Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man således börjar med de fyra nu föreslagna och ökar deras antal i mån af penningetillgångar, tror jag, att man gör klokast.
Jag bestrider visserligen ej ångfartygens nytta; men, använda såsom krigsfartyg, äro de alltför dyra i förhållande tijl den effect, de kunna åstadkomma.
Armerade med bombkanoner, kunna de väl vara farliga i skärgården, men ej på öppna sjön; ty af alla kända fartyg aro ångfartygen de, som hafva största vaggning, emedan slingringen ej på dem motverkas af den resistance, som seglen å andra fartyg åstadkomma.
Jag medger, att Hr Owens ångmachinstillverkningar till utseende kunna förefalla sämre; men jag tror icke, att de eftergifva i uthållighet.
Åtminstone har en af honom förfärdigad ångmachin, som invändes för Carlskrona varf och har 55 hästars kraft, nu varat i »2 år.
Ångfartyget
Oscar var af äldre construction och hade ej tillkommit under så fullständiga controller.
Norrköping skall vara alldeles förträffligt och gå väl.
Hvad jag yttrat i afseende på factoriet i Nyköping grundar sig på livad man sagt mig, ty jag har icke sjelf Undersökt förhållandet; men beträffande läget, har Nyköping åtminstone det företräde framför Motala, att fartyg kunna gå fram till förra stället, som icke kunna det till det sednare.
Jag bestrider ej nyttan af centralverkstäder i allmänhet; men för flottans behof äro de öfverflödiga.
Det är Ctt annat förhållande i England och Frankrike än hos oss.
Största delen af arbetet för våra flottors behof besörjes gerona båtsmän med ringa aflöning, från 6 till 4 ®k:r för dagen.
Alla smedjearbeten, som för flottan äro nödiga, med undantag af ångmacbiner, kunna tillverkas hvar som helst.
Jag medger, att företräde kan finnas arbetena emellan, och att de, hvilka utgå från Motala, äga stor fullkomlighet.
Jag vill derföre ingalunda bestrida verkstadens tillvaro, blott den icke sättes i någon gemenskap med flottan; ty då den icke kunde bära sig för Götha Canalbolag, lärer den icke heller ulan förlust kunna drifvas för Kronans räkning.
Cronhjelm liar misstagit sig, då han sagt, att jag yttrat, det två ångfartyg vore nog för flottans behof.
Jag hay nemligen tillagt de aine, som K. M. i sin Nåd.
Propos. föreslagit; och med det antal, som då komme att blifva, tror jag och itererar upprepandet af min öfvertygelse, alt dessa fyra äro fullkomligt tillräckliga, till dess vetenskaper» och erfarenheten hunnit åstadkomma mera bestämda vesul - D c ii 3 Mars f. m. 245 tater, än dem vi hittills äga.
Trenne år åtgingo blott, innan man hann få ritningen färdig till de ångfartyg, vi nu äga.
Jag vill ej vidare uppehålla, utan yrkar motionens remitterande.
Jag får först i anledning af Ur Ribens yttrande, att ÖfverPostDirectionen skulle innehafva upplysande handlingar ronde den besynnerliga Motala verkstad, tillkännagifva, att jemväl vid archivet i Motala torde Annas handlingar, som torde vara af en motsvarande upplysande beskaffenhet om den besynnerliga ÖfverPostDirectionen.
De båda upplysningarna torde sålunda kunna anses böra qvitta med hvarandra.
Jag vill visst icke bestämdt tillstyrka inköp af Motala verkstad för Kronans räkning; men det är principen jag försvarat, att det nemligen är nyttigt för ett lands flotta och försvarsverk att äga en centralverkstad.
Ku kunna vi knappt få förfärdigad t. ex. en modell för hvilken större beställning som helst.
Om man såsom motskäl skall frukta, på sätt Frih.
