Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledn. af hvad under diskussionen förefallit, anhåller jag att få göra ett par tillägg.
Man har här talat om inkonseqvensen och sagt, att den icke skulle finnas, om man afslår eller återremitterar delta betänk.
Ständerna heslöto likväl vid förra riksdagen ej blott alt sådana sedlar icke fingo från Banken utgifvas längre än till 1849 års slut; ulan ock att de derefter skulle förstöras.
Om nu deremot beslötes icke allenast alt de ånyo skulle utgifvas, men äfven att de ej behöfva förstöras så mätte väl detta utgöra en bestämd och dubbel inkonseqvens i beslut.
Den 5 Februari. 337 slut.
Dernäst liar man talat om att efter de en gäng voro förfärdigade så borde de begagnas.
Efter hvad jag tror mig veta, förhåller det sig med förfärdigandet af dessa sedlar så, att Ständerna vid 1800 års riksdag beslöto, alt inga sådana sedlar finge förfärdigas längre än till oell med det eller något derefter följande års slut, jag kan icke så noga upgifva hvilket.
jo, man tillverkade eli så stort antal sedlar, att de ända hittills blifvit bibehållna och bibehållna genom en eludering af Ständernas verkliga mening i denna fråga, om ock beslutets bokstafliga innehåll derigenom icke blef öfverträda
På samma sätt skalle troligen komma att tillgå hädanefter.
Genom den svårighet alt få dessa sedlar förstörda, som man i Banken har framställt, bereder man sig en möjlighet att framgeut få bibehålla både dessa och andra småsedlar, ty efter min åsigt blir en gifven följd af beslutet om dessa småsedlars bibehållande, att män får de andra åter, åtminstone är det sannolikt.
Dernäst får jag nämna i afseende på den svårighet, med hvilken de skulle mottagas i allmänna rörelsen, att alla BondeStts ledamöter inora Utsk. voro ense derom, att dessa sedlar icke gerna moltogos i rörelsen.
Vidare har man, hvad den financiella sidan af saken beträffar, trott att realisationen skulle betryggas genom dessa sedlars utsläppande i allmänna rörelsen.
I den delen vill jag icke ingå i någon vederläggning emedan det skulle blifva alltför vidlyftigt, och dä den ledamot, som yttrat denna sats, likasom jag, är ledamot af BankoUlsk.
, får jag tillfälle att pä annat ställe bemöta hvad han i detta afseende sagt.
Flera talare hafva till vital migatt hafva påstått, att förstörandet af dessa småsedlar, utgörande ett belopp af 240,000 r:dr, skulle medföra någon våda för realisationens bestånd.
Något så löjligt tror jag mig icke hafva yttrat.
Jag har sökt ådagalägga det inflytande på realisationens bestånd, som möjligen indragandet af alla sedlarna, upgående till ett belopp af 2,400,000 r:dr, derpå kunde utöfva, men icke vidrört det obetydliga inflytande dessa 240,000 r:dr kunna åstadkomma.
Man har sagt alt lämpligaste sättet till att betrygga realisationens bestånd, vore att utsprida sä stort antal silfvermynt, som möjligt i allmänna rörelsen.
Huruvida detta kan ens långt utsträckas, tror jag vara ådagalagdt genom hvad jag förut yttrat, att nemi', om endast sedlarne på 2 r:dr, och på 32 sk. b:co skulle ersättas af silfver, så komme Bankens silfverfond betydligen att medtagas.
Jag tror att omsilfret sprides allmänt, så att hvar och en får sin förmögenhet i handom, så kommer Staten förr eller sednare att göra bankrutt, hvilket icke kan vara förmånligt för landet.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed vara fulländad, hemställde II.
Ex. Hr Frih. och Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla BankoUtsk:s förevar, utlåt., och besvarades denna propos. med starka ja, blandade med många nej; hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. 3 H. 22 338 Den 5 Februari.
