Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. finner nödiga) uttrycket: sådana nya häkten skulle vara obestämdt.
Jag tror likväl icke att så är, emedan ordet sådana hänvisar på cellfängelser som redan äro påbegynta; och om sådana nya häkten byggas, så är ju förslaget i det fallet ganska bestämdt.
I afseende på uttrycket: som K.
M. finner nödiga, är äfven anmärkt, att det är något obestämdt.
Jag medgifver det, men jag har ännu aldrig sett, att R.
St. hafva beslutat, i afseende på medlen till fängelsebyggnader, hvar dessa fängelser skola byggas eller hvilka som först skola påbörjas, och hvilka sentidigare.
Det följer af sakens nödvändighet, att detta uttryck måste vara något obestämdt.
I ett 7* 100 Den 22 Maj. afseende deremot är mitt förslag ganska bestämdt, deruti nemi. att ingen ny byggnad bör få begynnas, utan att kunna fnllbordas med det anslag, som nu beviljas; hvilken bestämmelse jag saknar i Hr von Harlmansdorffs förslag.
Denna frånvaro bar deremot af Frih.
Tersmeden blifvit ansedd såsom en förtjenst, och motsatsen i mitt förslag såsom ett fel, emedan den skulle leda till misshushållning.
Jag skulle dock ej tro det.
Jag tror ej erfarenheten hafva visat det leda lill misshushållning, att man, före begynnelsen af ett byggnadsföretag, beräknar hvad det kommer alt kosta, och ser till all del inskränkes inom tillgångarne, på det att medlen må råcka lill ali fullborda del.
Jag är åtminstone för min del ej sinnad, att understödja en så beskaffad hushållning; att byggnader påbörjas utan att någon [dan, utan att ritningar äro uppgjorda; hvarpå man ej saknar exempel.
Och efter sådana exempel tror jag det vara nödvändigt att vidtaga försigtighetsmått, på det att R.
St. ej mätte blifva inledde i kostnader, som de ej afsett medel till.
Frilun väckte fråga om huruvida det kunde vara min afsigt, att afklippa den bana som man beträdl.
Sä beskaffade tillvitelser igenkänner jag från den sidan.
Jag minnes dem sedan några år tillbaka vid sednasle riksdagar; men jag återkastar dem på den som yttrat dem, utan att vidare upplaga dem, eller spilla ett ord vidare derpå.
Till understödjande af SlatsUtsk:s förslag, alt detta anslag af 600,000 r:dr hvarom här är fråga, skulle äfven kunna få användas lill fyllnad af de summor — ungefär 130,000 för stadsfängelser, och 100,000 för häradsfängelser — som blifvit från början afsedda för dessa byggnader, men sedermera under detta år använda till länsfängelser; till understödjande af denna mening är det sagdt, att BondeSt:s önskan i afseende på detta anslag vore af den beskaffenhet, alt man borde gå BondeSt, lill mötes i alla fall; men BondeSt. har likväl derjemte uttryckligen önskat, att anslaget måtte inskränkas lill 300,000 r:dr. Om BondeSt. skulle vidblifva detta sitt beslut, och ännu eli Stånd fattade ett sådant beslut (hvilket icke är omöjligt), så skulle frågan förekomma i förstärkt S.atsUtsk., och der votering törhända uppstod emellan antagande af 600,000 eller 300,000 r:dr såsom summans belopp.
Skulle då den sednare meningen vinna, och deraf sedermera afmattas 100,000 r:dr till häradsfängelser och 130,000 r:dr till stadsfängelser, så skulle slutligen till länsfängelserna endast återstå 70,000 r:dr.
Det är derföre, för alt icke äfventyra något sådant, som jag tagit mig friheten alt föreslå R. o. Ad. ett beslut, som icke skulle inskränka K.
M. inom en så trång krets som den, hvilken StatsUtsk. utstakat; och i detta hänseende instämmer mitt förslag till beslut med K. M:s nåd. propos. i ämnet.
