Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan vårsåningen blifvit fullgjord och Kreaturen kunna Vallsläppas, då deremot det just äf Vid denna tiden, sorn det nya kommande hushållsåret börjar, och med åkerjordens köring, jdöjnjngöch dikning, samt hägnademas upprät* landf fqrberedes det påföljande årets skördar.
Det ar ju hvarken tänkbart mindre troligt ätt en Rättare, en Stalldräng, en Oxstillare eller en Ladugårdspiga, som nästföljande
Höst ämna afflytta skade med samina nit och välvilja samfa, sköta och vårda det foder, sorn sommartiden inbärgas för den kommande vinterns utfordräng, då deremot det nya Tjänstefolket med ett nitfullare bemödande och under s?n första tjenstebefattning hos sin nya husbonde ofelbart utmärker sig med flit och Omtanka till vårdande af den fodertillgång, hvarmed de under fördriogsåret skola stilla Kreaturen och hvarföre de ihola ansvara. j^fVen synes det Vara lättare för Husbotp
Ben 15 Maji e. m. den att inom Junii månad kunna aflöna s>tt Tjenstefolk, sedan han under Vintermånaderne realiserat sina producter till högst erbjudne priser; än att i October liksom vräka bort sina vahror till sådana fördindelsers fullgörande.
Af dessa anledningar anhåller jag att 5mnet måtte återremitteras med mina här gjerde anmärkningar.
Herr Munck af Rofenfchjöld, Eberhard:
Jag skall vördsammast anhålla, att få uti Ridderkapet och Adelns protocoll förvarad min reservation möt 2*,ne den Plenidag, hvars Protocoll nu justeras, fattade beslut, hvilka möjligen kunna leda till utvidgande af Konungamakten på den Lagstiftande maktens bekostnad.
Ännu är det Constitutionella sinnet i Sverige så litet utbildadt, att min mening icke är, att med denna Reservation appellera till samtida Medborgare, utan min afsigt med den är, att vädja till efterverlden.
Så länge 5 års mellantid är stadgad för vår Lagstiftnings sammanträden, och så länge våra Constitutionella förhållanden så litet ingå uti den allmännaundervisningen, skola vi alltid få orsak att klaga öfver ett mindre lifligt deltagande
Uti hvad som angår Constitutionella grundsatser, om dessa ej tillika röra personer och 116
Den i5 Maji e. m. personliga förhållanden.
Men jag hoppas, att vi dock skola så långtframskrida påden Constitutio* nella banan, att den tid en gång kommer, då äfvenSvenska Medborgare med för v .ng skola läsa och knappt vilja tro, att då Konungen sjelf föreslagit en bestämd gräns för Commandomål till förekommande af den Militaira förvaltningens ingrepp i de civila Auctboriteters, en del af Lagstiftande makten förkastat ett så liberalt förslag, oaktadt samma makt (Riksens Ständer) vid nästföregående Riksdag ansett nämnda gräns ej vara i våra Grundlagar nog tydligt uttryckt, och ConstitutionsUtskottet dä på samma grund i ett anmärkningsmål ej ansett sig befogadt, att till ansvar använda den §., som derom stadgar, samt sedan godkändt Konungens Förslag om denna j$:s förtydligande.
Om derföre tillägget vore öfverflödigt i ett afseende, skulle dock dess antagande befria §. från dea vid sista Riksdag, der tillagda felaktighet, att ej vara nog tydlig.
Jag medger, att knappt något Rikes Historia kan framta exempel af ett Förslag från executiva makten till inskränkning af dess egen myndighet, och att det ovanliga häruti kunnat väcka farhågor hos en och annan, som ej närmare undersökFörslaget, eller kännt dess motiv och ändamål ; i synnerhet då man tillika fick höra, att Förslaget var blott negativt och ej positivt, och att förslaget beskref en Circel m. m. dylikt.
