Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölich riktigt anmärkt, att någon tvetydighet kunnat uppstå vid svaren å Hr Landtnäs propos., sådan som den i ordalagen varit framställd, hvilket Hr Landtm, ock vid förklaringen t) t n lG September f. m. huru lian uppfattat svaren hade ämnat erinra, Hr Landtm, nu ansåg sig böra ånyo framställa propos. i ämnet; hemställandes alltså om R. o. Ad. behagade afslå del uti 3:dje punkten framställda förslag till voterrs-proposition.
Ropades starka ja, blandade med nej, i anleda, hvaraf Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrostat nej. 4:de punkten.
Harvid förekommer i första rummet den besynnerligheten, att Utsk. anmäler, det BondeSt. icke afgifvit något yttrande i frågan, Utsk, föreslår väl, ali samma Stånd bör besluta i saken, men tilltror sig tillika att föreslå voter:s-propos:r.
Jag hade trott, att det varit Utsk:s skyldighet, när Utsk. erhöll prot.utdr., som utvisade att BondeSt. verkligen icke förehnft och beslutat öfver denna punkt i betänk., att från BondeSt. begära del af Ståndets beslut i denna punkt, innan fråga kunde uppstå om voter.s-propos-.r; och hvad voteris-proposma i och för sig sjelfva beträffar, så och då frågan är af pur administrativ beskaffenhet, nemi. om förvaltningen skall utöfvas af en eller flera myndigheter, och ingalunda rörer controll å medlens användande, — så hade Ulsk. icke bort föreslå någon sådan rättighet för StatsUtsk. att med R.
St:s rätt afgöra saken; ty då ämnet, såsom jag nämnde, icke är af statsregler:s natur, så kommer Utsk:s tillstyrkan att förfalla, med mindre tre Stånd förena sig om detsammas antagande.
Jag anhåller derföre om propos, till afslag å voter-.s-propositionerna.
Hr Lefre'n: Ehuru jag i saken instämmor med Frih.
Cederström, anhåller jag dock om återremiss, på det Utsk. må komma i tillfälle alt, som sig bör, först begära del af BondeSt:s beslut, innan Utsk. inkommer med förslag till voter:s-propos:r. R. o. Ad. har nemi. rättighet att få veta hvad BondeSt. har beslutat, innan R. o. Ad. tager något beslut i ämnet.
Är det icke heller klart, så rår jag ej derför.
Jag hemställer lill Ståndet hvartill en återremiss skulle tjena; ty om BondeSt. har instämt med R. o. Ad. och PresteSt., så är saken genom Irenne Stånds beslut afgjord.
Då förfaller frågan om votering i förstärkta StalsUtskottet.
Har åter BondeSt. instämt med BorgareSt,, så stå två Stånd emot två; och som frågan, på sätt IL- Lagerhjelm anmärkt, ingalunda är af statsreglerings beskaffenhet, utan blott en organisationsfråga, eller ett önskningsmal, afseende under hvilken eller hvilka myndigheter de K. lustslottens förvaltning skall lyda samt enl. 34 §:n 2 mom.
Rikd.Ordn. det är ämnets beskaffenhet och icke Utsk:s namn, som bestämmer en frågas behandling; så kan jag icke finna annat än att denna sak måste förfalla, och följaktligen icke kan blifva föremål för omröstning i förstärkta Stats - Den 16
Sep lemb er f. m. 397 Utskottet.
Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, måtte till Ståndet framställa, om det icke anser frågan om votering i förstärkta StatsUtsk. böra förfalla.
Den fråga, om hvilken Ri von Hartmansdorff nu yttrat sig, är utan tvifvel en af de vigtigaste principfrågorna inom statsbestyret.
StatsUtsk. har ansett alla i sammanhang med statsreglerm gjorda framställningar på statsreglerm äga sådant inflytande, att Utsk. trott sig böra lill Stånden framställa voter:s-propos:r i olla de händelser då Stånden i dessa frågor stanna uti olika beslut.
