Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderffapcts och Adelns klanum d. 14 September iZoy. S D. Företogs Allmänna Beswärs- och C-onomie-U. skottets Protocolls-Utdrag af den zc> sistledne Au - Den 14 September. 457 Augusti, innehällande dess utlätande i anledning af Kongl. Maj:t§ nädiga proposition om Bränwins-bränningen; och beslöt Riddcrskapet och Adeln att till hwad Utskottet tilstyrkt i alla delar sitt bifall lemna; hwarvm de öfrige Respcctivc Ständen genom Utdrag af Protokollet wänligen skulle under»ättas. klt supra.
Dcrpä företogs öfwerläggningen rörande det ofwannämde Stats-Utskottcts Protocolls-Utdrag af den 9 September.
Herr krin t28kölä, knul, uplästr följande
Diktamen: ödmjukaste anförande till Protokollet: Sedan Riksens Högloft- Ständers Stats - Utskott, i anledning af de anmärkningar som blifwit gjorde ivid bcmälte Utskotts, uti Protokolls-Utdraget af ben 14 i förra mänadcn uppgifnc förslag, sä wäl till de Statens fordringsägares förnöjande, som gjort lefwerantscr af hwarjehanda krigs - förnödenheter, som till erhällande af derutöfwer erforderliga Pcnningclän, till Riksens Ständer afgifwit
Dest ytterligare utlätan, de, desie ärendcr angäendc: sä utbeder jag mig ödmjukast, att wid nu förcwarandc öfwcrläggning om merberörde frägor, fä än widare i lika ödmjukhet anföra följande: Hwad först widkommer Högloft. Stats-Utskottets Förslag: 1:0
Att under Riksens Ständers ga ranti , upptaga Län, mot s procents ränta, pä Riksgälds, Contoirets Reverser stälda sälunda, att först ef, ter 433 Den 14 September. ter 6 SrS förlopp ^ af det Capital, hwarä Reverserna äro ställda, hwarje är utlottas, för att innom det löpande ärets stut till Capital och Ränta betalas : och 2:0 likaledes emot sä kallade pLnnLnents snnuitLter emottaga län, för 7 procents Ränta:
SS emedan de päminnelser, som jag uti mitt förra anförande gjorde wid desse upplänings-wilkor, icke allenast härledde stg frän mitt, uppä uppgifnc anledningar, sig grundade twifwclsmäl, om möjelighekcn att uppä sagde läningswilkor erhälla de erforderliga försträckningar ; utan ock följakteligen hade för ändamäl, att med desto mcra^ säkerhet lurina i för handen warande stora och högst trängande penningebehof bekomma innewarande Län; men Stats - Utskottet, uti ofwanbcrörde betz sednare utlätande, förklarat stg äga förhoppning derom, att med de förestagne länewilkorcn, tillräckclige längifware icke stola felas; sä afstär jag wid sädant förhällande frän ofwanberörde mine j desse delar gjorde päminnelser, och för min del bifaller Högloft.
StatS-Utstottets derutinnan gjorde tillstyrkande , med upriktig önskan, att Högloft.
Utskottets för, hoppning mätte fullbordas, och utgängcn sämedclst blifwa swarande emot Utskottets nitiska och i högsta mätto aktningswärda omfattning af Statens angelägenheter och bästa.
Men hwad deremot angär Högloft.
Utskottets nu itererade förslag och tillstyrkande, att godtgöra de Statens Borgenärer, som hafwa fordringar för lefwererade krigsförnbdenheter, med Kongl. Stats - Contoircts Jnwisningar u sc>
R:dr hwardera för sagde fordringars belopp, uppä Riksens Ständers Riksgälds, Contoir, samt ststbcmälte
Contoirs derä tecknade accepter till betalning, med s procents ränta, och det sälunba , att först efter 6 ärS förlopp /^del wid hwar - Den 14 September.