Äro väl Tio Guds Bud mindre positiva eller bindande, fast de fleste i formen äro negativa?
Då fragan är om att inskränka en Den 15 Maji c. m, 187 menniskas eller en myndighets befattning, så är det åtminstone likså nödigt, att uttrycka, hvad han icke får befatta sig med, som hvad han får befatta sig med.
I Konungens Förslag uttrycktes begge delarne, meni detäldre stadgandet blott den ena delen.
Förslaget innehöll utomdess ordagrannt äfven det » äldre, blott positiva stadgandet, och ett tillägg, som, oaktadt sin negativa form, hade en positiv bestämning.
Det var hufvudsakligen lika med Friherre Ankarsvärds till ConstitutionsUtskottet ingifne förslag, endast med den skillnad, att i Friherrens förslag det äldre stadgandet ej var ordagrannt bibehållit, utan ordet omedelbart utbytt mot ordet direct.
Om för öfrigt en idée förekommer i tillägget, som äfven finnes i det äldre stadgandet, eller ett ord, som dock ej förändrar meningen, kunnat blifvit bättre valdt, så förringar det ej värdet af Förslaget i det hela, och en ny redaction hade vid denna Riks* dsg kunnat föreslås, men i hufvudsaken alldeles lika med den nu af Konungen föreslagna.
Då jag medgifvit anledning till farhåga hos en och annan vid den nya Redactioneng antagande, så hvad mig sjelf angar, som haft tillfälle närmare känna både det liberala syftemålet af ifrågavarande Förslag, och det liberala sätt, på hvilket det tillkommit, kan jag ej utan en inre förebråelse ^underlåta att högt afgifva min reservation emot ett beslut, sorn Ridderskapet och Adeln nästan enhälligt ta - i8S Ven 15 Maji e. tti. git.
J8g tillstår, att det smärtar mig, att denna gång tänka olika med en så stor Pluralitet af denna vördnadsvärda församling, mea det smärtar mig ännu mer, att tillfället tift gå förloradt till förbättring af en så vigtig del af vår Grundlag och att Förslaget blifvit af denna annars för liberala tänkesätt så utmärkta Församling på ett. sådant sätt upptaget och afgjordt.
Hvad skulle vi väl säga, om vi linge i Utländska Tidningar läsa att en Regent i någon af de Constitutionella Staterne föreslagit en förut saknad bestämd gräns för Mi i itai ra trakten och att Lagstiftande Församlingen förkastat ett sådant Förslag?
Kanske skulle vi säga, att den Församlingen antingen ej visste, att värdera Nationens Constitutionella rättigheter, eller att den med otacksamhet upptagit förslaget, eller ock må hända bägge delarne.
Jag förnyar nu den anmärkning jag vid sista Riksdag till Protocollet gjorde, att sedan 1812 års Riksdag h»r intet förslag kommit från Konungen till inskränkning af Nationens och Riksens Ständers rättigheter, men ganska många Förslag för detta ändamål emanerat från Riksens Ständers egna Ledamöter, Jag har haft tillfälle ^tt erfara detta, då jag vid de 2;ne sistförfluS* nea lö Maji m. 3 8? pfc Riksdsgarne varit medlem af ConstitutionsUtskottet.
Men ett af dem, som erhållit bifall af samma Utskott vid sistledoe Riksdag, är det nu nämnda.
I följe af detta Förslag äger äfven blott en klass af de väljande rättighet att hos Konungen anhålla om förändring af valsättet för hela Staden, och Konungen att det efter behag förändra.
I andra constitutionella Stater är det icke Regen* ten ellet den executiva magten, utan det är den lagstiftande, som afgör förändringar i vissa Orters sätt att välja sine Representanter till den.
Det skulle ej förundra mig, om vår libertie
Och sannt constitutionelle Konung vägrade sin sancUon åt ett Förslag, som emot all constitutionel princip tilldelar Konungamagten en direct inflytelse på en del Medborgares val till Representanter vid Riksdagarne, och åt Dess godtycko öfverlåtet sättet för denna rättighets utöfning.
