Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han hade ridit sin häst trött, så att den icke förmådde mera, ulan han åkte på mina kanoner.
Propos. till bifall å Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt, blef härefter framställd, men besvarad med starka nej, blandade med några ja, hvarefter II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärknu- föranleda till återremiss, och denna propos. besvarades med ja. 7: de punkten, ang:de ofver flyttning till 4:de hufvudtiteln af det ä fångvårdsanslaget under %:drn hufvudtiteln upförda aflöningsbelopp 829 r:dr för läkare och själavård m. m. vid Carlshamns kastell, Dalarö skans och Waxholms fästning.
Bifölls. 8:de punkten, ang:de Fällläkare-korpsen.
De under denna punkt intagne morna- företogos hvart för sig till afgörande.
Morn. litt. a, angide arfvode för en tillernad chef för Den 23 April f. m. 37 Fältläkare-korp sett: och moni. litt. b, ang:de anslag till löneförbättring åt en Dataillons-läkare vid hvarje Reg:te eller korps. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa mom:r yttrat och tillstyrkt, Mom. litt. c, ang:de för en Regtsläkare vid Kronprinsens Hussar- och en vid Wermlands Fältjägare-regten äskad löneförhöjning.
Tacksamt erkännande det välvilliga afseende Ulsk. i föreg:de mom. af denna punkt fästat vid behofvet af förbättrade lönevilkor för Bataillonsläkarne, hvarigenom jag hoppas att den väsendtligaste bristen inom denna korps kan undanrödjas, hade jag icke ämnat att i afseeende på mom:t c) yrka återremiss, såvida jag icke funnit att sannolikt förevar, betänk, i flere andra delar torde komma att till Utsk:s förnyade behandling återlemnas, hvarvid jag icke bör underlåta att lill det afseende Utsk. dervid kan fästa, lemna några upiysningar i afseende på förhållandet med de i detta mom. omnämnde regtsläkare- och särdeles den vid Kronprinsens Husar-reg:te.
Utom det att denne läkare, som nu åtnjuter 430 R:dr lön, skulle lill en början komma att åtnjuta endast 30 r:dr högre lön årligen än hans Bataillonsläkare, så skulle derigenom inträffa om några år det serdeles stora missförhållandet att regtsläkaren fortfarande vore lönad med 430 r:dr då Bataillonsläkaren, med 50 proc. förhöjning på sin lön, skulle komma att åtnjuta 000 r:dr.
Jag tror visserligen icke att Utsk. har aldeles förbisett detta förhållande, emedan Utsk. i sitt betänk, reciterat ordställningen i den K. proposm ; men Utsk. har förmodligen icke känt hvad i proposm ej heller fanns uptaget, ehuru Sundhets-colbm i sin underd. framställning i ämnet derom erinrat, nemi. att, serskilda anlednu- öro förhanden att om också ingen annan läkare fått löneförhöjning, bevilja en sådan för denna Begtsläkare.
Han har nemi. 3 bataillons-läkare under sig, och sålunda med endast ett undantag flera underlydande än någon annan regtsläkare, men är, det oaktadt, förbunden att utan biträde utöfva en icke obetydlig sjukvård vid den del af regtet, som är förlagd vid hans egen station, der, om jag icke misstager mig, 3:ne Sqvadroner af reg:tct äro förlagda, men ingen Bataillons-läkare, och lian har således en trägnare tjenstgöring än någon annan Reg:ts-läkare.
Jag hoppas att Utsk., då det erhåller dessa upiysningar, må deraf hämta anledn. att tillstyrka den löneförökning, som för denne Regtsläkare blifvit begärd.
Hvad åter beträffar Regts-läkaren vid Wermlands Fält-jägare, så är det en sanning att han har mindre än någon annan Regtsläkare att göra under fredstid, emedan regtet såsom mellan exercistiderna kringspridt öfver hela riket, på visst sätt kan sägas icke existerar oftare än då det är sammandraget till möten.
Likväl kommer äfven här det missförhållande att ega runi att
Regts-läkaren kommer alt få sämre lönevilkor än Bataillons-läkaren, hvilket sannolikt skall leda derhän att
Regts-läkaren för erhållande af bättre lön måste söka bataillons-läkaretjenslen, hvaremot regts-läkaretjen - ■t Den 23 April f. m sten endast genom tillförordnade yngre läkare kommer att bestridas.
Utsk. har visserligen såsom skäl för sitt afstyrkande anfört, att liela reg:tet blifvit föreslaget till indragning.