Då härvid ropades på votering, anmälde sig och yttrade Hr Bråkenhjelm:
Ehuru jag förut yttrat mig vara anhängare till de åsigter, som af den ledamot hvilken begärt votering, hysas, hemställer jag likväl till honom, huruvida han icke skulle vilja afstå derifrån, enär han och jag troligen befinna oss uti minoriteten.
Br Björnstjerna:
Så framt jag är den enda, som begärt voteiing och härutinnan icke blifver understödd, så afslår jag derifrån.
Hr Aminoff tillkännagaf, att äfven han begärt votering och icke ville derifrån afstå.
Uplästes lill justering och godkändes följande förslag lill voter:s-propos.
Den, som bifaller BankoUisk:s utlåt. n:o 8, i anledn. af väckt motion om utgifvande i allmänna rörelsen af det i Banken qvarvarande förråd af sedlar ä 14 och 10 sk. kopparmynt, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinnes nej, kommer BankoUtsk:s förenämnde utlåt, att på grund af de deremot gjorda anmärkn:r återremitteras.
Föredrogs och bifölls BankoUtskis d. 1 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. n:o 9, i anledn. af väckt motion om ålerutgifvande från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk.
Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Cederström, Rudolf, Hr von Troil, Sam. Gust., m. fl. ledamöter, ånyo på bordet LagUtsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. n:o 4, i anledn. af verksläld granskning af B.
St:s Just.Ombudsm:s vid innevar. riksmöte aflemnade allmänna redogörelse, för åren 1848 och 1849 afgifna berättelser, äfvensom cmbetsdiarier och registratur.
Äfvenledes föredrogs, men lades på begäran af Frill.
Bennet, Carl Stephan, och Frih. Cederström, Rudolf, ånyo på bordet Ridd.Utskis d. 1 dennes f. m. första gången bordlagda mern. n:o 3, i anledn. af väckt fråga om ombyggnad af flyglarne å Riddarhusgårdcn.
Föredrogs Ridd.(Jtsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. n:o 4, ang:de prolongation af Lieulenanten Linds hyreskontrakt.
Den 5 Februari. 339 Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Då det förra betänk, begärdes på bordet, så anser jag nödigt att äfven det förevar, bordlägges; ty om R. o.
Ad. skulle besluta att upföra de föreslagne byggnaderna, så ginge del vål icke an, alt på 4 år uthyra de lägenheter, som skulle nedrifvas.
Det betänk, som Ridd.-
Direktrn inkommit med, har lill föremål en af Direkhn gjord anmälan att få uthyra en del af å Riddarhusgården befintliga lägenheter lill 11 r Fahnjtinkaren Lind, hvarvid det vilkor blifvit faslslälldl, alt en upsägningstid af 6 månader är utsatt, ifall det beslut skulle fattas att tomten skulle blifva ombyggd.
På. grund häraf anser jag att R. o. Ad. kan bifalla della förslag utan afseende på det nyss förut föredragna.
Jag har läst Ridd.Utsk:s mern., men har det icke i handom, emedan deraf blott finnes det skrifna bordsexemplaret.
Jag kom icke ihåg att det förbehåll, som Frih.
Bennet omnämnt, deruti fanns, men dä det finnes, så har jag icke något emot att mern. afgöres.
Uppå härefter framsläld propos. biföll R. o. Ad.
Ridd.Ulskts förevar, mern. n:o 4.
Föredrogs och bifölls Ridd.Utsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. n:o 5, angtde qvartals anordning af f. d. Ridd.
Fiskalen Falkenbergs gratifikation.
Anmäldes och lades på bordet: Coust.ölsk:s mera. n:o 5, med upgift å de af samtlige RiksSl:n vid innevar. riksdag godkände grundlagsändrings förslag; BankoUtsk:s berättelse n:o 10, ang:de R.
