Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St., gå i mistning af en förmån, som de, uppå skäl, hvilka innefattas i det Statsråds-prot. af d. i3 sisth Jan., hvilket finnes den K. propostn bilagdt, tyckas hafva bort åtnjuta redan från regleringen af collegii nuvar. stat. K. Krigs-Tiof rällen.
Uti staten för K.
Krigs-bofrätten har någon ändring hvarken blifvit begärd eller för närvar, af Utsk. yrkad.
Men genom upptagande af den uti R.
St:s revisorers berättelse för år i83g yttrade mening om denna Hofrätts obehöflighet, har Utsk. inträngt på ett. område, som, enligt min tanke, icke tillhört åtminstone StatsUtsk. ensamt, enär Utsk. gjort hemställan om ändring uti lagskipningen, hvilken, så vidt frågan rörer den militära lagskipningen, utgör ett önskningsmål, sorn ingalunda torde tillhöra StatsUtskrs befattning.
Staten för Generalilelet.
Erkännande, att det är af högsta vigt, att ett större antal pensionsrum, än som nu finnas, må blifva tillgängliga för afskedade inspections- och district-generaler, som vid uppnådd högre ålder må anses hafva förlorat den förmåga 3oa D e n 7 Maj f. m. af verksamhet, som erfordras alt föra divisionerna i fält, och i fredstid vaka öfver deras tjenstbarhet; har Utsk. tillstyrkt bildandet af trenne nya pensionsrum å 3ooo r:dr hvartdera, för att, jemte de i redan å stat uppförda, inneliafvas af sådana district-general-befalhafvare och inspecteurer för de särskildta vapnen, som, efter 10 års tjenstgöring i denna egenskap och uppnådda 60 års lefnadsålder, erhålla afsked från deras innehafvande befattningar.
Betraktar man först den föreslagna förändringen, i afseende å fordringarna för pensionsrätt, så förekommer först, att, åtminstone hvad af utlåt, synes, någon ändring härutinnan icke vid denna riksdag varit föreslagen eller motionerad, och att Utsk. således, enligt mitt sätt att se, har, genom den åtgärd det i sådant fall vidtagit, iklädt sig rättigheten att sjelf både väcka motion utom Ståndet och verkställa utredningen.
Dessutom är förändringen af natur, att om den antages, pensionsrummen troligen sällan eller aldrig kunde anlitas, enär Utsk. föreslår, att för pensions erhållande skall erfordras en tjenstetid af 10 år såsom general-befälhafvare, en befattning, som redan nu endast högst få kunna hoppas att vid 5o års ålder få emottaga; och genom Utskcs föreslagna tillgöranden i öfrigt, torde något lättare avancement, inom armeen åtminstone, icke komma att befordras, utan tvertom.
Hvad åter angår sättet för pensionernas tillvägabringande, så bör annesen uti Utsk:s förslag endast Buna en fortsättning af det systeme, hvarigenom den ser sig nödsakad att af sina inom hvarje grad ej för högt medgifna löner låta från början af sin tjenstebana göra betydliga afdrag, i hopp att en gång, då krafterna upphört, få tillgodonjuta en pension, hvartill Staten i minsta målto bidragit, men hvilken egentligen är en af hvarje individs egna medel sparad inkomst, hvarigenom Svenska armeen har det företräde framför andra, alt den hufvudsakligen pensionerar sig sjelf.
Utsk. sträcker endast sin omsorg något längre, än sorn hittills skett, då det föreslår en af de, enligt 1828—3o årens riksd.beslut, fastställda lönernas fullkomliga indragning och de öfrigas minskning med 600 r:dr b:co å hvardera, utan annat skäl än bildandet af pensioner, hvars erhållande så mycket mindre kan med säkerhet påräknas, som ändring vid hvarje riksdag möjligen kunde äga rum, så framt Konungen dertill gaf sitt nåd. bifall; hvarjemte Utsk. tyckes förgäta, att återstoden af general-befälhafvarnes löner få vidkännas ytterligare afdrag till armeens pensions-cassa.