459 je ärs början utlottas, för att innom det löpande äreks flut till Capital och Ränta inlösas; sä har jag uti mitt sednaste andragande, denna fräga rörande, förklarat mig wara af den tankan och bfwertygclsen, att detze fordringsägare icke äro bclätne med ett flikt betalningssätt, utan twärtom bliswa dermed emot bäde billighet och rättwisa lidande; och det mätte mig fbrlätas, att jag icke kan finna hwad Högloft.
Utskottet behagat andraga till wedcrläggande af mine i denna delen gjorde päminnelscr och förslag, werkande till nägon förändring uti förberörde min tanka och öfwertpgelse.
Som de skäl och betraktelser hwarä meranämde min tanke och ifwertygclse sig stödja, äro anförde uti mitt här ofwan äberopade förut afgifne yttrande, denna fräga rörande; sä torde mig gunstigt tillätäs, att för bättre ihugkomst deraf nu upprepa ben delen deraf, som egentligen handlar om i fräga warande Borgenärers rättigheter; detta mitt yttrande lyder sä, lunda:
"Mä hända att nägra fä af bcsie fordringsägare, som haswa förmögenhet och utan olägenhet kunna pä längre tider wara i mistning af fine for, dringar, dä de derä njuta Ränta, förty antaga för, berörde bctalnings-wilkor: ja äfwen att nägon obetydelig Borgenär, för att wisa sig nitisk i den patriotiska wägen, gör det samma; men derifrän fär icke göras nägot säkert flut till det hela, dä otwifwclaktigt är, art de fleste Lefwerantörcr uti deras gjorda lefwerantfer instuckit antingen länta penningar eller andra sädana medel, som för dem i annor deras rörelse äro oumbärlige; att de alldeles icke kunna säsom Contante .
Penningar anwänba de nu föreflagne betalnings-scdlar, fäsom 460 Den 14 September. sä som icke blifwande tiss fusso betalte, förr än efter 16 ärS förlopp; att de reid anwändandct deraf, efter hwad förut i flika fass är nogsamt kändt, mäste an, lingen wid försälgningen förlora mänga procent, esser i händelse af dcrä tillgörande län hos private. personer »vidkännas dryga länewilkor, och wid bristande betalning wore blottstälde för lagsökning, samt i händelse af pantens försälgning, för wanpris derä; sä kan ötminstone *)ag för min del icke annat, än anse det för en obestridelig sanning, att mcranämde fordringsägare sknsse blifwa icke allenast ganska illa bclätnc med bet af Högloft.
Stas - Ulskottet förcflagnc betalningssättet , utan ock werkeligen derpä mycket lidande, samt att allmänna Crcditcn, genom flike, om jag sä mä säga — twängslän, förloras."
"Männe icke äfwen wid detta tillfälle ben grun, bade regeln bör iakttagas:
Gör emot andra hwad du tät?
Lätom oss päkalla wära rena omdömmcn, i händelse wi wore uti desse fordrings - ägares ställe.
Männe wi funno oss nöjde, att blifwa betalte pä 16 är, för hwad wi redan bordt hafwa i handom.
— Kunde wi wäl medgifwa oss wara utan lidande?
Jag wägar tro och säga, att med uppriktighet och utan skrymtan skulle allmänna swarct blifwa instämmande med hwad jag öppenhjertigt nu haft äran anföra."
"Meromfbrmälte
Fordringsägare äro — att mig mä tillätas begagna det talesättet — nu uti Riksens Högloft.
Ständers händer.
— Oc kunna blott beklaga sitt lidande, och önska deras räddning derut, ur; men äro icke uti den belägenhet, som om de hade att fordra af private personer, hwilka genom lag, sökningar kunde tillhällas uppfylla stna ingängne löften och förbindelser.
— Matte icke Riksens Ständers belä, Dew 14 September.
464 belägenhet och magt nägon tid sträcka sig derhän, att uti frägan emellan Skaten och Undersätaren, den sednare skall »vidkännas lidande derföre, att deh billig» upprättelse eller skadeslöshällande, syncS mindre fbrrnligit med Statens förmäga?'
"M«d afseende pä osman anförde sörhällanbe, kan jag altsä icke med Högloft.
