Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtmannen återigen behöfver af köpmannen, såsom oumgängliga nödvändighetsvaror, och som hvarken Allmogen eller Ståndspersoner kunna sjelfva utifrån införskrifva, har ej an«an gräns för sitt åsätta värde, än säljarens godtycke, utan ali jemförelse till Landtmanna-varans pris.
Att förekomma dessa olägenheter ; att upprätthålla modernäringen, hvars undergång är oundviklig, om nu varande; systeme län - 122 T) en 20 Mar t. gre fortsattes ; att stadga ett spannmålspris, som väl kan underkastas en ringa förändring från ett år till ett annat, men ej omväxla förhöjdt eller nedsänkt i samma förhållande som sex tili tjugu, och hvarvid så väl Landtmannen som öfrige Näringsidkare äro lidande måtte vara ett af de vigtigare ämnen för nuvarande Ständers åtgärder- Jordbrukaren, sorn bär största tyngden af alla Statens bördor, skall eljest snart se sin torfva sköflad af vanmagten, och dess plog och dragare vara det sista han har att erbjuda tiil bestridande af sina mångdubblade Krono ■ utlagor.
Allmänna MagazinsDirection i vårt land, bade visserligen till primitift föremål, att upphjelpa Åkerbruket i förening med omsorgen att förekomma spannmålsbrist inom Riket.
Beklagligen halva dessa tvänne stora afsigter föga blifvit befrämjade, dels genom första Fondens otillräcklighet , dels genom
Styrelsens saknade kraft att emotstå magtspråkets flera gånger förnyade fordringar, och dels genom Inrättningens öfvergång ifrån en Riksgagnelig stiftelse till ett slags HandelsCollegium, hvars goda verkningar varit lika främmande för det åsyftade föremålet , som för allmänna begreppets fattning.
Om jemte, den Fond, som befinnes under nu varande MagazinsDirections vård, Riksens Ständer anslå en större och för ändamålet tillräcklig, som mot Ständernes garantie i Banken får lyftas, och denna Fond ställes under Dm 20 Maru 123 styrelse af Ständernes valde Fullmägtige, i likhet med Fullmägtige i Banken eller JeinContoiret , hvilka blifva Riksens Ständer redo skyldige för förvaltningen, efter de föreskrifter de af Riksens Ständer erhålla 5 skall ofelbart ifrån vår egen Svenska jord hämtas den spannmålstillgång, som eljest, med våldsam inflytelse på vår handelsbalance , nu så ofta riktar utländningen.
Denna Fond anvåndes till årliga upphandlingar af spannmål i alla Rikets provinser, der spannmål finnes att tillgå* Fullmägtiges Instruction bör uttryckligen innehålla den föreskrift , att de rättvist för-] dela upphandlings-summan till hvarje Län , efter de reqvisitioner vederbörande Landshöfdingar deraf göra.
Landshöfdingarnc, hvar och en i sitt Län, äro upphandlingarnes styresmän, efter de instruciioner de af Fullmägtige erhålla.
Inköpspriset blir lika med hvarje Läns markegång, med en billig förhöjning i anseende till transporten.
Försäljningspriset
Ökes till fulla beloppet af omkostnaderna, så att Fonden ej deraf på något sätt graveras.
Som nya Magaziners uppbyggande, dess underhåll och nödiga betjening skulle medföra större kostnader, kunde hos privata personer inom Länen spannmålen vara upplagd, och hvarå emot behörigt contract och säkre borgersman, 124 Den 20 Mars. penningar till fulla beloppet af den upplagde spannmålens värde borde erhållas.
Besparing af alla tärande Magazins-omkostnader skulle härvid vara en gifven vinst, utom det att denna tillgång på spridda spannmåls - förråder skulle vid förefallande behof vara för allmänheten nyttig.
Dock anser jag, att dylika, hos privata blifvande UpplagsMagazin, ej böra etableras pa mindre än 500 tunnor säd, emedan all controll på spannmålens förvarande och vård vore omöjlig , om den i mindre partier blef kringspridd på mångfalldiga ställen.