Hvad slutligen angår Utskts, till vinnande af flera pensionsrum för generals-personer, gifna tillstyrkan, att, ”med •”fästadt afseende å Rikets geograpliiska läge och de sam''mandragningar af trupper, som, i händelse af ett krig, Den 7 Maj f. m. 3o3 ''sannolikast böra kunna emotses,” militär-districtena må minskas ”från 6 till 5”, så är det just dessa förhållanden, som tala emot den af Utsk. föreslagna minskning, hvarigenom militära districtena skulle erhålla en utsträckning, som motverkade denna inrättnings ändamål, och som, med afseende å reg:tenas eller corpsernas läge, der gränserna ej äro uti samma förhållande med landets civila indelning, skulle, i ekonomiskt och administrativt hänseende, medföra betydliga svårigheter.
Districtens nuvar. vidd är, så vidt sådant låtit sig göra, bestämd, med hänseende till antalet af derinom förlagda trupper och den bevärings-styrka, som der kan påräknas; vidare, med hänseende till det förhållande regttenas läge och landets civila indelning hafva till hvarandra; samtsluteligen med hänseende till general-befälens ändamål att ej allenast föra uppsigten öfver ett visst antal corpsen, utan äfven att föra befälet öfver alla stridskrafterna inom ett gifvet district.
Vid districtenas fördelning bar i öfvervägande tagits så väl de ekonomiska som militära omständigheter, som derå inverka, för att bringa denna fördelning i öfverensstämmelse med de för Rikets försvar uppgjorda operations-planer.
Och likväl omfattar det minst utsträckta af dessa militära districter, eller det första, ett ytinnehåll af mer än g5 qvadratmil; det dernäst minsta, eller det fjerde, omfattar ett ytinnehåll af mer än a3i qvadratmil. —•
Att ytterligare utsträcka dem genom den af Utsk. föreslagna minskning i antal, synes mig ej allenast medföra en minskning i de fördelar, man med denna inrättning åsyftat, utan ock vara ett medel att motverka den egenskap att vara ”disponibel’’, som Utsk. yttrat armeen böra äga.
Öfvercommenclants-expeditionen i Stockholm.
Äfven beträffande anslaget till Öfvercommendants-expeditionen i Stockholm, synes Utsk. sjelf framstått i egenskap af motionär.
Det är visserligen sannt, och vore ganska illa eljest, ”att den i hufvuöstaden förlagda garnison, ”dels i dess egenskap of lif- och hus-trupper, dels såsom ”tillhörande en fördelning af armeen, icke saknar det sam”band, som är afsedt, genom tillvaron af ett högre generals”befäl;" men det sköl, hvarpå Utsk. grundat sin nya motion om indragning af det åt öfvercommcndanten hittills bestådda arfvode af 6oo rtdr b:co, nemi. att ”således någon ”särskild öfvercommendant, i och för nämnda garnison, ”icke egentligen är af nöden,” lärer svårligen deraf kunna dragas.
K. M:$ reglementen föreskrifva, för secund-cheferne och cheferne för de i hufvudstaden förlagda regtten, de tjensteskyldighetcr de i sådan egenskap äga lika med öfriga, i jemnbredd med dem stående, befälhafvare inom armeen, Dea 7
Maj f. ra. och deras löner äro med afseende å dessa deras innehafvande tjenster bestämda.
De göromål, som medfölja befiilet öfver liela garnisonen, är således en tillökning i deras befattning, som ej med mera skäl bör kunna åläggas dem, än någon af den inneliafvande tjensten oberoende befattning bör kunna, utan ersättning, åläggas hvilken annan militär- eller civil-tjensteman som helst.
