Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om någon Skeppare skulle äga mod dertill , skulle lyckas att finna resten af sin besättning, med samma mod; så undersfäller jag huru det kunde aflöpa utan de svåraste följder; ty Sjömannen är visserligen lättare förförd än någou annan:
Den stundeliga sammanvarelsen ger så mycken anledning dertill, och om ej Bofvarne hade öfvermannat de öfrige, är det mer än troligt att de åtminstone gjort dem till sina gelikar, och detta Fartyg, utgånget med 8, skulle återkomma med 48 Bofvar; sådan vöre då Correctionen.
632 Den 10 Januarii.
Vanligen förhyres ej större Besättningar, än som ovilkorligen erfordras till Fartygets jnanoeiivre.
En sådan sjettedel, såsom vanligast aldrig varit på Sjön, skulle då vara utan den påräknade nyttan.
Hvartill skulle de då användas, sedan Herr Öfverste Berghman föreslår att de i Hamn skulle fastläsas, för att hindra rymmande?
Redarne skulle då föda och löna en sjettedel mera än hehofvet, sedan dessa anses onyttiga; hvilket skulle vara en ganska lung beskattning på Sjöhandeln.
Aldrig kunna de frivilligt härpå ingå; och om det skulle kunna bifallas, som Herr Öfverste Berghman tyckes förutse, så blefve en naturlig följd att inga större Fartyg, än med 5 Mans Besättning hädanefter, eller så länge en sådan Författning vore gällande, kunde utgå från Svenska Hamnar.
Ty om än en Redare ville våga att lemna sitt Fartyg i sådana händer, skall han alltid komma att sakna Skeppare och Besättning.
Att en sådan Författning skulle åstadkomma Svenska Sjöhandelns ruine, är tydligt, och behöfver inga vidare bevis, hvaribland jag likväl må nämna den Misscredit sådana elier Svenska Fartyg nödvändigt skulle få i alla utländska Hamnar, och alt man skulle sky dem värre än Pesten, Jag får derföre i hela sin vidd förklara mig emot innehållet af detta Herr Öfverste Berghmans Memorial, så väl i förenämnde afseende, som i afseende uppå hvad det synes vilja hindra den af Konungen Nådigst proponerade Correctionslnrättuing; ty hvad visare Den 10 Januarii. 633 utväg kan väl föreslås, än en sora, jemte det deri fredar Landet för Bofvar, äfven liar för afsigt att framdeles förbättrade och som nyttiga Menniskor återskänka dem till Samhället?
Jag är fullkomligt öfvertygad, alt hvarje Svensk med nöje skall lemna bidrag och understöd till en Inrättning, som, lika med så mycket annat, visar vår älskade och åldrige Konungs och Hans ojemförligt Store Sons outtröttliga omtanka och omvårdnad för sitt Folks väl.
Jag anhåller att detta mitt Memorial må åtfölja Herr Öfverste Berghmans till det Utskott, dit det anses böra remitteras.
Herr Berghmanj Ambrosius Magnus:
Den sista värde Talaren har icke riktigt fattat min mening.
Jag har gjort uttryckligt förbehåll, att icke några grofva Brottslingar elier Missdådare, utan endast Sysslolösa och Lösdrifvare, borde till det af mig uppgifna ändamål användas.
Då man måste medgifva, att en strängare aga nyttjas vid Sjöresoi’, hade jag trott en sådan behandling skulle för sysslolösa Personer vara högst gagnelig.
Jag har dessutom i detta ämne rådfrågat flera förståndiga Personer och deribland äfven en Amiral, hvilka alla Behagat anse milt Förslag nyttigt.
Jag öfverlemnar detsamma i öfrigt lill Högloft.
Bidderskapets och Adelns egen upplysta pröfning, under anhållan att få tillämpa ett gammalt ordspråk:
Ju flere Fatti g
Anstalter j ju flere 634 Den 10 Junnar ii.