Lagerbjelke sagt, att hushållningen ej vid Motala blefve god, så har man ju samma rätt till samma fruktan i afseende å administrationen af de mindre verkstäder, Kronan nu bedrifver på särskilda stationer; och fördelen af att centralisera dem är altså af en sådan fruktan icke vederlagd.
För mig är det likgiltigt, på hvad sätt utvägarna beredas, blott Motala verkstad icke går omkull; hvilket otvifvelaktig! vore en riksförlust.
Jag får upplysa, att den vid Motala under arbete varande ångmachin lärer vara färdig redan d. 1 nästk.
Maj, I afseende å Frih.
Lagerbjelkes yttrande, att man för flottans behof skulle kunna befrakta enskilda ångfartyg, får jag ännu upplysa, att i Sverige finnes för närvarande endast ett ångfartyg af den beskaffenhet, att det skulle kunna begagnas till bogsering.
Detta är Hercules.
Alla de öfriga äro för små, och äfven detta kan ej föra en enda större kanon om bord eller rymma öfver 5o man på däck.
Jag vill för det närvarande ej ingå i någon utförlig framställning i afseende å bombkanoners användande; jag vill blott upplysa, att uppfinnandet af detta farliga vapen var i Frankrike orsaken till det yrkande, jag redan nämnt, att nemi. de stora skeppen skola försvinna; ty när detta förfärliga vapen, som horisontelt skjuter ända till 100-pundiga bomber, med sin projectil träffar ett linieskepp i eller nära vattengången, kan ett enda sådant skott sänka ett skepp, som kostar hos oss omkring en half million och som har ombord 5 å 600 man.
Lagerbjelke yrkar, att vi ej skola äga ångfartyg till krigsfartyg, emedan ett enda skott kan förderfva machineriét.
Är det icke vida större skäl att då ej äga linieskepp, när ett enda bombkanonskott kan förstöra ett sådant, som är mångfaldigt dyrare an ett ångfartyg, hvilket har om bord / Den 3 Mars e. m. många flera menniskolif och som, i anseende lill sin stora yta och sin ovighet, är mångfaldigt lättare att med skott träffa än ångfartyg.
I afseende på hvad ytterligare blifvit anmärkt emot lä-* get af Motala jemnförelsevis till Nyköping får jag erinra, att större fartyg lika litet kunna anlägga vid Nyköping som vid Motala.
Beträffande båtsmännens underhåll (hvilket, i förbigående sagdt, lärer kunna upptagas vida dyrare, än hvad Frih.
Lagerbjelke beräknat), inser jag ej, att ju icke båtsmän äfven kunna användas vid centralverkstaden såväl som vid de mindre nuvarande verkstäderna, om de endast ställas under skickliga verkmästare.
Jag skall afhålla mig att mycket öka discussionen i detta ämne, men vill blott till Hr Ribens önskan, att StatsUtsk. må från ÖfverPostDirectionen reqvirera der befintliga handlingar rörande Motala verkstad, tillägga den, att reqvisitionen må ske fullständigt.
Jag tror, att man då skall komma att finna, att långsamheten med arbetenas verkställande härledde sig derifrån, alt man utfärdade nya instruetioner för hvar sjette vecka och experimenterade med oförsökta theorier.
Det torde äfven då komma att upplysas, om icke någon viss borgmästare förrättade besigtning å arbetet samt casserade, hvad sakkunniga män, efter af dem skedd undersökning, funno fullkomligt godt och antagligt o. s. v. Frågan är ej densamma nu som förr.
Nu är frågan icke mindre än den, huruvida man skall öfverlemna åt splittring och försäljning för en hundpenning en bland de yppersta och fullkomligaste inrättningar i Svea land, hvilken kostat emellan 5 ä 600,000 R:dr och hvars nödvändighet synes nästan afgjord, såvida man icke vill med mångdubbel uppoffring anskaffa en annan, som kan motsvara den.
Och om man vill fästa auetoritet vid personer och namn, tror jag, att verkstadens bestånd har en sådan för sig, hvilken, fastän den icke numera tillhör de lefvandes antal, likväl icke torde kunna frånkännas allt anspråk på afseende.
