Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. hafva uttalat sin opinion öfver förslaget, då jag supponerar, att den återstående granskningen icke skulle blifva så vidlyftig eller medtaga så mycken tid, som om en delegation af Stånden skulle utarbeta ett nytt förslag, hvilket blefve förhållandet, om förslaget §. för §. af Utsk. framlades för Stånden och med anmärkningar till Utsk. återremitterades, på hvilket sätt jag fruktar, att någon duglig lag icke kan tillvägabringas.
När lagen kommer under R.
St:s pröfning, bör den vara så färdiggjord, att några större omarbetningar icke komma i fråga, såvida ej väsendtliga förändringar antagas.
Jag har Velat yttra min mening, att jag icke kunnat gilla den codifiering, som Utsk. föreslagit.
Det är såsom en öfvergång, som jag ansett hvad som är gällande lag böra sättas bredvid förslaget, på det man måtte veta, hvad som är lag, innan man antager något nytt, hvilket jag anser så mycket nödvändigare, som jag redan i första §. af lagförslaget mötes af den omständighet, att genom densammas omskrifning meningen blifvit sådan, att i stället för att gamla Jagen föreskrifter, att den, som friar, skall vända sig till giftoruanhen, synes det af förslaget, som han först skulle vända sig till flickan, hvilken förändring jag likväl icke tror, att committe'en åsyftat, men som tillkommit genom det sätt, hvarpå §. blifvit redigerad; och derföre tror jag, att man bör Se, hvad som är lag, innan man borttager något. t*rihi Ehrenborgh:
Jag har begärt ordet egentligen i anleda. af åtskilliga yttranden af Hr Stråle, som ansett ett af skälen, hvarföre lagförslaget icke skulle kunna blifva Verkställbar!, bestå deruti, att committe'en underlåtit att, jemte lagförslaget, framlägga ett förslag för de förhållanden, som skulle uppstå i anledning af den förändrade rättegångsordning, som nya lagen föreslagit.
Jag, för min del, anser allt detta ligga Utom gränsen för Lagcommitte'ens arbetskrets, som måste inskränka sig till den egentliga lagstiftningen, och således icke kunnat omfatta ett ämne, som tillhör administrationen; och om K.
M. gillar förslaget, lärer det icke kunna ifrågaställas, att ju icke K.
M. vidtager i administrativ väg allt, hvad som erfordras för att tillvägabringa möjligheten att sätta förslaget i verkställighet, hvilket såväl i afseende på civil- som criminal-lageu lärer erfordra flerfaldiga preparativa åtgärder.
Men det är klart antydt, att sådant måste ske, om förslaget antages, hvilket således icke kan verka på annat än tiden för förslagets antagande; och då jag med Hr Stråle är af samma tanke deruti, att hvarken civil- eller criminal-lagförslaget kan antagas, förrän dessa administrativa åtgärder föregått, får jag likväl förklara, att med antagandet af ett lagförslag i dess. prin - Den ii J u 1 i e. m. principer foijer icke genast afskaffandet af den ga mia lagen, helst det icke är möjligt att afskaffa gamla lagen, förrän allt blifvit ordnadt, sorn erfordras för den nya lagens tillämpning, hvadan således icke heller någon grund för dröjsmål med nya lagens antagande kan hemtas från det bf Hr Stråle uppgifna skälet.
Likaledes kan jag ej fatta, hvartill den af Hr Stråle föreslagna inskränktare codifiering skulle tjena.
Jag hor äfven föreställt mig, att en sammanfattning af det hela borde ske; och jag hade önskat, hoppats och trott, att det slutligen skulle blifvit Helgsta Domstolen, som sammanfogat alltsammans, emedan det, efter min öfvertygelse, är hos Högsta Domstolen, som den högsta åsigten bör linnas.
