Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ubrs yttrande den 12 sistledne Frbniarii eftermiddagen samt Ridderskapets och Adelns derom tagne beslut får jag härmedelst öfverlemna de begärte upplysningar rörande Höganäs Stenkolsverk, med anhållan, att ds till Stats- och OeconomieUtskotteti måtte remitteras såsom Bilagor till mittunder den 10 sisiledne Februarii förmiddagen ingifna memorial h samma ämne.
Herr Montgomerie , Gujlaf : Nästan oväntadt är det för mig att Utskottet fästadt så ringa vigt på denna min motion att det icke ansett nödigt att ens söka skaffi sig om ämnet en närmare kännedom.
Likväl tror jag att ämnet fordrat denna af Uiskottet åsidosatta serskildta uppmärksamhet.
Då det gäller att befordra, att åstadkomma, en l Den f April e, m. för ett samhälle nyttig inrättning, som härtill ändamål medborgares, och i synnerhet nästan alltid i afseende på Statsbidrag vanlottade medborgares bästa, tror jag att ämnet är af den vigt, att det förtjenar Riksens Höglofl.
De inkast Utskottet gjordt mot förslagets antagande inskränka sig egentligen till följande hulvudsakliga, dem jag utber mig vördsamt att i samma ordning få b svara.
Utskottet såsom motskäl, att i dea trackt vägen skulle anläggas icke finn s flere än några hundrade Invånare, hvilka Utskottet icke anser kunna underhåll* den väg, somt der tilläfventyrs blefve på Statens bekostnad anlagd; äfvensom att denna väg komme att Sträcka sig äfven till Haparanda ifrån Öfvers Tomta, Jag bor dock ha den äran att upplysa Utskottet att en väg redan finnes och ganska länge funnits emellan sistnämnde ställen . och att just denna väl underhållna väg bevisar att innevånarena, ehuru icke talrika, dock äga både förmåga och vilja att en sådan Väg, om den anlades, underhålla.
Sedan tror Utskotlet att climatet d.er icke tnedgifver hopp om lönande odling.
Men erfarenheten har nogsamt ådagalagdt att i dessa trakter produceras Korn, Potatoes, och äfven Råg till en icke obetydlig grad, och är vid* 133 Deri 7 April c. ni. nser gifvande ån i de södra orterne.
Frosten är äfven mera sällsynt der ån t. ex- i Jemtland, Dessutom är det genom väganiäggningar som odlingar blifva lättare och genom odlingar sorn klimatet förmildras.
Också medgifver Utskottet sjelf, att de norra provincerna påkalla all uppmärksamhet i afseende på Statsbidrag och uppmuntran i odlingsväg.
Åtminstone hade Utskottet i öfverensstämmelse med detta dess omdöme bordt iga skäliga anledningar i synnerhet med betragtande af hvad jag dessutom i ämnet andragit, att åtminstone hänvisa min mo:ion till StrömrensningsComiténs skärskådande, och tillstyrka att densamma skulle för detta ändamål vilja använda ®n mindre summa.
Då prohibitivsystemet undergår, såsom man hoppas en behöflig jemnkning om ej totalt upphäfvande, så finner jag inga skäl hvarföre denna lösa, att icke säga falska farhåga, skulle hindra ifrågavarande väganlägg-, ning.
Jag tror tvärtom att en lättad commu* nication äfven öfver dessa orter med BrödraRiket eå mycket mera vore önsklig och nyttig som en ny liflig byteshandel, nemligen vintertiden, redan äger rum på denna ort imellan Norrige och Sverige , samt dessutom samma tid af året postgång är etablerad öfver nämnde tracter.
Allt detta synes mig klarligen tala lör ifrågavarande vägs anläggning, hvartill jag medger det? jag i m»n första framställa Tff.n 7 April c. m. »55 ning, föreslagit en för stor Summa; men nu’, bättre om saken underrättad, tror mig böra upplysa att 10,000 R;dr Banco vore måhända nog att med Invånarnes och Kengis Bruksägares biträde kunna åstadkomma den af mig föreslagna väg imellan ÖfverTorneå och Kengis; och då Staten uppoffrat millioner till de södra provincerna* odlings- och Canålgräfnings företag, vill jag icke betvifla, att en så obetydlig summa som 10,000 R:dr kommer att beviljas för detta ändamål och för en landsort som hittills saknat allt understöd af allmänna medel.