Remitterades till StatsUtskottet. IJ. R. 0.
Ad. åtskiljdes kl. half till 4 e.
M* In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Måndagen den 3 Mars 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Vid förnyad föredragning af Frih.
Löfvenskjolds, Salomon, d. 27 gist!, Fehr på bordet lagda motion om ett för* Den 3 Mars e. m. q47 lagslän af 3o,ooo R:dr B:co för clrifvandet af Höganäs Stenkolsverk blef samma motion till StatsUtsk. remitterad.
Hr Gyllenhaal, Lars Herman, d. 27 sisth Febr. på bordet lagda motion, med förslag till ändringar i nu gällande Skiftesstadga.
Ilr Gyllenhaal, Lars Herman:
Jag har tagit mig friheten att begära ordet för att närmare förklara en uppgift i mitt anförande, som eljest kunde blifva missförstådd.
Jag vill minnas, att jag sagt, att, vid frågans sednare behandling uti förenade Utsktn under förra Riksdagen, åsigter gjorde sig gällande, de der voro alldeles motsatta dem, hvilka i det första betänkandet blifvit uttryckta.
Detta afser endast frågan om ändring uti ia Cap. 8 §.
Skiftesstadgan, som jag föreslagit mätte blifvit sådan, att der, hvarest laga kraftvunnet storskifte föregått , delägare , som icke vilja deltaga uti ett af andra hegardt laga skifte, må bibehållas vid storskiftet, utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delägarne oundvikligen erfordras.
Uti frågorna om utflyttningsskyldigheten och ägograderingen fortfara Utsktn att i sednare betänk, göra samma tillstyrkande som i det första.
Jag har ansett mig böra lemna denna förklaring, på det mitt anförande icke mätte missförstås.
Hr Ehrencrona, Erik Philip Gammal, uppläste följande:
Jag anhåller vördsamt, att vid Hr Gyllenhaal motion om ändring,i nu gällande skiftesförfattningar få göra följande anmärkningar, hvilka till vederbörligt Utsk. torde få åtfölja den gjorda motionen.
Den af Hr Gyllenhaal föreslagna redaction af 8 §. 12 Cap. i K.
Skiftesstadga lyder sålunda: ”Då laga skifte på en eller flera delägares begäran verkställes, der Storskiftesdelning, som vunnit laga kraft, föregått, skall sådant skifte icke öfvergå flera delägare än den, som det begärt, eller dem, som sig derom förena.
De öfriga jordägarne må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas, utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delägarne oundvikligen erfordras.”
Då den nu gällande 8 §. 12 Cap. uti Skiftesstadgan frikänner jordägare från att, emot eget begifvande, ingå uti nytt skifte, om hans ägor hafva den förmånliga beskaffenhet, så till form som antal skiften, hvilken genom den nya skiftesdelningen skall åstadkommas, så skulle den föreslagna ändringen i denna §. endast då medföra någon verkan, närén jordägare, oaktadt hans egendom ej vore af nyssnämnde förmånliga beskaffenhet, vägrade att i nytt skifte ingå.
Ehuru jag respecterar hvars och ens rätt att besluta om sin egendom, så, enär ett vägrande att deltaga uti skiftet, på grund a4S Den 3 Mars e. m. af den föreslagna ändringen, icke har sin orsak uti den mindre fördel, egendomen af ett skifte tillskyndas, utan uti tillfälliga omständigheter hos ägaren, samt understundom uti ett infalt eller en bristande insigt hos denne, och hvilka alla tillfälliga omständigheter försvinna, då fördelarna af ett skifte förblifva oförändrade, har jag velat fästa Utskts uppmärksamhet på de olägenheter, som skulle uppkomma, om, inom samma skifteslag, först några få och sedermera andra af jordägarne skulle låta hålla särskilda skiftesdelningar å sina egendomar.