Jag delar denna åsigt och har till prot. velat anmäla denna tanke, för den händelse R. o. Ad. stannar i olika mening med mig.
I öfrigt får jag förklara, alt jag icke kan inse alt StatsUtsk. förtjena!- förebråelse, derföre att det till tidens vinnande framställt voterts-propositioner, för den händelse all BondeSt. icke skulle instämma med R. o. Ad. samt PresteSt., i hvilket fall frågan om votering kommer att förfalla, utan förenar sig med BorgareSt., då votering kommer att äga rum.
Utsk. har nemi. dermed endast velat undvika långsamhet uti ärendenas behandling och båticke föreslagit någon åtgärd, sorn enl.
Utsk:s uppfattning af dess åligganden rörtde statsmedlens användande är grundlagsvidrig.
Reg.Fm innehåller, att statsmedlen skola användas på sätt R.
St. föreskrifva; och tvifvelsutan ingår deruti sjelfva sättet huru de skola administreras.
Det är min åsigt, och det har äfven varit StatsUtskottets. R. o. Ad. må uppfatta saken på annat sätt; men för att icke vara vidlyftig uti andra frågor, som kunna förekomma af samma beskaffenhet, har jag ansett mig böra yttra detta såsom en reservation mot ett annat sätt att uppfatta dylika frågor.
Den tolkning, som Frih.
Sprengtporten velat gifva åt grundlagen, för att öfverflytta på förstärkta StatsUtsk. rättighet alt utun konungamaktens medverkan difinilivt besluta uti frågor, som bero på R St:s och konungamaktens gemensamma afgörande, sålunda att Ständerne endast i önskningsväg kunna saken hos K.
M. anmäla, ur af en särdeles märkvärdighet.
Det faller af sig sjeift att StatsUtsk. äger denna rättighet uti statsreglerts-frågor eller frågor om anslag; ty deruti är grundlagen klar; men denna rättighet är icke så att förstå, att om StatsUtsk. uti ett betänk. om anslag behagar inflicka en administrativ fråga; en fråga om ekonomiska lagar eller författningar, om deras upphäfvande eller förändring, dessa inflickade särskildta ekonomiska ämnen blifva föremål för förstärkta StatsUtsk:s afgörande då i Stånd i besluten deröfver stannat emot 2, på sätt som i statsregler:s-frågor, utan komma de enl. 8g §:n Reg.Fm att på det sätt behandlas, att de förfalla, derest icke tre
Stånd förena sig om förslagets antagande; och kommer förslaget, derest det sålunda antages, att i önskningsväg un - 3yS D e 11 16 September f. in. (lerslåIlas K
Eli annat behandlingssätt förutsätter att Ekon.Utsk. vore öfverflödigt, emedan alla dithörande frågor kunde sammanbindas med statsreglertn och öfverlemnas till StatsUlskts behandling.
På samma sätt kunde det gå med lagfrågor, frågan om domstolarnes organisation m. in.
Val hafva domi arne löner af statsverket; men hittills har ingen annan an Frih.
Sprengtporten komrnit fram med den grundsatsen, alt frågor t. ex. om domstolarnes organisation kunna blifva föremål för StatsUtskts behandling och förstärkta StatsUlskts afgörande.
Jag har icke gjort Stats Utsk. någon förebråelse; men om StatsUlskts ledamöter finna mina anmärkntr vara af den beskaffenhet alt de innebära förebråelser, så är det utan tvifvel StatsUlskts eget fel. Frih.
Cederström har redan anmärkt, huruledes det skulle kunna hända, emedan penningar erfordras till ali statsförvaltning, att StatsUtsk. kunde begagna den vägen för att alldeles inträda |>å Ekon.Uukts område och föreslår organisationsförändringar i alla Styrelsens grenar.
Likaväl som StatsUtsk. nu föreslår alt de K. lustslotten skola ställas under en gemensam myndighet samt vill att frågan derom skall afgöras genom votering i förstärkt StatsUtsk., likaväl kunde Ut-k. en annan gång föreslå att de K. slotten skulle ställas under 10 särskilda myndigheter samt äfven låta votera derom i förstärkt StatsUtsk.; och allt sådant skulle K.
