Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår förvarande af förenämnde större spannemåls-lager, inser jag väl med Utskottet de svårigheter som möta, enär man icke i vårt land kan vänta eller bör kunna fordra, att spannemålen försåIjes torrkad, men då Utskot-; tet upplyser, att tillgång för utrymme medgifver upptagande af öfver 160,000 tunnor rå span-; nernål, förmodar jag att utvägar skola finnas,' att emot hyra eller andra vilkor hos enskilta få inrymma större spahmåls.qvantum, och af~ sfyrker alldeles Utskottets förslag att bygga nya Magaziner och torrkinråttningar, hvartill blifvit ansedt, alt en kostnad af emellan 2 och 5oo,ooo R:d. skulle uppgå, deraf till torrkinråttningar allena fordrades, om jag rått fattat, omkring 170,000 R;d,, anseende jag att det vöre till en början tillräckligt, om en, högst tvenne såda-, ne torrkanstalter på försök inrättades, äfven gom jag förmodar, att större spannentålspoater 8 Deri 2 Junii, skulle under tillsyn och ansvar, och . mot säkerhet kunna till förvarande emottagas af egendornsågare på landet och i Ståderne, och i SoekenMagaziner, att vid behof vara att tillgå, då kostnaderna derföre otvifveiaktigi skulle blifva lindrigare, ån hvartill nya Magaziners uppbyggande skulle föranleda, hvaremot med begagnande af nu varande byggnader, de gamla Magazinerna borde, så vidt ske kan utvidgas, i synnerhet de Magaziner, som hafva den belägenhet, att transporter dit kunna verkställa^ sjöledes, eller äro i de mindre bördiga provincer belägna I Sjöstäderna böra Magaziner förnämligast vara inrättade, på det spannetnålen skyndsammare och med mindre kostnad må kun; na transporteras, till förekommande af hemmansbrukarens obehöriga betungande af Kronoskjutsningar Mngazinerna emellan med spannemål, och i afseende hvarå det borde Magazinsstyrelsen föreskrifvas, att vid ansvar tillse, det spannemålstransporter till och ifrån Magaziner, verkställas lämpliga årstider och sjöledes, der belägenheten sådant medgifver, och i annat förhållan* dede årstider allena, som för sådane transporter med hetnmansbrukarens mindsta betungande äro lämpliga, så att det ej vidare må hända, som hittills stundom inträffat, att, under otjenligaste årstider och väglag höst- och vårtider, större spannemålstransporter Magazinerne imellan blifvit verkställde, i afseende på utsädes behof i synnerhet, hvartill genom Magazinsstyrelsens försigtiga omtanka utvägar i provincerna förut böra vara beredda, till förekommande deraf, att den ena provincens icke för -
Den 2 innii. ut beräknade behof icke må blifva en anledning till ett obilligt betungande genom spannemåls forslande för en annan province.
Ibland de ställen i landet, som äro lämplige för Magazinsinråttningar, torde Wadstena intaga första rummet, så våf i anseende till belägenhet, som tillgång till byggnader, hvilka jag anser med fö. retrådesrått framför andra behof, dertill böra begagnas; och beträffande beskaffenheten af de blifvande spannen,ålslagren anser jag de samma böra i de provincer, der vårsädet år hufvudså set, förnämligast blifva korn, hafre, äfven ärter, under tillsyn att desse sädesslag alltid äro till utsäde duglige, som äfven utan skada kan i flere år blifva obegagnade, men likväl sedermera i samma ändamål användas, då vårsädet ic. ke genom liggning förlorar sin grundegenskap så snart som höstsådet, utan snarare till utsäde genom liggning, vål ansadt, förbättras.
Då med undantagande af den princips att utländsk spannemåi icke bör få förskrifvas, hvilken jag icke skulle godkänna utan i förening med större Magazinsinråttningar, det blifver af största vigt, att så stora tillgångar, som möjligen kunna anskaffas, samlas af föregående års öfverskott, att öka tillgångarne vid ett inträffande missväxtår, tillstyrker jag vördsamligen att i detta ändamål, hos Konungen skulle af Riksens Ständer framställas den underdåniga anhållan, att Herrar
Landshöfdingar måtte i nåder uppdragas, att söka tillvägabringa frivilliga överenskommelser i de Socknar, der Sockenmagaziner äro inrättade, att, der det utan olägenhet kunde verkställas, någon mindre del af Ma - i® Den 2 Junii, gazinsfonden alltid bibehölls inneliggande ifrån ett ymnigt år, då utlåningen af hela Magazinsfonden icke tarfvades, hvaremot de Socknar, som sådant medgåfvo, borde deremot njuta någon företrädesrättighet i utlåningsvåg eller någon annan lämplig ersättning, samt att de derigenom uppkomna årliga behållningar borde genom Herrar Landshöfdingarne komma till Konungens och Allmänna Magazinsstyrelsens kännedom.