Dessa olägenheter bestå uti svårigheten för de först skiftande att få orubbade förblifva vid sina en gång tilldelade ägor, då de andra jordägarne uti byalaget sedermera, och efter att hafva vägrat att deltaga uti den första delningen, besluta sig att genom ett annat laga skifte bereda sig samma fördelar, som grannarna redan fått tillgodonjuta.
Om vid den första delningen ej någon annan ändring af de skiftet bestridande åboernas ägolotter får äga rum, än som är nödig för läget af de skiftessökande delägarnes egendomar, så skall ofta hända, att ej endast de förstnämnda åboernas ägolotter förblifva delade uti ett obegränsadt antal skiften, utan äfven att dessa skiften ligga spridda omkring de först skiftandes egendomar; och då sedermera skiftet skall företagas å dessa spridda ägolotter, kan detta ofta icke ske utan en hufvudsaklig rubbning uti den första skiftesdelningen, hvilken dock borde förblifva orubbad, alldenstund samtlige byamännen haft sig öppet att deruti deltaga.
Dessa olägenheter kunna äfven inträffa inom samma by icke en utan flera gånger, allt som lusten att skifta sina ägor komme öfver än den ena och än den andra af jordägarne.
En annan svårighet skulle förete sig vid anläggning af vägar, hvilka skola göras med afseende å skiftläggningen i det hela; hvaraf följer, att innan skiftläggningen för hela byalaget är bestämd, kan ej afgöras, hvarest vägar böra anläggas.
Slutligen torde jag, såsom ännu ett skäl emot antagandet af den föreslagna ändringen af ofvannämnde §., få påminna om den af en värd ledamot af detta Stånd väckta och till LagUtsk. redan remitterade motion om undersökning af majoritetens fördelar vid ett skifte, då, emot dess vilja, minoriteten detsamma begärt, hvilken motion afser ett noggrannare iakttagande af jordägarnes sanna fördel, innan Jaga skifte beslutas.
Ehvad afseende Utsk. må fästa vid dessa mina anmärkningar, anhåller jag vördsamt om särskild uppmärksamhet å nedanstående förhållande, hvilket ofta inträffar, nemligen, att genom arf, köp, byte eller annat laga fång, en åbo är ägare för t. ex. jtdel af en och jftdel afen annan utaf de vid storskifte utlagda egendomar inom samma byalag, utan att dessa hans ägolotter blifvit honom lagligen tillskiftade.
Då frågas, om ägaren för sådana ^tdel och f:del D e n 3 Mars e. m. 249 af de storskiftade egendomarna skall anses äga sin egendom genom storskifte bestämd och således kunna tillgodonjuta de förmåner, som dermed äro förenade?
Den föreslagna ändringen af i3 Cap. 2 §. i K. M:s Nåd.
Skiftesstadga innehåller, att den, som skifte begärt, skall vara till utflyttning förbunden, så framt icke annorlunda åsämjes.
Då skiftesstadgan uti i3 Cap. 3 §.
1 mom. på högst billiga skäl bjuder, att uti utflyttningskostnader skola de qvarboende delägarne, efter hvars och ens ägoandel och med i öfrigt fästadt afseende å den nytta, de af utflyttningen vinna, med de utflyttande deltaga; så synes 111ig häraf blifva en gifven följd, att den bör ur gården flytta, som detta kan göra med minsta kostnad, utan afseende derpå, om han begärt skifte eller icke.
Den föreslagna ändringen lägger hinder i vägen för begärandet af laga skiften och fäster dervid en särskild kostnad, i händelse den, som skifte begär, har dyrbarare åbyggnad än de öfriga jordägarne, och hvilken kostnad synes så mycket mera olämplig, som den ej drabbar den utflyttande ensamt, utan äfven de qvarboende jordägarne, i den mån de biträda vid flyttningen.
Af dessa orsaker kan jag icke förena mig om någon ändring af nu gällande författningar för hvad som angår utflyttningsskyldigheten, utan anhåller, att de måtte blifva oförändrade.
