Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exe. förmälte vidare, att Utsk:t, för den händelse dess nyssomnämnde inbjudning ej skulle antagas, hemställt till R. o. Ad. samt PresteSt:t, -att de, hvar för sig, behagade verkställa en sådan redaktion af sina särskilda meningar, att dessa måtte kunna oförändrade intagas uti de blifvande voter.-propos:na; och hade Hr Munck af Rosenschjöld, i ani. häraf, framställt följande förslag till ändring i I3:de och 16:de §§:na R.O., nemi.: § 13. »l:o Jemte ErkeBiskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till riksdagen kallas, välje hvarje stifts Kyrkoherdar samt de ordinarie lärare vid stiftets Elementarläroverk, hvilka för sina befattningar ega presterlig befordringsrätt, gemensamt och inom sig, på sätt de öfverenskomma, följande antal ledamöter i PresteSt:t, nemi. för:
Upsala stift 6, Stockholms stad 4, Linköpings stift 6, Skara 5, Strengnäs 5, Westerås 5, Wexiö 4, Lunds 6, Götheborgs 4, Calmar 2, Carlstads 2, Hernösands 4 och Gottlands 2.
Comministrarne — — — Fullm. 2:o Oförändrad. § 16.
Underlåter något Stift, Universitet, Stad — — — den omkostnad, som ett annat och jemlikt Stift, Universitet, Stad Ståndets kassa.» Härefter framställde H.
Exc. propos. derå, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka skulle antaga Hr Munck af Rosen - Dell 20 Juli. schjölds afgifna förslag till ändring i 13:de och 1 6:de §§:na R.O.; och biet denna propos. med ja besvarad.
Efter skedd föredragning af Konst.Utsk:ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Mern.
N:o 50, med voler.-propos. i fråga om det uti Konst.Utsk:ts Mera.
N:o 32 framställda förslag till ändring i 14:de §:n 3:dje mom:t R.O., blef den i Metrut föreslagna voter.-propos:n af R. o. Ad. godkäud. R. o. Ad. åtkiljdes kl. 1/2 11 e- m
Fredagen den 20 Juli 1860.
Justerades 5 prot.utdrag för deu 18:de dennes samt pleni-prot. för deu 25 sisth April e. m.
Föredrogs StatsUtsk:ts deu 18 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 123, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens Åttonde Hufvudtitel. betta Utlåt, begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarjemte anmälte sig och yttrade:
Hr Cederschiöld, Gustaf: Detta Utlåt, är icke allenast af mycken vigt, utan äfven ganska omfattande.
Om det nu lägges på bordet utan något dervid fästadt särskildt beslut, måste detsamma redan i morgon företagas till afgörande.
Jag betviflar att flertalet af detta Högloft.
Stånds ledamöter ännu hunnit genomläsa ifrågav:de Utlåt:de; och anser mig vid sådant förhållande böra hemställa att R. o. Ad. måtte för föredragningen deraf bestämma någon dag i nästa vecka.
218 Den 20 Juli.
Jag medgifver visserligen att detta Utlåt, är särdeles vidlyftigt till sitt omfång, och att det fördenskull varit ganska önskligt, att kunna bereda någon tids rådrum före dess företagande till pröfning; men man torde dock böra ihågkomma, att Riksdagens hastiga slut i väsendtlig mån är beroende uppå, huruvida detta Utlåt, snart afgöres eller icke.
Af det förhållande, att alla RiksSt:n denna dag haft plenum för ifrågav:de Utlåt:s förnyade bordläggning, har man i öfrigt skälig anledning att antaga, det de fleste af RiksSt.-ns ledamöter förestält sig, att denna fråga redan i morgon skulle till afgörande företagas, och, till följd deraf, gjort sig dermed så myeket som möjligt hemmastadda.
På dessa skäl anhåller jag att Utlåt:t måtte förekomma i morgon, samt att icke någon ändring i föredragsningslistan må af Hr Cederschiölds yrkande löranledas.
Äfven jag anser det vara af stor vigt att icke alltför länge upskjuta med föredragningen af detta Utlåt.; men förmenar dock att det är lika nödvändigt, för att icke säga, ännu vigtigare, att göra sig något hemmastadd med ett Utlåt., sorn innehåller 125 punkter.
Det har i öfrigt icke varit under förutsättning att rinna någon framgång, som jag väckt denna fråga.
