Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa stadganden, hvilka igenfinnas uti lista, 9:de, 12:te och 13:de §§, samt i 2:dra mom. af 20:de § uti nu gällande författning, innehålla hufvudsakligen: att hvar och en, som begär lysning till äktenskap, skall hos pastor förete sin debetsedel för föregående året, samt aflemna en bestyrkt afskrift deraf tillika med »lysnings-chartre-beloppet», antingen ikontant eller i stämpel-papper, beräknadt till ^idel af bevillnin efter 2:dra artikeln; att den som betalar bevillning efter nämnde artikel, men är uppförd på annan persons debetsedel, skall, till grund för ”lysnings-chartans” belopp, förete antingen ett styrkt utdrag af debetsedeln eller betyg från häradsskrifvare-kontoret; att för alla sådane personer, som ej betala bevillning efter 2:dra artikeln, stämpel-afgiften utgår med 25 öre, till hvilket belopp äfven stämpeln beräknas å lysnings-sedlarne för allmogens söner eller drängar, hvilka veterligen icke hafva fast egendom; att alla lysnings-sedlar, jemte de, såsom bevis, dervid afiemnade debetsedlar eller bestyrkta afskrifter deraf, böra af vederbide presterskap noga förvaras och stämpelbeloppet sammanslås i en eller flera »chartor", utgörande samfällda summan af alla särskilda lysnings-sedlarne, på hvilka i sådant fall hvars och ens belopp skall antecknas; att de sammanslagna stämpel-papperen eller lysnings-sedlarne, ifall de äro skrifne på sådant papper, samt debetsedlarne skola inom Januari månads slut det påföljande året ingifvas i Stockholm till konsistorierna, men i de öfriga städerna och på landet till kontrakts-prostarne; att dessa handlingar böra vara åtföljde af en in duplo upprättad och af pastor eller den, hans tjenst förrättar, underskrifven förteckning, utvisande ej allenast alla under det förflutna året inom församlingen förefallna äktenskaps-lysningar, utan ock tj-dligen den bevillning, brudgummen under det förflutna året efter andra artikeln erlagt; att vidare do till konsistorierna eller kontraktsprostarno inlemnade förteckningar böra af dem med de åtföljande debetsedlarne noga jemföras och med underskrift besannas, hvarefter det ena exemplaret af förteckningen, jemte debetsedlarne, återställes pastor, för att förvaras, men det andra insändes, jemte 2:ne af konsistorium eller kontrakts-prostarne upprättade förteckningar, i Stockholm till K.
Mits och Rikets kammar-rätt inom Mars månads slut, och i landsorterne till land s-kontoren före påföljande
Maj månads utgång, vid vite af 5 rdr för den, sådant försummar, och emot recipisse å duplett-förteckningen, som genast återställes; att ytterligare landskontoren skola författa ett sammandrag öfver sistnämnde förteckningar, med utförande af stämpel-beloppets summa för hvarje kontrakt, samt med bifogande af alla från prosterierna inkomna förteckningar; att dessa handlingar skola med landsboks-räkenskaperna insändas samt till kammar-rättens granskning öfverlemnas; varande derjemte stadgadt, att den som åtalar underslef emot eller öfverträdelse af författningen, skall, då åtalet Den 25
Maj. -139 rörer af vedorb:de presterskap uraktlåten tillsyn å charteringen af lysningssedlar, erhålla % af bötesbeloppet.”
När man således jemför den obetydliga inkomstsumman med det orimliga besvär, som tillskyndas presterskapet, torde man inse, att Utsk:t ej helt och hållet saknat skäl för sin gjorda framställning.
Den siste värde tala ren har enligt mitt förmenande ganska riktigt fästat uppmärksamheten på det mångdubbla besvär, uppbörden af ifrågav:de stämpel-afgift åstadkommer mot det belopp, som genom densamma inflyter till staten, men det är ej nog att afgiften är till stort besvär för statens embets-och tjenstemän; dess utgörande medför äfven för dem, som skola betala, förberedande åtgärder, som af Utsk:ts Betänk, kunna närmare inhemtas, och som förosaka en, emot sjelfva afgiften ofta mångdubbel kostnad, både genom utgift och tidspillan.
Om det är en riktig grundsats att undvika afgifter, som gifva litet, men kosta de skattdragande mycket, så finner denna grundsats här, om någonsin, sin tillämpning.