För meddelande af undsättningar, som år Magazinsinråftningens vigtigaste föremål , synes andra grunder, ån de hitintills följde, böra vidtagas.
Man har af välmening och utan undersökning, om de behöfvande kunde betala spannemål elier icke, för vida utstrågkt förinonen att erhålla Spannemål på credit, stundom till nedsatte priser emot de gångbara, och denna förmonligt lättade lånetillgång har icke be. redt hvarken allmän eller enskilt nytte, utan deremot har följden blifvit, att Sveriges jordbrukare nu åro skuldsatte öfver en half Million R:dr hos Allmänna Magazinslnråttningen, som de säkerligen icke varit, om icke låntillgångarne varit så ganska låtta, men då detta förhål, lande, i en mindre Scala, närmar sig tili förhållandet i anseende tili Disconterne, fordrar åfven detta varsamhet ej mindre vid återfordrandet af erhållne lån, ån vid utgifvandet af nya, och synes mig, att då utborgr.ing af Spannemål, vid nu varande förhållanden, icke alldeles torde kunna inställas, förfiutne miss* tag, i anseende till utlåning, så böra råttas, att enär credit för Hemmansbrukare, emot säkerhet j kan bevilijas, den ieke bör medgifyas
Ven 2 Junit, 11 för längre tid ån ett halft ar, högst nio månader; att den som kontant betalar, under hvilka vilkor alla böra åga lika rått till undsättning, bör åga någon fördel i ett nedsatt pris, i jämförelse till låntagaren, samt att andra på landet, såsom torpare, soldater, handtvårkare och arbetsfolk icke, som ännu lärer ske, lämnas utan säkerhet Spannemål på credit, hvilka genom arbete kunna förtjena deras bergning, pch hvartill utvägar bör söka beredas, men sällan kunna meddela den säkerhet för återbetalning af Spannemålslån, att ej förlu»ter och afskrifningar inträffa , som af Magazinslnråttnin» gens handlingar torde upplysas hafva inträffat, men i anseende till hvilka, äfven sorn andre låntagare eftergift och afskrifning ej i arman väg bör beviljas, än nu gällande Författningar derom föreskrifva.
Då Magazinslnråttningen, genom upphandling, kan förse sig med större Spannemålslager, synes det hvarken vara billigt eller nödigt, att de hemman, hvaraf räntan år kronan behållen, ovillkorligen åläggas, som nu sker, att till kronans Magaziner lämna Spannmålen in natura, utan borde vara beråt» tigade, att, emot forsellön , utöfver markegångspriset, få RänteSpannemålen contant betala; särdeles som vid inträffande missväxtår man icke ökar allmänna Spannemålstillgången dermed, att man affordrar räntegifvare den Spannemål de sjelfva behöfva begagna, för att lärn» na den åt andra.
Jag inser ganska vå! hvad »om kan vara att invända vid föreskrifter emot införskrifning af utländsk Spannemål, och att juan befarar det uppslegring af Spannemålspris 12 Den 2 Junii. derigenom kunde beredas; men jag förmodar,' att med tillgång af flere hundrade tusende tunnor Spannemål i Magazinerne, till anskaffande hvaraf Magazinslnråttningens creditiv på Banken borde vara oinskränkt att lämpa efter tillgång af Spannemål och utvägar att förvara densamma, ingen våda i något afseende vore att befara, och då man har erfarenhet, att Sveri. ge under sednaste tider, med medelmåttiga årsväxter, kunnat umbära utländsk Spannemål, år ock sannolikt att, om ej jordbruket, under dess för vidt utsträckte beskattningstyugder, ifrän hvilka penningeförlägenheten i orterna leder sitt ursprung, alltför mycket aftynar, att Sverige äfven framdeles skall föda sig sjelf, utan biträde af utländsk Spannemål, hvilken, en gång hitkommen, bereder en Nationalförlust, då den kunnat umbäras.
Jag har för min del trott, att en vidsträckt Magazinslnråttning skulle blifva af särdeles nytta, så väl att bibehålla Spannemålen vid skäligt pris, som vid dess stegrande att motverka uppdrifna Spänne^ målspriser under sommarmånaderna, genom försäljning till skälige pris, då en ymnigare årsväxt vore att förvänta, äfvensom att vid ofta inträffande missväxter lämna en trygghet för spannernålsbrist i besparda Spannemålstillgångar.
Sluteligen får jag vid StatsUtskottets förevaran-i de Betänkande om Magazinslnråttningens fordringar i Finland erinra, så vida jag, under ganska inskränkt rådrum till dess genomseende, meningen rått fattat, att sedan både vid förledne Riksdagar och Revisioner blifvit tillstyrkt, att hos Konungen skulle i underdånighet an - Den 2 Junii, hållas om nådig åtgärd till förberedande af Magazinslnråttningens fordringars liqvid i Finland utöfver en half Million R:dr, men vid denna Riksdag icke genom någon handling lärer vara upplyst, om och i hvad mohn för desse och andre Statens fordringar i Finland betalning år att förvänta, jag anser, det en förnyad underdånig framställning i sådant afseende bör göras, men icke som Utskottet lärer hafva tillstyrkt, att med förbigående af en sådan förnyad hemställan, blott i underdånighet begära, att Magazinslnråttningen skulle anbefällas, att ytterligare granska och pröfva förenämnde fordringars beskaffenhet, och derom till Konungen afgifva underdånig berättelse, hvarigenom åter den längre tidsutdrägt skulle åstadkommas, sorn mig synes böra undvikas för att, ehuru nu, efter flere års förlopp, föga torde blifva att erhålla, omsider få upplysning om, och i hvad mohn ersättning kan vara att förvänta.
Jag anhåller vördsammeligen att Betänkandet må till Utskottet åter remiteras, och dessa anmärkningar få detsamma åtfölja.
Grefve Mörner, Adolf Goran:
Jag kan ej ingå i någon omständlig pröfning af Statsutskottets förevarande vidlyftiga Betänkande, men en punkt har isynnerhet fästat min uppmärksamhet, och det år Utskottets tillstyrkande, att Riksens Ständers Revisorer, i vissa fall, måtte äga rått alt hos BancoFullmågtige inhibera utbetalningen, eller påbjuda återbetalning af MagazinsDirectionens Creditif, till det belopp att blott halfparten återstår.
Jag finner i4 Deri 2 /wreu'. dennä Revisorerné lämnade rättighet stridande möt sakens natur och Creditivets ändamål.
Antingen är detta användt vid inträffande Sådesbrist, till undsättning åt behöfvande genoni Spannemåls utlåning; eller år det, i följe af erl ymnig skörd, anvårtdt till
Spannemåls uppköp j lör att hindra sädens hastiga fallande till hvad mntl kallar underpris.
I sednare fallet är det tydligt, att Creditivet ej kan af MagaziusDirecfionen åter inbetalas förr, ån Spannemålen blifvit åter försåld.
I det förra fallet ligger i feäkens natur, att når detta Creditiv en gång i lårtevåg blifver användt, kari det endast succes. sive återkomma , i den mon lånen inflyiaj och når desse icke inflyta eller når man måste fori Cera de personer1, sorn dermed blifvit understödde, att verkställa inbetalningarne, så lågges ju, om Utskottets förslag antages, en tUngå på de låntagande, meli ej ett straff på Directionen för förvaltningen.
Hela ändamålet ät således förfeladt, och Magazinslnråttningen blit derigenom snarare en börda, ån en välgerning för landet, Jag vét för öfrigt ej hvad soni skulle berättiga Revisorerne till den åtgärd man nu till deras godtfinnande vill öfverlåmfta, ty enligt G8 §.
Riksdagsordningen år uttryckelig gen sagt, att de vål åga rått att öfverse och granska StatsVerkets} Bankens och RiksgåldsContoirets tillstånd, Styrelse och Förvaltning men hvad StatsVerket angår utan rättighet att meddela föreskrifter eller förändringar besluta.
Ren granskningsrått, som till följe af en Kongl. Maj:ts concession blef jåmvål till Magazinslnrättningen utstråckt, har säkerligen Den 2 Junti, Ike blifvit
Revisorerne med vidsträcktare rättig* het uppdragen, ån i likhet med föreskriften för granskningen af StatsVerkets Räkenskaper, nemligen att Revisorerne, om de finna något fel— agtigt, böra sådant hos Kongl Maj:t och Riesens Ständer anmäla, mert alldeles icke sjelfva åga rättighet, att några förändringar besluta.
Detta, tror jag, utgör grunden för Revisorernas åtgärder, i anseende tili förvaltningen a£ alla de publika Verk, som åro egentligen administrerande, och icke åro hvad man kallar Riksens Ständers egne.
