Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del hemställer jag derföre: att Ridderskapet och Adeln, på Re i StatsUtskottets af samtlige RiksStånden redan bifallne Betänkande N:o 387 stadgade grunder, hvilka jemväl i afseende pä ifrågavarande åt Försvarsverkets
Materiel af öfver skotten årligen anvisade y 0,000 R.dr B:co böra tillämpas, må ogilla Utskottets uti dess nu afgifne Memorial N:o f/6 gjorde hemställan; och anhåller jag om proposition på hvad jag sålunda föreslagit.
Jag har intet att tillägga hvad Herr Crusenstolpe yttrat i afseende på de 70,000 R:dr till materielcn, utan får blott förklara, att jag förenar mig aldeles med honom och anhåller om proposition på hans förslag.
För min del har jag intet emot Herr Crusenstolpes förslag'; men om jag ej misstager mig, har PresteStåndet redan fattat sitt beslut i äret - i6
Den 8 Mars f. m. net; jag anhåller derföre, att Herr RidclarliusSecreteraren ville underrätta oss, huruvida något ProtocollsUtdrag härom från PresteStåndet ankommit, och i sådan händelse uppläsa detsamma.
Det är angeläget att RiksSlånden vid besluten om denna fråga förena sig uti samma termer, på det icke några skiljaktigheter må uppkomma och något jämnkningsförslag hehöfvas, hvarigenom tidsutdrägt skulle uppstå.
I anledning häraf upplästes Högvördige PresteStåndets ProtocollsUtdrag af den 3 dennes af innehåll att Ståndet, i anledning af StatsUtskottets Memorial N:o4i6> förklarat det med Ståndets mening och afsigt vara öfverensstämmande, att det belopp, hvarmed öfverskolten det ena året möjligen understiga de 70,000 R:dr, får af de påföljande, innan nästa SlatsReglering, förflytande årens öfverskott ersättas, derest desamma dertill lemna tillgång.
I händelse något ProtocollsUtdrag i ämnet från BorgareStåndet skulle vara ankommit, anhåller jag att detsamma äfven måtte blifva uppläst.
Undertecknad RiddarhusSecreterare : Från Vällofl.
BorgareStåndet har ännu ej ankommit något ProtocollsUtdrag i detta ämne.
Herr STOCKHLMS HÖGS Den ^Mars f. m; ^ Herr Crusenstolpe: BorgareStåndet liar, efter elen kännedom jag enskildt erhållit, ogillat SlatsUtskottets Memorial och blifvit vid sitt förra beslut i ämnet.
Huru saken sålunda beslutas, blir i alla fall någon jämkning nödvändig, och jag skulle derföre anse lämpligast, att Ridderskapet och Adeln bifaller den proposition jag föreslagit, och sedan gör en inbjudning till de öfrige rcspective MedStånden att i detta beslut instämma.
Då jag instämt uti Friherre Silfverskjölds reservation, anhåller jag, att för Ridderskapet och Adeln få redogöra för mina skäl dertill.
Förstärkta StatsUtskottets beslut innehöll, att 70,000 R:dr om året skulle af RiksgäldsContoiret från öfverskotten hållas StatsContoiret tillhanda för ifrågavarande ändamål, om öfverskotten dertill lemnade tillgångar.
När derefter Reglementet för RiksgäldsContoiret skulle förfaltas, uppstod fråga hvad härmed menades.
Då blef skillnaden i meningarne afgjord på det sätt, söm Utskottets betänkande innehåller, eller alt om t. ex. ett år endast 65,000
R:drs tillgång skulle finnas, men ett annat år deremot 75,000 R:drs, skulle ej det efterföljande årets öfverskott få fylla ett föregående års brist, utan, om alldrig så stort öfverskott ett efterföljande år funnes, skulle dock 65 H. 2 \ 18 Den 8 Mars f. m. ej en exislerande ehuru obetydlig brist för föregående åren få betäckas.