Ridderskapet och Adeln i anledning af gjorde anmärkningar, vid Riddar-, husUtskottets den 3 sistledne April afgifne igo Den i5 Maji e. m.
Memorial, angåande Bänkmäns afskaffande, behagat under den 17 derpåföljde samma Memorial till Utskottet återremittera; har Utskottet å nyo företagit frågan till granskning jemte de vid Betänkandet gjorde anmärkningar, dervid Utskottet bland annat inhämtat; att Herr Riben, Carl Wilhelm, under åberopande af händelser, hvilka skola tilldragit 6ig under den påkallade partitiden, velat från de svårigheter som derunder skola mött ett politiskt parties bemödanden att vinna och på sin sida öfverföra Bänkmännen till störtande af ett annat på samma tid existerande parti, hämta stöd för elen förmodan, att Bänkmanslnrättningen erbjöd något fastän otillräckligt värn mot ett parties sträfvande till inflytande och välde vid en Riksdag, hälst det alltid skulle vara lättare att verka på ett val i massa, än på ett val som anställes af få.
Och då genom den tide? rymd af 5 år, som enligt Grundlagen förflyter emellan hvarje Lagtima Riksdag det oundvik-i ligen måste hända, att af de Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka vid ett föregående Riksmöte varit församlade, en betydlig del skall vid ett efterföljande vara frånvarande, och deras platser innehafvas af andra och yngre Ledamöter, hvarigenom inträffar, att många af Ståndets Ledamöter äro vid Riksdagens början för hvarandra okände", samt enär en sådan kännedom icke kaa under den korta tid af 8 dagar från Riksdagens öppnande, inom hvilken Utskotten böra vara organiserade, hinna göra betydliga framsteg; har Herr Riben trodt, att val af Electorer, verkståldt af hela Dan 15 Maji e. rn. 191 Ståndet, otvifvelaktigt skulle leda till den följd, att en StåndsLedamot mäste antingen välja på sina enskildte vänner, i hvilket fall valet vore ensidigt, eller ock inrätta sin lista efter an-i dras råd,i hvilkenjhändelse åter vägen voreöpp; nåd förintriguer; i hvilket senare afseende Herr Riben framstäldt den beräkning, att om Ridderskapet och Adeln bestode af 600 personer och någon funnes hvilken ville bland dem utdela listor, så skulle 150 sådane, författade efter lika formulaire, ovilkorligen bestämma pluralitecen, emedan de öfrige 450 af Ståndets Ledamöter icke vore sins emellan enige, hvarigenom deras listor blott skulle tjena till att indirecte understödja partilistan; och har på desse hufvudsakliga skäl Herr Riben afstyrkt Electorers utväljande in pleno, samt deremot ansett Bänkmännen böra bibehållas, likväl på det 6ätt, att till förekommande af den olägenhet, som till äfventyrs skulle kunna uppkomma genom den händelse, att blott arne personer af en afdelning funnos tillstädes vid valets företagande, hvarje Bänkmansafdelning borde välja Bänkman utur en annan afdelning, såsom Bänkmansafdelningen N:o 1 , utur N:o 2; N:o 2, utur N:o 3, o. s- v., samt sluteligen N:o 50, utur N:o 1; att Herr Grefve Dela Gardie, Jacob, som instämdt i hufvudsaken med hvad Utskottet anfört, har i afseende på Utskottets tillika gjorde hemställan att de vid Electorsvalet afgifvande röster borde vid hvarje 25:te sede! uppsummeras, gjordt den erinran, att detta syntes blott upptaga tiden utan att medföra nytta, att Herr Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, under yttrad öfvertygel - Ben i<y Maji e. ni. se att a'lt val vore en slump,
isynnerhet då det skedde med slutna sedlar, och att det således hufvudsakligen komtne derpå an, att göra thancen något nära lika för dem som i valet deltaga, såsom en medelväg framstäldt det förslag, att Ridderskapet och Adeln i stället för att delas i 50 delar, borde fördelas uti 25 j och hvarje afdelning inom sig välja en Elector, dervid Herr Grefven tillika hemstäldte, att hvarje sådan 25:tedel skulle på kallelse af äldsta Ledamoten kunna förut sammanträda och rådgöra, hvarigenom, efter två eller tre timmars deliberationstid och dervid inbördes lemnade upplysningar Herr Grefven ansett hvars och ens öfvertygelse lättare kunna blifva bestämd, och skulle valet sedermera ske inom skranket.