Och om R.
M. besluta detta, så följer naturligtvis af sig sjelf, att frågan om Regils-läkarens lön förfaller.
Imedlertid bör väl frågan om denna Reg:ts-läkares lön stå öppen, intilldes det blir afgjordt om regdet kommer att indragas eller icke; och det är i sädane afseenden jag anhåller om återremiss äfven å denna del af förevar, mom.
Den siste värde talaren har redan fästat upmärksamheten på de oegentligheter, som genom det ifrågavar. beslutet kunna upkomma.
Det var endast med afseende derpå, att Utsk. har grundat sitt tillstyrkande i sista punkten på förutsättning af Wermlands reg:tes uphörande, som jag begärde ordet.
Jag skulle tro att om betänk, i oförändradt skick bifalles, detta motiv icke kan annat, än qvarstå, och att, dä det ännu är ovisst hvad utgång frågan om regrtets indragning får, det är nödigt att punkten till Utsk. återremitteras.
Jag har begärt ordet endast för att helt och hållet instämma uti hvad Hr Ekströmer yttrat.
Den enda anmärknm vid Utsk:s beslut, må dock tillåtas mig, att deruti säges om Reg:ts-läkaren vid Kronprinsens Husarreg:te, alt 450 r:dr lära kunna anses vara en skälig vedergällning för hans tjenst.
Jag hemställer huruvida icke detta skäl likväl bör förfalla.
Då man jemför hans befattning med de öfriga Reg:ts-läkarnes inom arméen, så finner man att han med samma tjensteåligganden är mycket svagare aflönad.
Jag anhåller derföre att denna punkt må blifva återremitterad och i sin helhet af Utsk. betraktad utur en mera gynnande synpunkt, således äfven med afseende på Reg:ts-läkaren vid Wermlands Fält-jägarereg:le efter det ännu står i vida fältet, huruvida detta reg:te kommer att indragas eller icke.
Ståndet med anledn. af de anmärkmr, som nu äro gjorda, återremitterar punkten i sin helhet.
I annat fall får jag, pä de skäl, som Gr.
Mörner framställt, anhålla att Hr Frih. o. Landtm, måtte skilja frå-« gan om Wermlands Fält-jägare reg:tes läkare ifrån det öfriga.
Jag anser likväl bäst att punkten i det hela återremitteras.
Hr Ekströmer: Då Hr von Hartmansdorff i sin framställning begagnade uttrycket att ”punkten i sin helhet måste återremitteras, ” så anhåller jag till undvikande af allt missförstånd få erinra, att det icke är 8:de punkten i sin helhet, utan endast mom. c) af 8:de punkten hvarå jag begärt återremiss.
Momme a) och b), som äro bifallne, kunna icke inbegripas i denna återremiss; hvilken jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, vid proposm behagade iakttaga.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle mom. litt. c, af förevar, punkt ropades ja och nej, I) e n 23 April f. m. 39 hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Jag vågar framställa den anhållan, att Hr Frih. o.
Landtm, täcktes ännu en gång göra förnyad framställning af proposin, så hoppas jag att voteringen skall kunna undvikas.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att sedan lian redan tillkännagifvit huru han upfattat svaret å den gjorda proposin samt votering derom blifvit begärd, förnyad propos. i ämnet ej kunde framställas.
Uplästes till justering samt godkändes följande voterispropos.
Den, som bifaller mom. litt. c, i 8:de punkten af StatsUtskrs utlåt.
N:o 85, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot berörde mom. gjorde anmäknir föranleda till detsammas återremitterande.
Jag får vördsamt hemställa att II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. om icke II. R. o. Ad. efter slutad votering behagade åtskiljas.
I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att hans afsigt vore att ännu någon stund efter voteringens slut fortsätta föredragningen af ifrågavar. utlåt., och att H. Ex. finge hemställa om icke R. o. Ad. behagade tillåta att plenum fortsattes.
Sedan härefter voteringen försiggått befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 9.
Mom. litt. d, ang:de anslag af 3S0 r:dr till aflöning ät %:ne underläkare vid allmänna Garnisons-sjukhuset.
Då StatsUtsk. stödt sitt afstyrkande af bifall till K.
M:s nåd. framställning i detta afseende på det förhållande, att enl.
Sundhets-colhii upgift, ledidigheter till ifrågavar.