Jag egde nemi. kännedom om, att StatsUtsk:ts respekt, ledamöter önskade att redan i morgon få densamma föredragen.
Att sålunda ovilkorligen vilja göra sina önskningar gällande är dock en af nämnde Utsk. sjelftagen, så att säga, suveränitet, hvilken jag icke anser vara i grundlagen åsyftad.
Det är icke svårt att märka, det samma Utsk. resonnerar som så: »Vi hafva tänkt på denna sak och taga den om hand.
J behöfven icke blanda er deri!» — Men oaktadt den tillförsigt, Utsk:t således synes ega för sina egna åtgöranden, vågar jag dock anse det vara mindre välbetänkt, att redan i morgon företaga denna fråga; och fortfar således uti min förut gjorda anhållan.
Ehuru jag erkänner att de af Hr Cederschiöld framstälde skäl för ett framskjutande af denna frågas företagande förtjena afs:de, anser jag mig dock icke böra rösta för något upskof.
Det är nemi. obestridligt, att ett sådant upskof måste ytterligare förlänga detta riksmöte; och jag tror att det skulle synas eget nog, att R.
St. denna dag, den 20 Juli, eller just den dag, hvilken man tillförene ansett som detta riksmötes slutdag, skulle vidtaga åtgärder för samma riksmötes förlängande.
Jag instämmer med Hr Ceder schiöld uti dess yrkande att detta Utlåt, måtte få hvila på bordet till någon dag i nästa vecka.
Då ifrågav:de upskof icke kommer att uptaga mer än en 3 ä i dagars tid, anser jag detsamma, i förhållande till sjelfva sakens vigt, icke vara af så stor betydenhet.
Den 20 Jolf. 219 Sedan öfverläggningen om det af Hr Cederschiöld nu väckta förslag förklarats fulländad, framstäldes propos. å bifall till detsamma, och då dervid svarades många nej jemte ett eller annat ja, förklarades nej hafva varit öfvervägande.
Hr Sandels, Per Benjamin:
Hindrad af tjenstegöromål att emottaga förtroendet att vara ledamot i Konst.Utsk:t, får jag denna befattning mig härmedelst afsäga.
Till följd af denna afsägelse anmodades K. o. Ad:ns Hrr Elektorer att välja en ledamot i Konst.Utskit efter Hr Sandels.
Pöredrogos och biföllos StatsUtsk:ts nedannämnde den 14 o. 17 dennes bordlagde Utlåt:n: N:o 134, i anledn. af K, M:ts Nåd.
Propos., ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; N:o 135, i anledn. af K.
Propos. ang:de ifrågastäldt förändradt sätt för amortering af Landshöidingeackorden; N:o 136, ang:de utbetalning af statsbidrag till ett vägförbättringsarbete, som icke blifvit i behörig tid påbörjadt; N:o 137, ang:de förlängning i den för upmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; N:o 138, ang:de bestridande af kostnaden för Riddarh.salens inredning; samt N:o 139, ang-.de ytterligare anslag för det inom R.
St:rs hus inrättade Riksdagsarkiv.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:ts den 14 och 17 dennes bordlagde Utlåt,.
N:o 140, i anledn. af väckt motion om anvisande af låneunderstöd till Marmorfabriksidkaren J. R.
Schram.
Mig synes att detta StatsUtsk:ts förev:de förslag är af särdeles egen beskaffenhet.
Det företer ett praejudicat af ganska vådlig art, då nemi. en näringsidkare vänder sig direkte till nämnde Utskott med begäran om understöd.
Om öfrige näringsidkare i massa skulle taga samma mått och steg, kan man lätt sluta till, hvart sådant skulle leda.
Man har verkligen genom detta i StatsUtsk:t fattade beslut fallit Direktionen för ManufakturDiskonten i embetet.
Då Staten har särskilda anstalter för upmuntran af industriella företag, fabriker och manufakturer, kan jag, för min del, icke finna något sådant nödigt; och hemställer fördenskull att R. o. Ad. måtte afslå ifrågav:de Utlåt.
Uti den af Gr.
Lagerbjelke nu gjorda framställning får äfven jag, för min del, in - 220 Den 20 J uti. stämma.
StatsUtsk:t bör tillse hvad som behöfs för Statens räkning, men icke utdela understöd åt enskilde fabriksidkare.
