Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cents Medel, insatte antingen mot 3 proCents Obligationer att vid anfordran infrias, ellet ock på afskrifnings räkning.
Dessutom finge Assignationer på Banquen i Götheborg utfärdas antingen till betalningar vid Canai-Arbetet elier till infriande af 3 proCents Reverser eller återbetalningar af upptagne Medel på Afskrifnings-räkmng.
När ma» vet att de första åren Creditivet ej var mer än 800,000 R.dr, hvaribland 300,000 voro Byggnads-biträde, men 3 proCents - Medlen, dels på Reverser, dels på Afskrifnings-räkningen upptagne, utgjorde 3 å 4 Millioner, stundom mera, så finner man lätt att hela Verkets Fond i Banquen, alldrig varit tillräcklig för uppfyllandet af alla dessa förbindelser på en gång', om ock ej en enda As - Den 25 April. signation varit utfärdad; dessa måste alltså anses alla till hela det utfärdade beloppet
Vara öfver-assignerade , eller ock ingen öfverassignering hafva ägt rum.
Detta sätt är likväl brukligt vid alla Credit-Verk i Verb den.
Alla Vecko-Rapporter till Banquen utviste detta förhållande, och det är intill igij granskat och godkändt.
År 181S ökades Cre» ditivet törst till 1,600,000, sedan till 1,500,000 R:df, utan att Assignation* Massan ökades, hvilken snarare blef förminskad; huru man då kan anse öfver - assignering hafva ägt rum, för det att i ett ögonblick af förlorad Credit 19,000
R:dr i Assignationer af de långt förut med Banquens vettskap utfärdade, blifvit presenterade, och ej kunnat infrias, förstår jag ej, ty naturligtvis borde man då, på sådan grund, anse alla 700-000 R:dr då utfärdade för öfver-assignerade.
Man har sagt att Directionen handlat orätt då den fortfarit att infria 3 proCents Reverser till få dagar före den, då förlägenheten inträffade; Likasom det för en Människa vore möjligt att med Allmagtenä ögon förutse hvad som skulle hända.
Mera ån en gång har på en Assignations -Fond i Banquen ej mer än 10000 R:dr varit qvar, och dock har den åter repat sig.
Tänk om män genom otidig varsamhet stördt Crediten, på hvilken hade då ansvaret af en åtgärd stad» nät» som skakat hela Rikets Credit?Tvertom var det Directionens pligt, att, så länge dea hade Medel, infria sina Reverser och uppfylla sina förbindelser.
Jag kan alltså ej finna att 19,000, utan 700,000 R:dr äto öfver-assigne* 2.6 o Dea 25 April. rade; och på den läkningen hade då ej en enda Assignation någonsin bordt blifva utfärdad, fastän sådant allting blifvit klandradr förr än nu.
Jag hemställer dä blott om Människo-gerningar böra dömmas efter utgången.
Ej för min, men för sakens skull , Isar jag trott mig böra upplysa förhaliandet inför denna agtningsvärda Samling.
Väl vetande att mången annan kunnat göra det bättre, är det blott känslan af min pligt, sorn föranledt mig uppstiga , och i följd af min afsigt väntar jag förlåtelse för det uppehåll jag vållat.
Friherre Cederström, Jacob; Banco-Utskottet har behagat ogilla en af Utskottet så kallad villkorlig Decharge, som Utskottet påstår att jag vid Revisionen 1816 af Malmö DiscontVerk, skall hafva lemnat Directionen.
Det förefaller mig högst besynnerligt, att Utskottet kallar ovillkorlig
Decharge hvad som i sjelfva verket ej kan fä namn af ovillkorligt3 ty uti de delar, der jag å Banquens vägnar lemnat
Decharge, är den alldeles fullkomlig och i afseende ä de delar af förvaltningen, der jag reserverat Banquens rätt, äc ingen Decharge af mig meddelad.
Dessutom äger Utskottet alls ingen rättighet att yttra sig öfver mig personligen.
