Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
343 komma att producera mer än tillräckligt för hela befolkningens behof, hvarigenom en vinst för det hela erhålles, som aldrig hade kunnat uppnås, om de gamla proliibitiva lagarna qvarstått.
Också känner man af de Engelska parlamentsdebatterna att orsaken, hvarföre icke införseltullens afskaffande på alla slags lifsmedel som bernias från landtbruket ännu blifvit föreslagen, endast kommer af statens behof att äfven från en del af dessa artiklar hemta något af de statsinkomster, som fordras för att betala de dryga utgifter, Engelska statskassan har för en, under äldre tider åsamkad, ofantlig statsskuld.
Regeringen härstädes har också uti det nu afgifna förslaget, till en betydlig del handlat efter grundsatsen af rättvisa i afseende pä tullen på lifsmedel, om man jemför detsamma med föreskrifterna i nu gällande tulltaxa.
Likväl synes ännu åtskilligt i detta hänseende vara alt önska, örn den åsyftade nyttan verkligen skall vinnas.
Sålunda har, under anförande af de skadliga följder, som den höga tullen på smör medfört och hvarom Statsrådsprot. innehåller faktiska uppgifter, som äro värda att behjertas, K.
M. föreslagit att nedsätta importtullen ä denna vara med l eller ifrån 2 r:dr 24 sk. till 1 r:dr 16 sk. b:co; men .dels synes sistnämnda afgift ännu allt för hög för alt förekomma tullförsnillningar, då den med öfriga tillägg utgör fullt dil l procent af varans pris å inköpsorten, dels är smör en af de första nödvändighetsartiklar i hvarje hushåll, och det blir derföre ännu en ganska tung beskattning att erlägga 4 sk. b:co i skatt på hvarje U smör, som införes från Finland.
Det är allmänt bekant att under denna vinter har s. k. matsmör i Stockholm betalts ända till 11 r:dr r:gds LIS och för den knappt aflönade tjenstemannen samt ännu mer för arbetaren, särdeles de som hafva familj, är detta en kännbar tillökning i lefnadskostnaden.
Man vet dessutom att just för den arbetande klassen, som har mindre råd att bestå sig färskt kött, blir smör i samma mån ett mera nödvändigt och billigare surrogat, såsom tillägg till den vegetabiliska eller Saltade födan.
Jag tager mig således friheten föreslå, att tullen å denna artikel må nedsättas till 1 r:dr b:co, som i alla fall utgör 20 å 25 procent af hvad den gäller i allmänhet här i landsorterna.
Talg är en annan artikel, som under våra korta och mörka vinterdagar utgör en af de första nödvändighetsvaror; den fattigaste arbetare eller sömmerska, som knappt kan förtjena sitt lifsuppehälle för dagen, kan lika litet, som det förmögnare hushållet, undvara densamma.
Den produceras dessutom ännu föga till afsalu inom landet; de flesta landtman, med undantag af större possessionaterne, förbruka sjelfva det mesta hvad deras ladugårdar deraf kunna lemna, och för den del af allmogen, sorn möjligen kan sälja något obetydligt deraf, är den förhöjning i priset, som tullen kan lemna, icke af något märkbart inflytande.
Mig synes således, som om det skulle vara en stor majoritets fördel att tullfrihet ägde rum på denna vara.
Likväl har ingen nedsättning i tullen derpå blifvit föreslagen.
Då landet ej kan undvara en stor import deraf, kr det troligt alt Regeringen härvid haft i sigte, såsom hufvudmotiv, den statsinkomst sorn tullen 344 Den 5 Februari. å denna artikel lemnar.
Detta är visserligen en konsideration, sorn ej bör förbises; men då man å andra sidan tager i betraktande att den utvidgade rättigheten att importera manufakturvaror, nemi. de väfnader af silke, ylle och bomull, som hittills varit förbudna, lärer lemna säker utsigt till en ökad statsinkomst från den källan af minst j million r:dr b:co, så synes ingenting billigare, än att den motsvarande nedsättning, som härigenom kan beredas på andra håll, framför allt sker på de första lifsförnödenheterna; ty statens syftemål kan ej blott vara, att söka uttaga af folket de högsta möjliga inkomster, utan äfven att underlätta villkoren för produktionsförmågan, som i sin ordning sätter arbetaren i tillfälle att bidraga till förökande af nationalvälståndet; och flera andra delar af det nådiga förslaget visa äfven, att K.
M. haft för afsigt, att verka
För detta syftemål.