Minoriteten ansåg* en sådan tydning vara origtig, emedan, då man gjort ett anslag, som redan var tillräckligen osäkert, man icke borde, genom ytterligare stadganden, onödigtvis göra det ännu osäkrare.
För att nu få rättelse häruti, och på det att Materielen må få hvad den behöfver, vet jag intet annat medel, än det Friherre Silfverskjöld föreslagit och som af PresteStåndet redan blifvit bifallit.
Ty om man skulle vidtaga den utväg, som Herr Crusenstolpe föreslagit, skall man komma att slå på samma punkt, som genom Utskottets Memorial, och materielen finge derigenom intet.
Det beslut, som Rikets Ständer fattat om extra Statsregleringen och fyllandet af deri uppkommande brist genom lån, gäller nemi. blott om de på bestämda tider utgående anslagen, och således skulle materielen ej få annat, än hvad händelsevis hvarje år af öfverskotten vore att tillgå; men medels anskaffande genom lån kan här icke komma i fråga, emedan lån för denna utgift icke får göras.
Skall man nu, såsom Herr Crusenstolpe föreslår, endast ogilla Utskottets Memorial, så blir förhållandet icke förklarad!, utan man står i samma ovisshet som förut, och liar endast kastat denna ovisshet om Rikets
Ständers rätta mening med det beviljade anslaget, på Fullmägtige i RiksgäldsContoiret och Konungens Rådgifvare.
Jag anhål - Den 8 Mars f. m. *9 ler fördenskull, att, med afslag 3 Utskottets Memorial, Friherre Silfverskjölds reservation matte förklaras utgöra Rikets Ständers mening.
O Herr Rosenqvist_, Fredrik Leonhard:
Ehuru föga hopp jag har om framgång, yrkar jag dock bifall på Utskottets Memorial, emedan allt annat skulle strida emot Rikets Ständers i detta ämne redan fattade beslut, och man skulle stadga ett origtigt begrepp om de orden:
Så vidt de ärliga öf verskotten dertill lemna tillgång.
Jag kan häraf ej annat linna, än att om ingen tillgång ett år finnes, så kan icke några 70,000 R:dr till materielen för detta ' året erhållas.
Då Herr von Hartmansdorff yttrat, att icke något resultat skulle uppstå om min proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls, kan jag icke förklara detta på annat sätt, än att min stämma varit för svag för att läsa den föreslagne propositionen så, att Herr von Hartmansdorff kunde höra densamma.
Jag slutade med att yrka, det Utskottets Memorial måtte ogillas, men med tillagd antydan af de grunder, hvarpå detta skulle ske, eller på de grunder, som i StatsUtskottets Betänkande N:o 387 äro af Rikets Ständer bifallne, då jag tror, att ingen ovisshet om 65 H. a* 20 B e n 8 M ars f. m. meningen med beslutet stall uppstå.
Jag åberopade, och bar i den delen af Herr von Hartmansdorff ej fått någon vederläggning, att Utskottet i detta bilallne betänkandet redan förklarat, att de beviljade anslagen af hvad beskaffenhet som hälst ovilkorligen böra vara att tillgå på bestämda tider och lill utsatt belopp.
Den bestämda tiden för anslaget till Materielen är att ärligen utgå, och beloppet är utsatt lill 70,000 R:dr; något tvifvel kan således ej uppstå derom, att icke detta anslag äfven bör beräknas bland dem, hvarom Betänkandet N:o 387 handlar.
Rikets Ständer hafva vid Statsregleringens uppgörande först ' beräknat inkomsterna och sedan uppgjort utgiftstitlarne i förhållande derefter, samt slutligen funnit nödigt att, om inkomsterna ej uppgå till det belopp, hvartill de blifvit beräknade, berättiga RiksgäldsContoirets
Fullmägtige att upptaga lån för att fylla de uppstående bristerna.
Herr von Hartmansdorff bar nyss yttrat en mening, som tyckes tillkännagifva, det lian trott att endast de nu ifrågavarande 70,000 R:drne voro anviste på öfverskotten.
