Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mätte Rik ens Ständer derföre ej förledas af de hundrade enskildtc interetzen, som i den närwarande nödens stund anlita biträdet af det enda Werk hwars förmögenhet är erkänd.
Mätte ingen mera tro at Banquen kan förwaltas efter samma grunder, som cn enskild handel: at wäga för st winna.
Mätte ingen tro at endast det ordet Riksens Ständers garanti förstär at gifwa credit ät en öfwerdrifwen Sedelstock.
Det är ej nog för Banquen at äga en grund ägendom, sorn fullt ut swarar mot Banquens försträckta capital; den ligger fullkomlig i Ständernas garanti.
Banquen skall deraf äfwen hafwa en sä stor inkomst, hwilken inflyterk, pä bestämd tid, häldst quartaliter ifrån ett Werk, som i betalning aldrig brister, at sörwaltningen dermed kan lösa de päträngande skulderna: kan §70 Den zi Julik. ej Banquen det, sä undergär Banquen samma vde som enenffildman, sorn ej kan upfylla sina förbindelser.
At Banco Utskottet derföre icke blindt antagit de föreflagne hypotheken, at det gjort sig til en fast föresats, at ej nöja sig, innan det wnnnit sädane hypothek, som fullt uppfylla Banguens behof, at det til sädant ändamäl der. om med Deputerade ifrån Stats - Utskottet will öfwcrlägga, at det derwid tror sig äga ratt at fordra, det Banquens säkerhet mätte förses af de inkomster som finnas, om de more pä hwad sätt som Häldst förut disponerade, kommer sig deraf, at Banco-Utskottet anser sin pligt wara, at framför allt waka för Banquens uprätthällande; at det tror Riksens Ständer inse nödrvändigheten af detta Werks beskydd: at det är öfwertygadt at det är Banco - Utskottet tilständigt at begära af alla de medel til Werkets säkerhet, som stä under Riksens Ständers disposition, och ej twiflar at icke Riksens Ständer först betäcka Banquen, och, om Statsbrist skulle upkomma genom de tilgängar, som ät Banquen disponeras, sedan, efter sin rätt, pröfwa hwad som deraf genom ny Bewillning behöfwer ersättas.
Banco-Utskottet gör sig derföre förwissadt, at det begärda sammanträdet med Statsutskottet ej förwägras, och at, när det äterkommer med sine förslag til hypothek, Riksens Ständer mätte deri se huru nitiskt Banco - Ut. skottet wakat för Banquens credit, och inga fäkunnigas inwandningar, at Banquen förtjenar pä Kronan, winna insteg, när Banquens förtjenst ej har annat syftemäl, än at göra desi biträden til Kronan rvöjeliga utan rubbning af Banquens Den 31 Julik. 571 BanquenS Credit och derigenom af den allmänna.
At fylla alla de brister, som en oklok rcge» ring hittils föranledt, bertil kan intet BancoMerk förstä.
At för en obestämd framtid biträda Kronan med allt hwad som kan behöfwas til kriget, innan wi hinna fä fred; om sädant af Banquen fordrades, more det stridande emot all klok princip för penningeförwaltning, ty det more at sätta Banquen i en förbindelse til hwars uvfyllande man ej kunde beräkna tillgängarne.
Skär Banque» hittils har den styrkan at kunna göra de utomordenteligt stora biträden, som nu af henne fordras, mätte äfwen Riksens Ständer snart wara betänkte, at ej drifwa dest fordringar sä längt at Bancoforwaltningen, som nu af Utskottet förestäs, funne sig nödsakad at wägra eller göra föreställningar emot widare utbetalningar.
Andra medel til den närwarande nödens afhjelpande mäste äfwen sökas: ty en arman tid kan ocksä komma dä BanquenS biträde behöfwes.
Sluteligen anhäller jag om Herr GrefwenS och Landtmärffalkens proposition til bifall pä Banco-UtskottetS Betänkande.
Herr Grefwen och Landtmarffalken frägade om Ridderskapet och Adeln, jämte bifall til Banco Utskottets Betänkande, ansäge nödigt , at Banco- och Stats-Utffotten skulle mangrant med hwarandra sammanträda, eller om ej tilräckligt more, at Lfwerläggningen ffedde mellan deputerade af hwardera Utffottet.