2:ne fältläkare-pensioner icke kunnat fyllas i brist på sökande, så har ett missförstånd egt rum, i anledn. hvaraf jag vill uplysa, att Sundhets-colhm begärt att till fällläkare-korpsen återfå dessa bägge pensioner af 175 r:dr hvardera, egentligen derföre, att de äro de enda, som upgå till detta belopp.
Tvänne andra finnas pä 150 r:dr hvardera och de återstående upgå blott till 100 r:dr.
Sundhets-colhm hade anfört hos K. M., att om colhm finge disposition af dessa 2:ne pensioner till 2: ne fältläkare, så hade vi hopp att få dem besatta, och i hopp att ernå dessa högre pensioner skulle man till en början nöja sig med de lägre pensionerna.
Om säle - 40
Den 23 April f. m. des Utsk. hade fästat behörigt afseende derpå och velat begagna samma skäl, så hade Utsk. åtminstone kunnat ställa så till, att man kommit i tillfälle att höja de 2:rib äldstas pensioner till 175 r:dr i st. f. att de nu utgöra 150 och att flertalet får nöja sig med 100 r:dr.
Jag har velat meddela denna uplysning, som åtminstone borttager en motsägelse, som synes ligga deruti att begära flera pensioner när man icke kan besätta dem man har.
Om 11. o. Ad. tillåter att denna anmärkn. får till Utsk. åtfölja äterremissen af betänk, för öfrigt, så skall jag vara tacksam.
Det är förut uplyst, att åtskilliga Bataljonsläkareljenster stå vakanta af brist på sökande.
För att afhjelpa detta förhållande, har Utsk. tillstyrkt och R. o.
Ad. äfven bifallit förhöjda aflöningar åt dem.
Detta kommer att erfordra ett betydligt antal läkare för att fylla dessa platser.
Att f. n. genom bifall till framställningen i sednare delen öka behofvet af läkare ännu mera, tror jag möjligen icke skulle vara afpassadt med tillgången på läkare till platsernas fyllande.
Möjligen skulle således ett bifall till Utsk:s förslag vara mera på sitt ställe, då man blott föreslagit alt en för annat ändamål undanryckt tillgång hädanefter skulle till det dermed afsedda ändamål användas.
Ex. Ilr Frih. o.
Landtnäs härefter till bifall å förevar, mom. framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II.
Mom. litt. e, ang:de fördelning på vederbör, anslag under hufvudliteln af lönerne för läkarne vid arméens reg:ten och korpser samt vid allmänna garnisonssjukhuset, äfvensom uptagande serskildt tinder ny rubrik: ”fällläkarestaten”, af den för fältliikarekorpsens chef beräknade aflöning m. m. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i detta mom. yttrat.
9:de punkten, ang:de chefsindelningen vid f. d. Adelsf(iner eg:/et.
Jag har icke begärt ordet för att motsätta mig bifall, utan blott för att göra en anmärkn.
Man ordar ouphörligt om förenklade organisationer, och det har nästan blifvit en manie att flytta öfver alla inkomster till Statsverket och låta utgifterna derifrån utgå.
Nu afslyrkes det derföre att det icke gör någon reda i administrationen.
Jag tillstyrker bifall till Ulsk:s betänk.; men gör denna anmärkn. såsom ett curiosum. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan.
10:de punkten, ang:de öfverskottet af de indelningsräntor, som förut ingått ensamt till rusthållare vid södra bataljonen af Bohus läns reg:te; 31 :te punkten, ang:de anslag för inrättande af instruktions-kompanier vid indeldta infanteriet; och 12:te punkten, ang:de reservationsanslaget till ersättning för utöfver rnarkegungspriset förhöjd betalning till inq var terings gifvare för ilagporlioner vid indelta regUenes marcher till och från möten.
Den 23 April f. m. 41 R. o. Ad. biföll hvad
Utsk. i dessa punkter tillstyrkt.
13:de punkten, ang:de anslag till löneförhöjning för reg:ts•paslorerne vid Gardes- och Artilleri-reg:tene.
Jag förmodar att Utsk. har förbisett att rikets sednast församlade Ständer till K.
M ingingo med anhållan om uphörande af den dubbla tjensteårsberäkningen äfven för krigsprester och att de uti denna underd. skrifvelse derjemte anhöllo att K.
M. ville till nästkommande riksdag afgifva förslag till en skälig indemnisation för den förlust, som desse prestman derigenom skulle komma att lida.
Sin önskan hafva R.
St. fått upfyld, men nu vill Utsk. ej tillstyrka bifall för den billiga ersättningen.
Jag hemställer, huruvida ett sådant förfarande kan anses vara R.
St. värdigt och vågar förutsätta en bättre utgång af saken om betänk, blifver ålerremitteradt, hvarom jag vördsamt anhåller.
Jag instämmer äfven i begäran om återremiss.
Jag kan verkligen icke inse, huru pastorer, som tjenstgöra vid en garnison i Carlskrona der sjöfolk är samladt, kunna hafva mera att göra, än pastorer, som tjenstgöra i Stockholm, der trupper till fots äro samlade.
Icke kan sjöfolket vara mer ogudaktigt och behöfva mera själavård, utan vi få väl dela jemnt om jemnt i det fallet.
Jag får fästa Ståndets upmärksamliet derpå, att då den högre tjensteårsberäkningen betogs lärare vid elementarläroverken, så skedde det på det sättet att blott den, som ville åtnjuta den ökade aflöning, hvilken blifvit dem anslagen, mistade sin högre tjenstårsberäkning, hvaremot den bibehölls af en hvar, som afsade sig de ökade penningeförmånerna.
Hvarföre skall en Regtspastor behandlas oblidare än en skollärare.
När K. M. på R.
St:s begäran har betagit Reg:tspastorer rättighet till förhöjd tjensteårs-beräkning under sådan förutsättning, som Hr von Hohenhausen redan omförmält, så måste väl 11.
St. medgifva ersättning så väl åt dessa som andra personer, hvilka befunnits i samma belägenhet.
St. sade lika med StatsUtsk., att man utan någon förhöjd aflöning nog ändock får lleg:tspastorer, så skulle ju Konungen föranlåtas för Reg:tspaslorerne förklara, det de för att icke lida orätt, skulle återfå den tjensteårsberäkning, hvilken Konungen förut på R.
St:s begäran, dem frånkänt.
Kan sådant vara lämpligt?
Jag instämmer med dem, som begärt återremiss.
Hr af Puke, Folke
Utan att vilja inlåta mig uti, huruvida gudaktigheten är större inom flottans personal, än inom garnizons-reg:tena, får jag uplysa om att det är den skilnaden emellan Reg:tspastorn i Calskrona och de pastorer, som afses i Utsk:s betänk., alt den s. k. amaralitets-församlingen består af 8000 personer, hvilket måste medföra villa mera besvär än ett garnizonsreg:te, der truppens hela antal går till 800 man.
Afven med fara att skada den sak, i 2 Den 23 April f. m. för hvilken jag talar, anser jag mig böra, för ärlighetens skull, rälta ett misstag, som Hr von Hartmansdorff har, förmodligen aldeles ovetande, begått.
Genom det K.
M:s beslut, som borttager den högre tjenstårsberäkningen för Regdspastorer, fastades vid den dubbla tjenslårsberäkningens försvinnande det vilkor att stadgandet icke skulle tillämpas pä dåvande Regdspastorer.
Jag vidhåller likväl mitt yrkande på återremiss, enär Regdspastorerne i alla fall äro så illa lönade, att det blir ganska svårt att få dertill passande personer.
När hoppet om hastigare befordran blifvit borttaget, aldra hälst som dessa tjenster vid garnizonsregt:ne äro ganska trägna såsom förenade med upsigten öfver soldatbarn-skolorna.
Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall, å förevar, punkt, ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, samt då härvid ropades starka ja, jemte åtskilliga nej förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåt, och betänkm nemi. från Constit u tio ns-Uts kottet:
N:o 6, ang:de verkställd granskning af de uti Statsrådet förde prot.
Stats-Utskottet: N:o lil, i anledn. af väckt motion om ett lån förberedande af sunda och ändamålsenliga bostäder åt den arbetande klassen inom hufvudstaden; Bevillning s-Utskottet: N:o 4, ang:de grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning; Lag-Utskottet: N:o 21, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag, ang:de serskild nämnd för bestämmande af skadestånd i hvarjehanda fall; N:o 22, i anledn. af återremiss utaf LagUtsk:s betänk.
N:o 9, öfver väckt motion om förändring af det uti 17 kap. 16 § R.B. föresksifna formulär till vittnesed; samt N:o 23, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 13, äfver väckt fråga ang:de dels förändring i ordningen för val till Häradsnämnd, dels ock minskning i det antal nämndemän, som fordras för fullsuten rätt. IL R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m.
Den 23 April e. m. 43 Onsdagen den 23 April 1851.