Hvarje år i Ocfober månad utgifva Fullmägtige, å allmänt tryck, en redovisning för förflutna årgångens förvaltning, hvilken granskas af utsedde Revisorer, och sedan framlägges för Riksens Ständers ytterligare skärskådande vid påföljande Riksdag.
Till besparings vinnande i utgifterna, kunde Herrar Revisorer i Banken äfven öfverse MagazinsStyrelsens räkningar.
Så vida denna Inrättning skall uppfylla dess stora föremål, som är jemna spannmålspriser och full tillgång på denna vara af inhemsk production, mäste ovillkorligen införsel af utländsk spannmål vara förbuden, intill dess den stigit till visst bestämdt högt pris, och då införsel blef oundviklig , endast så mycket tillåtas, sorn verkliga behofvet fordrade, och livarmed ensamt Fullmägtige äga att sig befatta, utan intrång af handels-specu lantén.
Deri 20 Mars. 125 Det reglementarisk» för denna Magazins* Tirection, som upptager alla mindre omständigheter och föreskrifter, och hvaraf jag blott vågat fiamkasta några Iragmenter, bör af OeconomieUtskottet utarbetas, och Ständernas granskning underställas.
En stor och för vår sjelfständighet märkvärdig nytta, tror jag blifva en ofelbar följd af denna inrättning.
Ett Land kan ej kal las oberoende, så länge lifvets uppehälle skall hämtas på andra sidan håfven, och hvarföre skall vår sjelfständighet vara styckad genom detta behof, då vi inom oss äge fullkomliga medel att förekomma det?
Det skall äfven blifva en lättnad i Regeringens mångfalldiga omsorger } alla andra näringar skola finna mera trefnad, och den sanning en gång inom Sverige blifva erkänd, att inhemska productionen, om den äfven i pris öfverstiger den utifrån kommande, leder till jemnare varupriser och en stor nationalförkofran.
Att en ökad penningetillgång med rättvisa påkallas af den nu allmänt öfverklagade penninge bristen, är en visshet nog uppenbar att ej behöfva andra bevis än erfarenhetens} men tillfälle att låna penningar, åtföljdt af skyldigheten att derföre årligen betala renta och slutligen sjelfva capitalet, kan ej ensamt blifva Jordbrukarens uppkomst, om ej en säker och förmånlig afsättning bereder honom ine - jDen 20 Marti del, så väl till dessa, sorn dess öfriga rtiång* falldiga ufgifter.
Skulle LandtbruksAcademien, af Länens HushållsSällskaps-fonder, kunna på i| a 2-'ne års tid lemna rentefria
Lån till nya odlingar och nya bostäders anläggande, skulle ofelbart en sådan låntillgång uppmuntra tili nya företag, af stor inflytelse pa enskildt och allmänt väl.
En afhandling om Brännvins - bränningen borde visserligen förenas med hvad jag nu haft den äran anföra, men som Bränneriets historia dessa sednare åren intager ett särde • o Ö les märkvärdigt rum i vara Oeconomiska A* naler, får jag utbedja mig att vid ett annat tillfälle yttra mig i detta amne.
Friherre von Hayelin, of ohan Wilhelm, yttrade skriftligen följande:
Med mycken fägnad afhörde jag Herr Darellis propositioner till Landtbrukets förkofran.
Bland de ämnen, som då förekommo, saknade jag ett, som eiter mm tanke förtjenar Rikets Ständers öfvervägande.
Flyttningstiden för Tjenstefolk på Landet, den är nu utsatt vid Michaelis, en tidpunkt, då ofta, i min Landsort, inbärgseln ej till fullo är verkställd och som under en Svår väderlek b!ifver hindrad, dels genom de arbetande so.n skola flytta, dels genom dem som skola trans - Den 20 Mart, 127 portera eller hämta de tjenstehjon som böra flytta eller tillkomma; fyra dagar före och fyra dagar efter Michaelis saknar således jordbruket flera arbetande händer.