St:s Banks styrelse och förvaltning; och LagUtsk:s betänk. n:o 5, i anledn. af väckt motion om antagande af ny allmän Civil-lag.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-ntdr. från PresteSt. af d. 22, 25 och 29 sisth Januari samt från Borgareoch BondeStm af samma dagar samt d. 1 dennes. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. \ 2 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. 22* 340 Den 8 Februari.
Lördagen den 8 Februari 1851.
Justerades 5 prot.utdr. för d. 1 och 5 dennes samt pleni prot:n för d. 25 sistl.
Januari f. och e. m. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. von Knorring, Wolrath, såsom ledamot af Bevil!n:sUtsk., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån d. 10 dennes, samt anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda till val af ny Ulsk:s ledamot under ledighelstiden.
Gr. Lagerbjelke, Gust.: 47 § Riksd.Ordn. innehåller: ”Uti plena föredragas först de för RiksSt:n gemensamma ärender och sedermera hvarje Stånds enskilda, alla i den ordning de, hvart slag för sig, inkommit så framt ej Stånden derom annorlunda förordna.”
Det år således uppenbart, att först skola föredragas de allmänna ärendena i den ordning, de till Ståndet inkommit, och derefter Ståndets enskilda ärenden uti enahanda ordning.
Då nu emedlertid på dagens föredragn:s-lista under n:o 3 blifvit upfördt ett Ståndets enskilda ärende, framför flere allmänna, får jag på grund af åberopade grundlags § anhålla, att detta mål måtte blifva flyltadt sist å föredragms-listan.
I anleda, häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att det icke undfallit hans upmärksamhet, att Ridd.Utsk:s ifrågavar. meni. rätteligen, jemlikt 47 § Riksd.Ordn., icke bordt, der det nu förekom, utan sist å föredragms-lislan uplagas, men att, då denna oriktighet icke kommit till lians kännedom innan föredragmslislan redan var i Riddarhussalen upspikad, H.
Ex. ansett sig icke böra deruti anbefalla förändring, utan alt rättelse derutinnan borde bero på anmärkn. och det beslut, som Ståndet i anleda, deraf behagade fatta; hvarjemte 11.
Ex. nu hemstälde om R. o. Ad. ansåge Ridd.Ulsk:s mern. n:o 3 böra nedflyttas till sisla rummet å dagens föredragms-lista.
Resv. o.
Ekon.Utsk:s d. 29 sisth Januari och 5 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 25, i anledn. af väckt motion om utfärdande af köpings privilegier för Wrigstads by i Jönköpings län.
När detta betänk, förra gången föredrogs, bestred jag dess antagande, och om ingen af Ståndet nu yrkar bifall å det sednare utlåt., torde jag icke be - Den 8 Februari.
341 höfva uprepa de skål jag då anförde, utan anhåller endast, det llr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på afslag.
I sista plenum yttrade Hr von Hartmansdorff, att, i händelse Wrigstadboerne önskade sig köpingsprivilegier, de hade att gå den vanliga vägen, nemi. att med ansökning derom vända sig lill Landshöfd:n i länet och såmedelst få ärendet understäldt K.
Visserligen kunna de på delta sätt erhålla nämnde privilegier, men allmogen har uti grundlagarna sig förvarad en annan väg, hvarpå de kunna få sina önskningar framförde till K. M., nemi. att genom sina riksdagsfullmäktige anhängiggöra besvären hos R.
St., och sålunda få dem framförde lill Konungen.
Enskild riksdagsman ifrån orten har, uppå anmodan af (lere derstädes boende hemmansägare af allmogen, väckt ifrågavar. motion, och då nu R.
St. hafva tillsatt ett serskildt Utsk., hufvudsakligen för att pröfva allmogens besvär, synes mig äfven denna vara en ganska lämplig väg för Sveriges allmoge alt få sina besvär framförde lill Konungen.
Detta i fråga om sättet.
