Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna förlägenhet kan blifva något långvarig, hvem utbetalar då löner till de personer, som derom äro försäkrade?
Tillståndet, att anlägga privata Theatrar i Stockholm, måtte dessutom ej vara så begärligt, som man skulle tro.
Ett dylikt privilegium finnes, men begagnas af ingen; innebafvaren dertill var hos mig vid denna tid förlidet år, och ville då utbyta detta emot ett privilegium i Landsorten; jag har hört, att åtskilliga villkor skola med detla privilegium vara förenade, hvilka göra det mindre begärligt, men då jag ej sett sjelfva detta privilegium, kan jag ej härom upplysa.
Inga privata Theatrar hafva hitintills burit sig i Hufvudstaden.
Theatern bär sig endast genom den strängaste hushållning; jag Iviflar mycket, att privata Theatrar framdeles komma att bära sig; ett dylikt skäl finner jag visserligen aldrig böra vara gällande, ty det skulle vara ett barbari att hindra någon från att ruinera sig bäst han kan, och dertill draga så mån - 172 Den 3o Junii e, ra ga han han med sig i förderfvet; men jag vill anföra ett annat skäl, icke emot privata Tlieatrar, men för den satts som jag vidhåller, att tillstånd till deras anläggande måste utdelas med noga urskillnad och bedömmande af den person, som ett dylikt tillstånd erhåller.
I andra Länder finnes en TbeaterCensur; en dylik har ej ansetts behöflig här, enär Kongl.
Majit uppdragit Styrelsen af Kongl.
Theatern åt en Embetsman, hvilken blir Kongl. Majit ansvarig; men skall nu hvem som helst, som sig anmäler, erhålla tillstånd att anlägga en Theater, utan att något band lägges på sjelfsvåldet, hvad skulle troligtvis följden bli?
All skandal är en kärkommen sak, så väl inom som utom vårt kära Fädernesland.
Den Theater, som utmärkte sig genom de mesta personaliteterne, det grofsta ovettet, blef åtminstone för ögonblicket den mest besökta.
Jag tror, att vi hafva alldeles öfverflödigt af pasquiller i skrift, vi behöfva inga i Aktion.
Slutmeningen af Utskottets Betänkande finner jag ganska riktig, men jag förstår ej, hvartill en sådan underdånig hemställan hos Kongl.
Majit är behöflig.
Det har visst aldrig varit Utskottets mening, och det lärer ej vara någons alfvarsamma mening, att Kongl.
Majit ovillkorligen skall bifalla hvar och en ansökan, utan att få densamma pröfva.
Tillstånd eller pri vile - Den 3o Junii e. m. 173 gier finnas för 5 Theatrar i Landsorten, och för 1 i Hufvudstaden, som jag redan haft äran nämna.
Majrt afslagit ansökningar af Ä. och af B., har Kongl. Maj:t aldrig sagt, att en ansökan af C., om den inkommer, äfven blir afslagen.
Hela den underdåniga anmälan hos Kongl. Maj:t tror jag derföre vara aldeles öfverflödig och utan ändamål.
Jag borde sluta här, men då jag förmodar, att icke alla af Ridderskapet och Adeln äro af lika tanka med mig om denna underdåniga anmälan, är jag skyldig att besvara åtskilliga yttranden uti plenum den 22 dennes.
Friherre Boije har sagt, att OperaTheatern kon bära sig äfven med ett mindre understöd, än hvad den nu har, samt att den alldeles icke behöfver Dramatiska Scenen till sitt biträde.
Då Friherre Boije i sitt anförande sjelf uppgifver, att den kåikul Friherren uppgjort, är räknad för Almanachs-året 1827, lärer skälet ligga häruti, hvarföre ziffrorne i denna kåikul ej alldeles öfverensstämma med de anteckningar jag har om Kongl. Theaterns inkomster och utgifter, ty det så kallade spelåret, för hvilket räkenskaperne vid Kongl. Theatern afslutas, räknas fränden i:sta Julii till den irsta Julii.
Jag har uppgjort en kåikul öfver hvad en OpevaTheater allena skulle kosta; om Den 3o Junii e. m.
Ridderskapet och Adelil önskar det, skall jag uppläsa den, men jag tror att den blir lång och föga rolig att höra, enär den endast innehåller ziffror.
I Fall återremiss beviljas, och Utskottet då vill hafva en dylik kåikul, skall jag den genast aflemna.
Skulle Operan helt och hållet skiljas från den Dramatiska Scenen, uppkomma nya behofver, t. ex.:
Balletten måste nödvändigt förstärkas.
En OperaTheater med bara musik o.ch ingen dans skulle ej länge blifva besökt; den, som vet hvad Balletten kostar vid utländska Tbeatrar, finner att denna enda Artikel skulle göra en betydlig förökad kostnad.
För det närvarande vandra Lyriska och Dramatiska Scenerne ömsom stödjande ömsom stödda af hvarandra; med sträng och noga hushållning lyckas det att bibehålla financiel jemvigt, men också huru många saker, som voro både nyttiga och nödvändiga, måste icke åsidosättas, huru många billiga fordringar nödgas man icke afslå, för att kunna bibehålla denna jemvigt i finanserne.
Det finnes t. ex. de, som spela sin viol eller blåsa sitt valdhorn hela året om emot 200 å i5o R:dr B:co; är detta för mycket för en Artist?
Jag kunde anföra många andra och mera ömmande exempel, men det vore endast att upptaga tiden.
Man jemnför gerna vår Kongl. Theater med utländska Theatrar, men vanligt - I.
Den 3o Junii e. m. vis sker detta endast partiel t; man intar ej i jemnförelsen de stora skiljaktigheter, som finnas i så många afseenden emellan Kongl.
Theatern och Utländska Theatrar.
Jag tar mig friheten, alt här anföra några uppgifter, för att bevisa dessa olika förhållanden.
I Paris har Stora Operan i årligt anslag 85o,ooo francs Recetten gör ungefär.... 400>Q°0 Inkomst af andra Theatrar, som skatta till Operan . . 3oo,ooo — i,55o, ooo francs, eller ungefär 775,000 R:dr B:co.
Dessutom finnes en serskild Ecole du Musique, som har i anslag 136,000 francs.
Hela anslaget i Frankrike till Kongl. Theatrarne och Skolorne gör 1,785,200 francs, ungefär 892,600 R:dr Banco.
I London finnes intet anslag; Theatrarne drifvas der genom Entrepriser, men hvilken skillnad i priserne der emot här.
Det enda pris, som är bestämdt, är den så kallade Parterren på Operan, den kostar 10 skilling 6 pence eller circa 6 R:dr B:co; för de andra platserne variera priserne efter tid och omständigheter.
En Recett på Operan i London gör ungefär detsamma i Pund Sterling, som här på vår Kongl. Theater i R:dr Banco.
Den 3'o Juni» e. nu I Berlin har Kongl. Theatern 100,000 R:dr Silfver i anslag.
Dessutom betalas ofta uppsättandet af nya större pieser, och ändå händer, att Kongl. Theatern råkar i skuld.
I Wien finnas 2 Kejs. Theatrar, den ena har i anslag efter Cursberäkning ungefär 60,000 R:dr B:co; den andra 73,000 R:dr B:co.
För den senare eller OperaTheatern har jag ej kunnat få uppgift på årets inkomst; privata intressen lära opponera sig emot ett sådant tillkännagifvande, men den förra eller Dramatiska Theatern har, jemte anslaget, ungefär 290,000 R:dr B:co om året i inkomst.
(Till grund för denna kåikul är en florin Conventionsmynt beräknad till 1 R:dr 16 sk.
B:co; den utgör 2 fr-ancs 70 centimer.)
I Petersburg finnes anslag till alla dervarande Theatrar: Ryska och Tyska Theatrar ne hafva 65o,ooo Rubel.
Italienska Theatern har .
. i5o,ooo — Fransyska D:o 3o,ooo — 83o,ooo Rubel, eller ungefär 415,000 R:dr B:co.
Dessutom underhålles en Skola af 120 Elever.
Re - Den 3o Junii e. ra. 17 7 Recetten på Stora Theatern i Petersburg gör 38oo Rubel, eller ungefär 1000 R:dr B:co. v
Den, som nu vill jemföra dessa förhållanden med Kongl. Svenska Theaterns tillgångar, skall finna, med hvad billighet man bedömmer densamma, och huru störa fordringar man kan göra sig.
Den summa som Kongl. Theatern kan påräkna, gör ungefär om året i5o å 160,000 R:dr B:co, nemi.: anslag 44>5°°- Hyror af Huset ; 2,5oo. 47,000. och årliga Recetten, som varierar emellan 100 h 110,000 R:dr B:co.
Den dagliga Recetten utgör, då hvarje Biljett är såld, 977 R:dr på Lyriska, och 728 R:dr B:co pä Dramatiska Scenen.
Här finnes ingen Elev- eller SångSkola, och om den någonstädes behöfves, är det visst här; utomlands, der ändå Skolor finnas, har en TheaterDirektör, om jag så får yttra mig, endast 1’Embarras du Choix emellan den mängd Debutanter, som anmäla sig.
Här är ett alldeles motsatt förhållande; det är nästan omöjligt, att finna en sångare; huru Kongl.
Theaterns personal i framtiden skall rekruteras utan någon Skola, inser jag ej.
Utländska Theatrar hafva en annan 3o H. 12 Den 3o Junii e. m. förmän deruti, att en större population gör mindre variation af repertoiren nödvändig; under sist förflutna spelår gafs på Stora Operan i Paris 1.4 Operor och 10 Baletter, summa 24 serskildta stycken.
Italienska
Operans repertoire under samma år utgjordes af i4 Operor.
Under 2:ne spelår, som jag haft befattning med Kongl. Theatern, har repertoiren utgjorts af 53 Lyriska Piecer g4
Dramatiska d:o i3 Baletter.
Summa 160 — Jag frågar hvar och en, hvad en TheaterDirektör i Stockholm, som hade de tillgångar jag här uppräknat, och som dertill ej behöfde gifva mera än några och tjugu piecer på hela året, skulle kunna uträtta, och hvad man med skäl af honom kunde fordra.
Jag har redan sagt, huru man ofta får åsidosätta hvad man önskade att kunna göra, endast för att hushålla ihop, så att man ser sig i stånd betala löner åt fattiga stackare, som derom äro försäkrade, och som visst ej hafva för mycket.
Ännu ett förhållande måste jag nämna.
Alla rudimaterier och effekter köpas utomlands för vida bättre pris och på stället; när här behöfves en sminkburk, en aln tyg till en costume m. m., skall detia Den 3o Junii e. m. '79 forskrifvas utifrån, och raan tackar underdånigst för tillstånd att emot en betydlig tullafgift få införa dessa varor.
Förr eller senare inträffar nödvändigheten att höja priserne vid Kongl.
Jag har redan här tagit mig fri heten yttra, att publiken vore bortskämd genom för låga priser; högsta priset bär utgör ungefär 3 francs; i Paris 10 francs; lägsta priset på Operan i Paris är 3 fr. 6o centimer; jag skulle tro, att något misstag ägt rum i den uppgift jag från Petersburg erhållit om 4° Rubels Entreepris, men säkert är att priserne här, i jemförelse med fordringarne och behofven, äro alldeles för låga.
Jag skulle ännu kunna tillägga åtskilligt, men jag har redan för länge uppehållit Ridderskapets och Adelns tid.
De upplysningar, som Utskottet kan anse behöflige, är jag lika skyldig som villig att aflemna.
Slutligen finner jag mig skyldig, att säga några ord; det är med ledsnad jag uppfyller detta åliggande.
Här hafva blifvit riktade åtskilliga personliga anfall emot mig, beklagligen har jag stundom hört våra diskussioner förvandlas till personligheter; huruvida detta är rätt, lemnar jag åt en hvar att dömma.