Hvad sist angår det föreslagna hänförandet af ägograderingen lill de ämnen, hvilka böra vara pröfvade och afgjorda före skiftets fullbordan, torde jag dervid få anmärka, att uti en sak af så mångartad beskaffenhet, som den ifrågavarande, och hvilken är beroende af ej endast insigter och erfarenhet, utan äfven den egna fördel, som ofta röjes hos jordägarne vid deras affordrade yttranden om jördeus egenskaper, det synes af vigt alt ej för tidigt densamma afgöra.
Och då först vid skiftenas utstakning å marken resultatet af graderingen skönjes, öfverlemna!' jag till Utsk:s bepröfvande, örn graderingen bör vara stadfästad, innan dess verkningar blifvit tydliga.
Ehvad afseende Utsk. må göra härå, anliålier jag om dess särskilda uppmärksamhet på den åtgärd, sorn af landtmätare nu gemenligen vidtages, nemligen alt, efter delfående! af graderingslängden, låta jordägarne derå teckna deras erkännande af dess riktighet och densamma nied deras namn styrka, i händelse de ej hafva några anmärkningar att dervid göra; och torde Utsk. utlåta sig, om den jordägare, som sålunda graderingen underskrifvit, må hafva rättighet att deröfver klander anföra; hvarvid jag, ehuru jag nyligen fästat uppmärksamheten å vigten deraf, att graderingen icke i förtid stadfästes, torde få yttra den mening, att dä erkännandet af graderingens riktighet och namnens underskrifvande är frivilligt, och således kan underlåtas af hvilken, som dertill tror sig äga befogenhet, förhållandet med ett sådant frivilligt erkännande ej är det3 II. 32 Den 3 Mars e. m. samma som afgörande! om graderingens riktighet, då tvist derom uppstått.
Hr Danckwardt, Magnus Georg:
Det är ingalunda min mening att ingå i någon pröfning och vederläggning af den motion, Hr Gyllenhaal framställt rörande åtskilliga förändringar i nu gällande Skiftesstadga.
Ilan har icke motiverat sitt förslag, utan endast derför åberopat förra Riksdagens förhandlingar i ämnet.
Jag tager mig i anledning deraf friheten äfven åberopa desamma, under anhållan, att Lag- samt Allm.
Oecon.Utskm, till hvilkas gemensamma behandling motionen lärer blifva remitterad, ville granska de vid förra Riksdagen af Utsk:n afgifna betänkanden med reservationerna dervid, äfvensom den discussion i ämnet, som vid deras pröfning hos R. o. Ad. föreföll.
Eudast vid några anföranden i motionen vill jag uppehålla mig.
Hr Gyllenhaal har uppgifvit, att de skiljaktiga åsigter i afseende på den första bland de af honom yrkade förändringar i Skiftesstadgan, eller att skifte blott för skiftessökanderna skulle verkställas, hvilka Utsk:n vid förra Riksdagen yttrat uti svaret på återremissen af deras första betänk, emot dem, som förekomma uti detta betänkande, skulle hafva uppkommit genom ombyte af ledamöter i Utsk:n.
Detta synes icke vara enligt med förhållandet.
Emot Utsk:ns första betänkande, som föreslog en sådan förändring, som den motionären nu yrkar, reserverade sig ii af Utskrns ledamöter, hvilka instämde i Hr Berg v. Lindes i frågan afgifna, ganska grundliga yttrande, som afstyrkte denna förändring.
Vid återremissens besvarande frångingo Utskm sin förra tanka och instämde i Hr Berg v.
Lindes yttrande, hvaremot blott 3 ledamöter anmälde sin reservation.
Då Lag- o.
Oecon.Utsk:n bestå af 64 ledamöter, lärer det vara klart, att några nya ledamöter, som emedlertid i Utsktn inkommit, icke kunnat föranleda denna skiljaktighet i opinioner, utan endast en vunnen bättre öfvertygelse om det rätta i saken.
