Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har i sanning med förundran afhört, att Ordföranden i ConStitutions-Utskottet begärt Proposition på förevarande frågas uppskjutande, sedan likväl blifvit upplyst, att a:ne Stånd afgjort densamma, och det således äfven för de bägge öfrige är en ovillkorlig pligt, att fatta deFmitift beslut.
Det har särskildt blifvit yttradt, att samma fråga blifvit, utan iakttagande af lagliga former, behandlad, och att den först mot slutet af Riksdagen till Stånden inkommit.
Lik* väl inkom Särskildta Utskottets Betänkande den 27 Aug. och remitterades den 2j Sept. till Constitutions-Utskottet, hvars obetydliga förändringar i Grundlagsförslagen visserligen ickes hade bott upptaga sä långvarig tid, tom skett. 644 Ben 14 December, Der måste således felet ligga, att vi så sent häruti kommit till öfverläggning.
Detta kan likväl icke anföras, såsom något skäl, hvarföre inga anmärkningar skulle få göras.
Herr Lagerhjelm här väl sagt, att han framställt anmärkningar, hvarpå han ej fått något svar.
Sådant händer: men det kommer sig deraf, att det ibland faiier Stånden in, att icke anse de yttrade anmärkningarna vara af sådan beskaffenhet, att de föranleda till återremiss.
Jag tror icke, att en individ har rätt, att fordra en anmärkning vederlagd , helst i fall den äfven blef af Utskottet besvarad, han likväl troligen icke skulle anse svaret för någon vederläggning.
Då det icke kan bestridas, att Grundlagen ej ger tillstånd till andra frågors uppskjutande , än Grundlagsfrågor, lärer icke eller ett beslut af Ridderskapet och Adeln nu kunna anses för någon ändring i ett förut fattadt.
Det är väl sant, att exempel pä uppskof finnas från igio och 1812 årens Riksdagar , då alla fern Statsmakterne derom förenat sig men jag får iterera , hvad jag nyss nämnde , att år 1815 , 3:0c Stånd på Konungens Proposition redan hade beslutat en frågas hvilande, men det 4'de Ståndet eller Ridderskapet och Adeln ensamt förklarade, att den skulle upptagas till afgörande, och den blef det.
Således är det icke möjligt, att hänskjuta till Constitutions-Utskoitet en fråga , som redan är afgjord , eller som redan kommit under Riksståndens pröfning.
Den måste ovillkorligen antingen bifallas, återremitteras eller förkastas, men kati icke uppskjutas.
Det bär blifvit yt - Den ?4 December. 645 tradt , som skulle Utskoitet, genom sitt afgifna jemknings-förslag , kafva åsyftat att sä tillsägande påtvinga Riksens Ständer ett beslut i ämnet , utan discussion. jag lisr svårt att instämma deruti , ehuru jag icke godkänner Utskottets Voteringspropositioner, emedan man aldrig bör kunna votera om, huruvida en fråga skall hvila.
Jag vill ej vidare uppehålla Ridderskapet och Adeln , utan anhåller endast om Proposition , att Riddeiskapet och Adeln, med godkännande af hufvudgrunderne i Särskildta Utskottets Betänkande , öfverlemnar detsamma till Kongl. Maj:t till det afseende
Han derå i Nåder behagar fästa.
Grefve LöwenhjelmGustaf:
Jag hade trott, att i dag kunde debatten ej äga annat föremål , än den Constitutionella form Grundlagen för målets vidare handläggande föreskrifver.
Då likväl en värd Talare ingått i Grundfrågan , och fortsatt yttrandet af sin emot Särskildta Utskottets stridande mening , anser jag mig föranlåten och berättigad, att också vidare utveckla min tanka.
Jag följer dervid icke en inom mig uppgjord systematisk uppfattning.
Jag antager den ordning , i hvilken den värde talaren fiamställt sine inkast.
Jag nödgas således upprepa , att Irågan icke är ny — icke oöfverlagd.