Fattigaj på ifrågavarande ämne, sålunda: ja Jlere CorrectionsAnstalter, desto Jlera Brottslingar.
Herr Anckarsparrej Ingemar August_, anförde skriftligen:
Uti det välmenta Förslaget, att till Rikets HandelsSjöfart begagna brottslige och vanartige Personer tagna utur Fängelser och CorrectionsHus, kan jag så mycket mindre instämma, som jag anser det vara, om icke omöjligt alt utföra, åtminstone högst oanvändbart.
Jag får först nämna, att Sverige icke bar brist på Sjöfolk, i de för dess HandelsSjöfart mäst gynnande tider, ännu mindre i denna, för densamma så ogunstiga Period, och skulle således ett antal, till detta yrke ägnade Personer blifva förlägne om uppehälle och derigenom kanhända öka de Brottsliges antal, hvilket ej ar otroligt bos detta på utsväfningar mer begifna Folk:
Vidare anser jag det omöjligt förmå hvarken SkeppsRederierne eller de med Folkets förhyrning egentligen befattning ägande Skepparne, att antaga i Sjöfart oftast okunnige eller dertill alldeles oskicklige Personer, som för begångna Brott eller ock af andra skäl varit längre eller kortare tid i Fängelser eller Correctionshus och huunit inhämta alla de der vanliga, och för allmän säkerhet farliga oskick.
Svenska Sjöfarande beklaga sig ständigt och oftast med skäl öfver sitt uppstudsiga och på liderlighet begifna Sjöfolk; livar och en kan bedomina huru det skulle gå, om man härtill Den 10 Januarii. 635 använde verkliga Brottslingar, och jag beklagar i många fall den olycklige, som begaf sig ut med en Besättning, blandad med sådant Folk, ej förgätande, att en sådan sällan remplacerade en Man af vanligt Sjöfolk, HandelsFartygen begagna dessutom så litet Folk, att dessa måste vara pålitliga i sitt yrke.
Det olämpliga af, att i främmande Hamn fastläsa de från Fängelser medtagna, torde lätt inses; ständiga Myterier och andra olägenheter blefve följden deraf; Utomdess vore det svårt att förr än efter längre erfarenhet bestämma deras mer eller mindre elaka lynnen.
Åtskilligt kunde vara att vidare invända emot det gjorda Förslaget, bland annat de af Författaren sjelf befafade stora svårigheter.
Jag tror dock detta vara nog för att inse svårigheten vid dess tillämpning, och jag anser det för säkerheten vådligt och omöjligt, att i det Allmänna använda så opålitliga Personer, som de ofvannämnde vanartige, utan att de undergått en verklig förbättring.
Friherre Lagerbjelke, Johan, förklarade det han ansåg äran lika ofta finnas och äfven böra lika sorgfälligt bevaras hos Sjöfolk, som hos andra Corpser, Herr von.
Fieandt, Daniel Wilhelm, yttrade den farhåga, att om Herr Berghmans Förslag, sorn innefattade en bestraffning, antages, Sjöfolk, sorn ägde moralitet och hederskänsla, skulle sky detta yrke, hvarigenom brist 636 Den io Jarmar ii, på skickligt och dugligt Sjöfolk möjligen kunde följa, Herr Grefven och LandtMarskalken liemställde, att Herr Bergilin ans ofvannämnde Memorial, jemte deu i anledning deraf nu uppkomne Discussion, mätte till Stats-och LagUtskotten remitteras, samt Herr Berghman erhålla Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att sitt Memorial med de öfrige RiksStåuden communicera. \ , •' i,. . 1 v , • 'i ; , ' * ; - ’ I Bifölls.
Föredrogs till remitterande Herr Berghmansj Ambrosius Magnus_, den 5 dennes eftermiddagen på Bordet lagde Memorial, angående förhud för högre eller lägre Auctoriteter, att proponera en Allmänhet utgifter, utan föregånget Riksens Ständers beslut m. m.
Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt som Herr Berghman?
Memorial syntes åsyfta en Förklaring af §.
RegeringsFormen, och en så beskaffad fråga ej finge, enligt 8i §. i RegeringsFormen, uti Ståndens Plena väckas, ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Herr Berghman finge anmodas, att, enligt sistnämnde §. anmäla denna fråga hos ConstitutionsUtskoltet, samt att, i följd deraf.
Memorialet måtte utur Protocollet utgå.
Den 10 Januarii. 637 Herr Berghman, Ambrosius
Jag anhåller ödmjukast att få upplysa, det jag uti mitt Memorial ingalunda begärt någon Förklaring af 57 §< RegeringsFormen, hvilken jag endast åberopat såsom skäl för mitt påstående, att de ifrågavarande Sammankomsterne måtte, såsom obehörige, genom ett serskildt Ständernes Beslut förbjudas.
Då flere dylike Sammankomster under de nyss förflutne tider ägt rum, torde Ridderskapet och Adeln anse det icke vara öfverflödigt, att, genom ett Beslut i öfverensstämmelse med Grundlagens föreskrift^ förekomma dessa missbruk; och då frågan angår betryggande mot införande af nya utgifter, hvilka icke blifvit af Riksens Ständer beslutade, torde Memorialet lämpligast böra till StatsTJtskottet remitteras.
Då Grundlagen synes bestämdt stadga, att all Beskattning är Riksens Ständer förbehållen och af dem ensamt utöfvas, kan jag icke finna, att Herr Berghmans Motion, som endast innefattar anhållan om afskaffande af de missbruk hvilka i afseende 3 nya Utgifters föreslående i SockenStämmor ägt rum, någonsin kan anses åsyfta en förändring eller förklaring af Grundlagen.
Jag har sjelf erfarenhet deraf, att åtskilliga nya Pålagor, genom SockenStärhmor, blifvit Allmänheten, och synnerligast Landtmannen, påförde.
Jag anser för min del Grundlagen i denna del vara så klar, att deremot stridande förhållande ej kan annorlunda än som missbruk, hvilket tarfvar rättelse.
Under 633 Den 10 Jannani. ettfRepresentativt Regeringssätt: sådant, som vårt, anser jag ingen fråga kunna uppstå af den brådskande Natur, att ej med dess framställande kan dröjas till Riksdag inträffar, äfven i den förmodan, att vi någonsin skulle upplefva den tidepunct, att Riksdagarne voro Lagtima.
Jag får således för min elei instämma uti Herr Berglnnans Motion.
Jag vill ej ingå i någon undersökning, huruvida deslags Sammankomster, som Herr Berghman önskar få afskaffade, verkeligen äro stridande emot våra GrundFörfattningar, eller ej.
Jag fäster mig allenast dervid, att Herr Berghman i sitt Memorial grundar sin Motion derpå, att de, i stöd af 5^ §.
RegeringsFormen, skulle höra förbjudas.
Så snart Herr Berghman sålunda önskat, antingen en förklaring eller tillämpning af denna §. eller ock en ny Stadga, hvarigenom dess föreskrift skulle utvidgas och närmare bestämmas, så synes mig hans Motion vara af natur, att i Ståndens Plena ej kunna väckas, och den enda rätta ordningen den, alt han dermed vänder sig till ConstilutionsTJtskottet.
I sakens nuvarande skick anser jag den af Herr Grefven och LandtMarskalken nu gjorde Proposition vara den enda, sorn i afseende på Herr Berghmans Motion kunnat göras, och tillstyrker derföre att den måtte bifallas.
Den omständighet, att Herr Berghman uli sitt Memorial åberopat en §. i Grundlagen, Den to Januarii. 639 synes mig icke innefatta något skäl att anse samma Memorial åsyfta en förändring af Grundlagen.
