Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är endast i sädant afseende och dä, med et förkjust erkännande af hwad Herr Lant^Ii Rädkt och Lommeuäsuren ^älerbstb l dest ypperliga framställning sista ?lenidag utredt, jag beror i blindt förtroende wid upställniugen äf lletLillsrnL i den föreflagne Regeringsformen, öfwertygad at sä uplyste och patriotiste män insett längt bättre än jag hwad tjenligt i detta ögonblick warit, jag, hwad sjelfwa den fasta grundmuren för denna byggnad beträffar, mäste, enligt min sä afgjorda öfwer - Den 8 Junit. 855 tygelse, högtidligen förena mig med Herr Grefwe iviörner8 sistl.
Lördag gjorda'för behäll, at Lo i8titution8 Utffottet wid Riksdagsordningens utarbetande denna Riksdag til antagande för nästa gäng föreflär en sa billig nopr68LntLtion8 förändring, som nu möjlig wara kan ; pä det 25 Präster och 57 Borgare samt 70 Bönder ingalunda delade i särskildta Ständ, mä utgöra den Swenfka folkets organ, förhwilken ^jill!8k6i-Ln under en Monark med den mest rvidstrackta. magt stal an smara.
Hufwudsaken i wär Statsförfattning mäste wara, at göra folket i möjligaste matto tik en tÄmiilo af y^criOter, och at styrande magten, ehuru obehindrad r all exLLucik befattning, majestätiik ärftlig och i full glans, aldrig mä kunna blifwa farl-g för friheten; men wennes detta dubbla ändamäl annorlunda an nt Kepi-esem.iNion^ri af folket hwilar bos en Lo,-p8, som upkommit utan afseende pa tilfälligheter, säsom et Nationens ordenteligen walda Utskott, af oberoende, med allmänna förtroendet hedrade, til Statens beständ coinrlLu , uplyste medborgare?
Rikets uprätthällande under nuwarande uplösmngstilständ lärer fordra, at styrande Magten kar oinstränkt rätt, at äfwen emot hela Lon8eiU-;n8 samnranstämmande föreställningar, börja krig, sä i alla hänseenden ryslige för mensklighet och walstan-, rätt at afgöra betydande Ämbetsmäns öde efter behag, äga veto i lagstiftningen och röster i Högsta jttcliciels Lorden.- Stats-Rädets Ledamöter äro ej heller pliktige nedlägga sine Ämbeten , dä Konungen öfwcrstrider sit Loauact, och i intet mer än et fall anses Konung Lon8titutkon-stt hafwa uphört at regera.
Jag kan dä ej finna annat, än at styrande Magten kan ZZ4 Den 5 Iunir. mer än lätt bkifwa farlig för friheten, och bereda det wärsta af allt, neml. wäldsamma
Ue. vowtionm-, sä sällan lika lycklige som den nyst utförde, sä wida ej ULpresLntLtianen, hwilffen skal controllLM och beskatta, blir i ytterlig grad xättwis och rväl sammansatt, oberoende och uplyst:
Men detta gör ändä ej tilfyllest.
Mit andra högtidliga förbehäll blir, at det af Herr MiddarhNs-äecreterArsu Silverstolpe; förestagne r><-!
MLne-nlE Utskott eller Beredning af 12 personer, Mä i Lonstitutionsn äecreterrrs, i stället för det af Ser Ledamöter, forn til blott Tryckfrihetens beskydd, Utskottets prochet innehåller.
Den ringa ökning i kostnad, Herr Silverstolpe förträffliga förslag! medförer, ersättes tusendfattt med dest mängfaldiga nytta och det ffydd för friheten, som i anledning af hwad oswan är anfördt, jag anser wisterligen ej til öfwerflöd kunna beredas.
Jag wägar ej längre päkalla detta wördade Samfunds upmärksamhet, utan stutar med den aldradjupaste känstas: warmaste önffan för mit älskade Fäderneslands waraktiga frälsning.