Denna summa kunde ju utgå från den till Strömrensningar redan anslagna summa, och den Comité som har sig detta eller väganlägningarna i Riket uppdragit, kunde ju också anmodas att om ifrågavarande väg gå i författning.
Af dessa såsom jag förmodar talande och vigtiga skäl, dem jag vördsamt underställer Ridderskapets och Adelns behjertande, hoppas jag och anhåller att återremiss af Utskottets Betänkande mätte nu beviljas.
N:o 5* Herr Berghman, Ambrofuti Magnust
StatsUtskottet, kan jag dock icke undgå göra den anmärkning vid detta dtss betänkande, att då Riklens Höglofl.
Ständer re - I)en 7 April e. m. dan nppoffradt flere millioner på Götha Canalby gnad hvilken, om den ock skulle komma södra delen af Riket till nytta, aldrig kan blifva dit för dess norra del; man icke bordt draga i betänkande, att tillstyrka en utgift af några tusende
R:dr för anläggande af den ifrågavarande väg hvilken igenom det den lättar communisation n inom Torneå Socknar och emellan dem och hafvet, skulle mycket bidraga till desse norra orters utvidgade odling, och i följd deraf folkökning; desse socknar äro ännu alltför glest bebodde, för att en sam ne kunna verkställa den nödige väganläggningen, hvarföre den tarfvar något understöd af allmänna medel, och jag önskar att aldrig sådane blifvit anslagne till mindra nyttiga företag.
Det föreslagne understödet kunde lämpligast anordnas pä Strömrensningsfonden.
Att dessa mina anmärkningar mätte vid skeende äterremiss få åtfölja Betänkandet, derom anhåller jag vördsammast.
Bilagor till PleniProtorollet för den 11 April, förmiddagen.
N:o i* Friherre Wrangel^ Henning:
Af mången torde det anses formätit att en Den 11 April f. m. *35 person, som är ovan vid alla slags Embetsmanna åtgärder, vill upphäfva sig, såsom Talare emot en man hvars öfve» lä^sna skicklighet, af ingen klok. och sakkunnig kan bestridas, men da Friherre Wirséas sednast uppläste skrifteliga anförande afhandlar ett högst vigtigt ämne, som äger så nara gemenskap med Fäderneslandets bästa, och då d't dessu!om tyckes innehålla förberedelser, till de Financiela åtgärder, hvilka äro föremål, för Ridderskapet och Adelns ja hela Nationens största uppmärksamhet, så vore det lika stridande emot min öfvertygelse, som oförenligt, med en Riksdagsmans pligter, att förtiga de tvifvelsmål, som hos mig uppstått rörande ofelbarheten af åtskilliga Friherre Wir*éns åsigter, ehuru jag medgifver, att uti nämde anförande, finnas mångå sarn ngar hvilkas riktighet i principen ingen kan bestrida, och hvilka blifvit, med mycken insigt och sakkän. nedom ltamstälde.
Sedan Friherren sjelf tagit en verksam del i den tillförordnade FinanceComfiéens långvariga öfverläggning^, och hvarken der, eller under närvarade Riksdag, begagnat tillfället att grundeligen undersök i jordbrukets och näringarnes iråkade fö'lägenhet, så förefaller det migoväntadt, att Friherren nu först, säger sig vilja uti sammansatta Lfiskoftens beredning upptaga tiden, med undersökningen derom, hälst Friherren ifrån 1812, haft en icke obetydlig del, i ledningen af de allmänna ärenderna, och Ifi6 Ven r l April f. rrv. således bättre än någon annan varit i tillfälle att bedömma verkningarna af alla de Financielia och Economiska åtgärder, hvilka sedan dea tiden blifvit vidtagne.
Det tålamod Friherren fordrar af Ständerna att till en början låta det bero af Utskotten, huru ärenderna böra behandlas, tyckes också i nära 3:ne månader af Riksens Ständer blifvit medgifvit, men som denna tiderymd kan anses utgöra mer, än hvad Friherren kallar fitl en. bör/un synes mig stunden vara inne, att till och m«
Ingen lärer hestrid» att ju myntets vacklande värde, är ett ondt och en landsförderflig sak, men då detta förhållande existerar, genom flera på hvarandra gjorda misstag, är det vådeligt att pä en gång, gå ilrån den ena ytterligheten till den andra.