Jag hade trott, alt, orri så erfordrats, Lagcommitte'ens egna ledamöter kunnat till Högsta Domstolen afgifva upplysningar i förekommande ämnen, under Högsta
Domstolens bemödande att sammangjuta förslaget till ett helt, och jag är af den tanken, att Högsta Domaremagten, Konungen och Högsta Domstolen böra inom sig hafva stadgat sin öfvertygelse om de principer, som skola såsom lag antagas, innan förslaget framlemnas till Representationen.
Jag skulle icke tveka ett ögonblick att öfvergå på Hr Dalmans mening, att äfven civil-lagen borde i form af propos. framläggas för R.
St., om det vore här sorn i andra länder, der icke Konungens personlighet framträder för Ständerna.
Om det vore Ministrarna eller Högsta Domstolen, men ej Konungens personlighet, som framträdde, skulle jag vara den förste att ingå på samma mening; men just derföre, att det icke är Ministrarnas, ulan Konungens förslag, som framträder, har jag varit varsam om, att i fråga om civillagstiftning lKonungen icke skall framlägga en propos., som icke tillika vore majoritetens af Svenska folket.
Jag är deremot öfvertygad, att innan förslaget frainlagges för att antagas eller förkastas, bör inom högsta domaremagten beslut vara fattadt, alt förslaget, sådant som det antages af Representationen, icke skall möta afslag från Konungens sida, om icke för afhjelpande af möjliga redactionsfel; men om principerna äro stadgade i arfsläran, testamentsläran rn. m., skulle jag önska att icke se den stund, då Konungen vägrade sin sanclion, och det är derföre den önskan, jag lifligen hyser, att det skall vara bestämdt uttryckt, hvad folket önskar, innan Konungen framställer sin personlighet.
Ett annat förhållande företer sig med criminallagen.
Der bör Konungen vägleda opinionen och säga: denna är min önskan; så vill jag hafva det.
På samma sätt förhåller det sig med rättegångsordningen.
Jag skulle önska, att, när ett sådant beslut blifvit inom Konungens Conseil i samråd med den juridiska Rådkammaren fattadt, sådana administrativa åtgärder genast vidtoges, som kunde sätta straffbestämmelserna i verkställighet, och att i afseende på domsagorna, tingsställen och hä g il. 4* 33o Dc ii ii Julie. in. radsfängelser den organisation genast vidtoges, som Liefve en följd af de principer, hvilka K.
M. sålunda godkände.
På något annat sätt kan jag icke finna, att man kan framgå för alt erhålla en god lag, och då här icke är fråga om, att af förkärlek bibehålla det gamla, eller af nymodiga åsigter förkasta detsamma, skall man finna, då man närmare granskar saken, att, efter de rättsförhållanden, som Lagcommitte'en haft full rätt att framställa, förslaget kan för de flesta fall antagas eller förkastas efter det alternativa framställningssättet; och jag tvekar ej att uttala den öfvertygelse, att man har för mycken farhåga för att vidtaga granskning af arbetet.
Jag har emedlertid verkställt en sådan granskning och dervid funnit, att förslaget, långt ifrån att hafva så mycken olikhet med gällande lagen, har mycken likhet med densamma, der det bör hafva likhet med den.
Jag kan sålunda icke annat än finna, att den föreslagna codifieringen tjenar till ingenting, och afslyrker deri således på det högsta.
Boye, Ludv., uppläste följande:
Uppå LagUtskrs utlåt.
N:o 81, angtde det nya lagförslagets behandling, begär jag återremiss i anledn. af de anmärkningar, jag här går att framställa.
Uti andra punkten af Utsk:s tillstyrkande har Utsk. föreslagit ett förnyande af den lind. anhållan, som Ständerna vid sista riksdag afgåfvo derom, att K.
M. täckes uppdraga åt Lagcommitte'ens ledamöter eller, derest hinder för dem skulle möta, andra skickliga personer att författa en tableau af skiljaktigheterna emellan ganda och nya lagens plan, grundsatser och bud, och Utsk. har dervid begärt en hänvisning tili de åt nya lagförslaget uppgifna moliver.