Troligen vinnes, med bibehållande af rättvisa, det åsyftade ändamålet för bästa priset genom detta arfvode, som ej uppgår till beloppet af en commenderad capitaines dagtraetamente efter 1827 års resereglemente.
Cummendants-slaten.
Uti Utsk:s hemställan om indragning af en del coramendants-platser, kan jag så mycket mindre instämma, som, å vissa gränsorter, en militär-befälhafvares närvaro synes mig nödvändig för uppsigten öfver de till Riket inkommande resande, och för viseringen af deras pass.
Krigs-academien, StatsUtsk. har fästat R.
St:s uppmärksamhet å behofvet af en förändrad organisation af Krigsacademien.
Redan långt för detta har fråga uppstått om denna academis förändring till en tillämpnings-skola.
Alt detta dock hittills icke kunnat ske, härleder sig från det skick, hvari våra elementar-läroverk befunnit sig.
Detta torde bäst bevisas deraf, att de enskilda skolor, som tid efter annan blifvit bildade, till meddelande af den undervisning i militär-ämnen, som fordras för att, enligt K.
M:s nåd. förordnanden, vinna competence till officersbefordran, likväl alia måst inrätta förberedande classer för de ämnen, hvarpå den militära undervisningen skulle grundas.
Då dessa skolor icke kunnat undvara sådana förberedande classer, har detta icke heller varit möjligt för Krigsacademien; och torde det böra tillläggas, att ynglingar, som vid högre lärdoms- och apologistskolor genomgått till och med rectors-ciass och derifrån medfört ganska vackra betyg, icke kunnat vid Krigsacademien insättas, högre än i i:sta classen.
Om ock tiden nu skulle anses vara inne att tillvägabringa en sådan förändring, som den ofvan omnämnda, och K.
M. dertill skulle gifva sitt nåd. bifall; så kan den likväl, såsom Utsk. ganska riktigt säger, endast ske successive, och är det af Utsk. tillstyrktaanslag i alla händelser fortfarande behöfligt.
Utsk. yttrar sig ”icke hafva förbisett nödvändigheten, att, "vid K rigsacademiens upplösning i dess nu var. form, en ”mindre del af det för densamma beviljade anslag afsattes,. ”för att användas till bildande af sjöcadetter för flottans "behof.”
Svårt är att fatta rätta meningen af detta yttrande.
Anser väl Utsk. alt sjö-officerarnes bildning bör ske vid Den 7 Maj f. ra. 3o5 vid en särskild läroanstalt, som af anslaget för Krigsacademien skulle bekostas?
I sådant fall kan jag, för ingen del, förena mig i Utsk:s tanke.
Ändamålsenligast och för Staten minst kostsamt är onekligen, om arraöens och flottans befäl bildas vid en gemensam krigsskola.
Lika med Utsk., anser jag, alt R.
M:s egen höga pröfning öfverlemna att bestämma, på hvad sätt nuvar. anslag för gratist-cadetter bör i sammanhang med en möjligen blifvande reorganisation af Krigsacademien lämpligast användas.
Indelta Cavalleri- och Infanteri-regementena.
Såsom lönefyllnad åt 2tne capitainer, reglts-qvartermästare och subalterner, enligt den fördelning som uti det K. propostn bilagda Statsråds-prot. finnes utförd, har K.
M. äskat en summa af ig,3oo r:dr, å hvilken summa, ehuru i betraktande af ändamålets vigt, Utsk. ansett sig sakna skäl tillstyrka bifall; antagande Utsk., att ”den brist, som nu förefinnes i tillgångarna för armeens lönereglering, skulle ”kunna fyllas genom indragning af befälsplatser vid det in”delta infanteriet, hvilket åter kunde ske, dels derigenom, ”att den s. k. 3:dje niajorsplatsen vid indelta regrtena lern”nades obesatt, dels genom sammanslagningar af reg:ten, ”hvilka äro förlagda — såsom exempelvis i Vestergöthland ”— nära intill eller om hvarandra, och hvarmed en jemna”re fördelning af regtlena till antal och styrka borde afses.”