OalilmÄN. Herr von Uranclcen, HANS u oinbolcl, hade inlemnat et lVtemoriU, sä lydande:
Wördsamt ^lcinoriall
Den hemställan Hans klxcellencs, Herr mi rawn m. m. Grefwe V^Aclitmeister samt twänne wärde Den 6 Iunii. 535 warde Ledamöter förleden Lördag gjorde hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln rörande ^rmeens uen8ion8 <3L8SL samt ^mirci.litet8 KrigsmansLA88.
TN, at desta LL880r mätte blifwa nämnde nti den npa Regeringsformen, i likhet med hwad uti 56 Z. af 1772 ars Regeringsform angående förstnämnde Lassa stadgas, får jag för min del mcd sa mycket större skäl i ödmjukhet tilstyrka, som denna Lassa fatt, i anledning af det henne i berörde grundlag tillagde beskydd, wara orubbad under hela sista Regeringen; men deremot Amiralitets Krigsmans Lassan, forn icke i samma Regeringsform war nämnd, »vidkännas icke allenast förändringar i det för henne stadgade utan afwen en betydlig minskning i sin l-evcnu?, ehuru Lassan allt sedan hon ar 1652 inrättades, bar flere framfarne Konungars och jämwäl RiketsiLtanders hwilka gf Högsksalig ^Hans Majtt Konung lil pä utmärkt nådigt sätt conllrmeracles den t6 Julli 1783; hwarwid ock Lassan llnder Förmyndare-Regeringen af Hans Kongl. Höghet
Regenten lika nådigt blef hibehällen.
Utom det at denna Lassa gex pension n- til afskedade Oliicerare, Under-OlnLsrare och alderstegne eller förlamade och blesseraäe af Kronans sä wäl som förhrrdt sjöfolk, samt til Lcclesiastigue och Livil-Staterne wid Amiralitetet, ger hon äfwen Oratialer til alla destas Enkor och barn, hwilka i annat fall skulle af Statsverket njuta sit underhäll.
Wan hoppas derföre winna den för miraiitets Krigsmcms-Lassan föreflagne säkerhet och beskydd, och hemställes ödmjtikeligen om icke sä wäl prinsens pensions Lassa, som Amiralitets Krigsmans-Lassan kunde stadfästas i en och samma Z ungefärligen sä lydande:
Med prinsens ken - B6
Den 5 Ilmir. ken8ions -Lassa och ^Viniraiitsts - ^rrgsmansLassan forblifwer det efter de Reglementen, som redan utfärdade stro, eller efter the fsm Lonungeir med Dest trogne Arigs Lefäl och den wärfwads ^rmeens samt /^miralitets-Sratens HullmägtLge Zfwerenskommande warder.
Stockholm den 5 Junit 1309. lch lv. v. vrancken.
Uplästes et af Herr Virgin, Lamuel, inZlfwit Memorial, sä lpdande: Wvrdsamt Vlemorial l
Dä alla hinder i anseende til Rikets wädliga belägenhet böra undanrödjas för npa
Lön, 8titutiouen8 ftpndsamma och enhälliga antagande och Konungens utropande; sär jag hos Herr Laron och Landtmarskalken anhqlla, at den af mig wid sistledne plenum gjorde motion om Landshöfdingarnes uteslutande frän förtroendeÄmbeten, mätte tils widare ej föredragas såsom vfwerläggnings-ämne för Högloft.
Ntldderstapet och Adeln.
Stockholm den 5 Junii 1L09.
Lamuel Virgin.
Herr LcllNiittorlotv, Henning'
Lbristian, Hade inlemnat följande äictamen tik rrotvLoiist:
Ännu Eola mänge ibland o§ med en ädel stolthet och Lilfredsställelse minnas, huru under loppet af 1789 ärs Riksdag, Riddarhusets murar och hwalf gäfwo genljud af sammanstämman - Den 6 Iunii.
6Z7 mande patriotiska röster, uphöjde för Fäderneslandets wäl och dest räddning frän en framtida wäda:
— Ej nog at den förutsägs och bewisades, icke med tomma ja eller nej, utan nied uplysande och staiskloka stäl; wi weta at den motarbetades med yttersta förmäga af allmänna mai färdens ofcrsträckta wanner.
— Jag nämner den oförgätlige Rädsherren, Grefwe Lxcg 1-Eisen, hwilken )ag hörde in illLuo utropa: elosia ill dor, men Swerige lefwer.
