Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
September under Nio 477 afgifne.samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande,angående General AssistanceContoiret.
Herr Montgommcrie, Gustafs Det kan icke nekas, att StatsUtskottet gjort sig mycken möda, att utreda ifrågavarande ämne.
Men äfven i detta måls behandlande har Utskottet icke iagttagit nog consequence.
Också har Herr Prosten Ostberg innom Utskottet ganska träffande anmärkt,' pen 3 Oetober /. m, att Utskottet mera afsett GeneralAssisfancens Tjenttemäns fördel, än moralens och Staten* fordringar.
Jag har redan, uti min motion om afskaffande af NummerLotteriet och General AssistanceContoiret, (hvilka inrättningar jag ansåg hafva så nära gemenskap, i anseende till deras omoraliska beskaffenhet, att jag hänförde dem, såsom aine lika brottsliga
Sta lbröder, under samma ämne, att samfällt bedömas och afskaffas) haft tillfälle ådagalägga , i hvilken hög och vanärande grad dessa inrättningar äro stridande mot moral , rättvisa och billighet, och jag tror mig således nu icke behöfva upprepa, hvad jag förut anfört; men då Utskottet medgifvit, hvad Herr Prosten Ostberg lika med mig yrkat , att AssistanceContoiret åstadkommer och befordrar lättjaf misshushållning och tjufnader, och då man lägger härtill, att
Staten på denna inrättning under de sednare 5 åren förlorat öfver 100,000 R;dr B:co, för att tillskynda hvarken det enskilta, än mindre det allmänna något godt, utan tvärtom ganska myc* ket ondt både i moraliskt och Oecononiiskt afseende, tyckes mig allt detta bevisa, att Utskottet åtminstone icke handladt cousequent, då det — ehuru under vissa vilkor — föreslagit AssislanceContoirets fortfarande ännu i 5 år, på det StatsCassan ännu en gång på ett föga hedrande sätt måtte bortkasta mer än 100,000 R:dr Banco.
Sålunda vore det mycket ända målseniigare, att rent af såsom gåfva gifva åt de fattiga, för hvilka denna inrättning säges vara uppfunnen, en stör. re elier mindre del af nämnde förlust, eller för Den 5 October f. nu att få densamma genast eller så snart ske kan att upphöra, efterskänka åt de medellösa ägarena och ägarinnorna de byltor och trasor , sorn i AssistanceContoiret äro belänade och icke utlöste, och sorn i värde otvifvelagtigt icke skulle uppgå tili tiondelen af den summa StatisCassan, under ett eller flere år, örn inrättningen tillätes att fortfara, kommer att förlora.
Lägger man till denna betydliga förlust hyran af och Capitalet för AssistänceContoirets stora hus och byggnader, samt räntan af ds 300,000 R:dr, hvilka såsom beläningsfond årligen utgå, eller Stå att dispone* ra af Statsmedlen, torde hvar och en finna, att. det till och med vöre en Oeconomisk fördel att genast afskaffa denna omoraliska inrättning, äfven under villkor att dess på Stat uppförde och med ve seliga fullmagter försedde Tjenstemän skulls vederbörligen pensionerar.
Men örn der är en sanning, att ett upplyst och fritt folks, det vill säga en Constitutionell Stais, inrättningar böra hära stämpel af sannt och rättt och att medborgare endast böra göra uppoffringar för det, som kan åstadkomma något verkeligeil godt och nyttigt, då må man med skäl förundra sig deröfver, huru Nummerlotterie- och Assistance-Inrättningar hos oss ända hittills kun» nät , och kanske ännu länge komma att hyllas.
Jag Bkulle tro att inrättningar, som äro så o moraliska, så stridande mot all rättvisa och billighet, så kränkande lagens och ärans heliga fordringar, som dessa, borde »rskaft'as, om också medborgare och Staten derföre voro nödsskadt?