Då jag i den motion, som jag vid början af denna riksdag ofgaf i ämnet och som Utsk. jemväl upptagit, redan förklarat, att jag ansåg samma tableau utgöra ett oeftergiflig! vilkor för möjligheten af Ständernas med någon sakkännedom meddelande definitiva beslut, anser jag mig nu pligtig att för Utsk:s deråt lemnade afseende betyrga min tacksamhet; men då jag finner, att Utsk. framkallat motiverna för det nya lagförslaget, utan att nämna motiverna för den gamla lagens bud, samt att Utsk. icke åtnöjt sig med att föreslå, det till tableauns uppgörande må förordnas lagfarna och skickliga personer, utan särskildt begärt, att detta uppdrag må i första rummet lemnäs den numera upplösta Lagcominitte'ens ledamöter, så bekänner jag, att jag deri ser, om icke en bestämd benägenhet att bereda åt nya lagförslaget ett särskildt och frän behandlingsättet uppkommande företräde i Ständernas omdöme, åtminstone en utevaro af den lika angelägna vård för gamla lagens värde, som jag af Utsk:s oväldighet hade förväntat.
En tableau, som har för ändamål att till åskådlig
Den ii Juli c. m. 331 jemnförelse framställa båda sidornas plan, grundsatser och detailbud, men likväl endast gåfve motiverna för den ena sidans, vore alltid, i min tanka, genom sin ofullständighet i så måtto ensidig, sorn den vägrade åt öfvertygelsen en möjlig grund för annan mening, än den sålunda gynnade; oell en så beskaffad tableau skulle, som jag tror, icke gerna kunna af kommande Ständer godkännas till någon ledning för hvarken granskning eller omdöme.
Jag kan ej kanna, huruvida de motiver, som åtföljde 1784 års lag, då den antogs, ännu finnas i behåll, och jag medger gerna, att denna lags motiver, till en stor del, antydas i sjelfva dess bud; men förhållandet i förra fallet må vara hurudant som helst, så fordras dock tableauns ändamål — jemnförelsen — ovilkorligen, att båda sidornas motiver lika fullständigt framställas, och fordrar det så mycket mera, som jemnförelsen just består i deras afvägning, till bestämmande af den ena sidans företräde i värde framför den andra.
Äro de personer, åt hvilka uppdraget lemnäs, mägtiga af dess fullgörande, sa brista de icke heller i förmåga att göra motiverna till gamla lagen åskådliga, i de fall, der en stridighet emellan dem och nya lagförslaget förefaller; och jäg vet då icke, hvarföre Ständerna skulle i deras tind. skrifvelse till Konungen gifva mindre vigt åt den ena sidans motiver, än åt den apdr.as. Det omdöme, angtde förslaget lill civillag, som jag här i ett föregående plenum afgifvit, nemi. att, såvidt jag förstår, det innehåller stora förbättringar åt vårt lagverk, men också stora förvillelser; den rättvisa, jag har gjort
Lagcommitteens ledamöter för deras nitfulla och berömliga arbete, och som jag jemväl sökt göra gällande, då jag här talat till bifall för Konungens nåd. propos., angtde nationalbelöning åt dem, allt detta borde kanhända fritaga mig från det tillmäle att bara fiendskap till nya lagförslaget, — ett tillmäle, sorn så ofta tillägges hvar och en, som blott begär säkerhet och rättvisa i granskningen; men om också med äfventyr att äfven i denna fråga missvårda den popularitet, sorn godtyckligt gifves och fråntages, kan jag icke dölja den tanka, att tableauns uppgörande icke bör uppdragas committcens ledamöter.