Jag får då erinra honom, att sedermera hafva 124,000 R:dr B:co i ersättning för Saltpettergärden äfven blifvit på öfverskotten anviste, hvarigenom tillgångarne med denna summa således komma att minskas.
När nu denna omständighet in - Den 8 Mars f. m. träffat, i anledning af ett BevillningsUtskottets Betänkande, hvilket visserligen var en ovanlig form, men som likväl haft den följd, att StatsUtskottet ansett, det Statsbristsumjnan kunde nedsättas med 124,000 R:dr B:co mot hvad den var förut beräknad och redan fastställd till, hemställer jag, om man då ej borde bereda möjlighet för desse utgifter j)å det sätt, att RiksgäldsContoirels
Fullmäglige må berättigas upptaga lån tili en motsvarande summa.
Få utgifter äro mera på sparsamhet beräknade för framtiden, än de som utgå till materielen, ty underhålles den ej, så medför det vida större utgifter för framtiden.
Jag instämmer derföre i Herr Crusenstolpes förslag, och anhåller, att Ridderskapet och Adeln, till förekommande af « några tidsödande jemnkningsförslag, måtte inbjuda de öfrige Stånden att med Ridder skapet och Adeln sig förena.
Det blir dock nödvändigt att i beslutet intaga, det Pre sleStåndets beslut icke kunnat antagas, utan att Ridderskapet och Adeln ansett det vida bättre och enklare att den ifrågavarande summan bestämdt skall fyllas.
De värde talare, som hittills yttrat sig, tyckas hafva förglömt, .att Rikets Ständer, i likhet med hvad hitintills varit vanligt, anslagit en summa af 600,000 R:dr till KrigsCollegii behof för materielen.
Sedermera uppstod fråga om ett ytterligare ökande af denne summa, och 23 Den 8 Mars f. ra.
Rikets Ständer fattade då ett beslut, hvarigenom, om tillgång dertill gåfves, å öfverskotten en - summa af 70,000 R:dr ytterligare beviljades.
Jag anser derföre, lika med BorgareStåndet, att StatsUtskoltet varit högst tjenstfärdigt, då det framkommit med den nu förevarande olämpliga förfrågan.
Anslaget är gifvet på öfverskotten, såsom Herr Rosenqvist ganska rigtigt yttrat, så vidt dessa dertill lemna tillgång.
All förändring häruti skulle vara ett upprifvande af ett redan fattat beslut.
Det ligger för mig klart, alt om ej 70,000
R:dr på öfverskotten finnas, så för man inskränka behofvet till den summa som finnes.
Huru någon oreda af detta beslut skall uppkomma kan jag ej begripa; denna föreställning hörer lill sådane dunstbilder, som väl ofta bär framkastas, t men som icke bör kunna förvilla någon.
Lika med BorgareStåndet yrkar jag afslag å ifrågavarande memorial.
På det jag ej oftare må fela uti begreppet 0111 Herr Crusenstolpes proposition, anhåller jag, att den måtte blifva uppläst, och att jag sedermera måtte återfå ordet.
Den af Herr Crusenstolpe yrkade proposition upplästes; hvarefter Herr von Hartmansdorff' fortfor: Om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att antaga Herr Crusenstolpes Den 8 Mars f. ra. förslag, så skulle följden lika säkert blifva, att materielen blefve lidande örn öfverskotten ej räckte till, sorn om man antoge Utskottets Memorial, ty först skall man erinra sig, att af öfverskotten skola utgå vida större summor än den nu ifrågavarande, och sedan, att Betänkandet,N:o 38^, som Herr Crusenstolpe åberopat, lyder så bär: att, derest någon brist tillfälligtvis skulle uppkomma uti det påräknade beloppet af de till StatsVerket eller Riks gälds Cantor et ansi agne inkomster oell tillgångar, hvilket ej af öfverskott eller andra för handen varande medel betäckes, RiksgäldsContoret må, på sätt äfven tillförene öfligt varit, anskaffa skilnaden genom lån, dock under förbehåll, att dessa i mohn af blifvande * tillgångar återbetalas, och att de i det hela icke få öfverstiga hvad som till de bestämda anslagens, samt de beviljade och begagnade lånens eller creditivens fyllande erfordras, Men nu är förhållandet, såsom jag förut anmärkt, att det är blott så vida öfverskotten dertill lemna tillgång, som delta anslag skall utgå.