Då Herr Berglimans Motion endast innefattar yrkande om afskaffande af de missbruk, hvilka emot Grundlagens tydeliga lydelse, vid flera tillfällen inträffat; så får jag för min del understödja Herr Berglimans anhållan, att Memorialet må till behörigt Utskott remitteras.
Herr Berghman förklarade, alt om den af Herr Silverstolpe yttrade Mening borde anses gällande, skulle ett Memorial, så ofta detsamma åberopade någon §. i Grundlagen, alltid böra directe i ConstitutionsUlskottet anmälas, hvilket åter ingalunda instämde med Grundlag gens föreskrift, samt begärde för öfrigt att hans Memorial måtte till StatsUtskottet remitteras, och yrkade derom votering, så vida ej Ridderskapet och Adeln enhälligt skulle anse Memorialet tillhöra OeconomieUtskottets handläggning.
Då Herr Berglimans Motion endast rörer afskaffande af missbruk, samt 88 §. i RegeringsFormen stadgar, att alla Förklaringar af Lagen, som emellan Riksdagarne af Konungen utfärdas, kunna af Riksens Ständer ogillas; så måtte, med ännu mera skäl, det vara Ständernes rätt, att vidtaga mått och steg till hämmande af inträffade missbruk. 640 Den 10 Januarii.
Herr *Schönström; Pehr, förenade sig med Herr Berghman, under tillkännagifvande, att
Lan icke ansåg Herr Berglimans ifrågavarande Memorial stridande mot Grnndlagen.
Här är ej fråga om Saken, utan endast om Formen, oell huru man skall rätt tillämpa Grundlagens föreskrifter.
Om Herr Berghman hade väckt frågan om sjelfva ämnet, utan att grunda den på enviss §. i RegeringsFormen, finnér jag intet hinder, att ju denna, lika som alla andra, kunnat till vederbörligt Utskott remitteras.
Men då nu Herr Berghman citerat 5^ §. i RegeringsFormen och på ordalydelsen deraf grundat sitt Anförande, följer också deraf, att antingen innebär sådant en Anmärkning emot Föredraganden, som contrasignerat den Expedition, uppå hvilken en sådan mesure stödjer sig, och då hade Anmärkningen under en annan form bordt till ConstitutionsUtskottet remitteras, eller också är afsigten att föreslå en ändring eller förklaring af Grundlagens stadgande, och då måste det i vanlig ordning hos ConstitutionsUtskottet anmälas.
I båda fallen kan denna Motion i sin närvarande Form, då 57 §. i RegeringsFormen tages till grund, icke i Ståndens Plena förekomma.
Herr Berghman förklarade, det lian vore oroad deröfver, att den af honom i Memorialet åberopade 57 §. i RegeringsFormen anså ges - Den 10 Januarii. 64I såsom en Stötesten, då han deremot trott, att densamma vore en Hörnsten, men yttrade likväl, det han vöre beredvillig alt denna utur Memorialet borttaga, så vida Riddcrskapc'k och Adeln sådant åstundade.
Jag ber ödmjukast att man icke måtte förblanda Saken med Formen.
Hen af Herr Berghman föreslagne Författning
Sr, enligt min öfvertygelse, alldeles icke skadelig, utan snarare, nyttig, då den bestämmes inom behöriga, gränsor, så att den ej' hindrar sådana enskildte aftal och öfverenskommelse!’, hvilka i oeconomiskt afseende äro ibland för Menigheter oundgängelige, och jag tror således, att
Ämnet i och för sig sjelf, då 57 §. utcslutes, alltför väl kan både remitteras och härstädes komma under öfverläggning.
Men derföre tror jag ändock icke, att saken bör till StatsUtskottet remitteras.
Är frågan att förklara Grundlagen, så har jag redan haft äran nämna, huru sådant bör tiIIväga— bringas.