M. rätta sig efter, antingen han funnit det lämpligt eller icke.
Sådan kan icke vara grundlagens mening om K.
Mts rättigheter, och något försök alt genom dylika voteringar vilja intränga på Hans område, kan jag icke medgifva.
Jag vill icke påstå att StatsUtsk. åsyftat något sådant; men jag säger att StatsUtskts förslag, om det af R. o. Ad. godkännes, skulle kunna föra till sådana slutföljder, och att de tider kunna komma, då praejudicaten med begärlighet begagnades emot konungamakten.
Jag förnyar min anhållan om afslug på denna punkt.
Jag uther mig att ännu en gång få yttra några ord i denna fråga, i afseende hvarå jag för den mening jag försvarar kan åberopa icke blott 34 §:n 2 mom.
Riksd.Ordn , utan äfven 69 §tn Reg.Ftn, som constituerar det förstärkta StalsUlskoltet.
Denna 5 säger nemi.: ”Uppstå antingen hos R.
Stts plena gemensamt eller uti något af RiksSttn betänkligheter alt antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det som rörer antingen Statens reglerande eller lie v i 11 n i n g e n s derefter lämpade hela belopp eller hvartill Riksgcontts utgifter och inkomster hörer eller grunderna för Riksg.coults styrelse och förvaltning; då böra de skäl anföras på hvilka sådana betänkligheter sig stödja samt meddelas StatsUtsk., som derefter tager ärendet under vidare öfvervägande.’'
Längre fram i D c n 16 Sept c m b c r f. m. samma §. luter det: ”Förblifver något
Stånd ändock vid den mening det förut fattat, a ('göres saken efter tre Stånds beslut Stanna två Stånd emot två, då skall SlatsUtsk. förstärkas.” Således innebär denna §, hvilken constituerar det förstärkta SlatsUtsk., en tydlig bestämmelse af de ärenden, hvilka der kunna förekomma; men bland dem, som jag uppläst, namnes icke något, som rör ens en instruclion för R.
Sils revisorer , hvadan en så beskaffad fråga icke kan förekomma i förstärkta SlatsUtsk.
, emedan sådant för det första skulle strida emot 34 §-'n 2 morn.
Riksd Ordn. och för del andra utvidga den cathegori, som Reg.Ftn uti 69 §:n stadgat för förstärkta StatsUtsk:s verksamhet.
Det är på de’Sa skäl, som jag tycker mig (inna en gifven och klar öfverensstämmelse emellan 34 §:n 2 mom.
Riksd.Ordn. samt 69 §:n Reg.Frn; och då två Stånd stanna emot två uti frågor, som icke kunna hänföras till någon af de uti 6g §:n Reg.Fm omnämnda cathegorier, så anser jag desamma icke kunna blifva föremål för votering i förstärkt SlatsUtsk., utan komma enl. y5 §:n Riksd.Ordn. att förfalla.
Det synes mig som grundlagsstiftaren önskat, att en så stark opinion, som tre Stånds beslut, skulle erfordras för sådana ändringar och reformer, som icke angå beslut uti de till statsreglertn hörande frågor, hvilka uppräknas uti 6g §:n Reg.- F:n; och i kraft af denna åsigt är det som jag uti förevar, särskildta fall hyser den öfvertygelse, att då två Stånd stannat emot två, så km icke votering derom äga rum i förstärkt SlatsUtsk; hvadan jag äfven måste tillstyrka afslag å StatsUtsk:s förslag i denna punkt.
Le fre'n: Jag vill ingalunda tillvita SlatsUtsk. nå gon bestämd plan att inträda på den andra statsmaktens område; men då en talare framställt den princip, att det är R.
St:s grundlagsenliga rätt att behandla denna fråga, så som den blifvit behandlad, emedan den äger sammanhang med statsreglertn; så har jag vélat erinra derom, att det var på dylika trappsteg, som SecretaUtsk. fordom uppsteg öfver konungamakten i Sverige.