Det har icke heller försports att något lidande förorsakades landtmannen af den lindrigare importtull som ägde rum på artiklarna smör och talg under den tiden, som traktaten med Ryssland ännu räckte, då dessa varor kunde inkomma mot hälften af den nuvar. tullen.
Smöret har bär i hufvudstaden, som likväl då importerade mest, aldrig nedgått till något underpris, utan i allt fall stått högre här än i hela det öfriga landet, och ang.-de talg, har behofvet visat sig sä stort för den inhemska konsumtionen, att långt ifrån, att hufvudstaden kunnat få sin tillförsel från jordbruket, har tvertom
Rysk talg härifrån skickats till landsortsstäderna.
I afseende på artikeln talg, har jag dessutom ett enskildt intresse alt önska, det den må kunna tullfritt införas, såsom intressent i en fabrikation af några produkter, hvari talg är det hufvudsakliga råämnet, nemi. stearin, tvål och såpa.
Men det är icke det intresse som begär någon skyddstull emot utländsk medtäflan af produkten, utan det som begär att kunna erhålla sitt råämne för billigaste pris, för att äfven kunna nedsätta priset pä den förädlade varan.
Detta är icke någon annan förmån, än hvad såväl bomulls- som sidenfabrikanterne redan äga för sina råämnen, och en förmån som, på sätt förut blifvit ådagalagdt, sammanträffar med hvarje hushålls behof och önskningar.
Stearinljus är en vara, som i anseende till snygghet och beqvämlighet gjort sig alltmer omtyckt på de sednare åren, men har fördyrats betydligt genom den närvar, tullen.
100 procent talg gifver i medeltal icke mer än 45 procent stearin, och den erhållna biprodukten, s. k. oljsyra, står i värde föga öfver tran och betäcker ej mer än tillverkningskostnaden.
Häraf uppstår det förhållande, att hvarje skillings tillökning i priset på talg, vare sig genom tull eller andra omkostnader, förorsakar fabrikanten en mer än dubbelt så stor tillökning i priset pä stearin; så att den nuvar. tullen på talg minst betungar stearinen med 1 r:dr 10 sk. b:co på LTt. eller nära 5 sk. r:gds Tf, mera, än den eljest skulle kosta.
Sisth höst stod äfven sjelfva talgpriset i Ryssland mycket högt, och detta har orsakat ett ytterligare stigande af priset på stearin; men om man antager det pris, som sednast noterades i St.
Petersburg, eller 11 rubel assignationer per pud, hvilket icke gör ett högre inköpspris för talgen på stället än f 1 j sk. r:gds, och i hvilket fall Den 5 Februari. 345 den nuvar. tullomkoslnaden uppgår till omkring 18 procent af värdet, sä inverkar denna tillökning i vida större mån på priset.
Erhålles tullfrihet på talgen, sä kunna stearinfabrikanterne ganska väl vara belåtne med 3 sk. tull på stearin och 5 sk. på ljusén; hvilket vore nog för att skydda den inhemska tillverkningen mot den skilnad sorn Kyska tulltaxan gör mellan talg som drager utförsel! tull och stearin som får tullfritt utföras, samt af skilnaden i fraktkostnad och provision.
I fall den större handelns intresse härvid finge tagas i betraktande, tillåter jag mig tillika fästa uppmärksamheten derpå, att såväl stearinljus som tvål äro artiklar, sorn förbrukas i mängd i de södra länderna utom Europa, såsom å Goda Hoppsudden samt Ost- och Vest-Indierna.
England exporterar ofantliga quantiteter deraf.
För Svenska handeln skulle det icke vara utan intresse, om dessa artiklar äfven här kunde levereras till det pris, att partier deraf kunde medfölja våra skepp och något öka bytesvärdet af deras laddningar, som nu nästan endast bestå af trä och jern.
Detta är likväl omöjligt, så länge tillverkningen sä fördyras genom tullafgifter att all möjlighet till varans försäljning i konkurrens med främmande tillverkningar är hindrad.
Slutligen torde äfven få erinras, att genom tullfrihet på talg, skulle artikeln såpa, hvari biprodukten vid stearintillverkningen ingår såsom ett hufvudämne, kunna lemnäs för billigare pris; och då sistnämnda artikel är en nödvändighetsvara, hvars tilltagande bruk, för renlighetens skull, bör befordras, genom lättaste möjliga tillgång derpå, och den förbrukas betydligt äfven i landtmannens hushåll, så skulle jemväl denne uti det nedsatta priset derpå hafva en fördel af den ifrågavar. förändringen.
I fall det likväl icke anses görligt att lemna tullfri införsel åt talg, så torde åtminstone det här anförda utgöra ett nog talande skäl för tullens nedsättande till hälften af nuvar. beloppet, eller 12 sk. såsom den utgjorde före traktatens tilländalöpande.
Ang:de artikeln socker, hafva redan i ett annat RiksSt. några, för tullbestämmelsens pröfning, nyttiga anmärkmr blifvit lemnade.
Dock återstår ännu åtskilligt mera, som i min tanka är nödigt att iakttaga för den som önskar en verklig, på skäl och fakta grundad utredning af ämnet.
Uti det vid den K. proposin fogade statsrådsprot., finnér man ang:de denna artikel, som icke allenast af alla ger staten den största tullinkomst, utan äfven utgör det vigtigaste föremålet för Svenska skeppsrederiernas handel, hvad importen beträffar, en framställning, som upptager sammanlagdt 17 rader i den tryckta handlingen, och hvilka nu innefatta hela den upplysning och ledning, som det nåd. förslaget lemnar R.
St., (ill ämnets bedömande.
Detta är visserligen icke för mycket, när man jemför det med de sakrika och utförliga utredningar, som ministrarna i England och Frankrike, nästan i hvarje session, framlägga för dessa länders lagstiftande församlingar i afseende på sockcrtullen, vid minsta fråga om jemkning deri.
När man derjemte ihågkommer, att en liflig meningsstrid under de sednast förflutna 3:ne åren härstädes ägt rum, såväl bland affärsmän, 346
De il 5 Februari. sorn i de offentliga bladen, angide denna fråga, i anledn. af den stegring i sockerpriserna som ansetts föranledd af importförbudet å raffinadsocker, och af de öfverenskommelse!- mellan sockerbruksidkarne som, till följd deraf, kunnat äga rum, och att flera, mot hvarandra stridande, uppgifter och försäkringar af de olika meningarnas förfäktare, hvar å sin sida, blifvit gjorda angide priser, handelsbruk, olika varuqvaliteter och andra förhållanden, som väsendtligt måste inverka på den slutliga pröfningen, så synes representationen hafva haft flera förenade anledmr, att af Konungens rådgifvares nit, skicklighet och drift vänta en så upplysande ledning till sockerfrågans bedömande, att den icke behöfde i något hänseende famla i mörker eller ovisshet i afseende pä de faktiska förhållandena.
Det finnes emellertid, utom dessa skäl, ännu ett annat ej mindre maktpåliggande för befogenheten af en sådan önskan från Ständernas sida om Styrelsens medverkan till sakens utredning.
Det är nemi. redan af sig sjelf sannolikt, om också icke erfarenheten hade gifvit en särskild bekräftelse derpå, att ett intresse, numera så rikt och mäktigt sorn
Hrr sockerfabrikanters, och hvilket redan vid föregide riksdagar ådagalagt en så ovanlig sammanhållning, klokhet och förmåga att bevaka sina fördelar, samt för sådant ändamål icke skytt uppoffring hvarken af möda eller kostnad, om det nu ser att importförbudet icke längre kan hålla stånd emot allmänna tänkesättet, åtminstone icke skall försumma tillfället att, om någon möjlighet finnes, få förbudet utbytt mot en så hög importtull på raffinadsocker, att denna förändring på papperet icke i sjelfva verket åstadkommer någon minskning i de hittills skördade fördelarna.
Visserligen kan härvid invändas, att om vinsten på sockerfabrikationen är så stor, så är ju äfven tillfälle öppet för konkurrensen inom landet genom nya fabrikers anläggning; men denna konkurrens är icke så lätt tillvägabragt, särdeles om de nuvar. fabrikanterne skulle begagna den utvägen alt, dä någon sockerbrukslokal blir ledig, hyra densamma för gemensam räkning och låta den stå obegagnad, för att hindra täflan genom flere idkares tillkomst.
Alla de omständigheter, jäg nu uppräknat, torde gifva en giltig anledn. att, då Hr föredraganden absolverat hela detta ämne, såsom förut är sagdt, på 17 rader, så mycket mera noggrannt undersöka huruvida dessa rader innefatta ett tillfredsställande svar åtminstone på de hufvudsakligaste bland de frågor, af hvilka omdömet, ronde importtullens belopp, bör bestämmas.
Vid granskningen af Hr föredragandens yttrande, finnér man detsamma utgöras af 2:ne afdelningar.
Den ena innefattar den meningen, ”att ehuru tullen å rått socker uppgår till fullt 25 procent af värdet, synes likväl, i betraktande af denna artikels betydenhet såsom den mest inkomstgifvande af alla importvaror och af dess beskaffenhet att jemförelsevis mera egna sig till en högre tullbestämmelse, utan äfventyr af tullförsnillning, skäl icke vara för handen att medgifva någon nedsättning i denna afgift”.
Vid detta räsonnement torde icke vara något att påminna, i afseende på sjelfva slutsatsen; jag tager mig blott friheten anmärka vid Hr föredragandens uppgift om den procent af värdet, som den nuvar. tullafgiften anses utgöra, alt den är alldeles för låg, och att uppgiften synes utvisa att Den 5 Februari. 317
Hr föredraganden icke känt de gällande sockerpriserna härstädes.
Sistl. sommar hit importeradt Java-socker, af lika qvalitet med god Bahia, stod, med frakt och alla omkostnader, utom tullafgiften, till 7 sk. och 7 rst. b:co, och har till detta pris ej kunnat afsättas, ulan kan, så som jag tror, ännu köpas för detsamma, med tillägg af ränta.
Af skeppet Prins Carls last, för 2:ne år sedan, såldes, enligt hvad jag är i tillfälle att med säkerhet upplysa, en post rå-socker om 194,000 U., uppköpt lindet en period då priserne voro ganska höga i Ostindien och China, med en skälig fraktförtjenst, till 7 sk. 4 rst. b:co, i fartyget här vid bron; en annan post brunt, om 220,000 fl. till 5 sk. 11 rst.; samt ännu en post af sämre beskaffenhet, om 70,000 2t, till 4 sk. 8 rst.
Jag tillåter mig lemna dessa upplysningar äfven derföre, att priserna pä sockret af skeppet Prins Carls last utgjort föremål för andra uppgifter i ett annat Riks stånd.
— Vid betraktande af dessa priser, lärer det befinnas, att tullafgiften, med tillägg af andra omkostnader, äfven med iakttagande af den transatlantiska tull-lindringen, icke utgör blott 25 procent, såsom Ur föredraganden anfört till prot., utan öfverhufvud mellan 33^:dels och 50 procent af värdet, med frakt och omkostnader inberäknade; samt emellan 40 och 70 procent å sjelfva inköpspriset på produktionsorten.
Denna anmärkn. kan nu icke hafva något inflytande på tullbestämmelsen å råsockret, men för den icke otänkbara händelsen att någon begärelse för en ytterligare stegring af tullen på råsocker framdeles skulle yppa sig, torde det vara nyttigt att känna, utan alt dervid fästa något klander, att sockret är en af de artiklar hvarå förbrukaren erlägger en af de drygaste beskattningar, i förhållande till varans värde.
Den andra meningen i Hr föredragandens framställning, anhåller jag alt få citera ordagrannt; den lyder, som följer: ”men på det emellertid den inhemska fabrikationen för detta råämnes förädling må komma i åtnjutande af samma skydd, som andra näringar, i förhållande till den lindrigare tullbehandlingen af råämnet för deras tillverkningar, torde införselafgifterne ä de beredda sockerslagen undantagsvis böra bestämmas till i någon mån högre procent, än som för fabrikstillverkningar i allmänhet till norm antagits; och hemställes i sådant afseende, att tullen å krossadt lumpsocker och andra dermed jemförliga slag, som nu är bestämd till 6 sk.
U. må antagas till 4 sk. 6 rst. eller 50 procent högre tull än å råämnet, samt å topp-, kandi- och kaksocker bestämmas till 6 sk. M, eller 100 procent utöfver råämnestullen”.
Det första sam härvid faller i ögonen är, att Hr föredragandens framställning icke innefattar någon enda upplysning i sak, ingen uppgift hvarpå ett omdöme kan grunda sig; att under öfverläggningen vid Konungens rådshord icke någon af alla de tvistefrågor, som bordt påkalla å denna artikel en mer än vanlig uppmärksamhet både i statens intresse och för de statsekonomiska grundsatsernas skull, ens blifvit vidrörd, än mindre pröfvad.
Besinnar man dertill, att riksförsamlingen hos oss utgöres af 4 olika Stånd, som fatta beslut hvar för sig; att R.
St. i sådana frågor som denna, som måste bero på faktiska upplysningar, följaktligen äro långt mera än andra 348 Den 5 Februari. representationer i behof af en ledning från Regeringens sida, såvida besluten skola få något sammanhang och blifva ändamålsenliga; att riksdagsarbetet måste betydligt försvåras och förlängas då riksdagsmännen sjelfve nödgas på enskild väg söka förskaffa sig de upplysningar, som icke erhållits genom Konungens rådgifvare, och att just ett sådant förhållande är särdeles gynnande för det enskilda intresset, som i sådana fall ingenting högre kan önska, än att få i Regeringens ställe biträda med underrättelser, ofta måhända af en vilseledande beskaffenhet, hvilken först efteråt erfares, så kan man icke undgå att komma lill den slutsatsen, alt häruti ligger ett förhållande, nära nog oförklarligt, och som i alla händelser icke bordt förbigås utan anmärkn.
Följderna af den nu anmärkta bristen visa sig ock, såsom jag nu anhåller att få närmare ådagalägga, omedelbart uti det räsonnement, som här ofvan är citeradt.
Hr föredraganden yttrar, att de inhemska fabrikationerna för detta råämnes (sockrets) förädling bör komma i åtnjutande af samma skydd, som andra näringar, i förhållande till den lindrigare tullbehandlingen af råämnet för deras tillverkningar.
Deremot är det svårt alt inse något skäl, hvarföre sockerfabrikanterne skulle behöfva gynnas med ett högre skydd än andra fabrikanters tillverkningar.
Skulle någon skilnad i delta hänseende äga rum, så borde sockerfabrikationen snarare kunna bestå med ett mindre skydd än flere andra, och det af följande skäl.
Först och främst äro de tekniska operationerna vid sockerberednirfgen ibland de enklaste, och bestå egentligen icke i annat än sockerämnets renande genom kokning och klarning; någon särskild handafärdighet för arbetarne kommer icke dervid i fråga.
Blott en kunnig mästare finnes, kan han sköta tillverkningen med hvad slags arbetsfolk som helst.
Vidare är den tillverkade varan icke, såsom t. ex. väfnadsmanufakturens produkter, underkastad modets omvexlingar, och således icke af denna orsak i behof af så stort skydd emot främmande medtäflan, som kan erfordras för väfvaren i anledn. af den stora olikhet af och den mängd nya uppfinningar å fasoner, som ombytet i smak hos de förbrukande föranleder, och hvilket ofta gör ett lager af äldre tillverkningar mindre brukbart eller nedsätter dess värde i handeln.
Formen på sockret är t. o. m. likgiltig för konsumenten.
Det behöfver blott 2 egenskaper, att vara hvitt till färgen och sött till smaken, och finner då alltid afnämare såsom en kurant vara.
Slutligen är det icke heller utan all vigt alt ihågkomma, att då kostnaden å hvarje stycke väfnad alllid till en viss bestämd proportion utgöres af betalningen för det deri nedlagda arbetet, så gör det icke på långt när, jemförelsevis , en proportionel tillökning i arbetskostnaden, om t. ex. 100,000 eller 500,000 U socker tillverkas vid en fabrik, emedan större quantiteter kunna kokas med nära samma besvär som små.
Också finnes ingen fabrikation, som underhålles jemförelsevis med sä fä arbetare som sockerbruken.
Vid alla tillsammans i hela riket torde de ej uppgå till 300.
I samma mån tillverkningen ökas och arbetskostnaden aftager, bör denna fabrikation följaktligen äfven kunna nöja sig med en mindre vinst.
Den 5 Februari. 349 Dessa detaljer kunna synas nog småaktiga att uppehålla sig vid, men de mäste alla äga ett omedelbart inflytande på omdömet om den frågan, som jag nyss framkastade, huruvida socker-raffinaderierne behöfva eller böra gynnas med en större skyddstull än andra fabrikationer.
Att de må åtnjuta lika hög skyddstull kan visserligen, såsom redan är anfördt, vara rätt och billigt; men å andra sidan är det väl icke heller alldeles obilligt om hela den sockerkonsumerande allmänheten önskar, alt icke mer detta rätta och hilliga må komma i fråga, till några fä enskilde personers förmån, hvilka redan i många år haft tillfälle att, uti en gifvande profit af sin tillverkning i skydd af importförbudet, åtnjuta sä tillräcklig vedergällning för sin möda, att de hädanefter böra vara tillfredsställde med samma förmåner som industriidkare och fabrikanter i allmänhet.
Det förtjenar då att tillse, huru Hr föredragandens slutsats, d. v. s. den tullbestämmelse som blifvit föreslagen medelst 6 sk. b:co å topp-, kandi- och kaksocker, förhåller sig till den nyssnämnda förutsättningen om det rätta och billiga.
Vill man följa denna regel, så är rätta normen för importtullen icke heller svår att utfinna.
Om priset på toppsocker i Hamburg eller Amsterdam tages till grund och tullen skulle fastställas lill 25 procent eller j deraf, så skulle detta skydd blifva otillräckligt i jemförelse med de andra mest gynnade näringarnas och troligen göra det omöjligt för de Svenska sockerkokerierna att bibehålla sig, enär de, såsom förut är visadt, betala på sjelfva råvaran en tull, som utgör ifrån 40 till 70 procent af priset på produktionsorten.
Att socker må kunna förädlas hemma i landet och således bör hafva ett verkligt skydd, är åter maktpåliggande ej blott för sockerkokarnes nytta, utan äfven för de Svenska skeppsrederierna, som sysselsätta flere gånger så många menniskor med importen af råsockret, som de förra med förädlingen.
Om man deremot tager till grund medeltalet af priserne å toppsocker i Hamburg eller Amsterdam, och tillägger tullen på råsocker, likväl med beräkning af tull-lindringen å den sednare, emedan råsockret hit lill riket aldrig inkommer frän andra än transatlantiska hamnar, samt bestämmer importtullen å toppsockret lill 25 procent af denna summma, så har fabrikanten otvifvelaktigt allt det skydd, hvarpå han med någon rimlighet kan göra anspråk för en tillverkning, som angår en af de mest allmänna behofsartiklar, som icke är underkastad äfventyret att blifva gammalmodig, och hvarå konsumenten redan erlägger en ganska dryg beskattning genom tullen pä råämnet.
Vill man då, till det omnämda priset i Hamburg, tillägga fraktomkostnaden från Hamburg och kommission i Lybeck, så att tullen beräknas till 25 procent efter det pris hvartill varan kan erhållas här på platsen, med tillägg af tullomkostnader, så är det klart att sockeridkarne äro mer än tillräckligt gynnade.
De kunna nemi. då ovillkorligt räkna 25 procent i vinst utöfver den förtjenst, som den Hamburgske sockerkokaren kan beräkna.
Om H. Bevilln.Utsk. skulle behaga lyssna till de förutsättningar jag här gjort — och i annat fall torde det åtminstone vara angeläget att de vederläggas — och derefter tager i betraktande priserne å Hamburgs priskuranter på de sockerslag, hvilka emotsvara det toppsoc - 350 Den 5 Februari. ker, sora här mest tillverkas och förbrukas, så uppstår följande förhållande :
Enligt en af Hr vice talmannen Brinck till BorgareSt. gjord uppgift, bestyrkt med verklig faktura, kan frän Hamburg medelraffinad, med beräkning af hög frakt, levereras här på platsen till 15 sk. 4 rst. r:gds.
Jag bar här tillfälle att bifoga bestyrkt kopia af en annan faktura, af d. 7 December sisth år, öfver diverse dels Hamburger- dels annat raffinadsocker af åtskilliga sorter, som fått införas med K.
M:s nåd. tillstånd såsom prof, och hvaraf de flesta sorterna äro af finare qvalitet, än det i handeln härstädes allmännast förekommande.
Den upptager en post af 98 ti Hambnrgervigt, med ett pris af 23 mark 8 sk.
Hamburger b:co på stället.
Delta gör något öfver 15 sk. och 4 r:st. på inköpsorten för ett Tyskt ti af socker, vida finare än det här i allmänhet brukliga.
Nu är det allmänt bekant, att det Hamburgska ti är 14 procent högre än det Svenska, och i handeln vet man att denna vigtskilnad, i synnerhet vid större poster, fullkomligt betäcker de s. k. speserna och fraktkostnaden.
Denna sednare faktura, bestyrkt af mäklare, bekräftar således fullkomligt riktigheten af Hr vice talmannen Brincks förut ingifna.
Betraktar man nu, att både ämne och fabrikationssätt här och i Hamburg samt på andra ställen äro, eller åtminstone kunna vara, alldeles desamma, så följer häraf obestridligt, att om man föreställer sig det all tull vore borttagen, så måste de
Svenska sockerkokerierna ovillkorligen vara i stånd alt leverera raffinadsocker till samma pris, sorn främmande fabriker, och likväl dervid hafva en arbetsförtjenst, om också ringa.