Är åter frågan att förekomma ett missbruk och stadga en Principe för framtiden, v så är det icke StatsUtskottet, men Lag- eller OeconomiaeUtskottet, som har alt befatta sig dermed.
StatsUtskottet uppger behofven och föreslår StatsRegleringen, men här är icke fråga om något visst Behof eller någon viss Utgift, utan endast att stadga en Principe till förekommande deraf, att beslut om Utgifters bestridande i allmänhet, icke må på ett Ridd. 0. Ad.
Prot. II. B.
Si , 82.
6^2 Den 10 Januarii. visst sätt fattas.
Då är det frågan att granska hvad föregående Författningar i detta ämne föreskrifva och hvilka nya Förordnanden, som i detta ämne böra föreslås, och det tror jag hör till Lag-, ej till StatsUtskottet.
Jag utber mig att få uppdraga skillnaden emellan de tvänne frågor, sorn innefattas i detta ämne.
Den hufvudsakliga ligger i Herr Berghmans Motion, och den preliminaira ligger i det Förklarande, som Herr Grefven och LandtMarskalken behagat göra, och som blifvit understödt af Herr Grefve Mörner emot Motionens upptagande in Pleno.
Då Herr Berghman, jemte anmälan, att ehu- , ru 57 §. i RegeringsFormen stadgar, det Svenska Folkets urgamla Beskattningsrätt utöfvas af Riksens Ständer, missbruk deremot stridande likväl skola ägt rum, hufvudsakligen begärt af Ständerne ett Correctiv emot missbruken, för framtiden; så synes mig klart, att hans Motion, långt ifrån alt vara Lagstridig, är ämnad att blifva ett stöd för Lagen, ett band åt verkställigheten; och jag inser alltså ingen betänklighet, att deråt lemna Remiss; men i alla fall kunna vi ej komma lill något Beslut derom, förr än den invändning blifvit undanröjd, som ligger i Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Grefve MÖrners yttrade mening: och då nu votering är begärd, så blir nödigt att vi först få veta, hvilkendera vi skola votera om; — den preliminaira eller den hufvudsakliga frågan.
Den 10 Januarii. 643 Friherre Anckarsvärd:
.Tåg är för min del icke fullkomligen öfvertygad derom, att den angående Sockenstämmor nu gällande Författning, hör såsom verklig
Herr Berghmans Motion innefattar icke Anklagelse mot någon Embetsman, icke Påstående om någon ny Författning, utan endast yrkande, alt den angående Sockenstämmor nu gällande Författning må blifva rättad och inskränkt i öfverensstämmelse med 57 §. i RegeringsFormen.
Denna Motion är så mycket nyttigare, som det för det närvarande ofta händer, att en Egendomsherre, hvilken icke har tillfälle att sjelf bevista så' beskaffade Sammankomster, måste lemna sitt Ombud negativa Instructioner, emedan man icke på förband kan känna de .ämnen, hvilka derstädes till öfverläggning förekomma.
Gerr Grefven och Län dt Mar skalken hem•ställde, om icke, sedan Herr Berghman, enligt dess erbjudande, utur Memorialet borttagit hvad sorn kunde synas åsyfta Förklaring af 57 §. i RegeringsFormen, Memoxdalet nu mera finge remitteras.
.Tåg bar alldeles icke deremot, att då frågan om 57 §. uteslutes, ämnet må blifva i vanlig ordning remitteradt.
Jag vill endast, i anledning af hvad som nyligen blifvit anfördt, hafva den äran upplysa, att mig vetterligen gifves ingen Författning, 644 Den 10 Januarii. som föreskrifver, att Menigheter må till allmänna Utgifters bestridande genom serskildte Sammankomster höras och öfverenskomma.
Men sådant har varit ett gammalt bruk, och Riksens Ständer hafva sjelfve vid senaste Riksdag, så till sägande, auctoriserat det, då de hos Kongl.