Här - 572 Den Zt Julik.
Häröfwer upkommo under nägra ögonblick olika tankar, hwarefttr Besiöts at bägge Utskotten stolle mangrant sammanträda.
Grefwe klörnsr, 6ör^n, hemstäl de om ej Stats - Utskottets Ledamöter borde göra tysthetsed r afseende pä det dem afBancoUtstottet kunde förtros.
Herr Grefwen och Landtmarstalken anmärkte, at dä frägan ej anginge annat än förestående och pröfning af Hypothck til säkerhet för Bananens förskott til Kronan, torde det wara onödigt at någon tysthetsed skulle Stats-Utstottet äläggas.
Friherre Legerström, ^LLvb, ansäg en sädan tysthetsed nödig.
Hans Epcellence Hr Grefwe Uuutb, Lric, uti det Protokolls-Utdrag ifrän StatsUtstottet, som äfwenwäl i dag lärer komma at föredragas, är likaledes et sammanträde bcgärdt emellan Stats- och Banco-Utstotten, i afseende pä den Finanecplan Stats-Utstottet bör förelägga Riksens Ständer.
Bland de första upgifter som til en sädan plan äro nödige är den, hwad biträde Banquen kan gifwa.
Skulle wid et sädant föreslaget sammanträde BancoUtstottet behöfwa meddela nägot som hemligt hällas bör, sä lärer utan twifwel tysthetsed behöfwas; men r annat fall inler jag ej atén fädan kan wara af nöden.
För det närwaran de - Den 3i Iulil. 573 de l okunnighet, hwad Banco-Utffottet kan behöfwa meddela Stats - Utskottet i afseende pä Finance-planen, är jag willrädig hwad tilstyrkande jag i den delen skulle kunna gifwa; man skulle tycka, at behofwet af tysthetsed torde kun, na pä Banco-Utskottets pröfning ankomma.
Herr Lilverstolpe, Lustaf om sammanträdet mellan Banco - och Statsutskotten endast sker i den afsigt det af BancoUlskottet blifwit begärdt, kan derwid wisst ingen ting förefalla, som icke in Pleno uppenbart skulle kunna sägas, och säledes sä mycket mindre fordrade at Stats-Utskottets Ledamöter aflade nägon tysthetsed.
Men omäter, enligt Stats-Utskottets begäran, frägan blifwer om sammanwcrkan til uprättande af en Financeplan, skulle det kunna hända at Stats-Utskottets Ledamöter wid et sädant sammanträde wäckte frägor, hwilka Banco-Utskottets ej kunde, i följe af sin tysthetsed, beswara; och at hela ändamälet med detta sammanträde ginge förloradt, vin'icke Stats - Utffottets Ledamöter förbundes til tystlåtenhet.
Evens nödwändighet beror säledes pä afsigten med sammanträdet, och buruwida H^glofl.
Nidderskapet och Adeln äfwcn bifaller Stats-Utffottets begäran.
HerrGrefwen ochLandtmarsk alken: hemstälde om icke det torde fä ankomma pä Banco-Utffottet, at pröfwa huruwida Eden ffulle behöfwas. HanS 6?
4 Den 3t Julik.
Hans Excellence Hr Grefwe Uuutd, Lric, föreflog at til uplysning i förewarande ämne Riderstapet och Adeln först kunde fä hö. ra sig föreläfas Stats-UtstottetS Protocolls-Utdrag, hwarUti et sammanträde proponeras.
Grefwe ve la Laräie, .jacob, ansäg det ämne som stulle blifwa föremäl fördetafBan. co-Utskottet förestagne sammanträde icke behöfwa tysthet, och den förewarande frägan säledes särstildt kunna decideras.
Den 29 Mars. 1201 Utgift blefwe oumgangelig; men öfwer hwars anwändande Herrar kanLo-Fulimagtige trodl sig böra inhämta Krmco-Utskottets föreskrift.
L-rnco -Utffoltet anser för desi del, at den päbegyndte nybyggnaden af Fittja Bro bör, såsom ec för Languen nyttigt och nödwandigt företag, fullföljas, enligt den denik upgjorde och af Kongl. Maj:t i Räder gillade plan; dock at, i anseende til förändrade omständigheter, det ivlomimem, four warit tilämnadt ar pä Broen upresas, derifrån utesiutes.
Til Herrar Lanco-Fullmagtiges omtänksamma försorg öfwerlemnades i öfrigt, at Byggnaden under en noggran tilfyn fullföljes, sa wal ril minnande af ali den besparing i kostnaderne, som et fullständigt och waraktigt arbete möjligen kan medgifva, som til befordran af den werksamhec och drift, hvarigenom kanken sa mycket snarare mä komma i acnjurande af den med denna Brobyggnad afyftade förmän, samt den för omkostnaderne derwid bewiljade ersättning. Zonco-Utffottets sa beffaffade tanka har Utffottet ansett sig ej böra underlåta, at de kespsctive Ständens uplysta ompröfning wördfamt underställa.
Stockholm den 26 Martti 1810. äoli. lalenn. L^IlenborZ.
LuclviZ IVIörner.
Larl ^6.
Lrevesmiibl.
Lr. Öbmrm. kck. kkelsin^ius.
N.o 76.
Af - 1202 Den 25, Mars.
Af,krist.
Hörsamt klemorial.
Sedan Kong!.
Maj:t i Nader pröfwat ffaligc förklara de til »väghållning indette Hemmansagare och Aboer uti Swartlösa Harad skyldige, at bestrida nybyggnaden och underhållandet af den sa kallade Fittja Bro, belaaen emellan Stockholm och Fittja Gästgifwaregård; och da, wid atffilligeHäradsboerne emellan förefallne öfwerläggningar, angäende berörde Brobyggnad, sadane förslag förwerkställigheten deraf blifwic upgifne, som ffulle hafwa medfört betydliga hinder och olägenheter för sjö-lrrm8- xorten emellan Lancjuens Pappersbruk och Hufwudstaden, om ej aldeles hammat densamma; sa har, af sadan anledning, och emedan båtfart med wänlig Lastbar för Bruket är oumbärlig, ester flere hos Lanco-Fullmägtige föregångne öfwerläggningar, til »vinnande af en obehindrad sjö-lönnport, den utwäg, såsom den enda, hwarigenom flere betydande olägenheter, för Pappers-Bruket kunde förekommas, med nu mera framlidne Landshöfdingen och Riddaren QeorKii blifwit öfwerenskommen och widtagen ° at, emot det Häradsboerne förbundit sig pa wissa utsatte H> miner erlägga den8umm?.. hwartil kostnaden för en Träd-Bros upförande ansags upga, utgörande efter uprattadt förslag 4000 R:d.
Niksgäldssedlar, Herr Landshöfdingen ffulle ataga sig Broens upbyggande af sten, med et hwalf af den storlek, ar båtled derunder blefwe pa enahanda satt som hittills, och med än mera beqwamlighet öppen; och Let under försäkran ä Lanquens sida, at, under Lommi58srien Lunclrolbs och Lieutenant - kvleckamcus Loms tilsyn, för werkstallighettn answara, af wen - Den 29 Mars. wenfom för hwad kostnaden kunde komma at öfwerskjuta ofwanberörde 8umma; hwaremot Lanc;ueli för alla dest utgifter til BroenS fullbordande skulle af de i Räder bewiljade Bro-penningar hlifwa godtgjord.
Efter en sä beskaffad med Häradsboerne träffad och hos Kongl. Maja anmäld öfwerenskommelse, har Brobyggnaden är 1808 blifwir företagen, samt, enligt den af Kongl. Maja i Räder gillade ritning, för Langens räkning fortsatt.
Enligt dä uprattadt kostnads-försiaa, stulle til hela Brobyggnaden fordras en 8umma af omkring 4000 R:d. specie; men dä, i anseende til jordmänens beffaffenhet, owanligt stegrade priser pä materiak l- och förhöjde arbetslöner, kostnaden wid förleda ärs flut befinnes redan hafwa upgatt til omkring 8ooo R:d>, hwarförman dek äterstaende arbetet förmodas fordra en ytterligare och betydelig utgift för hafwa Lanen-Fullmägrige ansett sig böra hos Högloft, kanco-Utskottet detta förhållande i hörsamhet anmäla, samt Högloft.
Utskottets förordnande i afseende pä oftaberörde Brobyggnads fullbordande afwakta.
Stockholm den 1; Mar» lii 1810. ^gn(HlIenkorA.
O. von 8c!ru!t2enbeim. 6ustak bckurra^. per 8am Oresen, /k. .4splung. bil. 8cbvgn. äobmi bestin. A. Danielsson. p pant.
— ^ 1204 Den 29 Mars.
Uplästes Riddarhus-lWoktets siemon»!, innefattande Utssottets utlätande, angäende de Wadstena Adeliga Jungfru-Stistel rörande ärender.
Ladek pa bordet.
Uplästes och kades pa bordet följande: Wördfamt ^lomori»!!
Atffillige anmärkningar hastva af liespcQlvL Ständen blistvit gjorde emot Bewillnings- famr Allmänna Beswärs- och Oeconomi»;.Utffortets afgifne Betänkande, rörande Bränwinsbränningen; och som flere af detz oeconomisse delar äga omedelbart sammanhang med sjelfwa afgiften, anser Bewillningö-Utjkottet, i följd af de fran KegxeÄive Standell ankomne Kemiker, sin ssyldighet fordra, at, ej mindre öfwer det ena än andra häraf, i den widd ämnets beffaffenher fordrar, sitt utlåtande meddela.
Hwad således först beträffar de oeconomiffe frägorne; sä warda i sadane delar, hwilka af de fyra kespeaive Stånden icke gemensamt blistvit bifallne, efter anmärkningarnes granffning, desse rättelser rilstyrkte, nemligen:
At uti kn8re886n rik den blifwande Författningen, bör, til befordrande af nödig witzhet i desi tillämpning, samt bland annat i afseende pa formen för mål, hwilka röra förbrytelser emot densamma, den mening införas:
At alla hittills utkomne Försatt - Den 29 Mars. 1205 fattningar, angående Brännvinsbränning och försäljning eller öfwerträdelser af hwad derom stadgadt är, aldeles uphäswas, och at endast denna Förordning, samt i der ej nämnde fall, hwad Allmänna Lagen innehåller stall för gällande anses.
At derföre i fräga, hwarest förbrytelser emot Bränwins-Författningarne hädanefter böra uptagas och afdömas, hemställer Utstötte^, om icke, dä brottmål, enligt io Lsp. 21 §.
Rättegangs-Balken, stola ransakas och dömas, der gerningen gjord är, samt Hecis-Rätterne komma at uphöra, hwilka förut afgjort de öfwerträdelser af ofwanstaende bestaffenhet, som förefallit i Städerne och innom en mil derifrån, dylika mål nu mera matte upcagaS och pröfwas i Sräderne af wanlige Domstolarne Derstädes, och pä Landet af Härads-Dngs-Rärrerne, samt derifrån dragas under Kongl. Hof-Rätrerne.
At Hyresmän i Städerne och pa Landet böra, dä de hafwa Husägarens tillåtelse, fa pa enahanda grund, som ^rrenöatorer af Hemman pa Landet, utöfwa Bränwinsbränning emot fastställd afgift.
At ^rrenäarorsr af Hemman och Lägenheter a Landet, icke utan särstild öfwerenskommelse med Jordägaren äro berättigade begagna den a samma arrenllerkläe egendom warande stog, til den widsträcklare Bränwinsbränning, som nu är medgifw-m, emot hwad förut warit tillåtit.
At tit et säkrare begrep om rätta meningen uri i2o6 Den 29 Mars. uti Författningens första Afdelnings 5:te lrsome-m, urtages orven- Innchafwatv af Veste Lrogar och widare til ivloment^ flur; samt i ställer insättes: krögare och andra allmänna tTIäringsidkare, som försälja bränwin, at utborga det i minut, wld förlust af alt lagligt anspråk tll sin betalning derföre, At Magistraterne ensamt höra, hädanefter som hittills, aga at förordna och desima om Minureringsstallens eller Krogarö inrättande i Städerne, säsom warande et l olitia-ärende, hwarmed söljakteligen komma at utesimas de i början as första Afdelningens ;:le Moment uti den prop Ä^raä?
Stadgan stäende orden: och Taxeringsmän. ?lt Stadernes Rällarmästare och IraLtsueer böra i Författningen upräknas ibland dem, som fa försälja bränwin i minur, men at Bryggare, med hwilka, efter Utstottets omdöme, förhållandet är helt annorlunda, icke mage, ehuru sadant äfwen yrkadt blifvit, rillätgs en lika rättighet; ar detzurom, til mera fullständighet och närmare underrättelse i förestriften om Krogar, bör inflyta: ar i händelse, wld fraga om Krogars anläggande, Taxerings-Lommjtteeu ,kulle stadna i pari» vot».
Landshöfdingen ma äga afgörande röst: at silke Krogar ej sa liirattas annorstädes än wid allmänna Lands- och Farwägar, som färdas sommar- och wintertid, och ej närmare Kyrka än i:dels mil; dock med det undantag, at äldre privjleZieracie Krogar sa wäl som Gästgifveriet- stola behålla sina rättigheter, och ar i de orter, der antingen fraga kan upsta, huruwida förur tillatne Krogar stola Den 29 Mars.
1227 genom denna Författning anses förlustige deras ratt och böra uphöra, eller Kyrkorne arv hwarandra sä nara belägne, at
Krog-anläggning i samma orr deraf blifwer hindrad, stall Landshöfdingen med Taxerings-c^ommineen äga, ar efter omstandigheterne öfwer förhållandet särstildt förordna.
At med Odal-Krogar, ä hwilken benämning Wällofl. Borgare-Ständet begärt förklaring/ förstas / enligt
Utstotters tanka / sädane som i sä läng rid haft rättighet försälja bränwin/ at ingen wet när de först af en siik rättighet kommir i ärnjurande.
At der ma wara en och hwar obetagit/ at til Fistarne i Bohusländsta Skärgarden/ enär de ä Sillfiste wistas, försälja bränwin i minut.
At uti 2.dra Afdelningens ?:de Noment af Betänkandet, hwarest talas om answar för förbrytelser emot del fastställande förbudet/ böra orden: eller i sitt förwar sinnes hafwa / äfwensom desse ord: med hwad dertr! hörer, helt och hällit Ulga / såsom de der eljest lätteligen kunde föranleda lil misiförständ, samt at första meningen af detta Moment deremot erhäller följande förändrade keäaction:
Den som utan behörig anmälan tilwerkar bränwin/ eller dectil nyttjar större panna rc.
At til förekommande af öfwerseende och efterlåtenhet i atal af förbrytelser emot denna stadga, nedsättas böterne för oloflig bränwins-förfaljning, ifrån 16 N:d. 32 H., til z R:d.
16 st; men mäter den, som antingen warit oberättigad rii en m " öfwad i2v8 Den 29 Mars. vfwad branwins-tilwerkning eller minutering, eller ock nyttjat större panna an hwartil han sig anmält, bör, jemte den härföre i öfrigt stadgade påföljd, wära pligtig at ersätta Kronan den afgift för äret, som han derigenom undansnilla sökr; och At mi nästföljande 8:de Moment, hör i stället för ordet Tjenstefolk införas: eget Husfolk och enstilbte Tjenare, såsom innefattande en nödig utsträckning til sädane personer, som, ehuru icke Tjenstefolk, dock af samma princips, j Lagen äro betraktade säfom jäfwige til wittnesmäl.
Härförutan har wal Högloft.
Nidderstapet och Adeln upgifwit följande ändringar: at Branwinsbranning pä
Landet ej matte wara tilläten för ägare eller Disponents,- af offattlagde Lägenheter, Mjölnare, Torpare, indelte Krigsman, pä Landet boende Ståndspersoner, Embets- och Tjenstemän och Handtwerkare, hwilka ej besitta jord: ar det brännvin, som til Städerne införes, ej stall fa säljas och utminuteras i mindre partie än en kanna: at ej någon, enär han wid Mantalsstrifningen sig ej angifwit til brännvinsbränning, kan dertil undfå lilständ, förr än wid päföljande Mancalsstrifning; och änteligen at, hwad panne-rymden angar, 1800 ärs Författning matte bibehällas, sä at Nittio kanuors panna blifwer den största som får nyttjas, dock ar fammanbrännina med flere smärre pannor under wista förbehäll mä aga rum.
Men som dessa anmärkningar strida helt och hällit emot de grunder, som i hwad rörer de ooconomiste anstalmne af branwinsbranningen, de Tre Den 29 Mars.
1229 Tre öfrige kespeAivs Standen fastställt; sa förmodar Utffottet, at derwid lärer böraförblifwa, och ingar altfä ej i något widare utlåtande härom.
Beträffande härefter hwad wid afgiften för Branwinsbränningen blifwit aitdragik och päminr; sä och dä af Riksens Högloft.
Ständer blifwit beflmadt, at Stockholm och Götheborg icke aga utvfwa någon bränwins-tilwerkning, anser Utffottet, ar Ven del i afgiften, som i motsatt händelse af desse Städer ffolat utgöras, bör erläggas och answaras genom Allmänna Alonen af den winst, som erhalles af de Kronans Bränneriet: i dessa bada Städer, hwilka komma ac fortfara pä den fot och plan, som warder fastställd, och hwaraf, i jemförelse af den inkomst som förur samma Bränneri-Werk gifwic, och med Laleul af hwad hwarje Tunna Spannemäl, förwandlad til bränwin, lemnar i afkastning, fast haldre förmodas den paräknade behållningen kan winnås och ifrägawarande bidragande mi afgiften ästadkommas, som berörde Bränneri-Werk, medelst sine större pannor och redskap samt bättre inrättningar, alrid kunna drifwas til mera fördel än enffildces, hwilka nu i betraktande- af den stadgade högre?>ogrc8sion af stätten icke med förmon pä lika sätt kunna utwidaas.
Utffottet har äfwen til den säkra förmodan, at OireAionen med lätthet stall kunna betala de twänne nämnde Städers bränwinsffatt, funnit et förnyadt ffäl i den rättighet
Utffottet anser DirEionen, i likhet med hwad biträs stedt, böra äga at ensam msponers vistilisrinZs-friheten i Stockholm och Götheborg, ehuru l2lv Den 29 Mars. den ej hädanefter lärer stiga til samina betydliga Lumittll som förut.
Widare och til besparande af öfrige förekom» ne anmärkningar wid den föreflagne bränwins-afgiften, företager nu Utstottet har desamma under granstmni, i den ordning de blifwir anförde, och hwarwid följande förekommit hos Wallof!. Bor» gare-Scandet: 1:0.
"Ak den pro^Äeraäe pannerymden är pa "de större pannvrne för dryg och an mera olämpe"lig pa de sa kallade Skottsta pannor; hwarföre "yrkas, at afgiften för dem matte nedsattas frän "z til 1 gang sa myckel som för Swensta pannor."
Hwad första omständigheten beträffar, tror Utstoktet den föreflagne afgiften desto mindre wara för hög, som den ar lampad efter den fördel och winst man hämtar af tilwerkningen genom sa be» staffade pannor i förhällande til de mindre; hwarföre Ucstorrer icke kan tilstyrka någon ändring uti der härom förut afgifne Widkommande äter de Skottsta pannorna; sä enär bruket af dem medförer är detz ägare bäve besparing af wed och arbete, samt ändä lemna wida större tilwerknings»afkomst an andra wanli» ge pannor af lika storlek; kan Ulstotter icke finna skäl ar frängä hwad i denna del redan blifwit föreslagit. 2:0.
"Ar om den dryga progressiva afgiften ''skulle kunna paföras de större Brännerier som hädan» - Den 29 Mars.
1211 'danefter inrättas, 'wore det likwäl i högsta grad "obilligt och orärrwist, i afseende pä de större sam» "mansatte Bränneriet', som i stöd af förra Författningar uti en del Stader ärv inrattade."
Sedan Utskottet vfwanföre meddelt sitt yttran» de, rörande den proZre-sivs afgiften efter pannornas rymd, aterstar lil beswarande endast sednare delen af berörde anmärkning: och emedan det beror pä en och hwar, ar begagna de af honom tigande större bränwinspannvr eller icke, och i detta sednare fall, han således äfwen är i rilfälle at undwika afgiften, om han skulle finna den för hög, samt icke eller något stal til mindre progressiv afgift för sädane pannor, synes derifrån kunna härledas, at desamma i grund af förra Författningar blifwit anskaffade, derwid äter bör komma i öfwerwägande, ar deras kraft och werkan, såsom af osconomist egenskap, icke längre än ril den päföljande Riksdagen, hwilken nu inträffat, kunnat wära gällande; ty finner Utskottet icke någon anledning til minskning i den projeäersäe afgiften för de sammansatte Bränneriet'. z:o. "At ehuru uti Utskottens Betänkande blif"wit andragit, at Bewillningen wore proportions"rscl efter den större Bränwins-tillverkning en och "hwar för sig kan finna förmonlig ar anställa, och "derföre bestämt afgiften, dels efter hemmantal ä "Lander och persons! j Städerne, dels i mohn efter "Bränwinspannornas storlek, hwaraf tyckes följa, "ar den som ej fär begagna Bränwinsbrannings' rättigheten, ej eller derföre bör beskattas, hafwa "likwäl Utskotten i sjelfwa ?rc>Mer til Författningen - i2is De»r 29 Mars. "gen, twartemot en sadan princips, förnekat alka "andra Städernes Jnnewänare än Husägare denina rättighet, och det oaktadt pälagt dem samte"lige en ständig afgift derföre, men frikallat alla "andra Aboer pä Landet än Hemmansägare fran "Bränwinsbewillning, utom i det fall, da de wil"ja begagna denne dem derwid uplätne rätt"
Hela personalen i Städerne har wäl blifwit beräknad i förhällande til hemman ä Landet, för at såmedelst kunna bestämma Städernes Bränwinsafgift; men dä det beror pä Städerne sielfwe, at emellan Jnnewanarne derstädes, efter billighet och rattwisa, fördela den afgift som pä hwarje Stad sig belöper, och hwarwid kan iakttagas, ar den eller de som af den motswarande förmonen ej draga nytta, icke eller blifwa med afgift betungade, anser Utskottet sig icke kunna til bifall understödja hwad i förenämnde mätto blifwit pästätt. 4:0.
"At beräkningen af Tolf mantalsskrifne "Personer i Städer motett helt Hemman ä Lan"det är utan all proportion, och at uti blifwande "Bränwins-Förordningen bör tydeligen Utsattas, "at ingalunda Städernes Jnwänare en för alla "och alla för en stola answara för denna Bewill.
"ning, utan hwarje person för sä mänga stillingar "pä honom belöper."
Under öfwerwägande häraf finner Utskottet sig icke kunna instämma, uti denna til dest första del genom nästföregäende punck wederlagde anmärkning, och äter fä mycket mindre godkänna den sednare Delen deraf, som Staten bör wara lika försäkrad vin Den 29 Mars. 1213 om erhållande af Städernes bränwins-afgift, som af Landets. 5:0.
"At i afseende pä personalen, den skillnad "matte göras emellan denna afgifts belopp för Man"och Qwinno-kön, at det sednare betalar endast ' halsten emot det förra."
Denna anmärkning torde finnas redan besinarad, genom hwad som, i förestående z:dje och^de xnnLkerne, af Ut,kottet blifwit andragit. 6:0.
"At ehwad pannorne aro i et rum eller "flere särskildte hus inrättade, afgiften dock endast "ma beräknas efter hwardera pannans särskildta "kannerymd.''
Sa wida et sadant stadgande Elefine antagit, ssulle, i Utskottets kanka, gansta fä eller inga angifwa sig lil begagnande af de större bränwinspannorne, och Staten således betydeligen förlora uti den päräknade progressiva panne-afgiflen; hwarföxe