Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bodell, jemte flera, tryckta skrifter författade af Herr Bodell; •— Grundsatser i Finans- och Stats-Economi af Herr ÖfverDirecteuren Grevesmöhlen, pag. 80 och följande, o. s. v.; den som på nära håll betraktat lefnad och förhållande emellan Tull-föreståndare och handlande j orterna, den, säger jag, kan bäst dömma om hvad Staten i sin lagliga rätt förlorar och huru införsels-förbud handhafvas.
Vi nalkas med stora steg den lyck. liga tidpunkt, att blifva sjelfberoende genom våra behofs fyllande af egna produeter; upplysning och bemödanden i denna väg tilltaga; och är det nu tid att ej bero af lagbrytare och mindre verksamma tullembetsman, som under skenhelighetens larf söka dölja sina brott; som genom hala och osannfärdiga berättelser vilja förleda högsta Tullstyrelsen till en tanka, oförenlig med sanna förhållandet, hvilket den mindst klarsynte, som haft tillfälle inhämta local erfarenhet, tydligen kan finna.
Det kan aldrig blifva rättvist, att medborgare betungas af utsugande bidrag till Statens upprätthållande, då andra, högst betydlige, men obegagnade, tillgångar förefinnas ; ej heller kan det förenas med sand finanslära, att visse tulltjenstemän, i corn-, plott med trafikerande, på Statens bekostnad, skola samla skatter, oerhördt öfverstigande värdet af den nytta de, för när - 38* Den xi Maj. e, m. varande, tillskynda samhället; och kan icke heller den fördelning af belöning och uppmuntran vara^ rättvis och billig, att den ene, utan arbete, utan besvär, kan, genom kränkning och uraktlåtande af skyldigheter, lefva i öfverflöd och samla förmögenhet, linder det den andre, med bättre moralisk bildning, nit, drift och arbetsamhet, måste sakna det nödvändiga.
V? äre, efter min tanka, fullkomligt upplyste, dels genom ovederlagda och nu åberopade skrifter, dels genom Kongl. Maj:(s eget nådiga yttrande, äfvensom genom erfarenheten, att lurendrägerier och tu..försnillningar oförsynt
Och tygellöst utöfvas; att nederlags-friheter genom brist på en rigtigt organiserad bevakning, kan hända ock genorn brist på de existerande föt fattningars mindre redliga och driftiga bandhafvande’, varit i högsta grad skadliga för landet.
Vi behöfve således ej tvifla, att ett förbättradt Organisations- och Förvaltnings-system vid Tull-verkct är af yttersta vigt; att öfveroch under-officianters befattning och åtgärder böra utvidgas; Tull- och Lots-verken, med fera verk, sammanslås och förenas under en dagligen verksam centralstyrelse, samt underhafvande- DistrictsChefer, med mera magt och politiskt anseende; att öfveroch under-officianters embets-inkomster böta proportioneras efter deras tjensters mer och mindre vigt och besvärlighet; att hela TullStatens intresse blifver, genom aflönings.
Den h i Maj t. 383 och uppmuntrings-sättet, med det allmännas förenadt; att alla varor blifva förtullade efter deras intrinsequa värde; att räkenskaps-sättet och redogörelsen 'vid DistrictsTullkamrarno förenklas och förkortas; att vissa mål, som fordra skyndsamt afgörande må af DistrictsStyresraännen, biträdde af några andra-Tull-officianter på stället, i enlighet med Reglementet, utan onödig tidsutdrägt afgöras och genast exequeras; att alla lastage-, lots- och ankare-platser samt uthamnar noga besökas, för att controllera underhafvandes uppförande i tjensten; att, med ett ord, de af ofvannäinnde Herrar Embetsmän afgifna förslag och anmärkningar, hvilka äro grundade på theoretisk kunskap jemte erfarenhet vid Tullverket, böra noga rådfrågas vid förbättringen af Tull- och Lots-verkets organisation och förvaltning.