RiddarhusUlskottet har öfverväga! hvad sålunda förekommit och de remitterade handlingarne i öfrigt innehålla, och dervid funnit, art de emot Utskottets Betänkande gjorde anmärkningar förnämligast afse 2:ne särskildte omständigheter, nemligen frågan om Bänkmännens - Den 151 Majt e. m. nens afskaffande och hvilket sätt; som vore det lampeligaste lör Ridderskapet och Adela att vidtaga till utseende af Electorer, I afseende på den första omständigheten, fernot hvilken Herr Riben ensam yttrat sigj får Utskottet förklara, ätt Utskottet långt ifrån att kunna tned den värda Ledamoten dela. hans mening, att det vöre lättare, att verka på ett val gjordt af Ridderskapet och Adeln i massa, än på ett val som verkstäldes endast af ett inskränkt antal Ledamöter, tvärtom tror att såsom princip, ett motsatt förhållande alltid måste stå fast* hälst detsamma synes vara gruridadt i sakens egen natur, så framt icke det sätt, hvarpå samma val förrättas, i öfrigt skulle finnas så ändamålsvidrigt utstakadt, att öppet tillfälle derigenom vore lemnadt för en obehörig inflytelse} och det är ur denna synpunct Utskottet anser det af Herr Riben upp* gifne medel, att genom listors utdelande vid Electorsval åstadkomma ett resultat, som vore till förmån för ett visst parties afsigter, icke innefatta något verkligt motskäl till förringande af de grunder hvarpå Utskottet stödt sitt Förslag om Bänkmännens afskaffande, utan endast röra frågan om verkställigheten eller sättet huru Electorer skola utväljas} och då Utskottet således icke finner anledning vara för handen att frångå de skäl, Utskottet i sitt förra Betänkande framstäldt i afseende på Bankmannens upphörande, får Utskottet nu endast Bil. till Ridd, o. Ad.
Pr. IV Band, 13 Den 15 Maji e. Till åberopa hvad
Betänkandet i denna del innehåller.
Vidkommande sedermera den del af äinse t, som angår sättet, hvarpå Electors val må af Ridderskapet och Adeln lämpeligast kunna företagas, så har
Utskottet i sådant afseende redan föreslagit, betragtad endast såsom en tillämpning af principen om en oinskränkt valrätt för hvarjeRidderskapets och Adelns Ledamot, icke bör lemna rum för någon grundad anmärkning 5 men å den andra sidan icke eller kunnat undgå att inse vigten af de erinringar, sorn inom Ridderskapet och Adeln blifvit gjorde emot det af Utskottet föreslagne valsätt, och då en Lista på 25 personer måhända skulle i vissa fall genom den tid, som erfordras för dess uppsättande gifva anledning till ett möjligt försök att med begagnande af den väljandes förlägenhet om valbara personer eller liknöjdhet, vilja på obehörigt sätt verka på det blifvande valets utgång; har Utskottet trott sig med fästad uppmärksamhet tillika å det särskildta Förslag, som inom Ridderskapet och Adeln i detta afseende blifvit yttradt böra framställa en förändrad grund iför utöfningen af nämnde val, hvilken grund efter Utskottets tanka ikude med bibehållande af Riksdagsmannens fria valrätt så vidt det vöre möjligt och med undvkande af o*nförmäb olägenheter innefatta en medelväg emelian det nu Varande Bänkmansvaiet och ia samfält om— ben 15 Maji cs m. röstning på 25 personer.