Man har sagt, att en brist i statsverkets påräknade inkomster skulle uppstå genom denna indragning, men för min del tror jag icke att statens inkomster äro så beräknade att ett så ringa belopp, som ifrågav:de afgift inbringar, icke lätteligen kan från annat håll ersättas.
Jag anhåller om bifall till Utsk:ts Utlåt.
Lagerbjelke, som redan så tydligen ådagalagt fördelen af att afskaffa den ifrågav:de afgiften för stämpelpapper å lysnings-sedlar.
Jag anser lika med honom, att man bör fästa afseende på det orimliga besvär, som, i och för dessa medels inkasserande, förorsakas presterskapet i förhållande till den obetydliga inkomst, som i sjelfva verket kommer staten till godo.
Inom afdelningen yttrade några ledamöter af det Högvörd.
Ståndet, att de hellre ville blifva påförda en beskattning motsvarande den förlust, som skulle drabba statsverket, ifall ifrågav:de afgift borttages, hvilken skulle ungefär belöpa sig på hvarje kyrkoherde inom riket till 3 å 4 rdr, än fortfarande betungas med denna uppbörd för statens räkning.
Fäster man vidare afseende på det besvär och den ej obetydliga kostnad, den enskilte måste vidkännas för anskaffande af de handlingar, hvilka skola ligga till grund för afgiftens bestämmande, så inser man lätteligen olämpligheten af att längre bibehålla en afgift, som både för uppbördsmännen och för de skattdragande åstadkommer sådana besvärligheter.
Jag yrkar bifall till TJtsk:ts i denna punkt gjorda framställning.
Den 25 Maj.
Som jag sjelf har den äran att vara civil tjensteman och just bekläder ett embete inom det embetsverk, som har att skaffa med granskningen af lysningssedlarne, och till och med är referent för de anmärkningar, som göras, så kan det naturligtvis ej vara annat än ganska glädjande för mig att erfara, att man är så ömsint mot statens embetsman att man vill rent af befria dem från en skyldighet, som hittills varit dem ålagd.
Under den långa följd af år, som jag innehaft embete i statens tjenst, har jag städse antagit såsom regel att en embetsman icke är berättigad att göra afseende på sitt besvär, utan i första rummet tänka bå befrämjandet af statens fördelar.
Det var således något för mig helt och hållet oväntadt, att Ständerna skulle här vara till den grad ömsinte om tjenstemännen, att de, blott för att bespara dem något besvär, skulle besluta borttaga en afgift, som obestridligen bildar staten en inkomst.
Vore frågan om att ålägga vissa statens embetsman en tillökning i deras nuvarande göromål, så medger jag gerna att åtskilliga betänkligheter för och emot kunna uppstå, men nu är ej fråga om annat, än att bibehålla ett besvär, som i mångfaldiga år förefunnits, och då synes det mig något lättsinnigt handladt att blott och hart för besvärets skull tillskynda staten en förminskning i dess rättmätiga inkomster.
Jag medgifver gerna, att det kan vara billigt, att den stora hopen af lysningssökande personer blifva befriade från en sådan afgifts erläggande.
Men under sådana förhållanden anser jag det varit det Höglofl.
Bevilln:s-Utsk:ts pligt att på annat sätt söka fylla denna lucka, helst som Utsk:t uttalat den grundsatsen, att den, som har något, skall betala till staten, men den, som har intet, skall slippa. Utsk:t hade t. ex. kunnat uppgöra en slags tariff, hvaruti de uteslötos från afgiftens erläggande, som ej hafva sig bevilln. efter andra artikeln påförd, eller att de, som i bevilln. betalte så eller så mycket, borde.erlägga en viss högre procent, som ersatte det indragna lysnings-karte-beloppet.
Då hade man vunnit ändamålet, nemi. man hade både minskat besväret för uppbordsmännen och bibehållit statens inkomster.
Som jag således ej af de skäl, som här blifvit anförda, kan finna att Utsk:t haft något enda giltigt stöd för sin tillstyrkta åtgärd, får jag för min del anhålla, att R. o. Ad. ville till Utsk:t återremittera förev:de 2:dra punkt.
Den redogörelse öfver förhållandet med uppbörden, som Gr.
Lagerbjelke nyss framställt, upptager visserligen åtskilligt, som kunde bibringa allmänheten den åsigten att den ifrågav:de uppbörden vore särdeles betungande, men drager man sig till minnes hvad en sednare talare anförde, att hela uppbörden belöper sig till 4 å 5 rdr för hvarje kyrkoherde i riket, så torde föreställningen om det stora besväret icke längre kunna göra sig gällande.