Härigenom skall StatsCassan få, för egen räkning, behålla alla de summor, den försnillande importören eller exportören nu sticker i sin ficka, då tullen delas emellan honom och de oredliga Tull-officianterna; och äfven allt det, sorn försnillas och lurendragas utan dessas samtycke, eller utan att de, under nu varande origtiga bevakningssystem, kunna förekomma det.
Också skall härigenom den högst onyttiga och ganska besvärande inre eller ! andtulls-bevakningen samt
Tull-husen med så mycket mindre våda kunna indragas, lönerne och sportlarne för de dervid varande, omkring 800 sysslolöse personer, användas till den för - Vtn 11 Maj e. m. enade Sjötulls- och Lots-statens aflöning, samt prejeriet vid Tullbommarna upphöra.
Jag vågar påstå, att detta är ett ämne af allrastörsta vigt för Rikets Lagstiftare och Statshushållare: och hvilka författningar sorn ock må vidtagas, kunna aldrig lurendrägerier och tullförsnillningar förekommas, så länge nuvarande organisations-system följes: ty om vissa varor blefvo föibudna till Införsel och föibrukning, eller belagda med höga tullalgifter, för att mindska luxen el. ler öka Statens inkomster; lurendrägade* och försnillades likafullt, lill största skada för inhemsk Industrie och för Staten.
Vi klage öfver hög cours och underbalans på handelsvågen, och villje tillegna vissa corporationer och 'sammansättningar detta onda: men vi besinne ej, att sådant till det allramesta härrörer af en högst felaktig organisation och administration vid Tullverket, synnerligast i Landsorterna.
Huru hade det varit möjligt, att till försäljning i Riket utfå stora partier förbudna varor från nederlagerna, om yttre TuU-bevakningen varit här, såsom i flera andra länder, rigtigt inrättad och noggrann! handhafd; om vederbörande Embets- och Tjenstemän varit redlige och verksamme ? och lare vi, i denna olyckliga ställning vid Tullverket, .till största delen finna orsakerna till III.
Den n Maj e. m. 3S5 till den luxe, det högst ojemnt fördelade öfverflöd i klädnad och lefnadssätt, som orsakat
Nationens oeconomisKa och moraliska vanmagt.
Skall Staten längre beröfvas så betydliga fördelar, då de genom vishet och kraftiga steg kunna erhållas? och skole vi med flit blunda, för att ej se så gränslösa missbruk?
är ännu icke tiden inne, att hämma dessa oeihörda stölder från Staten?
Jag vågar i det RiksStånd, af hvilket jag har äran vara medlem, föreslå, att snara och kraftiga åtgärder till total reform af närvarande riksförderfliga tull-inrättning må vidtagas, till lagbrottens hämmande och Stats-inkomsternas skydd emot tillgrepp af försnillare.
För att fullkomligast vinna detta stora ändamål, vågar jag föreslå, att, som detta är en bevillnings-fråga, Rikets Ständer, innan slutet af denna Riksdag ville inom hvarje Stånd utvälja Ledamöter till en särskild Comité, som ålades att under loppet af sist ett år utarbeta ett tjenligt Organisations- och Adininistrations-system för Tullverket, samt att, så snart Comitéen vore vald, den samma utfärdade en skrifvelse, införd i allmänna tidningarna, genom hvilken hvarje patriotisk, upplyst, och i detaljerna af ämnet erfaren man uppmanades Ridd. och Ad.
Prof. N;o 4g. 50. '386 Ben n Maj e. m'. att inom 4 månader inkomma med tryckta anmärkningar, antingen för att med flera skäl och bevis styrka det i ofvannämnde skrifter föreslagna, eller vederlägga och rätta det, som deri kunde finnas felaktigt.
Begärdes på Eordet.
Herr Stråle, Carl Fredrik, hade inlemnat ett så lydande Ödmjukt Memorial l
Vid jemförelse emellan tillfälliga och årliga, på bestämda tider, så väl till Stats.
Cassan som till Privata Personer betalande Utskylder och Rentor, blir alltid Chartte.