Nu kan det Jérra ske, 23 Den 5 October J. m. utan att det $ednare lyckligtvis behöfves, och ändå tvekar mani* Jag vet, att det är lika svårt att ändra gamla institutioner, som att aflägga gam. la ovanor, om aldrig så origtiga, om allrig så klandervärda; man söker för båda outtömliga, ehuru svaga, ofta för person och saken vanhedrande ursägter; det påtagligt onda och origtiga vill isynnerhet på allt sätt och i det längsta bibehålla sig.
Så yrkar man t. ex. nu, att AssistanceContoiret är en välgörenhetsinrättning för de egenteligen medellösa och fattiga, och att dessa, den förutan, blefvo blottställda för nöd och elände. X/ikväl skulle jag tro, att de trasor, som dessa der beläna, blifva till så ringa värderade, att de i hvad klädstånd som helst finge för dera lika mycket, om ej mer och troligen äfven, i afseende på räntan, med icke större präjeri än vid AssistanceContoiret, der io a ii procents ränta genast afdrages.
Också detta präjeri är olagligt och origtigt, och sätter lagens bud i strid, vid tillämpningen på en Corporation och enskildte.
Samma sak, som är tillåtlig för den /orra, är olaglig, vanhederlig och straffbar för de sednare.
Denna motsägelse är ju orimlig och blott derföre borde ifrågavarande lag och moral kränkande inrättning upphäfvas.
När man nu lägger härtill att AssistanceContoiret är en tillflyktsort för allt slags tjufgods, att det åstadkommer och uppmuntrar misshushållning, lättja och tjufnader, äfvensom direct och uppenbart emot l3g och rätt idkar procenteri isynnerhet med den förfelade framgång, att StatsCassan ganska betydligt förlorar pä satarna Ben 3 October f. mi 29 rörelse, sorn eljest för enskildta sh‘ges vara särdeles lönande, __ då tyckes det mig som intet enda talande eller ens rimligt skäl skulle återstå, i stöd hvaraf man, med hopp om någon framgång, borde kunna yrka på dess vidare fortfarande på Statens bekostnad under hvad förändrade administrationsvillkor som helst; och det är på sådana grunder jag vördsamt anhåller, att StatsUfskottets betänkande måtte återremitteras,' så att Utskottet må komma i tillfälle, att närmare pröfva Herr Östbergs och isynnerhet Herr Hjertås förslag, i afseende på AssistanceContoirets snara upphörande, och öfverlemnande till. enskildta bolag innom Hufvudstaden.
Jag för min del tror tvärtom, att Assistanceinrättningen bör behållas, ty, om jag ock skulle medgifva, att åtskilliga skadliga följder deraf uppkomma, innebär dock detta ingalunda, att ju icke inrättningen, rätt administrerad, medförer mera godt än ondt.
Otti nemligen denna allmänna .Låninrättning icke v», re tillfinnandea, skulle utan tvifvel mycket mera moraliskt ondt ega rum.
Den fattige lånbeböfvande skulle då nödgas vända sig till enskilde procentare, som visserligen taga långt högre ränta, än As8istansContoiret, ehuru detta äfven beräknar mer än laglig ränta, men låntagaren har åtminstone der den fördelen, att hans pant är i säkert förvar, och ovillkorligen till honom återstå i I es, när han inom förfallotiden anmäler sig till dess inlösen.
Återigen hvad den om ständigheten beträffar, att AssistansContoiret, skall, såsom man säger, vara en tillflygtsort för 3» ©ew 3 Oetoler f, m. tjufva? och skälmar, der de hafva sig öppet att pantsätta stulet gods, så bör raan ihågkomma, att den som bestjäles, äfven har i AssistanceContoiret tillfälle att fl reda på och igenlösa det Stulna *, och att det således för honom är en lycka, om tjufven burit det dit.
Friherre Hjerta, Fredric.
Da jag deltagit
Utl beredningen af detta Betänkande, har jag visBerligen väntat mig anmärkningar dervid.
