Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majtt alcid infordrat sökandens närmaste Frändes underdåniga utlåtande, Presterskapets bewis om sökandens förhållande, samt Dommarens i Orten EmbekS påminnelser; Dommaren i Orten har således altid ägt tillfälle akt lemna alla be upplnsningar, som han innehaft och trodl wara nödige.
)ktt malek således undergadt den säkraste granff, ning, som af Lagarne kan paräknaS är wäl uppenbart, och akt sadane mender efter Kongl. Majits
Nådiga befallning skyndesammcligen biifwik afgjorde och sällan 14 dagar acgadt, efter det handlingar»- bliswit Complekterade, wisar Protocollcn.
Hä emot skulle ett sadant ärende, som under, stundom fordrar mera hastigt flut, kunna 2:ne är up, pe. Dm 5 Ja,marit. pshallas tvid Harads.
Rätt, särdeles dcr Tingen hallag blott a^ne gånger om aret, ulan att Domaren kunde en sadan lid inskränka, derest icke Lagbrott beginges.
För tydligheten mäste jag wisa det. i:sta Tö-get in, gtfwes ans kniugen, som utstäjjes tili communicakion med Fränden.
6 Manöver löpa förbi.
Communica» tion kan ej ske med alla, ater 6 mannder, en ester flere Fränker unpgi.was och commu nceroö, 6 manader.
Deras uriarande inkomma aker ester 6 mänadcr och kanske händelserne sördra ännu 6 mänader.
Med Härads Rättens Beflut är någon mist n jd: Hof-Rätten sökes: och ämeligcn klagas hos Kongl. Majtk öfwer Host Rättens åtgärd.
Dcsze händcistr äro icke owanlige i afseende pä Förmynderskap, och den som twiflar, kan bjiswa rjstfyllest öswerkygad om han skaffar sig tillfälle att se Reivistonö.-Dlarierne.
Jag skulle anse mig begå ett nidings. brott emot den Stak jag tjenar, om jag innehölst någon upplysning, som kan af mig meddelas, och om jag ej ast styrkte en laglörändring, stm medlörde sä skadelige sevjdcr: en Rättegä gsmäg, som skulle medtaga en god del af sökandes förmögenhet, och understundom genom tidens utdrägt, undanhålla honom der ändamål han asystar. Z:o
Att jämförelsen emellan de ar, som sagen förr utsatt f r P.igling alt blifwa myndig — och Enkas är, söre den nu bestämde tiden, grundat hennes rättighet, bör försivinna, sedan 1754 ars
Lag ändrat den förres är, och hwastöre en j mkning borde ske sä nida det ena könet ej stadgar sig wio vstka sider förr än det andra.
Denna satts uthärdar wäf ingen rigtig granskning - Den s Ianuank.
197 ning och aldra minst torde den finnas antaglig för en Lagsörändring.
I allmänhet ar dst en uppdagad och af erfarenheten bekräftad sanning, att O.winnokönet skrider ' långt förr till mognad an mankönet.
En 17 ä ijj ars Flicka, som njmtt en söistondig handledning desinneS redan wara en stadgad Qwinna, skickelig, h^de som Maka, Mor sch Husmoder; och decia förhållande är icke sällsynt.
En 17 ars Englina, sällan mer än en beskedlig, Indig och läraktig Pojke.
Dst ligger 1 naturen otc O-winno-könecs sörmögenhttcr tidigare utweckla sig an Manköneis och som rättigheten akt räda öfwer sig, ankommer pä förständer och icke pa arén sä mäste, edwad det mä kosta pä wart Kön, D-winnan wid lika ar, lemnäs företrädet.
Detzutom och innan
Mö uti gifte träder mäste hennes skicklighet att uppfylla ett sa wigtigt kall undergå en stags granskning, ty enär jag undantager uägra fa, hwilka laka sig af »agra lumpna utwärteS eller yttre sa kallade behagligheker förblända, förmodar jag att hwar och en länkande Mansperson wid det ival, som skag bestämma hans framtida sölcher, säster sig wid de egenskaper, som endast äro mede! att bereda en lycklig fortsättning; och We de föräldrar, hwilka lala en lättsinnig
Dotter stuta ,elt förbund, fom förr elier sednare skall förbannas.