Sigillatae-afgiften den mindst tryckande, såsom icke bunden vid viss tid, utan rättar sig efter hvarje individus inträffande särskildta omständigheter, som fordra denna afgifts betalande, och derföre, ju mera denna afgift inbringar i StatsCassan, dess lyckligare anser jag det, ty i samma mon den kunde möjligen fylla behofvet, så skulle de vissa utlagorna till Kronan kunna mindskas för alla Rikets undersåtare.
Vid all beskattning är alltid den största konsten att träffa der en afgift blir mindst kännbar, änskönt den vore nog betydlig, och sättet att den uppbära mindst kostsamt.
Derföre hafva alla poliserade
Ben ii Maj e. m.
Nationer hos sig infört denna afgift, såsom befunnen hafva mycken fördel framför årliga Bevillningar, Och sådan anser jag ChartasSigillatac-afgiften hos oss.
Och i det afseendet vågar jag vördsamt föreslå densamma på några Publiqua Handlingar, hvilka med Chartae-Sigillatae-afgift icke förut varit ålägde.
När man eftersinna? den fördel, sorn Vederbörande Utgifvare äga af Assignation ner till Innehäfvaren, att få inlöste af Banken, eller af viss man här i Staden, i synnerhet på Assignationer å mindre Summor, hvilka nu löpa som mindre BancoSedlar ibland
Allmänheten på längre eller kortare tid, hvarunder mången Assignation genom Olyckshändelser ofta går förlorad för Innehafvare», och desse
Assignationer tillika i sin molm öka den utelöpande Sedelstocken, tvinga de enfaldige vid förVexliiigar i SmåStäderna att handla öfver behofvet, och bespara Utgifvarne den kostnad, de eljest inåste vidkännas af Postporto eller särskildt skjuts för större partier Småsedlar från Banken, för att dermed bestrida sina utgifter^ så är jag af den öfvertygelse, att, i afseende så väl på den förlust, Som Staten Verkligen lider härigenom i Post-porto, som den vinst Utgifvarne säkert kunna påräkna å ett Större Capital, fördelt i 5, 10, l5, 20 och 25 RrdrS Assignationer, hvilka mindst ett halft
År, som jag anser dem vara utelöpande, det borde hvarje utom Stockholm 388 Den 11 Maj e. mi boende Utgifvare af Assignationer från och med 5 tili och med 50 R:dr, på Banken eller enskildta personer här i Staden, till Innehafvaren ställde Assignationer, vara skrifne på Stämpladt Papper till 4 sk. för hvarje Assignation.
Utom Staten tjenande Embetsman bch Betjente, hvilka bidraga betydligt att öka inkomsten af Chartte-Sigillatas-afgiften för deras afsked ur Kronans och annan publique tjenst, äger Samhället en vida större mängd Medborgare och Medborgarinnor hos Bolag och enskildta Personer, hvilka ej förr än de upphöra att tjena, blifva då först skattdragande medlemmar, och sällan förut äro i den författning, utom vid Giftermål, att bidraga något tillChartae-Sigillatte-inkomsten, oaktadt de under tjenstetiden alltid veta att betinga sig sådana villkor, som äro förenliga med deras goda utkomst.
Desse Privatorum Betjente af flera slag af bägge könen, och hvartill kan räknas Hemmansbrukare och Torpare, kunna ej e-, mot Författningarne ömsa Tjenster, Hemman och Torp, utan betyg öfver deras frägd och öfriga egenskaper, och sådana Certificater för de bättre, och så kallade OrlofsSedlar för de ringare, synas mig böra vara skrifne på Stämpladt Papper.
Men på det denna afgift icke måtte ensamt falla på någondera sidan, sä bör den, som uppsäger tjensten eller jorden, alltid bestå den erforderliga Chartan.
Den i‘i Maj. e. m. 389
För att således förena Statens fördel med en tillbörlig värdighet, som städse är oskiljaktig från ett större eller mindre förtroende och ansvarighet, hvarefter Lönevillkoren rättas, är det också billigt att lämpa Charte-Sigillatae-afgiften vid Afsked för Directeurer, Kamererare, Secreterare, Inspector rer, Hofmästare, Bokhallare, Casscurer, SkeppsByggmästare, med flera deras vederlikar, till — — — — — — — 1 R:dr.