Vi handla, i följd af 1818 års Riksdags åtgärd, och denne aflades af l8i£ års Riksdags, hvars uppmärksamhet på behof af ändring af 1812 3rs Riksdag var väckt.
— Efter så lång tid lemnad åt allmänna omdömet, att stadga sig, efter den tid de tryckta hand - Pen ij, December. fingar varit inför allmänheten och oss Riksdagsmän framlagda . kan jag ej anse målet så oberedt, som det framstäiles.
Huru många högst vigtiga mål ha ej af Stånden, till och med vid denna Riksdag , blifvit afgjorde , uran att en så grundelig pröfning föregått.
Måhända likväl mången af oss, försvarare af Särskildta Utskottets arbete, Hyste någon tvehågsenhet, innan Constitutions-Utskotteis
Betänkande blifvit oss bekant.
Måhända denna tvehågsenhet hos mången af oss skulle hafva blifvit ett skäl , om ej till öfvergång på andra sidan , åtminstone till tystnad , om de aktningsvärde män , hos hvilka vi genom vårt val erkänt djup grundlagskännedom och insigt, i detta Betänkande varnat oss för en med innovationsförslagen förbunden våda.
Men ha de gjort det? ha de icke tvertom, och utan att någon hos dem boende betänklighet af ett enda ord ideras arbete röjes, för oss framlagt redactions-förändringcr- af nila genom ändringsförslaget ifrågasatte §§. i Grundlagen?
Dervid ha de icke sagt ; ”vi afråda ändring. 3’Af vördnad för en Kongl, remiss och för en 'föregående Riksdags önskan ha vi dock ansett ”oss böra säga, huru ändringarne efter vår tannea låta , om de skola ske , men blott som svar ”på en fråga quamodo si och dernäst som af3, styrkande i qucestio anj börén J anse det■”ta vårt arbete,” Tvertom: i ingressen af Constitutions-Utskottets Betänkande , säger det oss, att det icke skridit till handläggning af dett3 mål, utan att allvarligen impregnera sina sinnen med den Utskottet åliggande pligt, att icke tillstyrka någon ändring, som kunde be - JDen ij, Bccemker. finnas stridande emot Grundlagens anda och syftning , eller som onödig eiler onyttig anses.
Ovillkorligt således ha ej mindre än 11 redactio. ner till Grund!ags-förändring3r blifvit oss till bifall eller afshg förelagde , och då vi nn, efter att deröfver ha beslutit, skrida till fuilständigandet af det yttrande af oss erfordrats, och öfverlägga om de öfriga delar af ändringsförslaget, sorn af Grundlags-ändringarue äro, om ej verkeliga corollarier, dock dermed så nära satnmanbundne, att åtminstone deras antaglighet är en slutföljd af de förres antagande, då uppträda Constitutions-Utskottets
Ledamöter med sådan värma, och gifva oss varningar så bögtideliga , att hvar och en af oss , som ej inom sig väl pröfvat grunderne för sin åsigt, kunde frestas att misstänka sig sjelf för att oförsigtigt ha med öfverdådig innovations.anda nalkats Statens grundpelare.
— Må det tillåtas mig upprepa, att ingen af oss påstått, det Särskildt* Utskottets arbete skulle verbotim till Kongl.
Maj;t som vår speciella önskan öfverlemnas.
Till domsrätt i den vidsträckta frågans alla specialiteter, hade jag visserligen nödgats frånkänna mig förmågan.
Vi ha yrkat, att, under erkännande af grunderne, hänskjuta målet till den makt , som ändå deröfver har att besluta , och i den specialiserande discussionen har hvaraf oss utbrutit de delar af förslaget, der handsåg sig äga en på forskningar grundad och således afgjord öfvertygelse.
Jag t. ex. har bufvudsakeligen yrkat Stats .
Secreterare-Embetets utrustande med förmans makt och myndighet att tili behörig verkställighet befordra, hvad 643 Den 14 December.