Hvad åter angår hufvudsaken, så bekänner jag, att jag icke har någon närmare kännedom om ortens behof af privilegier för Wrigstad by såsom köping, men det synes mig ostridigt, att sådane skola befordra ortens välmåga, då derigenom beredes tillfälle för allmogen all dels afyttra de produkter, de kunna åstadkomma, och dels tillegna sig dera, de behöfva.
Dessutom lärer väl ingen bestrida, att alla de omkostnader, all den tid och allt det arbete, hvilka användas på transporter, kunna nedläggas i mera produktiva företag.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till betänk., hvilket lärer vara bifallet af Borgare- och BondeSl:n. Gr.
Såsom närmare bekant med lokalförhållandena i fråga om Wrigstad by, och med det här framställda förslaget, torde äfven jag få yttra mina åsigter i ämnet.
Obestridligen är denna by den lämpligaste af alla såsom handelsplats, emedan flere vägar der sammanstöta och trafiken der är betydlig, samt stället är aflägse från Släder.
Inom byn finnas redan en läkare, ett apothek och ett postkontor, 2 handlande och 14 å 15 handtverkare.
Detta förhållande tyckes äfven ådagalägga, alt den af K. M. utfärdade Handels- och Ilandlverkare-förordning medgifver så beskaffade personer, att idka näring, hvarhelst de det åslunda, blott afståndel är 3 mil från Därmaste stad.
Således synes intet hinder förefinnas för hvilken som helst, den der är dertill qvalificerad, att inom Wrigstad by nedsätta sig för idkande af handel och handtverk.
De af Utsk. såsom stöd för den underd. framställningen, anförda skäl, nemi. underlättad afsättning af landtmanna-produkler och inköp af sådana, synas böra förfalla vid betraktande deraf, att Länsstyrelsen äger bestämma om en eller flere lorgdagar i veckan må inora byn tillåtas till befordrande af omsättning med landlmanna-produkter.
På grund häraf anser jag den underd. skrifvelsen obehöflig, och delar R. o. Ad. dessa mina åsigter, tror jag några olägenheter för orten icke up - 342 Den 8 Febrita rr. stå, enär de ifrågasatte privilegierna kunna erhållas på en helt annan väg, i fall de belinnas nödige och nyttige.
Hr von Hartmansdorff: Af Utskrs belänk. inhämtas, alt motioner i enahanda syfte blifvit väckte vid 1810-41 och 1844-45 årens riksdagar, men Utsk. bar icke omnämnt, att Wrigstads byamän eller angränsande orters innebyggare hafva mellan eller efter desse riksdagar inkommit till K.
M. med anhållan om köpings privilegier för byn.
Hvad kan orsaken härtill vara.
Utan tvifvel liar underlåtenheten ali vända sig omedelbart lill vederbör, myndighet härrört från de sökandes misströstan om understöd på den rättaste och genaste vägen.
Hvarföre vända de sig till R.
St.? sannolikt af det skäl, att de på denna väg hoppas vinna hvad, som icke skulle lyckas på en annan.
Således förutsätter man, att R.
St. skola förorda, hvad ingen annan vill hos K. M. tillstyrka.
Ar det skäl för R.
St., att befatta sig med dylika ärender?
Till stöd för bifall å Utskrs belänk. har man anfört, att genom byns förvandling till köping skulle afsåttningen af produkter underlättas, emedan man i sådant afseende icke behöfde forsla dem lill närmaste stad, men månne afsåttningen blir större, derföre att byn Wrigstad får namn, heder och värdighet af köping?
Jag tror icke alt allmogen derigenom får afyttra mera än nu.
Tillskapande af köpingar och släder har hitintills icke medfört någon serdeles nytta, enär man ännu ser dem i samma usla skick, hvari de befunnos innan de erhöllo sina privilegier.
Jag tror dessutom, att R.
St. böra vara nogräknade om sitt förord och att, förr än vederbör, blifvit hörde i ämnen af så enskild beskaffenhet som det förevar., ple icke böra lemna några rekommendationer.