ContoirsBetjenter, BodBetjenter, Kockar, Qvarters-; män, Trädgardsmästare, Jägare, Skogvaktare, Skeppare , Kammartjenare, Fogdar, BruksSkrifvare, Styrmän, Mästare vid Bruk och Fabriquer, Rät~ tare, Mjölnare, Sågare vid de större och finbladig''* Sågverken, Kammarjungfrur och Hushållerskor, med deras vederlikar — 24 sk.
Lakejer, Kuskar, Spannridare, Gesäller, Bruksoch Fäbriks-Arbetate af båda könen, med flera deras vederlikar — — — 12 sk. Murare, Timmermän, Sjömän, FIemmansbrukare'i med flera deras vederlikar’ — — 6 sk.
Torpare, Drängar och Pigor — -— 5 sk, Ibland andra mångfalldiga Publique Handlingar, som hittills draga Chartae-Sigillatae-afgiften, synes mig som Förordningen glömt en Artikel, hvilken skäligen fordrade att skrifvas på Stämpladt Papper, för utfärdade Våg Attester till och med i5oS#'— 4 sk. derifrån till och med 200 S&— 8 sk. derifrån till och med 500 Stk — 16 sk. och sedermera för hvarje 500 S# — 2 sk. 399 Den 11 Maj e. m, Den n Maj e. nt. 39»
Med mera billighet anser jag denna inkomst för Kronan kunna utgå, som en. dast drabbar de Rika och Förmögna, hvilka i synnerhet begagna dessa Attester på Metaller vid Lån i Banken med lindrig ren* ta, än att till Handtverks-gillen ingifne och derifrån utgående skrifter skola vara skrifne på Stämpladt Papper, hvarifrån Lånsökaode på Fastigheter i Banken icke äro befriade, Då det ej kan nekas, att en för mycket utsträckt tillåtelse uti 1. § af 1R12 Års Förordning, vilkorligt att skrifva på stiimpladt Papper eller ock dermed behiggas, alltid skall medföra förlust för Kronan i dess af Churtas Sigillatae-afgiften påräknade inkomst, ”hvilket, ”enligt Ingressen till 1748 Års Förordning ”örn Stämpladt Papper, • Riksens Höglod, ”Ständer redan då funnit böra inskränkas på ”sätt l § innehåller, att alla Handlingar angående privata mål och ärender borde skrif. s>vas på stämpladt papper, undantagande för ”Landsbygden, vid tillfälle af bristande ”tillgång derstädes, och svårligen, efter nu varande stadgande om uppsigten ä försnillning, ingen synnerlig vinst för Kronan varit spord af de i Landet tillsatte, så kallade Chartte Sigillatas Ombudsmän eller LandsFiscaler, helst deras andel af Böter 6 R.-dr ?>2 sk. hvilka äro lika med de i 1748 Års Förordning utsatte 20 daler S:mt efter 3 daler per R;dr, icke löna mödan, eller sva - ra emot det obehagliga de alltid skola erfara vid undersökning uti ett sa förhatligt ärende, och derföre kan Kronan af dem aldrig vänta sig någon lörman genom upptäckta försnillningar, om dem än tilltölle hela pligten; Så blir det äfven lika onekligt, att hädanefter i möjligaste måtto inskränka allt beläggande med Chartse-Sigillatte-Papper, utom löpande Skuldsedlar, hvilka svårligen utan uppehåll vid penningars undfående kunna skrifvas på Stämpladt Papper, äfvensom Testamenten, som oftast på sjuksängen upprättas, och derföre först vid Lagsökning och vid bevakandet måste beläggas; men deremot känner jag ej någon annan handling så skyndsam, som ej kan tåla den tid, som erfordras att anskaffa ett eller flera Årk Stämpladt Papper af hvad valeur som helst, när man tillställer visligt, att Allmänheten på Landsbygden äger en närmare tillgång på Stämpladt papper, hvartill ej hittils varit fogad sådan anstalt, som svarat helt och hållet emot ändamålet med de föreslagna Chartae •
Försäljningsmän på Landet, hvilka alltid skola blifva för dyrbare för Kronan, om de skola belönas med en sådan Procent, som vore svarande emot ett beständigt
Allmänheten tillhanda-stående med försäljning af Stämpladt Papper, och Landtmannen ej, som nu, besväras vid flera tillfällen att på flera mils afstånd anskaffa sig behöfligt Stämpladt Papper.