Utskottet åligger att granska Fullmägtiges åtgärder. och ifall anledning dertill skulle finnas, ogilla den, således äfven Fullmägtiges åtgärd ätt gilla min förrättning vid Revisionen i Mai - Ben 2$ April. mö; emedan jag var Fullmägtiges Ombud, och ej Riksens Ständers.
Det synes mig äfven vara en Contradiction, af Utskottet, dä det ogillat min befattning, jemväl ogillat Fullmägtiges förhållande deruti, att de ej följt de råd , jag lemnat rörande ytterligare förvaltning af ifrågavarande Discont-Verk.
I den händelse jag, skulle, som RancoUtskottet yttrar, hafva lemnat Decharge, så hade alldrig de publique Actorerne kunnat begära och erhålla Seqvester å Directeurernes Egendom, hvilket likväl af Rättegångs-^ Handlingarne finnes upplyst vara på den grund bifallit, att jag ej för de utöfver Reglementets föreskrift beviljade Lån lemnat Decharge, utan reserverat Banquen för ali den förlust, som derigenom möjligen kunde uppkomma.
Banco-Utskotiet har alltså efter min tanka gått utöfver gränsen af dess befattning, då det yttrat sig öfver mine åtgärder, emedan det alldrig kan fa att skaffa med enskildte Personer, som icke äro Ständers Embetsman i Banquen.
I afseende på Utskottets omdöme om Götha Canal.Discont, sä instämmer jag fullkomligen uti hvad Herr Friherre Wirsén och Grefve von Platen derom yttrat, och som Betänkandet, i dess närvarande oformliga beskaffenhet, efter min öfvertygelse, icke kan bifallas; så får jag tillstyrka att det med de dervid gjorda Anmärkningar må blifva åteiremitteradt. friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig’:
Den 35 April, Grefve von Platen liar flere gånger varit i behof att åberopa sig Riksens Ständers Revisorers Decharge till sitt rättfärdigande.
Dä jag varit en af dessa Revisorer, får jag repetera, hvad jag för detta yttrat, att detta vitsord, j anseende till de omständigheter, jag vill nämna, icke äger någon kraft.
Den kännedom Revisorerne ägt om Discontrörelse.n hafva de inhämtat, d -ls af i-Ierrar Banco-F u!’. mägtiges Berättelse dels af de enskildte Revi. 50rer.es gifven så väl af Friherre jacob Cederström gom Advocat-Fiscalen Kruse, med intygande af visad .berömligt nit och drift vid förvaltningen.
Riksens Stände s Revisorer hafva icke varit i tillfälle att kunna granska
LäneDocumenterne och således varit i fullkomlig okunnighet derom att 2>o>ooo R-.dr af de i Pisconten insatte Medel blifvit sedan l8lf tillgripne till Canal Byggnaden, ehuru sådant var i det förnyade Reglementet af samma år strängeligen förfrudit.
Icke dess mindre anklagar jag mig sjelf derföre, att då Instructionen berättigat Riksens Ständers Revisorer att taga den nogaste befattning med undersökning af Disconternes Styrelse, jag litat på andras Äuctofité och tecknat mitt namn under Dechargen, Hade jag kaut tillgreppet af de 2^0,000 R:dr hade j g visst icke underlåtit yrka ansvar ä Pirectiooen, Men hvem kan gå så långt i misstroende, att kunna förmoda en sådan sak vara möjelig.
Grefve v. Platen åberopar att Riksens Ständer ålagdt Discont-Directionen försträcka Canal-Verket erforderlige
Medel efter Den ss April. Reqvisition.
Sådant lärer dock icke förhållandet vara; något mera än vinsten på
Di scont-rörelsen har älläng kunnat blifva disponibelt för Canal-Verket; Discontens första pligt ar, att göra sina Creditorer rätt, att tillgripa deras penningar till sitt enskilta gagn , är af den egenskap, att det aildrig kan under hvilken synpunct som hollst försvarar.