Hr Brakel har nämnt, att Borgare- och BondeSt:n skola bifallit belänk. men han har icke talat om det 3:e Ståndet, hvilket förmodligen lärer betyda, att detta Stånd afslagit betänk, hvilket jag äfven tillstyrker R. o. Ad. att göra.
Emedlertid torde Ridd.- Sekret. uplysa, hvad utgång frågan i de öfriga Stånden fått.
Ridd.Sekret. att enl. ankomne prot.uldr.
BorgareSt. afslagit och BondeSt. bifallit Utsk:s utlåt., men att underrättelse om PresteSt:s beslut ännu icke erhållits.
Då jag inom Utsk. med min röst bi träd t förslaget torde det tillåtas mig, redogöra för det skäl, som dertill föranledt mig, hvarvid jag först måste till besvarande uplaga Hr von Hartmansdorffs yttrande, att det förefölle honom besynnerligt, det innevänarne inom Wrigstad by icke under tiden emellan de sedan år 1840 inträffade riksdagar till K.
Bef:h:de i länet inkommit med ansökning om erhållande af köpings privilegier för byn.
Jag medgifver detta, men detta lärer väl ej utgöra något hinder för R.
St. att tillstyrka deras billiga begäran, då de nu genom riksdagsfullmäktigen för orten framstält en sådan, åtföljd af en temmeligen talrikt undertecknad petition.
Såsom stöd för sin anhållan hafva de åberopat hvad Hr Den 8 Feb mari. 343 Brakel redan uplyst, nerol, alt handeln inora hyn under sednare åren betydligt tilltagit, och att en mängd handtverkare sig der nedsatt.
Det vore således af särdeles vigt för dem, att byn erhölle köpings privilegier, helst de derigenom berättigades deltaga i riksdagsmannaval m. fl. förmåner, hvilka åtfölja dylika privilegier; hufvudskälet för deras åslundan, är dock enl. hvad mig blifvit raeddeladl, att under de för byn nu bestämda lorgdagar betydliga oordningar inträffat, och då någon kronobetjening icke finnes på stället, önska innevånarne ofvannämnde privilegier för alt derefter kunna åstadkomma en ordentlig polis-styrelse och såmedelst vinna ordning och skick inora deras samhälle.
Jag vågar således tillstyrka bifall till förslaget.
Om inom Wrigstad by en ordningsman erfordras, lärer K.
Bef:h:de i länet icke förhindra att en sådan der anställes, utan att köpings privilegier behöfva meddelas byn.
St. förorda motionen, och sålunda hos Konungen anhålla om dylika privilegier för Wrigstad by, hvad ldefve väl följden deraf?
Utan tvifvel den, att Konungen icke kunde pröfva R.
Sits underd. framställning förr än Landsh. i länet blifvit uti ämnet hörd.
Om vidare Landsh. uti sitt utlåt, på goda skäl, afstyrker de ifrågavar. privilegiernas beviljande, och Konungen på grund deraf afsloge R.
St:s framställning, så hade ju de förlupit sig, om jag får begagna detta uttryck, eller gått för raskt tillväga.
Bör man äfventyra sådant för alt vara hvar och en lill behag, som önskar att få något framfördt till Konungen.
Mig synes bättre att genast afstå än att understödja origliga framställningar eller sådane, om hvilka man icke vet, huruvida de äro välgrundade eller icke.
Allt sedan 1809 års statsskick antogs, hafva R.
St. vid hvarje riksdag varit besvärade med motioner i ämnen, hvilka aldrig bort komma under R.
Sl:s pröfning, och det vill synas, sora, på sätt Hr von Hartmansdorff ganska rigligt anmärkt, man icke skulle äga förhoppning att lyckas i frågor, om de blifvit väckte eller anhängiggjorde i den ordning lagarne föreskrifva.
Jag kan icke undertrycka den tanken, att i ämnen af den beskaffenhet, som det förevar, och dermed likartade, hvilka röra landets allmänna hushållning, det är R.
