Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Erfarenheten har likväl visat att hvarje förordn., som utfärdats rör:de ny mynträkning, icke har lyckats uträtta det åsyftade ändamålet, nemi. att uttränga det gamla räknesättet.
Tvertom finnas ännu i dag flera landsorter der, oaktadt alla dess författnir, det gamla räknesättet fortfar att vara gällande.
När nu sä är förhållandet, så skulle det efter mitt förmenande vara fara värdt, alt genom införande af ett alldeles splitter nytt räknesätt, vi skulle endast få det resultat att vinna en tillökning af dessa räknesätt, utan att den stora mängden af medborgare skulle finna sig dermed Särdeles belåtna; men skall man införa ett sådant räknesätt, synes det mig, likasom en och annan talare förut anmärkt böra ske i sammanhang med
Decirnal-systemets införande äfven i mått, mål och vigt.
Det kan nemi. icke förnekas att i mått, mål och vigt finnas nu sådana underafdelningar, hvilka icke låta förena sig under något vilkor med deeimal-räkningens begagnande och således måste det vara klart att då man vill tillämpa
Decimal-systemet i penningeräkningen eller myntet; äfven de serskildta räknesätt, som begagnas i afseende på längd, vidd och rymd böra fördelas efter samma grunder, så att mätandet af dessa, medelst penningen blir lätt att verkställa.
Jag tror således för min del att intill dess K. M:s Nåd.
Propos. inkommer om en förändring till decimal-råkning jemväl i mått, mål och vigt, det nu föreslagna myntsystemet icke bör antagas och tillstyrker således för min del att med det definitiva beslutet derom må npskjutas intill dess man får se hvad K. M., i afseende på den nyssnämnda frågan, har att inför R.
St:r föreslå.
Uti denna fråga såsom i de flesta andra, är den naturliga och rätta gången af en undersökning att först och främst taga i betraktande sjelfva principens riktighet, och derefter omständigheterna vid principens tillämpning.
Den punkt, som nu är under öfverläggning omfattar endast det första af dessa momenter, eller principen om deeimal-räkningens införande i vårt myntväsende, och det är således endast derom, som jag vid Den 22 Februari f. m.
195 detta tillfälle vill yttra mig.
Jag belviflar visserligen icke, att åsigterna här på detta rum äro temligen odelade om, att Decimalsyslemet har ett ostridigt företräde framför det system för penningeräkningen, som för närvarrde är gällande hos oss, men det kan likväl icke undfalla upmärksamheten att mången på samma gång, som han uttalar detta erkännande, ändock likasom drar på sitt bifall, och låter förstå, att ehuru Decimal-systemet väl må vara enklare och bättre, det likväl från urminnes lider gått rätt väl för sig att räkna med R:dr, skir och rst., eller med andra indelningar, hvilka icke följt Decimal-systemet.
Med ett ord, det ifrågasatta systemets fördelar, som man icke kan förneka, och som man derföre passivt måste erkänna, lyckas dock i sjelfva verket icke stå så lefvande klara för hvars och ens föreställning, som för den vigtiga sakens skull efter min tanka vore önskligt, och som jag derföre i största korthet skall söka att göra åskådligt, ur så väl theoretisk som praktisk synpunkt.
Föregide talare hafva redan förut, och med skäl, jemfört
Decimal-systemets tillämpning på mynträkningen, med samma systems användande vid den abstrakta anlalsräkningen.
Detta är just den rätta utgångspunkten.
Den abstrakta siffer-räkningen företer i sanning ett beundransvärdt exempel på, huru genom den enklaste anordning, en oändlighet af olika antal, med den fullkomligaste klarhet, kunna betecknas och upfattas; och det är endast den dagliga vanan vid dess användande, som gör, att den utomordentliga sinrikheten af detta system icke anslår hvars och ens upmärksamhet, åtminstone ej i så hög grad som saken förljenar.
Eller är det icke i sjelfva verket någonting ytterst märkvärdigt, att om jag nämner ett tal, hvilket som helst, från ettan lill miliarder, så kan hvar och en som förstår decimal-systemet, ögonblickligen inse, hvilken storhet som menas, och åtskilja detta enda upgifna begrepp från alla de öfriga, hvilka i en oändlighet af nyancer efterfölja hvarandra 1 Hvaraf kommer detta?
Jo, deraf att enhets begreppet aldrig hrytes; - att sjelfva ettan hvartill hvarje annat antal hänför sig, förbli fver oföränderligen densamma, och M förhållandet mellan denna etta och hvilket annat tal som helst genom tiodelnings-systemets inrättning, genast hlifver åskådligt och fattligt.