De tjenstehjon som böra flytta och hafva Boskapens och Hästars vård sig anförtrodd, nyttja sällan den nit uti insamling och aktsam bergsel af de dertill erforderliga födoämnen, som man borde vänta och som de säkert gjorde , om de sjelfva skulle bestrida utfodringen; dessa svårigheter blefve hulpna, om flyttningstiden på Landet för Tjenstefolk ar.toges vid Midsommarstiden, hvilken för arbetet är mera lämplig, och hvarigenom en åbo, sorn afträder ett H emman vid Vårfrudagen elier den 14 Mars, och stadt sitt folk på ett år, ej för så lång tid , som nu g^nom accord med det Tjenstefolk, han då ej kunde behöfva, finge förnöja dem han lemnade.
I siöd af dessa grunder, vågar jag således ödmjukast föreslå , att den uti Lagen utsatte städnings-och uppsägningstid måtte ändras till den 1 Maj, och att flyttningstidsn blefve vid Midsommar.
Jag vill påminna mig, att detta ämne vid någon af föregående Riksdagar varit taget i öfvervägande, men då någon ändring häruti ej skett, anhåller således allraödmjukast, att detta mitt anförande måtte till vederbörligt Utskott blifva remitteradt.
Herr af Uhr, Carl David} uppläste följande:
Jag behöfver icke bevisa hvad genom en olycklig erfarenhet blifvit allmänt kändt och I 28 Den 20 Mars, pröfvadt af Sveriges Rikes Invånare, nemi?* gen att en öiver ali måtta uppdrifven oehs missbrukad Importhandel redan inom några år hunnit allt för långt, att suga Rikets reela tillgångar, nedtrycka den nyttiga idoghet n, förlama national-lyonet och skämma sederna genom ett förderfligt, dagligen mer och mer spridt och inrotadt behof af främmande dyrbara öfverfiödsvaror, för våra bord, för vår beklädnad, för våra rum, och i allmänhet för att tillfredsställa en växande lystnad ibland oss efter fåfänga nöjen och vekliga beqväm» ligheter.
Vi håfve, i synnerhet t Landsorterna, eif bedröfvande tafla för våra ögon af stagnation j penningrörelsen, och deraf följande inbördes förlägenhet emellan köpare och säljare, samt afbrutet eller försvåradt förtroende i penninge afhandlingar man och man emellan och detta, oaktadt en ofantlig sedelstock af flerfaldig beskaffenhet, en sedelstock som kallas circulerande, emedan den visserligen dertill är ämnad, men som verkligen saknas i allmänna rörelsen, der den icke en gäng, utan stor svårighet, kan framlockas uti smäire belopp, genom hemliga vilkor om dubbelt högre renta, än som uti detta Land är tillåten, samt ofta derutöfver, jemte tillräckliga särskildta panter eller hypotbeker: ett öfver all beskrifning tryckande hinder för alla de produetiva näringar i Riket, som oundgängligen fordra betydliga förlag, för att kunna bestå eller drif®- vas till högre fullkomlighet, Den 20 Marri 129 En öfverdrifven mängd af importerade Varor, till allmän skada för vår handelsvåg, qvarstannad inom Landet, har ökat växelbehofvet, i synnerhet på några bland våra han« dels-staplar, till ofantlig grad öfver växeltillgången lör vårt eget Lands exporter.
Redan denna naturliga orsak måste i lika mån som missförhållandet em lian verkligt växelbehof och växeltillgäng sätta Svenskt mynt i vanvärde mot de utländska, hvaruti växlarne ställas; men mängfalldiga listigt anlagda försåt och en dristig verksamhet i deras utförande af Vinglare, till skapande af ett chimerikt växelbehof och till VäxelCoursens bestämmande eber godtycke, hafva ytterligare bidragit till Svenska Myntets förnedrande.