Dock trodde jag ej, att beskyllningen örn bristande consequens skulle kunna Utskottet i denna fråga tillerkännas.
Måhända hade Utskottet kunnat undvika denna beskyllning,* om det uppgjort det historiska något kortare.
Jag får emedlertid nämna, att StatsUtskotteis Betänkande innehåller, att det just för influencen i moraliskt hänseende icke velat tillstyrka AäsistanceContoires upphäfVande; och jag tror i öfrigt, att så länge vi i så mångå andra fall, sorn Bränvinsbränning, kroghållning m. m. icke inskränkt medlen till den befarade demoraliseringen, vh icke böra göra början med den ifrågavarande inrättningen» __ En af Mo~ tionairerna i ämnet, Herr Prosten Östberg, inlemnade till StatsUtskottet den uppgift, att en betydlig mängd stulet gods insattes uti AssistanceContoirer.
J anledning häraf infordrade StatsTJiskottet från vederbörande en förteckning så väl på personer, hvilka i AssistanceContoiret pantsatt stulet gods, som på värdet deraf, och man inhemtade af denna förteckning, att dylika insättares anta! under ett år uppgått till i6, och värdet af der pantsatte tjufgods till 273 Rldr.
Det är vä! åberopadt, att mycket dylikt godä aldrig
Den 3 Octoler /. nh ' efterfrågas,- eller igenlöses, men summan blir i alla fall icke betydlig.
Skälet, hvarföre jag för min del tillstyrkt Assistanceinrättningens bibehållande till en kommande Riksdag, är, att då Riksens Ständer beslutat län-anstalter för alla näringsgrenar, och för alla meia bemedlade classer, skulle, i ' fall AssistanceContoiret indroges, den ringare och fattiga classen icke hafva någon annan utväg, än att vända sig till ockrare, hvilka, efter hvad man berättat mig, skola fordra ända till sexton skillingar på Rijksdalern i veckan.
Att ju flerehanda missbruk kunna vid Assistance-inrättningen ega rum, vill jag ej neka, men den lemnar deremot också tillfällen till nödhjelp för de fattiga, dem do icke kunde få å andra ställen.
Den som tagit kännedom af inrättningen, måste medgifva, att der exaisterar en ordning och säkerhet för lånen, som verkeligen är utmärkt.
Det är äfven omtaladt, huru stor förlust Staten skall göra på denna inrättning; men hela denna förlust har hittills utgjort omkring 12,000 R:dr per medium under fem år.
Den är derjemte i aftagamle, då, jemlikt hvad räkenskaperne utvisa, förlusten år I822 besteg sig föga utöfver 9000
R:dr och under första hälften af detta år uppgår den enligt provisioneie beräkningar till 2600 R:dr, Här har vidare blifvit nämndt, att man skulle vilja gynna Assistance Contoirets Embets- och 3?
Dm 3 Octoler /. ml Tjensteman.'
Detta vederlägges bäst deraf, att bemälde Embets- och Tjenstemän fått vid sista Riksdag af Riksens Ständer den försäkran, att alia de, som voro försedde med Fiällraakter, skulle, i händelse Tjensterne indrogos, får behålla sina löner, och någon förändring uti detta be-, slut har icke utan största orättvisa kunnat af nu.' varande Statsutskott sattas i fråga.
Jag hemställer, vid sådant förhållande, om icke bemälte Tjen. steman borde vara mera interesserede af Verkets indragning, då de fingo bibehålla deras löner som pensioner.
Hvad sedermera det vidkommer, att Ässi^ stanceinrättningen icke borde vara ett Statens Verk, så har Utskottet jemväl delat denna öfvertygelse, och i följe deraf tillstyrkt, att AssistanceContoiret framdeles må öfvertagas af Stockholms Stad, eller ett privat bolag, och Utskottet har till och med föreslagit, att denna öfverflyttning skulle underlättas, derigenom att AssistansContoirets hus finge hyresfritt begagnas af den nya administrationen, hvilken tillika skulle förses med ett creditif.