Om det bestäm da Arbetet, genom missräkning eller oförmodad, ej förutsedd större Bergsprängning, icke kunnat verkställas innom året, hade sådant bordt tillkännagifvas, häldre än att dölja förhållandet, samt tillgripa andras Egendom för att icke blifva i saknad af kommande årets biträde.
Lika olämpligt är det, att nu vilja gifva - Riksens Ständer skuld derföre, att de anslagne 500.000
R:dr årligen, skola hafva varit otillräcklige till verkställande af det arbete, planen föreskrifvit.
Då Grefve von Platen icke tillkännagäf detta för Riksens Ständer, och icke förklarade omöjligheten att med detta anslag kunna utföra Arbetet, har han med sitt stillatigande godkänt allt, och bör således härutj finna grunden till den iråkade förlägenheten.
I den händelse Creditoreme få sin fulla rätt, ma kan hända alla vidare reflexioner kunna förfalla, men i motsatt fall, får Directionen icke allarmera sig deröfver, att man säger, att den bedragit sina Borgenärer.
Herr Manrierstam, Johan.-
Det hufvudsakligaste af detta öfverläggningsämne har redan förevarit under en annan skepnad.
Då jag nu anhåller att få yttra några ord, vill jag icke 204 Den 25 April. bestrida, att de gjorda anmärkningarne må föranleda till åteiremiss af Utskottets Betänkande, utan endast göra några erinringar vid Grefve von Plåtens anföranden.
Hvad först angår frågan om det Låne-biträde af 1,100,000 R.-dr, som Cana!
Disconten lemnat Arbets-Cassan, är den så utredd , att hvar och en utan att tveka bör kunna faija sitt omdöme.
Man har till försvar för denna åtgärd åberopat Riksens Ständers Beslut om Cänal-Byggnaden vid rgxy års Riksdag} men jag anser detsamma så mycket mindre hafva bordt föranleda till ökande af Canalens Lån hos Disconren , som anmärkning under samma Riksdag blef gjord innom vederbörande Utskott om det då varande Lane beloppet och Förslag till dess återbetalning uppgifvit.
Man bör dessutom härvid ihogkomma, att anledningen till klander af nämnde utlåning egentéiigen icke uppkom förr än Disconten upphört att fullgöra sina förbindelser.
Man kan med skäl säga, att ett frö till upplösning låg i sjelfva Discontens Organisation och att Directionens utsträckning af Lånebiträden till flera Millioner redan före i8rj var hufvudorsalcen till den nu inträffade förlägenheten.
Directionen skulle då varit nödsakad att inställa sina betalningar, om icke Riksens Stander lemnat ett ökadt understöd.
De felagtighetér, som blifvit begångne, kunna egenteligen tillskrifvas tiden före 18x5 års Riks - Den 25 April. dag, och man måste medgifva att Directionen sedermera varit mera försigtig än förut.
Det öfverseende som vid iSif års Riksdag visades, hör likväl nu vara en varning, ledande tili mera noggrannhet och strängare föreskrifter.
Det inkast är äfven ajifördt, att anslaget befunnits otillrackejigt för Arbetets fullbordande , efter den vid Igr 15 ars Riksdag fastställde plan; men, om så verkeligen förhållit sig, hemställer jag, om vid valet emellan förändring af Arbets-planen, eiler tiil och med upphörande af Canal-Byggnaden, elier att sätta Discontens Credit pä spel och flera Landsorter i förlägenhet, minsta tvekan hos
Directionen bordt uppstå.
Den undskyllan har äfven blifvit begagnad, att den olikhet som uppstart emellan hvad som varit påräknadt och åtgått, härrört derifrån, att betydlig kostnad blifvit använd pä Bergsprängning, som ej blifvit i Förslaget upptagen; men denna missräkning kan åtminstone icke till sk j ifvås Riksens Ständer.
Grefve von Platen har jemväl anfört att ansvaret för Discont-Directionens ifrågavarande åtgärd ej borde drabba Directionen; men jag tror, att i händelse ansvar komme att äga rum, Grefve von Platen ej blefve ensam den som stadnade i ansvar, utan att äfven Directionens öfrige Ledamöter mäste det vidkännas, dem obetaget att sins emellan uppgöra fördelningen af ersättnings.skyldigheteu 1 fall någon blef dem ålagd.