Justerades 3 prot.-utdr. för denne dag f. m. samt plen. prot. för d. 29 sistl.
Fortsattes pröfningen af StalsUlsk:s d. 16 och 19 dennes på bordet lagda uti.
N:o 85, ang:de reglering af utgifterne under Riskstatens Fjerde hufvudtitel.
Då jag på f. m. hade ordet, förglömde jag att anföra, som ytterligare skäl för milt yrkande om inrättande af serskild Ingeniör-trupp, några omständigheter, dem det torde tillåtas mig att nu få framställa.
Under sista kriget mellan Sverige och Ryssland 1808, kom man mer än en gäng och beklagligen ganska ofta i tillfälle alt erfara bristen af kunnige och vid fältarbeten vane timmermän, serdeles i ett land sådant som vårt fordna Finland, hvilket nästan i alla direktioner är genomskuret af djupa floder, strömmar och andra vattendrag, och hvilkas öfvergång under nämnde krig ofta måste fördröjas, i saknad af kunnige arbetare i brobyggnadskonslen och till skada för krigsoperationerne.
Som bevis härpå, och då jag ej anser mig böra upgifva andra förhållanden än dem, vid hvilka jag varit åsyna vittne, vill jag till en början blott omnämna, alt efter affären vid Alavo der Ryssarne blefvo slagne och måste draga §ig tillbaka på andra sidan Wirdois, under hvilken reträt alla broar mer eller mindre förstördes, kunde Svenska trupperne, i saknad af tillräckligt antal kunnige timmermän, eller rättare, brobyggare, ej sä fort som möjligt i ordningsätta de mellan förenämnde ställen liggande broar, synnerligast den stora bron vid Wirdois, i följd hvaraf också fienden nästan ostörd kunde fortsätta sitt återtåg.
Den bro äter, som vid Idensalmi låg emellan de Svenska och Ryska trupperne och efter slilleslåndels upsägning från Ryska sidan, af oss förstördes, iståndsattes likväl så hastigt af de fiendtlige broarbetarne, under Svenska artilleriets och infanteriets mördande eld, att den Ryska fördelningen kom i tillfälle att nästan samtidigt med de
Svenska förposternes indragning till hufvud-korpsen anfalla denna sednare, hvaraf ovillkorligen följden blifvit den Svenska fördelningens nederlag och förskansningarnes intagande tillika med det deruti befintliga artilleriet, hade ej den utmärkt skicklige, alltid väl beräknande Brigad-chefen Sandels, samt de under hans befäl stående truppers allmänt kända tapperhet och mannamod afslagit det med stor öfverlägsen styrka gjorda anfallet, hvarigenom fienden tvangs lill återgång öfver samma bro.
Händelsen från 1809, vid Hörnefors bruk, och bron derstädes är temligen väl känd; det var de Ryska broarbetarnes skicklighet, att genast och under pågående strid reparera den af Svenskarne rifna 44 Den 23 April e. m. bron, som vållade att Svenska arméen nästan steg för steg förföljdes och kostade oss förlusten af mycket manskap och många officerare, bland desse den utmärkt tappre Öfverste-löjlnant Duncker vid Savolax Jägare, som der föll ett offer.
Under kriget i Norrige 1814 kunde ej den s. k.
Kölilbergs bro öfver Glommen, som af Norrmännen blifvit rifven, och hvarest de fattat posto, i saknad af tillräckligt och dugligt bro-arbelare-manskap så hastigt iståndsättas, som önskligt varit, ulan måste en fördelning af Svenska arméen passera nämnde flod nedom bron på pråmar och dymedelst fördrifva fienden, hvarefter först bron kunde försättas i skick att blifva praktikabel för den öfriga arméen.
Man får ej, för att gynna ett visst vapen, åsidosätta hvad öfrige vapen behöfva, emedan alla tillsammans utgöra länkar i det liela; och aldraminst får man, för tillfälligtvis inträffade händelser, göra slutsatser, lill grund för sitt afstyrkande af medel till fyllande af allmänt kända behof.
Afviker man från denna regel, kunna resultater inträffa, som högst menligt inverka på inre och yttre förhållanden och ojemförligt mer än upoffringen af några tusen r:dr för ett så vigtigt ändamåls upnående, som inrättningen af en Ingeniör-trupp i Svenska arméen.
Jag anhåller att detta mitt anförande må åtfölja den i ämnet, redan pä f. m. beslutade älerremissen.