Stats-Secreteraren grundlagligen expedierat, Då ansvarighetsprincipen bildar ett af hufvudelementerne i en Constitutionel författning, har jag önskat upplefva upphörandet af den anoma. lie, att ansvarigheten ligger på den, som ingen makt äger, och att de, som äga makten, ingen Constitutionel ansvarighet äro underkastade.
Min tanka om osillräckeljgheten af StatsSecreterarnes makt torde förtydligas, dä jag exempelvis anförer, att då frågan om Kronoskogarnes försäljning eller bibehållande nyligen förevar, infann jag mig icke i Plenum, ehuru lifligt interesse jag hyser för detta föremål.
Men jag ser ej ett Embete så organiseradt, att det förmår åstadkomma fördelaktig försäljning i ena fallet, eller förmånlig förvaltning af skogarne , i det andra Jag påminte mig det bedröfliga resultatet af min3 och andras välmenta bemödanden vid en föregående Riksdag, i frågaa om recognitionsskogarne och jag afhöil mig från Plenum.
Må ingen häri se ett obehörigt tadel öfver personer.
Jag talar om machinens sammansättning : ej om dem som, sådan den är, måste hålla den i gång , så godt ske kan.
Vore det nu ej önskansvärdt, att ett sådant förhållande upphörde?
I hvad mån skulle en åtgärd i denna väg rubba de grunder, dem en värd talare anmärkt böra undersökas, innan man bygger?
Väl är denna regel rigtig ; men månne en väl inredd öfvervåning, svårare, än en illa inredd , tynger på husets grundvalar ?
Det är sannerligen icke med dessa vi nu ha att göia.
En gång, hoppas jag, komma vi dit.
Ers gång, (och måtte det ske samma dag företaget
Den 14 December.) 649 är moget) blir värt Representations system förnuftsenligt, svenska jorden af lika natur, beskattningssystemet rättvist.
De , som äro kallade att deltaga i dessa storverk, må säga sig arbeta i Statsbyggnadens grundvalar.
Den äran, mine Herrar, är icke oss' beskärd i dag.
Vi röra icke ens hufvudmurarne.
Vi hålla endast på med en förbättiad distribution, och nied några beqvämare communicationers inrättande emellan Herrn och Frun, emellan dem och hus-officianterne, och emellan desse inbördes, alltsammans till famillens högre välstånd och trefnad.
Visst är frågan om gränsen emellan juridiska och administrativa makten vigtig, men den är ej om ändring i en gräns , som finnes, utan om bestämmande af en gräns, sorn nu icke finnes — åtminstone ej finnes bestämdt uppdragen.
Visst är frågan om Collegierne vigtig och tankarne delade.
Jag till exempel har aldrig ansett Collegiernes bibehållande oförenligt med Ministerers inrättande.
Men häri åligger ossju ej att besluta: oss föreslås ju blott att hänskjuta dessa frågor till den makt, som ändå äger att deröfver afgöra, och på hvars grannlaga och försigtiga sätt att i thy mål förfara , vi ha så många bevis.
Allraminst kunna vi anses förgripa oss emot 150 års gamla inrättningar.
Tvertom , jag har redan sagt det, vi närma oss desse.
Hvad vi af dem ha qvar, äro blotta beDämningarne, och desse äro iliusoriske och skadlige då de förleda oss att tro , att emedan vi ha namnet, ha vi saken.
Eller (utan att gå alltför långt tillbakas]) finnes väl någor annat än namnet gemensamt mellan Gu - 65o
Den ij.
December. staf 3:djes Stats-Secreterare-Embeten och de närvarande? och hvad rätt ha vi att af blotta likheten i titel , fordra en likhet i resultater , som vid så olika organisation är alldeles omöjelig?
Sträcke man jemförelsen längre, och ända till alla de inrättningar, som, i anseende till en längre bibehållen åldrig benämnelse , anses vara ännu de samme inrättningar väre förfäder hade, och man skall i denna påstådde vördnadsbjudande antiqvitet endast finna gamla ordställningar, och gamla namn på ganska nya saker.