Under åberopande af Utskrs utlåt., eller, som Utsk. i bilagan Litt.
A. benämner det, betänkande, hafva bland tillgångarna ibland andia poster blifvit uppfördt: sammanslagning af Lifregementets husar- och dragon-corpser, hvarigenom en reg:ts-stab skulle försvinna ; samt indragning af de'pöt-ry ttinästarne vid samtliga indelta cavalleri-reg:tena; roen bland dessa, för det närvar, behofvets fyllande beräknade, försl successive möjliga inkomster, äro de anförda exemplen af indragning af 3:dje inajors-platserna och sammanslagning af regttena i Vestergöthland ej upptagna.
Orsaken till detta förhållande torde finnas deruti, att dessa sednare indragningar anses böra användas till lönefyllnad, och de förra lill bestridande af exercis-kostnader.
Huru väl grundade de skäl äro, hvarpå K.
M. stödjer sin i den K. proposrn gjorda framställning, är för mycket i ögonen fallande, för alt jag anser mig behöfva mer än hänvisa till ett begrundande öfver den behållning, som kan återstå, sedan ränta å accord, inbetalningar till arme'ens pensions- samt enke- och pupill-cassor, afdrag för skatter och andra tjensten åtföljande kostnader, verkat minskning i de fastställda lönerna af 700 r:dr för en reg:ts-qvartermästare, 4 a 5oo r:dr för en andre capitaine, 35o r:dr för en förste och 3oo r:dr för en andre lieutenant, samt 200 r:dr för en undcr-lieutenant. 6 II.
39 3o6 Den 7 Maj f. m.
En blick på detta förhållande är i sig sjelf så nedslående, att jag undviker att göra en framställning af de resultaten, som visa sig vid en jemförelse med andra länder, der militären, oaktadt de i proportion ofantligt mycket högre lönerna och öfriga förmåner, åtnjuter prof af en allmän välvilja, den Utsk:s betänk, föga andas.
Genom det sätt, hvarpå Utsk. föreslagit fyllandet af lönebristen, skulle en mängd af platser inom armeen försvinna, och fortkomsten betydligen försvåras för de med svaga löner försedda oflicerarne, hvilka, redan nu, måste se långsamt fullbordas hoppet att en gång ernå en plats, der de åtminstone kunna få hemta andan, efter de uppoffringar af egna medel, eller den skuldsättning, hvartill de, med bästa vilja och hushållning, oftast sett sig nödsakade redan från första inträdet i Statens tjenst.
Är detta den del, man vill lemna armeen af den belåtenhet man så mycket omtalar, och som den en gång bör försvara?
Och detta under en tid, då man genom förändringar uti civila befordringslagar söker för militären göra inträdet på en annan bana omöjligt; då man genom förhöjning i skjutslega gör tjensten kostsammare; då ej inom de civila embetsmanna-corpserna, men väl inom militären, kunskapsprof, efter inträde på tjenstemannabanan, äro såsom villkor för avancement bestämda, och, der detta villkor ej måste uppfyllas, fordringarne ersättas genom begäret att vinna skicklighet; då hos militären känslan för fosterländska intressen i alla riktningar visar sig varm, och enskilde medlemmar af armeen ej sky egna uppoffringar och omkostnader för befordrande af den utbildning, som genom vägrade anslag blifvit hämmad.
Exercis-scjvadronernes underhåll.
Det ligger en besynnerlig öfverensstämmelse mellan Utsk:s förut yttrade åsigt om exercis-sqvadronernas utbildande så, ”att de vid ett inträffande krig vore att anse som ”de'pöts för exercering och inöfning af det manskap och de ”hästar, som erfordrades för att bibehålla cavalleriet vid ”behöflig styrka”, oell Utsk:s förfarande att, utan uppgifvet skäl, endast med hänvisande till en uti bilagan litt.