Herr Montgommerie har nämnt, att Herr Hjertås serskildte förslag vöre det, hvarvid han egenteligen sig fästar, och sorn han önskade måtte gå i verkställighet.
Men det* ta förslag motsägas icke af StatsUtskottets.
Det skiljer sig icke annorlunda från Utskottets, än att Herr Hjerta ansett vissa lombardinrättningar för hvarje trakt, böra, på sätt i Berlin nu skall ega rum, organiseras, i hvilket fall han uppgifvit en fullständig plan till reglementariska föreskrifter} hvaremot Den 5 October f. nt. 33 hvaremot Utskottet icke kunnat annat än i generela termer tillstyrka den åsyftade förändringen med Stockholms AssistanceContoir, Jag har emedlertid för min del ingenting, deremot» om Herr Montgommerie anmärkningar föranleda till iterremiss af Betänkandet ; men jag får dock gifva) tillkänna, att i PresteStåndef, der Herr Prosten Öst herg ytterligare sökt göra tin sats gällande, Betänkandet redan blifvit bifallet.
Flere värde Ledamöter hafva sökt uppfinna alla möjliga skäl, såsom talande för Assistance-Contoiret* nytta.
Jag tror mig hafva redan i förhand vederlagt dem alla uti mitt första anförande.
Blott ett bör jag nu tillägga, nemligen hvad Herr Prosten Östberg ådagalagt, att vid denna inrättning consumeras tjufgods bevisligen för icke mindre än 800 Ridt Blco om året; men om man beräknar härtill det tom icke kommit i dagsljuset, är lätt att förstå, hurusom denna summa skulle kunna kanske mångdubblas.
Sålunda kan jag icke begripa, huru man, med känsla för rätt och sannt, vill yrka att en så beskaffad moralisk inrättning vidare bör fortfara, då den, utan serdeles eller rättare ingen uppoffring, kan afskaffa till lika tnyckert tillfredsställelse, sora heder för Rikets nu församlade Ständer.
Att Högvördige PresteStåndet bifallit Ut - Rid .0. Ad.
Prot, IX Band lista Afd. 3. 54 pen 3 Octo ber J. m» skottets Betänkande, bevisar beklagligen ingen ting annat,än aH detta
Stånd icke noga öfvervägat ämnet, och kan lyckligtvis icke verka något på Ridderskapets och Adelns beslut.
Detta bevisade sig vid frågan om NummerLotteriet, hvilket PresteStåndet också bibehöll, men Ridderskapet och Adeln genom enhälligt beslut tillintegjorde, ehuru beklagligen förgäfves mot 3 Stånds motsatta beslut.
Jag får således förnya min vördsamma anhållan om återremiss och att Herr Hjertås förslag måtte tagas i noga betraktande.
Herr ¥011 Hohenhousen, Michael:
Jag förstår icke den Statskunskap, som vid afvägandet af fördelarne af en allmän inrättning, kastar i den ena vågen den moraliska nyttan, och i den andra penningevinsten; men, om jag äfven skulle godkänna detta beräkningssätt, så då jag finner inrättningen både vara omoralisk såsom en privilegierad gömma för tjufgods och utgöra ett nödigt bihang till NummerLotteriet, samt tillika förorsaka Staten en icke obetydlig kostnad, kan jag äfven efter denna beräkningsgrund icke annat än ogilla, att inrättningen vidare bibehålles.
På denna grund förenar jag mig ock nu med Herr Hjerta deruti, att AssistanctContoirec bör upphöra, men jag tror icke, att frågan derom bör behandlas såsom blott en önskan för framtiden, utan att Riksens Ständer nu böra bestämdt tillkännagifva, att AssistanceContoiret innan nästkommande Riksdag skall upphöra, på det att såmedelst tillfälle må beredas åt Stockholms Stads Auctoriteter, för hvars fattige ifrågavarande lån-anstalt påstås vara vidtagen, att på egen bekost - Btn 3 Octoier f. m, is nåd organisera en pantbeläningsinrattning, om de skulle pröfva det nödigt.