St. fullkomligt omöjligt att äga den sak- eller lokal-kännedom, som erfordras för ali derutinnan fatta ett rigtigl och ändamålsenligt beslut.
Så skall äfven nu blifva händelsen, enär de Hrr, hvilka tala för bifall lill Utsk. beslut, icke grundat deras öfvertygelse på en å stället inhemtad kännedom om hehofvet af köpings privilegier för Wrigstad by, ulan så lill sägandes endast på hörsagor eller upgifter af några få af BondeSl-.s ledamöter, hvilka kunna vara i frågan interesserade.
Enl. min åsigt bör således frågan i dess närvar, skick icke komma under K. M:s pröfning.
Vill allmogen inom orten söka köpings privilegier för Wrigstad by, och såmedelst söka bereda sig de förmåner, hvilka med dessa privilegier åtfölja, så är vägen för en dylik ansökning så tydligt i lagarne 344 Den 8 Februari. utstakad, att jag anser motionären saknat allt fog, att rned frågan besvära R.
Finna auktoritcterne, hvilka tvifvelsutan af Regeringen icke leranäs ohörda, nödigt och nyttigt, alt Wrigstad hy förvandlas till köping, så lära de icke underlåta att lemna sitt tillstyrkande.
I motsatt fall måste de af pligt mot Konung och fädernesland afstyrka ansökningen.
Derigenom kommer frågan i det fullständiga skick, att Regeringen kan fatta ett på verkliga förhållandet grundad! beslut, men ingalunda uti frågans närvar, skick, hvarföre jag förenar mig med Hr von 'Hartmansdorff i anhållan, att R. o. Ad. måtte afslå betänk., och detta så mycket heldre som, i händelse R.
St. bifalla detsamma, och saken sålunda underställes K.
Al:s pröfning, följden deraf blir, att, om K.
M. icke finnér skäl att lemna sitt bifall deråt, R.
St. måste anses hafva förlupit sig.
Ulsk. har i sitt betänk, icke föreslagit, all R.
St. skola afgöra, huruvida köpings privilegier må Wrigstad by beviljas, utan endast hemställt, att R.
St. ville hos K. AI. anhålla, det K.
Al. mätte låta anställa undersökning om behofvet af dylika privilegier för byn och att, sedan dylik åtgärd blifvit vidtagen, lemna frågan den handläggning, hon kan påkalla.
När under mångfaldiga riksdagar motioner i detta ämne blifvit väckte, hvilka varit understödde af ett större antal personer från de intill Wrigstad by angränsande härader, och R.
St. hafva ett serskildt Ulsk., hvars åliggande det är att uptaga allmogens besvär, så kan jag ieke finna annat än lämpligt, att R.
AJ. med en så beskaffad hemställan som den här föreslagne.
Då Utsk:s förslag innehåller bland annat, att, ”sedan vederbör, blifvit hörde, K.
Al. ville vidtaga den åtgärd” etc. torde det icke sakna interesse att lära känna, hvad vederbör, kunna komma att yttra.
Ett sådant tillfälle är äfven för handen emedan Landshöfd. i orten, hvilken väl är en af vederbör.
, yttrade sig i ämnet vid 1844 års riksdag, och jag anhåller derföre, att
Hr Bergenstråles yttrande i denna fråga vid nämnde riksdag måtte blifva upläst.
I anleda, häraf nplästes följande, i fråga om en köpings anläggande vid Wrigstads gästgifvaregård, uti R. o. Ad:s plenum d. 5 Octob. 1844 afgifna yttrande af Hr Bergenstråle, Claes G a b r.:
”Då jag hör att fråga är om Wrigstad, så anser jag det vara min skyldighet alt nämna några ord i anleda, af hvad Frih. Hamilton yttrat.
Frågan lärer vara af Ulsk. tillstyrkt, att hänskjutas till vederb:s undersökning.
Den kommer då äfven lill Landsh.- emb. och jag får då tillfälle att yttra mig.