Emot missbruk och försnillning vid 39* Den 11 Maj e. m. beläggning gifs väl icke någon annan controll, än Embetsmäns nit för Statens inkomst af denna afgift.
Men i motsatt förhållande, eller af glömska att påteckna Chartm-stämplen, som gör den brukbar å nyo, kan ej eller Embetsmannens påskrift å den handling, som varit belagd, vara full borgen att ej försnillning ägt rum, i synnerhet då intyget om beläggning icke är styrkt med namnets undersättande, som nu sällan brukas, ej eller är ålagdt, utan endast på. skrift öfver Stämpeln, genomdragning och eget eller Embetssigill att derpå sätta.
För att undanrödja all förlust för Kronan i dess tillständiga rätt, tyckes ej vara annat öfrigt, än att förbjuda ali beläggning vid vite i Städer och på Landet vid alla Skrifter och Handlingar, utom SkuldSedlar till Tnnehafvaren och Testamenten, som författas och upprättas, hvilka, så vida nödige
Valeurer äro att tillgå, böra ofelbart skrifvas pä Stdmpladt Papper.
Men på det att all ursäkt må förekommas af brist på tid att anskaffa Stämpladt Papper, som erfordras, blir det nödigt att för Landtmän till handa hålla dem sådant Papper vid alla Kyrkor af de mest behöfliga valeurer, och till den ändan borde KronoFogdarne årligen reqvirera från Landshöfdingarne ett visst antal Chartor och dem fördela på hvarje församling inom Fögderi et.
Mot erhållande af en slik förmån borde Församlingen vara pligtig att ej allenast Den l x Maj. e. ml 393 hos Kronofogden afhämta Chartse-Papperet (så vida ej Kronan består Transport.kostnaden), utan ock utse Försaljningsmän samt för uppbörden ansvara.
Klockaren eller Organisten, som vanilj gen boende vid Kyrkan, skulle med nöje emottaga denna förtjenst, om försäljningsarivodet öktes från 2 till 6 rst. för hvarje större och mindre Charta, emedan hela försäljningen icke kan utgöra någon betydlig Summa, och för hvarje Socknebo, som ägde en sådan beqvämlighet att vid Kyrkan erhålla, hvad på längre väg han skulle afhämta, vore det en obetydlig utgift.
Inventerng, Medlens indrifvande och Hufvudredogörelsen till Lands-Contoiret för dessa SokneFörråder, kan ej annat än åläggas Kronofogden, som i anseende till förökt besvär honom blifvit ålagdt, borde derföre äga rättighet att få afskrifva 6 prov cent af behållna FörsäljningsSumman.
Genom den verkliga vinst, som Kronan tillflyter att Chartas-beläggningen förbjudes, och således mindre egennytta kan möjligen utöfvas vid nu tillåtna påskrifter å stämplade Papperet, skall Kronan finna fullkomlig ersättning för de afskrifningar i Arfvoden, som blifva bestådde vederbörande, hvilka med försäljning och in-’ drifvande af Chartas-SigillataE-medlen hafva att syssla. 394 Dea a Maj. e. m.
Skulle emot förmodan någon sådan handling förekomma, hvartill Stämpladt Papper ej fanns tillgång på, bör sakägaren vara pligtig att sjelf anskaffa den valeur, som erfordras, emedan Kronans säkerhet synes alltid böra gå framför enskildte Personers beqvämlighet vid de få tillfällen brist vore för handen.