Taube, Henning Adolf; Jag kan för min del icke instämma uti de af föreg:de talare yttrade åsigter.
Det är nemi. min öfvertygelse att det allmänna skulle vinna ganska mycket deruppå, att Staten gåfve någon upmuntran åt åtskilliga industriella företag.
Ifrågavide arbete ligger ännu i sin linda och kan icke bringas till någon större utveckling, utan att Staten mellankommer.
Det är i så fall samma förhållande med detta arbete, som med flera andra industriella företag.
Jag behöfver blott påpeka alla de summor, hvilka utbetalas till utländningen för artiklar, — man kan säga de största småsaker, — som nu importeras, men med något understöd från Statens sida borde kunna tillverkas vid jerngjuterier här i landet.
Med kännedom om dessa förhållanden, anser jag det vara ett ganska glädjande tecken att StatsUtsk:t tillstyrkt bifall till den i ämnet väckte motion; och hemställer att É. o. Ad. icke måtte fästa något alside vid föregide talares yrkande på afslag.
Jag instämmer uti de båda för sta talarnes yttranden, och kan icke annat än anse det vara en rätt besynnerlig upgift att kalla detta företag en ny industrigren i Sverige.
Bekant är dock att vi hafva ett marmorbruk vid Kålmården och ytterligare ett annat marmorbruk någorstädes i Södermanland.
Jag kan således för min del icke finua att detta företag förtjenar namn af »ny industrigren.»
Det är ett företag, som, så vidt jag kan bedöma saken, icke bringar något egentligt gagn åt andra personer än industri-idkaren och de fåtaliga konsumenterna af denna öfverflödsvara; och lärer väl icke skäligen kunna jemföras med jernhandteringen, —en jemförelse, hvilken dock blifvit af den siste talaren upstäld.
Jag kan således icke tillstyrka bifall till StatsUtskits förevide Ut'åt.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å StatsUtskis förevide Utlåt., framstälde H.
Exc. först propos. på bifall till detsamma, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag å Utlåtit, då svaren utföllo med många ja och några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskits den 14 och 17 dennes bordlagde Utlåt.
Nio 141, i anledn. af väckt fråga om anvisande af ett amorteringslån till vattenkuranstalten vid St.
Oen 20 Juli. 221 Föredrogs ånyo oell företogs punktvis till afgörande Bevillnis Utskits den 14 och 17 dennes bordlagde Utlåt.
Nio 29, i anledn. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ook RiksStms skiljaktiga beslut i afs:de å andra delar af Betänkit N:o 22, ang:de stämpelpappers-afgiften, samt afgift.en för stämpling af tidningar, andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar.
Utskits tvenne i början af Utlåtit förekommande yttranden, samtlige af Utskit gjorda hemställanden och afgifne yttranden i afside å 3, 4 och 5 §§ uti Förslaget till Författning angide Slämpelpappersafgiften, äfvensom Utskits inbjudning till PresteSt:t att frånträda sitt beslut om ett tillägg till stadgandet rörande stämpel å houpteckningar, ansågos ej föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne, .
Utskits hemställan angide stämpel å bouppteckningar.
Lagerbjelke!
I afside å Utskits förslag till kartering af boupteckniugar gäller den väsendtliga anm., att en progressiv beräkningsgrund dervid blifvit följd.
— Det är visserligen en sanning, att denna grund äfven är lagd för nuvide författning angide beskattning af boupteckniugar; men den kan derföre icke försvaras.
Uti alla andra författningar är samma grund afskaffad, — t. ex. i fråga om testamenten, der en lika proc. är gällande, antingen testamentet är större eller mindre. — Kan man, vid sådant förhållande, finna något skäl att, vid kartering af boupteckningar, kartan skall blifva större i den mån boupteckningssumman är större?
Detta är så mycket oriktigare, som, om man äfven vill utgå från principen af progressiv beskattning, det alldeles icke är beroende på summans belopp, om den som ärfver får litet eller mycket.
Om t. ex. vid 2ine personers dödliga frånfälle den er.e efterlemnar 100,000 rdr och 10 arfvingar och den andre 20,000 rdr och 1 arfvinge, erhåller den sistnämndes arfvinge dubbelt så stort arf som hvar och en af de öfrige arfvingarne; men icke desto mindre måste, i följd af den progressiva beskattningen, en vida högre proc. erläggas för deras arf, som endast erhålla hälften så stor arfvedel.