För att bevisa huru Den 25 M aj. 441 olika, samma Utsk:t kan anse samma sak vid olika riksdagar, får jag hänvisa till Bevilln:s-Utsk:ts vid förra riksdagen afgifna Utlåt, öfver icke blott K.
M:ts i ämnet väckta fråga om ändring i stadgandet i denna del, utan äfven Hr Henschens väckta motion derom, att hela kartan å lysnings-sedlar skulle försvinna.
Utsk:t säger nemi.: — •— — »Då nuvarande karte-afgift torde vara en af de få beskattningstitlar, som minst öfverlclagas, samt antagandet af K.
.Mits förslag skulle medföra en icke obetydlig minskning af stats-inkomsten, har Utsk:t icke kunnat biträda Hög! tberörda förslag, och ännu mindre Hr Henschens yrkande, i vidsträcktare mån än att nu utgående karte-afgift, 12 sk. b:ko, för dem, som icke betala bevilln. efter andra artiklen, blifvit nedsatt till 25 öre. —”
Yi se således tydligt att presterskapets ledamöter i Utsk:t ej ännu vid det tillfället kommit under fund med det stora besväret, som denna uppbörd förorsakade.
Förmodligen har vid denna riksdag hela förslaget tillkommit på det sättet, att någon ledamot af PresteSt:t inom Utsk:t yttrat den önskan, att presterskapet måtte blifva befriadt från detta, enligt hans åsigt, för deras embete främmande göromål, att vara uppbördsman för staten.
Men jag frågar, om denna anledning kan vara tillräcklig för efterskänkande af en afgift till statsverket på flera tusende rdr?
Om denna vördnadsvärda Stånds-församling tillåter mig att få citera åldriga ordspråk, så känner jag ett, som i afseende på denna fråga med fördel kan användas, nemi.: ”Smulor äro också bröd.” Företaga sig Rikets St:r, att, på lika lösliga skäl, som de ifrågav:de synas mig vara, efterskänka den ena summan efter den andra, förminskas statens inkomster på allt för vårligt sätt.
Man har bland annat talat om det betungande i denna afgift
Het förefaller mig besynnerligt, att höra något sådant
Är det icke oftast fallet, att de, som tänka gifta sig, äro ”glada som gigor;” skulle de icke i ett sådant lyckligt ögonblick betala gerna en utgift af denna beskaffenhet ?
Jag för min del kan ingalunda finna Utsk;ts gjorda framställning vara grundad på giltiga skäl; hvarföre jag förenar mig med Gr Mörner i det af honom framställda yrkande i afseende å ifråga v: de punkt.
Hermelin, Carl
När, efter hvad städ se uppgifves, statens tillgångar äro så florerande, så tror jag, att en fråga om ett så ringa belopp, som det förhanden varande, icke bör tagas så mycket i betraktande.
Jag hemställer, om det är öfverensstämmande med billighet och rättvisa att betunga lagliga giftermål med skatt, ty med hvad annat namn kan denna stämpel-pappers-afgit å lysnings-sedlar benämnas?
Jag för min del önskar, att denna, så väl för uppbördstnännen' 4-12 Den 25 Maj. sorn för de skattdragande så betungande afgift måtte försvinna, hvarföre jag röstar bifall till Utskrts Betänk.
Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af TJtsk:ts ifrågav:de hemställan, framställde H.
Exc. propos. å bifall till densamma och, då svaren utföllo med starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Hr Printzensköld begärde votering Upplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller Bevilln:sUtsk:ts uti Betänk.
N:o 22 pag. 4 gjorda hemställan om upphörande af skyldigheten att med stämpel belägga lysningssedel-, röstar Ju; Ben det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde hemställan, på grund af deremot gjorda anmärkmr, till Utsk:t återremitterad.”
Ja — 28. Nej—11.
Utsk:ts hemställan sid. 6, äng. dels bevilln. för fideikommiss, gåfva af fastighet samt testamente af fast och lös egendom, med full egande rätt till sjelfva egendomen, dels ock befrielse från skyldigheten att erlägga stämpel-afgift för testamenten och fideikommissbref.
Vid bestämmandet af bevilln:n för gåfvor och testamenten nedsatte K. o.
Ad. densamma från 4 till 1 %.
Jag vågar derföre hemställa att It. o. Ad., i likhet med sitt förra beslut, nu måtte besluta att ofvannämnde l°/0 måtte förhöjas till, 2°/0, hvarigenom testamenten och fideikomissbref då kunde från all stämpelafgift befrias.
