Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af den upp lysning, Herr Lefren lemnat, får jag nämna, att jag icke kände det förhållande, sorn han uppgifvit.
Jag trodde, att de begagnade uttrycken voro ordagrannt enliga med det ProtocollsUtdrag, som afgick till StatsUtskottet; men äfven med begagnande af ordet vilkor_, i stället för förbindelsej lärer saken icke blifva annorlunda; ty om, å ena sidan, Rikets Ständer lemna Bolaget en förmån, men fordra ett motsvarande vilkor, och Bolaget, å andra sidan, icke samtycker till detta vilkor, så måste Rikets Ständers beslut icke vara förbindande.
Jag kan således icke finna annat, än att då man antager någonting annat än Bolagets erkännande, att uppfylla det föreskrifna vilkoret, så innefattar sådant en förändring i beslutet.
För mig, som icke tillhörde pluraliteten, och således ej deltog i beslutets fat - Den 4 Maji f, m. 4g fattande, är det visserligen omöjligt, att bestämma motiverne dertill; men det synes mig likväl klart, att sjelfva beslutet måste grunda sig på det dermed förenade vilkor, och jag skulle tro, att mången, som nu med sin röst bidragit till detta beslut, måhända hade voterat annorlunda, om han vetat, att Bolagets förbindelse till återbetalnings-skyldighet ej skulle utgöra vilkor för penningarnes utbetalande.
Jag kan derföre icke finna annat, än att beslutet blir alldeles omändradt, i fall man lemnar tillkomsten af förbindelsen till återbetalning åt framtiden, och för min del erkänner jag, att om jag vore delegare i Bolaget, skulle jag hysa stor betänklighet, att ingå på den ifrågavarande ansvarigheten; ty vore det troligt, att Rikets Ständer framdeles skulle besluta att medlen böra återbetalas, så är det klart, att Bolagets ställning, genom förskottets emottagande, vore vida sämre än nu, och att enda verkan deraf blefve, att Bolaget måste af egna medel tillskjuta 100,000 R:dr till Canalbyggnaden, hvilka ej vidare kunde disponeras.
Om Ridderskapets och Adelns beslut egt följande lydelse:
Directionen afger sin förbindelse för medlens användande till Canalarbetet, och Bolagets förbindelse för deras återbetalning, i fall så skulle påfordras, eger Riks 23 II. 4 5o Den 4 Maji f. m. gäldsContoret att genast utbetala medlen; så hade ingen tvekan om rätta meningen af detta beslut kunnat uppslå; men sa lyder icke Ridderskapets och Adelns beslut.
Det lyder så:
J skolén genast betala summan, emot ett vilkor å Directionens sida, och ett annat vilkor å Bolagets, om Rikets Ständer framdeles skola sådant begära.
Det bör icke bestridas, att ett sådant beslut beliöft förklaring, och jag tror, när det icke misstyckes, att UnderDomstolar någon gång kunna gå in till högre Auctoriteter och begära förklaring öfver Lagens rätta förstånd, Ridderskapet och Adeln icke eller borde misstycka StatsUtskottets åtgärd i denna fråga.
Utskottet har denna gång haft en serskild anledning, att icke besluta utan fordrad förklaring, nemligen den, att Statsutskottets första Betänkande af Ridderskapet ocb Adeln ogillades.
Ridderskapet och Adeln har i det fallet substituerat sin egen åsigt; och det hade varit högst ogrannlaga å Utskottets sida, om Utskottet, utan all förfrågan, velat göra sin mening gällande.
Men för att komma till ett enkelt slut med saken, skulle jag tro, att Contrapropositionen borde syfta derpå, att om Nej vinner, skall, innan någon utbetalning göres, Bolagets förbindelse anskaffas, Grefve Posse:
Från första början bar jag varit af den tanka, att Contrapropositionen helt enkelt borde innefatta afslag å Ben 4 Maji f. m. 5i Utskottets Memorial; men då jag fann den sednare af Grefve Frölich föreslagne propositionen leda till samma andamål, ansåg jag ingen annan anmärkning dervid behöfva göras, an den jag nyss framställde.
Nu, sedan Grefve Frölich sjelf yttrat, att Nejpropositionen bör vara på afslag, förenar jag mig med honom.