Jag kan icke med gifva, att Lagen om jemlika rättigheter för aila Medborgareklasser brytes derigenom, att man i H ufvudstaden indrager en inrättning, som der möjeligen någongång kunnat vara en tillflyktsort för den fattige lånbehöfvande, men också oftast blifvit missbrukad, och utgjort ett säkert förvaringsställe för tjufgods.
Jag anhåller således, det Ridderskapet och Adeln täcktes bevilja återremiss af StatsUtskottens Betänkatde, så att Herr Hjertås förslag må närmare skärskådas, och bestämdt beslut af Riksens Ständer må kunna fattas, att AssistanceContoiret skall upphöra, och inom hvad tid sådant må ske.
Att, såsom Herr Hjerta, föreslåvissa reglementariska föreskrifter för den anstalt, sona kan anses nödvändig i AssistanceContoirets ställe, skulle jag för min del anse icke tillkomma Riksens Ständer, helst Kongl; Majit, i händelse
Han finner en sådan anstalt för Staden nyttig, säkerligen lärer gerom OfverStåthåhareEn betet låta vidtaga de dervid erforderliga åtgärder.
Grefve Crnnhjtltn, Polycarpus:
Det är ej för« sta gången, som man, vid genomläsning af Stats.
Utskottets Betänkaoden, funnit att
Utskottet medgifva den omoraliska principen i vissa Statsinrättningar, och sådant oaktadt yrkat deras fortfarande.
Sä vidbeck Utskottet vid ett föregående tillfälle, då NummerLotteriet var i fråga, att denna anstalt verkeligen vore mindre moralisk, m; n anföde såsom eo motvigt, den deraf härflytande penningevinsten, Här åter har Utskot - Den 5 Octöbcr f, m. te» väl medgifvit, att en årlig förlust för Staten uppkommer, men ändå tillxtyrkt, att inrättningen, må tillsvidare oförändrad fortfara, för att sedermera af enskilde öfvertaga».
Jag finner visserligen den förra delen af detta tillstyrkande besynnerlig, men ännu besynnerligare förefaller det dock, att Utskottet vill bortkasta det omoraliska af Assistanceinrättningen från Staten på enskilde, genom den önskan att de må öfvertaga denna inrättning.
Orsaken, hvarföre Utskottet nu ansett Slaten ej böra längre befatta sig dermed, måste nemligen igenfinnas i det immoraliska deraf, och om Utskottet medgifver detta, hemställer jag om icke det immoraliska är lika skadligt i fall det lemnäs i enskildes händer?
Om man imedlertid önskar, att en låneinrättning till förmån för Stockholms fattige en förmån, den jag dock icke föreställer mig si högst väsentelig, må finnas, bör man åtminstone ställa så till, att denna inrättning blifver lika fördelaktig för den ärlige Medborgaren, som för tjufvar och skälmar.
För min del känner jag åtminstone icke någon annan fördel af nuvarande AssistanceContoir, än att man der kan under Biksdagarne för godt köp inhyrt sina åkdon.
I öfrigt instäm mer jag i Herr von Hohenhausens tillstyrkande, att AssistanceContoiret må vid nästa Biksdag ovillkorligen upphöra.
Friherre Cederström, Jacob; Lika raed de värde Ledamöter, som sist yttrat sig, har jag alltid ansett NammerLotleriet vara en högst omoralisk inrättning, som inleder Allmänheten i apeltörluster så mycket mera, som grunden der - Dtn 3 Oetoher f. m. 57 före är, att förlust icke kan drabba Lotteriet, men är bestämdt gifven för spelarne.