Om åter Reglementets föreskrift vore så - aé6 ‘Den 55 April. dan som Grefve von Platen uppgifvit, så måste jag erkänna, att Riksens Ständers föreskrift i denna del icke varit försigtig , i händelse en enda man fått sig öfverlåten oinskränkt disposition af Medel, som icke tillhörde Caual Disconten , utan Enskildta, hvilka uti densamma insatt sina penningar; en sådan tydning lärer likväl icke rimligtvis kunna ifrån Reglemen. tet hämtas.
I frågan om Directionens skyldighet att i Banquen anmäla förhållandet med de Hypotbequer, sorn blifvit, för ett erhållit Låne-biträde lemnade, är jag af Banco-Fullmägfiges tanka, att en sådan skyldighet ovilkorligen
Directionen ål egat; men jag får härvid nämna en omständighet, som jag hittills med stillatigande förbigått.
Man har både här på Riddarhuset och uti från trycket utkomna Skrifter sagt, att Götha Canal Discont-Verks obestånd hufvudsakligen bord? tillskrifvas Malmö Disconts fall.
Directions skuld - register är nog stort, uran att det ökes med förebråelsen att hafva orsakat Götha Canal
Disconts fall, hvilket icke eller är med förhållandet enligt, och att Götiia Canal-Dirgctionen d. 1 Nov. 1817 icke hade eh sådan öfvertygelse, kan med en offi. ciel handling bestyrkas, Directionen medgaf då nen ligen uti en till Banco-Fullmägtige ingifven skrift, att ont icke ert erhållit Låne-biträde mtdlankommit, hade Directionen varit nödsakad att redan uti Februarii månad 1817 in - Den 25 April. 267 ställa sina betalningar, och huru kan då med skäl sägas, att dess fall varit beredt-af händelsen med Malmö Discont.
Jag vill derföre icke bestrida, att om icke Ivfalmö
Discont ramlat, Götha Canal kunnat något längre fortsätta samma rörelse som förut, I afseende åter på frågan om verkställd öfver - assignering har Utskottets anmärkning varit snarare för lindrig, än tor sträng.
Till öfver-assignering kan rätteligen räknas hela den massa af Asslgnationer, som ännu är utelöpande sedan hela Creditivet ä'r utlagt.
Den tanka Utskottet hyst, att Discont-Directionen bordt inställa sina betalningar, är grundad på hvarje Gäldenärs skyldighet, att ej göra utbetalningar de sista dagarne förr än han gör Concours och derigenom gynna den ena Borgenären på de andras bekostnad , och det fordrades icke mycken skarpsinnighet att inse både möjligheten och troligheten af^Discontens fall, I anledning af Friherre Cederströms anmärkning, att Utskottet ingått i pröfning af dess förhållande såsom Banco-Fullmägtiges Ombud vid ig!6 års Revision af Malmö Discont, vill jag hafva äran nämna, att då detta var ett ämne, som innefattades uti Revisorers af Banco Verket till Utskottet remitterade Berättelse, samt Utskottet jemväl vid granskning af Banco-Fullmägtiges Protocoller hade tillfälle att inhämta förhållandet, Utskottet icke gerna kunde undgå att dervid fästa uppmärk - Den 35 April. ' samhet; och i min tanka hade det kunnat läggas Utskottet mera till last, om Utskottet underlåtit att denna omständighet anmärka.
Herr Pahlman, Otto Fredric:
Jemte det jag till alla delar instämmer i hvad Herr Mannerstam nu yttrat, får jag äfven framställa några erinringar i anledning'af hvad under denna öfverläggning blifvit anfördt.
Herr Grefve von Platen har sagt alt Riksens Ständer och deras Revisorer ej äro Domare, och att följagteligen Allmänna Lagarne ej skulle kunna af dem tillämpas.