Antager man således Herr Crusenstolpes förslag, så uppstår samma förhållande, som af Utskottets, men om man antager Friherre Silfverskjölds, så blir likväl saken så till vida hjelpt, alt ett års öfverflödiga tillgångar få ersätta ett annat års uppkommen brist.
Mig synes både skäligt och billigt, alt man får räkna dessa årliga 70,000 Hulr i sammanslag, efter öfversko t - Den 8 Mars f. m. ten ej på annat sätt äro disponerade.
Hvad den senare anmärkningen beträffar, att 124,000 R:dr redan äro anvisade på öfverskotten att utgå till Saltpetter-tillverkningen; så vill jag endast erinra, att öfverskotten ej äro annat, än det som inflyter öfver de beräknade inkomsterna, och att Rikets Ständer hafva, sedan Inkomst-hetän-. bandet nppgjordes, höjt Bränvins- och TullBevillningen, hvarigenom tillgångar höra erhållas till de anviste 124,000 R:dr.
Skulle likväl brister uppstå, så är det gifvet, att RiksgäldsContoiret får anskaffa de bristande medlen.
Jag får således förnya min anhållan om bifall till Friherre Silfverskjölds reservation.
Herr Ribenj Carl Wilhelm: En Leda- p mot har trott sig finna en särdeles tjenstfärdighet hos StatsUtskottet, som lill Ständerna inkommit med förevarande fråga.
Jag ber att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att frågan inom Utskottet uppstod då instruction för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret skulle uppgöras, och emedan desse Fullmägtige äro ansvarige om de brista i föreskrifternas uppfyllande.
Då Rikets Ständer ej lära underlåta att utkräfva ansvar å desse sine Fullmägtige, lärer det också vara dessas rättighet att få tydeliga föreskrifter.
Rikets Ständers beslut uti förevarande fråga är ej uppgifvit i sådana ordalag, att man med full visshet kunde I Den 8 Mars f. m. säga, om dessa årliga 70,000 R:dr skulle tagas af öfverskotten för året, eller af öfverskotten från Riksdag till Riksdag.
Derom måste likväl RiksgäldsContoirets Fullmägtige underrättas.
Herr von Hartmansdorff, med hvilken jag förenar mig, har förekommit mig.
Så vidt jag förstår Herr Crusenslolpes mening, skulle den medföra samma osäkerhet som Utskottets.
Om deremot Friherre Silfverskjölds reservation antages, anser jag all säkerhet vara iagttagen för erhållandet af dessa 70,000 R:df.
Det är ej tänkbart, ehvad vinkar om missräkning man än må framkasta, att ej öfverskotten skola lemna de påräknade tillgångarne; likväl skulle sådant möjligen kunna hända för ett år, och i synnerhet första året.
Men om Ständerne förklara, att deras mening med anvisningen å öfverskotten ej varit endast för året, utan från Riksdag till Riksdag sammanräknadt, så tror jag all säkerhet vara iagttagen.
Jag anhåller om proposition lill afslag å Utskottets Memorial, och bifall till Friherre Silfverskjölds reservation.
Herr Crusenstolpe: De Herrar, som anse öfverskotten tillräckliga, risquera intet med att ingå på mitt förslag.
Blifva de tillräcklige, så kommer naturligtvis det andra alternativet att förfalla.
Under de flere gånger jag växlat ord med Herr von Hartmansdorff i denne sak; har jag åberopat betänkandet N:o 387, så väl som de Den 8 Mars f. m. orden: af hvad beskaffenhet sorn hälst.