På grund af dessa anrnir får jag vördsamt hemställa, att förev:de puukt måtte erhålla den lydelse, som Frih.
Rehbinder uti dess reservation pag. 0 föreslagit, eller: »Boupteckningar, då behållningen i boet upgår till fulla 200 »rdr, eller deröfver, för hvarje fulla 100 rdr . . . — 25 öre».
I motsats mot den siste värde talaren anser jag, att om någonsin den progressiva beskattningen bör ega rum, så är det just i fråga om arf efter afliden person.
Man kan anse sig hafva allt skäl dertill, då man ihågkommer att det varit under Statens hägn som den aflidne i lifvet förvärfvat sin stora egendom.
Med särskildt afside fästadt deruppå att det är för behållningen i boet, som den progressiva beskattningen här ifrågakommer, 222 Den 20 Juli. anser jag den vara särdeles lämplig, och anhåller att E. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till Utsk:ts förev:de förslag.
Om det vore lämpligt att hafva pro gressiv beskattning på boupteckuingar derföre, att det varit under Statens skydd, som egendom kunnat förvärfvas, så skulle det ock vara lika lämpligt att Lafva samma progressiva beskattning för den egendom man eger, emedan man väl äfven måste hafva Statens skydd för förvaltningen af sistnämnde egendom samt densammas bibehållande.
Jag vill anföra ytterligare ett skäl, som ådagalägger olämpligheten af den ifrågaställa progressiva beskattningen för boupteckningar.
Då vid en bouptecknicg qvarlåtenskapen består af penningar och all egendom måste uptagas i boupteckningen, skall den efterlefvande makan betala för den del af egendomen, som hon eger, eller sin giftorätt.
Detta är en så stor obillighet, att man inom Utsk:t var mycket betänkt uppå att uphäfva densamma.
Så många svårigheter upställde sig dock deremot, att man icke ansåg sig nu kunna utföra det.
Man bör dock väl icke göra denna börda tyngre än den nödvändigt måste vara.
Då den siste värde talaren uttalat den åsigt, att den progressiva beskattningen icke är skadlig, vill jag dock erinra, att den är uttryckligen förkastad uti all annan lagstiftning i Sverige.
Det är bekant att då vid 1848 års revolution en mängd demokratiska lagar kommo till stånd, blef äfvén progressiv beskattning föreslagen i Frankrike.
En följd deraf skulle blifvit, att då inkomsten upnått ett visst belopp, var skatten högre än inkomsten.
Kan man tänka sig något orimligare förhållande?
På dessa skäl förnyar jag min anhållan om afslag å Utsk:t» förslag och bifall till Frih. Rehbinders reservation.
Uti den del af Gr.
Lagerbjelkes yt trande, som angår orättvisan af kartering efter hela boets behållning, kan äfven jag icke annat än instämma; och har redan tillförene yrkat, att denna beskattning endast skall drabba den aflidna makans andel i boet.
Hvad åter beträffar samme talares åsigt att den progressiva beskattningen är olämplig för det fall att flere arfvingar finnas, synes det mig som om Gr:n, vid uttalandet häraf, förbisett den omständighet, att desse personer erhållit något, hvartill de förut icke haft rättighet.
Det af Gr:n anförda exempel på en progressiv skala på inkomst, der all inkomst upslukades af beskattningen, skulle ganska väl kunna låta höra sig, om det kunde tillämpas på det fall. hvarom här är fråga; men detta är ju icke händelsen.
Med stöd af hvad nu anfördt blifvit, anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag, som öfverensstämmer med hvad hittills i detta fall egt rum under decennier.
Sedan öfverlaggningen förklarats fulländad, yttrade H.
Exc. Den 20 Juli.
223 Hr Gr. o.
Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de Hemställan och dels afslag derå, samt antagande af det uti Frih.
Rehbinders reservation föreslagna stadgande af följande lydelse: »Boupteckningar, då behållningen i boet upgår till fulla 200 rdr, eller deröfver, för hvarje fulla 100 rdr . . . — 25 öre.» Härefter framställde H.
Exc. först propos. å bifall till Utskrts förslag, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Frih.
Rehbinders förslag, då svaren utföllo med många ja samt ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Utsk:ts näst efter förslaget rör:de stämpel å boupteckningar förekommande hemställan.