A. framställd åsigt, helt enkelt dels indraga alla, för en sådan utbildning af exercis-sqvadronerna samt manskaps och hästars tillöfning under krig afsedda, de'pot-ryttmästarne, dels ock, med afseende å anslaget för exercis-sqvadronerna, tillstyrka: ”att anslaget må utföras oförändradt i öfverensstämmelse ”med förra staten,” hvars otillräcklighet Utsk., enligt hvad bilagan litt.
A utvisar, tyckes inse, och hvilket anslag, enligt äldre riksd.beslut, ensamt är afsedt för de tre södra indelta cavalleri-regrtena.
Men grunden till detta förfarande ligger uti den omständighet, att
Utsk. åt sina göromål gifvit en annan riktning än den, som af 80 §:n Reg.F:n och 3o §:n Riksd.Ordn. föreskrifves, Följden, så vidt den har afse - Den 7
Maj f. ra. ende på anslaget, är ock den, att behofvet, sorn af Utskrs åsigt synes vara erkändt, likväl antingen blifver ouppfyldt, eller, om Utsk:s betänk, skulle i dess närvar, skick antagas, stäldt på framliden.
Lifgardet till häst samt Konungens Svea och Andra Lifgarde.
TJtsk., som tyckes hafva insett vigten af de skäl, hvilka grundlagt den af K.
M. gjorda framställning om lönefyllnad åt befälet och underbefälet vid dessa reglten, har uti bilagan litt.
A. tillgodoräknat regltena en sådan lönefyllnad, men derjemte tillstyrkt, att anslaget för gardes-reg:tena må i staten oförändradt utföras, och således afstyrkt det af K.
M. ånyo äskade ytterligare anslag.
Oaktadt det sålunda tyckes vara erkändt, att så väl behof som rättvisa tala för anslagets beviljande, och att således löntagarne kunde hafva anspråk att af den åsyftade lönefyllnaden komma i åtnjutande; har uppfyllandet af hvad behof och rättvisa i detta fall kräfva, blifvit af Utsk. hänskjutet till framtiden och satt i beroende af de indragningar och sammanslagningar, TJtsk. tillstyrkt.
Det är på sådana skäl jag anhåller, att TJtsk. behagade, för ändamålets vinnande, söka finna en annan utväg, än den, som hvilar på de i organisationen tillstyrkta förändringar, helst dessa, vid en närmare granskning, synas hafva ett menligt inflytande på reg:tenas tjenstbarhet, och derjemte först i kommande tider lemna den inkomst, som blifvit beräknad.
I afseende på indragningarna af befälet vid gardesregltena gäller lika för dem alla, att denna åtgärd skulle för de cjvartjenande i betydlig mån göra fredstjenstgöringen tyngre och försvåra avancementet, hvarjemte den ifrågasatta sammanslagningen af fot-gardes-reg:lena skulle, genom det mindre antalet af befäl vid det nya reg:tet, försvåra ej mindre den utbildning af bevärrs-manskapet, som Utsk. föreslagit böra öfverlemnas åt det blifvande gardes-reg:tet, än ock utbildningen af det manskap, som vid ett inträffande krig erfordrades, för att vidmakthålla reg:tet fulltaligt och i tjenstbart skick.
Att olägenheterna af de föreslagna indragningarna vid Lifgardet till häst skulle för detta reg:te vara af en ännu svårare natur, lärer man finna vid betraktandet af den större svårigheten, att i behofvets stund dana cavallen, oberäknadt alla öfriga missförhållanden.
Vid bestämmande af de grunder Utsk. föreslagit i afseende på verkställigheten, har Utsk., som det tyckes, ansett de militära tjenstemännen böra utgöra undantag i fråga om tillgodonjutandet af det skydd, som 36 §:n Reg.Fm lemnar.