När daglig Stämpling i Stockholm förrättas, kunna aldrig Fatalier förloras i Besvärs och Lagvadde mål, af brist på nödig tid till Stämplingens förrättande, i de fall sådana mål från Orterna ankomma inom 2 timmar före Fatalie-timman, oansedt en i sednare åren införd nödig Controll vid Stämplingen, och derföre bör och kan icke någon beläggning härstädes aliramindst tillåtas.
Vid alla andra Domstolar likaså, ty der bör icke eller kunna saknas tillgång på Chartas-papper att författa utgående och inkommande skriftväxlingar uppå, och icke behöfva att belägga några Chartor.
Hvar och en som är mohn om Kronans rätt och bästa och ej ser mer på egen fördel, än Statens inkomst, lärer således instämma deri, att ogilla all beläggning i möjligaste måtto af Stämpladt papper, såsom skadlig och missbruk underkastad.
Hvad jag mindst påräknar, att ett sådant förbud emot beläggning kunde inbrini ga i StatsCassan, är en |:del af hela föt5 Den 11 Maj e. m. 395 säljnings-Summan, och i händelse att lglO års författning om nyttjandet af *:dels ark blefve lipplifvad, skall Kronans vinst derpå ej kunna räknas mindre än 200
Ris papper ärligen, sorn nu åtgå utan ali nytta, Andra Nationers Stämplade papper bör påminna oss om hushållning med Papper, som, oaktadt flera i Sverige varande Pappers-tillverkare', måste ändå ett betydligt partie papper årligen intörskrifvas, hvilket kan anses lika med andra nödvändiga import-varor, men borde ej kunna vara det.
Emedlertid skall befinnas i ChartteSigilIteComoirets förråd ett partie af 600,000 st. sedan år 1813 obrukbara små Chartor, på |:dels Ark, och flera lära införväntas ifrän Orterna, hvilka nu löpa i ÅrsRäkningårnes inventarium och skola alltid inventeras lika med de brukliga.'
Dessa till Formatet pä |:dels Ark kunna ännu göras brukbara och föryttras, men i annat fall blifva de ej dugliga till annat än maculatur och att säljas Lispundtals till strutar åt Kryddkrämare och Snushandlare, sedan de i sådant fall likväl förut blifvit öfversuddade, likasom gamla Banco-sedlar.
Hvad som dessutom icke kunnat und. gå min uppmärksamhet är Kongl.
KammarRättens ålagde Revisions-skyldighet af Lysnings.
Sedlar, helst på närmare, afstånd de Personer finnas, som kunna granska dem.
Den 11 Maj. e. m.
Hvilka flera händer skola de nu passe-' ra, till Con‘ractsProsten, till Landshöfdingen, till Kongl. KamtnarCollegium, och till Kongl.
KammarRätten, och hvilken betydlig och onöd i g kostnad medföra de icke från alia La.idsContoir, för att granskas i Stock, holm och slutligen att stadna i ChartseSigillataeContoiret, der de blifva maculatur, ty till någon verificalion i HufvudBoken tjena de icke.
En kortare väg, och utan en vidlyftig omgång, får jag vördsamt föreslå med lika säkerhet och mycket fortare än nu kan till. gå, i anseende till Revisionen af dessa Lys. nings-sedlar, hvilka i min tanka borde åter* komma att förvaras vid Kyrkorna; äfvensom att Transporten icke skulle kosta Kronan något, om de skickades af Kyrkoherdarne till HäradsSkrifvarne, hvilka, emot lika RevisionsProcent, som nu bestås af inflytande anmärknings-medel, kunde åläggas förrätta Revisionen, och, vid fundne anmärkningar, dem insända till Konungens Befallningshafvande, som nu på lika sätt måste tillgå från Kongl.
KammarRätten.
Utom de Certificnter, som nu böra åtfölja LysningsSedlar, så äga ju HäradsSkrifvarne både Mantals- och Taxerings-Längder, till upplysning, hvarefter de fleste Lysningstagares stånd och villkor kunna pröfvas emot Förordningen, och således i förhand äga en närmare kännedom, än den Kongl. Den ii Maj. e.m. 397 KammarRätten efter längre tid kan inhämta af förenämnde Räkenskaper.