Dessutom anser jag nödvändigt, att antaga det af mig föreslagna alteniatif, ty utom de summor, som här blifvit nämnde, har Kongl. Maj:t äfven till Lejonbacken erhållit 124,000 R:dr.
Jag kan ej afstå ifrån att få min proposition framställd, och tror för öfrigt, att allt hvad som kan sägas i detta ämne redan är sagt.
Något tror jag icke ännu vara sagt, nemligen, att ett sådant skäl till föreskrift för RiksgäldsContoirets Fullmägtige kan jag ej fatta.
Öfverskotten lemnäs icke till RiksgäldsContoiret förrän Räkenskaperne äro afslutade, Hvad sorn en gång är lemnadt till RiksgäldsContoiret, kan förmodeligen icke sedan återlemnas, och det är således ej inom RiksgäldsContoiret, utan inom Styrelsen, som frågan kan uppkomma.
Jag finnér icke skäl att göra ett anslag, som är tillfälligt, tili permanent, derigenom att medel till detsamma nödvändigt skola anskaffas, och jag kan ej finna annat, än att en så stor utgift måste besparas om Riket är i den belägenhet, att ej öfverskotten lemna dertill tillgång.
Jag anser, att man bör öfverlemna åt Regeringen om den kan få öfverskott eller icke, och det blir vist säkraste medlet att få öfverskottet.
Jag anhåller om afslag å Memorialet, i likhet med hvad BorgqreStåndet gjort.
Skälet, hvar - Den 8 Mars f. m. 27 före Herr Crusenstolpe och jag icke komma öfverens, är att han ej ger akt på premissen.
I Betänkandet N:o 387 står, alt alla heviljade anslag skola utgå, men i afseende på de nu ifrågavarande 70,000 R:dr hafva Rikets Ständer beslutit, att de skola utgå om tillgång dertill finnes, således passar icke betänkandet N:o 387 till detta anslag.
Samma Ledamot har sagt, att om han vore så säker på öfverskotten, som Herr
Riben är, att icke förlust skall uppkomma, så skulle' han begära bifall å Memorialet.
Men om, såsom Herr Riben antagit, det t. ex. skulle första året blifva en brist, så skulle deraf följa,en säker förlust för materielen.
En annan Ledamot har anmärkt, att fråga aldrig kunde uppstå om att RiksgäldsContoiret skulle återställa några medel, som dit en gång blifvit öfverlemriade; derföre har Friherre Silfverskjöld i sin reservation sagt: min mening kan likväl icke vara den, att, om öfverskott smedel utöfver jo,000 Rulr skulle inf yta det ena äret, ett sådant öfverskott skulle af StatsContoiret få innehållas eller reserveras till betäckande af den brist, som ett annat år kunde uppkomma, utan att dessa borde till RiksgäldsContoiret i vanlig ordning af emnås.
Det är således icke fråga om att göra någon återdragning från RiksgäldsContoiret till StatsContoiret.
Frågan är blott, huruvida, om t. ex. första året endast skulle gifva 65,ooo R:dr, men året derpå 75,000 2S Den 8 Mars f. m.
R:drs öfverskott, man skullte få använda do 5ooo R:dr, som första året bruste, till materielen det andra året.
Jag bar ej vidare att tillägga för att göra mig tydlig.
Jag tror det vara nödvändigt att göra bestämda föreskrifter, synnerligen sorn man, just vid denna Riksdag, bar klagat, attFullmägtige i RiksgäldsContoiret icke haft nog tydliga föreskrifter, såsom t. ex. i fråga om anslaget tili Convoi-Commissariatet.
Ehuru jag ej har någon skada åf de felagliga instruclionerna, anser jag för min pligt, att söka få föreskrifterna bestämda.
Grefve GyldenstolpeAnton Gabriel?
Jag instämmer fullkomligt i den mening, som Herr von Hartmansdorff och Herr Crusenstolpe yttrat, att de anslag, som Ständerna funnit nödvändige, böra fyllas.
Dessa Herrar utgå dock från olika åsigter, hvilka jag likväl tror kunna förenas i en framställning, som jag skall taga mig friheten föreslå.