Må jag derföre än en gång upprepa , att här tale vi, icke om 150 års, utan om 14 års gamla inrättningar.
År 1809 års Organisation af Styrelseverken har i de delar , i hvilka vi påstå ändring, snart sagdr, ingenting gemensamt med 1600-talets, ja icke ens med det sist förflutna århundradets.
Att vi utan iakttagande af alla former söka verkställighet af de utaf oss önskade ändringar, har blifvit påstådt, utan att jag kunnat förmå uppfatta , hvilka former möjeligen kunna upptänkas utöfver dem , som blifvit iakitagne.
Menas en beslutande debatt inom hvarje af de 4 Stånden öfver hvarje af Särskildta Utskottet yttrad mening, må vi sannerligen tvertom lyckönska oss, att så ej skett.
Vi hade troligen aldrig kommit till ett sammanhängande resultat.
Må det tillåtas mig föra Ståndet till minnes, huru ofta , vid öfverläggning öfver långt mindre invecklade ämnen , det handt, att, inom ett och samma Stånd, beslutet öfver ema Den 14 December, puncten i ett Betänkande uppref det nyss fatfäde beslutet öfver en föregående punct.
Betänkligheter , hämtade ifrån utvärtes politiken , ha blifvit yttrade.
Jag kan med fullständig, på local kännedom grundad , öfvertygelse dem bestrida.
Visserligen är utländsk mellankomst att befara för det land , der lagstridigt och våldsamt tillvägagås, och sådan fara tillhörer ej exclusivt närvarande tid.
Den har varit alla tiders fara , ehuru exemplen i den sednare tätare inträffat.
Men då , som nu hos oss sker, en Representation , med så laglig anledning, och så värdigt lugn, söker förbättra Statens inrättning, kan hos utländska makter, endast en för oss hedrande, omöjeligen en oroande, uppmärksamhet väckas.
Sluteligen har en värd talare, med förnyadt andragande af sina skäl för uppskof till nästa Riksdag , förklarar sig ej anse sig kunna stå till svars inför sitt samvete , med mindre han sådant uppskof yrkade.
Jag har redan , vid ett föregående Plenum, anmärkt, huru såsom samtelige desse skäl , om de antogos, skulle verka ett vida längre j ett mångårigt, ja ett alldeles obestämdt uppskof.
— Men låt vara , att detta fann sin gräns vid nästa Riksdag; äfven under denna tidsutdrägt är den fortfarande skadan af en bristfällig organisation, och nyttan af en förbättrad, så betydelige , att jag åter icke skulle ha lugn i mitt samvete , om jag icke, på sätt jag gjort, och nu gör, yrkade beredande af förbättringars möjelighet genom hänskjutande af 65a Den 14 December.
Särskildta Utskottets arbete till Kongl.
Maj:t med erkännande af dess hufvudgrunder.
Det har blifvit sagdt, att Särskildta Utskottet bordt nyttja sitt sanda förnuft.
Det är ett godt rad, som också blifvit följdt, innan rådgifvaren uppträdde, deri, af t Utskottet icke trott sig äga rätt hindra Riksens Ständer, att, om de så ville, öfverlägga otn ämnet.
Som ingen återremiss ägt rum af det första Betänkandet, kunde Utskottet ej eller inkomma med något svar på de anmärkningar, som dervid yttrades.
På detta sätt har Utskottet nyttjat sitt sunda förnrft, Hade det skett annorlunda , så hade det troligen icke blifvit kalladt sundt.
Jag vill blott tillägga den anmärkning, att Särskildta Utskottet under hela denna Riksdag icke fått arbeta mer än en enda förmiddag, utan nödgats göra allt på eftermiddai garne, då Ledamöterne redan varit utarbetade af andra göromål.
Man skall således, om man vill vara billig i sitt bedömmande , finna mindre besynnerligt, att Betänkandet icke inkom, förr än i Augusti.
