Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve af Ugglas, Gu fia}:
Då nu den delen af 5;dje Punkten förekommer, som angår de 25,000 tunnörne till District-Magaziner för Rikets Södra Orter, tager jag mig friheten på de skäl, jag i förra Plenum framställde, afstyrka detta förslag.
Förhållandet i de Södra Orterne är så olika mot det uti de Norra.
De förra ärö alltid i tillfälle att skaffa sig Spannmål till brödföda och utsäde, sä att jag tror det vara ohehöf. ligt och orätt, att af MagazinsDirectionens tillgångar borttaga ännu 25,000 tunnor.
Jag underställer eåledesj om icke förslaget bör afslås.
Den 27 Oetober /. m. H err Roos, Jonas Emanuel; Om Vart Fädernesland vore så lyckligt att öfver allt äga en lika ymnig Sädesproduction, som i de Södra Orterne, så vet jag icke, huru ett sådant förslag, som det Utskotten nu gjort, rörande Spannmåls— lagren kunnat framställas.
Att Ridderskapet och Adeln beviljat de Norra Provincerne, som ofta härjis af frost och missväxt, ett sådant anslag, förutsätter väl icke, att äfven de Södra dertill skola vara berättigade Jag tror att, om man vill handla eonsequent i detta fall, så bör man rätta Anslagen efter behofvet, och der ej nöden påkallar ett understöd, bör sådant icke komma i frå-i ga.
Jag skulle tro, att detta Förslag så mycket häldre bör afslås, som de Södra Orternas invånare annars t i 11 en del kunna se sin industria förqväfd derigenom, att Lånetillgångarne minska omiatikan och fliten, samt göra åkerbruket mindre hufvudsakligt och magtpåliggande, efter det gifves en mera beqväm utväg att erhålla det bröd, som för dageri erfordras, utan att genom mödor och arbete bekymra sig om morgondagen.
Jag förenar mig till alla delar med hvad Grefve af Ugglas anfört:
Jag gör det af den öfvertygelse att, om DistrictMagaziner behöfvas i de Södra Orterne, så kunna de ganska väl der inrättas utan något Lånebiträde af Staten, ty det kan ske genom sammanskott af invånarne, såsom i Skaraborgs
Län är värkställdt, utan att de till Staten skuldsätta sig.
Jag anhåller således om afslag, men gör det för - RicJd. O. Ad.
Afd, 21 D*n 27 Oetober f, m. behåll, att Ridderakapet och Adeln sedan måtta afgöra, huru de 25,000 tunnorne skola disponeras, så att ej Landtmannen kommer i ytterligare förlägenhet genom Prisens fällande.
Jag har föreställt mig att, derest tillräckliga tillgångar på Capital funnos, skulle icke allenast da 25,000 tunnor, titan äfven de, som redan äro anslagne, vara öfverfiödige, om nämligen den enskildta rörelsen hade tillräckligt penningar.
Erfarenheten har ock ■visat, att i de Södra Orterna det ena året kan finnes brist, det andra tillräcklig tillgång: det ena året äro prisen höga, det andra låga.
Det natur-, liga är, till förekommande af skadliga verkningar, att den enskildta handeln upptager öfverskotten, och det måste ske, om Capitalen finnas i enskildta händer, men vi hafva sett, att prisen äro så olika, att till exempel Hafran det ena året gällt 8, det andra 2 Rtdr.
Detta gifver tillkänna, att ej tillräckliga Capital finnas.
Det naturliga skulle visst då vara, att Invånarne sjelfve sammanskjuta: men en sådan åfgerd saknar verkställighet, och skall uteblifva, så länge ej något finnes att börja med.
Jag föreställer mig således att, ehuru dessa 05)000 tunnor äro en ganska ringa summa, de likväl kunna göra nytta såsom Basis.
Der öfverflöd är, lärer man ej begagna dem, och det är hvars och ens frihet att göra det eller ej.