Det har blifvit lagdt Götha CanalDirection till last, att den icke på förhand vidtagit åtgärder, i afseende på penningarnes erhållande, det vill säga, att Directionen icke försett sig med en sådan förbindelse af Bolaget, som kunde erfordras för lyftningen af medlen; men då vi sett tankarne här vara så olika, angående dessa vilkor, och det naturligtvis var omöjligt för Directionen och Bolaget att veta> hvilka dessa vilkor kunde blifva, skulle man måhända, om Directionen innehaft en sådan förbindelse, med mera skäl förebrått den, att hafva anticiperat på Bikets Ständers beslut.
Man har äfven anmärkt, såsom ett fel, att CafialDirectionen Öppet erkänt, att den icke af Bolaget var autoriserad att mottaga penningarna.
Detta erkännande får jag medgifva; men påstår deremot, att
Directionen aldrig erkänt, att den icke denna gängen, lika mycket som de föregående, varit autoriserad till Bolagets Ombud, derom man kan Öfvertyga sig, om man läser Protöcollet för Bolagsstämman den 20 sistlidne Oqr r tober. 4* 52 Den 4 Maji f. m. Grefve Frölich:
Jag vill icke längre trötta Ridderskapet och Adeln med några anmärkningar i ämnet, utan då Grefve Posse äfven samtycker till den förändring jag föreslagit i Contrapropositionen, hvilken jemväl öfverensstämmer med Herr Stråles yrkande, kan jag icke vidare finna något hinder deremot.
An ekar swärd:
I Grefve Frölichs sista yttrande kan jag icke instämma; ty om Rikets Ständers förra beslut är i behof af någon förklaring, så uppkommer den ingalunda genom ett enkelt afslag.
Jag anhåller derföre, att Ridderskapet och Adeln täcktes fästa uppmärksamhet dervid, att den af Grefve Frölich sist föreslagne Contraproposition kommer att föra till rakt intet resultat, efter hvad jag kan inse.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då den sist förefallne discussion egentligen omfattade Contrapropositionens innehåll, ansåg Hans Gxcellence sig höra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade till Contraproposition antaga Grefve Frölichs förslag, att ifrågavarande bidrag af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco icke komme att utlemnas, förrän Bolaget derföre r"iifgifvit sin förbindelse, med tillägg af orden:
Sjelf, eller genom befullmägtigadt Ombud.
Den 4 Maji f. m. 53 Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt:
Då i Nej-propositionen inkommer en ny föreskrift om en förbindelse, som af CanalBolaget bör afges, hemställer jag, om icke äfven i Ja-propositionen kunde införas orden: emot den aj StatsUtskottet föreslagne förbindelse.
I afseende på det af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt sist önskade tillägg, är jag icke rätt i stånd att bestämma min öfvertygelse; ty jag vet icke, huruvida något beslut kan fattas om någon förbindelse å Directionens sida, emedan man derigenom kanske skulle komma in på de vilkor, hvarom Rikets Ständer förbehållit sig att framdeles besluta.
Dessa vilkor skulle då redan befinnas afgjorda genom den form man gifvit åt StatsUtskottets förslag.
I öfrigt och ehuru det måhända kan anses minutieust, att göra en anmärkning vid det af StatsUtskottet uppgjorde förslag till förbindelse; får jag likväl erindra, att der står ett åberopande af Rikets Ständers beslut, som ovilkorligen skall kunna leda till den tolkning, att Rikets Ständer redan fattat beslut om vilkoren; men, sora dessa icke varit under deliberation, kan jag icke finna, att detta har någon egentlig mening, utan får hemställa, alt det måtte utgå.
Om jag icke minnes ordalagen orätt, står Ständernas beslut först 54 Den 4 Maji £ m, ordagrannt afskrifvit, och sedan åberopadt under uttrycket: ofvannämnde, Grefve Frölich:
Jag anser min reser», vation tillräcklig emot den möjliga misstydningen, att kunna förändra meningen af Ständernas beslut; roen kan icke frångå, att ordet således skulle kunna fattas på det vis, att Rikets Ständer redan skulle hafva beslutat ora vilkoren, Härefter framställde Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken följande Voteringsproposition; Den som bifaller att, på sätt StatsUtskottet hemställt, det af Rikets Ständer beslutade bidrag af Etthundrade Tusende R:dr Banco till Götha Canalbyggnads fortsättande må, under de af StatsUtskottet uppgifr. e vilkor, och emot den af StatsUtskottet föreslagne förbindelse, nu genast till CanalDirectionen utlemnas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej?