Jag beklagar att jag äfven i denna punkt måste uppträda mot Utsk:ts förslag.
Ett testamente är en handling, hvarigenom eganderätten till en egendom, den må vara fast eller lös, bestyrkes.
Är det nu ett köpebref på lös egendom, så lägges det på stämpladt papper; är det på fast, är förhållandet enahanda.
Hvarföre, under sådane förhållanden, skall en handling, som händelsevis råkar heta »testamente”, vara utau stämpladt papper.
Är det skäl, frågar jag, att göra denna förändring, då 11. o.
Ad. redan, på sätt den siste värde talaren upplyste, har nedsatt bevillnm för gåfvor och testamenten från 4 till 1 procent.
Jag, för min del, tror att detta förslag är alldeles öfverflödigt och onödigt; det förorsakar åtminstone ej presterskapet något besvär, och får Den 25 Maj. jag derföre yrka, att R. o. Ad. måtte återremittera den ifrågav:de punkten.
I förev:de 3:djo punkt hemställer Utsk:t, ”att den uti Utsk:ts förslag till bevilln.-stadga för fideikommiss, äfvensom för gåfva af fastighet samt för testamente af fast eller lös egendom med full egande rätt till sjelfva egendomen, måtte förhöjas från 4 till 5 °/q etc. etc.” Således skall man i detta Bet:de, som rörer stämpel-pappers-afgiften, yttra sig om sådant, som egentl. hör till bevilln.-stadgan.
Jag kan ej undgå att anmärka, att det är ett fel i formen för ärendernas behandling inom TJtskrt.
Hvad åter sjelfva saken beträffar, skulle jag velat tillstyrka bifall å Utsk:ts förslag, nemi. om R. o. Ad. ej redan så oskäligt hade förminskat proc:n, som bör utgå af testamenten; men sedan denna är nedsatt till 1 af hundrade och det skulle blifva en ytterligare minskning i statens inkomster, att helt och hållet borttaga kartan, hvarmed testamenten böra beläggas, så förenar jag mig med Gr.
Mörner i den anhållan, att punkten måtte till TJtsk:t återremitteras Gr.
Orsaken hvarföre Utsk:t särskildt fö reslagit, att kartan på testamenten och fideikommiss-bref helt och hållet skulle bortgå, har varit den, att Utsk:t ansett det alldeles öfverflödigt att lägga på samma sak både karta och bevilln.
Utsk:t har nemi. föreställt sig, att genom den ena postens förhöjande 6n betydlig förenkling i räkenskaperna skulle åstadkommas.
Men någon nedsättning eller förminskning i statsinkomsterna har så mycket mindre skett, som den gamla kartan var 3/4 °/0 på full egande rätt, då deremot den nya eller förhöjningen är föreslagen till 1 °/0.
Således är der ingen nedsättning, utan */4 O/o förhöjning i stället åstadkommen.
Utsk:t har icke kunnat föreställa sig hvartill det kunde tjena, att taga både karte- och bevilln:s-afgift af samma sak, då de så lätteligen kunde förenas.
Ej heller kan man, på saft Hr Printzensköld gjort, förebrå Utsk:t derföre, att det framställt förslaget härom på orätt ställe, ty Utsk:t hade, när allm. bevillmn förekom, förbehållit sig rättighet att, vid afgifvandet af sitt förslag om kartans borttagande, äfven få framställa förslag om testaments-bevilliim.
Det är på grund deraf jag föreslår, att R. o. Ad. nu, i öfverensstämmelse med sitt förut fattade beslut, måtte besluta att procenten förhöjes från 1 till 2 °/0, hvarigenom statens inkomster icke skulle förminskas, utom tvärtom förökas.
Hr Printzensköld: Anledn:n . till mitt förra yttrande hade sin grund deri, att jag uppfattade Gr.
Lagerbjelkes första yttrande såsom skulle den värde Gr:n åsyftat att helt och hållet borttaga stämpel-karte-afgiften å testamenten och fideikommiss-bref, utan att söka åstadkomma någon ersättning åt stats - 4-tt Den 25 Maj verket tillbaka.
Det yar till följe deraf jag yttrade att, ehuru jag under andra förhållanden gerna skulle hafva röstat för stämpel-pappers-afgiftens borttagande, jag dock ej nu kunde med min röst biträda ett sådant förslag, alldenstund K. o.
Ad. redan så betydligt nedsatt procm af dylika handlingar.