För min del skall i8o Den 3-0 J un ii e. m. jag ej upptaga Ridderskapets oell Ådelns tid. med besvarande af dylika anfall.
För min tjenstebefattning är jag
Konungen allena redo skyldig; då jag emottog denna befattning, visste jag alltför väl, att både förtjent och oförtjent klander skulle åtfölja densamma; jag har sett denna befattning uppfyllas af Män, med hvilka jag alldrig kan mäta mig, som jag ej kan upphinna, om jag blef aldrig så gammal, om jag lefde i iooo år; jag har sett dessa
Män vara utsatta för tadel, således har jag aldrig4trott, att det skulle uteblifva för mig, men jag har gjort mig till föresatts, att aldrig ingå i något svaromål.
Aldraminst anser jag mig tillständigt, att på detta rum ingå i ett dylikt svaromål.
Jag vet, med hvad vapen och hvad känslor jag bör möta personliga anfall, och jag skall så väl inom, som utom, Riddarhuset svara, såsom en Riddersman ägnar och anstår.
I anledning af Grefve Pukes yttrande, att han ej rätt förstått meningen af min Motion, får jag endast anmärka, att då han med mig delat lika tankar, såsom Herr Grefven nyss förklarat, måtte Herr Grefven väl hafva förstått mig.
Hvad angår, att Kongl. Maj:t skulle döma om de personers qvalification, som vilja anlägga Theatrar, hemställer jag, huru sådant skulle vara möjligt.
En Boktryckare missbrukar sina stilar, men dock Dan 3o Junii e. m. likväl får hvem, eom vill, blifva Boktryckare.
— Herr Grefven har sagt, att friheten på Theatern skulle urarta till pasqvil1 er; Aristophanes i Athen, Moliére och Hollberg, hvässte alla sina pennor emot sin tids löjligheter, men intet ondt uppkom deraf; och kanske bör det anses såsom nödvändigt.
För all öfverdrift äga vi polis.
Då Grefve Puke således önskar enskildta Theatrars etablerande, förenar jag mig med honom i anhållan om återremiss.
Herr Crusenstolpej Magnus Jacob: Ehuru, , att döma af slutmeningen af Herr Grefve Pukes anförande, det kan synas något vågadt, att tillåta sig anmärkningar vid Herr Grefvens yttranden, täger jag mig dock friheten framställa mina tankar i ämnet, be* redd att svara för dem, så inom som utom detta Hus.
Herr Grefven tycks anse det tillhöra Kongl. Maj:t, att pröfva deras skicklighet och moralitet, hvilka önska inrätta enskilda Theatrar i Hufvudstaden.
Huru stegrade anspråken än må vara på Styrelsens insigter och verksamhet, hoppas jag dock man aldrig skall fordra, att Kongl. Maj:t skall sträcka sin höga pröfningsrätt till sådana detaljer, som den, att bedömma dugligheten hos hvarenda TheaterDirecteur.
Det torde i alla fall finnas personer med denna be - 182 Den 3o Junii e. 111. fattning, som ändock gifva Kongl. Maj:t nog att syssla, och lemna tillräcklig anledning till bekymmer och omtanka.
Herr Grefven berättar, att någon, blott i5 eller 16 år gammal, sökt tillstånd att inrätta en privat Theater, och finner i Sökandens ungdom ett giltigt skäl till afslag på ansökningen.
Åldern bevisar i detta fall ingenting.
Man kan vid yngre år äga skicklighet.
Man skulle tilläfventyrs kunna förblifva i saknad deraf, om man blir aldrig så gammal.
Allt beror på fallenhet och naturliga anlag.
Herr Grefven gör emot tillåtelse att inrätta enskilda Thealrar det inkast, att man på dessa skulle tillfredsställa nyfikenheten på bekostnad af Stora Theatern, hvars stycken man redan känner.
Må det härvid tillåtas mig erindra, att Spectaclerna äro ett nöje, och att nöjet till icke ringa del består i omväxling.
Det är illa, om man ställer så tili, att den Kongl. Theatern ej mäktar tillfredsställa allmänhetens äfven billiga nyfikenhet.
Herr Grefven nämner, att ett privilegium på privat Theater finnes, men hvilket likväl icke blifvit begagnadt.
Alltför möjligt!
Men jag inser icke hvad slutföljd deraf vill dragas lill styrka för den sats, Herr Grefven vid detta tillfälle yrkar.
Begagnas icke de privilegier, sorn sökas, så Den 3o Jun i i e, m. i83 mätte åtminstone ej den Kongl. Theatern dymedelst blottställas genom någon för densamma farlig täflan.
Herr Grefven anför, att Kongl. Theatern bär sig blott genom den knappaste hushållning.
Jag tror det äfven, och är långt ifrån att påstå, att anslagen till Theatren äro hvad de borde, hvad de måhända till och med kunde vara.
Men relatift äro de stora nog; det vill säga jemförde med öfriga anslag till Statsbehofvens fyllande; jemförde med det sätt, på hvilket allmänhetens rättsenliga fordringar af Theatern hittills blifvit uppfyllde.
Kanske saknas också ej all harmoni mellan den knappa hushållningen och den torftiga anrättning, som på Theatern uppdukas nu för tiden.
Herr Grefven yttrar, att den Theater, der det grofsta ovettet och de värsta personaliteterna vankades, skulle blifva den mest besökta.
Publiken skall visserligen, som sig bör, hålla Herr Grefven räkning för denna nya compliment åt Hufvudstadens allmänhet.
Herr Grefven upplyser, att inträdesafgiften på Parterren i London utgör omkring 6 R:dr B:co; finner denna afgift hos oss mycket för låg; men hemställer huru det skulle gå, derest man höjde den till likhet med den Engelska?
Detta föranleder mig till en framställning, som törhän - i84 Den 3o Ja nii e. m. da ligger utom gränsen för min omdömesförmåga, men torde förtjena att af sakkunnige begrundas.
Skulle man nemligen ej kunna belt och hållit borttaga vår så kallade Parterr, och i stället utvidga Amphitheatern ända fram till Orchestern, samt på detta sätt till femte raden hänvisa en del af dem, hvilka Herr Grefven i ett föregående Plenum så naift satte i bredd med Södertelges innevånare.
Derigenom vunnes det dubbla ändamålet: en ökad inkomst för Theatern, och Södertelge-publikens förvisning till den rätta och lämpliga platsen, i närheten af taket.
Då jag ej rigtigt förstår, hvad Herr Grefven menar med uttrycket, att det är ”svårt recrytera sujetter,” förmodar jag, att frasen blifvit lånad från någon annan Herr Grefvens tjenstebefattning.
Herr Grefven upprepar slutligen, att Stockholms publik är bortskämd genom för goda priser.
Denna förklaring öfver hvad Herr Grefven menar med piublikens bortskämning var i sanning temligen behöflig; men synes icke väl stå tillsammans med hvad Herr Grefven nyss förut yttrat.
Vid min nu förnyade anhållan om återremiss af Betänkandet fogar jag tillägget, att dessa mina anmärkningar må få densamma åtfölja.
Den 3o Junii e. in. i85 Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Ehuru Friherre Boije tillräckligen utvecklat syftningen af dess Motion, hegar jag dock Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på frågan för att bibringa Utskottet andra åsigter, än resultatet af Betänkandet innehåller.
Jag tror, att först och främst fråga ej varit om annat, än om Grundlagens tillämpning, och huruvida Kongl.
Theatern gör ett undantag från det Monopoliiförbud, som Grundlagen innehåller.
Jag kan ej finna, att en privat Theaters anläggande kan vara annat, än en industrigren, hvilken bör njuta samma skydd som andra industrigrenar.
Således bör den vara fri.
Man har medgifvit, att det vore nyttigt för Theatern, om någon täflan ägde rum.
Jag förstår då ej, huru man vill försvara ett tillstånd, som gör intrång i detta nyttiga.
Det är sagt, att fastän Konungen flere . gånger afslagit Theatrars anläggande i Hufvudstaden, bevisar det dock icke, att ju tillstånd kunde komma att gifvas.
Jag tror det just vara föremålet för Motionen att fästa uppmärksamheten på det förhållande, som uppkommit genom dessa afslag, och som gjort intrång i den stadgade grundsatsen, att fritt få försöka hvilken industrigren som helst.
I motsats mot nyttan af frihet, har man satt farhågan för minskade inkomster.
Hvad detta inkast beträffar, kan jag icke se, att den Kongl.
Theatern bör uppehållas på bekostnad af ett större be - 136 Den 3o Junii e. ra. lief för allmänheten af elen större Theatern.
Jag kan ej dela en värd Talares mening att scandalen så väl här som utom landet är en kärkommen sak.
Jag anser det vara ett misstag.
Jag tror ej något samhälle vara så illa organiseradt, att scandalen skulle utgöra första nöjet.
Den Theater, som egnade sig åt scandalen, skulle besökas af en sådan publik, hvilken det ej är skada, om den afträdde från en Theater, der den högre smaken har sitt säte, och der ädla grundsatser göra sig gällande.
För öfrigt är det mycket ordadt om jemförelsen emellan utländska Theatrar och vår existerande Theater.
Af detta kan jag ej hämta någon annan slutsats, än att det blir en orimlighet att uppoffra något för en Kongl.
Theater, som ej kan bära sig på de vilkor Staten lemnat densamma; och om prisförhöjning skulle blifva en följd, anser jag ej något ondt ligga deruti, särdeles om en minskning i Statsutgifterne derigenom kunde uppkomma; ty jag finner ej, och lär mig aldrig att anse det vara landets åliggande, att contribuera till Stockholms Theaters upprätthållande, i synnerhet då ett sådant monopolii-förhållande äger rum, att man ej äger täflan i smak, utan hvilken, såsom Utskottet yttrar sig, Theatrar mycket lätt kunna nedsjunka till ett tomt och andelöst tidsfördrif, Jag förenar mig således med Motionären deruti, att en underdånig önskan vore lämplig, och begär återremiss af Be - Den 3o Jun i i e. m. 187 tänkandet; men jag anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, i anseende till grundsatsen, på huru i andra länder förfarits, då Theatrarnes frihet blifvit begärd.
Då Theatrarnes frihet inför Lagstiftande Församlingen i Frankrike begärdes, voro petitionärerne: LaHarpe, sorn förde ordet, och Herrar Dusis, Lemierre, Champfort, Mercier, Sedaine, Maisonneure, Cailhave, Chenier, Florian, Blin, Sauvigny, Fergeot, Palissot, Framery, Murville och Fenouillot.
Dessa Herrar, alla litteratörer och lärde, yrkade Theatrarnes frihet, såsom ett vilkor för konstens stigande.
Skådespelare-konsten bör utan tvifvel vara lika fri, som all annan industriutveckling.
Denna slags förmåga bör, ej mindre till följe af förnuftets än af Lagens positiva stadgande i 60 §.
RegeringsFormen, intaga det rum inom samhällsordningen, hvartill den är berättigad, och det bör utan tvifvel vara hvar och en tillåtit, att utöfva den under iakttagande gf de stadganden för allmänna ordningens bibehållande, som äro oskiljaktiga ifrån all Statsorganisntion.
Det är den fria täflan, det är friheten man har att tacka för Theater-fullkomligheten, der den finnes; och Utskottet har mycket väl uppfattat följderna af det motsatta förhållandet.
Och hvarföre då stanna vid ett med tiden och med vår samhällsställning så litet förenligt resultat, att konstsinnet, den fria täflan, allmänhetens behof, allt bör upp - i BB Den 3o J ani i e. m. offras för vådan att genom de ädlare grundsatsernas hyllning en paradbyggnad möjligen kunde falla genom tyngden af sin egen oduglighet och genom allmänhetens offer åt ett altare, som visste att mera tillfredsställa dess fordringar, och uppbringa dess smak.