Maj:t anhöllo, att de medel, sorn till Veneriska Smittans hämmande vore af nöden, skulle genom sammankomster af Länens Innevånare, enligt deras frivilliga åtagande, anskaffas.
Att Sammankomster för sådant ändamål hädanefter icke böra äga rum, är hvad jag gerna skall medgifva.
Men för att bereda detta Mål och göra Föreskrifter i detta afseende till en gällande Författning, tror jag, att den bör af Lagutskottet utarbetas.
Ilär finnes icke någon Författning, som berättigar till de af mig i Memorialet uppgifne Sammankomsters anställande:
Jag har sjelf icke någonsin varit anklagad, och vill icke eller tilltala de Personer, hvilka föranledt dylika Sammankomster.
Jag drar ett täckelse öfver det framfarna, och yrkar endast, alt ett Beslut måtte vidtagas till förekommande af slika missbruk i framtiden.
Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Herr Bergbmans Memorial, sedan det af honom i omförmäldte måtto blifvit rättadt, måtte till Stats- och OcconomieUtskotten remitteras.
Herr Berghman yttrade, det lians Memorial icke innefattade något Önsknings-mål och följaktligen ej tillhörde .OeconomieUtskottels handläggning, hvaremot detsamma, såsom åsyftande Förbud mot nya och obehöriga Utgifter, enligt Herr Berghmans tanka, endast borde till StatsUtskottet förvisas.
Herr Grefven och Landt Mar skalken förmodade, att om Memorialet endast remitterades till StatsUtskottet, samma Utskott troligen icke skulle anse sig kunna detsamma upptaga, samt hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade Memorialet till Stats- och LagUtskotteu remittera.
Om ämnets natur bestämmer valet af Utskott, till hvilket en.
Motion skall remitteras, så kan, efter mitt begrepp, denne Motion icke remitteras till andra Utskott, än Lag- och BesvärsUtskotten; ty nied principen om hvad som är missbruk af Lagar, eller icke är det; äfvensom med våra Besvär öfver missbruk i allmänhet, ledande till intrång i Representationens uteslutande rätt, att Skatter Nationen ålägga; med allt detta har, efter min öfvertygelse, StatsUtskottet icke att skaffa.
Herr Grefven och L^andtMarskalken förklarade, alt dess nyss framställde Proposition redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. 646 Den 10 Januarii.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. en qvart till tre eftermiddagen.
Lördagen deri 10 Januarii.
Justerades följande; Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglo fl. Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 Januari! |8{8 f. m, S.
D, Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 39 sistlidne
December aflåtne samt den 3o i samma månad på bordet lagde Memorial, angående rätta förståndet af 61. §. i RegeringsFormen, fann Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att enär nyssnämnde §. stadgade huru med den redan antagne Bevillning gens fortfarande intill dess den nya blefve af Riksens Ständer fastställd, förhållas borde, den i detta afseende af StatsUtskottet gjorde hemställan vore öfverflödig och således borde förfalla, Ut supra.
Den 10 Januarii. 647 S. D. Som vid Justering af det fran ExpeditionsUlskottet inkomna Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t samt Deras Kongl.
Iiögheter KronPrinsen och ArfPrinsen, innefattande Riksens Ständers Beslut, att Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland, Joseph Franz Oscar, må föra Rikets Styrelse, i händelse af Kongl.
Maj:ts och Hans Kongl. Höghet KronPrinsens sjuklighet, den Anmärkning af flera Ledamöter bland Ridderskapet och Adeln framställdes, att då det uti Förslaget nyttjade uttryck, ”hvarigenom, all osäkerhet för framtiden må förekommas/’ syntes förutsätta, att en osäkerhet i framtiden möjeligen kunde uppkomma, hvilken tanka hvarken ägde några anledningar eller i öfrigt vore lämpelig, beslöt Högloft.
Ridderskapet och Adeln, att i anledning häraf berörde Förslag till ExpeditionsUtskottet återremittera; hvarom de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen underrättas.