Nej, kommer ifrågavarande bidrag af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco icke att utlemnas, förrän Bolaget, sjelf eller genom befullmägtigadt Ombud, derföre afgifvit sin förbindelse.
Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs.
Den 4 Maji f. m. 55 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Sedan 4l> 42> 4^ och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 12 på dagen; och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 174.
Nej —■ 107.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Zandt Marskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således förordnat, att det af Rikets Ständer beslutade bidrag af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco till Götha Canalbyggnads fortsättande borde, under de af StatsUtskottet uppgifne vilkor, och emot den af StatsUtskottet föreslagne förbindelse, nu genast till CanalDirectionen utlemnas.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan lialf till 2 eftermiddagen.
In fidem ProtocoIIi, O. J. Lagerheim. 56
Den 4 Maji e. m.
Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen, Justerades 2;ne ProtocollsUtdrag innehållande Ridderskapets och Adelns i förmiddagens Plenum fattade beslut.
Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard3 anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns, i afseende å lyftningen af 100,000 R:dr B:co tili Götha Canalbyggnads fortsättande, vidtagne beslut.
Herr Gyllenhaal, Lars Hermanj hade inlemnat följande, som upplästes:
Som jag i medlet af denna månad måste afresa från Staden, till förrättande af innevarande års Lagtima Lagmansting i den mig nådigst anförtrodde WesterNorrlands Lagsaga, och den korta tid, som ännu återstår, kommer att medtagas af andra tjenstegöromål, anser jag mig föranlåten, härmedelst ödmjukligen afsäga mig den plats inom Höglofl.
Lagutskottet, som jag vid Riksdagens början hade äran emottaga.
Stockholm den 4 Maji 1829. L. H. Gyllenhaal, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att jemväl Herr Nordenfeldt, Olof, hade, i anseende Den 4 Maji e. m. 57 till dess förestående afresa från Riksdagen, hos Hans Excellence anmält sig icke kunna vidare fortfara att vara Ledamot af StatsUtskottet; i anledning hvaraf Hans Excellence anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att innan nästa plenum sammanträda, för att utse en Ledamot i StatsUtskottet efter Herr Nordenfeldt, samt en Ledamot i Lagutskottet efter Herr Gyllenhaal, Föredrogs å nyo Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den i3 sisth April f. m. på hordet lagde Motion, att de anslag, som till Götha Canals fullbordande kunna komma att beviljas, måtte i en serskild column uppföras å hvarje skattskyldigs Debetsedel.
Då jag väckte den Motion, att de anslag, som till Götha Canal beviljas, måtte uti en serskild column å hvarje skattskyldigs Debetsedel införas, under titel: till Götha Canal, hegärde jag icke Motionens communicerande med de öfrige respective RiksStånden, emedan jag icke var fullt förvissad, huruvida Rikets Ständer skulle bifalla CanalDirectionens ansökning om ytterligare anslag af Statens medel.
Motionen var således endast vilkorlig, och borde naturligtvis förfalla, i händelse
Directionens ansökning blifvit besvarad så, som allmänna opinionen hälst önskat.
Men du de inom alla fyra RiksStån - 58 Den 4 Maji e. m. den redan anställde voteringsförsök medfört den utgång, som pluraliteten af Nationen väl icke väntat, men likväl af många varit förutspådd, så får jag vördsamt anhålla, att omförmälde Motion må varda med de respective MedStånden communicerad; och på det ändamålet må så mycket fullkomligare vinnas, anser jag mig böra utsträcka Motionen ända derhän, att allt hvad Rikets Ständer från och med 1815 års Riksdag beviljat, och vid hvarje hädanefter blifvande Riksdag bevilja, att af Statens medel i och för Götha Canal utgå, må uti en total-smnjna införas, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att Herr Rosenqvists ofvanberörde af Hans Excellence nu föredragne Motion måtte till Stats-och BaneoXJtskotten remitteras j hvilket bifölls, Företogs till pröfning StatsUtskoltets den 21 sisth Mars under N;o q3 afgifne, och den 2t sisth April e. m. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 22 förut meddeldte Betänkande rörande SlottsSnickaren J.