Men som jag af ett sednare yttrande hört, att den värde Grin föreslagit, att den redan beslutade procm skulle förhöjas till 2 °/0, hvarigenom chartEe-sigillatse-afgiften, som förut utgick af testamenten, skulle blifva ersatt med ett t. o. m. högre belopp, än som nu utgöres, kan jag ej annat än erkänna riktigheten af en sådan åtgärd.
Jag får på dessa skäl förklara, det jag förenar mig i den anhållan, Gr.
Lagerbjelke så tydligen ådagalagt, att ingen minskning i statens inkomster kommer genom den föreslagna förändringen att ega rum, ber jag äfven att få förena mig med honom om bifall till hans nyss framställda förslag.
Sedan öfverläggir.n ansetts afslutad, yttrade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, med den förändring, att orden ”från fyra till fem procent” utbyttes emot orden ”från en till tvä procent”, och dels återremiss af samma hemställan; hvarefter propos. å bifall till Utsk:ts förslag med ofvanberörde förändring framställdes och med ja besvarades.
Utsk:ts hemställan sid. 7, i anledn. af en utaf H.
Exc. Hr Gr. Löwenhjelm väckt motion ang. utsträckning af skyldigheten att med stämpelpapper förse skrifter och handlingar. H.
Exc. Hr Gr. Löwenhjelm hade inlemnat ett skriftligt anförande, som nu upplästes och lydde sålunda:
Då, enl. min öfvertygelse, Högloft.
Bevilln.-Utsk:t dragit en icke tillfredsställande nytta af chartse-sigillatse-intraden, isynnerhet vid frågan om penninge-kapitalers beskattande, finner jag mig föranlåten att inför R. o.
Ad. framlägga mina tankar i ämnet.
Det kan likväl ej nu vara min afsigt att, under en redan så långt framskriden riksdag, vilja förelägga R.
St:r en helt ny stats-lära i detta ämne, utan inskränker mig här till användande af enda möjliga, men säkra sättet att beskatta kapitalisten, och tvinga honom att äfven bära sin andel af beskattmn, — och torde kapitaler böra beskattas, lika som fast egendom, af 1 pr mille.
Härvid förekommer, att då intecknade lån ega laga kraft under 10 års tid, skulle intecknings-egaren endast betala men man bör då genast vid första årets användande af författ - Den 25 Maj. 415 ningen låta honom erlägga 3 å 4 pr mille, hvarigenom differencen någorlunda jernnäs
Den hufvudsakliga förtjensten af detta mitt förslag är, att alla nu i Utskrts Mern. uppstaplade redogörelse-former blefvo fullkomligt obehöflig», då man inskränker sig dervid, att hålla dem, som vilja drifva handel med kartors försäljning, mot den af Utsk:t föreslagna eftergiften af 4 °/0 i Stockholm och 5 % för landsorten, sådane tillhanda, då hela redogörelse-verket bestod uti inkassering af utreqvirerade kartor.
Uti det ännu ofullständiga skick, hvaruti vår statistik ligger, Saknar man fullt säkra uppgifter om massan af de kapitaler, som representeras af lån på inteckning och lån på skuldsedlar, — och det är endast presumtivt jag tillåter mig antaga 3 å 400 mill. intecknade lån, och minst 100 mill. utlånade mot skuldsedel.
Jag bedrager mig kanske i denna min beräkning, och jag låter hvar och en gifva mig nödig rättelse, — men, hvad som alltid qvarstår är, att det är orättvist emot öfrige skatte-belagde titlar, att låta kapitalisten ensam, i all maklighet, skörda sina räntor, hvilka aldrig lida af missväxt.
Karta, lagd på hvarje utlånad penningesumma, är enda säkra sättet att vinna ofvannämnde ändamål, och detta sker, såvida Höglofl.
Bevilln.-Utsk:t ville föreslå K.
Skr antagande af följande: l:o)
Att hvarken domstol eller exsekutor tillåtes lemna lagens bistånd till indrifvande af sådane lån, som icke äro skrifna på karteradt papper, hvarvid observeras, att, der låne-handlingen skulle erfordra mera än 1 ark, endast det första bör ovilkorligen vara skrifvet på karteradt papper.
2:o) Att, till följe häraf, alla nu gällande lånehandlingar böra inora ett års tid vara på karteradt papper omskrifne, då beläggnings-kartor icke böra tolereras, i anseende till de missbruk dermed kan drifvas.