Enligt min tänka bör man förbereda tili en af sig sjelf blifvande Realisation, och är jag lörvissad att blott Förläggaren äger säkerhet, alt ingen Invfirkan* sker på Banken, som ännu mer Den ji.
April f.jft» kan störa dess credit, och föröfrigt genom kloka operationer, metalliska fonden consolideras, så vinnes samma ändamål.
Genom Bankens publicitet kunna Ständerna häruppå äga den största Controll, då äfven derigenom Capitalistens ägande rätt bl ifver helgad, och lemnar jag åt Friherren sjelf att dömma för hvilkendera tiden, nemligen silfverperioden eller p3p persperioden erfarenheten i vårt land bäst talar.
Tryggt kan man säga: att den öfver production, som jag äfven hört åklagas icke kan föranledas af den princip, som jag vid ett annat tillfälle af Friherren sedt yttradt i skrift, nemligen: att en flarkare drift gifven antingen dt arbet skraflen eller åt medlen, att sätta den i rörelse inflyter menligt på det hela.
Att denna grundsats i sin tillämpning är menlig, kan man lätt (inna, ty den innebär, ingenting mindre, än att Regeringen i denna stund, bör hämma den Industrie vi äga, emedan, penningetiiigångarna icke förslå, att motsvara arbetskraften, ehuru obetydlig den för det närvarande är.
Sveriges allmänna mynts*ällning icke vore af natur, att behöfva Riksens Ständers omsorg och beslut, men då dessa vid 1S1S åts Riksdag gatt för långt, är det också lyckligt, att rättelse kan af « i S a3 års Siänder gifvas.
Sedan man så småningom kommit derhän, att man kan trygga sig vid Statens rayntstämpel, bör man äfven, f Den ii April f. m. enligt min tanka, icke på annat sätt bestämma qvantiteten, än genom bibehållandet af en viss proportion emellan Bankens metalliska fonder Och Sedelstocken, då full frihet är lemnad åt enskilt» Assignationsrätten, hvilken ersätter den må hända tillfälliga bristen al Riksmynlet.
I närvarande stund finner jag det tröstande att höra Friherren yttra’, att ingen erkänner mer än Friherren angelägenheten, af den yttersta varsamhet i allmänna Creditförhållanden, och nödvändighet af lättnad i särskiltas betryck.
Om Friherren försökt att göra samma varsamhet gällande, under sednaste Riksdagar, skulle icke nu
Sverige befinna sig i så allmänt aftagande tillstånd, och så stor förlägenhet.
Att klaga öfver brist på enskildt Credit, sedan den genom allmänna åtgärder blifvit störd, och för de flesta omöjelig att bibehålla, förefaller mig lika obilligt, som att klaga öfver att ett barn icke kan gå, sedan man sjelf låtit taga foten k deraf.
För mig är det ofattligt, att Friherre Wirsén anser närvarande penningeolägunhet bestå deruti, att mynt qvantitet en, genom enskildta medborgares omtanka och besparing icke kan ökas.
Det mynt jag på detta sätt erhåller behöfver ju ej sammandraga det till qvantiteten fixerade Representativa myntCapitalet; men fortfar närvarande Statshushållningsprinciper i förening med den Fi~ nanceplan som Friherre Wirsén här tyckes å - Den II April' f m, *39 syfita, fruktar jag att Sveriges förmögenhet på ett fortfarande sätt und* rgräfves, såsom det utan uppehåll skedt alltsedan år i«t?.
Om jag mening, sä må sådant ursäktas mig emedan på somliga ställen uttrycker» äro något invecklade!, och tyckas afvika från den enkelhetsom bör utgöra Fina-ncernas Element.
Jag kan icke dela med Friherren den öfvertygelsen, att en tillökning af en enskild förmögenhet genom arf eller förtjenst, icke verkar, annorlunda än antingen genom en ökad Consumtion af främmande Producter sorn för behållningen införes, eller ock i en generel men ostadig förbättring af hela myntmassans qvalitet; jag tror att både större och fördelaktigare område för dess verksamhet är öppet, om förmögenhet neriägges uti industrieusa företag, hvilkas förkofran skola mer bidraga till stadgadt mynt, än de bäst utarbetade Financeplaner.