Hr Gyllenhaal yttrar längre fram i sin motion: ”Utan förmätenhet vågar jag tro, att mina åsigter skola delas af många ledamöter, hvilka med uppmärksamhet följt samt af egen erfarenhet lärt både känna och värdera verkningarna af Skiftesstadgans tillämpning i dess närvarande skick.
Men jag döljer icke heller, det jag med visshet förutser, att mitt förslag skall möta allvarligt bestridande af andra ledamöter, lika erfarna, lika upplysta, lika fördomsfria.
Om öfvervigten stadnar på de förras sida, skall jag äga en dyrbar tillfredsställelse i medvetandet att hafva hragt denna fråga å bane.”
Såsom ett bevis, huru andra personer i den ort, der Hr Gyllenhaal är jordbrukare, tänka i afseende på den ofvanomförmälda, yrkade ändringen i Skiftesstadgan, anhåller jag att få åberopa ett till K. M. af Hushållssälskapet i Skaraborgs län afgifvet utlåtande vid ett tillfälle, då öfverlägg - Den 3 Mars e. ra. ning hos Sälskapet förekom rörande de åtgärder, som i anledning af sednare årens inträffade missväxter i länet lämpligen kunde böra vidtagas i afseende på skiftesverkets fortgång i länet.
Vid detta tillfälle väcktes af Hr Tham, Wolrath, enahanda förslag med det, Hr Gyllenhaal nu framställt, eller att, på sätt 1812 års Enskiftesförordn. stadgade, blott den skiftessökande borde erhålla utbrytning och de öfriga, som icke i det nya skiftet vilie ingå, vid förra ägodelningen hufvudsakligen bibehållas.
Sälskapets ledamöter yttrade sig deröfver i sitt underd. betänk, sålunda: ”Hushållssälskapets ledamöter hafva ansett sig icke böra ”instämma i detta förslag.
Genom skiftets inskränkning till det ”hemman, för hvilket det blifvit sökt, vinnes icke för de ”Öfriga delägarne i ett skifteslag den förskoning för kostnader, som under närvar, förhållanden anses vara hufvud”sakligt nödig; ty ofta inträffar det, att, äfven för ett så”lunda inskränkt skifte, skifteslagets alla ägor måste afmä”tas, och kostnaden dertill kan blifva ganska känbar, äfvensom ägoutbrytningen, om den också verkställeS blott för ”ett enda hemman, verkar rubbning för de öfriga hemmanen och afbrott i jordbrukets vanliga gång; hvarjemte vid ”denna anstalt framställer sig den stora betänkligheten, att ”vid den ägojemnkning, som efter utbrytningen måste verk”ställas emellan de hemman, som icke undergått laga skifte, ”stridigheter uppstå, som föranleda långvariga rättegångar ”och, att döma af erfarenheten under tillämpningen af 1812 ”års Förorda., ofta icke slutas, förrän alla hemman, det ena "efter det andra, underkastats laga skifte, som, på sådant ”sätt successive påkalladt, upptager många års förberedelser, ”derunder skifteslaget, genom den vanvård af jordbruket, ”sorn ovissheten om hvarje hemmans tillhörigheter måste med"föra, ovilkorligt måste råka i förfall.”
Af detta yttrande synes således, att inom det län, der Hr Gyllenhaal är jordbrukare, en helt annan opinion i denna hufvudsakliga fråga yttrat sig, alldeles i öfverensstämmelse roed de grunder, hvarpå Skiftesstadgans föreskrift härutinnan hvilar.
För öfrigt bör jag hafva äran tillägga, hvad visserligen dessförutan bör vara kändt, att ehuru R.
St. vid förra Riksdagen icke begärde någon revision af Skiftesstadgan, förordnade K.