Utsk:ts hemställan ang:de stämpel å kontrakter m. m.
Mörner, Carl Göran Detlof: Genom Utsk:ts förra förslag skulle hufvudsakligen den förändring inträffa att hyreskontrakterna i städerna icke vidare skulle behöfva karteras, samt att den vederbtde husegare nu åliggande skyldighet att vid mantalsskrifningar upvisa il’rågav:de kontrakter, försedda med stämpladt papper, skulle uphäfvas.
Detta var den vigtigaste följden af det förändrade stadgandet, sorn då var i fråga.
En gifven följd häraf blir dock att statsverket får vidkännas en ej obetydlig förminskning i den inkomst af charta sigillata, hvaraf det nu är i åtnjutande.
Då något giltigt skäl till förändringen icke förefanns och inkomsten syntes väl kunna vara behöflig, återremitterade R. o.
Utsk:ts ofvanberörde hemställan.
Af samma skäl, som då förebragtes, anhåller jag, att R. o. Ad. nu, med afslag å Utsk:ts förslag, måtte förklara, att med kartering af ifrågav.de kontrakter skall hädanefter förfaras på enahanda sätt som uti nu gällande eharta-sigillata-förordning är stadgadt.
Efter härmed slutad öfverläggning och framsälld, men, med nej besvarad propos. på bifall till Utsk:ts förslag, gjordes propos. pä afslag derå samt bibehållande af nu gällande stadganden ronde stämpel å kontrakter m. m,; och blqf denna sednare propos. med ja besvarad.
Utsk:ts hemställan om uteslutande af orden: »för att vara gällande» från det i 6:te §:n förekommande stadgandet: »Köpe-, bytes- och gåfvobref om skepp, fartyg och båtar etc».
Utsk:ts öfriga tillkännagifvanden lades till handlingarne.
Vid föredragning af BankoUtsk:ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Berättelse N:o 28, angule förrättad revision af BankoDiskontverkets räkenskaper och förvaltning för är 1859, biföllos 224 Heil 20 Juli.
Utsk:ts under N:ris l:o och 2:o afgifna tillstyrkanden; och ansågs Berättelsens öfriga innehåll ej föranleda till någon åtgärd.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Mern.:
N:o 29, med hemställan om en gratifikation till Vaktmästarna vid BankoDiskontverket; och N:o 30, ang:de afskrifning af 10 st. från Lånekontoret i Malmö utgifna lån.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.Utsk.ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Betänk.
N:o 117, i ani. af väckta motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte efter orden »utan K.
M:s särskilda
Nåd. tillstånd» göra ett tillägg af följande lydelse »bosätta sig å landet, äfvensom der köpa »och besitta fast egendom».
Härmed har jag afsett att erhålla tydligt uttryckt, det Mosaiska trosbekännare ega rättighet att äfven bosätta sig å landet.
Skulle nemi. en författning formuleras strängt efter Utskits förslag, måste den tydning deråt gifvas, att väl den, som köpt egendom å landet, egde rättighet att derstädes sig bosätta, men deremot icke hans familj, — ett förhållande, som en hvar måste erkänna i aila hänseenden strider mot billighetens fordringar.
I afs:dé å det tillägg, hvarom den sista talaren nu väckt fråga, ordades mycket i Utsk:t.
Hetta tillägg är ock i öfverensstämmelse med hvad en af motionärerna, Hr C. F. Waern, föreslagit.
Det mötte dock inom Utsk:t mycket motstånd, emedan man fruktade Judarnes kända smak för småhandeln eller det s. k. schakreriet.
Man hörde i Utsk:t särdeles det Hederv.
BondeSt:ts ledamöter yttra farhågor derför, att Judarne skulle nedsätta sig här och der i landet och begära rättighet till landthandel.
Samme ledamöter uttalade den öfvertygelsen att sådant skulle kunna hafva ett ganska menligt inflytande.
Jag för min del tror visserligen icke att denna befarade våda är så farlig; men då man redan tagit ett stort steg framåt för Judarnes emancipation och man finner att det begärda tillägget bestämdt strider mot folkets sympathier, anser jag att det kan vara nog för denna gång.
Den anin., Hr Cederschiöld i öfrigt framställt, eller att Mosaiske trosbekännare, för den händelse detta tillägg icke antages. skulle kunna beröfvas rättighet att medtaga sina familjer på lan det, anser jag ej förtjena något afs:ae.