Detta ar wal riktigt att Qwinnän sättes under Mannens Målsmanskap i wifsc afseende; dock blifwer hon genom Wigslen uii flera delar myndig ansedd; hennes unde»skridt fö blader henne cuc betala skmd; hennes bifast bereder In'eckn'.ig u:i h nn's fasta Egendom ec, u'an k«m ockr ka" h nes 198 Den 5 Januari» ka och förwarfda Aflinge fasta Egendom icke försäljas.
Utan att Lagstiftaren ansedt Qwinnan, dä hon inträdt uti Ägtenstap äga dm stadga och förstånd ark hen förmatt warda sädana rättigheter, har Lagstiftaren dåligt lemnak denna föreskrift och nästan med berådt mod utfatt en list för det Kön, hwilket wi i tvär stolthet anse wara det swagare.
Märkligt ock sank är och det till kistsnS heder att sällan hofwa.Enkor widkänt »agra betydande förluster i afseende pä dest egendom, men ofta, ty wgrre, hofwa hustrur, under Mannens Målsmanskap, förlorar alc och till och med blifwit flyttade ifrån en wist förmögenhet till de nödlidandes antal.
När Swea Isikes Lagstiftare ännu wörö uti en slags ray-t och dä Mankönet i sölje deraf anlag den andra hälften af Mennistostägtet utur en mindre agcningsward fynpuncc, sa mar likiväl räktmifan, den ewigt i Naiuren förenade rättlvifan fä owäldug, att uti 2 Cao. ig §.
Tiugs.Balken uti Upplands Lagen stadgades: " Giss Änckru snak; wärl sjelf sik, "förr alltrin sakum."
Härifrån uppkommer nu den fräga — Har Mankönet wid jemförelse af sitt ridehwarf wunnit mer förstånd och oest hjerta mera förbättring, än den tid förrberörde
Lag utgafs, eiler har Qwinnokönets förnuft ock konster blifwit förstoppade?
— Jag tycker mig utan stada för mitt kön kunna antaga, att de under upplysningen och tidernas olika sätt akt uppföra sig, temmeligen noga följiö at.
Den 5 Januarii. 199 Da en Lag andras eger upphäfwcs, bör noga undersökas och öfwerwägas de olägenheter denjamms medfört och lika sa, huruwida den författning man ämnar sälta t stället icke allenast förekommer den stada man bliswit wärst, utan ock är af den halt, att den utestänger andra olägenheter, hwilka kunna medföra ännu swarare följder.
Hwilkcn principe fag sa osta anfört och altid stall åberopa när frägän är om Lagförändring; och om denna icke söljeS, sa stola wi nog sinna förökning i wära författningar, mm aldrig uppfylla ändamälet:
Bättre Lagar.
Att en
Lag kan misibrukas blifwer aldrig något bewl'6 emot desi fullkomlighet; icke heller straffets otillräcklighet stutas af öfwerträdelstn, sä wida tillampnin. gen af den Lag, hwilken medförer lifwekS förlust aldrig dä stulle tarswaS, utan man mäste begifwa sig till grunden hwarifrän de öswerklagade misibruken här, leda sig, och dä är lätt att finna, det all list uppkommer antingen ifrän ett elakt hjerta eller behofwet: det förra förbättrar icke Lagen, utan en god uppfostran, och det sednare goda för fattningar, som stoppa yppigheten.
Slukelfgen enär en Enka, som misihuShällar eller utmärker mindre wett, ar underkastad samma öde, som en lika beskaffad man, alt lageligen ställas under Förmynderskap, sa mäste jag, för min del, sa mycket mera afstyrka den as Lag-Utskottet förestagne
Lagförändring som en ung förmögen Enka rick en sniken Förmyndares händer, stulle förwandlaS uti en sörmonNg handels wara, och i det stället hemställer til!
Nidderstapct och Adelns mogna pröfning, om icke enligt hipad mina förra Memorialer innehalla Kongs. Lon Den s Januarlt.
MasitS rättighet till Dispencs, efter hwad förr öfligic warit, närmast uppfyller ändamälet.
Grefwe von k-sntintzsklauken, ^!l)recl>t consormerade sig med Herr von Ltrokirclr och förklarade sig anse saken as honom sa wäi utredd, att hanö ytt, rande borde tagas till grund för bestulet.