M. likväl, att denna stadgas tillämplighet för de norra länen , der Enskiftesförfattningen icke gällt, äfvensom, i anseende till särskilda localförliållanden, för Gottland skulle undersökas af dertill förordnade committe'er, utsedda bland alla medborgareclasser inom hvarje län.
Särskildt infordrades genom Öfverdirectören för landtmäteriet utlåtande från en skicklig landtmätare i hvardera af de öfriga länen rörande stadgans tillämpning derstädes.
Alla dessa utlåtanden öfverlemnades sedan till granskning af en särskildt i nåder förordnad committé', som afgaf ett vidlyftigt betänk, i ämnet och föreslog de jemnkningar och tillägg i stadgan, hvilka Den 3 Mars e. m. sedan, af K. M. biföllos.
Uti detta betänk, äro nästan alla de anmärkningar mot stadgan, hvilka kunna göras, som jag tror, fullständigt besvarade; och jag skulle önska, att Lago.
Oecon.Utsktn ville taga kännedom af detta betänk, likasom i öfrigt af hvad Landshöfdingarna i deras nyligen afgifna samt af trycket utkommande 5-årsberättelser rörande Skiftesstadgans tillämpning och verkningar anfört.
Uti den oeconomiska lagstiftningen gifves troligtvis ingen detail, som mera direct ingriper i äganderätten, som lättare förorsakar rubbning i densamma än just dessa författningar, vi äga rörande skiften, hvilka, genom de täta förändringar de undergått, åstadkommit denna rubbning i äganderättsförhållanden.
De hafva hindrat jordbrukets uppkomst och skola vara ett hinder derför, så länge nya skiftesförrättningar följa på redan afslutade, synnerhgast om den nu gällande Skiftesstadgan skall behålla sin tillvaro, intill dess alla Svenska hemman blifvit skiftade; ty dess uppställning och sammanfattning tyckes utvisa, att den är ämnad mera att bereda landtmätare en fördel än jordbruket.
Kostnaden för verkställda skiften år i832 utgjorde öfver en half million K:dr, oberäknadt utgifterna för handtlangning m. m. ; och när man nu besinnar, att j-8s%:delar af de redan förut tillräckligen tryckta jordbrukarne, hvilka måst deltaga i denna kostnad, emot sin vilja och sitt interesse blifvit tvungna dertill, hvarigenom måhända en stor del bland dem blifvit bragt på obestånd, så frågar jag, om man bör inskränka sig till blott en partiel jeronkning af en sådan lagstiftning i dess capitel och §§.
Den bör granskas till sina principer; man bör undersöka, om icke dessa rubba allt samhällsskick, eller om icke åtminstone skiftena skola kunna verkställas med mera kostnadsbesparing, till större nytta och fördel för jordbrukaren.
Jag har yrkat en revision af såväl skiftes- som landtmäteri-författningarna; jag har i särskild motion begärt, att Ständerna ville hos K.
M. anhålla om åläggande för KammarColltm att till K.
M. afgifva utlåtande i ämnet, och jag tror, att
KammarCoihm kan afgifva ett sakrikt yttrande i frågan.
Men om Ständerna icke skulle vilja med mig häruti instämma, utan tro sig, utan sådana föregående åtgärder, kunna besluta i denna vigtiga fråga, önskar jag likväl, att Utsk. icke ville företaga partiella frågor om ändringar i Skiftesstadgan, utan betrakta ämnet i sin helhet, i sammanhang med instructionen för landtmätarne, samt hos K.
M. anmäla grunder för rättelser i denna lagstiftningsgren.
Endast på sådant sätt blir det möjligt att vinna ett system, som icke är bygdt på hugskott.
Ilr Gyllenhaal:
De anmärkningar, Hr Ehrencrona framställt emot mitt förslag, hafva redan under loppet af Den 3 Mars e. m. a53 sistl.
Riksdag så ofta blifvit omsagda och öfvervågade, alt jag skulle fela j grannlagenhet mot R. o. Ad.
, om jag nu ville ingå i vederläggning af desamma.