Varuprisers och arbetslöners allmänna höjande, äfvensom en allmän stigning af Egendomars nominala värde, voro naturliga följder ä£ minskningen uti reela värdet af det inhemska myntet; och hvad som, till råga på allt detta, ökade oredan i Landsorterna, Var den speculations-sjuka, som, Sedan några år tillbaka, börjat sprida sig, att, utan tillgångar af egen förmögenhet, och under förtröstan, dels till sedelmyntets fortfarande minskade värde, dels till lån tillgångar i de flera Disconterna, köpa Egendomar på credit: speculationer, allt för ofta åtföljda afven af den, att i hast draga all vinst af sålunda köpta Egendomar, som dessa genast och utan afseende på framtiden möjligen kunde gifva, och sedan åter skyndsamt försälja desamma, innan conjuncturen af Ridd, o. Ad, Drot.
N:o i7. ig. 13® Den 20 Mars.
Egendomars mer och iner stegrade salupris åter försvunnit.
Jag behöfver visst icke väcka uppmärksamheten på de djupa och stundom kanhända obotliga skador, som sådana hastiga öfverflyttningar af ägande rättens fulla begagnande verkat uti Åkerbrukets, Bergverkens och Skogarnas behöriga omvårdnad.
Vid ofvannämnda speculationer af Egendomsköp, likasom vid den ibland oss någon tid öfliga växelhandeln för utländsk räkning, med flera andra okända grenar af det slags idoghet, som endast syftar till ovanligt hastig förkofran, har man ömsom märkt äfventyrare svinga sig upp till en trotsande förmögenhet på allmänna välmågans bekostnad, och ömsom andra äfventyrare blifva välförtjenta offer, af lika beskaffade, men af någon slump misslyckade, anläggningar.
Mångfalldiga närmare och fjärmare förvandtskaper kunde framställas i denna förkortade stamtafla öfver vår allmänna handelsoch penning oreda, men föregående utkast har redan tillräckligen vidrört detta så nära och noga bekanta ämne.
Utom de redan anmärkta följder af denna oreda, förtjena visserligen många flera, än. nu vigtigare, att komma i betraktande; men jag tror mig endast behöfva att deribland nämna tvenne, för att tillika erinra om de öfriga: det förfallna myntvärdets verkan till förminskning i Kongl. Maj:ts och Kronans tillgångar vid Uppbördsverket — och den alldeles ned - Den 20 Mars.
131 tryckande förminskningen i verkliga löntillgångar för Embets- och Tjenstemän i Riket.
Allt detta påkallar ändring och hjelp samt både skyndsamma och verkliga steg dertill.
Uet är hög tid, att icke egennyttans och okunnighetens samfällta skrik må tysta sanningens stilla väckelse att söka verkliga orsaken till det onda, och att qväfva dess rätta ursprung, för att fullkomligen hindra dess verkningar.
Sådan söm Verlden verkligen är, måste dén betraktas icke såsom den skulle Vara* Om den öfverensstämde med våra ideala inbillningar.
Alla theOrier i Statshushållningen, äfven de mest berömda för deras både Vetenskapliga och liberala grunder, äro icke derföre alltid tillämpliga i Sverige; allratninst äro de det uti Sveriges utrikes handelsrörelse, när en deremot alldeles stridande praxis ar påbuden och noga följd af de större Sjotnagterna.
Med mer eller mindre grundlig kännedom af namnkunniga Författares Skrifter öfver allmän Statshushållning med mer eller mindre fattningsgåfva att verkligen begripa och tillämpa dessa Författares theorier, tro alltför många menniskor, att politiska Oeconomien innefattar endast lätta ämnen ätt utreda och bedomina, samt inbilla sig följaktligen att vara både skicklige och berättigade dertill.
Härifrån leda sig de talrika yttranden af trivial beskaffenhet, ellef misstag, ellef omening, som i afseende på sådana ämnen förmärkas i tal, i skrift och i tryck.