Då man bör tilltro dem, som bo på ställer, att säkrast bedömrna, huruvida Inrättningen blifver nyttig eller ej, så är min öfvertygelse, att man kan öfverlemna det till hvar och en sjelf, och att dessa g 5,000 tunnor kunna göra stor nytta \ de Södra Dun 27 Cttoher J. mi Otterne, hvarföre jag ock anhåller, att Utskotten* förslag måtte bifallas.
Man har väl anfört erfarenheten af SockneMagaziner, såsom ett exempel emot Inrättningen.
Man har funnit, att Ari befaren skuldsatt sig» då han annars, genom ökadt arbete och nedsatt consumtion, skulle hafva försörjt sig.
De äro således ovillkorligen skadligei Likväl får man ej förblanda SockneMagszinet och DistrictMagaziner.
I de sednare insattes och uttages Spannmålen såsom ett depositum.
De för-' re åter äro en verklig
Discont, sorn ockrar.
Man har anmärkt, att MagazinsDirectionen vore i behof af dessa 25,000 Tunnor för att realisera sig.
Säkert behöfver den dertill både dessa och ännu mera, men om det är gifvet, att det för Riket är en lycka, att fä DistrictMagaziner inrättade, el är det bättre att dertill använda dem* Friherre Cederjirom, Jacob :
I anledning af hvad som blifvit yttradt emot anslaget a£ 25,000 tunnor för de Södra Orterne, anhållet jag få återkalla i Ridderskapets och Adelns min-’ ne, hvad Grefve von Schwerin anfört om Possesionater i Norra delen af Riket, som skulla motverka Inrättningen af DistrictMagaziner.
Det är naturligt, att i Södra delen af Sverige, der ea omgifning finnes af Spannmåls-producenter, skall interesse! vara emot sådane associationer.
Der är afsigten att kunna få Spannmål' till högt pris; men orri det ej lärer vara Riksens Ständers sak, att bilda en Monopolist anstallt på andras bekostnad, så tror jag, att der det vore Invånarnes fördel, att bilda sådana Magasiner, vore det val en orättvisa att undandraga deta biträde dertill 524 Den 27 October j. m; Vid ett sådant förhållande torde väl de af Herr
Tham anförde skäl förfalla.
Han har yttrat, att sådana förråd lättare kunna bildas utan skuldsättning.
Dervid har han uraktlåtit gifva akt derpå,' att, om ett sådant Magazin bildas, uppstår väl efter 10 år en lika stor behållning, men Fonden ian ej under tiden utlånas, hvilket åter kan eke om det göres genom lån af Allmänna MagazinsInrättningen hvarest ej ränta kommer i fråga.
Då detta lager af 25,000 tunnor är en sådan obetydlighet, relatift till skulden till Banquen, hemställer jag om en förlängd tid för inbetalningen, nämligen af 10 år, ej bör verka särdeles för att hjelpa de orter, som kunna vara i behof deraf, och önska sig deraf begagna.
För min del är jag öfvertygad, att det är likgiltigt, om Banquen får denna ersättning med en tiondedel om året eller på 2 a 3 år.
Herr Munk af Rofenjkjåld, Eberhard:
I denna fråga, som angår de Södra Orterne, borde jag hafva, om jag icke har, mera kännedom af förhållandet, än de Herrar, som yttrat sig.
Jag må då uppgifva, att sjelfva Skåne till en 3:dje del är en föga fruktbar Provins, så att i de Nordliga Districterne deraf, såsom Göinge, Bjära och ilere Härader, måste de merendels köpa Spannmål. éåsom Spannmåls-Löntagare, och såsom den der har sin Lön anvist i alla Härader af Provincen, kan iag intyga, att vi i vanliga år ofta fa 3 ä 4 Ridt mera för Säden af de Norra, än af de Sydliga Häraderne.
Så är det ock med Småland.
Der är ofta klen årsväxt.
Lika sådant är förhållandet med Halland.