Men äger nu äfven detta samma förhållande rum, vid vår nuvande mynträkning?
INej, visserligen icke; der sönderbrytes enheten hvarje ögonblick och jemförelserna blifva derigenom oändligen försvårade.
Genom mycken vana, att på samma gång i sin föreställning fasthålla flera olika begrepp, går det visserligen för sig för den mera uplyste, alt äfven med den nu brukliga penninge-räkningen någorlunda hastigt och klart upfatta värdet af en angifven summa, men detta är visst icke förhållandet med dem som i konsten att räkna och tänka äro mindre förfarne.
Om jag t. ex. säger alt en sak kostar 7 R:dr, 35 sk. 9 rst. b:ko, så begriper utan tvifvel hvar och en här närvande genast hvilket värde detta tal uttrycker, men det vore ett stort misstag att tro, att äfven alla andra med lätthet och klarhet 13* 196
Den 22 Februari f. m. göra detsamma.
Dertill fordras att på samma gång bibehålla i minnet icke blott begreppet om R:drn, om sk:n och rst., och dessas förhållande till hvarandra, utan äfven det antal som förekom af hvardera sorten, såsom att R:dr:na voro 7, skina 35 o. s. v. Hade deremot uti delta tal, i st. f. både R:dr, skir och rst, endast förekommit en och samma enhet nemi.
Riksdalern med dess tio- och hundra-delar, så är det tydligt att, på samma sätt som uti den abstrakta räkningen, också här endast ett enda klart och bestämdt begrepp framställt sig för upfatlningen.
Vid tillämpningen i allmänna lifvet är detta också af en långt större vigt än man vill medgifva.
Man har i detta afseende helt och hållet velat underkänna riktigheten af den sats, som af sednasle R.
Stir blifvit framstäld såsom skäl för dec.-systemels införande så väl i afseende å Rikets mynt, som dess mått, mål och vigt, nemi. alt derigenom de praktiska vetenskapernas resultater skulle lättare göras tillgängliga för den mindre kunnige.
Men denna sats är likväl enl. min förmening fullkomligt riktig.
Den bästa, om ej den enda, utvägen att sprida insigt i frågan om storheter af alla slag, består deruti, att i dessa frågor blott ett enda, enkelt och lättfattligt system, nemi. decimalsystemet, tillämpas.
De storheter som härvid komma i fråga äro: längder, ytor, rymder, vigter och värden.
I samma mån som indelningarne af dessa särskilta storheter såsom nu är förhållandet äro olika, så blifver jemförelsen dera emellan för den mindre bildade svår.
Om man t. ex. vet alt ett Lii kostar 1 Ridr och någon framställer en så enkel fråga, som hvad maiken då kostar, så tror jag knappast att någon, äfven på detta rnm i en hast kan besvara densamma.
En reduktion måste föregå och man finnér då att priset på marken blifver 2 sk. rst.
Det faller af sig sjelf, att det måste vara nästan sagt omöjligt för den okunnige att uträkna ett sådant tal, och likväl, huru enkelt vore icke detta om indelningen af vigten vore densamma som indelningen af myntet, och decimal-systemet dervid vore tillämpadt för begge.
Då är genast klart att om Lft kostar 1 Ridr, så kostar af LU ^ Ridr, af LU Ridr, och således jemt 1 öre.
Låtom oss taga ännu ett exempel: om en Tia säd väger 15 ,LU hvad väger då kappen?
Hvar och en af oss, kan visserligen finna att den väger 9 S, 12 lod, men attalia de som sakna kunskap om räknekonst, skola kunna uträknaa sådant får ej begäras eller förväntas.
Det är derföre jag påstår att det enda sättet att underlätta spridandet af kunskaper i sådana praktiska saker ibland de mindre bildade är just att införa ett ordnadt och öfverensstämmande indelningssätt i afseende på ofvannämnde storheter och deras nnderafdelningar.
Man säger vidare, att det icke så mycket skulle vara för att lätta den mindre bildades möda och svårighet, som det nya räknesättet infördes, utan att detta egentligen endast skedde för de större räkenskapsförarnes skull.
Detta är dock enl. min tanka en alldeles oriktig åsigt..