Men förhållan. det är ej enahanda med AssistanceContoiret; och med all aktning för StataUtskottets utlåtande, tror jag dock, att, om man behagat närmare undersöka och granska, huru det tillgick med belåningen af panter, innan AssistanceContoiret inrättades, man nogsamt skolat finna, att oordningarne och oredan vid dylik beläning voro sådane, att de måste förebyggas och påkallade en allmän anstalt i detta ändamål.
Om nu den öfverklagade kostnaden för denna anstalt kunde genom en förbättrad organisation undvikas, men genom inrättningens upphörande samma oordningar och oreda, som före densamma egde rum, skulle ä terställas hemställer jag till de värde Talar ne, om icke en vida större immoralitet skulle komma att ligga i de inrättningar, som sedermera och i följd af AssistanceContoirets indragning bildades.
Man har anfört, att tjufgods kunde i berörde Contoir insättas och belänas.
Kan detta icke äfven ske hos enskilde långifvare?
Och är det icke den stora skilnaden emellan ett publikt låncontoir och en enskild procentare, att man å förra stället kan efterhöra och återbekomma hvad man förlorat?
— Dervid kan val invändas, att man måste utlösa det stulna.
Men detta är en af de omständigheter, som tillhöra .det reglementariska, och möjligen kunde förändras.
Dock, om det stulna och pantsatta godset förvarades hot enskilde, hemställer jag på hvad giund man skulle kunna bos dem göra en ransakning der - j)cn 3 October J. m, örn.
Visitationer i enskildes hus äro, som bekant, icke af lagen iPiåtne.
Den bestulne måste således vid slika tillfällen afvakta tiden, för att få sin egendom tillbaka.
Efter min öfvertygelse är det visserligen ganska vigtigt, att Assistaticeverket blifver reorganiserad! både i afseende på behandlingen af det stulna gods, som dit inlemnas, och hvad den ökade Tjenstemannapersonalen beträffar.
Men jag tror mig böra fästa uppmärksamheten å det förhållande, som inträder, i händelse Verket upphörer.
Den Utgift, som nu drabbar Staten, skulle då blifva än »torre, ty hela personalens aflöning kornme att belasta Statsverket.
Det är väl sannt, att i tidens längd och i den mon tjenstemännen afgingo, skulle expectancelönerne minskas, men under tiden kunde alltförväl hända, att Riksens Ständer funn.o, det alla de oordningar, som voro följder af Assistance-inräitningens upphörande, påkallade dess återupplifvande, i dess fordna eller ett förbättradt skick, och dervid hade då Staten endast gjort en förlust af några tusende Riksdaler mera, rnen saken i alla fall blifvit bibehållen.
- I Herr von Hartmansdorff, August:
Jag är hufvudsakligen förekom rnen af Friherre Cederström.
Afven jag ogillar AssistauceContoirets tillvaro, eå vidt afseende göres å det moraliska förderf, den kan åstadkomma; men jag skulle dock tro, att ett större förderf uppkomme genom AssistanceContoirets upphörande, och det är derföre jag tillstyrker, att detsamma må än vidare fortfara.
Ben 5 Oclooer.
J. mu 39
En värd Ledamot har anmärkt, att ingen jemförelse borde ega rum imellan moralisk fördel och skada, samt materiel fördel och skada.
Jag tror dock, att man aldrig kan upphöra med denna jemförelse, emedan fattigdomen är såsom ordspråket lyder, alla vackra förslagers graf.
Här är tillika händelsen den, att utom det, att det moraliska förderfvet ofelbart blefve långt större, om AssisianceContoiret indroges, skulle Staten derigenom förlora 6000 R:dr mera om året, än den nu gör genom dess tillvaro, StaisUtskottet har icke föreslagit, att AssistanceContoiret skulle för ali tid qvarblifva, blott att det må på försök fort fara till nästa Riksdag, så att man må erfara, i hvad rnon kostnaden derföre kan minskas och att, i händelse man funne anstalten kunna under .enskildes förvaltning bära sig , den då till dem öfveriåtes.
Saken är således densamma i Utskottets som i Herr Hjertås förslag.