Vore uppdraget af den natur, att det omfattade en blott historisk uppställning å båda sidpr, och der altså blott fordrades ärlighet och sanning, skulle det visserligen ej kunna lemnäs i pålitligare händer, än åt Lagcommittdens ledamöter; men då uppdraget deremot innebär något helt annat, nemi. ett samlande och frambärande — lika omsorgsfullt för båda sidornas interesse — af sådana materialier, d. v. s. sådana philosophiska , moraliska och juridiska skäl och bevis, hvilka skola bestämma det afgörande omdömet hos Ständerna, kan jag ej annat finna, än att den egenskap, sorn hos uppdragets verkställare företrädesvis erfordras, består i en fullkomlig utevaro af 332 Den it Juli e. m. ali förkärlek för någondera sidan, hvilken egenskap aler jag icke ens
Lan tillåta mig begära af de personer, 50m, sjelfva författare till det nya lagförslaget, i mera än 20 Ar egnat åt den ena sidan sina mödor, och följaktligen särskildt fästat sig vid den sidans åsigler; hvarförutan jag icke heller kan skjuta ifrån mig den öfvertygelse, att emot de personer, hvilka af utgången — i det mer eller mindre bifall deras erbete erhåller — skola sjelfva uppbära eller sakna den tillfredsställelse, sorn de säkerligen värdera högre, än all annan belöning; att emot dem gifves ett moraliskt jäf, som ligger för mycket öppet för alt betyda intet.
Jag begär altså ändring i dessa delar af Utskrs tillstyrkande, så att båda sidornas skäl och bevis må varda så fullständigt, sorn sig göra later, i tableaun upptagna, samt alt de personer, åt hvilka författandet uppdrages, må äga begagna biträde af de i hufvudsladen varande ledamöter af fordna Lagcommittden, men deremot vara pligtigaatt, iden mån tableaun medhinnes, lemna dem del af densamma, på det att de må komma i tillfälle att dervid göra de erinringar, hvartill de kunna finna skäl vara; hvarefter alltsammans borde i tryck allmänheten meddelas, En så beskaffad codifiering af gamla lagen, med inta-, gande af alla dithörande, men särskildt utkomna allin, författningar, som Utsk. i tredje punkten föreslår, skulle medtaga mycken tidsutdrägt och blifva ett öfverflödigt arbete, d i i alla fall allt, hvad de särskilda författningarna ännu förmå, måste inom tablcauns ena sida upptagas.
Om obekantskapen med de förtjenster, som nya lagförslaget verkligen innebär, kunde föranleda till den olyckliga mening, att det borde i allo förkastas, vore den föreslagna codifieringen ett nödvändigt företag; men då jag, med full öfvertygelse, både önskar oell hoppas, att vi få tillegna oss, d. v. s. antaga, hvad nya lagförslaget har af förbättring åt vårt lagverk, stadnar jag i det omdöme, att den föreslagna codifieringen vore utan ändamål, och jag begär altså, att Ulsk:s tillstyrkande derom måtte försvinna, Frih.
Boye tiIlade derefter muntligen:
Jag var ej tillstädes vid början af Hr Stråles yttrande; men jag har hört en del deraf, äfvensom jag hört Frih, Elirenborghs sista anförande, och jag begär att i anledning deraf få yttra några ord.
Jag tror icke, att sjelfva arbetets sammanställande lill ett godt ändamål blefve så svårt, som dessa Ilrr synas hafva föreställt sig.
Jag tror, att örn uppdraget att uppgöra tableaun faller i goda händer eller lemnäs personer, sorn äro vuxna sitt kall, blifver det ganska lätt att vid jemnförelsen pröfva, hvad R.
St. vilja bibehålla och hvad de vilja utbyta.
Jag tror, att detta ej kan blifva svårt; m?n on man åter frågar, huru skall processen af sjelfva föredragningen och afgörandet tillgå, bekänner jag, Den ii Julio, m, 333 att jag ser mycken betänklighet.