Och får Utskottet i sådant afseende föreslå:
Att sedan Riksdagen af Konungen blifvit å RiksSaleh öppnad, bör nästa Söcknedag der-i efter, så vida Plenumplenorum icke å samma dag oär anbefaldt, Electorsval verkställas.
Med detta val för hålles sålunda, att efter det Ridderskapet och Adelns samtelige, enligt anteck* ningslistan, närvarande
Ledamöter blifvit genast efter andra anteckningen af RiddarhusSecreteraren delade i 25 särskildta, men till beloppet like delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma meden person på hvardera af de sista afdelningarne fördelas bör en förteckning upprättas, sorti visar hvilka Ledamöter tillhöra hvarje afdelning, hvilken Förteckning bör tryckas och å Riddarhuset vara att tillgå senast om morgonen dagen före den, då valet skall ske.
Hvar;, je afdelning kallas särskildt inom skranket och uppropas Ledamöterne efter anteckningslistan^ då hvar och en framträder och i sin ordning öfverlemnar till LandtMarskalken en sluten sedel, innehållande namnet på en person, vald. inom hela Ståndet, då den som de flesta rösterne erhållit är behörigen vald Elector, och hvars namn högt utsäges och uppskrifves genast på en tafla sittande vid skranket.
Hafva s:ne eller flera bland de som fått de flesta rö^ Sterne erhållit ett lika antal, då skall lottning* dem emelian genast verkställas af den första Ledamoten inom afdelningen; På lika säté förhåiles med valet för de öfrige afdelningar - Den 51 Maji e, m. ne, hvarvid dock bör iagttagas att en efterföljande afdelning icke får rösta på den person, som genom en föregående afdelning blifvit till Elector utvald, samt att derföre rådrum lemnäs för hvarje afdelnings Ledamöter att innan upprop sker, författa sina voteringsSedlar.
Afgår Elector under Riksdagen, välje den Afdelning, som utvalt honom, en annan i dess ställe, på sätt redan stadgadt är, hvilket nya val efter derom dagen förut gjordt anslag alltid in Pleno ske bör.
Skulle vid ett sådant tillfälle antalet af en afdelning® Ledamöter finnas vara mer än till hälften förminskadt, mot det som varit antecknadt vid första valet,fylles bristen i primitiva antalet utaf den näst föregående och näst efterföljande afdelningen, som hvardera lemna hälften af det felande an-' talet, utaf sådane Ledamöter hvilka i en Nummerföljd närmast föregå och efterfölja den afdelning, som välja skall.
Börandes i händelse en sådan brist skulle uppstå i den 25Ue Edefors afdelningen, densamma ersättas från den 24:de och i:sta Afdelningen, äfvensom då Ledamöter saknas i irsta Afdelningen det felande antalet Ledamöter tages ur den 25:teoch 2:dra Afdelningen; hvilket dock allt, jemte Tvenne Ledamöters serskildte mening Höglofl.
Ridder* skåpet och Adelns vidare ompröfvande vördsamt underställa.
På RiddarhusUtskottets vägnar C- G. Spens. N.
Den i5 Maji e, m. *97 Utdrag af Protocollet, hållit i RiddarhusUtskottet den 13 Maji 1823. S. D. Efter fulländad justering af Utskottets Utlåtande i anledning af de anmärkningar, som vid Utskottets Betänkande angående Bänkmännens afskaffsnde blifvit inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde, yttrade Grefve Spens, Carl Gustaf, sig skrifte— ligen sålunda; Jag anhåller, att vid justeringen få till Protocollet anmäla, att för min del är bifallet till det nu upplästa Betänkandet icke grundadt på ändrad opinion om olämpligheten af val i massa med 25 namn på hvarje ValLista, utan åberopar jag i det afseendet, min samt Friherre Posses emot sista Betänkandet gjorda reservation, men det af Utskottet nu tillagde nya Förslaget till val af Electorer genom listor, med blott ett namn på hvarje, anser jag deruti äga ett mycket stort företräde framför Utskottets förra.