Att det legat här en månad på bordet, visar, att man kunnat hafva god tid till dess begrundande, då man icke behoft läsa mer än 3 blad om dagen.
Att det sedan legat öfver, dels i Constitutions-Utskottet, dels ock här en rund tid , bör icke kunnat anföras såsom skäl, att man icke hunnit betänka sig på ämnet.
Om hvarje håga skulle på sådant sätt hvila 3 och en half månad, behöfdes ea särskild
Riksdag för hvart mål, och hvilken än - Den 14 December, 653 da hlef en månad längre , än Grundlagen föreskri f ver.
Jag erkänner visserligen, att Särskildta Utskottet till det mesta för fattat sitt Betänkande på eftermiddagarne, man kan, såsom en af dess Ledamöter, likväl icke vidgå, att
Betänkandet är annorlunda beskaffadt, än om det blifvit författadt på formiddagarne, ej heller tro, att något spår dertill visar sig förandra.
Likväl, och då sådant blifvit satt i fråga, bör jag nämna, att äfven det Jeinknings-Betänkande, sorn nu är i fråga, blifvit uppgjordt på en eftermiddag.
Jag anhåller vördsamt, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på orsaken, hvarföre en Ledamot, som förut gjort anmärkningar vid Utskottets Betänkande, icke fått dem besvarade, hvaröfver han nu besvärar sig.
Saken är i korthet den, att det Höglofliga Ståndet icke återremitterade målet, utan uppsköt det till nästa Riksdag.
Uti den omständigheten , att aldrig någon återremiss ägt rum, ligger äfven det starkaste skälet mot Utskottets Jemknings-förslag; ty Grundlagen föreskrifver tydligt, att ett Betänkande, som första gången fö-, rekommer, måste, så framt det icke bifalles , eller afsISs, återremitteras.
Nu har detta icke skett; derföre borde ej heller någon jemkning af enkla beslut komma i fråga.
När den likväl blifvit föreslagen , har det Stånd , efter hvars Beslut Utskottet tillstyrkt de öfriga att lämpa sina meningar , förklarat, att detta beslut icke borde så tydas, som Utskottet gjort, Preste - «54 Ven 14 December, Ståndet har på Ridderskapets och Adelns iu^ bjudning fattat sitt beslut, att låta målet hvila, och har derföre äfven låtit inbjudning afgå till Borgare- och Bonde-Stånden, att sig med de begge förenämnde förena.
Skulle nu Ridderskapet och Adeln icke förblifva vid sin fö.rst yttrade mening , utan under namn af jemkning efter en skiljaktighet hos Preste-Sfåndet, hvilken detta Stånd redan bestämdt undanröjt, ingå i pröfning af målet: så skulle det ifrågavarande äfvensom de öfriga Stånden få skäl , att hysa mindre fördelaktiga tankar om stadgan i Ridderskapets och Adelns beslut.
Den långa öfverläggning som nu uppstår, när målet, för 3;dje gången, föredrages , visar origtigheten af dess behandlingssätt, hvarigenom vi ånyo komma att öfverlägga och kanske äfven votera i frågor, hvaröfver redan en gång förut blifvit öfverlagdt och voteradt.
En vard Ledamot har sagt, att, ehuru 2:ne Stånd stannat emot 2:ne, det icke är gifvet, att frågan skall förfalla j men om man icke vill följa Grundlagens tydliga föreskrift, så kan man komma till hvad mening som helst.
Nu borde det dock ej sättas i fråga, då vi hafva ett så färskt exempel på Constitutions Utskottets förklarande af Grundlagens bestämda mening i ett annat dylikt fall, att jag icke behöfver uppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln med en närmare citation.
Man har talat om den långa tid, som förflutit, innan detta ämne blifvit utarbetadt, och till pröfning förekommit.
Men just behofvet af rådrum till förberedelsen borde vara ett skäl för Riksens Ständer att, litet längre än några veckor., Den 14 December. 655 betänka sig på ett ämne af så stor vigt, och hvarom kanske icke mer an io af Ridderskapets och Adelns Ledamöter ens hunnit liisa det, som blifvit skrifvet och tryckt.