Herr ak klirueberZ, Willielm, upplästs till Protokollet följande:
Att, såsom LagrUtskotteks Beredning tillstyrkt.
Enka skulle, intill dest hon sylt ar ärs alder, sta under Förmynderskap finner jag för min del icke wara lampefigt.
Någon Analogis kan dertill ej hämtas af Lagens stadgande om aldren för en yngling, innan han intrader i myndighets tillstånd.
Hustrun har genom AgrenlkapetS ingående, i wista fall kommit i ert sjelfbero. ende tillstånd.
Hon star wäl under mannens malön manskap, sa att han äger för henne söka och smara, men han kan, utan hennes bifall och samtycke ej försälja hennes Arsw-.Iord, ej eger den förpanta
Den ar äswen fri fran mät till betalning af den gäld, som genom mannens enskitta mastande tillkommit; hustrun kan äfwen drjfwa särskild näring och rörelse, med den förbindelse alt af egna tillgångar svara för den gäld, hon derigenom sig adrager, och att äfwen för dm samma undergå vysärrning, hwaremoc en omyndig yng. ling i asto är betagit aga sadana handlingar, derföre han ock e> kan kwingas genom Lagen, att pä nägot fakt gaida den skuld han gör innan han myndig blir.
Skulle nu en hustru, da hon warder Enka förrän rn wist alder äruppnädd, staffas under förmynderskap, sä Den s Januarli.
201 sä är ju uppenbart, att de friheter och skyldigheter, henne förut tillhört skulle t ansenlig molta blifwa minskade, hennes medborgerliga »värdighet och ansende, utan ringaste orsak bllfwa för närakrädd, och hon strän wärdigheten af en husmoder blifwa återfärd till barnaärens följder.
Jemte förlusten af en maka, skulle hon, i stället för en med honom utgörande sterlon» moralis blifwa underkastad en Förmyndares nycker och stridiga tankes färt ä<wen i de minst betydliga husliga omständigheter, och hennes genom mannens död, timade förlust förswaras genom en motbjudande lydnad af Förmpndarens wäl eller illa öfwerlagda föreskrifter.
Icke kan sadant anses förenligt med sakens natur, och hwarrill gagnar wäl dä den förestagne Lag-föränbringen?
De händelser torde wara ganska ja, da gwinnan före 21 arS alder, kommer i Enksständ, och än färre de tillfälligheter, att hennes berörde alder wagar någon olägenhet genom fc'agrigt behandlingssätt.
M?n ganska manga, och jag wagar säga, för Enkan nog förnedrande blifwa de olägenheter om hon blott i afseende pa aldren, skulle under Enkostand arcrgä tillbaka, degraderad såsom omyndig. sagen stadgar detzutom, att dä barn finnas, skall i handlingar af wigt, som dem angar, tagas fäderne frändcs råd.
Jag wagar derföre hoppas, alt allmänna Lagens stadgande i della »all, ma blifwa oförändrat, fa arc den i oswanberörde matto wäckte staga warder afstagen.
Jag anser för ganska betankcligt, akt lemna t
Domstolarnes magt, någon rättighet, att förklara mö myndig och radande stg sjelf och öjwer sin egendom; mtna skäl aro fölsande.
Ridd. sch Ad. prst. 5 B. »6. 2OL Den 5 Januarrl. i:o
Dä denna rätt tillförne berodt pä Konunga mogren sjelf, sä skulle dest fall wara alc för djupt frän en sädan höjd ned cili underdsmaren. 2:0
Med en derigenom beredd lätthet, att winna en sadan förmän, skulle hwarje person as qwinnokönet, som ägde någon egen förmögenhet att leswa utaf, 0, twisweiackkigt wäija denna utwäg, för att unowika, akt genom arbete bidraga kill sitt uppehälle.
En mängd arbölssöre meimisivr, i tillfälle, att räda sig sjelswa, komme att indragas frän den arbetande Classen, och blifiva tärande, i stället för nänvarande med.cmmar i samhället. g:o Genom samma tillfälle, att utan omgänz winna berörde frihet, skulle ock missbruk lätteligen be, redas.