När jag besinnar, att vår grundlag fordrar, att hvarje lagförslag, om det kommer från denna Statsmagten, skall först här pröfvas till hela sitt innehåll oell derefter öfverlemnas lill K. M, samt pröfvas af Högsta Domstolen och i Statsrådet, och alt, om icke allt detta under samma riksdag medhinnes, lagförslaget förfall ler, lagen icke kan blifva lag, bekänner jag, att, vid betraktande af ifrågavar. lagförslags vidd, jag finnér mycken svårighet att vinna ett definitivt resultat; och jag skulle tro, att detta ej blifver möjligt vid någon riksdag, om den ej ulsträckes till 3 å 4 är.
Jag har derföre trott, att man åt** minstone kunde göra försöket att vid denna riksdag föreslå, och ämnar sjelf i Constit.Utsk. motionera det tillägg i grundlagen, att då det förekommer allmän civillag, criminallåg, kyrkolag, krigslag, i hvad brottmålsbehandlingen angår, eller sådana författningar, som hafva en särdeles vidlyftigt het, II.
St. må, sedan deras LagUtsk. yttrat sig öfver prinscipfrågorna, sjelfva afgöra principfrågorna, men öfverlemna tillämpningen och redactionen åt ett särskildt Utsk., som ägde att med R, St:s magt och myndighet i dessa delar pröfva lagförslaget och deraf antaga samt förkasta, hvad de finna för godt.
Jag ville likväl dervid fästa det förbehåll, att då inom detta Utsk., i fråga om principernas tillämpning, uppstode skiljaktighet, hvarje sådan skiljaktighet skulle, efter anställd votering inom Utsk,, hänskjutas till R.
St:s eget bedömande.
Jag förutser väl, att sålunda någon del af ämnet skulle återkomma till R.
St.; nion denna olägenhet vore ingen i jemnförelse med den visshet, man erhölle, att allt, hvad som gifvit anledning till skiljaktighet, skulle komma till R.
Sirs egen pröfning, och man kunde då med trygghet antaga, alt allt, hvad Utsk. unanimt beslutade, öfver-* ensslämde med R.
Strs egna åsigler.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja den återremiss af LagUtskrs utlåt., hvarom jag anhållit.
Det var egentligen i anledn. af Frih, Eliv renborghs första yttrande, sorn jag anmälde mig.
I sitt sednare yttrande har Hr Frih. till någon del förklarat det för-* sta, så att jag numera dervid finner mindre att erinra.
Hr Frih. har nemi. nu godkänt den grundsats, som jag yrkat, att R.
St., innan de till behandling företaga ett förslag till ny lag, böra vara öfvertygade, att hvad de besluta jemväl kommer att vinna K.
M:s sanction och att deras arbete ej kan blifva alldeles fåfängt.
Jag ser likväl icke i vår grundslag någon annan form för delgifvande af en sådan K. M:s åsigt, an att K. M. för R.
St. framlägger en propos. i ämnet.
Så har äfven tillförne skett i flera vigtiga frågor, rör:de stiftande af civil lag, t. ex. i fråga om inteckningsla-r gen, Olli concuvslagen, om tysta förmånsrätterna; och jag har mycken anledning att tro, det Frih.
Ehrenborgh sjelf 334 D c n 11 Juli c. m. särdeles intresserat sig för propos. i den sistnämnda frågan, enär jag från Hr Frih. hört åtskilliga complimenter åt Regeringen, nli hvilka jag j ;mväl instämt, för det vi fått emottaga denna propos.
Vi lafva deremot en mindre behaglig erfarenhet deraf, att då R.
St., utan derom af Regeringen framställda propostr, i civil lagstiftningsväg beslutat temligen vigtiga förändringar, såsom t. ex. vid sista riksdagen utsträckande af jus representationis och afskaffande till någon del af de tysta förmånsrätterna, Regeringen ej funnit för godt att gilla dylika förändringar.