Här är under diskussionen sagdt, ali StatsUtsk. vid beräkningen af delta anslag för fängelserna, nogsamt tagit i betraktande, att tillgångarne kunna lemna hvad Utsk. föreslagit, utan alt dock stalsbrislsumman skulle vid denna riksdag blifva större än hittills, eller 1.325,000 r:dr.
Jag tror likväl ej, att någon talare i denstund kan säga hvad statsbristsumman kommer till att utgöra vid Den 2» Maj. 101 denna riksdag; enär Bevilln.Utsk. ännu ej framslålll sill förslag lill beräkning af det belopp som bevillningarne af lull, bränvin m. m. kunna komma alt utgöra.
Och innan Bevilln.Utsk. deröfver med förslag inkommit och R.
St. beslutat derom, så är det en omöjlighet, ja del är bestämdt en omöjlighet, att uppgifva hvad beloppet af stalsbristsumman kommer lill alt utgöra efter denna riksdag.
Antager man chartae-sigillatae, tull- och bränvinsmedlen m. m. till hvad de enligt den K. proposm hittills utgjort, och dermed jemför hvad som nu är af R.
St. anslaget på ordinarie stat under hufvndtitlarne; så svarar jag för att statsbristsumman blir betydligt större, än hvad den förut varit vid de föreg:de riksdagarna.
Således beror det belt och hållet på det beslut R.
St. i delta hänseende komma alt fatta, 0111 stalsbristsumman blifver sådan den varit hitintills, eller om den bl ifver större, eller mindre.
Jag fäster ej sä mycken vigt vid det förslag till beslut, som jag tagit mig friheten att afgifva, så att jag är envis att dervid förblifva; men jag bar framställt det i enlighet med min bästa öfvertygelse, och tror det bäst uppfylla ändamålet, äfvensom jag är öfverlygad om, att det skulle utan svårighet kunna antagas af de andra Stånden, BondeSt. inclnsive.
Mill yttrande i afseende på besparingarne å anslagen lill härads- och stadsfängelser var visserligen icke det, alt dessa besparingar, såvida R.
St. beslöto att de skulle reserveras, i alla fall skulle komma att användas för länsfångelserna, ulan mitt yttrande var: alt jag tror dem ej blifva till nästa riksdag använda.
Min anmärkn. att Frih.
Palmstjernas förslag leder till misshushållning, vill Frihm ej medgifva äga sin grund, och jag undrar ej derpå; men jag nödgas i anledn. deraf, alt något närmare redogöra för della förhållande.
Frihtns förslag skulle icke någon fängelscbyggnad få påbörjas, som ej med de befintliga medlen kunde fullbordas.
Det vill med andra ord säga, att vid nästa riksdag, n. b. om den bl ifver lagtima, skulle (såvida anslagen under tiden varit fullt hehöfliga) vi hafva fängelser färdiga, och hela arbetet afstadna till dess alt R.
St. vid den blifvande riksdagen komrao i tillfälle alt å nyo öfverväga saken och dertill bevilja anslag.
K. M. bar bestämdt uppgifvit de medel, som komma alt behöfvas för ali fullborda alla dessa fängelser, och af dem har
Han vid denna riksdag begärt blott en viss del, naturligtvis derföre alt
Han ej ansett dem alla kunna arbetas upp till nästa riksdag; således bör man ju anse alla dessa fängelsebyggnader som ett belt och låta arbetet drifvas efter omständigheterna och eftersom det visar sig bäst att använda penningarne.
Skulle deremot en sådan inskränkning äga rum, som den Frill.
Palmstjerna föreslagit; så vore naturligtvis
Regeringen förhindrad att göra annat, än hvad den vid hvarje tillfälle funne medlen räcka till, och att noga efterse det ej något blefve påbörjadt, som man ej med full visshet kunde vara
IU2 Den 22 Maj. öfvertygad om, skulle blifva fullbordadt.
