Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmsljernas förslag, så igenfinnas sannolikt skälen dertill i hvad Frihrne Nordenfalk och Gyllenhaal samt måhända äfven uti hvad jag i ämnet anfört.
Jag skulle derföre tro, att dessa yttranden icke böra undanhållas Ulsk.
Jag tror icke, att den förändring, sorn 49 § Riksd.Ordn. undergått, föranleder dertill, att frågor, som blifvit behandlade i StatsUtsk., skola vid återremissen behandlas lika med frågor, som blifvit behandlade i Const.- Utsk., nemi. så, att Ståndet deröfver skall förklara sin gemensamma tanka.
Skulle fråga derom uppstå, så inträffade utan tvifvel, såsom i fråga om grundlagsändringar, att hvar och en ansåge sin mening böra blifva Ståndets gemensamma tanka.
Derigenom skölde långa tvister uppkomma och liden förspillas.
Jag hemställer derföre vördsamt, att vid återremissen af denna punkt mätte förhållas på samma sätt, som vid vanliga återremisser, nemi. att om Ståndet beviljar återremiss, så gå alla anmärkme till StatsUtsk., hvilket derigenom kommer i tillfälle att vidtaga de ändringar och jemkn ingar, som lämpliga anses.
På sätt Hr von Hartmansdorff anfört, skulle det visserligen kunna hända, att flere ledamöter af R. o. Ad., sorn under discussionen haft olika meningar, äfven skulle göra anspråk på, att få sine meningar af Ståndet antagne såsom skäl för en återremiss; men då vid detta tillfälle några olika meningar icke uppstått, skall jag ej vidare yrka hvad jag från början ansett vara del rätta, nemi. att någon viss mening skulle meddelas StatsUtsk. annorlunda än genom de yttranden, som angifva orsakerna, hvarföre cn punkt blifvit lill Ulsk. återremitterad.
I öfrigt anser jag 69 § Reg.F. visst icke hafva undergått någon förändring genom den sednaste grundlagsförändringen, som af R.
St. blifvit antagen samt af K. M. gillad, emedan just denna 69 § förutsätter, att den återremiss, som från ett RiksSt. sker å ett SlatsUtsk:s betänk., skall innehålla Ståndets mening och skälen hvarför detsamma blifvit återremilteradt.
Vid en annan punkt, som torde vara af mera vigt och hvarom meningarne äfven torde vara mera delade, skall jag måhända återkomma på denna fråga, och då ej så lätt afstå derifrån, som vid detta tillfälle, då tillämpningen af ofvanciterade § är likgilltig och blott på ett enda sätt kan ske. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an - Den 23 October e. m. 269 sage dc vid denna ponkt gjorda anmärka:!' föranleda lill densarnmas återremitterande.
Ropades ja. 4:de punkten: vid Ii.
Hofrätten öfver
Skåne och Blekinge. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt.
5:te punkten: för utskillige tjenstemän i K. Svea Hofrätt samt Hofrätten öfver Skäne och Blekinge.
Mörner, Carl Göran Detloff: Utsk. har i alla delar afstyrkt bifall till denna af Frih. Cederström, Rudolph, väckta motion, hufvudsakligen på grund deraf, att Svea Hofrätts framställning i samma ärende ej hos K.
M. vunnit nådigt afseende.
Om jag nu vore försedd med Hofrättens utlåt, i ämnet, skulle deraf kunnat utredas beloppet af de sportler, hvilka nian i betänk, ansett göra en löneförbättring öfverflödig.
Om äfven icke kan nekas, att en del af dessa tjenstemän åtnjuta sportler, sä finnes der åtminstone 2:ne cancellister, som icke åtnjuta några sådane, men hvilkas tjenster äro af den trägna beskaffenhet, att jag skulle önska, att Utsk. ville taga deras belägenhet i närmare behjertande.
Dessa 2:ne tjenstemän äro de båda criminalcancellisterne, hvilka för det närvar, icke åtnjuta i lön så mycket, som R.
St. anslagit åt deras vaktmästare vid filialcontoren i Götheborg, men hvilka likväl hafva att skrifva flere tusen ark om äret, sorn måste med största skyndsamhet fullgöras, enär de utslag, hvilkas expedierande det tillkommer dem att besörja lill största delen röra häktade personer.
Att låta dessa 2:ne tjenstemän qvarstå med den ringa aflöningen af knappa 400 r:dr och ljuspenningar, är nästan hardt, då cancellisterne i andra embetsverk, som åtnjuta mycken ledighet och som kunna med dessa sina tjenster äfven förena andra befattningar, hafva en aflöning, som uppgår till dubbla summan af hvad de ifrågavar. personerne åtnjuta.
Jag skulle derföre, utan att i öfrigt yttra mig om förslaget, emedan jag nu saknar tillräckligt materialier alt fullständigt utreda förhållandet, likväl önska, att med afseende på desse 2:ne vanlottade tjenstemän, förslaget mätte blifva till StatsUlsk. äterremitteradt.
Då frågan om en löneförbättring för Hofrättens ledamöter och betjening redan varit föremål för K.
M:s nåd. pröfning, men icke der vunnit det afseende, att K. M., som äskat ett anslag af 1,500 r:dr årligen såsom lön för en assessor, äfven ansett någon lönetillökning för tjenstemanuapersonalen i öfrigt vara af behofvet påkallad, så har StalsUtsk., som icke tilltrott sig alt bättre än K.
M. kunna pröfva behofvet af ifrågavar. lönetillökningar, i följd deraf äfven ansett för sin skyldighet, att icke till R.
St. framkomma med något förslag i denna syftning.
På grund häraf får jag vördsamt yrka, det R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s förslag uti denna punkt. 5 punkten blef af R. q.
270 Den 23 October e. m. 6:te punkten: ang:de äteruppförande pä stat af genom irring indragen indelt ränta ä Albrunna lagmansboställe; 7:de punkten: ang:de indragning af den ännu pä stat qvarstående hälft af lagmanslönenpä Gottland; 8:de punkten: ang:de Advocat.fi uppförande pä allmänna indragningsstaten; 9:de punkten: an g: de vackt motion om löneanslag för Häradshöfdingen uti Sundah/s, IS or dahls och IHahlbo häraders domsaga; 10:de punkten: ang:de vackt motion om skjuts och tructamente af allmänna medel för nämndemän, som anlitas vid åtskilliga förrättningar, för hvilka ersättning hittills icke utgått; ll:le punkten: ang:de bestämmande af ersättningsanslagen till hofrätterne för förlorade tingsgästningspenningar; 12:te punkten: ang:de bestämmande af ersättningsanslaget för nämndemäns i Stora Kopparbergs län förlorade inkomster genom extra grufvehjelpcns upphörande; 13:de punkten: parationer ä länsfångelserne anvisade anslags öfverfyttande till 2:dra hufvudtitelns anslag för fångars värd och underhåll; samt Hule punkten: ang:de öfverflytt ning från 5:te till Q.-dra hufvudtiteln af löneanslaget för en fångpredikant och arfvodet för en fångvaktmästare i Carlskrona.
I5:de punkten: ang:de förslagsanslaget till fångars värdi och underhall.
Den emot Utsk:s beslut i denna punkt afgifna, vid förevar, utlåt, fogade reservation af Frill.
Palmstjerna upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade:
Palmstjerna anser jag den af Statslltsk. föreslagna summan af 450,000 r:dr vara alltför ringa.
Jag befarar lill och med, att den han uppgifvit, nemi. 600,000 r:dr, äfven är för liten; ty om man tager medeltalet af utgifterna i detta afseende under de 3:ne sista åren 1841, 1842 och 1843, sä uppgår det till 631,000 r:dr.
Mig är sagdt, att fångvårdskostnaderna under innevar. år redan uppgå till, om ej öfverstiga 700,000 r:dr.
Allt hvad man sätter summan lägre än den borde vara, så bedrager man sig följaktligen sjelf med fåfänga förhoppningar och utsätter ett förslagsanslag, som ej förslår.
Då följden häraf måste blifva en brist, som af Riksg.cont. skall godtgöras, så tillstyrker jag, att denna punkt af StatsUtskis betänk, måtte till Utsk. återremitteras, på det att en tillräckligare summa måtte föreslås.
Jag instämmer i frågan om återremiss af denna punkt, äfvensom i slutet af Frih.
Det faller af sig sjelf, att då öfverskott finnas pä statsverkets inkomster, så kan Statscontoret korsa sig sjelf vid liqviden med Riksg.cont.; men om dessa öfverskott skulle uteblifva, och Riksg.cont. icke vore i tillfälle att fylla statsbristsumman, så ser jag icke huru det skulle gå till, att Statscont. qvittar och kor - Den 23 October e. ra. 271 sar sig med öfverskotten hos Riksg.cont.
Då måste när statsbristsumman blifvit af Statscont. använd, en bestämd brist uppkomma af allt hvad som till fångars vård blifvit utöfver den fastställda summan af Statscont. bekostadt.
Detta besynnerliga förhållande är, såsom jag nyss nämnde, icke af betydenhet så länge inkomsterne gifva tillräckliga öfverskott, men det blifver vådligt, om dessa inkomster komma att understiga hvad som är påräknadt.
Jag förenar mig således med de Hrr, hvilka yrkat återremiss af denna punkt å Stalslltsk-.s betänk., med begäran, att der måtte uppföras, om icke fulla beloppet af sista årets utgifter för detta ändamål, åtminstone icke under den summa, som af Frih. Palmstjerna blifvit uppgifven.
- Den is Augusti. §99 rit just för denna fyllnads stull, som han öfwer flera andra artiklar sia yttrat.
Herr Landt-Marffalken erindrade, akt han ej bestämt upgifwit mer an den första artikeln, hwarigenom fyllnad skulle kunna winnås. Zrlherre Ltael von Hollstein:
Dä det arén pligt att föreflä utwäg att fylla bristen, när minsk, ning i en päraknad tillgäng yrkas, fär jag dertill föreflä
Disconter och recognitions skogar.
Grefwe Norner, ^stolpli (-öran:
Jag har också lika med de warda ledamöter som nyst talat, önskat en lindring för löntagare, och jag har yttrat den tanka, att om landttullarne ätcr upkommit, hade ibland de afgifter som dä kunnat indragas, löneprocenten förstbordt komma i flaga.
Men utom en sadan tillgäng, yä tidernas brbcf är sä betydligt, tror jag saknaden af hela afgisten pä löner skulle blifwa alltför stor, för att med någorlunda lätthet och billighet kunna ersattas.
Om man deremot stadnar wid akt, derifrån undantaga löntagare, hwars hela lönebelopp ej gär utöfwer 200 R:dr, skulle minskningen i den päräknade summan icke blifwa sä betydlig och utan swarighek kunna utaf öfwerskolket pä andra artiklar ersattas.
Deremot tror jag ej art de afdrag som aro föreflagne för civile embetsmäns hjelpare i stensten, borde åtminstone ej öfwer en wist gräns M"dgif» was.
Det kunde dä latt leda till missbruk och hindrade all säkerhet i calculen.
Det är icke eller bist ligt, alt en Pastor stall njuta afdrag för en hjclpepräst, som han merendels har för sin beqvämlighet, äswensom det icke esler ar, att Häradshöfd n gar - Lös Den to Augusti. gar stola fä beräkna en min stad afgift för flriswa* xehjelp, dä de fä lösen för sine expeditioner.
Men deremot som ingen Pastor kan undgå alt betala etr wisil kill Capel, an, är det gansta i sin ordning, att han derföre njuter nägon lindring.
Jag tror derföre, att med undantag af sädane biträden, som igenom sj.lfwa tjenstewilkoren arv oundwikeliga och till sin beskaffenhet i förhand bestämda, intet annat undantag elter befrielse frän afgift bör äga rum, än för embetSmän, som ej hafwa mer än roy R:drs löner.
Grefwe von Zederin, krestric LoZisIaus, cottformerade sig med Grefwe körner.
Herr klack, Carl kreörj^, ansäg ett sädant afdrag som Grefwe Nörnsr föresiagit. innefatta o» rättwisa och olikhet tjenstemän emellan.
En person lunde wara betungad af Ålderdom eller sjuklighet, och således wara fä till sägandes civiliter wortuu-z det lychkcs dä som han bör fa staffa sig en substitut. -Herr Drukvs, Ichure, förenade sig med dem, som assia afdrag för Prester och Civila, dä ej fadam för en militair är tillätit, för hwilken inköp och underhäll af en tjensthäst Åstadkommer en ärlig större utgift, än underhället af en adjunct eller renfirifware.
Grefwe kistöcrsiolvs, Carl, yttrade sig wara sf samma tanka sow Herr vrnkwa. friherre sk lääksnkyn, wästers, önstade, att wid ven blifvande nya revactionen af Bewillnings-förordningen, i stället för ordet löner, maire sättas löneförmåner.
Han ansäg äfwen nägon lindring böra äga rum för löntagare, hrvars löner under - Den io August!. «->, Understiga sso R:dr, och an derwid inga afdrag mätte fä äga rum, emedan de wid calculen skulle gifva anledning eill för mycken obestämdhet. ^eer Landt - Marskalken proponerade, att tjenstemän, hvilka äga löningsförmäner tik högst 200 R:dr, mätte befrias frän all lönafgift.
Likaledes bifölls att de tjenstemän, hwilkas lö, reinkomster stiga deröfwer, beskattas enligt Bewillnings-Utlkortets sednare förslag.
Likaledes att wid beräkningen af löneinkomster, intet afdrag mä wara tillätit för hjelpare ät civile och ecclesiastique embetsmän.
Uppå gjord proposition af H^rr Landt-M'kftalken bifölls för öfrigt hwad Utskottet i kern,a tz. föreslagit.
UplästeS anmärkningarne wid s §. om bewillNing af städerne. -äerr Landt Marskalken proponerade bifall till hwad Utsto rer i denna §. förestagit.
Grefwe bärner, Aclolpk 6ör»n:
Jag will ej opponera mig mot bestutet efter fönuvdeligen gure
Ständ redan bifallik det, dä min anmärkning ej i Ullkottet wunnit afseende.
Men jag kan derföre ej nndgä namna, att detta ej ändrar min öfvertygelse, att jag tror arr hushyran är den rätta mattstocken för afgiften, och att jag ej kror den btiv billigare igenom ett huset äsatt arbiträrt warde.
Om hyran för en wäning blifwir mattstocken för den som för de öfrige i en wist proportion kunnat erhällas i om pä samma fält wärderingsgrunden fhe hus, som ensamme beboS af en ägare, hade blif - 6v2 Den ro Angust!- rvit kagen af hyrorne i de närmast af motswaran. be beskaffenhet »varande husen, hade, tror jag, asgisten blifwit rigtigare, än efter en osäker brandsörsakringsgrund, som ofta ej gör afseende pä husets läge och deraf upkommande fördelar.
Grefwe Os la 6ar6ie, ^sacob:
Utan all uprepa hwad jag sednast yttrat, rörande den i »mn ranka högst obilliga afgift som fordras af hus dä
Le ej gifwa en serskildt inkomst, får jag endast an» hälla att fä reservera mig, i fall Ridder,kapet och Adeln skulle bifalla Utjkottets betänkande härutinnan.
Grefwe von Lefverin, ssreänk l^oLpslaus:
Ett hus wivNorrmalmstvrgochekt hus wid Danwikstull kostar lika myckel art bygga och blir lika högt asiecurerade, »nen ge olika inkomst att skatta för.
Jag tror, au wärderingen borde upgöras efter hv--> rorne, eller ester gängse inköpsprisen. Zerr Landt-Marskalken giorde proposition till bisgll ä de uti ftonare betänkandet förestagna förändnngar »vid 2 §.
Aopades Ja Uplästes anmärkningarne wid z §. om beiviklning af jordbruk.
Grefwe ve la 6aiäie: Af Utskottets swar ä mine härutinnan gjorde anmärkningar, har jag, ty wärr, ej kunnat erhäila en annan öfwertygolse, än den jag för 8 dagar sedan harvin ägde.
Jag anser rustljenstmarken, säsom ägande egenjkap af grundskatt, ej kunna förändras, och har deruti äfwen ökade stal i det lika förhällande, svin wid högst slika bewillningssystemer alud blifwit söljvt.
Hwad
Den 10 Augusti. 6oz frälse-bewillningen äter wid^ommer uti de sä kallade conquetterade provincer ar förhällandet sadank: dä första pälagan af denna statt olades deste landstaper, skedde det pä den rärtwisa grund att be hemman, som de utgiorde, njöto friheter okande för de öfrige; tyngder gemensamma för dem alla drabbade ej dem och någon gard litt Staren för förmåner de njöto, war en räktwlsa, men dä veste friheter uphört, dä lika tyngder i mänga fall nu delas af frälse, som krono och skatte hemman, dä kitt och med wäre insockne,, eller som de bär oppät landet kattas rä och rörshemman, ätagit sig inqvarterings? skyldighet, dä de i likhet med alle andre hemman efter mantal, men wida öfwer efter rymd och jor, dens godhet, answara för den allmänna extra rotexingen, och Skäne ensam dertill lemnar endast af deste sä orätt nämnde befriade hemman 2572 man, däapore utsockne hemman under krigstid wid täg och iMchmarcher utgöra skjutsningsstyldrgheten i full likhet med alla andre, sä wädjar ;ag titt Äländens rattwifa om billighet ar deruti, alt skatter beslutne för tillkällige förmåner långt ifrän att med hem uphöra, ökas och försväras.
— Skulle, det jag wägar hoppas ej jker, Ridverstavet och Adeln Utan afseende pä mur wördfamma anmälan, uran afseende pä den werkeliga orackwisa som drabbar en hel as dest medbroder, dä de önige den ej dela, bifalla Ur-kottets betänkanoe, stall jag ä".ninstone be, alt stör en efterwerlo mätte finnas antecknadt i tvära pwtocollee, det jag ej deltagtt i detta, enligt MN öfvertygelse, obilliga,be,lut.
Härnir instämde Grefwe Lttwttz laZs. <°4 Den i» Augusti.
Grefwe kolen, 6ustak Kre6r>'e, anhöll att fä tillägga såsom den der mänga är warit Landshöfding i Skäne, att skönsta krono- och kronoskatte» hemman äro i allmänhet 33 ä Zo procent bättre än frälsehemman, och att desse sednare således i samma män äro högre beskattade.
Ds ia 6sräis:
Enligt hwad jag förut yttrat, fär jag harwid förena mig med Grefwe kolen och endast namna, akt inom samma härad finnes ett mantal af Z87 tunnelands rymd fullgod jörb, och ert annat af endast 38 tunnland. Zerr Landt Marskalken erindrade att rusttjenstmarkerne, nar de betalas, äro en ersättning för skalk, samt att han af gamla Riksdagsbeslut fedt, att de äro af bewillningsnatur.
Grefwe De 1» 6aräie:
Om, i anledning af Herr Lanvt-Mar,kalkens benägit kemnade uplysning, jag skulle afstä i hwad som rör rusttjenstmarker, kan jag det likwäl ingalunda i hwad jag ytkrat och pästätt om frälse bewillningen.
Friherre ak kläkanlon, ^näerr, förmälte sig tro, att rusttjenstmarkerne werkeligen wore en ersättning för skatt, och säledes böra tjena till en grund för bewillning.
Hwad ater anginge bewillningen a frälsehemman i Skäne, Halland, Blekingen och Bohuslän, sä, utan att wara emot att de hindrades, wille han likwäl anmärka, der grunden till Utskottets förslag wore den, art af frälset i desse provincer finge frälseman upbära hela jordeboksräntan och halfwa mantalsräntan in natura, men ätnjöte likwäl fielf den förmän alt betala sine Utlagor med penningar.
Den 10 Augusti. ss§ Zerr Landt Marskalken gjorde prvjwstliori till bisall as Bewitlnings Utjkottets förklanng, rö« rande bewillning efter rusttjenstmarker, samt rörån.
Le bewillning af fralse egendom, som ej utgör ränta i rusttjenst.
Ropades för öfrigt Ja, men Grefwe Iliott, Isge, ropade Nej och be» gärle, att hans reservation mätte i protokollet antecknas.
Likaledes begärte Grefwe Vs I» 6»räie, att hans protest emot besluter mätte i protvcvller intagas. r:dra momentet.
Grefwe klörnsr, ^Zolxki 6ör»n, frägade^ vM ett serstildt wärde pä husen wore Lsatt, och yttrade sig göra det förbehäll, att äbyggnad ej mätte uptagas wik beräkning till bewillningS utgörande af cgendomswärder. Zerr Landt-Marskalken fwarade, att intet serstildt warde wore husen äsatt, och gjorde.propo» sition till bifall af Utskottets förslag, med förbehåll, att serstildt taxering af hus ej mätte äga rum, utan blott i allmänhet pä byggnaderne afseende hafwaS wid bestämmande af jordegendoms warde. z:dje momentet.
Grefwe ve Is 6sräie, §acob:
Att arbetare pä landet, hwilka ej äro uti lagstadd tjenst, böra betala en wida högre afgift än de sednare, har jag ansett och stall altid anse som en sak af den »ldrastörsta nödwändighct.
Jag sär begynna med att säga det aldrig min mening kan wara, att här. igenom neka ctt skydd för ben »sting som utur 6o§ Den ro Augusti. ständ ätt taga tjenst, nödgas söka en koja att bölja sitt elände; genom författningarne arv medel gifns till denna olyckliges hjelp, och vm desie stadgar, pä sätt stg bök, efterlefwas, wägar jag försäkra, att om behofwet ej aldeles uphörde> stulle ätminstone antalet af behöfwande i den märkbaraste män förminstas; meri min önskan är, att dä landtbruket saknar armar, dä en allmän klagan är hos hwarje posiestionat, hos hwar enda hemmansåbo^ att tjenstefolk ej finnes, att legotne updrifwas till ytkers lighet, att antalet af inhyseshjon med hwarje dag
Skås, att dä en mängd friska unga mennistor gä utur deras tjenst för att i cgenstap af inhyses eller backstuguhjon, präja landtman de tider dä denne ej kan undwara deras biträde, dä tror jag det blir en nöhwändighet, att för lättingen öka swärigheterne, göra tyngderne af wilkoret» för dem som ej wilja taga tjenst större och, sä till sägandes, twinga deni att för tärande blifwa närande lemmar i famhälletz hwad stullr följden blifwa?
jv dm, att inhyses hjonernes antal minttabes j den män tjenstefolks clatzen ökades, och med det samma odlingen och jordbrukarens lätthet alt fä arbetsfolk; är häruti nägon olägenhet, sa har jag mitztagit mig, finner äter Ridderstapet och Adeln, som jag hoppas, en winst uti nedsatt förhällande, stall det blifwck mig kart att harä haswa wäckt Ridderstapet och Adelns upmärksamhet.
Herr kiäck.
Larl kreärrc:
Jag conformera»: mig med Grefwe Oe la Larckie, men jag tror, att nägon skilnad torde böra göras mellan dem som äro gista och be ogifta.
De sörre haswa swärt om Den ra Augusti» 6a?
ätt fä någon god årstjenst, de sednare deremot erhälla en sädan med lätthet och böra kunna twingas till arbete.
Grefwe De la Garstiet Alfwén sör de gifta med barn gifwes en utwäg till tjenst, öfwerallt ä« ges behof af arbetare, sällan är nägon hemmansdel sä liten eller sä i saknad af utmark, att icke en del deraf kan lemnäs lill en torpare. friherre ak DlLksnloo, Xnäerr, yttrade drk Hafwa warit just för att befordra det ändamälek att hindra lättjan, som de blifwit upförde i r.-stac artikeln.