Häruti instämde Friherre PGsse, Christer; Ut supra.
Ex Protocollo N- Snoilsky.
Ben 21 Maji f, mt Bilagor till PleniProtocollet för den 21 Maji, förmiddagen.
N;o il Herr Montgommeriei Gu/inf i Ehuru jag icke för första gången går att; föra en olika strid, känner jag ändå, att hvad snan vågar root öfverlägsenheten är redan blott derföre svårt, att man tror sig se den misslyckade utgången i förhand.
Om jag icke blottställde mig för nya anmärkningar, nya anfail, skulle jag nu för första gången i mia lefnad hylla den af Friherre Björnstjerna med rättvisa klandrade
Tyskames nya mörka philos fophie för att omhvärfd deraf, kunna, utan att se, gå, med den blindes lugn, de bländande eller afskräckande föremålen till mötes.
Utom Friherrens mångartade kunskaper, rika erfarenhet, upphöjda plats, hvarifrån man med en snillets blick så lätt kan öfverskåda det hela och i sammanhang dermed alla dess delar, utom dessa fördelar säger jag, har Friherren haft en icke mindre vigtig i dea 2 och ett half Månader långa tiden att begrunda uppå och omständligt utvickla det ämne, som, ehuru magtpåliggande jag med en vida inskränktare förmåga iUlfälligtvis uppfattade och nu ä$ Den lS Maji e, m. m mera tillfälligt, snart sagdt ögonblickligt, för-» anlåtss mot Friherrens vidlyftiga anmärkningar, att försvara, dock så kort som möjligt.
Friherren börjar med att yrka: ”det ynglingen, som ämnar sig till KrigsStåndet, ej bör uppfostras lika med den som egnar sig till det andeliga Ståndet, att beslutsamhet och djerf, het skola inplantas i den förres sinne, saktmod och fromhet i den sednares &c.,” men, anmärker jag, hvem kan i förhand bestämma att den ynglingen ar danad till eller har anlag för KrigsStåndet, den andra för det andeliga. och det är denna enfdighet hos Föräldrar Och Lärare, och i afseende på den ädla välgörenhets åsyftning hos Staten, hvad angar FriCadetterne, sorn jag klandrat och aldrig kan undgå att klandra, ty derigenom hafva så mångfalldiga mer och mindre skadliga misstag skedt och ske ännu, att denna enfdighet försvarad af hvem som helst påkallar det högsta behjertande.
Jag erinrar mig, ifrån ungdomsåren, en händelse som kraftigt ådagalägger de ledsamma följderna deraf att man uppfostrar och danar ynglingar till ett Stånd, som icke öfverensstämmer med deras naturanlag.