— Jag nämner med wördnad deste odödlige man, klle, rnanssoner, en Diellric Dufvall, en ^clolk llllaiyickon, eN Larl I)s 6eer, eN L aes I^rist^k^, en aitjErngranatli, en §pa! lencreut^ med ftere.
Dcsta sanningens bjeltar äro bortgängne ifrän ost, men ware deras namn alltid i en helgad åminnelse hos Ridderffapet och Adeln! — — Bewisen as F-stcrlands-kärlek at förr wälja fängelser, än at wika frän medborgerliga tänkesätt, ma ewigt wara djupt intryckte i alla Swensta bröst, som hysa en warm känsla för Fäderneslandet!
— Helgom wära saknade patriotiske medbröders minnen pä denna dag genom en lika endrägt i beslut, som den klara uplysningen, grundad pä närwarande och framfarna tiders erfarenhet bör bestämma.
— Det är den adla maktägande llarinonien som utgör Ridderstapets och Adelns styrka.
— När för
Lo är sedan wi moro enige at emotstä en Oon8titutions-^ct, hwarmed wi öfiverrumplades, - och dä, när inga stags wapen kunde besegra wär ständaktighet,—huru wore det möjeligt, at nu, när wi hafwe ingen strid hwarken emot waldets eller listens inflytelser, wi skulle strida mot egna delade opinioner, eller sjelfwe mistfirma wärt förtroende til wältänkande och up - 5^8 Den Z ^junrr'.'
Uplpste män, hwilka af o§ blifwit walde til det wigtiga och mödosamma arbetet, at upföra en NI) Oonsritutiou8chyggNad?
Jag är öfwertygad at Ridderstaäet och Adeln minst skulle täta at sörewitas misibruk af den makt, som genom nägra pa iarisks Hjeltårs mod i nödens yttersta stund eröfrades, och af dem til o§ blifwit öfwerlemnad med full tilförsigt at wärdiqt bara och nyttja.
Än mindre kan Ridderstapet och Adeln, som sä ofta förclyst med ädla efterdömen, blifwa de sista at förklara sin skyldiga wördnad och tacksamhet mot cn mild och wälgörande Förste, som pä stridens bana wägat sit dyrbara lif och nu, upoffrande sina Återstående dagars lugn för Sweriges wäl, ansett för sin högsta ära at möta Rikets nu församlade Ständer med en ädelmodig wälwil» ja, öfwerlemna til dem lagstiftningens hela makt, samt tilläta, rädrum och tid at i lugn med en ostörd frihet Lfwerwäga, pröfwa ochstrrstiljaen statsklok jemnwigt mellan thronens och folkets rättigheter.
Hwem bör icke weta at alla menffliga förnufts-planer äro ofullständiga, men den plan som hyser det minst ofullkomliga, bewisar den möjligaste fullkomlighet.
Kanske kunde ännu wid den förestagna nya Stats-forfattningen flere jemkningar och ändringar, än de redan gjorde, äga rum, men wi hafwa sielfwe bestämt tiden, inom hwilken alla öfwerläggningar i detta ämne stola upböra.
Jag bekänner uprigtigt, at jag i den til wär pröfning framställda Grundlag sinner en och annan som icke sä alldeles tilfredsställer mit hopp för en framtid; men jag mäste derjemte tilstä, at iag känner mig sjelf oskicklig at kunna sätta nägot bättre i stäl - Den 5 Junis. let eller bestrida de stal som föranledt consullurions-Utskottet at för närwarande tid gilla och antaga desia Z. Z. —.
Jag läflar med hwilken som hällst i pLtriot-8ka, tankesätt, och har annu aldrig kant annan ärelystnad, än at för mit Fosterland bära den warmaste tänsta, som icke kallnar eller swigtat wid nägra prof, men jag säger uprigtigt, at en blygsam öfivcrtygelft af min egen oförmåga afhäller mig fran denwäqsambeten at framträda som granskare och nu upställa flera jemkningar, betänkligheter och inkast, som skulle förhala den dyrbaraste tid.