Ut supra, Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 9 Januarii 1818, S. D. Vid föredragning af Högv.
PresleStåndets ProtocollsUtdrag af den 5 dennes, innehållande, att vid Jusering af ExpeditionsUtskottets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl.
Majrt samt Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och Alf - 648 Den 10 Januarii.
Prinsen, angående Riksens Ständers Beslut, att Hans Kongl. Höghet ArfPrinseii, Hertigen af Södermanland, Joseph Franz Oscar inå föra Rikets Styrelse, i händelse af Kongl. Maj:ts och Hans Kongl. Höghet KronPrinsens sjuklighet, PresteStåndct beslutat den Tilläggning, att näst efter orden: ”endast igenkänna Riksens Ständers” skulle införas: "skyldiga omtanka om Rikets säkerhet och framtida 'välgång j Deras &c\”, samt i anledning deraf, Terörde Förslag till Expeditions-TJtskottet återremitterat, med inbjudning lill de öfrige RiksStånden alt uti berörde Tillägg med PresleStåndet sig förena, fann Höglo fl. Ridderskapet och Adeln för godt, att uti det af Ilögvördiga PresteSlåndet föreslagne ofvanberörde Tillägg för sin del instämma.
Friherre af WetterstedtGustafutbad sig alt få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den omständighet, att, enligt de tvänne nu justerade ProtocollsUtdrag, Ridderskåpet och Adeln den 5 dennes, i anledning af den, vid ExpeditionsUtkoltets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, med deras Beslut i afseende på Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, innom Ridderskapet och Adeln framställde Anmärkning, att uttrycket: ”hvarigenom ali osäkerhet för jramtiden mål förekominasborde, såsom mindre lämpligt, utur Expeditionen utgå, samma Förslag till ExpeditionsUtskottet återremitterat, samt derefter sistiidne gårdag bifallit det af PresteStåndet titi samma Expedition föreslagne Tillägg, Den 10 Januarii. att näst efter orde/i: ”endast igenkänna Riksens Ständers” skulle införas: ”skyldiga omtanka om Rikets säkerhet och framtida välgång, Deras &c.”; hemställande Friherre af Wetterstedt, att som dessa tvänne Ridderskapets och Adelns Beslut syntes innefatta en motsägelse, Ridderskapets och Adelns, den 5 dennes, först beslutade Ålerremiss af sådan anledning måtte få förfalla.
Herr Cederskjöld j Pehr Gustaf:
Den värde Talaren förmenar, att Ilöglofh Ridderskapet och Adeln begått en motsägelse, dådet, genom instämmandet i det Högvördiga PresteStåndets i ProtocollsUtdrag meddelade Beslut, samtyckt att i den underdåniga Skrifvelsen bibehålla ordet: ”Säkerhetdå likväl Högloft.
Ridderskapet och Adeln hade, i följd af Herr Grefve Anckarsvärds Motion, förut beslutat, att samma ord skulle borttagas.
I anledning häraf, tar jag mig friheten erindra, att det uttryck, som Ilöglofh Ridderskapet och Adeln ogillade, nemligen: ”till förekommande af all osäkerhet i framtiden,” syntes, åtminstone mig olämpligt, just derföre, att det kunde föranleda till högst obehagliga misstydningar, hollst det alldeles icke var bestämdt Hvems säkerhet skulle betryggas.
Då deremot i det uttryck, som det Högvördige PresteStåndet föreslagit, bestämdt talas om "Rikets säkerhet”; synes man utan motsägelse kunna ogilla det ena, och godkänna det andra.
Den sednare ändringen i Redactionen kan af Ridderskapet och Adeln anses såsom ett Tillägg. 650 Den 10 Januarii, Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Jag anhåller att få uppläsa PresteStåndets ProtocollsUtdrag af den 5 dennes, hvilket på begäran blifvit mig af RiddarhusSecreteraren nyss meddelt, så lydande: