Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen svårighet möter dock att pä annat sätt vinna samma ändamål, och Utsk. hade troligen kommit derhän om det velat göra sig mödan att låta verkställa en fullstän - 42 Den 7 September f. m. dig utredning af frågan, på sätt en ledamot försökt, ehuru naturligtvis högst ofullständigt.
Såsom skäl för förkastande af K.
M:s propos. anför ötsk. i betänk.
N:o 242, komilerades åsigt af saken.
Det lyder sä: ”beträffande företrädet emellan förutnämnde 2:ne alternativa förslager, hafva komiterade etc emedan, utom den i beskattningen uppkommande större rättvisa, som af det förra alternativet bl ifver en följd etc.” Komiterade anse således, att ett mera bestämdt och rättvisare förhållande emellan hemmansegaren såsom räntegifvare och Kronan eller den enskilde såsom räntetagare deraf skulle uppslå.
Delta är också hvad StatsUtsk. åsyftat.
Att det dock icke blir fallet om alla räntor förvandlas i penningar, skall jag sedermera söka visa.
Vidare hafva komiterade trott: att ”en bestämd penningeränta derjemte medförde de fördelar, alt skattens påräknade förhållande till egendomens afkastning och värde icke af tillfälliga orsaker kunde undergå någon väsentligare rubbning, alldenstund mindre produktion vanligen godlgjordes genom förhöjda priser.”
Detta resonnement är lika falskt som det förra, ja än mera.
Det går nemi. ut på att värdet af den en gång bestämda penningeräntan sedermera icke skulle kunna förändras.
Men i den mån egendomarnes värde och afkastning förhöjes eller minskas, förändras äfven varornes förhållande till penningen.
Det behöfves icke mer än det kända förhållandet med de i penningar bestämda räntorne i de fordna Danska provinserne i södra Sverige för att inse detta.
Manne väl dessa räntors nuvar:de värde följt med tillökningen i egendomarnes värde?
Nej, egendomsvärdet har troligen 20-dubblats emot hvad del utgjorde under Carl Xl:s tid, under det att räntan förblifvit densamma.
Afven om roan ville förhöja den till hvad den borde utgöra, förvandlad till silfver, skulle den dock icke slå i något förhållande lill afkaslningen.
Jag vill icke tala om den ursprungliga räntan.
I fråga äter om del andra alternativet är uti en vid komilerades betänk, fogad reservation aufördt, att om detta alternativ varit antaget, (som går ut pä antagande af en skal teriksdaler samt alla räntepersedel s förvandling till spanroåi oell smör efter ett bestämdt lika förhållande för hela riket) sä skulle följden deraf blifvit att under de 10 åren 1836—1847 för hemmanet Akalla, en årlig skatteföihöjuing af 5 r:dr 46 sk. 7 r:st. uppkommit emot hvad beloppet utgjort efter markegängen af gamla räntan.
Denna reservation har troligen icke saknat sin verkan att skrämma vederbörande för antagande af det af K.
M. förordade alternativet.
Det af komiterade beräknade medelvärde för 20 är af gamla räntan för ifrågavande hemman Akalla utgjorde 183 r:dr 44 sk. 3 r:st., hvilket komiterade föreslagit att förvandlas efter 183 r:dr 30 sk. 2 r:st.
Efter detta förslag skulle likväl den af reservanten beräknade skillnaden, tillkommen genom tillfälliga roarkegångssättningar, icke utgöra mer än knappa tre procent, oaktadt att den verkställda förvandlingen lill så betydlig andel i smör icke läntpar sig för delta hemman och är högst oväsendtlig i afseende pä sjelfva grundsatsen.
Vill man nu se huruledes, ulan någon förändring i myntvärdet, förhållan - Sammamlrag af jflarhegångsprisen pir Spanmål, iy Råg och £ Korn.
Smör.
Oke-dags- verken.
Dräi dags ke.
Tunnor. \M. 1%.
Stycken.
Stycl R:r sk. rsl. R:r sk rsl. R: r sk. rsl. R:r sk. rsl. R r sk Ar 1827 . . • . , . 7 16 5 3 1 32 — 2 ,. 1828 . . . 6 — 5 2 40 1 32 — 2' „ 1829 . . . 5 2 40 1 32 — 2 „ 1830 . . 7 8 6 — 2 40 1 32 — 2' „ 1831 . . . 9 32 6 3 16 1 32 — 21 „ 1832 . . 7 16 5 32 - 3 16 1 32 — 21 „ 1833 . . 6 — 5 16 — 3 — i 28 — 21 „ 1834 . . . 6 30 4 32 — 2 32 1 28 — 21 „ 1835 . . 7 16 5 — 2 32 1 28 — 2< „ 1836 . . 7 — 5 t6 3 — 1 28 — 2< I medeltal för åren 1827- -1836 7 7 — 5 14 5 2 45 7 1 30 10 — 2'
Ar 1837 . . 7 32 5 24 — 3 12 — 1 28 — — 2( „ 1838 . . . 0 — 6 — — 3 16 — 1 28 — — 2( „ 1839 . . 7 24 6 — — 3 16 I 28 — 2( „ 1840 . . . 7 16 5 32 — 3 16 — 1 28 — — 2( „ 1841 . . 9 24 — 5 32 — 3 8 — 1 28 — — 21 „ 1842 . . 7 44 5 32 — 3 — — 1 28 — — 2( „ 1843 . . . , 7 12 6 32 — 2 32 — f 28 — — 26 „ 1844 . . . 6 8 6 — — 2 40 — 3 28 — — 26 „ 1845 .
. 10 — 6 — — 2 32 — 1 28 — — 26 „ 1846 . . , . 10 45 4 6 — — 3 16 — 1 28 — — 2-i I medeltal för åren 1837- 1846 8 15 6 5 36 3 4 5 1 28 - — 26 H emmanel A Is a 11 a Gamla Räntan, efter iMedeltalet för arén 1827—1836.
Penningar Banco R:dr 13 Tunnor 3T(5 kappar Spanmål . . . å 6| ft Smör ä 6 Oke-dagsverken å 24 öränge- dito å 3 L£ 11 &
Fläsk å 108 ha Hö å 5 kärfvar Halm å 6 lass Ved å 2 Stockar å 2 Bräder å Får ä i 3 ^ Gås 1 Höns tjog Agg 7: 7. 5: 14. 1: 30. - 25. 2: 45. - 13. - S. 1: 24. 1: 7. - 12. 3: 12. 1: 16. - 16. — 24. 5. 10. 6. 7. 2. 9. 2. 5. 2. 2. H. R. o. Ad:s Prot. 9 Häft. p. 43.
Summa Banco R:dr 167 30 1 Rdr sk. rsl. 4 93 1 9 12 10 29 9 2 ekholms Ediin å nedanstående Persedlar.
Hö. IM. Halm.
Kärfve.
Ved.
Lass. Stock. ^Stycke.
Bräde.
Stycke.
Får.
Gas. Stycke.
Höns.
Ägg' Tjog. sk. rot.
R:r ak. rst.
R r sk. rsl. R:r sk. rst.
R r sk. rsl. R-.r sk. rst. it ,■ sk. rst. sk. rst. sk. rsl. 12 12 1 32 1 — — 12 3 _ 1 16 16 24 8 — 8 1 32 1 — — 12 3 1 16 16 24 14 — — 12 1 37 4 1 l6 — 16 3 1 16 16 24 — 12 — 9 1 26 8 1 8 — 12 3 16 1 IS 16 - 24 1 1 — — 8 1 32 — 1 8 —- 12 — 3 26 1 16 16 24 16 — 8 1 21 4 1 8 — 12 3 16 1 16 16 24 — to 8 8 — 1 21 4 1 8 - 12 — 3 16 1 16 16 24 8 — — 6 8 1 26 8 1 8 — — 12 3 16 - 1 16 16 — 24 20 — — 8 — 1 32 — 1 8 — 12 3 16 — 1 16 16 — 2 4 20 — 8 — 1 26 8 1 8 — 12 3 16 — 1 16 l 6 — 24 13 2 8 9 1 24 — 1 7 2 - 12 5 3 12 2 1 16 2 16 — 24 18 — — 12 _ 1 26 8 1 8 12 — 3 16 — 1 16 — 16 24 20 — 14 — 1 26 8 1 8 — — 12 — 3 16 — 1 16 — 16 — 24 13 4 10 — 1 21 4 1 8 — — 12 — 4 — — 1 16 — 16 24 9 — 6 8 1 16 — 1 8 — — 12 — 4 — — 1 16 — 16 — 24 8 6 12 — 1 37 4 1 16 — — 13 — 4 12 —- 1 16 — 16 24 9 8 1 37 4 1 16 - — 13 4 4 8 — 1 16 — 16 - 24 18 — 10 — 1 32 — 1 16 — — 13 4 4 — — 1 16 — 16 20 13 4 8 — 2 — — 1 16 — —- 13 4 3 32 — 1 16 — 16 20 16 — 21 4 2 — — 1 16 — — 13 4 3 24 — 1 16 — 16 20 12 — 12 — 1 26 8 1 16 — — 12 — 4 12 — 1 l6 — 16 20 13 9 — 10 7 1 32 — 1 12 10 — 12 5 3 40 5 1 16 — 16 — 22 5 5,
Stockholms Län.
Gamla Räntan, efter Medeltalet för åren 1837—1846.
Penningar ....
Banco R:dr R:dr 4 sk. 2 5 rst. 5 13 Tunnor 3r's kappar Span mål å 8: 15. 6. 109 15 3 6| g Smör . . . a 5: 36. — 1 44 — 6 Oke-dagsverken . . 1: 28. — 9 24 — 24 Dränge- dito . — 26. 1. 13 2 .— 3 Lg 11 g Fläsk . 3: 4. 5. 11 3 5 108 Lg Hö . . . — 13. 9. 31 7 _ 5 karfva!’ Halm . . — 10. 7. 1 4 11 6 lass Ved . . . . å 1: 32. — 10 — — 2 Stockar .... 1: 12. 10. 2 25 8 2 Bräder .... — 12. 5. — 24 10 i Får 3: 40. 5. 1 13 6 ^ Gås 1: 16. — — 21 4 1 Höns — 16. — — 16 — i tjog Agg . . . — 22. 5. — 11 3 Summa Hannu R:dr 196 46| 7 ■
Den 7 September f. m. 43 det skulle blifva i fall man antager komiterades af Utsk. antagna förslag att all ränta skulle förvandlas i penningar, så har jag gjort en beräkning, hvilken jag får bär till prol. aflemna, och som visar en mycket skarpare rubbning i nu beståndande förhållanden.
(Se Bil. Litt. A.)
Ty för nyssnämnde hemman skulle, efter markegångspriset ä de gamla räntepersedlarne under de 10 åren 1837—1846, räntan i medeltal hafva bordt utgöra 196: 46. 7, och hade således en förlust af 13 r:dr och några skillingar eller af ungefär 71 procent uppkommit för Kronan eller räntetagare«, om StatsUtsk:s ränteförvandlingsförslag varit gällande, efter hvilken räntan för alltid blifvit bestämd lill 183 r:dr 44 sk.
Men man kan se huru detta kan vända sig efter olika årgångar, ty om man tager de 10 nästföregående åren, dä finner man ett motsatt förhållande.
Man linner dä att den gamla räntan, efter medeltalet af de tio årens markegängspris, skulle utgöra 167 r:dr 30 sk. 1 r:st., hvaremot komiterades af StatsUtsk. antagna alternativ, såsom nyss nämndes, beräknar 183 r:dr 44 sk., och följaktligen skulle en skillnad af icke mindre än 10 procent uppkommit till skada för räntegifvåren.
Jag säger, till skada för räntegifvaren.
Hr Stuart har sagt, ali Sverige allt mer och mer blir ett spanmålsexporterande land, der priserne komma alt rälla sig efter priserne pä de stora verldsmarknaderne.
Der komma vi således att täfla med Ryssar, Danskar och andra spanmålsproducenter, hvadan vära priser följaktligen mäste blifva snarare lägre än högre emot hvad de varit under de lie sisla åren, då ovanliga händelser hafva föranled! högre priser.
Ar det dä icke sannolikt att ränlegifvarne skola förlora genom den fixa penuingeräntan.
Kronan bör icke göra någon vinst i delta fall, utan bör man endast tillse att henne icke tillskyndas någon förlust.
Och om Kronan någon gång bör göra uppoffringar för alt vinna ett önskadt högre ändamål, pä sätt jag förut omnämndt, sä bör dock dervid tillses att Kronan skyddas för möjligheten af förluster genom myntförsämring.
Ehuru jag innerligen önskar och hoppas att vi icke under framliden skola spela om den roll, sorn i värt land förut så mänga gånger blifvit spelad, så kan det likväl icke nekas att det utgör ett farligt premium till myntförsämring, om man bestämmer de der milliouerne grundskatter, att utgå pä sådant sätt, att de sorn skola erlägga den, vinna betydligt pä hvarje myntförsämring.
Ar 1800 kunde K.
M. förklara för R.
St. alt om statsverket endast befriades frän statsskulden, genom dess öfverflyttande på riksg:skont. saint myntvärdet derjemte blefve ordnadt, sä kunde det bestå ulan behof af tillskott af bevillning, för att fylla någon statsbrist.
Men hvarföre kunna vi det icke nu?
Jo derföre att de i penningar bestämda grundräntor efter 1809 ytterligare nedgått och förringats i värde.
Ehuru, såsom jag förut yttrat, det är att hoppas, att någon sådan nedsättning hädanefter icke ifrågakommer, bör man dock icke på något sätt söka framkalla en dylik händelse.
A en annan sida misskänner jag icke, i likhet med Hr von Hartmansdorff, nyttan af en reduktion af alla dessa 30 eller 40 artiklar, som kunna finnas på ett hemman samt de - 44 Den 7 September f m. ras förvandling till en eller några få persedlar.
Ehuru jag anser den frågan vara af underordnad vigt i jemförelse med de öfrige, så anser jag den dock vara af ganska stor vigt, och har jag derföre, i ändamål att underställas mera upplyste och erfarne mäns pröfning, uppgjort 2:ne alternativa förslag och framställt dem i min reservation, hvaraf det ena grundar sig på komilerades förslag om skatteriksd:n.
Hvad detta beträffar, så ehuru jag godkänner den grundsats, som deri uttalats och anser den bonit tillämpas i fall fråga varit om att hörja en ny skattläggning här i landet, i hvilken händelse berörde förslag utan tvifvel, med få undantag, varit det bästa; likväl och då det i mångfalldigt afseende rubbar beslående förhållanden, mäste jag afstå derifrån och endast hälla mig vid det andra alternativet.
Som jagj^förmodar och hoppas att andra och möjligen bättre förslag till frågans lösande än milt, skola framkomma, vill jag nu endast med några ord fästa uppmärksamheten derpå, hurusom den räntepersedel jag framställt såsom medlare emellan de persedlar, som skola reduceras, har den stora fördelen alt vara mindre fluktuerande och fastare än någon annan persedel och det öfver hela riket.
Sålunda hafva markegångspriset ä dagsverken förbiifvit nästan oförändradt öfver hela riket, icke blott under de 20 åren komilerade tagit till grund för sina beräkningar, utan äfven under de följande 5 åren, så väl under de låga spanmälspriserne år 1844, som de höga, åren 1846 och 1847, der icke särskilda förhållanden verkat någon förändring, och der liar skilnaden varit sä obetydlig att de, såsom på Gottland och i Calmare län, endast omvexlat med några skillingar.
Den största förändringen har egt rum här omkring Stockholm, der priset vexlat från 26 till 24 sk. och i Upsala län från 28 till 20 och 24 sk.
Men dertill är orsaken att söka från stattorpare-systemet, hvilket förorsakade att under de sista missvextåren, jag vet icke huru många tusen arbetslöse personer begåfvo sig hit till Stockholm, hvilket förhållande naturligtvis skulle nedtrycka dagsverkspriset.
I trakten kring Götheborg hafva flere der företagna större arbeten höjt dagsverksprisen.
Deremot hafva berörde priser under alla 25 åren varit alldeles oförändrade i Stora Kopparbergs län äfvensom i Westernorrlands län under 18 år, oaktadt odlingen i detta sednare starkt varit i stigande.
Mitt sednare förslag innefattar likväl endast att R.
St. skulle i delta afseende stadga hufvudgrunderne, men öfverlemna sjelfva tillämpningen åt K. M. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Efter hvad jag funnit, har vid behandlingen af delta vigtiga ämne egentligen 3:ne hufvudförslager blifvit framställde; ett, att förvandla alla ordinarie räntor till penningar, ett annat att afslå all förändring i skatteväsendet, samt ett tredje, att förvandla de nu utgående räntepersedlarne till ett mindre antal.
Hvad det första förslaget angår, så torde jag icke behöfva vara vidlyftig för att inför R. o. Ad. ådagalägga, hurusom detta förslag icke skulle medföra några goda följder för landet.
Man har visserligen sagt, att detta är det Den 7 September f. m. 45 enklaste sättet alt tillvägabringa en förändring i detta fall, roen det är icke visadt att det är det båsta sättet.
Ofta är det enklaste sättet icke det bästa.
Om jag t. ex. vill gå ned härifrån till Riddarhustorget, är det enklaste sältet att gå ut genom fönstret, men det år icke det bästa.
Dessutom har ju K.
M. för icke längesedan, nemi. förliden höst, pröfvat detta förslag och förkastat det, samt framställt ett förslag i annan syftning.
Detta torde vara tillräckligt för hvar och en alt kunna inse att, åtminstone för det närvar:de, på den vägen icke någon förändring eller förbättring i det afseendet står att vinna.
Att åter helt och hållet afstå denna fråga och låta det stanna vid hvad för närvar:de är, anser jag, för min del, vara oriktigt.
Behofvel af förenkling i uppbördsväsendet och förbättring i skatteväsendet är för längesedan insedd samt årligen och stundligen kännbar för hvar och en, som antingen skall utgöra dessa skatter eller har att skaffa med uppbörden och redovisningen deraf eller med kontroller å deras ingående.
Vi finna af det utaf komilerade afgifna, ganska för tjenst ful la arbete, hvilket lemnar många värderika upplysningar, alt t. ex. i (kilmare län för hemmanet Hultserum erfordras 40 rader för all uppräkna alla de räntepersedlar, som af delta hemman utgå, och det för att komma till ett resultat af 66 r.dr 3!) sk. i skatt.
Dä nu delta hemman utgöres af lieie delar och hvarje
Abo naturligtvis skall hafva sin debetsedel och dessutom de flesta hemman i Calmare län hafva samma räntor, så torde man lätt kunna inse hvilket oerhördt arbete det medför att verkställa uträkning deraf, en uträkning, som räntegifvaren omöjligen kan kontrollera.
Detta torde dock vara en hufvudsak isynnerhet vid uppbörd af kronoräntor, och det torde vara klart att för närvande åtminstone -,9fp*0:delar bland räntegifvarne icke med säkerhet kunna bedöma huruvida vid debiteringen dem sker rätt eller icke.
Den 3:dje meningen, som sökt göra sig gällande, är den som uttryckts i det af komilerade uppgjorda och af K.
M. adopterade alternativa förslag, som Hr Rosenblad också hufvudsakligen gillat.
Delta förslag, sora K.
M. ansett verkställbar och gagneligt, går ut på de nuvar:de räntepersedlarnes förvandling i färre antal, (hvarigenom en mängd småpersedlar skulle försvinna eller utbytas mot andra) och dessa sednares beräknande efter vissa grunder, hvarefter skatterne sedermera för framtiden skulle utgöras.
Det hufvudsakligaste förslaget i detta afseende, det enda jag sett, är det af komilerade afgifna, hvilket afser att alla nu utgående hemmantals- och jordeboksräntor skulle förvandlas i spanmäl eller smör och något i penningar; att en skatteriksdaler skulle bestämmas till sitt värde i vissa qvantiteter af spanmål eller smör, och sedermera, efter de årliga markegångspriserne, blifva mätaren af alla de skatter hvilka skulle komma att såsom räntor utgå.
Hr Rosenblad har redan visat huru ojernnt detta skulle utfalla omen sådan reduktion till spanmål och smör skulla utföras.
Det komme att bero på hazarden huruvida förvandlingen af dessa räntor framgent kunde motsvara hvad hemmanet efter gamla beräkningen borde hafva utgjort.
En tid kan det blifva en förlust 46 Den 7 September f. m. för Kronan och en annan tvärtom för räntegifvaren.
Det kan icke iiafva varit afsigten med förslaget alt åstadkomma en sådan fluktuation oell sådan ovisshet om huru det kan komma att slå sig ut i en framtid.
Jag tager för afgjordt alt förslaget är beräknadt så, att, såsom man säger, ställa rättvisan midt i byen.
Men resultatet deraf blir tyvärr icke sådant.