Det är således icke utan grund man yrkar , att saken må hvila till närmare besinnande.
Som jag förmodar, att Ridderskapet nch Adeln, oaktadt det inkomna jemknings förslaget, förblifver vid sitt förut fattade beslut; så vill jag nu endast hålla mig vid formerna.
Men skulle fråga uppstå, att slutligen afgöra sjelfva saken, så anhåller jag att då få fästa Ståndets uppmärksamhet på några delar af förslaget, som äro af den beskaffenhet, att man torde böra draga deras godkännande i betänkande , och icke köpa varan i säcken.
En Ledamot har sagt, att intet uppskof kan äga rum , utan att man nu måste antingen antaga eller förkasta Utskottets förslag.
Men jag skulle önska höra uppläsas den §. j Grundlagen, som förbjuder ett Stånd att uppskjuta hvilken fråga som helst.
Vill man anse allt såsom förbjudet, hvilket icke är uttryckeligen tillåtet, så blefve ingen Lagstiftning tillräcklig.
Man har äfven sagt, att Betänkandet borde, utan något bestämdt yttrande, af Riksens Ständer öfverlemnas till Kongl. Majrt.
Hvartill skulle det tjena ?
— Det vore alldeles detsamma, som om Riksens Ständer ville säga: "Eders Majrt har åstundat veta vår mening i "ett ämne, hvars utredning vi begärt, men vi ”hafva ingen mening, utan säg sjelf.” Sådant vore ej Riksens Ständer värdigt.
Jag vågar derföre vördsamt tillstyrka Ridderskapet och Adeln att förblifva vid sitt förra beslut.
Men, 656 Den 14 December. om något yttrande genast bör till Kongl. Maj:t afgifvas, ait det då icke må blifva något annat än det, att Riksens Ständer ansett sig böra uppskjuta frågan om Stats-förvaltningens detailler, tills den kan pröfvas i sammanhang med de Grundlags-förändringar, som i gemenskap dermed blifvit föreslagne.
Hos Herr Grefven och Landt-Marskalken anhåller jag ödmjukeligen om denna propositions framställning till Ridderskapets och Adelns bifall.
Herr von HohenhausenMichael:
Jag skall i största korthet uppehålla mig vid sjelfva formen af målet.
Friherre Cederström har föreslagit Ridderskapet och Adeln det beslut, att, med godkännande af Hufvudgrunderne , till Kongl. Maj:t öfverlemna, att vidtaga de förändringar och åtgärder
Han sjelf i Nåder för godt finner.
Jag instämmer fullkomligt i den önskan, att så måtte hafva skett förra gången Betänkandet förevar, hvilket jag äfven då yrkade, ehuru jag hörde till minoriteten.
Men när ett annat beslut redan då fattades _, ehuru vi kände, att Borgare- och Bonde-Stånden antagit Betänkandet, så kan jag icke finna, att Preste-StåndetS’ instämmande i denna Ridderskspets och Adelns mening kan få blifva en anledning, att frångå samma beslut.
Jag ser mig således bunden, att icke mer deruti vilja göra någon förändring.
Hvad jemknings-förslaget beträffar, så veta vi icke ännu , hvad Borgare- och Bonde-Stånden , i anledning deraf, beslutat.
När Kongl.
Maj:t affordrat Riksens Ständer deras Utlåtande öfver äm - Den 1 /j.
December. 657 ämnet, är det äfven nödvändigt, att Riksens Ständer samfäldt , och icke hvarje Ständ särskildt, afgifva ett sådant.
En sammanjemkning bör således tillvägabringas, och jag tror, att Särskildta Utskottet af 73 §.
Riksdags-Ordningen hämtat tillräcklig anledning att inkomma med sitt förslag, ty denna § innehåller: att, då Ståndens skiljaktiga beslut genom Protocolls-Utdrag (icke genom åtetremiss) meddelas ett Utskott, skall det uppgöra och inkomma med ett jemknings-för.slag.