Då det nemi. heter att en husfader är bosatt å landet, menar man redan nu för tiden dermed, att äfven hans familj finnes derstädes.
Bekant är ock, att redan nu Judiske husfäder finnas å landet, hvilka derstädes i sitt bröd
Den 20 Juli. 225 bröd hafva alla de familjen tillhörande personer; och detta oaktadt ifr£gav:de rättighet endast blifvit meddelad ut husfadern.
Jag yrkar således på bifall till Utskrts förslag.
Hvad beträffar frågan om ordet »bosatt», anser man i allmänhet att man är bosatt, der man är mantalsskrifven.
Detta gäller såväl hustru som barn.
Följden skulle kunna blifva helt annan än den Hr Nordenfelt föreställt sig.
Vidkommande derefter landthandeln, är bekant, att densamma icke får bedrifvas utan dertill erhållet särskildt tillstånd.
För erhållandet af denna rättighet tror jag äfven att man måste hafva gått till Herrans Nattvard och för sådan händelse kunna ju icke Judarne dertill ifrågakomma.
Jag fortsätter således mitt yrkande om den förut begärda amplifikationen af Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslutad, yttrade H.
Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag oförändradt och dels bifall dertill med den förändring, att slutorden »köpa och besitta fast egendom å landet» utbyttes emot orden »bosätta sig å landet, äfvensom der köpa och besitta fast egendom.»
Exc. propos. på bifall till Utsk:ts förslag oförändradt och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Betänk.
N:o 118, i ani. af väckt motion om profs afläggande för erhållande af ledig folkskolelärarebefattning.
Hvad motionären och Utsk:t här före slagit finnes redan föreskrifvet genom K. M:s Nåd.
Kungörelse äf d. 29:de Sept. 1853 g 6 mom. 3, som är af följande lydelse: »Vid tillsättandet af lärare i sådan folkskola, som skall förses med en vid Seminarium godkänd lärare, förfares sålunda, att, sedan ledigheten blifvit 3:ne gånger genom den officiella tidningen kungjord och de sökande inom 60 dagar från ledighetens första kungörande sina. ansökningar till skolstyrelsens ordf:de ingifvit, skolstyrelsen, der den så nödigt finner, eger förelägga de sökande läseprof, hvilket bör fullgöras genom undervisning i den skola, der befattningen är ledig, under en eller högst 2:ne dagar.
Skolstyrelsen upförer sedermera på förslag 3:ne af de sökande i den ordning, .de genom gudsfruktan, kunskaper och skicklighet att undervisa anses förtjente att komma i åtanka.
I fall mindre än 3:ne kompetente sökande sig anmält», etc.
Man finner häraf, att hvad föreslaget blifvit, redan är stadgadt och att det, vid sådant förhållande, torde vara mindre lämpligt att i ämnet aflåta en underd. skrifvelse till K. M. H. VIII. 15 Den 20 Juli På örund af hvad and råget blifvit anhåller jag således om afslag å Ulskits hemställan.
Elier härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef förev:de Betänk, af R. o. Ad. afslaget.
Föredrogo3, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde, d. 18:de dennes bordlagde Betänkm, nemi.:
Stats-, Bevilln.- saint Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts Betänk.
N:o 20, i ani. af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin; och Sammans.
Ekon.Utsk:ts Betänk.
N:o 23, i ani. af väckta motioner om ändring i åtskilliga delar af gällande LegoStadga och om införande af s. k. tjenstehjonsböcker. i st. f. nu brukliga orlofssedlar.
Slutligen föredrogs ett från Vällofl.
BorgareStit ankommet prot.-utdr.
N:o 351, med inbjudning till MedStånden att instämma uti BorgareStrts beslut rör:de StatsUtskits Utlåt.
N:o 130, i ani. af vackt motion angide återlemnande till staden Halmstad af 2 till Kronan uplåtna mindre jordlotter.
Jag skulle för min del vilja tillstyrka R. o.
Ad. att antaga BorgareSPts förevrde inbjudning, emedan jag anser att beslutet i frågan sålunda blir riktigare.
Mörner, Carl Göran Detlof: Om Staten öfverlem nar nu ifrågav:de jordstycke till sjelfva staden och denna sedermera finner för godt att använda det till hamnanläggning, så lärer väl få medgifvas att allt tillgått på sätt och i den ordning, som vederbör.