Stats-Mskottet i denna delen af desi Förslag mig förena; mea jag mäste ock derhos bekänna, att jag ivid en siik skiljaktighet, bcfimer mig uti högsta förlägenhet, huru i fräga warande fordringsägare mägg uti annan wäg kunna blifwa pä det möjeligastc tillfredsställde, och frän oskyldigt lidande räddade, dä omöjelighctcn ligger i wägen, att för närwarande med Contante penningar dem förnöja."
"Säsom jag uti min föregäende framställning anfört, fi ner icke eller jag nägvn annan ulwäg för beha fordringars af-liquiderande, än genom RiksgäldSContoircts Reverser eller Accepter; men med korrtare betalningstid, och nägot högre Ränta, än Skats-Utstottct föresiagit, samt med stadgad rättighet till Discont län derä."
"Derest förhoppning gäfwcs om tillgäng till nägon ärlig afbetalning, pa fdrbcrörde Reverser eller Accepter, sä skulle fordringsägarne säkerligen wara bast belätne med, att likmätigt mitt förra förslag fä Sedlarne ställde pä s är, med s procents ränta samt 20 procents ärlig afbetulning, och 75 procents Oiscont-rättighct derä:
Utskottets betänkande icke giswcr minsta anledning lill flik förhoppning, sä sär jag i det stället ödmjukast förcsiä, att de efter Mats-UsikotielS Fölsiag af Riksens Ständers - 462 Den 14 September. ders Riksgälds - Contoir till afgifwandc Acccpter af Kongl. Stats - Contoirets Jnwisningar, mätte warda ställde till betalning efter 6 ärs förlopp med 6 procents ränta, som ärligen bör erläggas, samt att Jnnehafwaren af deste Acccpter mä wara tillätit uti RiksDisconten derä crhälla 75 procent Discont-Län med derwid stadgade wanliga skyldigheter; ägandes jag anledning till sistnemde tillstyrkande, Disconterings-rättigheten rörande, af förhällanbet med de sä kallade Utrednings - Commissions Reverser, hwarä först för 4 procents ränta erhölts 4Q procents län, samt derutLfwcr ytterligare pä samma ställe, kunde erhällas nägon del af de äterstäendc 60 procent; men jag kan ock härwid icke underläta förnya min förut gjorde hemställan, om icke i händelse en sä beskaffad
Oisconterings-rättighct warder bifallen, hela winsten af denne förut icke päräknade rörelse billigtwis mä tillfalla antingen och hälst Kongl. Majtt och Kronan, eller ock Riksens Ständers Banque."
"Under förmodan att Rikets Finance-ställning mätte kunna inom s är komma i det förbättrade tillständ, att wid den tidens förlopp förberörde Acccpter skulle kunna infrias, hälst om nedan omförmälte, pä längre tid betingade, län erhällas, hade jag wäl kunnat hafwa anledning förcstä nystnämde s ärs betalningstid; men för mera säkerhet har jag desto häldre gjort ett ärs päökning, som Riksens Ständer omkring ett är före förfalloriden, samlas till en Lagtima Riksdag , samt derwid äga tillfälle widtaga till befinnande nödiga anstalter för merberbrde i fräga warande Ac, ceptcrs ofelbara infriande."
"Om jag icke wägar bestrida, att äfwcn dek af mig nu i ödmjukhet söreflagne liquidationSsätt icke af Den 14 September.
463 öfalla fordringsägarne fullkomligen godkänneS; sä kror jag dock, att icke allenast pluraliteten af dem, utan vck en hvar af Allmänheten, som lemnar betz uppmärksamhet ät detta allmänna Crediten sä nära rörande ärende, mäste finnas och medgjfwa, att Riksens Ständer, i händelse Förslaget gillas och fär komma till wcrkställighet, derigenom ä ena sidan gött fordringsägarne pä ett sä tillfredsställelse gifvande sätt tillmötes, att de, med iagttagande af ett möjeligit och försigtigt begagnande af deras erhällne accepterade JnwiSningar icke skäligen böra klaga öfwer dem, genom ett sä bcskaffadt betalningssätt, tillskyndadt lidande, samt ä ben andra sämedelst sökt gifwa Statens förbindelser det förtroende, att de ytterligare utwägar, som till erhällande af Statens pcnningcbehof mäste widtagas, mä winna framgäng."