Yttranden 132 Den 20 Man'.
af dylik beskaffenhet upprepas sedan någon tid så mångfalidigt, att de hota att blifva alldeles föivillande, hvilket skulle medföra särdeles hugnad för sådana ovärdiga medborgare, som frukta hvarje allvarsamt och direct steg till hinder af deras framgång, atc under en allmän förvirring och oreda i vårt penningväsende om icke alldeles oförmärkt, åtminstone alldeles ostraffadt, tillfredsställa de gränslösa fordringarna af personlig vinningslystnad.
Om icke ehertankan blir afledd genom konst från forskningen af hvad som egentlig gen bör utredas, i afseende på de bedröfvande allmänna resultaterna af vår utrikes handelsrörelse och af vår växelcours, så upptäckes lätt, att första grunden dertill ligger i vår öfverdrifna införsel af främmande varor, hvilken införsel, ensamt för den del som varit tillåten, föga kunnat uppvägas af Svenska pro* ducters export, samt under nuvarande omöjlighet af tillbörlig controll öfver missbruken af samma införsel, blifvit ojemförligt mera skadlig-
Det följer af sig sjelf, att redan det växelbehof, som häraf uppstått, måste hafva verkat vårt myntvärdes nedsättande; men denna allmänt känbara förlust har blifvit ytterligare ökad af and a operationer i växelrörelsen, hvilka till stor del lörtjent att kallas åtmindstone växel vingleri, om icke något ännu skamligare.
Så kallade Circulations- eller Bytesväxlar, eller sådana som med Loyds erfarna termer utmärkas med namn af AccomodationBills, haf - Den 20 Mars.
133 va icke ensamt varit nödfallsutvägar för våra yngre, mindre försigtige handlande, som speculerat med sådan dristighet, att de stundom varit nödsakade tillgripa denna invecklade växelutväg till att omsätta deras skulder för inköpta främmande varor; utan dylika växlar torde äfven hafva varit använde af starkare och mera öfvade handelshus, till Växelcoursens höjande eller sänkande, efter den anledning som företedde sig för deras speculation att köpa eller sälja reela växlar.
Hvad som yttermera, och utan gemenskap med våra verkliga växelbehof och växeltillgångar, samt följaktligen äfven utan direct samband med vårt Lands egna import- och export rörelse, torde hafva ökat den olyckliga villervallan i vår växelcours, är den samma snikenhet, som kanhända inträffat hos färre eller flera Svenska undersåtare, att för provisionsvinst låna deras namn åt en främmande växelrörelse öfver detta Land, stödd på förtroendet till några högt ansedda utländska handelshus, hvilka dels uppfyllt de förhoppningar man fästat till deras rykte, d ls också oförmodadt på en gång upphört att betala, och dragit mångå, mer och mindre oförskyidt och beklagansvärd!, med sig i deras fall och förstörelse.
Med allmänt erkännande af den våda, som vår öfverdrifna Importhandel och Växelcoursens verkan på vårt inhemska myntvärde medföra för Rikets välstånd, har det tillika 134 Den 20 Mars. nästan blifvit en vana att anse detta onda såsom omöjligt att hjelpa.
Jag för min del tror, att det endast derigenom blir omöjligt, att man föreställer sig att så är, eller om enskildta egennyttan skulle förmå att hindra uppfyllandet af det allmännas rättvisa fordringar, eller falsk upplysning och falsk patriotism uttränga de sanna.
Erfarenheten och officiela handlingar visa, att sedan den oinskränkta Nederlagsfriheten öppnades i Götheborg och Carlshamn, Importhandeln tillväxt mera än dubbelt i Sverige.
Den tullcredit, som dervid får begagnas, är redan i allmänhet ganska lockande; men de underslef, som under sednare åren lättare än fordom kunnat begås vid sjelfva reexportation eller Transito rörelsen, hafva varit ännu mera lockande för lagbrytaren.