Dessa prejudicater äro icke särdeles uppmuntrande, synnerligen då Regeringen vid denna riksdag för R.
St. framlagt förslaget till civil lag, utan att ens bifoga Högsta Domstolens utlåt, deröfver.
Ett sådant utlåt, lärer väl sedermera blifvit aflemnadt till LagUtsk.
; men Utsk. har ej behagat upplysa R.
St. om Högsta Domstolens yttrande, och R.
St. äro sålunda ännu i fullkomlig okunnighet om hvad de personer, som närmast måste verka på Regeringens beslut i justitie-ärender, tänka ang:de detta lagförslag.
Enskildt har jag mig bekant, att utlät, ej lärer vara särdeles gynnsamt, och jag föreställer mig derföre ganska lätt möjligheten deraf, att, med den rådgifvande personal i justitias-ijrender, som K. M. nu äger, R.
St,, äfven om de vid denna riksdag hade medhunnit att granska och antaga lagförslaget, skulle fått se detsamma i ganska vigtiga delar afslaget, och att arbetet således varit förgäfves.
Detta har varit en af grunderna, hvarföre jag ej så allvarligt önskat, att lagförslaget vid denna riksdag skulle komma att granskas, och hvarföre jag inskränkt mig till att begära den tahleau, Utsk. föreslagit i 2:dra punkten, endast något fullständigare.
Jag vill ej här inlåta mig i den princip-strid, huruvida det är från folket eller från Konungen, sorn förslag till nya lagar böra utgå, emedan en sådan tvist blefve alltför vidlyftig; jag vill blott yttra, det min öfvertygelse äg, att foiket äfven i afseende på den civila lagstiftningen bpr påräkna den bästa ledning af en upplyst Regering, sorn alltid är i tillfälle att vidsträcktare, än individerna, öfverskåda de allmänna förhållanden, som dervid böra komina i öfvervägande, och sorn bättre kan bedöma, huruvida folket står på den punkt, att det är moget för ilen pya lagstiftningen, samt huruvida denna öfverensstämmer med de förändringar i oeconqmiskt hänseende, som böra blifva följder af en stigande bildning och industri m. m.
Bland de yigtigaste frågor, som vid öfvervägande af detta ärende böra komma i betraktande, är otvifvelaktigt den om behandlingen af det nya lagförslaget, för alt en gång få det pröfvadt.
Här har af Frihtna Ehrenborgh och Boye blifvit föreslaget, att granskningen af detsamma skulle verkställas af vissa personer, åt hvilka R.
St. delegerade sin magt att i ämnet besluta.
För det första tror jag icke, att man kunde förmå R.
St. att på delta sätt skänka bort U c 11 ii Juli c. ra. 335 sin lagstiftningsrätt, och för det andra tror jag, att man derigenom föga skulle vinna hvarken i afseende på tidsutdrägt eller eljest.
Jag skulle således tro, att ett förslag till grundlagsförändring i denna del vore onyttigt och öfverflödigt.
Då jag emedlertid här med nöje hört ordföranden i Constit.
Utsk. säga, att han finner den fyrdelade sammansättningen af vår Representation principvidrig, förmodar jag, att han inom Constit.Utsk. använder sina bemödanden att skaffa oss af med denna fyrdelning, och om R.
St. blifva organiserade på en eller tvenne kamrar, blifver behandlingen af denna fråga ej så svår.
Den skulle mycket underlättas, om man hade en bestämd propos. af Regeringen att hålla sig vid, och jag är fullkomligen af den tanke, som Hr Stråle yttrat, att då ett lagförslag kommer till R.
St., bör det vara så fullständigt utarbetadt, att R.
St. ej behöfva taga omsorg om granskningen af redactionen, utan att R.
St. kunna inskränka sin pröfning till principfrågorna.
Jag skulle derföre önska, att R.