Men det är just dessa trappsteg, som genom 180g års grundlag blifvit afskafifade.
Grundlagens stadganden gå öfverallt ut på alt förekomma insteg på konungamaktens område, hvilket man icke skall undgå att märka, om man vill se grundlagen i dess sammanhang.
Den yttrar sig beständigt försvarsvis mot så väl konungamaktens förökande som mot R.
St:s maktutvidgning.
Lagstiftaren bär tydligen haft för ögonen den sorgliga erfarenhet, som fordna SecretaUtsk. gifvit Svenska nationen till ett ännu sorgligare minne.
— Hvad sjelfva ämnet beträffar, så tror jag att det är af önskningsnalur; det involverar endast en formfråga, den nemi , huru med lustslottens administration skall förhållas.
Att StatsUtsk. så betraktat likartade frågor vid denna riksdag, är icke utan exempel. i^OO D eli 16 September f. m.
Äfven vid detta betänk, förekomma, under form af lind. anhållan hos K. M., ett par frågor af enahanda beskaffenhet, t. ex. frågan 0111 anslag för Rrigs-eollegii fördelning på hvartdera af Krigs-departementen.
Denna båga, som ligger mycket närmare statsreglertn, liar Utsk. likväl, af skyldig aktning för den lag, sorn bjuder att icke träda konungamakten för nära, sorn sig bör, framställt i form afund, anhållan.
Den nu förevar, frågan ligger dock mycket mera aflägsen från R.
St:s maktområde.
Såsom jag uppfattat marschen af denna disctlssion, sä hvälfver sig densamma om hvarken mer eller mindre än den frågan, huruvida detta Stånd nu, när det icke borde ifrågakomma alt vidare ingå i formen utan blott att säga ja eller nej till ett af StatsUtsk. framstäldt jernkningsförslag, likväl genom att åbanebringa en sådan formfråga möjligen skall föranleda oberäkneliga påföljder, ty påföljden kan blifva icke mindre än den, alt två Stånd stanna emot två uti frågau, huruvida man vill följa grundlagen, som bjuder att votera i förstärkta StatsUtsk. öfver ämnen, som äro af natur att der böra afgöras, eller huruvida man icke skall votera derom.
Derhän leda möjligtvis de tillstyrkanden, som göras å andra sidan, ifall nemi. tvänne
Stånd skulle stanna i den åsigt, som nu blifvit yttrad inom detta Hus.
Om R. o. Ad., då frågan här första gången förevar, anmärkt att ämnet vore af sådan beskaffenhet, att StatsUtsk. alldeles icke bort befatta sig med sådana reglementariska föreskrifter i afseende på de K. lustslotten, som Utsk. tillstyrkt ; om i afseende på formen en sådan anmärka, blifvit gjord, och man sagt att frågan derom vore elt önskningsmål och således icke af statsregler!s-natur; så hade StatsUtsk. haft tillfälle att i enlighet dermed behandla ämnet, ty då hade StatsUtsk. genom deputation, på sätt 69 §:n Riksd.Ordn. antyder, kunnat direct i Stånden sökt bringa frågan till öfverensstämmelse med den inom detta Stånd yttrade önskan; men då gingo anmärkningarna, som föranledde till återremiss, blott derpå ut, att detta Stånd icke ville hafva i sjelfva saken ett sådan beslut som Utsk. tillstyrkt; och ingen anmärka, gjordes derom, huruvida StalsUlsk. ägde rättighet alt yttra sig på sätt sorn skett.
Således skulle jag tro, att denna aniuärkn. i formen nu kommer för sent, hvilken innefattar ingenting mindre, än ett försök alt rubba ett beslut, som åtminstone till en del kan anses i detta Stånd vara fatladt, enär anmärkntna vid återremissen icke afselt att fasta StatsUlsk:s uppmärksamhet derpå att Utsk. öfverskrida gränsen för dess rätta bestämmelse.