Det är detta jag ansett leda till misshushållning; ty man vet att, huru noggranna kostnadsförslag man än må uppgöra för särskilda byggnader, så kan man dock aldrig bestämdt svara för, alt, vid det slutliga fullbordandet, byggnadskostnaden ej kommer att öfverskrida det på förhand uppgjorda kostuadsförslaget.
Jag hemställer till Frihm sjelf, om han någonsin sett något sådant förslag slå precist på runstycket in med det verkliga resultatet, och om nu förhållandet verkligen ej är sådant; sä tror jag sannerligen det vara vida klokare att till Regeringen, som bättre kan bedöma förhållandena, öfverlemna att bestämma hvilka byggnader som böra påbörjas, samt när och hvar de böra företagas.
Jag tror detta vara vida klokare, säger jag, än att vid anslaget fästa sådana slipulalioner, som Frih.
Palmstjerna föreslagit; synnerligast då R.
St. genom beviljandet af den stora summan utaf 1,300,000 hafva godkänt denna bana, och sålunda äfven erkänt kommande Ständers förpligtelse alt bifalla hvad Regeringen ytterligare begär för att komma till det önskade resultatet, och då Regeringen, under tillkännagifvandc af hvad som slutligen behöfves för att komma derhän, nu blott begärt en del deraf, nemi. ifrågavar. 000,000 r:dr.
Hvad för öfrigt angår Friluns besvarande af en min anrnärkn.
, som Frihm tyckts taga ganska illa, och som Frihm under anspelning på förflutna tider, behagat återkasta på mig; så tager jag icke upp den bollen.
Dä erfarenheten ådagalägger nyttan af cellfängelser för ransakningsfångars förvarande, och de kostnader, som erfordras att förse riket med dylika byggnader vida öfverstiga beloppet af 600,000 r:dr, så kan jag ej ingå på någon inskränkning i afseende pä summans belopp, utan anser hvad Utsk. i den delen tillstyrkt böra ligga till grund för R. o. Ad:s beslut.
Helt annat är förhållandet med sjelfva dispositionen af medlen; ty i det fallet synes mig på grund af samma erfarenhet, att de ej böra inskränkas endast till länsfängelset', utan att de äfven böra fä utsträckas lill andra ransakningshäkten, emedan erfarenheten just visar dessa fängelser vara tjenliga för sådant ändamål.
Men som länsfängelserna äfven kunna byggas på ett sådant sätt, alt de blifva tjenliga till straff-fängelser efter det nya straffsystem, som ännu alldeles ej varit under R.
St:s pröfning och hvarom ingen erfarenhet finnes, och således ej heller nu kan blifva föremål för något beslut om användande af medel för ett sådant ändamål; så vågar jag vördsamt hemställa om icke — hvilketdera förslag till beslut, som än må blifva af R. o. Ad. anlaget — om ej vid detsamma bör såsom .slutmening vidfogas följande ord: ”dock ulan alt medgifva användandet af dessa medel till uppförande af straff-fängelser, hvilka ej stå i ovillkorligt sammanhang med nu gällande lag.
Med iakttagande af denna anmärkn. slutar jag mig till Hr von Hartmansdorffs förslag till beslut.
Då det nu åter för andra gången är Den 22 Maj. 103 upprepadt, att K. M. tillkännagifvil för R.
St. hvad liela kostnaden för fullbordandet af det nya fängelsesystemet skall komma alt uppgå lill; så får jag dervid erinra, att det visserligen i StatsUtsk:s utlåt.
N:o 41 är citerad t, hvad som i den K. proposm förekommer i detta afseende, men att deruti hvarje cell är beräknad lill 1000 r:dr, under det att likväl de redan fullbordade fängelserna hafva kostat öfverhufvud 1100 å 1200 r:dr per cell.