Det torde förtjena erinras, att redan år J804 anmärktes af dåvarande TullDirection omöjligheten af den mest oumbärliga controll öfver Importrörelsen i Götheborg, i anseende till bristande tillbörligt NederlagsMagazin och till mängden af särskildta förvaringsrum derstädes för nederlagsvaror, nemligen 467 Vindar, 481 Källrar och 482 Bodar, utgörande tillsammans 1450 spridda Nederlags-ställen: ett antal, hvilket sannolikt icke blifvit min* skadt under de sistförflutna åren, då nederlagsrörelsen så utomordentligt tilltagit.
Det torde förtjena anmärkas, att oaktadt deraf härrörande Ötatsförlust genom tullförsnillning, och oaktadt kanhända ännu större förfång för Den 10 Mars.
135 det allmänna, genom främmande och deribland äfven otillåtna öfverflödsvarors öfversvämmande, både i Städerna och på Landsbygden, ännu i denna stund saknas en större och vederbörligt inrättad Magazinsbyggnad för Nederlagsvaror i Götheborg.
Det torde förtjena besinnas, att Statens ökade Tullinkomst under desamma åren icke lärer svara emot den allmänna och nästan oberäkneliga Statsförlust, som varit en följd af importerade varors mängd utöfver beloppet af Rikets exporter, samt deraf följande Växelbehof utöfver växeltillgångarna, hvarifrån äfven den naturliga orsaken bör härledas till inträffade vanpris uppå våra exportvaror, en för Riket högst tryckande Växelcours, samt den sedan några få år tillbaka allt för mycket i Sverige tillväxta industrie uti Växelhandeln, ofta hastigt riktande för den som gjort densamma till hufvudföremål, merändels till förfång och harm för det Allmänna, sedan Växel-handeln blifvit en så vigtig gren af Börs-speculationer, att den verkligen tyckes hafva börjat draga hågen ifrån idkandet af annan och mindre invecklad handel.
Erfarenheten har visat, att Rikets välstånd lidit genom en öfverdrifven importering af främmande varor, dels grundad på Författningar, dels högligen missbrukad under bristande controll af Författningarnas åtlydnad.
Erfarenheten har visat, att Rikets välstånd lidit genom ett djupt förfall af dess inhemska myntvärde, härrörande dels från en utan nödvändighet uppkommen undervigt i Den 20 Mars'.
Rikets activa handel, dels ifrån lönnllga intriger i Växelcours-beräkningen,till ännu större vanvärde af vårt inhemska mynt, än sorn naturligen bordt följa af reela Växelbehofvets förhållande.
Allt detta påkallar snar och verklig hjelpDet tål icke uppskof till de vanligen omtalta bättre tiderna.
Det hjelpes ej heller allenast genom tal, skrifter eller böcker, utan fordrar nödvändigt välbetänkta beslut och kraftig verkställning af sådana.
På ofvananförda skäl och anledningar öfverlemnar jag till Högvälborne Herr Grefven» och LandtMarskalkens samt Höglofl- Ridderskapets och Adelns ompröfvgnde min ödmjuka hem-, ställan, att Riksens Ständer må inför Thro^. nen frambära deras underdåniga önskan: r:o Att den åt vissa Städer förunnade oinskränkta Nederlagsfrihet må upphöra, och berörde frihet hädanefter må sträcka sig endast till sådana varor, hvilkas införsel i Riket är tillåten. 2:0
Att noga undersökning må anställas till utrönande huruvida flera eller färre af nu till införsel tillåtna varor må kunna i Riket umbäras^ och i följe deraf, så vidt möjligt och lämpligt r ara kan, tillåtelsen af främmande varors införande samt bruk och nyttjande j
Riket må blifva inskränkt. 3'o
Att nu gällande Författningar emot lurendrägeri och tullförsnillning må skärpas3 Den 20 Mars. till nödigt befrämjande af mera säkerhet, så väl för Kongl. Majtts och Kronans rätt, som för inhemska idogheten. 4:0
Att det förderfliga missbruket af den så kallade Vestgötha Gårdfari - handeln må afhjelpas, såsom alltför betungande lör andra Landsorters invånare, särdeles för Allmogen, samt ledande ej allenast till smyghandel, utan äfven till ett öfver måttan skadligt spridande af överflödsvaror, 5:0
Att kunnige och oväldige män må af Kongl- Majit i nåder utses och förordna» till att granska och öfverse de nu gällande Stadgar och Författningar, angåerde Växelrörelsen i Riket, samt i underdånighet föreslå de ändringar och förbättringar i dessa Stadgar, sorn nyare tiders erfarenhet torde hafva funnit angelägna och alldeles oumbätliga.