Financeplan är att vidtaga, de mått och steg, som förvissa oss, att den i Bankens böcker befintliga Sedelstock af 30 millioner eller uter verkeligen finnes i omlopp, eller också underrätta oss om i fall den till en del försvunnit och således icke verkar inom landet, och vore det enligt min tanka gagnebgt, om en pregcriptionstid till gamla sedlars utbyte, emot nya blefve antagen, såsom den enda utväg, stt känna huru mycket af sedelstocken under tiden gått förlorad. f)än 11 April J, m-.
I England, äfven Ryssland och Dannemark äro sådana prescriptionstider, till ombyten af sedlar ganska vanliga, och inser jag icke hvad miss-.ioende en dylik operation skulle åstadkomma mera i Sverige än på andra ställen.
Att alla sedlar som finnas i Finland inkomma på en gång är nturligt, och att de skulle återgå likaledes, så vida de ville få full valuta i nytt papper, mot valuta i gammalt, och om detta nya mynt skulle Btadna qvar i Sverige, vöre det ett bevis på god afsättning af våra vahrorj endast en förhastad realisation kunde qvarhålla de nya sedlarna i Banken, då de utbyttes mot silfret som förskingrades, och endast papperet stadnar qvar.
Den prineipe att icke kunna få öfverskott på annat sätt än genom metaller, är af Friherren framstäf på ett farligt öfvertalande sätt, dock. vid noga eftersinnande inses lätt vådan af denna grundsatts, hvilken äfven är rakt stridande •emot hvad man godkänt, enligt den nyare Statshushållningens läror.
Till Friherrens egit bepiöfvande hemställes, otn icke det är en klar sanning, att metaller från utländska orter inkomma mot våra produeter, då det lönar sig att demd utbyte emottaga, men så länge man finner mera uträkning eiler vinst, att taga utländska produeter, uteblifva metallerna.
Capitaleroa bildas genom produeter och jemnforelsen emellan England, rikt af produeter och America, ägande Guld och Silfver, torde bäst bevisa denna fråga, Den 11 April f. m.
Sorn jag i det föregående utlåtit mig, etnot en hastig realisation har jag ansedt öfverflödigt att vidröra Friherre Wirséns svar på de 2:ne första puncterne af Friherre Björnstjernas r.sta Afdeining, men jag öfvergår till den frågan, som rör en ökad Silfverfond, hvil. ken ökning jag anser vådelig af följande skäl:
Sedan man kunnat lyckas uti att genom lån förskaffa sig mera silfver, till Bankens consolidering, gå blefve följden, att utom den utvexling som skedde, mot våra egna sedlar skulle äfven ifrån Dannmark och Finland utvexlas allt det upplånta silfret och således ingenting nyttigt blifva följden af hela denna transaction.
Jag hade önskadt att lå veta Friherrens mening om vår belägenhet är sådan, att de behöfvas, och svaret bör blifva enligt min tanka
Ja, då ändamålet dermed är att lindra våra a 11för dryga skatter, och anser jag detta medel nyttigt, då sådant med klokhet utföres.
Visserligen bör man, i möjligaste måtto undvika, i Iredstid att göra Statslån, men då vårt försvar ni. m. fordrar ovaBliga ansträngningar för att kunna med lugn motse ett ktig, får man tillgripa de mest verksamma och minst creditförstörande medel till ändamålets vinnande j dock instämmer jag tilt alla delar uti Friherrens mening, att dessa obligationer böra inskränkas till det oundgängeli - i4a Den 11 April f. m. gaste.
Jag anser icke troligt att penningar blifva uppsagde för att derföre tillhandla sig Statsobligationer, ehuru sådant är öfligt i andra länder, men här, till en början, innan man blefve van vid dessa okända credittecken, skulle man ej vara mån att förskaffa sig dem, snarare kunde kanske uppsägning inträffa, för att inköpa Silfver vid acrieieckningen i Banken.
Således för min del, afråder jag för det närvarande privatas delaktighet i Banken; det skulle blott uppmuntra t il dylika uppsägningar om satte gäld närer i ännu större förlägenhet, deremot skulle säkert Statsobligationerna emottaga* med begärlighet i all handel, då i brist på annat mynt man såg sig dertill föranlåten, och i en framtid då man genomett störe vana, bedömde leuf såsom en handelsvara, vore det att förmoda, det alla creditförhållanden jemnat sig, och förtroenden af sig sjelft återkommit.