Dem more för öfrigt mänga andra afgifter alagde, och trodde han dem aldeles icke wara lägt beskattade.
Grefwe vt- la GarZit-:
Gansta sannt, men tillökningen synes mig sä obetydelig i jemförelse e mot dem som ä mänge andre är päförd.
Härefter upläste Herr Grefwen det nu under Lfwerläggning warande z:dje moment.
Herr Landt-Narffalken frägade, om Ridderstapet och Adeln ansäge Bewillnings - UtstottetS sednaste för,lag antagligt.
Grefwe ^törner, ^stolpk Göran, yttrade sig ej bestrida grunderne för icke lagstadde arbetares högre beskattning, men trodde allenast akt de genom delta förslag more betydligen höjda.
Han wille päminna sig akt minimi afgiften för hwarje sadan arbetare, enligt nu warande bewillningsförordning, wore 40 st.
I Bewillnings-Utstottets förslag wore afgiften pä sadane arbetare bestämd till a R.dr; deras bewillning wore sälcdes mer än dubbelt 6sH Den is Augusti. dubbelt ökad, och trodde Herr Grefwen akt mera af dem icke kunde fordras.
De la tZsräie upläste af styddstabel» len ur i8ic» ärs bewinnings - förordning den artikeln, som röker a bersfört folk, och pllrade: häraf läcktes Ridderstapet och Adeln finna, att afgift för veste personer war dä 2 R:vr; högre är den ej nu med capitation inberäkna!).
Grefwe körner r
I det fallet har jag mist» tagit mig.
Legerström, ^acob:
Det är en sanning, att ofgifren pä arbetsfolk efter ännu gäl» lande BewillningS-förordning är utsatt till 2 R:dr.
Men de fom ägt befattning med taxeringarne, has» wa nogsamt funnit, att ganska mänga personer gifwitS, till hwilka denna afgift icke kunnat läm» paS, utan har man warit nödsakad, att hänföra dem bland deras amal fom erlägga 40 st.
Mett nu wvre föreflagit, att deras afgifter flulle betalas efter beräkning af dagswerken; pä detta sätt blefwo de för atla billiga; men deremot borde icke lagstadda arbetare vck njura till godo den rättigheten, att bygga och bo hwar de behagade Herr Lckönström, kekr, förklarade fig fullkomligen instämma med Friherre Legerström.
Grefwe De la 6sräie:
Hag wet ej hwilka förestnster följts ä de orter, der de sednast talande twenne wärde ledamöter medwarit; men hemma i en landsort, der man tagit som en pligt, att nog» grannt följa författningar och ej efter den serskild» ra tillämpning serskilt- taxeringsmän deraf gjordt, för jag försäkra, att man L Skäne gansta nogg
Den ro Augusti- 609 följt gifwen förestrist, samr atr öfwertygelsen om billigheten och möjeligheten af starters uttagande bcwisat gemensamt dest rättwisa.
Ltael von l-IoUstsin, Lorsttr vig:
Ali veiordra backstugors inrättning i den ust slgl, att population derigenom ökas, som här blist wir namnt, ar, i min ranka, ett stort oeconomi kt mistrag, dä man beiragrar, att det hnfwudsakliqen ökar tiggarehopcn och morkaliteten.
Utan arr derjemte sä mycken jord upbrukades, akt ett hushall deraf kunde hafwa sin söda, borde aldrig nagra hus eller backstugor tillätas, deras äboer blifwa tärande i stället för närande medlemmar i Staten; more det ej mäld, borde de svin finnas, för den orsaken. raseras och afskaffas.
Grefwe De la Larclia:
Jag tror mig redan hafwa bestämdt yttrat, atr del är längt ifrån mig under denna clasi wilja inbegripa den werkelige uslingen, den olycklige som ej genom arbete kan förtjena sitt eller de sinas bröd; för dem äro fattighus och socknarnas skyldighet att dem underhålla gansta »ydligt genom författningarne stadgadt; vin de efkerlefwaS, tror jag till och med de inom en korrt tid ä hwarje ort skulle erhålla sin nödtorft.