Af denna anledning, och då man ännu icke känner, att Borgare- och Bonde-Stånden fattat något beslut i afseende pä jemkningen, tror jag skäligen, att Ridderskapet och Adeln har sig öppet att försöka en sådan, utan att i hufvudsaken frångå sin förra mening.
Grefve von Platen har anfört, att han funnit det vara rigtigt, att till Kongl. Maj:t öfverlemna det svar, att Ständerna åt Kongl.
Majtt öfverlemna vidtagandet af de åtgärder
Honom godt syr/es till förberedande af den önskade reorganisationen.
Det torde vara i sådan syftning, som ett svar till Kongl. Maj;t bör ställas.
Jag vågar således vördsamt föreslå följande Utkast till Riksens Ständers svar till Kongl. Maj;t: Riksens Ständer hafva, i anseende till de många och vigtiga mål, som under innevarande Riksdag förevarit, icke medhunnit ingå i en fullständig pröfning af Särskildta Utskottets förevarande Betänkande, hvarföre Riksens Ständer i underdånighet öfverlemna berörde Betänkande, med underdånig anhållan, att Kongl. Majit täcktes, i anledning deraf, intill Ridd. o. Ad.
Fröt. XI.
Band. 4a 658 Den 1^ December. nästa Riksdag vidtaga de förberedande åtgärder Kongl.
Maj:t kunde linna tjenliga.
Jag vågar vördsamt fästa uppmärksamheten dervid, att , såsom Grefve Löwenhjelm anfört, ämnet skulle blifva aflt för sönderstyckadt , och föga låta förena sig till något sammanhängande helt, om man skulle företaga dess pröfning i de minsta detailler.
Men dä några hufvudgrunder deruti finnas, hvarom tankarne äro helt stridiga, tror jag icke de kunna afgöras, förr än en discussion föregått.
De röra egenteligen de Collegier, som hafva befattning med Näringarne inom landet, hvaruti Ständerne icke bestämdt skulle komma att yttra sin verkliga mening , i fall denna del af ämnet icke blifver ventilerad.
Jag hemställer således , att Ridderskapet och Adeln behagade inbjuda de öfrige Riks-Stånden att deltaga i det tillägg jag föreslagit, hvarigenom vi icke frångå vårt förut fattade beslut, hvaruti Preste-Ståndet redan instämt; ty med Friherre Cederström är jag af samma tanka derom, att den af Särskildta Utskottet föreslagne votering genom Nämnd alldeles icke är form-enlig.
Her^ Ceder schjöld, Pehr Gustaf:
Vid formen för behandlingen af detta ämne, har Friherre Cederström gjort anmärkningar, hvilka jag ej vill försöka att directe vederlägga.
Jag skall blott söka visa, att frågan om detta vigtiga ämne icke ifrån början uppkommit, på sätt Grundlagen föreskrifver, icke heller i sin fortgång så blifvit behandlad , och att det följaktligen ej bör synas underligt, om den icke hel - Den ij.
December. ler kan göras fullkomligt enligt Grandlagens bokstaf.
Majit hade nemligen i sin Nådiga Proposition icke framställt några bestämda förslag till Grundlagsförändringar, utan öfverlemnat åt Riksens Ständer att dem uppgöra: och motioner om dessa förändringar inkommo icke heller till Constitutions Utskottet genom enskilta Riksdagsmän, utan ifrån Särskildta Utskottet genom Riks-Stånden
Men jag har vid detta tillfälle blundat för formen och den döda bokstafven, emedan jag icke insåg, huru denna fråga på annat sätt skolat kunna behandlas.
Om derföre Ridderskapets och Adelns beslut att låta denna fråga hvila till nästa Riksdag, icke skulle vara fullt öfverensstämmande med Grundlagens bokstafliga föreskrift , så lär det åtminstone icke vara deremot mera stridande, än sättet, hvarpå den blifvit väckt och handlagd.