Jag linner, att i Ständernas beslut står, att 70,000 R:dr årligen skola utgå, så vidt öfverskolten dertill lemna tillgångar.
Der står alldeles icke årliga öfverskolten; således finnér jag intet binder att ersätta bristen från öfverskottet för ett annat år; men då öfverskolten ej äro kände förrän galels år efter det år, hvilket de tillhöra, och då anslaget för materielen nödvändigt måste årligen utgå, anser jag nödigt, att ifrågavarande 70,000 R:dr böra årligen hål - Den 8 Mars f. m. las StatsYcrket tillhanda.
Dä nu generelt är föreskrifvit, att öfverskotten årligen skola till RiksgäldsContoiret öfvérlemnas, och Herr Crusenstolpe menar, alt ingen brist skall uppkomma, tror jag att saken afhjelpes om Ridderskapet och Adeln beslutar, att de 70,000 R:dr, som Ständerna anvisat på öfverskotten, skola af RiksgäldsContoiret, utöfver den vanliga Statsbristsumman, tillhandahållas, då RiksgäldsContoiret antingen genom upplåning eller öfverskott får sådant verkställa.
Då tror jag. att Herr von Ilai imansdorffs, så väl sorn Herr Crusenstolpes meningar, båda äro uppfyllda.
Jag anhåller 0111 proposition härpå.
Jag tillstår, att jag ej fattat uttrycket i Betänkandet N:o 387 såsom Herr Crusenstolpe.
Då der slår: af hvad beskaffenhet som hälst, anser jag de påräknade summorna vara lika säkra.
Herr Hjerta har sagt, att, om tillgångarne ej vore tillräckliga, så måste man hushålla med hvad man har.
Att man måste hushålla, är ganska rigtigt, men åtminstone måste man hafva tillräckligt till det oundvikligaste.
Det är just genom brist i detta afseende, som man kommit i den olyckliga ställning med materielen, hvari man sig vid denna Riksdag befinner.
Det är just derföre, som man nu nödgas begära stora Summor för att kunna sätta materielen i det skick, den måste vara. 3o Den 8 Mars f. ra.
Jag kan ej nog beklaga, att man nu finner sig hafva gått folkets skattekrafter så nära, att man nödgas rådslå örn man skall kunna erhålla 70,000 R:dr af öfverskotten, då dessa de föregående åren uppgått till flera 100,000 R:dr.
Jag nödgas bestrida Grefve Gyldenstolpes påstående, ty derigenom skulle ett tillfälligt anslag förvandlas till ett stående.
Ständerna hafva anvist dessa 70,000 R:dr att årligen utgå, om öfverskotten dertill lemna tillgångar, och här kan naturligtvis icke menas annat, än de årliga öfverskotten.
Orden äro tydliga för hvar och en, som vill förstå dem.
Att skylla på RiksgäldsContoirets Fullmägtiges instruetion, för att få anledning komma fram med detta Memorial, är hlott ett svepskäl.
För min del tror jag, att då man anslagit 3 milioner till Materielen, då man bibehållit samma årliga anslag som förut, och derutöfver gifvit 70,000 R:dr B:co årligen, så måste Ständerna hafva gjort nog för materielen, örn man dermed vill hushålla.
Således yrkar jag, alt, som uttrycken i Rikets Ständers beslut i detta afseende äro bestämda, man måtte afslå bela detta Memorial, då saken får blifva qvar i det skick den varit förut.
Jag kan ej finna, att Ständernas beslut är af den syftning, som Herr Hjerta påstått.
Jag anser således min tydning lika rigtig, som hans.
Jag Den 8 Mars f. m. 3i liar föreslagit min proposition derföre, att Ständerna enligt StatsUtskoltets Betänkande N:o 387 sagt, att alla beviljade anslag, af hvad beskaffenhet sorn hälst, böra vara att tillgå, och då linner jag icke skäl, hvarföre icke äfven de årligen anslagne till krut äfven böra utgå.