Till wrdcrläggande af ofwanbcrörde af mig förcflagne betalningstid af 6 i stället för 16 är, samt ränte-förhöjning ifrän 5 till 6 procent, har Högl.
Stats-Utskottet, efter hwad jag fattat, egentligen och säsom förmente hufwudskäl, anfört: 1:0
Statens oförmögenhet, att pä kortare tid än Utskottet föreslagit, betala i fräga varande skulldcr: och 2:0 att berörde ränte - förhöjning af en procent skulle tillskynda Kongl. Majrt och Kronan en ärlig förlust af 40,000 R.dr Specie.
Hvad det förra förmenta skälet beträffar, sä mrdgifwer jag väl, att Statsverket finner swärighek tvid Penninge-LänS crhällande för i fräga varande Skulldcrs af-liquidercnde, dä man söker undandraga sig verkliga förbindelsers och skyldigheters fullgörande.
Dä Statens Credit sämedelst förspillcs, och dä man derutöfver under en flik belägenhet will begagna mö. jeligaste 464 Den 14 September. jeligaste räntebesparmg; men jag tror ocksä deremot, det genom wisad wcrkclig bcrcdwillighet att uppfylla Statens förbindelser, Statens Credit kan äterwinnas och om län derefter äflas, emot 6 procents ränta, sädan till» gäng derä skall med tiden gifwas, att icke allenast me» ranämde Lefwcrantörer kunna innom dcir af mig förcflagna 6 ärs tid, erhälla deras betalning, utan ock till äfwentyrs räntan, pä framdeles skeende uppläningar, kan nedsättas till 5 procent, och kan hända derunder.
— Om förbfrigit saken skall pä ett rättskaffens laglikmätigt sätt betragtas, sä bdr, efter min tanka, Resultatet alldeles icke blifwa beroende deruppä, med hivad mera eller mindre förlust, Staten fullgör dest förbindelser, utan pä den enkla frägan, om fordringsägarncs werkcliga och lagliga rättighet?
Och som denna rättighet är vbcstridelig; sä blifwcr jemwäl den fölgdcn deraf lika ostridig, att meranämde af mig förcflagne 6 ärs betalningstid är sä mpcket mer till Statens än Lewerantörcrncs förmän, svin dche sist» nämde med stöd af Lag äro till Contant betalning berättigade. Widkommande dernäst Högloft.
Staks-Utflottcts derifrän hämtade betänklighet ivid den af mig tillstyrkte 6 procents ränta, att nämligen en dylik förhögning af 1 procent skall förordsaka Kongl. Majit och Kronan en ärlig förlust af 40,000 R:dr Specie., Sä och enär berörde af mig förcflagne ränta icke öfwer» stiger hwad Lagen bjuder, samt det för öfrigit pä Statswcrkct ankommer, att derest penningar för s procents ränta kunna anskaffas, dermed godtgöra Lefwerantörcrncs fordringar, och sämedelst undwika utgörandet af 6 procents räntä till dem; sä kan ät» minstone jag för min del dcstomindre anse Kongl. Majtts och Kronans winst genom i fräga warande ränte» Den !4 September, ^ ränke-minstaing frän 6 till 5 procent, säsom stät till Lefwerantörernes äläggandc, att ätnöjas med s pro» cent, som af mahanda stäk anledning kunde wara att ännu mera minsta räntan.
Det är deremot uppenbart och ostrkdigk, att ÄM dc§e fordringsägare icke skulle fä mera än <s procents ränta » be dä mäste emot deras wilja emot billighet , samt jemwäl emot Lagens tydcliga stadgande widkännas förbcrördr ärliga förlust af 40,000 R:dr, som för hela tiben, enär behörigt afdrag för de skeende afbetalningarne stedt» utgör 440,000 R:d.