— Märt Rikes olyckliga belägenhet, Europas nuwarande p lul^a ställning, märt beroende af utländska makter, — Labi ettens ofelbart fästade upmärksamhet pä hwad wi göra och läta, ja wart äfwentyrliqa tilständ, dä antingen inga eller osäkra stilleständ med wära fiender ännu blifwit afstutadc, hwilka talande skäl til ofördröjda wisa beslut och en endrägtig enerZle, som nu mera än nägonsin förr är af högsta behof, om det maktlösa fosterlandet skall räddas frän en ögonskenlig fara och de branter, som hota med desi fall.
Mänge se denna tafla pä närmare häll än jag.
En hwar känner denna dagens wigt, dä efter wärt eget fattade beslut con8titutlon8 frägan stall afgöras. — ögonblicken äro dyrbara, och mätte wi nu alla öfwerensstämma i den önskan at Herr Laron och Landtmarskalken behagar göra proportion.
Illennin^ ckristian Lckmitterlövv^ Herr 54o Den 5 Iunir.
Herr T »renborg, ftoban Danis!, hade ingifwit et sä lydande anförande til Lroeoco!. let: Högwälb.
Herr Laron och Landtmarskalk!
Ridderffap och Adel!
Til det innersta rörd af en dygdig, upkyst och framför allt annat af fäderneslandskänfla utmärkt Ledamots tal i sista Ltenum, roar jag utur ständ at dä uttrycka mina tankar:
Jag förmodade ock at blifwa förekommen i det ämne jag önftade föredraga detta warda och uplysta Stand, af hwilket jag harden äran wara en medlem.
Dä äfwen den obemärktaste medborgares röst, när den frambär en gärd ät dygden och förtjensten, .i detta ädla samfund är saker winna bifall; äterstär för mig blott, at utbedja mig Herr Baronens och Landtmarffalkens och Högloft.
Nidderftapet och Adelns skonsamma omdömme öfwer sättet at mig uttrycka.
Den Man jag omtalar är densamme som för Lo är sedan, i det märkwärdiga Llenum ylenorum pä Rikssalen, dä Konung Qosur' lil sökte påtruga detta Ständ Säkerhets-Akten, källan til alla de olyckor otz drabbat, i et rörande tal beswor denne Konung wid sin ära och wid efterwerldens omdömen, at ej wäldsamt och kränkande de lagar han sjelf stiftat, genom denne handling lägga bojor Den 6 Junk. 6-ll bojor pä et folk som war honom dä upriktigt tilgifwit, och önstade alltid sinna anledning at för hostom bibehålla sammma känflor.
— Dä det i Sweriges häfder anmärkes: att detta Ständ statt pä ruinerne af friheten, och steg för steg (emot en Konung, emot dä förwillade, nu af följderne och sit sanna interesse uplyste Medständer, samt emot Hofwets gunstlingar) densamma med mod och ständaktighet forswarat, stall denna handling stä oforgäteligt tecknad til efterdöme för kommande flägter.
Pä detta Riddarhus finnas ännu i denna stund närwarande utmärkte hedersmän, som tvid samma högtideliga tilfälle och under loppet af samma Riksdag, med försakande af ämbete, Monarkens gunst och allt hwad wanlrga mennistor dyrt akta, höjt en manlig, oförfärad medborgerlig röst emot förtrycket:
D.t more et särande af deras blygsamhet, denna sanna egen. stäp som ätföljer dygden och förtjensten, at dem nämna.
O mit Fädernesland, mätte denna medborgerliga anda, som under förslutne 2v ärs Enwäldsregering warit nära at utslockna, äter uplifwas, aldrig saknas!
Mätte styrande och lydande ställa sig lagarne lil efterföljd, mogne, redlige och duglige Ämbetsmän danas: mätte fäderneslandskänflan i alla bröst intaga det främsta rummet!
— Wi gä nu til dagens wigtiga handling, denxrojscteracls Regeringsformens antagande, och den dyre 642 Den Z Ium'i.
Furstes utropande til Konung, som räddat
Fä» derneslandct,och som wara hiertan redan länge» sedan hpllat:
Jag utbeder mig Högloft.