Dumraths till Utskottet ställde ansökning om bestämmande af en viss tid, efter hvars förlopp den uti sökandens här i Stockholm belägna fasta egendom RiksgäldsContoret beviljade inteckning, till säkerhet för med - Den 4 Maji e. m. delad förnyelse af en förkommen, af nämnde Contor på VexelBanken utgifven, Assignation, måtte till ali kraft och verkan upphöra; och fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom gjord proposition, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit, den 3o sisth Januarii, af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne, Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 21 sisth Mars under N:o g4 afgifne, samt den 21 derpå följde April e, m, på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N;o 65 förut meddeldte Betänkande, angående åtskillige, genom Kgl, Maj:ts Nådiga Remisser, till Rikets Ständer öfverlemnade Svenske medborgares reclamationer, i afseende på ersättning för lidne förluster genom skepps-uppbringningar; och sorn sistnämnde Betänkande redan blifvit, den 5 sistlidne Mars e. m,, af Ridderskapet och Adeln bifallet, fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och Landtmarschalken framställd proposition, att Utskottets’ ifrågavarande Utlåtande endast borde läggas till handlingarne.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 38 sisth Mars under N:o 95 afgifne, samt den 6o Den 4 Maji e. m. 21 derpå följde April e. ra. på bordet lagde, Berättelse, om den af Utskottet förrättade granskning af RiksgäldsContoret, General* AssistanceContoret, samt f. d.
FilialDiscontinrättningarne.
Herr Hjerta > Gustafhade inlemnat följande, som upplästes: Vid StatsUtskottets Berättelse, angående RiksgäldsContorets tillstånd och förvaltning, vågar jag fästa Utskottets uppmärksamhet på fördelen, om dessa föremål blifvit åtskiljde i serskilda Utlåtanden.
Det är nemligen lätt att inse, att utredningen af tillståndet icke kan behöfva återremiss; då deremot en så vigtig granskning, som den af en 5-årig förvaltning, knappast är tänkbar, utan att för StåndsLedamoten en återremiss deraf blifver oundgänglig.
Så inträffar äfven nu.
Hvad Tabeller, hvad redovisningen af siffrorne angår, har jag ingenting att invända.
Men hvad åter angår förvaltningen, fordras åtminstone för mig några upplysningar, innan jag kan utreda, huruvida den i allt varit riktig.
Jag vill dervid förbigå utbetalningen af ConvoyCommissariatets
Creclitiv till dubbelt belopp mot hvad Rikets Ständer, i deras Skrifvelse af den 20 November 1823, Den 4 Maji e. m. 6r fastställt; och den mindre fullständiga utredning af det så kallade Mindre Crediti» vets lyftnings sorn någre UtskottsLedamöter öfverklagat, och i hvilkas reservationer jag instämmer.
Jag vet, att dessa punkter blifva af én annan Ledamot vida fullständigare utredda, än jag skulle kunna det; men jag anhåller om återremiss äfven af det skäl, att det synes mig, som om Utskottet icke rätt uppfattat 1828 års Rikets Ständers beslut, angående upplåningen till de lånebiträden och anslag3 som från RiksgäldsContoret skulle utgå; och till större eller mindre del anskaffas genom upplåning mot Contorets Obligationer med 3 procents årlig ränta.
Se RiksdagsBeslutet 1823, i4§* RiksgäldsContorets
Fullmägtige erhöllo för detta låns förvaltande en serskild Instruction af Rikets Ständer, hvari äfven föreskrefs: en från Contorets öfriga bokföring alldeles serskild bokföring; §. 2; sättet; huru Contorets egna medel i 3-procents-lånet skulle användas; till räntans besparande; §.6; samt der uttryckligt säges: att Rikets Ständer vid nästa Riksdag vilja om räntemedlen förordna; §. 10.
Mig synes alltså, att Utskottet ej, såsom nu, på sätt 11 punkten, pag. 22, föranleder, bort inblanda saken med de regleringar, hvilka nu böra ske i Penningeväsendet, utan hade bordt serskildt behandla den, såsom en Rikets Ständers ensak att besluta, om de vilja 6a Den 4 Maj! e. m. bibehålla 3-procents-lånet eller ej.