Nog kunna de lärda och kunnige slå sig ut, och lösa alla förekommande frågor, äfven med det nuvaride systemet, i all sin ofullkomlighet, ehuru det onödigtvis kostar mycket tid och Den 22 Februari f. m. 197 besvär, men helt annat är förhållandet med den mindre bildade, som vid många tillfällen nu omöjligen kan reda sig sjelf, äfven i de aldra vanligaste och för honom nödvändigaste fall.
Jag ber alt, såsom stöd för detta påstående, äfven nu få fram lägga ett par exempel.
Antag att summan 2 R:dr 16 sk. 8 rst., skall åtta- eller tiodubblas:
Otvifvelaktig! öfverstiger delta de flestas förmåga inom arbetsklassen.
Om deremot tiodelningen vore införd, så är det deremot klart att om en tiodubbling kommer i fråga, så behöfver blott enheten upflytlas ett rum och äfven i händelse af något annat slags fördubbling, blir det endast ett enkelt multiplikations-tal.
Annu mera påfallande är den stora fördelen af decimal-indelningen då frågan är om ränteberäkning.
Om t. ex. en person af folket har uti en sparbank en liten summa innestående, låt vara 30 R:dr, och han får tillgodoräkna sig 6 proc:s ränta derpå, så är han med den närvarande penninge-räkningen icke i stånd att sjelf med noggrannhet uträkna denna ränta.
Detta är mycket säkert, ty summan utgör det ojemna talet af 1 R:dr 38 sk. 4^ rst.
Huru lätt skulle emellertid icke hvem som helst kunna utföra denna räkning, om tiodelningen vore införd.
Om 1 R:dr är delad i 100 delar, så är det tydligt att en sådan lnindrade-del eller 1 öre, är en proc. af 1 R:dr och 6 öre således 6 proc. af 1 R:dr, hvadan också 6 proc. af 30 R:dr blir 180 ören eller 1 R:dr 80 ören.
Huru enkelt och begripligt för livar och en!
Del är således efter mitt begrepp ett fullkomligt misstag att tro, att decimal-systemets införande endast skulle Vara lill fördel för den kunnige, men icke för den okunnige.
Motsatsen deraf kommer i sjelfva verket sanningen långt närmare.
Den siste värde talaren har anfört såsom eli bevis derför att man icke borde antaga decimal-systemet, alt oaktadt de förändringar, som flera gånger för q t ägt rum uti vårt myntsystem, de gamla räknesätten, likväl ännu efter lång tid bibehållas i våra landsorter, och att derföre, enl. all sannolikhet äfven denna myutförändring, ifall den påbjudes, icke skall förmå rubba de fordna vanorna som äro fastvuxna hos folket, utan att den skall misslyckas i utförandet.
Men hvad är väl den egentliga orsaken att föregtde förändringar i detta afseende haft så liten framgång?
Jo, att de nya myntsystem, som tid efter annan blifvit införda, lika litet som de äldre, hvilka skolat utträngas, haft någon nationell grund, eller framfor dem haft något praktiskt företräde, hvarigenom de sjelfva kunde bana sig väg, utan varit föranledda af helt andra, vanligen financiellt olyckliga omständigheter.
Skulle deremot nu ett princip-enligt och från de förra olägenheterna befriadt system, såsom de föreslagna, blifva antaget, så skall detsamma, enl. min öfvertygelse, äfven ganska hastigt till allmän belåtenhet göra sig gällande i tillämpningen.
Detta har visat sig vara förhållandet i Finland, der man nyligen har öfvergålt till ett decimal-system, och jag finnér intet antagligt skäl hvarföre det i Sverige skulle blifva annorlunda.
För att icke onödigtvis förlänga tiden, så viii jag inskränka mig till hvad jag nu har anfört, och tillstyrker att R. o. Ad. ville vidhålla sina föregide beslut och antaga decimal-systemet såsom grund för raynträkningen.
Hr von Kraemer har på ett för mig öfvertygände sätt, med npgifter, hämtade från erfarenheten, visat det tiolalsräkningens införande i mått, mål och vigt är ännu svårare än i myntet.
Jag afstår alltså från önskan att med den sednare ändringen vilja förena den förra, emedan jag tror mera på Hr von Kraemers erfarenhet än på Biskop Agardhs theoretiska upställning.
Jag har följaktligen icke skäl att vidare yrka återremiss om icke på det att BankoUtsk. måtte få i sin helhet kännedom af det qvicka och grundliga tal, som Hr Brakel i detta hänseende har hållit.
Men jag hoppas att de af detta Stånds Ledamöter, som höra till Utsk., likväl skola meddela detsamma hufvudsumman af Hr Brakels yttrande i de delar, sådant kan anses behöfligt.
Då jag vidhåller tiolalsräkningens förkastlighet, så anhåller jag få upgifva några skäl derför.
Det är märkligt, Mine Hrr, att höra den siste värde talaren dagsklart för Eder ådagalägga tiolalsräkningens fördelar och lättheten för menige man att henne begagna, under det att Hr von Kraemer framställer huruledes Fransoserna, som äro så lättfattliga, icke hafva kunnat förstå sig derpå.
Hvilkendera talaren skall' man nu tro?
Månne det icke är mera skäl att lyssna på målsmannen för de ringare folkklasserna, som skola tillämpa dessa teoretiska hugskott, men icke kunna lära sig det, än att tro på de theoretici, som vilja påtruga dem menige man.
Någon af senare talare har förmenat, det Hr von Kraemer yttrat, att
Statshvälfning skulle upkomma till följe a£ tiolalsräkningens införande.
Jag, som står nära honom, kan försäkra att, så vidt jag hört, det icke varit hans mening, utan tvertom att det var de konservativas omedgörlighet, som efter hans tanke vållade revolutionen.
Men nu har han den tillfredsställelsen att höra del jag, ifall lian räknar mig till de konservativa, redan är af honom reformerad.
Således torde det kunna lyckas honom äfven med flera; men om
Statshvälfning icke upkommer för det mot folkets, vanor stridande räknesätt, så orsakas dock missnöje derigenom.
Till hevis derpå vill jag anföra hvad som inträffade i Hessen, hvarest man tog sig före att minska antalet af Groschen på en Thaler ifrån 32 till 30.
Folket trodde att förändringen innebar en myntförsämring, d. v. s. att man hade tagit ifrån dem två Groschen, i st. f. att hvarje Groschen derigenom verkligen blef bättre än förut.
När sådant kan Ilända, så är lätt att inse huru föga menige man förstår af dessa förändringar, huru lätt han missledes och huru han skall harmas, då man icke kan göra honom begripligt att det linnes någon skälig, grund till dylika för honom besvärliga företag.
Jag skulle för min del tro, att om Svenska folket vid denna Riksdag sluppe, såsom vid de föreg:de, att få sig det nya myntsystemet påtrugadt, så Den 22 Februari f. m.
199 skulle allmänheten fägna sig ät ett Riksmöte, vid hvilket ingen för henne besvärlig påföljd upstode af något nytt utifrån införd t påfund.
Hvad kunde väl orsaken vara alt vår hädangångne Konung tvenne gånger vägrade godkänna det förslag R.
St. gjorde att förändra myntenheten, oaktadt det då. icke ens var fråga om all tillika införa tiotalsräkningen?
Utan tvifvel var skälet, alt Han sett hvilka svårigheter och förluster, hvilken harm, som väcktes i Frankrike hos det lägre folket genom denna förändring.
Han ville icke blottställa
Sina undersåter för hvad
Hans egna landsmän lidit i detta hänseende.
Då Hr von Kraemer nu för oss berättat luiru det dermed ännu i dag står till i Frankrike: så är det ju naturligt att han, anande hvad som skulle hända, vid det första steget, ännu mer velat undvika att taga det andra.
Han har utredt saken så väl, att det bör vara för en hvar faltligt, att det är lika fruklöst att vilja införa ett allmänt system för mått, mål och vigt, som det vore fåfängt att vilja i hela verlden införa samma lagar och samma språk.
Det är dessutom, om jag så får säga, och jag ber om ursäkt derest någon lager det illa, fåkunnigt att vilja uphäfva individualiteten hos nationer, lika som det vore fåviskt alt söka uphäfva individualiteten hos menniskor.
Hvar och en har sitt sätt ali vara och länka; det kan icke uphäfvas, med mindre personen till intet— göres, och denne är här nationen.
Det är derföre att förslaget antastar vårt folks individualitet, som förelaget är mig så vidrigt.
Hr von Kraemer har genom sina uplysningar bekräftat, att det förhåller sig ännu i dag, såsom Historien visar alt det varit ifrån urminnes tider hos alla folk, nemi. alt det finnes ett högre vetande hos den vetenskapligt bildade och ett lägre hos den ringare folkklassen samt att .dessa olika bildningsgrader icke kunna under någon tid sammanföras till jemnlikhet.
Vill man likväl söka åstadkomma det omöjliga, får man skylla sig sjelf för följderna.
Hr Gripenstedt har omförmält tiolalsräkningens fördelar; jag torde få nämna något om hennes olägenheter.
Af våra Riksdalrar, f. n. indelade i 48 sk:r, utgöra § jemna 32 sk:r under det af den nya Riksdalern skulle utgöra 6f>| öre, således ett bråk, besvärligt för menige man.
En tredjedel af vår nuvar.-de Hulr utgör 16 jemna sk:r, hvaremot en tredjedel af den nya Riksdalern skulle utgöra 33J- öre, och en 16| öre i st. f. jemna 8 skasåsom nu o. s. v. Huru tager sig menige man fram med dessa bråk.
Han förlorar och köpmannen vinner troligen bråket, som skjuter öfver det hela.
Hvilka tvister skola icke härigenom upkomma när ett sådant räknesätt införes.
Detsamma blir förhållandet med tiotalet om jag skulle upräkna dess fördelning i tredjedelar och sjelledelar af mått, mål och vigt.
Jag vill likväl icke längre besvära R. o. Ad. med mitt tal, emedan det torde vara fruktlöst; men jag vill, så länge jag kan, söka skydda vår lägre befolkning ifrån de olägenheter hvarmed hon hotas.
Jag anhåller således om förslagets ogillande.
Jag anhåller endast att i ett par punkter få bemöta den siste värde talarens yttrande.
Hr von Hartmans - 200 Den 22 Februari f. m. dorff har sagt att svårigheten att få decimal-systemet antaget i Frankrike skulle ligga i sjelfva detta system.
Jag tror icke svårigheten hafva härrört af decimal-systemet, utan i det dermed sammanlänkade metriska systemet.
Hr von Hartmansdorff, som Hr Printzensköld hafva yttrat, att allmogen icke skulle hafva något förtroende för decimal-systemet, men ett bevis pä motsatsen tror jag ligga deruti, att BondeSt., som torde kunna antagas uttrycka tänkesätten ibland allmogen, har under tvenne Riksdagar jemte R. o. Ad. bifallit decimal-systemets antagande.
Jag tror det således vara klarligen bevisadt, serdeles genom Hr Gripenstedts anförande, att stora fördelar skulle vinnas genom antagande af decimal-systemet för myntet, synnerligen om det skedde i ett sammanhang äfven för mått, mål och vigt, ehuru detta sednare icke är nödvändigt fördecimäl-räkningens införande i myntet.
Man har anfördt såsom exempel mot olämp ligheten af decimal-räkningens införande hos oss, alt i Frankrike molte delta svårigheter, och att dylika äfven skulle komma alt äga ram i Sverige.
Skilnaden är likväl den, att i Frankrike förändrades nästan allt, så uti benämning som uti indelning, hvaremot R:drn rgs kommer att hos oss bibehållas såsom myntenhet —• en ganska märkbar skillnad vid jemförelsen emellan det Fransyska och Svenska systemet.
Men de sorn icke vilja hafva deciraal-räkningen införd i vårt land, upsöka alla möjliga händelser till stöd för sin motverkan.
Man har äfven yttrat, att decimal-räkningen icke kan införas i myntet, förr än den blefve antagen i mått, mål och vigt •— och jag påminner mig ganska val, för flera Riksdagar tillbaka, då fråga var om införandet af decimal-räkningen i mått, mål och vigt, man förklarade, att om man blott hade decimal-räkningen i myntet, skulle denna räkning snart blifva anlagen för mått, mål och vigt.
Nu yttrar man tvärtom, och på detta sätt kan man aldrig komma till något resultat.
Här har blifvit sagt, alt man vill påtruga allmänheten ett räknesätt, som de för ingen del vilja hafva.
Detta gifver mig anledn. anföra, hvad jag personligen sjelf erfarit, då jag för några år tillbaka vistades flere månader inom det land, som med Sverige varit öfver 300 år förenadt, och der seder och bruk äro mycket öfverensstämmande med våra.
Uti delta land hade tvänne förändringar inträffat, som intresserade mig känna, huru de af allmogen uptogos —- den ena var skatteförenklingen och den andra decimal-räkningen uti myntet.
Hvad skatte-förenklingen vidgick fick jag till svar, att de voro genast belåtne dermed, emedan de nu kunde begripa sina debetsedlar, hvilket förut var omöjligt, äfven om de hos vederbör:de derom gjorde förfrågan.
I afseende å decimal-räkningen uti myntet, svarades, alt i början voro vi gamla ej rätt belåtne dermed, ty vi förstodo den icke, 4 Den 22 Februari f. m.
201 men seelan våra barn lärde sig denna räkning i skolorne och vi af dem, äro vi nu nöjda med förändringen oell skulle, för ingen del, vilja hafva den gamla tolfräkningen tillbaka, såsom besvärlig och tidsödande.
Denna förklaring från en allmänhet, som i bildning icke öfverträffa!' vår allmänhet, måtte vara ett säkert bevis på fördelen af införandet af decimal-räkningen i Rikets mynt.
Man behöfver blott gå i bodar och på torg i de länder, der decimal-räkningen är antagen, och man skall med förvåning finna med hvilken lätthet och hastighet räkningen bedrifves.
Då jag för en stdnd sedan hade ordet, samt lemnade en förteckning öfver de Länder, som antagit decimal-systemet, glömde jag tillkännagifva, att en sakkunnig och uplyst man inom detta hus, lemnade mig den underrättelsen, att nästan hela Asien antagit decimal-systemet.
Jag fortgår att yrka bifall lill Ulskts Betänk, i den ifrågavartde punkten.
Ropen på propostn förnyades:
Hr von Krtemer:
Jag nödgas uptaga R. o. Ad:s lid med vederläggning af de anmärkntr, som gjorts emot mitt förra anförande.
För alt börja i den ordning, som de blifvit framställda, så får jag först bemöta ett yttrande af Hr Brakel, som, ehuru på det hela instämmande med mig, fästat sig vid ett uttryck, som jag skulle hafva haft att pendeln vore lika kring hela verlden.
Om jag haft detta uttryck, hvilket kan vara möjligt, så står det för Biskop Agardhs räkning, ur hvilkens arbete jag citerat det i förbigående, men det är möjligt att det icke är pålitligt.
Gr. von Rosen har med sin stora kännedom om de fransyska förhållandena motsagt min under en kortare lid inhemtade, och underrättat mig alt mängden äfven i Frankrike vid dagligt bruk antagit det nya raeter-sysleniet, men jag kan försäkra att jag under mitt vistande der hörde talas om både piéds och lieue, och hvad rymdmåttet angår, anhåller jag få uplysa huru en läst beräknas i olika städer.
Uti Marseille beräknas en läst till 2,040 Kilogrammes eller 28 Millerolles, eller 240 Veltes; i Montpellier är en läst lika med 8 Svenska Oxlmfvuden eller 240 Veltes; i Bordeaux räknas per Viertel, Veltes etc.
Detta bevisar att åtminstone i den stora handeln äro antagna en mängd rymdmått, som icke grunda sig på decimal-systemet; för resten fägnar det mig om meter-systemet liar trängt längre ned lill folket än jag sjelf trodde.
Rosen har äfven uplyst alt i England tvenne komitéer, af hvilka han är Ledamot, sysselsätta sig med förberedande arbeten för decimal-syslemels införande och äfven delta fägnar mig, men jag tror icke alt man deraf kan sluta att man i England i alla fall får något sådant allmänt antagligt veienskapligt system snart färdigt och ännu mindre, att det snart derstädes blir verkligen infördt.
Stjernstedt har sagt att K.
M. skulle hafva tillkännagifvit att ett förslåg till decimal-systemets införande äfven i mått, mål och vigt skulle redan vid denna Riksdag komma R.
St. tillhanda.
Della tillkännagifvande kan likväl icke kallas officielt, ty såsom 202 Den 22 Februari f. m. R.
St. veta vi icke något derom.
Men om äfven ett sådant förslag kommer, så kommer det icke förr än sent.
För öfrigt är det icke sagdt att det får opinionen för sig och jag har derföre icke velat fastkedja förändringen i mått, mål och vigt, med den i myntet, hvarigenom den sednare måhända icke skulle blifva antagen vid denna Riksdag, och det var blott för att kunna komma till Dagot resultat vid denna Riksdag, som jag så varmt förordade att de icke skulle sammanlänkas; (y jag önskar alltid alt vid hvarje Riksdag något godt må kunna åstadkommas.
Hr Printzensköld har förargat sig öfver hvad jag sagt om de ultra-konservative.
Jag har icke sagt något om dem, utan endast definierat dem sålunda att ultra-konservaliva äro sådana, som icke vilja ur fläcken.
Detta behöfver ju ingen laga åt sig, som icke känner sig vara uti det predikamentet.
Om Hr Printzensköld vill delvisa förbättringar så är lian deremot en moderat-konservativ och det fägnar mig i sådant fall att få lyckönska honom till denna förbättring.