Man behöfver aldrig frukta det icke Statsobligationerna emottogos, då de af Ständer voro garanterade och skedde det icke i tidens längd, skulle det blott bevittna tillräckeligheten af Riksmyntet i jämtjförelss med productionen; om våra Förfäder hade lemnat oss fler» millioner Statsskuld, så vore säkerligen vår production vida större än den är.
Tidens allmänna betryck, kan hafva Ben II April /. m. i45 oräkneliga andra orsaker, än Statsskulden,’ och några af ordsakerna ligga i öppen dager; i England till exempel verkade krigets upphörande, att tusende slags derpå använda arbeten och krafter komma ur verksamhet som tills vidare äro onyttiga, och endast öka förlägenheten; i Sverige synes, åter RörelseCapitalets alltiör hastiga förminskning jemte felaktiga Ekonomiska Författningar, och de på han-i deln och industrien lagda fjettrar, vara tillräckeliga orsaker som förklara den trånad, och det sjukdoms tillstånd, hvilket till fördel för några få individer hotar att förstöra oss.
Genom HypothekBanker, Privata Banker, och enskilda Assignationer, kommer småningom mindre behof af lån att existera, och således för-t svinner äfven speculationen att af differecceräntan göra sig en vinst; men om man kan uti vissa cassör lagligen låta nedsätta räntan, så kan man också antyda, att icke utlåna åt andra, än de som mot fullkomlig säkerhet bevisligen äro näringsidkare.
Vid frågan om Statsverkets skuld till Banken, såsom förvandlad till räntebärande obligationer, svarar Friherre Wirsén att det tjenar till ingenting att utställa räntebärande obligationer till sig sjelf; men kan ett sådant förhållande äga rum då dessa obligationer äro garanterade af Ständer, samt räntan och amortiseringen ordanteligen betalas?
Visserligen vore än mer att enligt min tanka erinra, men jag hoppas att det vigtigaste blifvit vidrördt, «huru icke i den svite jag hade önskat — e - M4 Dm il April f, m. medan det är svårt då man blott här och der upptager de punkter som anses nödiga till öfverläggning; jag vill således ej nötta Ridderskåpet och Adeln med ämnen som vid Financernas sluteliga afgörande vidare komma att upptagas, slutar blott med att önska att den utåt Friherre Wirsén framstälda tankan måtte observeras, att om skatterna kuncs ökas, i mohn af en stigande förkofran, de äfven måste minskas vid en aftagande; jag önskar ytterligare att Embetsman och Representanter kunde öfverfygas att skatter aldrig böra påläggas utöfver den högsta nödvändigheten.
Derigenom skulle snart, ökade Capitaler vinnas till en förökad produetion, och man skulle snart höra mindre omtalas bidrag till monumenter bakom hvilka man stundom synes vilja undandölja handelsindustritlla brister.
Dessa åro de anmärkningar, som jag, enligt min öfvertygelse, trott mig pligtig, att inför Ridderskapet och Ad>ln framställa till bestridande af satser hvilka om de i sjelfva verket innehålla villfarelser, destomera, förtjena en fullständigare vederläggning, emedan Talaren bekläder förnämsta platsen i vårt financielia verk.
Om jag till någon del lyckats uti att ådagalägga deras origtighet är det derlöre att sanningen i sig sjelf oberoende af talangen äger t en öfvertygande kraft som nödvändigt måste besegra hvarje motstånd.
N;0 Den ii April f, m. N:o 3.
Herr Tham, Wolrath: Herr Friherre Wirséns öfverlägsenhet uti frågor, sora angå FinanceLäran erkänner jag fullkomligt, men då jag tror att de grunder hvarpå han vill bygga den föreslagna Reali- 1 sationen äro skadliga för Fäderneslandet och förstöra en stor del medborgare, under det de endast skulle rikta några få, samt förnämligast utländska Långifvare 6å skulle jag anse mig fela emöt min pligt om jag ej anmälte de anmärkningar, hvartill jag af Herr Friherrens sednaste memorial föranledes»
Det ar verkeligen ett Utomordentligt Stats tillstånd, att sedan en FinanceComité arbetat i några år på en plan till förbättrande af Rikets allmänna Finander, vid Riksdagens början, ändå ingen plan funnits sorn Regeringen aHsedt sig kunna föreslå Ständerna till antagande, Utan Ständerna endast erhållit ett betänkande af Comittéen, visserligen grannt, men hvarken Upplysande om Rikets verkelig» ställning, om sanna ordsakerna till oredan och förlägenheten eller innehållande något sådant förslag till Financernas reglerande, sorn med tillförsigt om välgörande framgång kan emottagas, då dessutom FinanceComitéens plan genom hvad ryktet i Landsorterna derom utspridt emotsågs med största farhåga utom Stockholm, BIL till Ridd, o. Adk Pr, III Band. im
Den il April f, rn. så torde det ej böra väcka förundran om de hit ankomna Riksdagsmannen sjelfva med allvar söka känna orsaken till Financeoreöan och att deremot fiona hjelp.