I mits födelsebygd inträffade, att föräldrar sorn hade en enda Son, bestämde honom genom ensidig uppfostran för det andeliga Ståndet:
Sonens fallenhet undersöktes, rådfrågades, pröfvades icke blott af omsorg för säker utkomst och i of-»- verensstämmelse med Föräldrars ömhet, uppfostrades han till prejl, och han blef det, men mot hans inre anlag, hans naturliga böjelses Den 21 Maji f, m. sorn man till en tid lyckats att genom ensidig bildning qväfva, utan att dock tillintetgöra, Ehuru man gjort allt för att hos honom in. planta faktrnod och fromhet jemte ejterdömen hemtade från Kyrko]Hdren, och utan att man i hans
Sinne vackt bejlntfatnhét och djerfhet genom exempel ur Krigs
Hi(lomen inträffade likväl i församlingens närvaro inom helgedomeös murar, att vid det han förrättade altartjenjten, hans q väfda känsla för krigsyrket hastigt uppflammade lik en vådeld, och hänförde honom till den brottslighet att, vid det ett Compagnie Soldater med Befäl i Kyrkan inträdde, att
Säger jag i stället att mä&fa ptsäga med en hög och säker röst: halt, front, Denna händelse har gjort djupa, outplånliga intryck hos mig, och i sanning, den bevisar hela höjden af den enfidiga uppfostrans plycka och onaturlighet; den bevisar vadan af J»tt åsidosätta menniskans verkeliga fallenhet, vrigtigheten af att icke pröfva ynglingens naturanlag, falskheten af föräldrars och lärares nuvarande grundsattser att gifva barn och ynglingar en enfkildt, och icke en allmän uppfo. strän och bildning
Och vidare de obehagliga Och till och med för Statens bestånd fariiga följder, sorn derigenom kunna uppstå att man blir hvad man icke har fallenhet för eller duglighet till.
Vore det icke derföre af högsta nödvändighet och nytta^ att ynglingar meddeldtes grunderna till allmänna kunskaperna för hvarje yrke, för att lätta möjligheten att antaga det
Stånd, hvartill en hvars olika anlag j framtiden anvisade?
Och med denna af er - Dea 21 Maji /, rn. 20 L farenheten bestyrkte nödvändighet och med sä kerhet förutsedde nytta, kan väl icke en KrigsAcademie äga bestånd elier vara af nöden.
Dess enjidighet i uppfostran ligger för hvar och en opartisk i öppen dag, och kan af inga ensidiga argumentationer bortblandas.
Jag vet icke om mitt yrkande i detta fail, är, såsom Herr Frihet ren tror öfver an r/lämmande nied allmänna opinionen elier med allmänna lynnet, hvars impulser jag icke rådfrågat, om också jag skulle erkänna dess Semiramis välde, dock utan 8tt slafviskt böja mig derunder; men hvad jag vet
Och lifligt känner är ätt ail ensidig bildning icke öfverensstämmer med den stigande upplysningens kraf och icke eller med en fri Statsförfattnings fria anda, som mera borde befordra än förhindra dess medlemmars fria intellectnella eller materiella utveckling och fullkomnande i hvad afseende söm helst, blott det icke kränker lag och moral.
Också medgifver Herr
Friherren åtminstone till en del sanningen deraf, men hemställer, huruvida detta mål verkeligen vkan vinnas medelst ryckandet afen enda länk ur uppfostringens hela kedja, som vore upphäfvandet af det enda med militairisk tendens i Riket befintlige uppfostringsverk, då 12 Gymnasier och än flere Trivialskolor qvarstå med en lika ensidig theologisk tendens, som den förres är militairisk &c.”
Jag vågar svara derpå: att om Militair Lector er anställdes vid Gymnasier och Militair Pro feeforer vid Academierna , skulle den Militairijha och Theologiska tendens amalgameras och derigenom få en mindre ensidig syftning tillsammanstagna, än de nu äga.
202 Den i i Maji f m, hvar och en serskildt* Såsom bevis derpå att min conclusion icke öfverensstämmer med mia premiss i afseende på den dementaira och den applicatiua uppfostran, anför Herr Friherren att ”KrigsÅcademiens nedra afdelning cir eleméntarifk och dass högre är applicativ: men jag tror mig kunna ådagalägga att den nedra afdelningen ehuru må hända till någon del? elementarisk i Uiromethoden, likväl till sin anda och hela åsyftning är likaså ensidig sorn den öfra, nemligen genom Mditairijk exeriice} Uniform, Kamrat/kap, Exempel, discipjine med få ord; alltsammans bringar ynglingen uteslutande, ovilkorligt och utan val till Krigsyrket; något undantag lärer näppeligen kunna anföras.