Sättet för bildandet af denna skatteriksdaler är dessutom måhända allt för inveckladt för att kunna fattas af dem, hvars intresse det så nära rörer.
Att en ojemnhet i resultaterne deraf år efter år skulle utfalla, är påtagligt.
Uti hemmanets skattläggning finnes nu en mängd små räntor inbegripne, hvilka år efter år bibehållas och utgå till ungefärligen samma belopp i penningar, hvaremot räntespanmålen af alla räntor är den till priset mest ombytliga.
Vi hafva sett att det ena året står spanmålen 20, 30 ja ända till 50 proc. högre än det andra.
Efter min tanka bör således icke denna räntepersedel ökas och, med andras uteslutande, ingå såsom den öfverallt gällande största hufvudpersedeln vid en förenkling, hvilket K.
M:s förslag dock åsyftar.
Följden af dess antagande blefve alt, t. ex. för de Småländska länen, spanmålen inginge till tredubbelt belopp emot smör uti hemmanets ränta, hvilket icke vore önskliitt.
Smör är en vara, hvarå priset icke är så ombytligt.
Priset har varit i temligen betydligt stigande under de sednare åren och man har ali anledn. att förmoda alt detta stigande kommer att fortfara.
.lag befarar då att berörde förslag skulle i verkställigheten medföra en verklig tillökning i skatter för de skattdragande, hvilkas bördor på intet sätt böra ökas utan tvärtom snarare tåla vid någon minskning.
Dessutom skulle, lill följd af detta förslag, för vissa provinser stadgas införande af vissa räntepersedlar, som icke stodo tillsammans med de der nu bruklige.
Efter min öfvertygelse skulle det lämpligaste och bästa sättet att åstadkomma en rättelse och förbättring i afseende på dessa förhållanden, vara det, att de hufvudsakligaste räntepersedlarne, som för närvartde i hvarje provins äro bruklige, bibehöllos oförändrade och att de mindre räntepersedlarne förvandlades — på sätt den naturliga gången af saken gifver vid handen — i kontanta penningar, att utgå såsom årliga penningar eller uti ett visst bestämdt förhållande till de efter kronovärdi utgående skatterne.
Efter hvad jag trott mig finna, (och hvarom upplysning kan vinnas af bilagorne till komiterades betänk.) äro följande persedlar alt anse såsom hufvudräntor, nemi. spanmäl, af alla slag, (hvete, råg, korn, bafra, malt och mjöl) fläsk, hö, ved, kol, jern och dagsverken.
Dagsverken ingå till en betydlig del i de flesta hemmans skattläggning.
Om nu nyssnämnde persedlar bibehållas oförändrade, så återstår verkligen på de flesta ställen obetydligt nog att förvandla till årliga penningar.
Bland de provinser, sora hafva de mesta grundskatterne och som i ordinarie räntor lemna de största bidragen, är onekligen Östergöthland.
Uti komiterades betänk, finnes omnämndt ett hemman der, hvars grundskatt är beräknad till 92 r:dr 13 sk. 11 r:st.
Om nu hufvudräntorne, såsom jag föreslagit, bibehöllos, men småräntor förvandlades til* Den 7 September f. m. 47 penningar, så uppkommer derigenom en penningeskatt af 7 r:dr 17 sk. 8 rist. och således en tillökning tili de nuvaride årliga penningarne som uppgå till 4 r:dr 1 sk. 8 rist., med 3 r:dr några skir, hvilket icke kan föranleda hvarken för Staten eller räntegifvaren till någon förlust, som vore att fästa sig vid.
Härigenom skulle likväl alla de svårigheter vara undanröjde hvaröfver man klagar i afseende på det nuvaride invecklade beskattningsväsendel.
I andra provinser är förhållandet visserligen olika, men dock i allmänhet likartadt med detta.
Från Södermanlands län hafva komiterade hemtat exempel af eli hemman med en ordinarie ränla af 112 ridr 25 sk. 2 rist.
Efter mitt förslag skulle i kontant utgå 6 ridr 44 sk., hvarunder likväl inbegripes nu utgående årliga penningar till belopp af 2 ridr 44 sk.
Tillökningen skulle således utgöra 4 ridr.
För Upsala län är ett hemman taget med en ränta af 113 ridr 37 sk. 7 rist.