Ehuru jag medgifver detta, följer likväl icke häraf, att deras befattning inskränker sig till att endast fälla gynnande omdömen, utan anser jag tvärtom det vara Riksens Ständers Revisorers och deras Utskotts skyldighet, att anmärka förefinnande, frän Reglementen och gifna föreskrifter gjorda afsteg, hvarigenom den felagtige må till ansvar vid vederbörlig
Domstol blifva befordrad.
Herr Grefve von Platen har äfven fritagit DiscontD irectionen för all ansvarighet för det till Canal-Arbets - Cassan lemnade Låne-biträde och säger sig ensam vilja ikläda sig allt ansvar, så vida någon felaktighet häruti blifvit begången.
Jag högaktar den känslan att åtaga sig ensamt ansvar, men Sveriges Lag godkänner visserligen icke att så tillgår.
Dä Ordföranden i Göth?.
Canal- och Discont-Directioner icke ensam kan äga beslutande eiler afförande rätt, hvarigenom de öfrige Ledamöternt: skulle vara Nollor, så lära de icke heller kunna undgå ansvar, i händelse de af ett blindt för - Den 25 April. (roende till Ordföranden afvikit från erhållna föreskrifter och Reglementen.
Såsom försvac for användandet af Diseontens Medel till Canal-byggnaden anförer också Herr Grefve von Platen , att det villkor Riksens Ständer vid i8if års Riksdag fästat vid lyftandet af de 300,000 R:dr Byggnads biträde utur Banquen årligen, det nemligen att Canal Arbetet borde bedrifvas och fortgå efter den af Riksens Stander fastställda Arbets-planen, gjordt denna utväg med penningars upplåning alldeles nödvändig, och att ipgen annan kunde vidtagas, emedan de anslagna Medlen voro otillräckliga till Byggnadens verkställande, enligt den fastställda Planen.
För min del anser jag tvänne andra utvägar hafva varit långt enklare, den ena, att sammankalla Actie-Ägarne till Bolagsstämma , för att höras huruvida de skulle kunna åtaga sig ökade inbetalningar och om detta blifvit afsbgit, den andra, i likhet me$ hvad öfrige Undersåtare vanligen iakttaga då Collision uppkommer emellan dem anbefaldte skyldigheter j att Götha Canal - Direction till Kongl. Maj:ts
Nådiga afgörande underställt huru den sig borde förhålla , och hvilket synes mig hafva varit långt naturligare, än att egenmägtigt handla efter godtycko.
Huectionen synes till en sådan underdånig lörfrågan, haft så mycket större anledning, som (om mitt minne icke alltför mycket slår felt) Arbetsplanen skolat Kongl. Maj:ts
Nådiga pröfning årligen underställas.
Det är väl ingen tvifvel, att derest Directionen vid dylika til’fäl en visat att de anslagna Medlen voro otillräckliga 370 Den 35 April, för fullföljandet af den år 18r5" uppgjorda
Är» bets-planen, .Kongl, Maj-.t då tillåtit de?s förändring.
Dessutom förbigår Herr Grefve von Platen den omständighet, att ehuru j8i> års
Ständer väl icke yrkat ansvar ä Canal-Directionerne, för den skuldsättning Canal-Arbcts-Cassan då redan ådragit sig tili Discontert; Riksens Ständer likväl, långt ifrån att godkänna ett dylikt förfarande , stadgade att
Disconteii borde:psmåningom och efter hand liqvidera de medel, som blifvit utöfver Discont-vinstea till Canal-aibetet furskjutne.
Herr Grefve voll Platen har vidare behagat yttra, att Allmänhetens förebråelser skulle drabba Riksens Ständer, som efter 6 månaders sammanvaro, ännu icke åfhulpit aen allmänna Penni nge-förlägenheten.
Ehuru obetydlig del jag än äger uti Riksens Högloflige Ständers åtgärder or>h beslut, kan jag icke neka mig, atti anlednig häraf förklara , det jag med fullkomligaste lugn skall fnötä hvarje sådan förebråelse.