Nidderffapets och Adelns bifall/ at hos Herr Laron och Landtmarffalken aphälla om den proportion, at Ridderftapet och Adeln matte antaga LonStitutipnen i hela sin widdj/ med det uttryckliga förbehäll, at de anmärkningar som derwid synas nödige/ mä nu ivid denna Riksdag inlemnas/ för at af det wid päföljande Riksmöte blifwande Lon8titntion8 Utskott pröfwas/ och afgöras i deN ordning som denne Regeringsform föreffrifwer. ft. D.
UbrenborAb^ Uplästes följande af Herr LerAensträktlo, ^xel Willielm, ingifne lviemorial: E>dmjukt ^lemoriäi.i
I anledning af hwad som förehades förleden Lördags uti Rldderffapets och Adelns Llenum, däHögwälborne Herr Laron och Landtmarffalken gjorde den förfrågan, om Ridderffapet och Adeln hade något widare at anföra mot den uplästa och nu i fraga warande Lonsti emion, afgjordcs den saken med et allmänt tTsej; jag finner Medes för min del, at ingell äger rättighet at i dag göra nägon ätalan mot nägon pa-gtzrak, Utom de Herrar som dä gjorde sine pästäenden om ändring uti wista parM-aker, fom wid nogare eftersinnande i dag torde återkalla sine lViemorialer, och at Ridderffapet och Adeln til alla delar gillar och antager den af consttimions
Utskottet föresiagne och upläste nya konstitution.
Mig har blifwit berättadt af de Herrar - Den Z Junit. 643 me som förleden Lördags pä eftermiddagen hade den näden upwakta Hans Kongl. Höghet Re. genten, det Hans Kongl. Höghet wore för sin del nöjd at antaga denna ripa konstitution; Jag förmodar således, at ingen inom detta samhälle lärer finnas , som icke med all undersåtlig tilgifwenhet gar denne sä högt älskade Regent til mötes, häldst som wi bäfwe at tacka honom för frälsningen af wära äterstäende Swea-länder, medelst Riksstyrelsens ätagande, och förwänte wi nu genom
Desi kraftiga medwerkan ffyndsammeligen, förffasfande af fred och lugn inom wära boningar.
Skyndom osi säledes såsom det första Ständ afgöra benna sak, och om den winner Ridderskapets och Adelns samfälta bifall, at med en LMxutatidn lemna wära Med Ständer underrättelse om Ridderskapets och Adelns tagna beslut; Och sedan de äro inhemtade och de ingätt med osi, en stor Deputation af alla Ständen under Hogwälb.
Herr Laron och Lgndttyarskalkens anförande mätte ,i dag eftermiddagen pä nägon wisi utsatt timme samlas, för at afgä til Hans Kongl.
Höghet Regenten, at i underdånighet gifwa tilkänna Ständernes tagne beflut, samt tillika i underdånighet anhälla, det Hans Kongl. Höghet Regenten täcktes wisa Riksens nu församlade Ständer den nädeN at mottaga och styra Swea Rike med underliggande länder som Konung och sig kröna läta.
Jag utbeder mig ödmjukeligen, det Högwälborne Herr Laron och Landtmarskalken täcktes göra proposition om denna Lonstituttons antagande til hela desi innehäll.
LerAenLtrablo, J.xe1 Vilb., Lapitaine.
Fri - 'M?
Friherre Kurck, knut, upläste til?rc>. tocoiiet följande:
Dä, i följe af Högloft.
Ridderstapets och Adelns sistledne Fredag tagne beslut, wi nu äter äro förfamlade pä^detta rum, i den afsigt, at antaga eller ock förkasta det i fraqa warande försiag ti! en ny Lonstttmiou, hwilket nu i siere dagar legat här pä bordet, anser jag mig icke tilstandigt at yttra nägra andra tankar, wäcka andra ämnen än de som bestämdt bafwa afseende pä detta beslut.
— Smärt torde det biifwa atmina nägonting mera swarande mot wärförwäntan, dä detta wigtiga wärf blef de Herrar och Män updragit, som deraf äro författare, än den fullkomliga tilfredsställelse, som wi nu samfält äga, dä wi uti detta arbete beundre en wis, klok och insigtsfull sammansättning af de stadgar, som siola leda til landets säkerhet och bestånd.