Men Uokottet har valt en långsammare och som mig synes säkrare utväg, än Herr Hjerta.
Jag kan ej inse, hvarföre man icke skulle bifalla Utskottets betänkande.
Jag tror ej eller det vara möjligt, att utsätta en bestämd tid för indragningen af Assistanceinrättningen , om man icke ville utsätta sig för en lika bestämdt gifven förlust; och äfven lemna derhän, huruvida det moraliska onda blefve större, än nu, da Staten har sin hand i styrelsen.
Man har sett, att Staten uti andra förbindelser, hvaribland den väsentliga, att inlösa sina sedlar , icke alltid inom viss tid uppfyllt hvad den sig åtagit.
När denna noggranhet icke egt rum i större fall , tyckes det som ulan afvert kunde hafva någon fördragsamhet otg 4Q Ben 3 Oetober f. m.
Staten i detta mindre , icke kan genad gälda dan förlust, sorn ett hastigt upphäfvande af AssistanceContoiret skulle medföra.
På grund häraf tillstyrker jag bifall å StatiUtskottets betänkande* Herr Hjerta'.
För min del tror jag, att man gör ganska orätt, om man fördömer all pantheläni ng, såsom omoralisk.
Man må väl kunna medgifva, att, på det sätt AssistanceContoiret hittills blifvit förvaltadt, detsamma måhän* da bidragit till den mindre sedlighet, sorn innom Hufvudstaden ibland de ringare folkklasserne på» stås ega rum.
Men alt pantlåning i allmänhet skulle vara något omoraliskt, kan jag ingalunda vidgå, så snart den sker på ett lagligt och öppet sätt.
Helt annat är förhållandet, då detta låningssätt är hemligt, och öfvergår till ocker, ty ifrån detta ögonblick är det lika skadligt som omoraliskt.
Men i förra händelsen deremot kan jag icke föreställa mig ett pantlån värre än ett namnlån.
Jag kan således icke hnna, att de vär. de Ledamöter, som talat emot AssistanceContoirets (unctioner, rigtigt uppfattat idéen deraf, då de kallat dem omoraliska, ty tvärtom skulle det synas mig, som uti denna lånväg funnos medel till beredande af en större moralitet, äa som annars skulle vara att förmoda.
Det gifves nemligen vissa folkklasser, som icke hafva någon arbetsförtjenst på vissa tider af året, och hvilka, i händelse af tillfällige behof, sjukdom m. m, icke hafva annat medel i nödens stund att tillgripa, än alt beläna sina möbler och verktyg.' 2)«« 3 Ottober f. nij 41 Det är för sådane personer, sorn man mäste tänka och sörja i en stor stad, och blott der kunna dylika panllåneanstalter uppsta.
Men jag skulle deremot tro det vara origtigt, att Staten uppställer sig till förvaltare af en läneinrättning för desse lånbehöfvande; ty dermed skall, utom annat, äfven följa en betydligare kostnad.
Om åter omsorgen i denna väg lemnäs ät enskilde, och bestämde villkor, rättigheter och skyldigheter för dem utstakas, så vågar jag tro pantlån kunna ske utan några skadliga följder, och jag har derföre föreslagit ett sätt, att hastigt upplösa det nuvarande AssistanceContoiret, utan att bestämma någon viss tid.
Jag är inom mig öfvertygad, alt, om man tilläte enskilde personer, att i min. dre scala iorätta dylika Iåns-bolag, två år icke skulle gä förbi, innan man hade flera sådana bolag , och saken skulle då lyckas, utan att man behofde frukta, att den fattiga klassen skulle befara att råka i den bekymmerfulla ställning, sorn man trott sig kunna genom Assistanceinrättningen förekomma.
Det är väl sannt, att det numera kanske är den fattige, sorn minst begagnar sig af inrättningen; och sådant har ofelbart kommit deraf, att den blifvit utsträckt vida utöfver hvad den borde vara.