Jag ber att i minnet få återföra, huru den Franska Lagstiftande Församlingens beredande Utskott i samma ämne yttrade, att följden af de Kongl.
Theatrarnes monopolium hade blifvit, att
Skådespelarne slutligen icke varit annat än underordnade Hofman, sora mera sysselsatt sig med sträfvande! efter de mägtiges gunst, än efter allmänhetens bifall; att författare såsom evinnerliga mål för eouliss-intrigen, hade, oaktadt förtrytelsen öfver sina organers högmod och ej sällan näsvisa oförskämdhet, likväl oupphörligt varit blottställde förden; att de verkliga talenterne deraf blifvit förtryckte, och att författareskapet modfällts genom denna inqvisiloriska censur, som uti livarenda af deras vers efterspanade en förnufts- eller frihets-sats, för alt utplåna den, och för att ofta angifva den inför dem , som lefde af träldomen.
På dessa grunder anser jag mig äfven böra förena mig med dem, hvilka yrka återremiss af Betänkandet, samt anhålla om proposition derå.
Hans Excellence Herr Grefve af TVetterstecltj Gustaf:
Jag hade visserligen icke ämnat ingå i denna Theatraliska discussion, Den 3o Jun ii e. ro. éfter jag tror, att vi hafva så många vigtigare ämnen att afhandla, att denna torde vara den öfverflödigaste afalla; men då Friherre Anckarsvärd vidrört den constitutionella delen af frågan, hvilken äfven i sista Plenum blifvit omtalad, tror jag mig befogad att något svara.
Fråga har uppstått, om Konungen gjort rätt eller ej, att neka andra Theatrars inrättande i Stockholm.
Man stöder sig för motsatsen på 60 §.
Skulle den kunna tillämpas, synes det mera med Lagarne öfverensstämmande att, långt ifrån att understödja en återremiss för att fästa EkonomiUtskottets ytterligare uppmärksamhet på saken, Talaren vände sig till ConstitutionsUtskottet för att göra en anmärkning emot de Rådgifvare, som tillstyrkt Konungens beslut.
Jag skulle nästan råda honom att göra det, emedan jag ej tvekar att öppet förklara, att utan afseende på denna 60 §. jag skall, då en sådan fråga förekommer, vid pröjningen endast hålla mig vid hvad som är rätt för tillfället, utan alt anse mig hunden af en §. som efter min Öfvertygelse ej på ifrågavarande fall är tillämplig.
Jag känner ej epoken af den citerade framställningen till de Franska Hamrarne, men jag trodde mig höra några litteratörers namn nämnas, hvilka ej voro lefvande, då nuvarande Kamrat4 inrättades.
Jag tror mig med någon kännedom kunna intyga, atti Frankrike efter restaurationen, och i England, der visserli - {9° Den 3o Junii e. m. gea inga monopolier i andra yrken få äga rum, för inrättningen af Theatrar i Paris och London fordras bifall af Regeringen, och här är ej fråga om något annat.
Det är blott denna upplysning jag velat lemna.
Då man förbinder en afvikelse från Grundlagen med en önskan, torde det vara förlåtligt för dem, som skola tillämpa Grundlagen, och deltaga i rådslagen, om de begära, att man skall göra Grundlagens bud gällande.
I fall jag vid detta tillfälle på något vis hade ingått i klander af förflutne åtgärder, skulle det ej förundra mig, att Grefve af Wetterstedt uppträdt med sådana anmärkningar, sorn han gjort.
Men då jag blott ifrat för en princip, så hade jag trott att den nu framkastade del af frågan saklöst kunnat uteblifva.
Att Grefvens äfventyr ej är större, än att anvisning nu som annars kan gifvas till ConstitutionsUtskottet, lärer hvar och en se, som inhämtat del af de slutsatser, hvilka äro en följd af de anmärkningar, som blifvit gjorde.