Uti Stockholm kunde Krono-Uppbörds-Kamererarcti och i de öfriga Städerna StadsCasseurerue förrätta Revisionen af LysningsSedlarne, emot lika procent med HäradsSkrifvarne, oell med samma jemförelse emot Mantals- och TaxeringsLängder, hvartill de äfven äga tillgång.
Önskligt vore emedlertid, att all den öfriga Chartte-Sigillate-afgiften kunde med lika noggrannhet granskas, så skulle
Kronans inkomst blifva betydligt förökt genom upptäckt egennytta, som möjligen kan begås vid beläggning.
Vid 21 §•
Artikeln om LysningsSedlar pag. 33? för Allmogen, får jag vördsamt föreslå en ändring i Förordningen, som synes mig vara enkel och mindre under kastad misstag uti tillämpningen af det sorn i 2 och 3 Momenterna är stadgadt, att Presterskapet skola bedomina, hvilka kunna anses va a besutne Och bofaste bland Allmogen.
Äfvenså om en inneha/ven FrälseRenta öfverstiger etc helt Hemmans, är detta alldeles utom Presterskapets gräns att pröfva, då knappt något Hemman, Krono eller Skatte, gifves med lika renta att jemföra med, och Frälset icke äger någon grund-renta, eller, annan, än den Frälsemannen förbehållit sig vid besittningens försäljande, hvilken efter markegångs-uträkning på annat sätt icke kan utrönas, ej heller göras en rigtig jemförelse.
Den il Maj e. rrt, Således 1 stället för att förordningen påbjuder Charta; beloppet dels efter Hemmantalet och dels förmögenheten; så anser jag den principe, att Hemmantalet acli dess Na. tur är enda Och rätta grunden för Chart;eafgiften i denna delen, helst annan Bondens förmögenhet eller beslutenhet ej så bestämdt kan kännas, och dessutom mången anses för förmögen, sorn blott kan göra rätt för sig vid påfordran.
Bergsmän och Bönder, sorn äga Frälse-Säterier, lid och
Rör eller sd kallade Insockne Herneman för hvarje helt Hemman ti R:dr.
Derifrån med Jidelar — — i 32 sk
Derifrån med |:delar — — 36 —* Och derifrån med alla mindre Hemmansdelar — —■ — —.
För FrälseHemman med .Tord och Renta, Bergs- Frälse- Krono, och Siatte-Rustliäll med eller utan Säteri-Fr i Itel, samt Båtsmans Hasth allärt för hvarje helt Hemman 1 24 — Derifrån med | .'delar 1 — Derifrån med §:delaf 35 —> Derifrån för alla Hemmansdelar derunder 24 —* Pa Krono, Kronoskatte oell FrnlseSkatteHemman, för hvarje helt Hemman l 8 — Derifrån med |:delat 3?, — Derifrån med ).delar 25 — Och för alla Hemmansdelar derunder — — — 20 — Hen ii Maj e. m. 309 Bönder sorn arrendera Frälse -Säterier, RR oell Rör, BergsFrulse, Frälse, Krono, Kronoskatte eller Frälseskatte, bruka till hälben, eller utgöra Dagsverken och Skjutsningar, Spannmål ellerPenningar, för hvarje helt Hemman 1 R:dr Derifrån med |:delar — — 04 — Derifrån med |:delar — — 18 — Och för alla mindre delar —■ •—' 12 — JordTorpate eller Gatuhus, SOm Utgöra 4 dagsverken i veckan — — 18 — 3 Dagsverken — — —-12 — 2 Dito och derunder -— — 6 — BondeSöner, TjensteDrängar, Staf-Torpare, Fiskare med lön, och i skärgården Backe-stugusittare, Inhyseshjon på Landet och löse Arbetskarlar i Städerna 6 — Som Bergsmän i Allmänhet besitta de mindsta Hemmansdelar och Åker och Ängskjötseln icke utgör deras hufvud-näring, utan Bergsbruk, Blåsning elle'r smide, sä böra brukande Bergsmän dessutom betala för deras andel i Masugn, för hvarje Skeppund Tackjern —- — * — 2 sk.