Hr Lagerhjelms sätt att förstå 69 §:n Reg.F:n, så får jag för min del tillstå, att jag icke kan linna att nämnde § innehåller någon instruclion för StatsUtsk. i afseende på Den 16 September f. 111. på de maij sorn tillhöra eller icke tillhöra detta Utsk:s befattning.
Sådant finnes i andra grundlags-§§. 6g §:n innehåller blott föreskrift huru förhållas skall då två Stånd stanna emot två uti sådana frågor, som röra statsreglerm.
Sådan ar frågan nu.
Alt kasta oss tillbaka till 34 §:n 2 mora. RiksJ.Ordn , för att tillse om förevar, ämne är ett önskningsmål, innefattar en invändning, hvars syftning man lätt kan finna; ty när händelsen gjort att två Stånd stannat ernot två uti en sak, som ligger en om hjerta t, så är det enda utvägen att vinna ändamålet.
Detta är så öppet, alt det är fåfängt att vilja dölja det; och då det icke blifvit rent utsagdt, så bör man lemna tillfälle att uttala det.
Denna afsigt kan likväl icke anses klandervärd; ty en hvar nyttjar naturligtvis grundlagen så godt hart kati; för att vinna sina afsigler; men hvart kommer man, då man vill vinna afsigter på sådant sätt? man kommer dit, att det märkvärdiga phenomen visar sig, att två Ständ förklara det de icke vilja gå in och votera i föstärkta StatsUtsk. med dé två öfriga Stånden.
Jag hemställer hvarthän ert sådant skall leda , och sedan jag förklarat att jag anser Ståndets förfarande icke blott oriktigt utan äfven vådligt, hvarföre jag äfven på det kraftigaste protesterar deremot; så skall jag icke vidare deltaga i diseussionen härom, utan kastar ansvaret derför på deras axlar och samveten, som velat sä ställa till.
Den siste värde talaren liar bör jat med att förklara, att del sätt att behandla denna fråga, soni jag och andre talare tillstyrkt, skulle innefatta ett försök alt på sidan örn grundlagen införa ett beslut eller rättare alt tolka grundlagen.
Den Värde ledamoten kan i grundlagen förnimma form och ordning för huru förklaringar af griiiidlagen skola införas, och fråga derom kan således icke väta föremål för öfverläggning hos oss.
Samme ledamot har påstått, att fråga nu vore att rubba ett beslut.
Vöre något beslut faltadt, så kunde ingen rubbning deraf ifrågakomma, men just derföre att något beslut icke är taget, har fråga uppstått att besluta genom förstärkt StatsUtsk.
, som dermed icke har att skaffa, men hvilket Utsk. inan på andra sidan gerna vill gifva en sådan beslutande rättighet för att kunna få fram frågor såsom beslutade, ehuru af beskaffenhet alt fordra K. M:s sanction, och sorn, derest de blefve afgjorda såsom statsregler:s-mål i förstärkt StatsUtsk., icke komma att underställas K. M. sanction, emedan statsregler:s-frågor, hvartill dessa skulle förvandlas, icke erfordra K. M:s sanction.
Då likväl embetsmyndigheter icke kunna tillskapas utan K.
M:s bifall, så måste den der ledsamma sanctionen hindra StatsUtsk. att med R.
St:s rätt fuska till beslut derom.
Samme värde talare har trott, alt det ligger dem, hvilka tala emot StatsUtsk:s betänk,, om t3 H. 5i Den lG
Se [item ber f. m. lijeit.it mili del får jag förklara, att långt ifrån att så är, skulle jag i ögonblicket instämma deruti, att en enda embetsmyndighet ordnas för att hafva inseende öfver alla slotten, såvida nemi. det sker i grundlagsenlig forin, d. v. s. alt tie Stånd förena sig deröm, Och att frågan behandlas icke såsom en st a (sreg
Ierss-fråga utan såsom ett önskningsmål, hvilket det etter grundlagen äfven är, Så alt K.