Det är till den vishet och kraft som utmärka och omgifva Konungens Thron, sora Less undersåtare samfällt och enskildt hafva tillflykt, med lika säker förtröstan, vid inro farorna för Rikets välstånd, som vid fienders försök att intränga på våra gränsor.
Uppå begäran af Herr af Uhr Lief det honom tillåtet att sitt Dictamen med de öfriga respectiva Stånden communicera, 138 Den 20 Mars.
Herr Silversköld, Nils, hade inlemnat ett så lydande: Ödmjukt Memorial.
Enligt 7 §. af de Husqvarna GevärsFactori år 1715 nådigst förlänte Privilegier, hvaraf afskrift bifogas, äro de derunder varande arbetare befriade från Kronoutlagors erläggande och andra Borgerliga onera i och för deras personer; och enligt det år 1757 , på Rikets Ständers underdåniga tillstyrkan , utfärdade UpplåtelseBref till då varande ägare , att detta Factori som privat egendom emottaga och vårda, är det bi behållet vid alla de iörmoner, fri- och rättigheter , hvarmed det då i nåder var försedt.
1 följd deraf hafva desse arbeiare varit från Bevillnings utgörande befriade och ansedde i likhet med Gemenskapen af Krigsmagten , till år 1789, då Kongl. Maj:t nådigst fastställt Kongl. KammarRevisionens Utslag, att desse arbetare borde erlägga Bevillning.
Vid sednare Riksdagar har ansökan blifvit gjord om upplifvande af dessa friheter , men ej vunnit afseende , eller snarare ej blifvit upptagen.
Jag får derföre nu ödmjukligen förnya denna ansökan, och derjemte ödmjukast hemställa : att så vida ej befrielse från Bevillnings erläggande finnes billig, den uti den nu framdeles utkommande BevillningsFörordning blir bestämd, det lindrigaste görligt är, på Den 20 Mars. 139 det TaxeringsComitéerne måtte äga ren och tydlig föreskrift, och ej efter godtycko förfara; hvaraf händt, att lika arbetare blifvit vid särskildte TaxeringsComitéer olika taxerade.
Vid de flesta TaxeringsComitéer hafva desse arbetare blifvit ansedde i likhet med Mästare och Gesäller vid privilegierade
Skrå inrättningar; en tillämpning desto obillignre , som desse arbetare, så väl uti Kongl. KrigsCollegio, som hos Kongl. Majit, fåt-t afslag på deras ansökan om inrättandet af dyl ka Skrån, och ytterligare, sedan deras hos Rikets Ständer år 1771 anlörde klagan, i afseende på den år 1772 timade Regementsförändring, ej blef upptagen och afgjord, genom Kongl.
Resolution af år 1 777 » blifvit allvarligen antydde afstå från dylika försök, och vara sin Patron lydige och hörsamme
Detta oaktadt, hafva de icke blifvit påförde den afgift, som stadgas i 2 Art. 3 §. 7. Morn- pag. 24 i 1812 års BevillningsFörordning, jemförd med samma Art. 4 §. 2 Morn. pag. 29, som synes vara det högsta, dem bordt kunna påföras.