På förhand får jag likväl uplysa, att jag tror det icke på många år ännu kunna komma i fråga alt inråtta en köping uti Wrigstad.
Alla de byggnader, som finnas vid Wrigstad tillhöra tvenne gästgifvare, och det lärer väl icke vara någon anleda, att inrätta en köping på ett ställe, der man saknar både husrum och trafik och allting,” Den 8 Februari. 345 Gr.
Enl. de af motionären lemnade uplysningar har Wrigstad hy först efter år 1845 blifvit en större handelsplats och således undergått en betydlig förändring, sedan Hr Bergenstråle afgaf dess uu uplåsta yttrande.
Då inom byn finnas 2:ne handlande och 14 ä 15 handlverkare, med ett ord allt hvad som erfordras för en vanlig köping, synes allt skäl vara, alt bifalla Utsk:s förslag.
Hr Pr i n I ze n sköl d:
Om, såsom här blifvit upgifvet, Wrigstad hy undergått den förändring efter år 1844, alt behofvet kräfver en köpings anläggande derstädes, så bet villar jag ingalunda, all, om allmogen inom orien vänder sig till K.
Bef:h:de och med bevis styrker verkliga förhållandet, K.
Bef:h:de icke skall underlåta, att efter tagen närmare kännedom om de upgifter, samma allmoge meddelar, öfverlemna till K.
AI. saken, åtföljd af till-eller afstyrkande, hvarföre jag ånyo anhåller, att betänk, såsom lill intet gagnande målte afslås.
Jag har den tillfredsställelsen, alt i denna fråga kunna förena mig i de af den siste talaren yttrade åsigter, och jag gör det destoheldre, som jag af ledamöter inom R. o. Ad., hvilka äro inom orten bosatte, erfarit, alt önskan, det Wrigstad by må undfå köpings privilegier, icke är serdeles allmän.
I öfrigt tror jag, all om dylika privilegier verkligen böra byn tillerkännas, måste ansökning derom göras hos K. M., och af sådan anledn. afslår jag betänk.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarpå H. Ex. IIr Frih. o.
Landtm, framstälde propos. till bifall å Utsk:s utlåt., samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka nej, blandade med ja, hemslälde om R. o. Ad. behagade afslå detsamma, och då härvid ropades starka ja jemte några nej, förklarade det han ansåg denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 4, i anledn. af verkstäld granskning af R.
Just.- Ombudsm:s vid innev. riksdag afiemnade allmänna redogörelse, för åren 1848 och 1849 afgifna berättelser, äfvensom enrbetsdiarier och registratur.
Raab, Adam Christian, anförde skriftligen: LagUtsk:s i 33 § 2 mom.
Riksd.Ordn. ålagda förbindelse, alt pröfva Just.Ombudsm:s allmänna redogörelse och årliga berättelser, samt med utlåt, deröfver till R.
St. inkomma, har, efter min föreställning, endast för ändamål att gifva RiksStm en öfversigt af de ämnen, å hvilka deras Just.Ombudsm. fästat upmärksamheten och en ledning för deras omdöme huru han upfyllt sitt kall.
Ett sådant utlåt, kan ej omedelbart leda lill något R.
St:s beslut, dess diskuterande således ej till något ändamål.
Derföre och då utsläppandet på diskussionens allmänning af 346 Den 8 Februari. de frågor och de principer, som utlåt, med åtföljande reservationer framställer, torde vid detta tillfälle snarare leda till deras inveckling, än utveckling, föranlåtes jag föreslå II. R. o. Ad. att, utan tidspillan, vidtaga den åtgärd, som hvarken kränker den enes eller andres mening, nemi. att, på sått R.
St. vid sisth riksdag behandlade detta ärende, lägga utlåt, till handlingarne, utan att deröfver uttala något omdöme.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen fulländad, ropades ja, men derjemte anmälde sig och yttrade Hr Dalman, Wilh. Fredr.