Det skulle annars, sorn Herr Friherre Silfverskjöld ådagalagt, kunna hända, att örn det ett år ej blefve några öfverskott, man samma år icke skulle få något anslag till kruttillverkningen.
Då man ej kan säga, att det strider emot Rikets Ständers beslut i Betänkandet ]\:o387, att ett sådant anslag skall utgå, anser jag rättast, för att undvika krångel, att RiksgäldsContoiret tillhandahåller StatsYerket de ifrågavarande 70,000 R:dr, och ersätter sig med de ingående öfverskotten.
Jag får således förnya min anhållan om proposition Herr Tham, Wollrath:
Någon annan fråga lärer ej här kunna uppstå, an att befordra Ständernas beslut till verkställighet, och icke föreslå nya beslut.
Hvad Grefve Gyldenstolpe föreslagit står i strid med livad Sländerna redan beslutat, nemligen att 70,ober R:dr årligen skola af öfverskotten utgå, så framt de dertill lemna tillgång.
Dessa kunna ej, såsom Herr Hjerta sagt, betalas af RiksgäldsContoiret.
Detta Contoir kan ej få andra öfverskott, än af Allmänna Bevillningen samt CharlaSigillata, Tull-och Brån - 32 Den 8 Mars f. m. vins-bevillningen.
Det finnes således ingen anledning, att i denna transaction inblanda RiksgäldsContoiret.
Om öfverskotten ett år ej räcka till, så hjelpes det derigenom, att StatsContoiret godtgör sig det felande af följande årets öfverskott, om de dertill lemna tillgång.
Detta vinnes, om man afslår Memorialet, emedan ingenting behöfver i RiksgäldsContoirets Fullmägtiges instruetion härom inflyta.
Jag förenar mig således belt och hållit i Herr Crusenslolpes mening.
Jag yrkar blott afslag å Memorialet.
I hvad Herr Tham yttrat instämmer äfven jag, så vida öfverskotten skola gå i liqvid med hvarandra år från år, såsom Friherre Silfverskjöld yrkat.
En annan onödig omväg vore, att RiksgäldsContoiret på förhand skulle betala detta anslag.
Jag anser det icke rigtigt, ty det vore att discontera ett Statsanslag, som är osäkert.
Förrän Bokslutet i StatsConloiret är gjordt kan man icke veta, om tillgång finnes elier icke.
Jag hoppas en annan lycklig verkan af detta anslag, det nemligen, att Bokslutet hädanefter skall blifva förr färdigt; många svårigheter möta val, men jag hoppas dock denna verkan snart skall visa sig.
Om man antager Herr Crusenstolpcs mening, så vinnes icke det ändamål - Den 8 Mars f. ra. 33 mål man tror.
Mina motståndare lära i öfrigt misstagit sig om min mening, då äfven de yrkat afslag å Memorialet.
Jag har visserligen ej misstagit mig då jag begärt afslag å Memorialet, ty jag vet att min tanka just är af Utskottet föreslagen; men det är alt derom göra en hemställan, som jag anser origtigt, och det är derföre jag, lika med BorgareStåndet, anser att Memorialet hör afslås.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å StatsUtskottets förevarande Memorial.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Memorial.
Ja och Nej. Herr Crusenstolpe:
Jag anhåller att min proposition måtte blifva framstäld.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att någre Ledamöter begärt proposition å Fjaherre Silfverskjölds Reservation, andre åter å Herr Crusenstolpes förslag, hvarjemte Grefve Gyldenstolpe framstält ett förslag, hvarå han begärt proposition.
Hvad detta sistnämnde anginge, så ansåg Hans Excellence det 65 H. 3 34 Den 8 Mars f. m. ej öfverensstämma med Ridderskapets och Adelns förra beslut i ämnet, ty Ståndet hade anvisat de n0,000 R:drne på öfverskotten, hvaremot Gretve Gyldenstolpe önskade, att de af RiksgäldsContoiret bestämdt skulle hållas till handa.