Jntrigucr -af Förmyndare och Slägtingar skulle wiherligcn inträffa till förmon för dem sjelsive, och till skada för Pupillen, hwilkcn witzerligen skulle komma att dyrc löpa deraö intygande om Personens skicklighet, att sjelf fa om händer sin egendom.
Detta jemte annat mera wisar, att en sadan rillgängelighet ffulle lända till allmän och enskild skada.
Någon witz älders bestämmande för den Mö, som mä warda myndig, är, detzutom ej lämplig och minst den alder af zo ar, lom blifwit föreslagen, ty waniigen utgör en högre amer och dermed förenad stadga, dec huswudsakeliga skälet, och om någonsin mö under zo ars ä.der wunnit myndighets tillstånd, sä hafwa säkerligen lä sällsynta omständigheter sig företedt, a?e as en silk händelse, ej kan^ simas till någon ollman uöage.j
PL Den 5
Ianuarii- roz
P3 detze ffäl grundar jag mitt tillstyrkande att !ag'1l>ffottet6 Betänkande mä warda asstagit, sa art slimänna lagen ma wara -oförändrad och akt i följd deraf pä Konungens dispcnce ma hädandfter som kjllförne ankomina, att försätta
Mö i myndighets tillstånd, da gällande skäl och omständigheter dertill föranleda.
Herr Olok, sokan.
Da redan ste» re wärde Ledamöter pä ett ganska upplyst färt ukwcck!at j stagawarande ämne, skulle det kanhända synas öfivkt stödigt, akt widare deruti yttra sig, men jag för ödmjukeligen utbedja mig Högwälborne Herr Gcefwen och LandtmarskalkenS samt Högloft.
Ridderskapetö och Adelns benägna tillåtelse, att sä namna nägra ord.
Hivad således först angar den frägan, huruwida Mö icke mä anses berättigad söka att blisiva myndig förr än hon uppnmt z6 ärs alder, anser jag för min drl någon witz tid icke böra bestämmas, emedan det icke är tiben eller aldren som bör afgöra en menniskas rättig, het, att förmalta ocb sköta sin egendom, utan endast den omtanka och rådighet, som är nödwändig för akt behörigen warda densamma.
Att underdomare icke bör äga ratt förklara Mö myndig, synes sä wäl af de b.känkiiga och swära följder, snm deraf skulle uppkomma, och hwilket Herr Justl'kie--Radet ätrokiick grundeligen framställt, som äswcn deraf, att da allmänna Lagen förbjuder
Mös myndighet, det mäste wara lämpeligare, akt högsta magten meddelar dispence dcrjsrän.
Jag får derföre tillstyrka, att Högloft.
Ridderskapec och Adeln öfwcrlemnar ak Konungen rätttighet, akt sedan wederbörande blifwit hörde, pä sätt förut warit manligt, förklara mö myndig, och att Lag.
Utfkottecs
Betänkande söijakceligen i denna del marte vZlllas.
H-vad sedermera widkommer den staga, 204 Den 5 Ianuarli huruniba Enka, som icke fylle 2, ar, bör wara under förmyndare, anser jag ell stadgande af den beskaffenhet, Otl Enka, som icke syllt 21 ar, borde wara under förmyndare hwarken med Lageng esprit ester någon billighet wara öswerenstämmande.
Da jagen tillerkänner gist hustru åtskilliga rättigheter rörande sörwaltningen af hennes egndom, sa skulle hon såsom Enka förlora vesta rärttighcter, intill dest hon uppnatt 21 ars alder.
Enligt Lagen kan wä! icke någon förlora sina rättigheter, sa länge han icke sjelf hwarken förwerkar ester öfwerläter dem.
Enka misthushalla eller wan« ivarda sin egendom, är ju wägen öppen för hennes flägkjngar, art i behörig ordning ställa henne under förmyndare- Jag finner således för min del hwarken någon Laglig eiler billig anledning till art ställa Enkor, som icke fyllr 2t ar under Förmyndare, och da Rid, Derskopet och Adeln under loppet af detta Riksmöte odaqalagt fa liberala tänkesätt, får jag ödmjukast hemställa, huruwida det ma anses lampcligt, att nu förmindfka, eller >ag wagar saga, framoga det täcka Könet d.st i Lag grundade pcb förwarade rättigheter.
I följd häraf sar jag ödmjukast tillstyrka, att Högloft.