Hade min vid förra årets slut härstädes väckta Motion vunnit eller kunnat vinna det afseende, jag trott detl förtjena, så hade alla Discont-Assignationerne redan för 3 å 4 månader sedan varit -inlöste af Banquen.
Hvad förlägenherens afhjelpande i allmänhet beträffar j så vore det visst önskeligt att de beslut som vidt3gas, kunde fortare till vägabringas, men hvarje opar - r
271 lisk granskare måste erkänna att det icke är så l*ft på 6 månader afhjelpa och i ordning, bringa, hvad man i 6 å 8 års tid bemödat sig intrassla och förderfvaj och ingen upplyst man lärer dessutom kunna undgå att inse de svårigheter och den långsamhet, som möta det Arbete, der af många Personers stridiga öfvertygelse och åsigter skall åstadkommas något helt.
Om grundade klander skulle kunna göras Riksens
Ständer för den närvarande förlägenheten, tror jag att de ännu icke kunna sträckas längre än till hvad föregående Ständer beslutat, eller tili deras lättrogenhet att låta sig förledas.
För egen del kan j3g äfven med trygghet möta hvarje sådan förebråelse; ty 1SIS års Ridderskapets och Adelns Protocoller bära vittne att jag högeligen bestridt, såsom i min tanka Riks-förderfveligt, att åt någon enskild Corporation lemna större magt än som är förenlig med den Constitotionella:
Att jag yrkat
Disconternas skiljande från Privata Bolag, förr än de olyckliga följderna af dessa Låne-inrättning2r och missbruken dervid hunnit utbryta, och medan det ännu stod i Riksens Ständers förmåga att utan en allmän skakning förekomma det onda:
Att, då detta Förslag icke antogs, jag uppgifvit och yrkadt nödige Controller mot ytterligare missbruk , samt att jag yrkat på ansvar för då redan upptäckta obestrideliga^afvikelser från gifne föreskrifter.
Högh Ridderskapet och Adeln har ock med trenne Voteringar visat, att de ej likgiltigt behandlade frågorna om Götha Canal och dess Discont-Förvaltning; och må hända hade en del af de olägenheter, som nu visa sig, va - 27a Den 25 April, rit förekomne, om de trenne Öfrige Respective Riks-Stånden på enahanda sätt afgjordt dessa angelägenheter.
Med Herr Grefve von Plåtens yttrande om svårigheten eller omöjligheten att på förhand bestämdt kanna uppgifva kostnaden, för ett så beskaffädt företag sorn Götha Canal-An. läggning, instämmer jag så mycket heldre som jag alltid haft samma tanka och äfven har yttrat den ; men jäg har då af samma värde Talare fått det motskäl, att KostnadsFörslaget och Beräkningarne varit så pålitlige, att hvad som blifvit föreslagit, vore fullt tillräckligt och säkert.
Na är förhållandet helt annorlunda och man synes, nu som förr hvad Canalen beträffar, begagna alldeles motsatta skäl, allt som man finner för ändamålet tjenligt.
Hvad åter angår Friherre Cederström» framställning, att inga föreskrifter finnas, sorn förbjudit honom att å Barquens vagnar deltaga i tillstyrkandet af Decharge för den mäst oredliga och brottsliga Förvaltning och att han fullgjord t sin skyldighet, då iian till Banco-Fullmägtige inberätt3dc samma förhållande, så medgifves gerna, att ett sådant förbud icke torde finnas, ty man har val aldrig förr än nu kunnat tänka sig att sådana föreskrifter skulle vara af nöden.
Att yppa sanningen sä väl vid det ena som det andra tillfället, matte väl icke serskildt behöfva åläggas Revisorer, Men hvilken inser icke vådan deraf, om Riksens Ständer - Den 25 April. 273 der skalle godkänna att en Banquens Revisor kan genom raisonnement öfver följderna, undgå att uppfylla sin skyldighet.