Om man på annat sätt behandlar saken; om man låter på gamla viset RiksgäldsContoret kasta sina Creditsedlar på Banken, och ej nyttja egna räntebärande papper; om man låter alla öfverskott af Statsinkomsterne försvinna i RiksgäldsContorets Cassaräkningar, och icke redovisas såsom tillgång för nästa Ständer; då blifver följden; att RiksgäldsContoret, under det att dess skulder drabba Banken och förstöra myntväsendet, sjelf blifver en slags Bank, i stället att vara en förvaltning af Riksgälden; och att våra skatter aldrig skola synas nog stora, fastän de äro större, än de behöfdes. jag anhåller alltså, att TJtskottet ville låta anställa redovisning i denna del och föreslå RiksStånden, huruvida och till hvad belopp de vilja låta 3-procents-lånet intill nästa Riksdag fortfara.
Om Utskottet utredde för Rikets Ständer, huru obetydligt delta lånesätt på 5 år kostat Staten, skulle kanhända lätt inses, att detta medel Vöre det bästa till minskande af Riksgäldsverkets skuld till Banken; då Bankens ställning lät* teligen blef närmad till det förhållande af 5 till 8, emellan Valuta och Sedelstock, som Utskotten sägas föreslå, att antaga såsom vilkor för Mjntbestcimningen, För min del anser jag detta lånesätt i alla fall nyttigare, än fortfarandet af Riks - Den 4 Maji e. m. 63 gäldsContorets så kallade
Disconträtt på Banken, som jag anser bör ovilkorligen bestämmas till högst ett vanligt cassa-bebof för en veckas rörelse, eller 5oo,ooo R:dr.
A n eliar swärd j Carl Henrika anförde skriftligen:
Vid StatsUlskottets Berättelse, om förrättad granskning af RiksgäldsContoret, utbeder jag mig få afgifva några anmärkningar.
Först och främst synes det mig, som om Utskottet hade bort upptaga sådane föremål utur Herrar Fullmägtiges Berättelse, hvilka kunnat lemna någon anledning för Rikets Ständer, att fota omdömet öfver förvaltnings-åtgärderne ej ensamt å Utskottets öfvertygelse derom.
Utskottet yttrar sig med tillfredsställelse hafva erfarit, att Rikets Ständers Reglernenter, Instructioner och serskilda föreskrifter blifvit noga efterlefvade och iakttagne; och i detta afseende tager jag mig friheten återföra uppmärksamheten på de anmärkningar, hvilka utaf mig afgåfvos i anledning af Utskottets Utlåtande N:o 67.
Jag finnér härvid en ny anledning att beklaga, det
Utskottet kunnat komma till en sådan ovilkorlig slutsats, oansedt en sed - 64 Den 4 Maji e. m. nare lyftning af Lilla Creditivet egt rum, utan att det Styrelsen af Rikets Ständer föreskrifne vilkor, vid detta sednare tillfälle mera än vid det förra, blifvit vederbörligen iakttaget.
Jag inser alltför väl, huru mina anmärkningar i denna del komma att sakna påföljd, då Utskottet icke lemnat mera afseende å dem jag redan afgifvit, än att Utskottet, det oaktadt, godkänt Fullmägtiges åsidosättande af de stadganden, hvilka de, i anseende till Creditiv-lyftningen, hade sig föreskrifne.
Jag finner så mycket mera besynnerligt, att detta förhållande icke föranledt någon erinran från Utskottets sida, då jag har all anledning att tro, det meningarne inom Herrar Fullmägtige vid detta sednare tillfälle åtminstone bordt vara lika delade, som då frågan om rälta meningen af de för Creditiv-lyftningen stadgade vilkor första gången förevar.
Under det beroende, hvari Folkets Representanter ej mindre än hela Landet sig befinner utaf Utskottens handläggning af de allmänna ärenderne, visar det sig lätteligen, hvilket stort inflytande
Utskottens åsigter utöfva å de allmänna ärendernes gång, och å samhälls-skickets dermed gemenskap egande utbildning till ett bättre, eller återgång till ett sämre, tillstånd.
Det vore nu utan ändamål, t)en 4 Maji e. til. 65 darrnål, att återupprepa hvad jag, i alise» ende till Creditiv-lyftningen, vid förra tillfället trodde mig böra anmärka; jag hänvisar således blott till dessa anmärkningar den, som vill undersöka och pröfva, huruvida de verkligen varit förtjente af den liknöjdhet dem af Utskottet vederfarits.