Ridderskapet och Adel» bsallcr de twänue Respccciwe Ståndens ofgifne yrklandrn, hwarigenon» Enka, pä satt Lag bjuder och hiuilö warit wanligk, ma äga, «ut sm egendom frill rada och disponera.
Herr von kkausrvolst, Larl tkustaf I^einbolck.
Da dessa ämnen sta i nära gemenskap med den förut hos Högloft.
Ridderfkapct och Adeln förehssde sraga om dispenser, får jag allenast nämna att jag häröfwer ytrrat mig uti ett särskilt till Lag-Ulstottet ingiswil Memorial , som redan bftfivit här pa Riddarhuset uppläst, och hwilket jag nu endast får åberopa.
För öfrigt har j§3 Den 5 Januaru.
2Os jag deu aran förklara det jag till alla desar instämmer Uli Herr von Ltrokircks i dag gjorde tillstyrkanden.
Herr Grefwen och) Landrmarfkalken: ef, ter gifwen anlediiing as diecvurserna, torde jag sa proponera afflag ä Lag.U.skottetö Betänkande.
Ja, blandadt med ett och annat Nej.
Herr kilirenlrorF, Osspsr Willielm.
Lättast tror jag akt Högloft.
Ridderskapet och Wein kunde komma lill flut med denna öjwerläggning om Herr Greirven och Landtmarskaiken täcktes göra Proposuion pa hmardera Becankandet sör sig.
De hasina i min kanka ej mindsta gemenskap med hivarannan och kuyno följaktligen icke genom en Proposition asgöraö.
Det ena, hwari Lag-Utskottet tillstyrkt förändring uti hwad allmänna lagen stadgat för Enka, tror jag mig hafwa lunnit i anledning af wentilationen Rivdcrskapek och Adeln benägna att i hela sin widd assia; mot det andra har en ward Ledamot Herr Justicie.Rädet von ätroirirLlr gjordt anmärkning af den beskoffen, hek att det owilkorligen mäste till Urskottet återgå, sa mycket haldre sam denna anmärkning har för ändamål att bereda Hanö Mast Konungen möjligheten att i detta fall utvfwa samma dispensakionsrätt som honom enligt fordna .Grundlagar tillkommit, och akt således utan förändring af Lagens stadgande, förekom, ma de mangfaldiga olägenheter sör enskildte, som ge, nom en dylik inskränkning nödwändigk skall uppkomma.
Herr von kkausrvoU anlag lämveligost att bäg, ge frägorna, sa wäl om Mö som om Enka, aterre, mitterades, såsom med hwarandra ägande gemenskap.
A-i, 2o6 Den 5 Januarit.
Andre yrkade att sraga om Enkan matte essias.
Herr Landtmar^akkett provsnerade att LagUtsiotreks Betänkande om Mös myndig blifwande matte accrförwisas.
Herr LsndtmarsValken proponsrad- derefter a uno osslag ä Lag » Utsiotters tillstyrkanden i afseende pa Enka.
Ropades Ja Herr sk Klinteborg wille allenast ödmjukeligen srindra, att ej Lag-Utffoctct, utan blott en beredning af der samma afgnwit tillstyrkande öfwer denna sednare fraga: i LagiUkffottets
Plenum hade öfwerläggningenS resultat blifwit paria vcna: medgifwandes jikwäi Herr ak Klintkberg att den erindran icke kun, de åstadkomma någon werkön pä det nu fattade Beslutet.
Upplästes följande nyst ankomna Kongl. MajttS Nådiga Proposition kill Riksens Ständer, om walet af en Depmarion riil Hans Kongl Höghet Kron - P>insen Gifwen Stockholms Slott den 5 Januari» i8io.
Det är med den listigaste tiiifridsstallekse som K^ngl, Masit nu ftr
Sig tstä-dfatt acr underrätta Riksens S ä der, att hanö Kongl Höghet Swea Rikes ulkorade K>on-Prins Dsn 5 Januarit 207 608D af 8LkIeskviF Illolllkein 8onckeiburLi ^ugulienburA, den 6 i denna manad ankommer till Riksgränsen tvid Sannesund för att därifrån öfwer Götheborg begifwa sig hit lill Hufwudstaden.
Maj:t har redan förordnat om nödige anstalter till Hanö Kongl.
