare framställde tanka, att Städernes Embetsoch Tjenstemän voro för talrika och att inskränkning ideras antal äfven borde blifva ämne för en dylik pröfning, må det endast tillåtas mig upplysa:
Att under den mig i Nåder uppdragne befattning, såsom Föredragande för inreÄrenderne, hafva åtskil lige Städer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, alt deras Tjenstemän måtte erhålla en, efter närvarande omständigheter, afpassad EöneFörhöjning:
Att Kongl. Majit så mycket hellre dertill lenina t Dess Nådiga bifall, sorn Kongl. Majit ansett det böra på Städerne sjelfve få ankomma, både, alt om de så åstundade få bibehålla det närvarande antalet af deras egne Tjenstemän, och äfven att, efter omständigheterne, föröka desse Tjenstemäas Löne-vilkor, enär de Inkomster, som till dessa Embets- och Tjenstemäns Aflöning påräknades, bestode dels af sådana, hvilka Städerne sjelfva insamlat, dels utgingo af Inkomsterne utaf Städernes Jord, hvilken blifvit dem till full ägande rätt af Kronan, tid efter annan upplåten och icke nu mera kan, efter min tanka, utan orättvisa deni fråntagas.
Någon rubbning härutinnan anser jag således icke kunna blifva föremål för något annat Stånds pröfning, än BorgareStåndets, hvars enskildta i’ätt derunder hufvudsakligen beror.
Dessa anmärkningar anhåller jag endast få afgifva Den 24 Januarii. 243 lill upplysning i ämnet, utan att bestrida Proposition lill Remiss af hvad Herr Munck af Rosenchöld anfört.
Som af hvad Friherre Ehrenborgh nu anfört, jag icke funnit någon anledning att återtaga min Motion; så får jag derå utbedja mig Herr Grefve ns och LaiidtMarskalkens Proposition.
Då jag nu får yttra mig, hvilket jag tror vara min rätt såsom Riksdagsman, begagnar jag denna rätt för att anmoda Herr Grönhagen icke att återtaga, men att lemna sitt bifall lill uteslutande af första delen i dess Memorial, till förekommande af längre
Discussioner en annan gång öfver detta ämne, och hvilket bifall jag tror varå Herr Grönhagens rätt att afgifva.
Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Ridderskapet och Adeln redan beslutat Remiss utaf den del af Herr Grönhagens Memorial, som icke var stridande emot 90 §. i RegeringsFormen, kunde någon fråga om Herr Grönhagens samtycke till uteslutande af det öfriga i Memorialet nu mera icke uppstå , utan komme detsamma, ehuru icke till något Utskott remitteradt, att för Herr Grönhagens räkning i Protocollet qvarstå; hvarjemte Herr Grefven 244 Den 24 Januarii. och LandtMarskalken förklarade, att det vore vida skiljdt ifrån dess tänkesätt, att söka betaga någon ledamot dess obestrideliga rättatt framställa sin mening, utan hade Herr Grefven och LandtMarskalken endast, med afseende dels derå, att öfverläggningen rörande Herr Grönhagens Memorial medtagit en betydlig del af förmiddagen, så att deraf nu en ringa tid nu mera återstod till företagande af många på Ridderskapets och Adelns handläggning för närvarande beroende vigtiga Mål, och dels derå att Ridderskapets och Adelns Beslut, angående Remissen redan blifvit fattadt, ansett sig äga anledning hemställa, om icke de ytterligare anmärkningar i samma ämne, hvilka derefter kunde uppstå, linge uppskjutas intill dess målet från Utskottet återkomme.
Herr von Ileynnej Georg:
Som jag icke tror att någonsin mine anföranden inför Högloft.
Ridderskapet och Adeln föranledt till någon oordning, har jag icke kunnat anse Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande åsyfta något hinder för min Riksdagsmannarätt, så mycket mindre, som jag delar säkert med hela Ståndet öfvertygelsen om den liberalitet och oväld, hvarmed Herr Grefven och LandtMarskalken ledt våra öfverläggningar.
Herr Munck af Rosenchöld förenade sig med Herr von Heynne.
Grefve von Schwerin., Fredric Bogislaus, anhöll att få i Protocollet antecknadt, det han yid Protocolls-justeringen skulle framställa de
Den 24 Januarii. 245 skäl, Hvarpå hans ofvannämnda Reservation sig grundade.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, uppläste följande: Sedan Friherre Stael återkallat sin, i behörig tid gjorde Motion; att af StatsUtskottet måste upplysas, hvilka skyldigheter, för det närvarande Rusthållare i Riket åligga, och serdeles i Skåne, torde väl densamma, sådan Friherre Stael den framställdt, icke blifva lill Utskott remitterad, i det fall att Ridderskapet och Adeln till återkallelsen gifvit dess bifall; men den rättighet, soiia densamma för Riksdagsmän i alla RiksStånden öppnat, att, dermed sammanhang ägande Motioner yttra, kan likväl icke vara dem, genom denna återkallelse, betagen, då stadgandet i 56 §.
Riksdagsordningen icke kan äga tillämpning till Ärender, som äfven röra andra RiksStånds rättigheter, deruti ett Stånd allena icke äger föreskrifva, att ett Ärende skall nedläggas; och anhåller jag i grund deraf vördsammeligen, att, i så måtto få förnya Friherre Staels förenämnde Motion, att nemligen af StatsUtskottet må begäras upplysning och sammandrag af de Författningar,, som utstaka skyldigheter och rättigheter för Rusthållare i Riket, och serdeles för Rusthållare vid LifRegementets Husarer i Södermanland och nästgränsande Provincer.