Spccie
Iag har anfört, att dettä förfarande är ebrot Lagens tydliga stadgande stridande: och jag styn» dar äfwcn att styrka denna min tanke och öfwertygel» se med äberopande af 9 Cap. 8 § Handels - Balken , sä lydande:
Borgar bran godö öä) utfaster att betala Hä wist dag och gör det ej, gifwe ta ränta till 6 procent för ioo:de om äret fran förfallotiden.
BcttMkom nu förhällanbck emellan LefwernnEcrne och Staten, eller dr Embetsmän, som ä Statens wägnar med Lcfwerantdrerne siutat och bctini gat: och — det stulle derrbed befinnas, att witza betalningstider blifwit öfwercnskomne.
De! äberopade Lagens rum är ju säkcdes till punct och pricka, till förewarande fräga lämpcligit-, — Mätte tvi dä, mine Herrar l fast wi pä wiht
Ätt sjelfwe ärs sakägare, icke uti wära bcflut förgäta Lagms sä tyde, liga päbud till med - undersätares oskyldiga förlust.
Tredje Basth, Co , 6 466
Ännu en gäng fär jag altsä ödmjukeligen förklara , det jag ingalunda kan frängä mitt förslag och tillstyrkande, att nämligen meranämde Lewerantörer till .erhällande betalning, genom Kongl. Stats, ContoiretS of Riksens Ständers Riksgälds, Contoir accepterade ZnwiSningar, mätte blifwa ställde blott vppä 6 är, nied löpande ränka a 6 procent, som ärligen fär uppbäras , och det sä mycket mera, som enligit hwad förut nämt blifwit, jag tror att ett sädant behandlanbe skall warda Staten gagneligit genom tillwinnanbe af aktning för Ständers rättwisa och af StatsWerkets CreditS förbättrande; dä deremot, i händelse of en orättwis och obillig behandling med Statens nu warandc fordringsägare, frugtan för enahanda öde vtwifwclaktigt mäste lägga binder i wägen för StatSrverketS tillgörande sä högt oundgängeliga Penninges negotiationer.
Och som frägan om LewcrantbrerneS betalande är af en skiljaktig beskaffenhet, emot fräsan om de fbreflagne pmninge - uppläningarne; s§ yemställes ödmjukast till Högwälborne Herr Grefwe» och Landt,Marskalkens högt upplysta godtfinnande, om lcke fbrstnämde fräga bör alldrasörst, och särskild af» ^ras.
För Sfrigik wägar jag jemwäl i lika ödmjuk-., yek underställa, om icke i händelse af proposition, till bifall af Högloft. Stats-Utskottets Betänkande, Lefwerantbrerne angäcnde, det mätte uti Contra-proposiliorr ivarda infört, att om Nej winner, Lefwerantbrerne skola erhälla deras betalning pä 6 är, med 6 procentörlig ränta; wiljandes jag icke twifla derom, att RikSDisconten, förutan nägot särskildt förordnande derom , biträder med 75 procent
Discont - län pä berörde Betalnings-Sedlar, dä derom ansökning göreS, samt ft k private Aelie-Hgarne finna billigheten deraf, atk
Den 14 September. 467 läka Kongl. Majrk och Kronan ensam behälla winsten af denne
Discontwcrkets förut icke päräknade rörelser af hwilken anledning jag ock icke widare prkar mia förut härom gjorde motion.
Herr von Lcbultrenbeim, vavist:
Oct wore utan twifwel bäst akt betala hwar fordringsägare för gjorde lcfwereringar med reda penningar, men öfwer möjligheten kan ingen ting sker «n betydelig Pcnninge - Summa kommer redan atk fordras, för att Contant godtgöra alla mindre eller brutna Summor under 50 R:dr Banco.
Oe erbudve fbrskrifningar ä so R:dr Specie, böra i det närmaste fä uti all rörelse egenskapen af omlbpande penningar och äga en förmon framför Banco och Riksgälds-Sedlar, att de förbättra sig under hwilotidcn r Wureauen, eller kasta utaf sig ränta.