Då hemstäl - Den 27 O cl ober f. m. 3as ler jag, om man bör låta missleda sig af ordet sydliga, att tro, det icke Magaziner der skulla behöfvas, när fråga blott är om 25,000 tunnort Härtill kommer, att vägarne äro sämre i de Södra Provinserne, hvilket gör Transporten mera känbar.
Jag har flera år sett Småländningar komma resande 20 mil till det Sydliga Skåne, för att köpa Spannmål.
Härtill kommer ock, att Utskotten, då de tillstyrkt 25,000 tunnor för de Sö« dra Orterne, ej uppgifvit, hvarti 11 de skola användas, om ej detta anslag till Södra Orterne beviljas.
Antages ej detta förslag, så är det att befara, att dessa 2 5 000 tunnor skola försäljas, för att realisera Magazinslnrättningens tillgångar, och att de skola säljas, enligt den af Utskotten fattade principe, att sälja då det är öfverflöd ocb köpa då det ät brist, genom hvilken åtgärd prisen, ännu ytterligare skola falla.
Jag förenar mig således med den siste värde Talaren i anhållan om bifall till denna punkt.
Herr Roos’.
Ehuru ifrågavarande anslag af flere, sorn yttrat sig i ämnet, anses obetydligt, är min öfvertygelse att, om ett stort anslag kan vara skadligt, lärer äfven ett litet i sin mån skada, hvarföre jag afstyrker detsamma.
Jag tror, att en forcerad Industrie är hufvudsakligaste medlet för vårt Tands väl, och att vi derigenom bereda större förmåner, än om vi genom lånebiträden minskar densamma för kommande tider.
För min del kan jag ej inse, att de Södra Orterne möjligen kunna vara så Sädesfattige att de för eget behof sakna erforderlig tillgäng på denna förnödenhets-vara, och dst vore en verklig olyc - Den S7 Oetoler f ni. lea, om förhållandet Öfver allt i nyssnämnde Pro.1 vincer vore så bekymmersamt, sorn en värd Talare yttrat och velat bevisa dermed att han uppräknat de svagaste och minst frugtbärande ört erne.
Jag vet icke hvarföre man skall söka consequence deri att för hela Landet bevilja Spannmålsanslag, hvarigenom man för de icke vanlottade gör det samma, som för de af Naturen och läget mindre gynnade Provinserna.
Behof bör val åtminstone förefinnas, innan fråga om undsättning kan blifva ett öfverläggnings-ätnne.
Jag delar fullkomligt den öfvertygelse, Grefve af Ugglas yttrat.
En, värd Ledamot, Herr Lagerhjelm har sagt, att SockneMagaziner äro och blifva skadliga, att de medföra olycka för de Di st ricter, der de äro, emedan de äro ett slags
Disconter, och begäret att låna hindrar annat omtänksamt förskaffande.
Härom har blifvit mycket talat, och personer från alla provinser hafva vitsordat, att det verkeligen varit följden 5 men den värde Talaren har trott, att med DistrictMagaziner vöre förhållandet annorlunda , emedan det man insatte, uttog man en annan gang.
Som nu säd ej är, som silfver eller jern, en vara, som ej Iean förskämmas, så måsteden utlånas, likasom ur SockneMagazinen , emedan annars derå blifver afgång eller total förlust; dessa lån till Magjainerne skola nödvändigt jemte någon ränta till förvaltningskostnadens bestridande betalas.
Således är det ingen tvifvel, att ju detta äfven blir en slags Discont, lika som SockneMagazinerne, och således j yisBa afseenden skadligt.
JJistricG
Den 27 Octobcr /, m, Msgszinerne äro egentligen bifallne för de norra provincerne af det skäl, alt der är nödvändigt att hafva ständig tillgång på utsädesspannmål, eroedan transporten är lång, och sädesslag ifrån de södra orterne der ej skulle trifvas.
Detta är ej förhållandet i den södra delen af Riket, der man är omgifven af sädesrika provincer, och man har hafvet å alla sidor, så att der är lätt tillfälle bekomma utländsk spannmål, om så skulle fordras.