Höghets emottagande pä ett emot Desi höga wärdighec och Rikets anseende sivarande salt.
Som Hanö Kongl. Höghet kommer akt stadna pä
Drottningholm, för att därifrån göra Desi högti, deliga inlag härstädes, har Kongl. Majit nu welat förestå Riksens Ständer, akt i förwäg wara betänkte pä mwäljande af en stor Deputation, som anförd af Herr Landtmarskalken och Talcmännen kunde begifwa sig lil! förenämde sust-Elott, för att till Hans Kongl. Höghet a Riksens Ständers wägnar öfwerlemna ssilswa förenings och Wol-Acten öfwer Högbemälte
Herres utkörande till Swea Rikes Kron-Prins, samt detzsö» inium taga Hans Kongl. HöghetS Underffrift a den af Riksens Ständer faststälde försäkran.
Majit förblifwer Riksens Ständer med all Kong!»
Nåd och ynnest städse wälbewagen. 6. ak VVetteriieät, Stockholms Slott den 5 Jannuarii !8io. Protocyll hällit inför Konungen j StatS,Radek.
Närwarande En ak Rikets Herrar, Stats,Ministern för Utrikes Ärendcrne Herr Friherre von b.nZctiröm.
StatS, Den ; Januarii.
Stats,Raden Friherre kolonblack.
Friherre von slaten.
Friherre ^cllcrbetk.
Undertcknad Hof.Cankzler.
Sedan Stats.Radct inträdt k Konungens Förmak, befalte Kongl. Maj:t underlek,,ad Hos,Cantzler alt uppläsa en pä Hans Kongl.
Masts Nadlga befallning uppsakt Proposition kill Riksens Ständer om ukwäljande af en stor Deputation till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, sadan den wid della Protocoll finnes bilagd, och hwaruci StatS-Rädets samtelige Ledamöter i underdånighet instämde.
In iiäem I'rotocoIIi. 6. af IVetterlicch.
Likheten med Originalet intygar I^ars von Lngeliröm.
Ester en kort wentikalion om antalet af Höge kost.
Ridderstapets ocb Adelns Ledamöter till denna stora Deputation, hwarunder tankarne alternerade mellan z6 och 48, blef dek sednare antalet, uppå gjord Proposition af.Herr Landtmarstalken, enstam, migt bifallet.
Herr Lock, Lorktr: l^uclvi^, begärde att äfwen bestämmas mätte huruwida detze Ledamöter ssul. le, såsom till andra Depmalioner, genom Riddare hus.FiffalkNs försorg urses, eller genom Ridderstapetö och Adelns E-ettorer.
Herr Grefwe» och Landcmarfkakken före klarade att utnämningen »cke sä hastave, att icke denus jräga för i dag kunde hwtla.
Herr Den 5 Januari!. 209 ^crr von Lckubscnkmm.
Da icke nägot Be, slut blr-wik tagit onr Instruciionen för Fullmäglige i Riksgälds.
Contoirct och för Rewisorcr wid bägge Riksens Högloft.
Ständers Werk, och icke heller wid möjliga öfwerirädejser om ansvarighet för detza Re, spectiwe Ombud, sä nödgas jag förnya min motion om anmaning till StatSUtstoltet, att snart i»kom, ma med föreskrifter och förbindelser för Riksgälds-Coi toi, rets Fullmäglige, och akl Deputerade fran Wälbe. malte Ulfkott och fran Bangucn ofördröjeiigen sam, mantrada för att uppgifwa ett bestämdt befattnings, och answarkghets-föiflag för de gemensamma Remi,, svrerna wid bägge Ständernas Werk. En öfwer, ensstammelse mi Riksens Höglcft.
Ständers förord, nande för bada göpomaiens drift och öfwersigt kan sedan sta akt förhoppas.
Herr Grefwe» scb Lattdrmarskalkeii: gjorde Proposition pä denna Herr von ibtstms motion, men Friherre Och-rlrroln, ^acob.
Fag tror Pror position kan inskränkas till att anmoda Banco, och Stats Utskotten att skyndcsamt inkomma med förslag tili jfragawarande Instruclion.
Herr Lilverlloche, 6ullak ^krsksm.