St. vid nästa riksdag erhölle håde Regeringens propos. och Högsta Domstolens yttrande öfver lagförslaget.
Jag känner väl ej Högsta
Domstolens förmåga alt skrifva lagar; men jag är öfvertygad, att om man har sådana Regeringen omgifvande auctoriteter, till hvilkas förmåga i denna del folket har förtroende, behöfva R.
St. ej mycket bekymra sig om att nagelfara redactionen, ulan kunna debatterna hufvudsakligen hvälfva sig kring de stora principfrågorna, och då dessa, d. v. s. de, som i något väsendtligt afseende förandra den gamla lagens grunder, hvarken till sin omfattning äro så vidsträckta eller till antalet så mångfaldiga, att de just föranleda något Herculiskt arbete, tror jag, att granskningen af arbetet ganska lätt kunde gå för sig, om Regeringen framlade ett fullständigt och af henne godkändt redactionsfÖrslag.
Jag medger, lika med Frih.
Ehrenborgh, att våra administrativa förmer äro olämpliga, att vår Styrelsepersonal har en inskränkt verkningskrets och att dess ledamöter hafva den besynnerliga egenskapen att både vara ock icke vara ministrar; men jag leder mig icke derifrån till Hr Frih:s slutföljd, alt Konungen vore compromelterad, om en propos., framlagd i Konungens namn, då den rörer ett så genomgripande ämne som det ifrågavar., icke möttes af Representationens bifall.
Jag tror tvärtom, att vi böra helt och hållet afskilja Konungens person från Hans proposlr.
Jag vill åtminstone göra det, och har ej ens den aflägsnaste tanka på Konungens person, då jag talar emot Regeringens proposlr.
Yi hafva dessutom selt så många exempel, att Regeringens proposir blifvit afslagna i andra lika vigtiga ämnen, och jag inser ej, hvarföre det skulle vara mer afskräckande, om en propos. i denna fråga till någon del blefve afslagen.
Men jag är öfvertygad derom, att i händelse Regeringen framlade ett fullständigt förslag, som grundade sig på den nya tidens fordringar och 33G Den ii Juli e. m. våra förändrade förhållanden i afseende på lagstiftning, skulle ett sådant förslag mötas icke endast af Representationens bifall, utan äfven af hela Svenska folkets tacksamhet.
Hr Stråle har ytterligare utvecklat sin mening med den codiflering lian önskat.
Jag bär likväl icke kunnat uppfatta denna mening annorlunda, än att den värde ledamoten vinner sitt syftemål genom den af Utsk. föreslagna tableau med det tillägg, Frih.
Ehrenborgh och jag begärt, nemi. att motiverne äfven deri intagas.
Men att utsträcka denna tableau till en codification, afstyrker jag på de skäl, som blifvit af mig framställda och sedermera så fullständigt af Frihtna Ehrenborgh och Boye utvecklade, Frih. Boye har önskat, att Lagcommittcens ledamöter ej måtte blifva de, som skola uppgöra ifrågavar. tableau.
Ilr Frih, har stödt sitt afstyra kande af Utsk:s förslag i denna del på den supposition, att Lagcommittcens ledamöter skulle äga en sådan förkärlek för sitt arbete, att de ej med nog opartiskhet och fördomsfrihet skulle kunna upprätta en sådan tableau.
Jag får härvid äran erinra, att Utsk. icke föreslagit, att Lageommitte'ens ledarrmfer eller andra personer må upprätta en raisonnerad ta-f bfeau eller en jemnförelse emellan den gamla och nya langens företräde sinsemellan.
De, sorni detta afseende instämt med Utsk., bafra icke heller önskat eller påstått något-annat, än att en historisk tableau måtte upprättas, innefattande i den ena spalten hvad den gamla lagen stadgar, och i den andra spalten hvad committÖen nu föreslagit.
Jag har dertill yrkat, att i tredje spalten måtte införas, hvarföre