Brist behöfver man således icke befara.
Att få saken utrönt derigenom, att man lemnar 25,000 lunnor åt de södra orterne, tror'jag ej tjenar till något gagn, när man kan vara öfver— tygad, att saken ej derigenom blifver upplyst, emedan nian här blott finge utröna det vanliga, att der ett lån är alt få utan ränta, skall det uttagas, om det ock vore 20 gånger större.
Hvad den principen angår, att sälja i goda, och uppköpa i dyra år, så skulle väl de 25,°00 tunnor— ne nu komma att försäljas, men det beror på Ridderskapets och Adelns beslut i en annan punkt, huru tillgångarne skola behandlas, så att marx kan förekomma vanvärde.
Således synes detta skäl icke äga rum, enär Ständerne kunna hindra en för tidig och skadlig försäljning.
Herr Munck af Rosenjkjold: Med Herr Roos är jag alldeles ense deruti, att Sverige borde kunna fournera sig sjelf, om jordbruket ej vöre förmycket nedtryckt; men härvid fäster jag det villkor, att man förvarar det bördiga årets öfverskott för att fylla brist.
Man har dock af förhållandet i de sednare åren fått tillfälle att göja sig ett högt begrepp om vårt Lands produ - E»n 27 Octoicr /. m. erion, och isynnerhet deraf, att flere hundrade tusende tunnor mera inköptes, än som behöfdes, hvartill man föranleddes genom misstag om grödan.
Det gränsar till orimlighet, att ett Land, som Sverige, kan räkna öfverproduetion, mendet «ir anledning förmoda, att tillgangarne blifva tillräcklige, örn man ej försummar att bevara öfverskotten till den tid , dä brist uppkommer.
Hvad Herr von Hohenhausen tror mest verka pä min öfvertygelse, det känner jag bast sjelf, och anser det icke behöfva besvaras.
Jag vigar hoppas, att min vandel är ett tillräckligt intyg för mig.
Da det af en Talare blifvit yttradr, att anläggandet af SädesMagsziner i de södra orterne ej blott vöre likgiltigt, utan äfven! skadligt, och att allt kunde vinnas genom en forcerad industrie , så anhåller jag få framställa något.
Man föreställer sig, eftersom Sverige är omgifvet af säd? sproducerande
Länder och af vatten, hvarigenom transporterne blifva möjliga, att man i behofvets stund, skulle kunna hemta säd från de orter, der verldshandel laggt förråder.
Det klokaste vöre dock, om öfverskottet besparades för att ersätta bristen ett annat år.
Man vantar sig, att den enskilte handeln skulle göra det.
Dertill fordras C3pitaler, och det synes ej tecken till, att de finnas.
Detta måtte vara orsaken, hvarföre sädesprisen här en tid varit vacklande, än höga , än låga.
Den fasta tron på enskilta industriens allmakt, kan jag ej biträda.
Till all verklighet fordras ej blotc form, såsom t. ex. frihet, utan äfven matiére, nemligen tanka och penningar för handeln.
När Ben IJ October /. w».
Si 9 det felas förlag 1 Riket för inhemsk spannmålshandel, bör något annat sättas i dess ställe.
Det är spannrnålsupplag.
De medföra den förmån, att handeln blir säkrare, och verkar till jemnare priser.
Detta är fördelaktigt så för producenten, som consumenten, och bör di ej vara likgiltigt.
Man har anmärkt, att qvantiteterne, som här äro i fråga, skulle blifva si ringa, att det icke visar sig, otn inrättningen blifver nyttig elier icke, hvadan den ej ens såsom ett Försök vore tjenlig.
Jag har anmärkt att, då handeln öfverlemnas till enskildte, bör detta upplag blott räknas såsom basis, och som sådant är det ej förliter.
Huruvida det då vore skadligt, tror jag vara bäst öfverlemna åt enskiidte sjelfve att besvara.