Denna § säger nemi.:
”De som bekläda domare-embeten, "så högre som lägre, samt alla andra embets- och Den 5
Maj f. m. ”tjenstemän, än de i föregående § nämnde” — eller de som hafva förtroendesysslor — "kunna icke, utan medelst "ransakning och dom, ifrån sina innehafvande sysslor af "Konungen afsättas, ej heller, utan efter egna .ansökningar, "till andra tjenster befordras eller flyttas."
Af denna § tyckes följa, att "de af befälet, som blifva öfverflödiga,” skola vid sina innehafvande löner fullt bibehållas, antingen för lifstiden, eller intill dess de till annan tjenst på stat blifva på egen begäran i nåd. befordrade; och detta, utan att deras närvar, förhållande till arme'ens pensions-cassa deruti kan åstadkomma någon rubbning.
I stället för att åt ifrågavar. befäl bevara dessa i grundlagen bestämda rättigheter, har Utsk. fördelat detsamma efter olika classer, och med sjelftagen rätt bestämt de förmåner och skyldigheter, som borde tillhöra de personer, hvilka kunde föras under någon af de angifna cathegorierna.
En annan besynnerlighet förefinnes vid jemförelsen af bestämmelserna i den i och 3 af de af Utsk. föreslagna grunder, ity att på första stället säges, att "de, hvilka, i följd af organisationen, sö"ka och erhålla afsked, må uppföras å allmänna indragn.- staten etc.;" och i 3:dje punkten:
"att det befäl, som upp"föres å allm. indragn.staten må tillförbindas tjenstgöra, i "händelse af krig, intill dess de uppnått den ålder, som berättigar dem till pension; och lärer det ankomma på K.
"M:s särskildta nåd. förordnande, huruvida nyssnämnda be"fäl, som uppföres till löner å indragn.staten, må bibehållas vid pensionsrätt, i hvilket fall, och då denna inträder, ”lönen upphör eller minskas med pensionsbeloppet.”
De af Utsk. föreslagna grunder för organisationen äro således ej allenast stridande emot grundlagens bud; de lägga derjemte främmande band på den personliga friheten, genom bestämmandet af tjensteskyldighet efter afskedstagande!.
Det är verkligen förvånande att finna dessa omständigheter förbisedda af ett Utsk., som sträckt sin omvårdnad i öfrigt ända till fördelningen "af vakter och poster" inom Stockholms garnison.
Hvad den föreslagna indragningen af hästarna angår, så skulle sådant ej allenast på den egentliga garnisonstjenstgöringen utan jemväl på rekryternes tilldanande och reg:tets tjenstbarhet hafva ett ganska menligt inflytande, hvarförutom indragningen rubbar den öfverensstämmelse i eavaileriregttenas organisation i taktiskt hänseende, hvartill man iommit genom regitenas fördelande på 5 och io sqvadroner, oberäknadt depot-befälet.
Utsk., som nyss förut yttrat, att det icke anser "fördelaktigt för statsverket" att "indraga "af det värfvade cavallen, som nu underhålles,” har likväl, genom minskningen af hästantalet, gjort en för tjenstbarheten menlig indragning, i rak strid så väl mot detta yttrande, som mot Utsk:s åsigt, att
"om det äfven antages, att det ”värfvade cavalleriet i fredstid är kostsammare än det in - Den 7 Maj f. in. 309 ”delta, är skilnaden likväl icke sä stor, att densamma ju ic”ke fullt motsvaras af den kostnad, som komme att uppstå ”icke blott för statsverket, utan äfven för de rustande, derigenom att indelt trupp användes för den tjenstgöring, som "nu af den värfvade bestrides;” yttranden, som bort gifva anleda, till den förmodan, att det värfvade cavalleriet borde bibehållas vid nuvar. möjlighet att bestrida denna tjenstgöring.
Kronprinsens Husar-re gemente.
Samma anmärkn., som blifvit gjord emot reductionen af hästanlalet vid Gardet till häst, gäller äfven här, med undantag af hvad som rör reg:tets taktiska organisation.