Disconteringen beträffar, sä lärer det tillkomma wederbörande» att i öfverensstämmelse med warande Författningar, bedömma huru wida fbrskrifningar , ställde päi längre betalningstid, kunna tjena till underpant. —-
En procents högre ränta ökade betydligen tyngden för Rikets Skattdragare, som icke wällat detta olyckliga krig, och ännu mindre sjelfwe förbundit sig till alla deraf följande Skuldfordingars godtgörande.
Maw har icke heller af den ordsaken wclat erbjuda 6 procent, att snarare bet kermanenta ^mnsitsta eller bokförda Länings Systemet widtagas skulle, säsom efkrp all princip det bästa.
Herr >IorstenstoIps, Austers, Up< läste följande skrifteliga anförande till Protokollet: Ehuru Stats-Utskottet icke gjort afseende pä mine erHindringar wid deras Finance - plan, som den 21 Augusti jämte deras Betänkande SterförwisteS till det samma.
463 §)en 14 September och fastän jag icke är förmäten tro mig äga nog kutt?
fkaper granska hela Betänkandets runehäll, täcktes Riddcrskapct och Ädelir tilläta mig yttra, att jag hade ätminftone gjort mig hopp att pä nägot sätt fä mitta anmärkningar af Utskottet wcdcrlagde, men som berta icke skedt, föranlätcs jag att än fortfara tiri mina twiswelsmäl om möjligheten att uppnegociera de af Utskottet päräknade Summor mot s eller 7 procent, och detta mistttocnde grundar jag pä den erfarenhet jag haft intill 40 ärs äldcr, dä först jag erhöll den lilla förmögenhet utaf Adelar, hwilkcn mina Föräldrar
Med swett och möda hopsamlat ät mig vch Medarfwingar; en uppgift, som ej cgentcligcn intreherar Riddcrskapet och Adeln, mctt som jag gör till Upplysning för dem som föreställa flg, att jag skulle äga sä öctydclig förmögenhet.
Jag anser wärk fatti» ga 3i!ke wada i samma ställning, som en particulicr med smä tillgängar, men nog betydande bchofwcr.
Utwägarne för bäda att kunna bestä, äro enahanda och fordras i synnerhet härtill twänne grund-principcr; nämligen i:o att klokt och sparsamt men anständigt Hushälla med stna tillgängar; 2to att dä icke full säkerhet för Län-Summor kan gifwas, wara i högsta nrätto noga wid sina glftta löftens uppfyllande, och dä de innehälla försäkringar om betalning af räntor eller pä Capitalet, precist dem fullgöra.
Oche förhäl, landen äro de enda, som troligen kunna förhasta förtroende, och svin allmänneligen kallas för Credit; men dä man skäligen fruktar hwad i första fallet är nämdk att detta i sist framflutnc tider har försummats, blifrver af sä mycken mer wigt, att hädanefter detta rätta, säsöm ock, att med sorgfällighet upphjelpa en med skäl förut förlorad reputation, j afseende pä ordhällighet uti betalnings-ffyldigheter.
Ort more öttskeligit vm medelst blott np ^benämning af StakS»Contoir Sbli, Den 14 September. 46K
Obligationer, eller annan eitel, samt lyckligt, om, som dc sjklfwe yttrat:
En procents tillökning skulle framlocka behöflige pcnninge - summor; mm troligen wcrkar intetdera Credit, samt i förra fallet, ike mera än om cn som spelt Banqueroutte flera gänger, skulle utgifwa nya Skuldsedlar med förgylda kanter llppä, — och hivad det sednare saller eler uttrycket framlocka angär, är forne tiders MpntValvationcr och 1802 ärs Realisation uti friskt minne , hwarföre ock de som hafwa mindre förmögenhet, och äga nägon omtanka för egit och sin Famillcs bestånd , helldre utlåna ät dem som om betalning maiiquer, rar, de kunna lagligen fä ut sitt, eller om bedrägeri hertvid skulle inmänga sig, dctze enligt Lag exemplarste? blifwa bestraffade, och äter de mera rika pcnningekarlar halisa witzerligen större uträkning att köpa Egendomar, än ark lida samma öde, som uti ett gammalt öldspräk sägeL VM Eitzen, att man först skall locka fram dem och sedan afhugga hufwudet.