Jag trodde mig hafva förnummit, att, innan propos. i f. m. plenum framställdes, den frågan gjordes, huruvida diskussionen i sak var slutad.
I fall så var händelsen, tror jag icke nu det vara räfla tillfället att framkomma med ytterligare framställningar i saken.
Ar diskussionen ännu öppen så kan åtskilligt vara afl yttra ifrån den sida hvarifrån jag ser saken, men i motsatt förhållande tror jag ej det vara lämpligt att inlåta sig på nytt i diskussion om ett redan afslutadt ämne.
Uppå härefter framställd propos. bifölls, att Ur Aminoffs nu afgifna yttrande finge åtfölja den på förmiddagen beslutande återremissen af Gfle punkten i StalsUlsk:s ifrågavar. utlåt.
Härefter förekom 14:de punkten, nng:de löncanslag för S Sergeanter vid hvartdera af Svea och Andra Lifgardes-reg:lene samt väckte motioner om indragning af samma reg:ten.
Jag inser mycket väl att så väl inom Ståndet som Utsk., det är majoritetens vilja, sorn bestämmer beslutet, och alt orsaken till den lystnad, som militär-ledamöter inom StatsUtsk. i denna fråga iakttagit, härrörer deraf alt de ansett sig icke kunna göra sina meningar gällande; — det oaktadt, och om jag än skulle röna motstånd, vill jag försöka att tillvägabringa en återremiss.
Jag anser att StatsUtsk. saknat fullkomlig kännedom huru med garnizons-tjenstgöringen i hufvudstaden sig förhåller och hemtar stöd till denna min förmodan både af pncmisserne lill de dragne konklusionerne och af de resultat hvartill Utsk. kommit.
Den 23 April e. m. 45 Utsk. säger: ”Vid flere föregående riksdagar hafva R.
St. fått emottaga framställningar om ökade anslag till Gardes-reg:tene; dessa framställningar hafva hos Sländerne rönt mer och mindre framgång:” i fall icke påpekande af detta skall utgöra en ren persifflage, så får jag förklara det jag ej vet hvad detta ”mer eller mindre framgång” skall betyda: men som skäl förekommer: ”Till ådagaläggande deraf torde Utsk. få omnämna att vid 1828—1830 årens riksdag, beviljades tillökning i anslagen för Svea Lifgarde med 5,390 r:dr samt för Andra Lifgardet med 5,500 r:dr, till förbättrande hufvudsakligen af underbefälets löner samt mathållningen”.
För att icke göra mig skyldig lill misstag vill jag nämna att jag för ögonblicket ej minnes, hvad underbefälets löner utgjorde åren 1829 och 1830 — men hvad jag mycket väl minnes, det är alt med denna tillökning som antydes, utgör underofficerens lön 15 r:dr i månaden, eller något mindre än hvad något hvar på delta rum gifver sin betjent i lön.
Detta är de förmåner som Gardes-reg:tene från Sländernes sida hafva åtnjutit.
Nu kommer jag till motivcrue, som Utsk. framställt för sitt afslag; Utsk. säger: ”då på hvarje kompani finnas 2:ne officerare, hvilket synes vara tillräckligt för värden om beklädnads- och remtygs-persedlar m. m. och den närmaste tillsynen öfver manskapet bör af dem, med det verksamma biträde, som af distinktionskorporalerne och vice-korporalerne är att påräkna, ulan svårighet kunna handhafvas.
I det första instämmer jag fullkomligen med StatsUtsk. d. v. s. att jag anser de tvä på Stat varande under-officerarne alldeles tillläcklige för vården om beklädnads- och remtygs-persedlar, ja, jag vill gå än längre, och påstå att en kan vara tillräcklig, af den orsak att dessa persedlar äro på passevolance och att således kompani-cheferne sjelfve få bidraga till tillsynen deröfver.
Men det kan så mycket mindre vara StalsUtsk:s' mening att desse underofficerare ensamt skola vara till, för att se efter munderings- och remtygs-persedlar, som Utsk. derjemte yttrar att de två äro nog för närmaste tillsynen af manskapet: deruti har StatsUtsk. begått eli oändligen stort misstag.
Förhållandet med under-officerarne är nemi. att de skyldra på papperet, men finnas sällan i kasernerne, och kunna icke beräknas serdeles ofta för korapanierne, emedan de oftast äro kommenderade för dagen, med från kasernen utgående kommenderingar.
Utsk. har vidare talat om och likasom påpekat organisationen, i följd af det af R.