M. äskade lönefyllnads-anslaget har Utsk. icke funnit skäl tillstyrka; ehuruväl, såsom K. M:s nåd. propos. utvisar, Rikets sednast församlade Ständer låtit komma statsverket till godo den, vid för regrtet uppgjord lönereglering, uppkomna besparing å regrtets förra reinonteringsoch fouragerings-anslag.
Genom delta förfarande har reg:tet kommit att, utan anledn. af för stora bidrag från Statens sida, gå i mistning af hvad det förut innehaft, derigenom att R.
St. begagnat hvad som vid regler:n kunnat under en benämning besparas, utan att lemna den ersättning derföre, som å andra sidan var beräknad.
Mig synes, alt den rättvisa, löntagaren i detta afseende fått tillgodonjuta , ej är mycket att prisa, och att Utsk. deraf borde haft tillräckliga skäl att, om ej regttet kommit i åtnjutande af hela det äskade beloppet i,3ai r:dr 3g sk., de 558 r:dr, som på anförda sätt blifvit regttet fråntagna, åtminstone bort återlemnas.
Hvad åter angår den begärda tillökningen i gaget, så lära de vara få, som bestrida olämpligheten af, att åt trupper, uppsatta på samma sätt och garnisonerade tillsammans, lemna olika underhåll.
Det inflytande sådant skall äga på rekryteringen, på tillgifvenheten för vapnet, på ,tjenstgöringen , samt på belåtenheten, är klart nog, och torde af Utsk. böra tagas i närmare öfvervägande.
Hvad beträffar ”den vigt för försvaret”, som kunde uppkomma genom förläggandet till Norrland af en sqvadron af Kronprinsens Husar-reg:te; så, då detta endast anföres med afseende å en framdeles förestående förändring i försvarsverkets organisation, — en förändring som således är ställd på ännu aflägsnare tider, än Utsk:s öfriga, äfven af tidsförhållanden beroende, organisationsplaner, — skall |ag J afseende på detta ämne ej ingå i någon slags undersökning. /Vermlands
Fältj ägare-regemente.
Under 1834 å|S riksdag yttrade StatsUtsk., med anledn. af Hr Petres väckta motion om indragning af Wermlands Fältjägare-reg:te, att Utsk. ”noga öfvervägat, huruvida skäl 3io Den 7
Maj f. in. "”vöre för handen att, i följd af berörde motion, söka för ”framtiden bereda någon besparing i de till försvarsverket ”under 3:dje hufvudtileln utgående dryga anslag; men här”vid har hos Utsk. förekommit, att, vid organiserandet af ”Sveriges militär-väsende, Wermlands Fåltjägare-reg:te annetts böra deri utgöra en beståndsdel; att, i händelse af indragning, större delen af befälet sannolikt än vidare be”höfdes i och för besvärts-manskapets exercis, eller ock att "en tillökning deraf vid förutvar. regtten komme i fråga; ”samt att, i öfrigt, kostnaden för detta af 600 man bestå”de regtte utgör en, vid jemförelse med underhållet för andra värfvade trupper, ringare summa:” och afstyrkte Utsk. på dessa grunder bifall till Hr Petre's motion om indragning af Wermlands Fältjägare-regemente.
StatsUtsk., som tillstyrkt indragning, har såsom skäl anfört, att det icke är tillgång på manskap, som Svenska armeen saknar, och att det sätt, på hvilket delta regtte rekryteras, skulle göra det mindre tjenligt att med detsamma införlifva beväring.
Huru stor rikedomen på manskap än må vara, så torde den likväl ej vara sådan, att ett regtte, hvars brukbarhet för krig af ingen betviflas, och der kostnaden för manskapet är så ringa, bör upplösas, endast af det angifna skälet och det ännu mindre antagliga, att reg:tet är mindre tjenligt att i sina leder emottaga beväring.