Hwad är som härefter mer än hitintill försäkrar StatenLängifware, att oförsämrade äterfä sina penningar?
Garantie fö»? ock> nu äro samma ord, och fruktanss wärdt är ock att kraften eller werkan kan blifwa enahanda ; hälst som Utskottet frän början säger helt simpelt , att de Utländska Längifware icke ens skola fä räntornc och än mindre CaxÄalrrnc äter, samt Jnkändskc Lewerantbrer- ansedda owiskorliga skyldighet, att wänt» flere är pä sin betalning, säsom ock Utskottet nu kjelfwe redan tycke- ombyta prinoipe, emedan, dä deras Betänkande förra gängen här deiibereradcS, en del ar Mdderskapet och Adeln dä bcstridde deras Försiag, att Längifware skulle bstfiyu frie Contribution till Kronan för de- supponerade aflemnade
Länen; men äter nu har Utskottet wrängt borr meningen och explicerar - att deras tanka blott warit, det icke tvid Jute - 470
Dm 14 September.
Jnkeresse-Liqulder eller afbetalningar pä
Capikakek nägra afdrag
Ike skulle; men wäl att ivid Taxeringar Sill Bewillning afgifter för desse gifne
Län skulle päföras: och hwilket skulle werka mänga steZgZrementer, vch synnerligen misstroende till hwars och ens uppgifter, emedan be af Utskottet föreslagne Reverser under »lika namn äro ju projecterade att ställas pä mindre Summor, pä dek att desse skulle kunna npttjas utk rörelser eller Liquider man och man emellan.
Blott ide» sistnämde ändring af Stats-Utskottets betänkande och uttrycket locka fram penningar, tror jag mer hindrar än bidrager till Creditcns etablerande, och -warförutan ingen klok engagerar sine nu ägande Contanter.
Jag fär derföre än ytterligare lika wälmenk som förra gängen föreflä och anmana Ridderskapet och Adeln, att wiptaga nägre sä kraftige utwägar, sä ott ben som har penninge - förmögenhet blifwer lika säker om oqwald besittning af sin Lagliga och ärligt fängna förmögenhet, som ben, hwilken har Jord eller sä kallad Fastighet, hwilken icke hwarken kan sjunka eller brinna.
Ty att wilja skydda en Rikets PenningeStockS Realisation eller rabatts-systcmer, under maneelcn af Conjunctur är sä falfft, som om jag skulle Utgifwa Reverser eller Cautivner till mängdubbel storlek eller Summor, än hwad Allmänheten skäligen kan »veta eller tro mig äga; icke kan jag dä skylla pä Conjuncturen, att jag icke med Contante penningar kan infria hwarken Reverser eller Caukioncr, utan bör betta fä namn af obetänksamhet, och kan hända bebrägeliga handlingar.
Säkerligen mäste Riks»Stänben med mera warsamhct och redligare uppsät, atk göra rätt för de skulder de sig nu ätaga ^ än torde
Hända hitintills har skedk; och att winna bet äsyftabe ändamälet att fä nägra Län.Summor, tror jag den garantle jag förra gängm
Hade äran göra, är ben De» 14 September. gyr enda, samk om mitt dä gjorda anförande nu äler blifiver uppläst, forde Ridderskapet och Adeln tilläta, att Propositionen i Conformite dermed af Herr Erefwcir och Landt-Marskalken mätte fä göras.
Herr von 8cliu!t26nlieim,I)Lvist.
Jag kan icke annorlunda erindra mig, än atk hvarje anmärkning wid det först afgifna Läningsprojectct, blifwit af Högloft.
Stats-Utskottct i det sednare Protocolls-Utdraget upptagen och beswarad; ehuru ingen personligen blifwit nämd, och icke timsten klifwit utförd pä sätt, som emellan Opponenter och Respondenler wid Academier öfligit är.
Det sägeS, atk man med erbudne Läningswilkor wäl sökte att framlocka Längifware; men att de förmodeligen ihägkomma, huru illa tillförene gifna löften blifwit uppfyllde.