Jag tror alltså, att Höglpflige Banco-Utskottet haft största anledning till sin gjorda Anmärkning.
Sluteligen får jag nämna, att jag instämmer i den af Herr Grefve von Platen sjelf för några dagar sedan här yttrade önskan om Laglig undersökning öfver Götha Canal-Directions förfarande; men att åtejremiss i sådant afseende är likgiltig, emedan det åligger Statsoch Banco-Utskotten att i alla fall afgifva Utlåtande häröfver, sedan flera Motioner derom blifvit till nämnde sammansatte Utskott remitterade.
Åtskillige yttrad» härtill deras bifall.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric.•
Då jåg uti Banco-Utskottets nu uppläste
Betänkande, ej finner besvarad min Motion om laglig undersökning, huruvida Canal-Disconten af Reglementen och Föreskrifter varit berättigad till försträckning af 1,100,000
R:dr till Canal-Arbetet, utan annat Hypothek än färdiggjordt Arbete och således till förfång och skada för dem, som, under förtroende till Verket, på Reglementens efterlefnad 1 allmänna Opinionen grundade Solidité; och jag redan förklarat, att, om jag enskildt skulle kunna nöja mig med de gjorda förklaringarne, tror jag ej den Allmänhet, vi representera kunna i denna del tillfreds* Ridd. och Ad, Prot.
V -B* i Afd. 35, 36, - ■ ' ■ " h 374 Dm 45 April. ställas, genom annat än Utslaget af en laglig undersökning, hvarföre jag fortfar att yrka densamma; hellst som det redan i praejudicat-väg blifvit lagdt Ständerne till last att hafva lemnat denna sak oanmärkt; jag vill för framti, den undandraga åtminstone mig, en så rättvis förebråelse.
Jag förenat mig således i begäran om återremiss, med ytterligare anhållan att BancoStyrelsen måtte förordna laga undersökning, sedan Banco-Utskottet, efter hvad jag fattat, anmärkt Discontens försträckning till Canalen såsom origtig; eller ock att Banco-Utskottet inkommer med ett sådant Betänkande, som kan vägleda Riksens Ständer uti deras omdöme, att antingen frikänna Canal-Directionens handlingssätt såsom rigtigt, eller att hos Kongl. Maj:t anhålla, om den lagligä behandling, hvar. till sakens natur kan gifva anledning.
Grefve von Platen.-
Jag vågar ej tro mig aga förmåga att öfvertyga de Herrar, som ytttrat sig emot min mening ; detta medgifver jag gerna öfverstiga mina krafter.
Allt hvad jag tror mig kunna uträtta är, att, för den del af denna agtningsvärda Samling, hvilken såsom opartiske Domare hör Oss» å ömse sidor, i sådant hänseende upplysa en och annan omständighet.
En värd Talare har yttrat, att medel till förfång för Discont-Verkers Credit blifvit till Canal-Byggnaden och dess Inventarier använ.
Den 25 April. da. jag tror att om samma medel, då de ej kunde stå lama i Banquen, varit lemnade till Lån åt Personer, Som ej kunnat återbetala dem* bade förlägenheten derföre ej varit mindre.
Vid i8tT års Riksdag fastställdes ett Maximum för Utlåriingarne, men långt ifrån att stiga till detta, har mari hållit sig Millioner derunder.
Vida större hade allmänna förlägenheten varit, om man stigit till detta Maximum i Utlåiiings-Väg.
Mari har sagt att Riksens Ständer äfö Domafe; Jag tror’ det ej.
Men aldrig skall jag bestrida hvarken dem ellet Utskotten deri tätt, att fälla ett omdöme.
Jag tror mig ej häfva yttrat eri sadan mening * sorn denna (hvilken nu lånas mig) och om så skulle händtj återkallar jag den gerna * inett vädjar till Högloilige Ridderskapet och Adeln* huruvida dettå blifvit yttrat af mig ellet ej*
Man här tägt att deri förlägenhet* iom 1 Februärii i8l7 ägde turn, föranledde det obestånd som i Öctobet inträffade.