Man har sagt, att säden äfven ur desse DistrictMagaziner skulle utlänas, hvarigenom de blefvo lika skadlige, sora SockneMagaziner.
Jag svarar, att sättet, hvarpå ägare af DistrictMagaziner omsätta sin vara, är likgiltigt, om ock det skulle ske genom utlåning.
DtU felaktiga ligger ej uti utläningsprincipen, utan i dess utförande, och det blir de enskildas sak.
Herr von Hartmansdorff, August: För. min del tillstyrker jag det förslag, Grefve af Ugglas framställt, att ej de 25,000 tunnorne må åt södra orterne beviljas.
Man har anfört , att här vore brist på omtanka och capitaler.
Hvad är väl orsaken dertill, att en särlan brist möjligen finnes, otti icke MagazinsDirectionen ?
När den upphör, så bör spannmålshandeln äfven inställa sig.
Hvad Skåne beträffar , får jag yttra den me. ning att om undsättningssäd äfven behöfves för 55o Ijs« 27 ©eteber J. m. denna province , sä erfordras för södra Sverige i allmänhet visserligen mycket mera, än 25,005 tunnor.
Men jag tror ej, att något sådant behof finnes i Skane och, om der äro trakter, som behöfva köpa spannmål, så är det ju en förmån för andra orter i samma provins, att på nära håll få en afsättning, öfver brist hvarå man förut klagat.
Då denna klagan förut beständigt försports, ar det förvånande, att nu höra omtalas behof af spannemål derstädes.
Man har gått så långt i bevisning deraf, att man till och med anfört de svåra vägarne i Skåne.
Det finnes dock knappt någon stor backe i hela landet , och sand för vägarne lärer ej Fattas, Skulle invånarne det oaktadt icke hafva nog omtanka för att sätta dem i stånd, så måtte sädesbehofvet ej vara särdeles stort, eller påkalla något allmänt understöd.
Sluteligen får jag hemställa, ora ej frågan, rörande dessa 25,000 tunnors användande, må blifva ett serskildt öfverläggningsämne, när fråga varder om de öfrige behåliningarne, vid hvilka flera ledamöter tyckas fästa mycken vigt.
Jag nödgas helt korrt upptaga Ridderskapets och Adelns tid med det obehagliga af ett sjelfFörsvar , och förklarande af mina ord.
En värd Talare har missförstått mig, och trott, att jag om honom anfort den opinion jag yttrat.
Jag får förklara, att jag blott fästat mig vid hans ord , och icke vid annat, ”ån ”att följden skulle blifva en hastig försålj35ningI öfrigt har jag ej framkastat eller skall någonsin med insidieusa framställningar gifva några sido hugg.
I afseende på hufvudsaken, in - T>m 2"
Ceteirer f. ny.
Brämmer jag i hvad af Herr von Hartmansdorff blifvit yltradt, och anhåller om proposition på det förslag Grefve af Ugglas framställt.
Jag nödgas ännu en gång yttra några ord i detta ämne.
Jag har sökt motivera mitt bifall till Utskottens Betänkande på nyttan af att äga spannmålsupplag, emedan vi sakne capitaler.
En värd Ledamot har sagt, att det icke kunde bedömmas, om de funnos eller fattades, emedan en allmän anstalt varit till, som hindrat Capital att visa sig i handeln.
Likväl är det bekant, att MagazinsDirectionen flera år varit alldeles oförmögen att handla , emedan medlen varit fästade.
Under denna tid har dock en sådan variation funnits i sädesprisen , som bevisar, att ingen haft styrka att begagna den vinst af flere hundrade procent, sorn står att förena med en sådan handel.
Dst är Capitalen , som hafva uteblifvit.
Jag anhåller således om proposition till bifall å Utskottens förslag.
Herr Manch af Rosenskjöld:
Afven jag måtte beklaga mig öfver det obehagliga ödet, att få besvara tillvitelser för yttranden, som jag ej haft.