Till Hwad Herr Baron (.ariarllrnm anfort anhäller fog att fa tillägga, det Reglementet för Banco.
Fuilmäg. tige redan är i det närmaste utarbetadt, och att dct just är i anledning af de deri gjorda föreskrifter, som Lag.
Utskottet förs<mat Answariahets»Lagen.
Men detta Reglemente har a'tid af Banco Utskottet blif, wik uppsatt, och ej kommit till Riksens Stand rs Ridd och A. pror. 5 B. kun» 27- 2IS Dett 5 JarmarLi. kunstav. Hwad Jnstrutkionen för Rewisorsr bskrafsar, hofwa Riktis Skandar lange sedan beflutit cktk en sadan stullo sammansättas, ech sa wä!
Baneo-- som Skars Ukskolten, hafrva afwen walk
Deputerads arr gemensamt förrätta detta arbete, men dermed har ännu icke, jag wet ej as hwad orjak, någon början blifwit gjord.
Heer Lock, Lorfits lstoclviA^ trodde att detta wore en ny sräga, ,och begärde den samma derföre pä bordet.
Hans Epcellence Herr Grefwe stmust instämds i Herr Locks yttrade önskan, emedan han ansäg denna sraga om Jnstruckion för Rewifvrerz såsom en alldeles ny motion.
H-rr Lilvcrirolpo, 6ustak ^bralram, anhöll akt sa påminna, sa wäf Hans Ercellencs som Högloft Rkvderffapek och Adeln, akt upprättandet af en sadan Jnstruckion redan i Nowember manad, pä derom af Herr 8ilveriio!pc gjorS motion, blisrvit bestämdt, och att således denna staga, hwarken säsom nn kunde läggas pä bordet, eller widare behöfde komma under wentilaticn.
Dek angelägnaste wore blott ak! arbetet mellan bägge Ukstottens redan Utsedde Deputerade snart matte kaga sin början.
Friherre I-i-joncrantL besannade benna Hers Liiveriiolprcs uppgift.
Grefwe Nörnsr, ^6olk 6örsn, Herr von Lcbulrsxubcims motion innehäller twänne frågor: den ena om uporättandek af Jnstruckion för Fulljnägtige och Rewijorcr, dm andea om stadgandet af W Den s Januari?. 2H en Aiislvarkghets-Lag för dmi- Den förra frägan ar reda» afgjord, men den sednare är ny, ech kan järdes laggas pä bordet.
Hans Epcestsnce Herr Erefws l^uuib förvarade att det wore denna sistnämda staga fsnr han begärde pä bordet.
Herr von Lcbult^mchchm upplrsts annil yttere lkgare akt hans motion merkeligeu warit as bet innehall Grefwe körner utredt.
Herr Grefwen och Landtmarskalk?!; gjorde derefter Proposition att Stais - och Banco - Utskotten skulle anmodas akt skyadesamt tili Riksens Srä/ibers Plena inkomma med Förslag till Instruction jör dc ttllförordnande Reioisorer öfwer SrafS - Banco - och Riksgälds-Wsrkei,, hwilkets sammanfattande bliswlr bemälte
Utskott för detta uppdragit; hwarjämke Stots-U skottet särskilt skiille anmodas art inlemna ert Förslag lill Instrucnon för Riksens Ständers FulljMägtige i RiksgäldSiContoiret.
Hwad aker answarkghets lagen för R-wlsorerne onginge, hemställde Herr Lai!bl:aakf?aikcu om den icke, fasom en ny staga, skulle sä hwila pä berder.
Föredrogs ä nyo Lag.UcskotcetS ben 21 D-cem, ber pä bordet laggda betänkande rörande den ^förändring i Allmänna lagen, alt Broder och Systrar skulls efter Landsrätt ärfiva lika.
Herr 212 Den 5 I muarlt.
Herr Grefwe» ocl) Landtnrarska!kcn provs, nerade bifall härtill, hwilken proposuion med Ja och ^Tlej besivarades.
Friherre 8r»el von klollstein.
Som jag i ekt Dictamen, hwilket bliswit till Lagutskottet remikke, rädt, redan yttrat mig kill nägon del öfwer förewa, rande ämne, men Utskottets utlåtande deröfwer ännu icke inkommit, anhäller jag att ännu ytterligare fä anföra nägra ord.