Om det öfriga samhället med likgiltighet kan förbise, huru Lagstiftande Magtens lagenliga stadganden utan allt afseende lemnäs, så lärer äfven jag nödgas åtnöja mig med samma resultater, likväl med den, som jag hoppas, oföränderliga tillfredsställelsen, att aldrig hafva medverkat till de följder, sorn ej sällan uppkommit af ett alltför långt drifvet undseende med de magtegandes inkräktningar pä lag-stadgandernes område.
Jag har likväl ansett mig, genom begäran om återremiss af detta Utlåtande, höra bereda Utskottet ett tillfälle, att i nogare öfvervägande taga denna sak, för att, om möjligt, vinna en mera tillfredsställande behandling utaf den, Vidkommande den summa af 364,oi5 R:dr, hvilken sista gången å Mindre Creditiyet blifvit lyftade till StatsVerkets godtgörande för förskjutne medel, dels i och förden om -Linieskeppet Försigtigheten ocb Eregatterne Camilla och Eurydice äfslutade, men återgångne, handel, dels ock till förnöjande af Amerikanske medborgares for23 ti. 5 66
Den 4 Maji e. m. dringsanspråk hos Svenska StatsVerket, åberopar Utskottet 12 §. uti Betänkandet N:o 62, i hvilken §. å sidan 262 (i stället för 260) lafvas ett serskildt Utlåtande, angående försäljningen af Kronan tillhörige
Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel; men ingalunda något yttrande i anseende till, genom Skeppshandeln, för Riket förstörde medel.
Det är visserligen en möjlighet, att man således bör förmoda, det Utskottet äfven i samma Betänkande kommer att yttra sig, huruvida Lilla Creditivet verkligen är afsedt såsom utväg för Styrelsen, att betäcka förluster å sådane oförsigtige bandelsspeculationer, hvartill Styrelsen icke egt någon Rikets Ständers authorisation.
Man torde derföre böra förmoda, att Utskottet kommer att utförligt yttra sig öfver den genom erfarenheten säkerligen nu mera än någonsin intygade nödvändigheten, att skärpa vilkoren för Creditiv-lyftningen.
Men jag hemställer äfven, om ej stora tvifvelsmål i anseende till Utskottets åsigter härutinnan nödvändigt måste uppkomma ifrån det godkännande Utskotte' synes vilja lemna åt Herrar Fullmägtiges sUt, att tillämpa Rikets Ständers vid sista R/;sdag afgifne förordnanden i dessa afseende!!.
Efter ett nogare öfvervägande af förhållandet med det af Rikets sist församlade Den 4 Maji f. ra. 67 Ständer för Kongl. ConvoyCommissariatet beviljade Creditiv af 66,666 R:dr 32 sk., tager jag mig friheten begära Utskottets närmare uppmärksamhet ä Rikets Ständers Skrifvelse i ämnet, som igenfinnes uti andra Bandet af io:de Samlingen, pag. 107; hvaraf nogsamt inhemtas, att med detta Creditiv ingalunda kan menas eller förstås ett årligt anslag af nämnde summa; ty i fall meningen varit sådan, hade ju ordet Creditiv varit alldeles meningslöst; och då man med Creditiv icke kan förena något annat begrepp, än rättigheten till en credit på så stor summa, som Creditivet innehåller, kan jag ej förstå, att StatsUtskottet kunnat godkänna den åsigt Rikets Ständers Revisorer härutinnan yttrat; och är det med en verklig ledsnad jag nödgas erkänna, huru föga tillfredsställelse det offentliga kallet lemnar, när så grofva misstag, som det af Rikets Ständers Revisorer häruti begångna, kunnat undgå de grundade anmärkningar, hvartill blotta läsningen af Rikets Ständers Skrifvelse vid sista Riksdag, rörande detta ämne, säkerligen skulle föranleda.
Jag kan således för min del icke förstå, huru ConvoyCommissariatet kunnat utgifva, samt RiksgäldsContoret emottaga, en förbindelse af bemäldte
Verk till större belopp, än Credilivsummans innehåll.
Det synes ganska klart, att Creditivet för 5* 68 Den 4 Maji e. m.
ConvoyCommissariatet varit föranledt deraf, att de utaf tullmedlen för Commissariatet anslagne 66,666
R:dr 3a sk. möjeligen någon gång af Tullverket ej kunnat på reqvisition levereras förrän efter uppbördsåret, till hvilken ända Creditivet skulle afhjelpa häraf möjeligen uppkommande olägenheter.
Då Rikets Ständer funnit de beviljade