Man skall härigenom komma till fullständig kännedom om hela massan af cirkulerande inteckningar och skuldsedlar, hvilka jag hoppas skola bevisa, att Sverige icke är det Europeiska fattighuset, som så många älska att framställa det, — och denna statistik har äfven sitt stora värde för statsmannen.
Att accepterade räkningar, hvilka, i stöd af acceptet, erhålla egenskap af skuldsedel, böra jemväl vara skrifne på karteradt papper.
Dock bör man, för att ej alltför mycket betunga den mindre bemedlade allmogen, samt städers handtverkerier och lägre industri-grenar, fastställa ett minimum af t. ex. 100 rdr rmt, hvilket ej behöfver karteras.
Att alla staten tillhörige lån böra, likasom privatas, skrifvas på karteradt papper, med undantag endast för kassor, stiftade ”ad pios usus".
Jag skulle visserligen vilja gå långt vidare uti detta ämne, men anser tiden dertill ej vara inne, och inskränker mig således nu att ödmjukligen anhålla om remiss så väl till våra Den 25 Maj.
MedStänder sorn till Högh Bevilln.-Utsk:t af detta mitt yttrande.
Skulle, som jag förmodar, denna stats-intrad öfverstiga livad Utsk:t beräknat, må öfverskottet nedsättas uti liiksg.-Kont:s vård, att hållas B.
St:r, vid nästblifvande riksdag, tillhanda.
Jag får härvid slutligen observera, att hela den massan af kontroller, som TTtsk:t bemödat sig att uttänka, — en kontroll, som skulle fordra nya tjenstemäns tillsättande i en tid, då man tvärtom sträfvar att i möjligaste måtto minska deras. antal — hela denna massa är då alldeles ej af nöden, då hela kontrollen inskränker sig till hufvudkontorets försäljning, mot insättningsbevis i banken, af nödige kartor efter skeende reqvisitioner.
Hr Reutersvärd: H.
Exc. Hr Gr. Löwenhjelm har i detta sitt nu afgifna skriftliga yttrande i det närmaste åberopat de åsigter, han i sin motion redan uttalat; den enda skiljaktigheten jag kunnat förmärka består deri, att han i sitt sednare yttrande i någon mån inskränkt antalet af de handlingar, som skulle med charta sigillata beläggas.
Skulle, på sätt motionären yrkat, alla räkningar och skuldförbindelser beläggas med charta sig., blefve följden ovilkorligen den, att ett hämmande i affärslifvet komme att uppstå, och på grund af detta skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Härefter blef propos. å bifall till TJtskits ifrågav:de hemställan framställd och med ja besvarad.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den del af Betänk., som nu vore i ordningen att förekomma, innefattade dels motiver till och dels. hemställanden i afseende å Utsk:ts förslag till ny förordning ang. stämpelpappersafgiften, samt att, då någon särskild hemställan rör:de den l:sta §:n i nämnde förslag icke afgifvits, sjelfva texten dertill torde fä uppläsas.
Efter det §:n härefter blifvit uppläst, anmälte sig och yttrade Hr Printzensköld:
I afs. på redaktionen af nu förer dragne l:sta §, tror jag att Utsk:t af förbiseende uteglömt ett ganska vigtigt ord.
§:n lyder som följer:
Alla här omförmälda skrifter och handlingar skola med stämpel förses till det belopp, på det sätt, med de undantag och vid det ansvar för underlåtenhet eller försummelse, som denna författning närmare bestämmer.
Jag skulle tro, att, för vinnande af bättre svenska, ordet »härvid” borde efter ordet ”försummelse” inskjutas.
I afs. på redaktionen af l:sta §:n har Hr Printzensköld yrkat att ordet ”härvid” måtte inskjutas efter ordet »försummelse”.
Jag tror, att en sådan förändring är alldeles onödig, om man faster afseende på den efterföljande
Den 25
Maj, 447 relativ-satsen ”sorn denna författning närmare bestämmer”.
Afslutar man ieke meningen vid ordet ”försummelse”, utan ger sig äfven lid att läsa den efterföljande satsen, kunna inga misstag komma att uppstå.
Jag yrkar bifall å §:n oförändrad. §:n bifölls.
Sedan H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att i afseende å den 2:dra §:n förekommo två hemställanden i Betänkt, föredrogs Utsk:ts hemställan sid. 9 ang. upphörande af all tillverkning utaf stämpelpapper å hela ark m. m.
Gr. Taube, Henning Edvard, anförde skriftligen: