Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man vet nemi. att Friherren icke älskar några opinionsyttringar, hvarken lill förmån för reformvännernas förslag, som Friherren kallat ett amfibium, eller för något annat, och jag uppskattar till hela dess värde det yttrande, som Hr Friherren här afgifvit, nemi. att man hör skona Regeringen från att sätta den i nödvändighet att taga iuitialivet i denna fråga.
Friherren, som är en hög embetsman, känner förmodligen Regeringens önskningar och tänkesätt i detta afseende så väl, att jag icke kan tro annat än att Friherren yttrat detta i öfverensstämmelse med en sådan kännedom.
Men då Friherren har vidare uppgifvit, att detta sätt att hålla representationsfrågan å bane är något, som icke är fullkomligen lofligt, ehuru Friherren tillika yttrat, ali det icke eller är stridande emot grundlagen, så ber jag alt få återkalla i R. o. Ad:s minne, alt det var icke längre sedan än vid sista riksdag, som tre Stånd fattade alldeles ett sådant beslut, som nu är i fråga, nemi. att hos K.
M. anhålla om tillsättande af en comité' för att utarbeta ett representationsförslag.
Förhållandet emellan R. o. Ad. och Regeringen måste dä särdeles hafva förändrat sig, efter sorn R. o. Ad. nu skulle motsätta sig alldeles samma förslag, som de då förordade.
Skillnaden var likväl den, mine Hrr, att då blef verkligen ett förslag hvilande på Ständernas bord, så att denna begäran om en comité' då verkligen kunde sägas vara oformlig.
Nu deremot äger detta förhållande icke rum, emedan del är snart sagdt icke möjligt att tänka sig huru något förslag nu skulle blifva hvilande, då man kan taga för afgjordt, att ingen votering derom kommer att ske i förstärkt Utskott.
Under sådant förhållande uppstår åtminstone ingen dubbelhet, derigenom att R. o. Ad. bifaller Const.Ulsk:s förslag.
Det är blott denna omständighet jag velat anföra, i anledning af hvad Frih.
Palmstjerna bär åberopat emot förslaget såsom stridande emot hittills varande plägsed.
Björnstjerna, Magnus: R. o.
Ad. torde tillåta mig att vid detta tillfälle börja med ett talesätt, som brukas ofta i Fransyska DeputeradeKauimarcn, nemi.: jag talar icke för förslaget, jag talar icke emot förslaget, utan jagtalar öfver förslaget.
Utsk. åsyftar en comité, som skulle till nästa riksdag utarbeta ett förslag till en representationsförändring.
Andra ledamöter hafva gjort en modilication häruti, som egentligen går ut på alt samla statistiska uppgifter, med Den 22 Maj. CC1 något tillägg-, som äfven möjligen skulle kunna gifva anledn. till ett sådant förslags uppgörande.
Allt detta öfvereusstämmer åtminslone icke med den åsigt jag liyser om rätta sättet att tillvägabringa ett förslag till representationsförändring.
Ett representationsförslag bör icke vara en lunta, eller en volum.
Det bör visserligen vara resultatet af en menniskolefnads eftertanka, grundad på historiska fada, men det bör sammanfattas på ett qvartblad, eller högst på några få sidor.
Fransyska chartan, som är ett mästerstycke, skrefs af Ludvig XVIII på resan emelS:t Quentin och Paris, som icke ligga mera än 14 mil från hvarandra, således ungefär sä långt som emellan Nyköping och Stockholm.
En annan charta, hvilken jag för min del visserligen icke anser vara något mästerstycke, men som många af den motsatta sidan torde beundra, Georg Washingtons, innefattas i 6 artiklar, med undantag af de som röra Presidentsvalen, hvarmed vi icke hafva att göra.
Så bör ett representationsförslag vara sammanfattad), och dertill erfordras icke tre hela år.
Att dertill i förhand samla materialier, kan deremot vara ganska nyttigt, i falt nemi. de sedan användas, hvilket icke synes vara bruket hos oss.
Jag har sjelf lemnat sådana i det större arbete rörtde representationsfrågan, sorn jag ulgaf för tio år sedan.
Jag hade i fem eller sex månader gräft i Kammarcollegii luntor, för att få reda på alla de statistiska uppgifter, som dertill erfordrades, och jag hade sammandragit deni.
Bland annat innehålla de bevis, sä klart, sorn två gånger två är fyra, att om valrätten utsträckes längre än lill j; mantal, sä får BondeSt. en sä öfvervägande majoritet, att det kullvoterar alla andra classer samfäldt.
Dessa bevis, klara och tydliga, hafva icke hindrat samtlige förslagsmakare att upptaga en mycket lägre valcensus och således kasta sig i det uppgifna predikamentet alt öfverlemna hela makten till BondeSt.
Stånd bör med allt skäl hafva en fjerdedel i representationen, men icke det hela; hvarigenom det skulle förvandla de andra Stånden till eli noll och intet.
De af mig samlade statistiska uppgifter, som alla äro tagna utur officiella källor, hafva således icke vunnit något afseende, och minst hos de Stånd, hvilka påstå sig i synnerhet vilja en representationsförändring, men som endast vilja den på det sättet alt de allena skulle styra.
Det enda Stånd, som gjort uppoffringar för en representationsförändring, är li. o. Ad., man må säga hvad man vill.
De hafva afsagt sig sjelfskrifvenheten, — en oändligt stor uppoffring, då de andra uppoffrat intet.
Må man således säga, bäst man behagar, att del skulle se ut, som om R. o. Ad. icke ville hafva någon representationsförändring, i fall del förkastar de förevarande förslagen: facta tala.
BondeSt. har deremot för en sådan förändring gjort intet.
BorgareSt., pä samma vis intet.
Det yrkar visserligen allmänna val, men vill göra eli undantag för sig sjelf, då det fordrar, att småstäderna, som endast äro bebodda af borgare, skola välja särskildt.
Förberedande statistiska uppgifter kunna visserligen samlas af en comité', men jag tror, att Tabellcommissionen bäst kan upplysa 602 Den 22 Maj. derom.
Om Regeringen på Sländernas önskan anbefallde Tabellcommissionen alt dermed gå tillhanda, så tror jag visserligen, att ett klokare representationsförslag skulle kunna uppgöras än som lills dalö blifvit gjordt, nemi. så vida man vill begagna dessa statistiska uppgifter, hvilket hittills aldrig skett.
Då man här åberopat den Engelska reformhillen, så torde R. o. Ad. tillåta mig, som var närvarande under hela den tid, da denna reformbitl genomdrefs, alt lemna några upplysningar derom.
Man bedrager sig helt och hållet, om man tror, såsom man verkligen här i allmänhet blifvit förledd alt
Iro, genom våra tidningar, som hemta sina uppgifter endast frän radikala Engelska tidningar, om man tror, säger jag, att reformhillen var ett afgörande steg lill democraliens fördel.
Rolten boroughs voro icke uteslutande i aristocratiens händer; många deraf tillhörde medelclassen, (lera tillhörde judar, och i allmänhet penningekarlar, som hade köpt dem, för alt få inflytande i Parlamentet.
Då dessa lyckligtvis försvunno, (ingo grefskaperna flera röster än förut, och det är grefskapernes röster egentligen, sorn inuehafvas af landets jordaristocrali.
Resultatet är äf\en, alt Underhuset aldrig har varit så aristocratiskt sammansatt, som nu efter reformhillen.
Med sakkännedom kan man således icke åberopa reformhillen såsom ett verktyg till democraliens framskridande i England.
Jag högaktar democratien, om den är bildad, den utgör ett nödvändigt element i den constitulionella monarkien, men den bör derföre icke vara allena regerande, utan hör hafva en motvigt i det eonservativa elementet.
Huru kan man dessutom jemföra reformbillen i England, med hvad man här velat åstadkomma?
Ofverllyllningen af några och femtio röster från dessa rollen boroughs, till de stora städerna och lill grefskaperna, utgjorde reformbillens hela omhvälfuing.
Ofverhuset, det ärfteliga Ofverhuset, lemnades oförändradi, alldeles som det varit för sekler tillbaka, och detta vill man jemföra med hvad här varit föreslaget, hvilket, efter min tanka, skulle förvandlat Sverige till en ren democrati, och inom kort, i följd deraf, störtat monarkien.
Man har åberopat den allmänna opinionen; hvilken? frågar jag; är det den man köper hvarje afton för 2 skilling qvadratalnen, eller den man köper hvarje morgon för 1 skilling qvadratfolen.
Men det är icke dessa slags opinioner, som komma att göra sig gällande i historien, eller som bör tagas till rättesnöre, då landets bästa är i fråga.
För min del vill jag således gerna medgifva, att en comité tillsattes, med villkor, alt den inskränker sig lill alt samla de materialier, sorn kunna tjena R.
St. och deras Const.Utsk. till ledning alt utarbeta ett representationsförslag.
Jag skulle i annat fall hesitera äfven i denna tillstyrkan, på den grund, som Frih.
Cederström ganska riktigt anfört, alt det icke tillkommer R.
St. alt förklara, det de icke sjelfve kunna åstadkomma något representationsförslag.
Jag ber om förlåtelse, att jag begagnar en myckel vulgär liknelse, men vi skulle derigenom nedsätta oss till likhet med det Den 22 Maj. 603 djur, som icke sjelf kan reproducera sig, mulåsnan.
Det iir derföre endast under nyssnämnda villkor, som jag kan tillstyrka tillsättandet af den föreslagna comiteen.
Det förslag, som blifvit framsläldl af Coust.Ulsk., är, efter milt omdöme, det aldra oskyldigaste i verlden, såsom endast uttryckande den önskan, att en tor hela samhället vigtig fråga mätte närmare utvecklas och upplysas.
Jag skulle således under andra förhållanden tinna mig alldeles oförhindrad, att med min röst bidraga till framgången deraf, men för närvarande mäste jag motsätta mig detsamma; dels derföre, alt det efter min tanka har till kommit på ett grundlagsvidrigt sätt, och dels derföre, alt förslaget är alldeles onödigt.
Det har tillkommit på ett grundlagsvidrigt sätt, i sä fall, att Cousl.Utsk. har behandlat en önskningsfråga.
Det är onödigt, derföre alt en af Regeringens egna ledamöter här på detta rum högtidligen förklarat, att frågan icke kan falla.
Efter ett sådant förklarande måste det vara naturligt, att då icke något förslag af representationen blifvit uppgjordt, så måste man hafva alt vänta ett sådant från Regeringen, och det är då alldeles onödigt alt en påminnelse derom från R.
St. afgifves.
Långt ifrån att således förslagets bifallande skulle innefatta något förtroendevotum för Regeringen, anser jag, alt det skulle vara ett bevis på det största misstroende till uppriktigheten af den förklaring, som en af Regeringens ledamöter här afgifvit.
På dessa skäl anser jag mig vara förhindrad att med min röst bidraga lill förslagets framgång.
Or Rosenblad, Bernh.:
Då del i dag är sista gången, som representationsfrågan är före inom detta
Stånd vid denna riksdag, och dä jag icke deltagit i discussionen under dess föregående behandling; så hoppas jag, att R. o. Ad. ursäktar, om jag nu anser mig höra uttrycka mina tankar i ämnet.
Min åsigt af saken är densamma, som jag uttalade vid förra riksmötet.
Jag erkänner, alt Svenska representationen, praktiskt utbildad af nationens förhållanden under sekler, och sedan just dessa förhållanden undergått så betydliga förändringar, icke mera är samma uttryck af nationens ställning, som den ursprungligen varit, och att den således bchöfver förbättras.
Men denna förbättring mäste verkställas på nationella grunder och med full säkerhet, alt man verkligen vinner någonting bättre och icke något sämre. R. o. Ad. har genom eli högtidligt beslut vid förra riksdagen gifvil tillkänna, alt den vill uppoifra sin egen sjelfskrifvenhet i representationen, för att gå behofvet och öuskningarne om en representationsförändring till mötes.
Det är en möjlighet, att 11. o. Ad. äfven skulle vilja gå längre; men hvar och en som vill fäderneslandet väl, får icke lemna å sido det villkor för sådana uppoffringar, att man äger trygghet, att de icke skulle medföra jemväl ett uppoffrande af den Svenska monarkien.
Om trygghet i detta afseende lemnats uti de förslag, som varit framställda, Iemnar jag åt en hvar att bedömma, och 664 Den 22 Maj. ingen ma undra öfver, att man finner betänkligheter vid att uppoffra hvad man har, och vill med noggrannhet granska, innan man underkastar sig den osäkra framtiden.
Sådant torde vara så mycket mera ursäktligt, då man från andra håll, och från ganska inflytelserika håll, så öppet framställt hvad som är det slutliga målet, dit man syftar.
Hr Lars Hjerta har här i dag förklarat, att frågan om representationsförändringen är redan utkämpad på idéernas väg.
Så vida icke den tankan är oriktig, att det existerar något slag af identitet emellan Hr Lars Hjerta och Redaktören af Aftonbladet, så har den Svenska allmänheten redan för ett år sedan erhållit en öppen förklaring om det sätt, hvarpå han ansett denua fråga vara utkämpad pä ideernas väg.
Uti en artikel i Aftonbladet N:o 65 för den 18 Mars 1844, kallad: ”Konung Oscar och hans ställning”, förekommer ibland annat följande tirad, hvilken jag hoppas, att R. o. Ad. med uppmärksamhet vill åhöra: ”Den vigtigasle allmänna sanning, som man vid detta tillfälle i vår tanke bör hafva i minnet, är den, redan i den föregående artikeln antydda och af historien vitsordade erfarenheten, att utvecklingen af folkens politiska bildning och de i bredd dermed stigande anspråken på rättigheter, eller hvad man kallar den democratiska riktningen, icke i de fordna grekiska och romerska republikernas, utan i nutidens mening, ständigt fortskrider med en kraft, som väl kan tillfälligt tillbakahnlias, men icke för någon längre tid besegras, än mindre förstöras.
Men härmed står en annan sanning i nära gemenskap, nemligen alt, ehuru denua riktning, enligt de djupaste tänkares och statsmäns förutseende, i sin yttersta conseqvens oåterkalleligen leder till en republikansk statsform, såsom deu abstract riktigaste, så anser man likväl tiden och slägtet i Europa ännu i allmänhet icke mogna för emottagandet af en sådan.
Deremot visar sig öfverallt ett. sträfvande, hvars styrka och snart blifvande seger icke kan misskännas, att genom det constitutionelt monarkiska regeringssättet och representativa styrelser kunna förena folkens fordringar pä rättstillstånd, samhällsförbättringar, deltagande i lagstiftningen, sjelfbeskaltningsrätl och moraliskt inflytande på sjelfva styrelsens gäng, med regeutpersonligheleruas orubbade bibehållande i deras helgd, såsom de högste i samhället.
Det är tvenne, hvarandra motsatta principer, den ena om furstens ärftlighet och i n viola bi I i t et, och den andra om maktens utgående frän folket, som bär träffa tillsammans, och hvilkas fredliga förmälande med hvarandra till elt harmoniskt helt sålunda kan sägas utgöra det närvarande tidsmomentets högsta politiska uppgift.
Men erfarenheten har också visat, att ehuru allt hänlyder på sakernas oåterkalleliga framträngande till denna punkt i alla europeiska stater, hvarefter den politiska utvecklingen sannolikt kommer alt stanna dervid under en eller flere mansåldrar, så röjer en stor del af Europas regeringar ännu en hög grad af mot - Den 22 Maj. 865 motvilja ali acceptera en sådan lingens ordning.
Det dynastiska intresset är så stort och ntäktigl genom enskilda rikedomar, genom sina öfver alla länder likt eli nät utgrenade familjförbindelser, oell genom sin disposition af staternas materiella hjelpkällor; det. fortlefver ännu så myckel, i minnet af den lid, dä furstarncs majestät af undersälarue ansågs och tillbads såsom en stråle från gudomens egen glans; det oroas på andra sidan sä mycket af farhågan för de ännu aflägsna följderna af framskridandet, alt det pä de flesta ställen icke olan stor obenägenhet kan åskåda lidehvarfvets bemödande att göra folken politiskt myndiga, emedan en motsvarande begränsning i regentuiaktens godtycke deraf måste blifva en följd.”
Här är uttryckligen sagdt, all det är den republikanska riktningen, hvartill Europas inre tillstånd skall sträfva, men att det fiirst måste genomgå en länk, som kallas det. constitutionella samhällsskicket, och att det der kan komma alt stanna ett. par mansåldrar, tills man har öfvervunnit de fördomar, som här äro omnämnda.
Jag för min del, mine Hrr, är icke rädd för ordet republik.
Jag känner från mina yngre år de vackra dragen af Homs och Greklands republiker, och om äfven dessas skuggsidor måhända voro tillräckliga att motväga dagrarne, så har jag sedermera i historien funnit, på Christen grund, republiker ganska vackra, som hafva verkat lugn, frihet, lycka och välstånd, eller målet för samhällets tillvaro.
Eli sådant exempel voro de Scbweitziska kantonerna i deras ursprungliga skick; men de vackraste hafva likväl funnits i Norra Amerika, nemi. under den tid, då dessa republiker till namnet erkände en Konung, hvars skyddande spira likväl endast bevarade dem från främmande anfall.
Dessa stater befolkades genom utflyttningar af dem, som flyktade till skyddet, för deras religion, och bildade sålunda gemensamma samfund för alla Christna, förenade genom religionens band och likhet i förmögenhet och bildning.
Det var detta sorn ensamt gjorde möjligt, att under sjelfva revolutionen sedermera, sådana män sora en Franklin, en Washington, en Adams kunde uppslå, filen i värt. land, mine Hrr, finnas icke clemcntcrna för en republik.
Jag är öfverlygad, att om de funnos, om Sveriges framtida lycka berodde på den republikanska statsformen, så skulle den store, den adle Carl Johans ättling gå folkets »önskan till mötes, filen så är icke förhållandet.
Hos oss finnas icke dessa enkla samhällsförhållanden, sorn äro villkor för republiken.
Vi se dagligen uppslå stat-torpare-classen vid sidan af den tilltagande penuingerikedomen.
Här är Konungen vår gamla tvåtusenåriga regering, och Sveriges sjelfständighet, ära och lycka hvila på den noggrannaste förening med dess Konung.
Hvilka äro dä vägarne att här tillvägabringa den representationsförändring, som bör ske?
Den kan endast ske på det sätt, att den kommer ifrån Konungamakten.
Men derifrån bör den icke utgå, förr än sinnena äro lugna och mogna för att mottaga den, d. v. s. när passionerna 10 II. 84 606 Den 22 Maj. äro utkämpade, och detta Ständ, som redan visat så vackra drag tili .sitt mod att gå de ofortjenta smädclserna till mötes, tillkommer det i första rummet att visa det lugn, sorn både bjuder den försonande banden och tillika visar den väg, på hvilken man kan framskrida.
Jag tror, att ett förslag från Regeringen kan komma när som helst, och att denna skrifvelse är alldeles onödig i det fallet; men såsom en opinionsyttring af R. o. Ad. tror jag, att det är nyttigt att gifva tillkänna, det man önskar ett förslag, när tidpunkten är inne att ett förslag kan framläggas, och det är af delta skäl, som jag önskar bifall till förslaget.
Det är med verklig ledsnad, som jag hört från ett par värde talare eli skäl anföras deremot, nemi. att raan icke borde nedlägga, såsom del heter, ett förtroendevotuin i Regeringens hand.
Det är ett skäl, som jag ingalunda kan gilla.
I Svenska Konuugamaklens hand hör alltid Sveriges Ridderskap och Adel med förtroende nedlägga sina och landels önskningar, ty Konungamakten är oföränderlig, och det är Konungens rådgifvares pligt sedermera, att motsvara detta förtroende.
Huru de motsvara det, är Ständernas rätt att bedomina.
Jag tillstyrker derföre Const.Utskis förslag med den förändring, som Hr Lagerhjelm föreslagit, och jag skulle önska, att R. o.
Ad. ville till Ihronen frambära den önskan, alt Konungen ville, när han finner så tjenligt, till R.
St. framlägga ett förslag till en förändrad natioual-representalion, men utan att bestämma någon viss tid.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade H. Ex. .Hr Gr. o. Landtm., all flere förslag till beslut i ämnet blifvit framställda, dem II.
Ex. nu finge återkalla i R. o. Adis minne.
Det som närmast instämde med Utskis, eller rättare innefattade ett bifall till Utskis tillstyrkande, vore Hr Tersmedens, som endast afsett den förändring, att ordet ”så vida” skulle utbytas emot ordet ”sorn”; Frih.
Cederström och Hr von Hartmansdorff jemte liera andra ledamöter hade yrkat alslag å Utskis utlåt.; Hr Lagerhjelm hade föreslagit följande beslut!
”Så vida något fullständigt representationsförslag icke varder å innevarande riksdag anlaget, att för vidare grundlagsenlig behandling hvila lill den nästkommande, beslutar R. o. Ad. för sin del en und. hemställan af R.
St. till K. M., alt genom samlandet af statistiska uppgifter och atulra upplysningar, eller på sätt K. M. i öfrigt må finna lämpligt, låta till nästkommande riksdag bereda en ytterligare utveckling af frågan om nationalrepresentations ombildning på säkrare grunder än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila”.
Raab och Hr Westerstrand hade instämt i Hr Lagerhjelms förslag, utom det att de deri yrkat uteslutande af slutmeningen: ”på säkrare grunder än deni, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila”; Hr Cederschjöld, Pehr Guslaf, hade föreslagit, ”alt ifrågavarande comité, derest en sådan blefve nedsatt, måtte tillika få det uppdrag, all i främsta rummet, icke genom declamationer och sarcasmer, Den 22 Maj.
C67 tilan genom bestämda fada, utreda oell ådagalägga, hvarigenom Rikets gamla Ständer numera förverkat
Svenska folkets förtroende och visat sig oskickliga att vårda dess väl”; oell slutligen hade Hr Rosenblad tillstyrkt en und. skrifvelse till K. M., med anhållan, att K.
M. måtte, när lian finner sä tjenligt, till R.
St. framlägga ett förslag till nulional-representationens onihilduiiig.
Jag anhåller endast, att i det förslag, som jag framställt, få göra den ändring, att ordet sfi vida, i likhet med Frih.
Tersinedens förslag, förändras lill tom.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han ansåg propositionerna höra framställas i den ordning förslagen blifvit omförniälda, och hemställde derjemte, om R. o. Ad. hifölle Coust.Utsk:s förevarande utlåt, med den förändring, att ordet ”så vida” utbyttes emot ordet ”sorn”.
Dä härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han ej kunnat utröna, huruvida ja eller nej härvid varit öfvervägande, anmälde sig och yttrade Gr.
Jag tror mig göra R. o. Ad. en tjenst med alt begära votering öfver den framställda propos., då densamma kommer alt utgöra ja-propos., och R. o. Ad. får välja bland de andra till contra-propos.
Eljest hafva vi att förvänta rop, blandade med ja och nej, hvilka torde taga bort en fjerdedels timma onödigtvis.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan nu votering blifvit begärd, propos. täll bestämmande af contra-propos. borde framställas.
Jag bar haft tillfälle att först yttra mig i frågan och tillstyrka afslag på betänk.
Jag begär det till contra-propos.
Du nu H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade lill contra-propos. antaga Frih.
Cederslröms förslag, liv a renligt Utsk:s utlåt, skulle afslås, ropades starka ja, blandade med ganska många nej, hvarefter II.
Ex. tillkännagaf, del lian trott sig finna, alt härvid ja varit öfvervägande.
Hr Lagerhjelm begärde votering om contra-propos., hvarefter H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, till Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, samt Frih.
Raab och Hr Westerstrand hemställde, huruvida de yrkade alt få sina förslag antagne till contrapropos.
Om jag bar rikligt hört och uppfattat Hr Gr. o.
Landtnäs propos., så skulle japropos. komma all innehålla bifall till Utsk:s förslag, och nejpropos. afslag.
Jag vet icke, om mitt förslag kan innefattas uti ja-propos. såsom ett tillägg till densamma.
I sadant fall är jag belåten dermed, hvarigenom kanske en votering kunde undvikas, men i annat fall mäste jag förbehålla mig ali efteråt lä särskild propos. pä detta tillägg. 66S »en 22 Kaj. U. Ex. lii- Gr. o.
Landtm, yttrade i anleda, häraf, att han hemställt, om Hr Cederschjöld yrkade att få sitt förslag antaget till conlra-propos., och alt det var pä denna hemställan, H.
Ex. önskade erhålla eli bestämdt svar.
Hr Cederschjöld yttrade nu, att han ej kunde finna, alt det vore uti contra propos:n, som hans förslag hurde förekomma; i anleda, hvaraf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade Hr Cederschjöld» uppmärksamhet derpå, att så väl Hr Lagerhjelm» som Frih. liaahs och Hr Westerstrand» förslag, lika med Ilr Cederschjöld», innefattade, att en comité skulle tillsättas, men all de skilde sig' i frågan om hvad denna comité borde uträtta, och att vid sådant förhållande alla dessa förslag borde pä enahanda säll behandlas, hvarföre nu förekomme att afgöra, hvilket af dessa förslag borde till contrapropos. antagas.
Härvid erinrades af Hr Cederschjöld, att hans förslag icke, i händelse B. o. Ad. afsloge Utsk:s utlåt., utan endast i läll det hlefve bifallet, kunde komma i fråga.
H. Ex. förklarade, att derest Hr Cederschjöld yrkade att fa sitt förslag under pröfning, så borde voter.propos., vid omröstningen om contrapropos., innehålla, alt om ja vunne, Frih.