Om milt förslag antoges skulle i årliga penningar bestämmas en ränta af 8 ridr 6 sk. 2 rist.
Nu utgår i kontant utan förvandling 4 ridr 12 sk. 8 rist.
Tillökningen uppginge således endast till 3 ridr 41 sk. 6 rist., hvilket på 113 ridr grundskatt vore ganska ringa.
För Westerås län är också ett hemman upplaget, hvars ordinarie ränta är beräknad lill 155 ridr 30 sk. 3 rist.
Efter mitt förslag skulle deraf i kontant bestämmas 15 ridr 28 sk.
För närvaride utgör penningeränlan (i ridr 10 sk., och skulle den således ökas med 9 ridr 18 sk.
I Westergöthland blefve förhållandet ungefär enahanda.
Dessa nu uppräknade länen äro de som gifva Staten den största inkomsten i ordinarie räntor.
För Norr- och Westerbotten skulle efter mitt förslag icke den ringaste förändring ske i den delen af skatten som utgöres i kontant.
Hemmanen derstädes hafva redan sig ålagde en skatt af 3 ridr 24 sk. i årliga penningar och dessa skulle icke, efter mitt förslag, på något sätt tillökas.
Räntepersedlarne derstädes äro också ganska få, hvadan beräkningen deraf är ganska lätt verkställd, emedan man blott sammanförde de nu under olika titlar uppförde samma slags persedlar på ett ställe, så alt spanmälen endast upptoge en råd, dagsverken en, fläsk en m. m.
Om mitt förslag antages ser jag icke eller hvad som hindrar att ju Stora Kopparbergs län, äfven kan ingå med i fören kl i ngså (gärden.
Jag kan icke inse att statsverket skulle förlora något på ett sådant förslags antagande.
Man fruktar att statsverket skulle förlora genom penningens med tiden sjunkande värde.
Men då, på sätt jag tagit mig friheten visa, den i kontant bestämda skatten blefve, efter mitt förslag, ökadt med ett högst ringa belopp, skulle en dylik myntförsämring, ifall den inträffar, (hvilket torde vara problematiskt), icke inverka till skada för Kronan och således icke eller för löntagaren.
Hvad denna sednare angår, anser jag att i sammanhang med en förevaride fråga jemväl borde göras bestämmelser, som förbättrade det nuvaride förhållandet och som undanröjde de missförhållanden, det missförstånd och de kollisioner, som nu äga rum emellan räntegifvare och räntetagare och hvilket nödvändigt måste vid många tillfällen åstadkomma en fi - 48 Den 7 September f. m. endtlig stämning emellan dessa båda samhällsklasser.
Jag anser att löntagaren och alla som hafva anslag sig anvisade på grundräntor, böra få delta ur Kronans kassa samt att K. M. och Kronan hör vidkännas de förluster som kunna uppstå genom bristande tillgångar hos den skattskyldige.
Sjelfva uppbörden skulle verkställas af kronofogden.
Om man sålunda antager något visst regementes räntor lill eli belopp af 10.000 r:dr, så ock då uppbörden sker i Februari, hör löningsdireklionen den 1 April få hos vederbönde lyfta desse 10,000 r:dr oafkortad!, till fördelning efter gällande stat.
Ett sådant beslut skulle på intet vis lägga hinder i vägen, för löntagarne att till fullo utfå sin rätt, eller vara menlig för densamma.
Äfvenså hindrar det ej att ju alla anslag lill arméen, till kyrkor, verk och inrättningar af hvad namn som helst, kunna varda dem krediterade och utgå lill följd af förvandling efter markegångspris, såsom förut, med undantag endast af de småpersedlar, hvilka hittills måhända icke under sekler varit uppsagt till lefverering in natura.
Följaktligen skulle så väl uppsägningsrälten som forsellönen upphöra, för hvilken sednare räntetagaren skulle få ersättning af statsverket.
Derigenom blefve det också en möjlighet ali ordna markegångssältningarne så att de blefvo sanfärdiga och rikliga.
Billigheten synes mig derjemte påkalla att ränletagarne kunde få halfva sitt anslag om hösten och det andra såsom nu om våren.
Den första hälften om hösten finge Staten förskjuta.
Om Utsk:s förslag om en särskild höstuppbörd bifalles, sä finnes medel dertill, eller också hör någon annan åtgärd vidtagas.