M. matte tå tillfälle alt efter vederböra hörande bedomina huruvida han anser förslaget gagnelig t eller ej.
Otvifvelaktig! mäste man erkänna, att det mätte vara bättre att hafva en öfverstyrelse än flera.
Derom torde således ingen tvist kunna uppstå; och den värde talaren bar således, alldeles på sidan otti förhållandet, tillagt mig att vara emot sjelfva föremålet för beslutet; ty det är endast formen för beslutet, som jag motsagt såsom grundlagsvidrigt.
Talaren slutade med att förklara, del följden utaf afslag lill voterts propositionerna kunde blifva den, då två Stånd stannat emot tVå, att votering i förstärkta StäfsUfsk. icke blefve af Och grundlagen Således icke uppfylld, sorn stadgar, alt då två Stånd stanna emot två i statsieglerts-frågor, saken skall afgöras i förstärkt StatsUlsk., då dessa Stånd kunde undandraga sig att votera i någon fråga, otti de éj få Votera i denna.
Det är visserligen möjligt, att något Stånd vill undandraga sig sin skyldighet att uti förstärkta StalsUtsk. votera, derför att något annat
Stånd afslagit all votera om ekonomiska villkor, derom i Stånd sfanoat emot 2; men detsamma kan hända med hvarje annan Corporation eller myndighet, som vill undandraga sig att fullgöra ett åliggande.
Det Sotti icke får i första! kta StalsUtsk. afgöras, med det må man icke försöka att komina dit på orätt väg.
Jag förnyar min anhållan otti afslag på voterts-proposilionerna.
Förra gången jag hade ordet, glömde jag att erinra det granskning af räkenskaperna är lika möjlig, antingen det är en eller flera myndigheter, sorn handhafva förvaltningen, och att således ingenting är afl i det hänseendet påminna, ålan har sagf det vi nu komma efter med nya frågor, sedan vi underlåtit att väcka dem vid ämnets första behandling, och alt vi nu sätta Utskts rätt i fråga, ehuru vi tillförene icke så gjort.
Jag påminner mig icke, huruvida jag i detta specielfä fall yttrade mig vid återremissen, men väl all jag visserligen 10 gånger åtminstone anmärkte att StatsUlsk. hade dels gjort nya motioner, hvartill det icke varit bera 11 igud I, och dels inträdl på Ekon - Ulskrs område.
Hvad afseende
Utsk skulle göra på dessa erinringar kunde man på förhand icke vela ; men nu har man fatt se huru litet Utsk. brytt sig derom.
Hvad jag bestämdt påminner mig, är, att H. Ex. Hr Gr.
Brahe uppträdde i denna fråga och förklarade att Utsk:s önskan, det alla Den 16 September f. m. 4o3 Slottens förvaltning måtte ställas tinder en enda myndighet, redan vore uppfylld, emedan de slodo under RiksmarskalksEmbetet.
Om jag icke missou uner in ig, sä åberopade H. Ex., i detta hänseende, ett konungabref så gammalt sorn sedan 1818.
Det är således ingenting nytt som Utsk. i fråga — ställt; men i alla full äro propositioner framställde af StatsUt. k., som ingen motionsrätt äger.
Att nu R. o. Ad. eller hvilket annat
Stånd sorn helst skulle, derför att StatsUlsk.
Sa för godt finner, låta grundlagen eller sin egen öfvertygelse stå tillbaka för StatsUlsk;} pnskningar, dertill finner jag jckp anledning.
Om SlatsfJtsk. gått för lång}, om det föranledt två Stånd att stanna erno} tyå; så kommer det ansvar, som Gr.
Frölich velat vältra på Ståndens skuldror, att hvila på StatsUtskts egna.
Må 1111 en livar gpra som honom godt synes oc|i taga ansvaret på sig.
Det Stånd, som förblifver vid grundlagen, lärer alltid få åtnjuta både äran och tillfredsställelsen af alt hafva hållit sig vid hvad som är rätt.