Det medgifves gerna att hvad Herr Friherren kallar Statsmakten, kunnat missbruka och någon gång äfven missbrukat sin magt i afseende på förvaltningen och användandet af Rikets Ständers Bank; missbruk af magt lärer väl alltid komma att åtfölja menskliga ofullkomligbeten, men ehuru Ständers missbuk at 'denna makt i afseende på Bankenmöjeligea kan hafva ganska skadeljgt inflytande på landets välstånd kan ett sådant missbruk såsom endast föranbdt af misstag och icke tänkbart af elakt uppsåt, aldrig blifva så farligt för landet, som det missbruk' man med skäl kan befara af en enskildt PenningeCorporation, om den vid BancoStyrelsen blefve maktägande, Ständers interesse måste vara förenadt med landets, men en sådan Corporation eller ActieBolag, skulle troligen endast eftersträfva den höga ränta hvarmed de blifva till delaktighet i Banken inlockade, och om detta Bolag eller denna Corporation hufvudsakligen kom att utgöras af utländningar, vore det ganska säkert, att detsamma utan afseende på landets väl endast sökte sin enskildta vinning; att åter underkasta både Banken och ActieBolaget Regeringens inflytande, sådant vore, att sätta denna för landets väl oumbärliga
Inrättning på högre vågspel än någon Fäderneslandets vän kan tillstyrka.
Den i r April f. ml 147 ' K
' Om Banken med egna tillgångar kunda verkställa realisationen, då skulle jag för mia del högeligen tillstyrka densamma, notabene om sådane Författningar förut stadgades, som åter kunde fria Handel och Näringar från onaturligt tvång och gifva oss hopp, att ej det silivtT sorn växlades utur Banken genast reste utur landet att fylla en handelsförlust, sorn <o'de blifva oundvikelig om Prohibitifsystemet 3 all sin glans skall fortsättasj emellan 1810 och 1S 15 fanns en mycket större Sedelmassa i landet än nu.
Banken utlemnade intet silfver, detta oaktadt var coursen lägre än sed-, nare åren.
Jag skulle gerna tro att sådant härrörde af liflig handel ; genom köpmannens lyckliga ställning vannt Landtmannen och Näringsidkaren afsättning för deras produeter oell tillverkningar, förlust eller känning af penninj gens lägre och vahrornas högre värde förmärktes endast af Capitalisten och penningelöntagaren , desse höjde sin röst emot Götha Canal och Köpmännen och , dårande en del Jordbrukare att deruti instämma verkade detta rop må hända det olyckeliga 1815 års Prohibitifsysteme, som kraftigt bidrog att förstör* handeln, och köpmännens fall medförde Jordbrukarens hvilken glömmande, att man ej våldsamt lösrycker en af kroppens lemmar utan att de andra äfven aftyna, dyrt fick pligta för sin medverkan att störta de handlande.
Min öfvertygelse är det åtminstone att af en härigenom och icke ensamt genom myntets fallande värde, bereddes den mängd Banquerouter hvarmed Götheborg och flera af Rikets för - |48 Den ti April f. m. * ' ut blomstrande städer hemsöktes; oaktadt till;* Täckelig kännedom om Malmö Disconts elaka ställning och med fulla bevis, att dess Direcrion ej fullgjordt sin skyldighet, behandlade* den skonsamt af 1815 åis Ständer, Directionens oredlighet blef mer och mer känd men ändå skyddades den i det längsta och lätteligen skulle man kunnat tro att afsigten var att i Malmö Disconts fall äfven indraga de andra bida FilialDisconternas; detta lyckades åtminstone fullkomligt.