Jag har ej sagt, att de 25,000 tunnomes försäljning skulle hafva menliga följder på spannemålsprisen, ehuru jag verkligen tänkt det; men hvad jag sagt och hvad jag tror kan verka på Herr von Hohenhausen, är att, om de 25>oOO tunnorne genast säljas, får Staten mindre för sin spannemål.
Jag har ej sagt, som Herr von Hart. mansdorff vill påbörda mig, att Skåne behöfver fädesmagaziner j men jag har påmint, att i nord. 33» Den *7 Oclober /. liga delen af Skane är jorden i allmänhet icke bördig, och jag har sagt , att de dåliga vägarne äfven borde beräknas , ty om Sroåländningen vid klen årsväxt behöfver fara ned till
Skånes södra del eller den så kallade slätten, har han lang och dålig väg.
Jag har ej något emot Grefve af Ugglas’s förslag, blott med det vilkor , att de 25.000 tunnorne ej genast försäljas till förlust för Staten och Jordbrukaren.
Lika med Herr Munk af Rosenskjöld anser jag de Småländska
Länen i behof af understöd, till anläggande af DistrictMagazimer.
De hafva ofta svag årsväxt, och behöfva köpa Spannmål.
Tillika får jag anropa Ridderskapets och Adelns ömma bshjartande för den delen af Skåne, som efter en Löntagares egen uppgift nödgas betala honom a ä 3 R:dr mera, än de öfrige.
De måtte visserligen äfven vara i behof af Magaziner.
Äfven jrg är, som jag i förra Plenum yttrat, af den tanka, att de 25.000 tunnorne borde lämnas till de Södra Orterne.
Jag bör likväl ej neka, det min öfvertygelse varit, att blott några få delar deraf borde dervid komma i beräkning; men jag anser det vara en så gifven följd af öfverlåtelsen, att det ej behöfver spscielt utsättas.
Jag får fästa uppmärksamheten på den enkla saken, att det ej är fråga om att tvinga på de Södra Otterne de 25000 tunnorne, utan blotr alt bsreda sådane Orter, som äro i behof, utväg att fondera Spannmåls-Magaziner.
Då nu sådane Orter finnas, CM ii Oktober J, m. 555 iom Kronobergs
Län, Mark och Kinds Härader, Halland med flera, så tror jag ej, att det är likgiltigt.
Denna åtgärd är således blott en förberedande ansfalt.
Ej eller kan jag tro, att den verkar synnerligen på Magazinslnrättningens utredning.
Jag anhåller således om Proposition till bifall å Utskottens förslag Herr Ribbing, Arvid:
Jag vill blott lem na den upplysningen att Småland nu och förr ej är detsamma, i afseende på Sädes-productionen.
Jag tror mig äga nog kännedom af orten för att intyga, att de 25,000 tunnorne, som här äro i fråga, därstädes ingalunda beböfvas.
Herr Grefven och LandtMarJkalken gjorde Proposition till bifall af Utskottets hemställan i 3ldje Punkten om anslående af 25,000 tunnor Spannmål för de öfrige Länen i Piket, i afseende på DistriclMagaziners inrättande.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade Utskottens berörde hemställan afslå.
Ja jemte några Nej. Herr Grefven och LandtMarJkalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna Ja öfverstiga Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapst och Adeln bifallen. 334 Din 27 Otteber /. nr.
Fjerde Puncten, avgående anslående xtf ett Creditiv på En Million R:dr Banco utaf Allmänna Medel, till uppköp cf Säd genom Regeringens försorg, till nödlidandes bispringande, om Landet skulle hemsökas af missväxt, och behofven icke medelst andra utvägar kunna afhjelpas.
Friherre Björnstjerna, Magnus', Då jag redan förut framställt min åsigt i ämnet, vågar jag nu blott i korthet hemställa, huruvida det är förenligt med en god hushållning, att man föreskrifver, det creditivet ej får användas utan i högsta nöden, och då ej Brödkorn pä annat sätt erhållas kan.