Hufwudgrunderne til en wäl affattad Statsförfattning arv der pä det lorgfälligaste iakttagnc, och fördelningen af ömsesidiga pligter och rättigheter emellan Nationen och Regenten inrättade pä et sätt, at säkerhet och beskydd ritan förtryck kunna winnås af den sednare, dä medel och utwägar bertil stä at erhällas af den förra.
Likwäl och dä nägon twekan, för at icke säga oro, bos mig har upstätt wid första päseende af bewillningsmetboden, H 71, hade jag önskat nägon annan utwäg kunnat antagas och följas.
Det befarade LrbckrLirg, beskattningssätt, bwarmed trenne Ständ möjligtwis skulle kunna behandla det fjerde, i den händelse tre
Ständ skulle afslä hwad et särskildt
Ständ häruti»- - Den Z Juni!. Z43 utinnan yrkat; eller twä Ständ stanna emot twä Stand i det som rörer antingen Statens re^li-r-rnc!^ eller bewillningens derefter lämpande, och Stats utskottet i följe deraf ffulle förökas med .D Ledamöter af hwarje Ständ, för at sedermera sä hela bewillningsfrägan sig updragen: war egenteligen det som mest sysselsatte min ömtäligbet.
Men sedan jag nu fatt tilfalle at widare inse i sjelfwa saken, och alla twifwelsmäl i den wägen til den grad blifwit undanröjde, som möjligtwis sakens natur nägonsin lärer kunna medge, för åtkomma fullkomligheten i görligaste ma to nära; sä äterstär för mig ingenting annat, än den önskan, at detta förslag til en ny Grundlag, farväl i anseende til nämnde§, som ock til alla de öfriga: det wil säga i hela sin widd, mätte bli antagen.
Härä fär jag ödmjukast anhälla om Herr Ua, ou och Landtmarskalkens proposition til rent bifall.
Herr Lilverstolpe, (-nstzf anmälde sig hafwa et anförande til krorocollst» hwilket han anmodade Herr Grefwe körner, äolk (-öran, at upläsa, sä lydande:
Likasom sjukdomar föranledt läkemedels uptäckt, likasä hafwa wäld och borgerliga oredor gifwit anledning til lagars inrättande.
Deraf at i alla samhällens första början lagarne äro lika enkle som nationens seder, at de blott hälla sig wid de allmännaste föremälen, men sedan, r den män erfarenbeten wäxer, utsträckas til flera enflildta fall och syfta at förebygga flera en69, 70.
Dld - 646 Dcn 5 Iunkk. ffildta mistbruk.
Jämnförelsen emellan de gamla och wära nyare Staters lagar bestyrker denna satts tydligast; men nygiften besannas til och med genom jämnförelse emellan de lagar, som det Swensta til friheten ständigt sträfwande folket tid efter annan förestrifwit sig.
Under siere seeler njöto wi frihetest, utan at den genom en bestämd lag war betryggad, och när wibegynte alfa lagar, riglades desta efter Statens behof för ögnablicket.
Friheten bereddes ät den folkclasg, som förstod at njuta och wärdera henne, och hwilken, dä den i början salunda befordrade national friheten, snart genom sina företräden gaf Staten en Denna ^liseocrLtie, utbildad til allt godt och vndt, föll för Xl:s cw8yoti8ML, men i Swerige lunde cw8yotiLmsn aldrig winna nägot annat stöd, än ögnablickets behof och nationens aktning eller tilgifwenhet för De^owns person.
Den lagliga <le8yoti3men8 wälde war - Munda i Swerige korrt, och efter dest fall sträfwade wi, under mer och mindre lyckliga bemödanden til den lagliga friheten.
Hwäd hafwe wi icke lärt under detta sträfwande'i Huruwida kunne wi hoppas, at desta lärdomar nu stola leda wära företag?
Regeringsformen af är 1720 ansägs pä sin tid för den, hwilken af alla Europeiska Grundlagar pälitligast försäkrade friheten.