Då således de redan uppbyggda cellerna visat sig kosta mera än 1000 r:dr, så är det äfven att förmoda, att de celler, som hädanefter byggas, äfven komma alt kosta mer än 1000 r:dr, och att sålunda den uppgjorda beräkningen ej är riklig, ehuru den står der.
Det är ej någon tillförlitlig uppgift, och således är det så mycket mera angeläget för R.
St. att införa kalkyler i detta afseende.
Jag tror visserligen att man ej i allmänhet bör ingå i specialiteter; men dådet är fråga om ett anslag af 600,000 r:dr, så böra kalkylerna så uppgöras, alt man med säkerhet vet att byggnader ej påbörjas, utan att med dessa anslag kunna fullbordas.
Följden af mitt förslag blir alldeles icke den, att man vid nästa riksdag skulle stå med helt fullbordade byggnader och inga påbegynda, utan milt förslag utgår derpå, att högst ^ af anslaget skulle utgå under hvartdera af åren 1849,1850, 1851; således, då nästa riksdag börjar d. 15 Nov. 1850, så förefunnos ännu vid dess början medel alt tillgå för detta ändamål, om än inga reservationer blifvit gjorda på dessa anslag, hvilket vi dock sett hittills hafva ägt rum.
De anmärkmr, som mot mitt förslag äro gjorda, anser jag således vara vederlagda.
Gr, Sparre, Erik:
Jag beder endast att med få ord få tillkännagifva, alt jag för min del röstar för nedsättning i delta anslag lill 300,000 r:dr.
Vi känna alla hvilka högst betydliga anslag som vi nyligen måst besluta; vi känna att medel derför måste upplånas, och att äfven ett högst betydligt kreditiv måste afsättas för oförutsedda händelser; vi känna också att de tider som stunda, ali de öden som vänta oss under de kommande åren äro ovissa; jag tror då, under sådana förhållanden, det vara klokt ali besluta sig till så små utgifter som möjligt.
Om 2 år, kanske dessförinnan, hafva vi ny riksdag, och jag tror alt under den liden ej större summa än 300,000 r;dr kan hinna användas.
Jag måste öppet bekänna, att jag ej förstår Frih.
Tersmedens yttrande om hushållning i delta afseende.
Jag tror alt det måtte blifva dyrare alt använda hela summan, än den halfva.
Och att den som företager en byggnad, först beräknar dess kostnad, det tror jag vara vanligt hos enskilda: och det tror jag äfven all Staten bör göra.
Att således Regeringen, före fängelsernas uppbyggande, noggrannt beräknar hvad som med de anslagna medlen kan verkställas, det anser jag den både kunna och böra göra.
Således ser jag icke något hinder att instämma i Frih.
Jag skulle tro, alt del är betänkligt, att för närvar, anslå Den 22 Maj. allt för slöra summor; och tiel förundrar mig, alt SlatsUtsk:s ledamöter ej sjelfve äro nu af denna mening.
Det är dock ej mer än 3 eller 4 dagar sedan, som jag här hörde erkännas rättvisan och billigheten af alt indraga liggetids- och nådårsbesparingar, men verkställigheten af denna indragning dock bestridas, derföre, sade man, att Staten ej hade tillräckligt medel dertill.
Del var likväl då fråga om en ovillkorlig rättvisa, som borde göras, och hela summan uppgick ej till mer än 30 eller 40,000 r:dr, som man då behöfde anslå.
Oell här tvekar man ej att anslå en flerdubbelt större summa lill eli ändamål, som ej fordras af någon rättvisa.
Det är sanni att vi gått in påen dyr bana, då vi hafva gått in på den ifrågavar.
Det är beklagligen alltför sannt, och jag har en gång tagit mig friheten säga, att det leder oss in uti kostnader pä millioner: men jag har för min del ej lust att gå in på den banan allt för myckel.
Jag vill gerna se mig om något ännu.
Jag röstar för nedsättning till 300,000 r:dr. Frih.
Frågan är tveggehanda, försl om beloppet — antingen man skall bevilja de 600,000 r:dr, sorn K. M. begärt och StatsUtsk. förordat, eller och blott hälften af den summan eller 300,000 r:dr, som flere talare förordat — och sedan om vilkoren.
Jag vilt först tala om beloppet.
I afseende derpå har man sagt, ali man borde väl betänka sig, nogsamt ihågkomma att R.
St. nyligen beviljat ett så stort anstag som 2,000,000 r:dr och all dessutom man nödgas afsätta ett betydligt kreditiv; all man borde iakttaga en god hushållning.
Jag ber att i detta afseende få fästa uppmärksamheten derpå, att dä Staten lika väl som den enskilde bör beräkna sina utgifter, så kan det lika väl för Staten som för den enskilde leda till misshushållning, att ej utgifva nödiga penningar.
Om en enskild man l. ex. får en oberäknad utgift, och han derföre underlåter alt så och att hägna sin åker; jag hemställer då, om ej den besparing han gör af måhända halfva sin utgift för året, om ej den leder lill misshushållning?
Man har sagt all brotten lilltoge, och alt man således deruti ej hade något bevis på, att del cellsystem, som man redan börjat, verkar så som man vill; men just denna uppgift bevisar för mig behofvet af att skyndsamt gå fram pä den bana, vi redad beträdt, emedan vi ej kunna begära frukter af hvad vi gjort, innan det är färdigt.
Sparre velat förskräcka med en förespegling af utgifter på millioner för ifrågavar. ändamål.
Jag tager mig friheten att i detta afseende hänvisa till den K.. propos:n, der den till de ifrågasatta fängelserna behöfliga summan upptages till 2,740,000 r:dr, hvaraf 1,300,000 redan äro erlagda, oell således hvad för öfrigt in alles erfordras vore 1,440,200.
Af dessa sednare är nu fråga om att bevilja 600,000 r:dr, och naturligtvis har man tagit på hand, alt vid framlida riksdagar bevilja återstoden; ty jag kan, lika litet som Frih. Tersmeden, förmoda, alt R.
St. vilja gå tillbaka på den bana, som de sjelfve först beträdt för 8 år sedan.
Gr. Sparre har föreslagit, att blott ^ af den begärda summan skulle anslås; men det matte vara en Den 22 Maj. 105 missledning sorn ligger till grund för detta Hr Grefvens förslag; ty derigenom skulle blott 100,000 r:dr årligen anslås, enär det här blott är fråga om att bevilja 600,000 r:dr på 3 år, på det viset att ^ utgår hvarje år, så alt, om vi få riksdag om ett år, skulle blott 200,000 utgå, och först om tre år de 600,000 r:dr.
Må det blifva kommande
Ständers sak att öfvergå från den bana som är beträdd, om de finna sig dertill befogade; jag hoppas alt 1848 års Ständer ej vilja göra det.
I afseende på den andra hufvudfrågan, om vilkoren, har Frih.
Palmstjerna föreslagit, om jag ej misstagit mig, att R.
St. mätte bevilja dessa medel under det vilkor, att dermed de byggnader som äro påbörjade fullbordas, och derjemte alt blott så många nya byggnader vidtagas, som kunna fullbordas medifrågavar. belopp, och att för öfrigt summan må öfverlemnas till K. M:s disposition.
Jag hemställer då lill den värde Frihm, huruvida del ej vore lämpligare, för alt komma i närmare conformile, att taga bort det der mellanvilkoret; då Frihms förslag blefve sammanstämmande med det andra, och beloppet komme att anslås till fullbordande af de redan påbegynda byggnaderna och företagande af sådana som K.
M. finner lämpligt att företaga.
Detta blifver mitt yrkande.
Den som gjort sig något mera bekant med tillståndet i våra närvar, gemensamhetsfängelser, känner ock nödvändigheten af att snart, så fort sig göra låter, göra ett slut på det sällskapslif som finnes derinom.
Jag anser derföre, alt den summa, som är begärd, bör beviljas; emedan den ändock ej lärer vara tillräcklig att fullborda dessa fängelser med.
De Hrr, som yrkat nedsättning af summan, tror jag hade gjort bättre i att alldeles neka densamma; ty är det deras mening att afbryta det påbörjade systemet, så är det bäst att afbryta det genast.
Vill man åter fortfara, så bör det ske, ju fortare ju bättre.
Erkänner man att det nya systemet leder till ett bättre mål, så är det äfven önskvärdt att ernå delta mål, ju förr desto heldre; och ett dröjsmål deruti är ej allenast en materiel misshushållning, utan äfven en moralisk, ty derigenom ökas beklagligtvis antalet af de brottslingar, som uppfostras i gemensamhelsfängelserna och sålunda ju längre de fortfara, ju större uppoffringar mäste Staten göra för att bygga tillräckligt antal fängelser för det ständigt sig förökande antalet af fångar.
Jag anser det derföre ej allenast nyttigt, utan äfven nödvändigt, att så fort ske kan, hämma syndafloden; ty annars blifver det i framtiden för oss en ren omöjlighet, att uppbygga så många fängelser, som komma alt erfordras.
På denna grund kan jag icke annat än tillstyrka anslaget till dess folia belopp; och ehuru stora än de ordinarie utgifterna äro, och de som tillfälligtvis tillkommit, så skulle jag dock önska, att man kunde anslå ändå mera härtill för att snart komma till målet.
Detta i afseende på summans belopp, dess bibehållande, ökning eller minskning, och dertill befintliga tillgångar.
Palmstjerna blifvit föreslaget, att man skulle 106
Den 22 Maj. göra det vilkor vid anslagets beviljande, att icke flera fängelser fingo påbörjas, än som kunde med detta anslag fullbordas.
Jag hoppas och förmodar att R. o. Ad. inser nödvändigheten af att ej göra halfgjordt arbete; men dessutom anser jag det vara rent af en omöjlighet att uppfylla de bestämmelser, som Frih. Palmstjerna gjort, åtminstone till en del; ty om jag förutsätter att man är så försigtig att man bygger ett fängelse i sender, så skulle likväl slutligen ett fängelse komma att blifva ofullbordadt, och dessutom den olägenheten inträffa, att om man funne det lämpligast att lägga ett fängelse på något visst ställe, men det der vore dyrare att bygga, så skulle man i och för det ifrågavar. ändamålet ej kunna bygga det, der det anses vara angelägnast, utan bygga der det kan ske för bästa priset.
Det kan dessutom hända af det tvång, man här vill föreskrifva, att ett fängelse blifver dåligt utfördt och mindre än det behofver vara.
Jag tror således, att, om man har något förtroende till den man lemnarpenningarne till, det är ganska skadligt att göra dylika ^föreskrifter.
Innan Ståndet fattar sitt beslut öfver frågan, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på de gjorda förslagens skiljaktighet.
Här är skillnad i fråga om ändamålet, om summornas belopp och om tiden för hvilken de skola beviljas.
I afseende på ändamålet, är det, såsom mig synes, egentligen Frihme Tersmeden och Palmstjerna samt de ledamöter som med dem instämma, hvilka yrka att härads- och stadsfängelserna skulle få deras andel i denna summa särskild från hvad länsfäugelserna dem tillhörer.
I afseende på beloppet, har StatsUtsk.
, flere ledamöter här och äfven jag, yrkat att det måtte utgå med 200,000 r:dr under hvartdera af åren 1848, 1849 och 1850, andra åter med 100,000 under samma vilkor; men Frih.
Palmstjerna har yrkat att man skulle börja med 1849; således finge Kronan anslag för ett år mindre efter hans förslag, nemi. i ena fallet 200,000 och i det andra 100,000 r:dr mindre, allt efter som man tager den högre eller den lägre summan.
Dessa skilnader äro så väsentliga, att de föranleda mig alt icke längre för min del medgifva alt man skiljer liden från ändamålet; ty jag ser heldre mitt förslag gå under, sådant som det är, än jag ser det antaget sönderstyckadt och gå under för bristande sammanhang.
Att jag icke med mitt tal för de 600,000 och för börjandet med 1848 afser införandet af del nya straffsystemet, det bör hvar och en veta, som vid förl. riksdag såg mig, nästan ensam bland mina vänner, 2:ne dagar uthålla striden mot det nya systemet, ehuru fruktlöst.
Antingen vi hafva flere eller färre brottslingar, antingen deras förökning uppkommer genom felaktighet i lagstiftningen eller ej, så måste dessa fångar i alla fall förvaras och de måste förvaras på ett sätt, somej medverkar till sanningens fördöljande, eller till att ytterligare förderfva gamla eller skapa nya brottslingar.
Det är derföre jag är frikostig i detta fall, men icke för det att jag har någon tanka på samtida förslag till det nya straffsystemets införande.
Den 22 Maj. 107 Pä sätt Frih.
Tersmeden sagt, finner jag klart, att om man blott skulle bevilja anslaget lill vissa byggnader, hvilka redan äro påbörjade eller kunna fullbordas med den summa som anslås, sä skulle följden deraf blifva, att somliga län fingo cellfängelser, men andra deremot icke.
Hvaruti ligger rättvisan för ett sådant beslut?
Det är ju endast obillighet!
Har man en gäng, såsom Frih.
Tersmeden yttrat, beslutat införa en förbättrad fångvård i hela riket, så bör man väl ej göra med fångvården, så som man var nära att göra med Götha kanal — öfvergifva företaget innan det är afgjordt eller nära alt nå sin fullbordan.
Om R. o. Ad. skulle finna för godt, att vidblifva mitt förslag eller något annat, som dermed kunde vara enligt, så ligger deruti intet binder, att vidfoga det af Hr Lagerhjelm föreslagna tillägg.
Det vore endast en reservation, hvarigenom Ståndet uttryckte, hvad jag för min del äfven vill hafva sagdt, alt beviljandet af detta anslag sker utan sammanhang med det nya straffsystemet.
I mina föreg:de yttranden har jag tillkännagifvit, att den åsigt, jag för min del hyser i denna fråga, är i det närmaste öfverensstämmande med det af Hr von Hartmansdorff gjorda förslaget; och jag beder att nu ytterligare få förklara, det jag efter de jemkningar och förändringar, som i detta förslag sednast blifvit gjorda, ej har något att dervid anmärka, såvida ej Hr von Hartmansdorff, efter hvad han i sitt sista yttrande syntes böjd för, deruti inlägger det tillägg som Hr Lagerhjelm föreslagit.
Jag beder de Hrr, som äro rädda för det nya straffsystemet, ej frukta, att jag vid den nu förevar, frågans behandling har någon arriére-pense'e, åsyftande att genom det beslut, som nu kommer att fattas underlätta införandet af den nya strafflagen, och det dermed förenade straffsystemet.
Ty detta är alldeles ej min mening, ulan endast att i enlighet med hvad K. M. i Sin nåd. propos. yttrat, få alla de fängelser, som med tillämpning af nu gällande straffsystem använda dels såsom ransakningshäklen och dels såsom straff-fängelser under kortare tider, pä ett syftesenligt säll inrättade, såsom Hr von Hartmansdorff också föreslagit.
Jag skulle således ej heller sätta mig emot ett tillägg af den beskaffenhet, som det af Hr Lagerhjelm föreslagna, om deruti endast lage en precaution emot det nya straffsystemet och den nya strafflagen; men som det ligger någonting mycket mera i delta tillägg, befarar jag, att det ej ulan olägenhet kan antagas.