Ur L agerh jelin:
En värd talare har anmärkt, aft man 1111, genom den vändning som discussionen fått, velat försöka att upprifva ett fattadt beslut, Jag ber 11. o.
Ad. fästa uppmärksamhet dervid, all discussionen egentligen angår tillämpning af grundlagen.
Jag har linder loppet af denna riksdag hall tillfälle all åberopa 34 §-'n 2. mom.
Riksd.- Ordn. uti frågor af ungefär samma beskaffenhet som denna.
Huruvida jag dervid äfven åberopat 69 §:n Reg.Ftn kgn jag icke påminna mig; men om så skett, vöre det icke underligt, såvida de ärenden vari}, före, spm tillhöra förstärkta gtafsUfskgttet.
Man säger, att det ligger åtskilliga ledamöter ou) hjertat att få saken på ett visst sätt afgjord.
Jag beundrar en hvar, sorn kan se hvad som ligger rpig pin hjertat.
Det är något spm jag förvarar hos mig sjelf.
Naturligtvis, säger inan, nyttjar en hvar grundlagen såsom han kan för sina afsigters vinnande.
Jag kan icke tillerkänna mitt samvete förmågan att nyttja grundlagen såsom jag yill för mina afsigters skull.
Jag yttrar 111ig i enljghpt med det sätt, hvarpå jag uppfaltn} älnnpt, och jag strider för min mening.
Jag önskar att blifva vederlagd; men intill dess jag det blifver, måste jag verka efter mitt förstånd att fatta grundlagen.
Jag öfverlemnar ål eii hvar att göra på samma sätt.
Jag anmälte mig i ögonblicket daen värd talare ville tillåta sig att intränga på den enskilda öfvertygelsens område.
Här sades, att det eller det ligger en 0111 hjertat, och att man i och fördenskull tolkar grundlagen efter sina afsigter.
Ja! på mitt hjerta ligger en enda sak vid denna riksdag, och den har jag icke dolt.
På mitt hjerta ligger känslan af min pligt såsom medborgare alt, i trots af allt hvad som må ske i försonings- eller i annan väg, sä godt jag förstår strida för grundlagens helgd, att strida mot 4°4 Den 16 September f. m. de symptomer jag tycker mig varseblifva att grundlagen icke skall respecteras.
Delta ligger mig om hjertat, och detta uttalar jag öppet, emedan jag tror mig dertill berättigad; det må vara Gr.
Frölich förbehållet att tyda det huru han behagar.
Här talas örn tidens jtecken.
Ett bland dem är äfven det som jag nu anfört, och jag tror, alt R. o. Ad:s pligt i främsta rummet ur alt, utan afseende på hvad som hända kan och titon sidoblickar, gå rakt fram på målet, sorn är att följa grundlagen efter grundlagens både anda och bokstaf, utan att låta skrämma sig af hvad förespeglingar §om helst.
Jag är skyldig alt göra de tvänne talare, som yttrat sig näst före den sista, den rättvisa, att StatsUtsk. icke saknat anmärknzr vid sina förslag, och att StatsUtsk. icke heller blifvit opåmint alt i sina framställningar stanna inom de gränser, som desse och andre värde talare ansett vara bestämda för StatsUtskzs verksamhetskrets.
Sålunda erinrar jag mig väl, att desse talare icke blott bestrid t den åsigt, att StatsUtsk. skulle, i sammanhang med statsreglerzn, kunna framställa någon önskan, utan äfven alt något villkor skulle kunna framställas vid statsreglerzn.
Jag påminner mig äfven, att den sats yrkats, att StatsUsk. icke vöre berättigadt att föreslå något utöfver hvad en Konungens propos. innehåller, och påminner mig likaledes det påstående, att StatsUtsk. vore ovillkorligen förbundet att anslå allt hvad till statsbehofvens fyllande erfordras; och som ingen domare kan uppstå emellan Konungen och R.
St., lärer icke detta påstående kunna förstås annorlunda, än att StatsUtsk- vore förbundet att bifalla pilt hvad Konungen begärt.