Man päminne sig Lock de märkeliga orden af dest uphofsman, at sedan han wid den ena Riksdagen skyddat nationen för Konungens magt, skulle han wid den följande skydda Konungen för nationens.
Han insög sjelf bristen isitwerk; men np - Den Z Juni?. 54? rrplefveejdest fullko nrnande.
Denna Regeringsform brldade en swag Konung och med Liden nödvändigt allsmägtrge Stander, och dä Lagstiftaren genast insag, at detta nristförhällande snart alldeles skulle uphäfwa Stats Ordningen, inrättade han en mellanmakt til Konungens stöd och til band pä Ständernas inkräktmngslystnad, Räder ; men denna mellanmakt förmädde han ej at göra sjelfständig: under den strid, som genom detta Regeringssätt nödwändigt skulle upstä ernellan Konrrng och Ständer, kunde ej jämnwigten hällas af et Näd, som af de sednare til- och afsattes, och det blef de Swenske Konungarnes intreste at ibland Ständerne föda oredor, at störa det enffildta och inre lugnet, för at gifwa kraft ät sin egen myndighet.
Den genom denna konstitution förqwäfda Konungamakten bewisade, at den, likasom all qwafd naturkraft, genom twänget allenast wann en mera concLntreraci styrka, och 6V84HK lil fann Utwäg at synas nationens frälsare, dä han utwidgade sin egen makt.
Regeringsformen af är 1772 war et foster af slughet.
För den, som ej underkastade den en noga granskning, syntes den gynna nationalfriheten, men wid närmare eftersinnande fann man at dest föreskrifter rvoro obestämde, at öfwerallt wägen war öppen för Konungen at öka sin makt, medan den war stängd för nationen at göra motstånd.
Men sä hade icke Swenffa folket menat, dä det medförtjusning hyllads lil.
Det ansäg sig ännu fritt och säkert, när Konungen med en bestämd plan gick at förwärfwa en oinskränkt makt..
Sjelfwa det motstånd Konungen Munda mötte i nationens allmänna tänkesätt gjorde för horlom nödwän. digt, at til och med efter bokstafwen blifwa en - 648 Den 6 Junis. iväldig, och detta skedde, när Säkerhets regel, af är 1789 infördes.
Desta märkeliga förändringar i Swensta folkets inre politiska ställning böra uplysa ost om den warfamhet, som nu är nödig, at wr icke sjelfwe mage gifwa anledning ät tilkommande Regenter at böja ost under oket.
Ja den bör öfwertyga ost, at en nation löper längt mindre fara, när den bildar sig en stark och kraftfull Konung, än när den hos en swag och lam Regering wäcker behofwet at inkräkta pä folkets rättigheter.
Wära föregående Regeringssätt hafwa gifwit ost denna lärdom.
Lonslitmions-Ut skottet spnes mig äfwen, wid granskningen af desta äldre Regeringsformer, hafwa sett dem ur samma synpunkt.
Men det har wid stt arbe, te ej allenast haft at följa desta lagar, hwilkas duglighet erfarenheten redan pröfwat.
EL förslag til en ny grundlag har äfwen nägon tid warit löpande bland allmänheten, sä til och med, at mänge wörö öfwertygade, dels at idet war ämnadt til Sweriges tilkommande Regeringsform, dels at det war det bästa wi under närwarande omständigheter kunde hoppas eller önsta.
Jag utbeder mig at et ögonblick fä fästa Ridderstapets och Adelns upmärkfamhet wid detta arbete, för at sedan klarare kunna framställa andan af det som nu är framlagt under wär granskning
Det synes hafwa warit en afsigt hos den som sammanfattat detta förslag, at göra Konungamakten stark.
Han har derföre tydligen siad - - Den Z Iunii.
S4Z stadgat Konungens inviolsdilltet, Lilerkänt honom rättigheten at ingä förbund med främmande makter, börja krig och stuta fred, borrtgifwa systlor, famt högre och lägre Adelskap, ensam föra öfwerbefälet öfwer krigsmakten, och efter behag styra stt hos.
Han har bestämt hwilka ämbeten böra anses såsom förtroendesfystlor dem Konungen til och afsätter, och derifrän undantagit alla Domare-systlor.