Hvad skall följden blifva annat, än att ' creditivet icke hinner till mera, än hälften a£ den Säd, som kunde erhållas, otn man uppköpte den vid goda skördar.
Hvad inträffar vidare?
Jo, just det, som man förebrått MagazinsDirectionen, att nämligen undsättnings-spannmål blir för dyr.
Om man ej köper upp, förr än missväxt inträffar, så skall ju detsamma hända, som då 1818 Skörden bie? dålig, att undsättningsspannmålen stiger till för högt pris.
Detta har man förebrått Magazins-Directionen, och nu vill man fasställa samma sak såsom princips.
Betänkande strider dessutom emot den åsigt, sorn alltid förut vid denna Riksdag blifvit framställd.
Riksens Ständers Revisorer 1820 hafva framställt några allmänna Reglor för MagazinsDirectionen. hvilka jag anser så lämplige, att de ej kunna vara bättre.
Derföre hemställer jag, om icke den förändring bör göras i Redactionen, att creditivet får begagnas efter de grunder, som Riksens Ständers Revisorer 1820 hafva uppgjort, Pbu *7 0*1 eber ft mi 55 i Jag anhåller, att desse grunder, hvilka finna* tryckte i slutet af Revisorernes Berättelse måtta uppläsas.
Ceder^råm:
Uti den af Utskot ten föreslagna sldra Punct, hvilken af Ridderskapet och Adeln redan blifvit bifallen, har Ståndet beslutat, att Styrelsen ej skall befatta sig med Spannrnålshandeln.
Således kar fråga nu ej uppstå om en sådan anstalt, som rubbar den 2tdra Puncten, utan endast om något lämpligare sätt att använda crediiivet, än det Utskotten föreslagit, likväl alltid genom enskildt», tygenom Styrelsen får det icka ske.
Jag anhåller få fästa upp^ märksamheten deruppå, att det väl är sagdt af Utskotten, att creditivet ej får användas, utan då det genom missväxt behöfves; Men det är hvarken sagdt eller an*dt, att man så skulle missförstå Utskotten, att man skulle tro, det en total missväxt öfver Sverige skulle äga rum, innan creditivet finge användas.
En sådan missväxt kan ej med en million afhjelpas, men partielt i ett District kunna de elaka följderne deraf genom detta creditiv förhindras.
Det är ej ett rigtigt argument att derföre, att missväxt inträffat i en ort, prisen skulle blifva höga.
Det kan ofta vara god tillgång i de öfrige Provincerne.
Sålunda kan det hända att i norra Orterne det är brist, och i Skåne öfverflöd, och alt der uppköp kan ska till lindriga priser af handlande, då de erhålla till låns det capital, som fattas, hvarigenom Säden kan, utan betydlig stegring, lemnäs till da behöfvande, hvilket ej kunde ske, om ej ett Räntefritt
Lån iemnades till de Handlande mot fast - 3}6
Den sy Oetober / m. ställda villkor, och i allmän coneurrence.
Jag tror således, att de af Utskotten föreslagne villkor öfverensstämma med behofvet och med ali-s män nytta.
Jag hade icke trott att, då en värd Ledamot gjorde Proposition, att Betänkandet punktvis skulle genomgås, beslutet vid en af de föregående punkterne möjligen kunde binda händerne på Ridderskapet och Adeln i afseende på en annan punkt.
I öfrigt kan jag ej tro, att Siåndet bundit händerne pi sig, genom beslutet om andra punkten.
Den innehål - ler, att Magazins- Direcfionen skall upplösas, och utredningen lemnäs till Stats Contoirer, hvilket kommer att hafva befattning med de 6o,OOo och de 25,000 tunnorne.
Således kan jag ej finna att, genom den förändring i Redactionert, jag föreslagit, den af Utskotten följde principe, att Styrelsen ej får befatta sig med Spannmålshandeln, skulle rubbas, då jag nämligen blott yrkat, att uppköp måtte ske, när tillgång finnes, i stället för när brist uppkommit.