Skola Revisorerna åga. rätt att besluta förändringar vid de administrativa Verken, så uppkommer derigenom ett nytt förhållande, både för Revisorerne, Regeringen och Samhället, ty då blifva Revisorerne styrande i sådane fall, der Riksens Ständer och Konungen nu ensamt åro och böra vara det.
Jag kan således ej finna annat, än att det af StatsUtskoitet gjorde ifrågavarande förbehåll år både otjenligt, olämpligt och irtconstitutionelt; hvadan jag anhåller, att Betänkandet mätte till Utskottet varda återremitteradt.
Friherre THr angel, Henning, samt Herrarne Strussenfelt, Michael, och Munk af Rosensköld) Eberhard3 förenade sig med Grefve» Mörner.
Jemte det jag instämmer uti hvad Herr Grefve Mörner, rötande olåmpligheten af Revisorernes rått alt indraga Creditivet, nyss anfört, får jag tillika anhålla s dels att då åtskilige mycket rigiiga och i6
Deri 2 Junii. grundade anmärkningar blifvit framställde, Stats. Utskottets
Betänkande matte i anledning der-.f återremitteras, dels ock, att Ridderskapet och Adeln täcktes anmoda Grefve Gyllenborg, att sårskillt uti någon af de allmänna Tidningarne till trycket befordra sitt nyss upplåste Memorial* Harn Excellence Harr Grefven och Landt•
Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StadsUtskottets Betänkande gjorde anmärkningar föranleda till återremiss deraf.
Hvarefter Hans Excellence, frågade om Ridderskapet och Adeln behagad® instämma i Grefve Spens’» anhållan, att anmoda Grefve
Gyllenborg till trycket befordra sitt nyss upplåste Anförande.
Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 5o sistledne Maji på bordet lagde Betånkanden:
Af den 23 sistledne Maji: 1:0 Angående Frösåds Magasins inrättande i Gefleborgs Lån:
Den 2 Juniii 3:0
Angående ett SpannemålsMagazins anläggande i Staden Fahlköping. 3:o Angående ett SpannemålsMagazins in-' rättande i Staden Borås. 4:o
Af den 28 sistlidne Maji; I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss angående en årlig Anslagssumma till underhållande af Byggnaderna vid Rosersbergs Kungsgård.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsbottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 3o i samma
Månad på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 1 i berörde Månad meddelte Betänkande, angående Båtsmanslndelningen i Blekinge, ansåg Ridderskapet och Adeln, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets i frågavarande Utlåtande böra läggas till Handlingarnei Föredrogs ånyo och lades till Handlingarne StaisUtskottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 5oi samma
Månad på bordet iagde Utlåtande, angående Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, gjorde anmärkningar vid Ut-, skottets den 1 i berörde
Månad meddeldte Be - Ridd. o. Ad.
B. I, Åfd. 3. i8 Deri 2 Junii, tankande, om medel till Cassern åt Kongl.
An; dra GardesRegementet.
BancoUtskottets den 28 sistledne Maji afgifne, samt den 00 i samma månad på Bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 6 siätledne April rneddelte Betänkande, så vål i anledning af Riksens Stånders Revisorers Berättelse, sorn den af Utskottet verkstålde granskning rörande Banco Verkets styrelse och förvaltning efter sednaste Riksdag.
Friherre Cederstöm, Jacob:
BancoUtskottet har i dess så kallade svar på de vid dess första Betänkande i detta ämne gjorde anmärkningar, ej särdeles besvarat dem; resultatet år att Utskottet förblifvit vid dess först yttrade mening.
Jag anser ej mödan vårdt att vederlägga den, utan öfverlemnar denna omsorg åt Allmänheten, som troligen fördomsfritt skall döma.
Jag vill endast tillägga, att då man gillar Götheborgs DiscontDireetions förvaltning, der verkliga fel förelupit, så bör det förundra, att klander anstålles der det, såsom ogrundadt, alldeles icke bordt äga rum.
Detta önskar jag blott få i Protocollet förvaradt, såsom ett bevis på huru jag bedömer Utskottets handlingssätt.
Uti nu förevarande ämne har jag redan en gång
Den 2 Junit', nog länge uppehållit Högloflige Riddeskapet och Adeln.
Med känslan af min föga skicklighet, bekänner jag, att det sker med missnöje andra gången.
De grunder, som förut blifvit framstålde, hade jag trott vara så klara, att de bordt verka något afseende, men jag finner mig bedragen i mitt hopp genom BancoUtskottets yttrande; och utan att upprepa hvad en gång andragit blifvit, får jag dock ännu yttra den tanka, att jag ej kan finna Götha CanalDire-* ction hafva begått fel, än mindre öfvertrådt föreskrifter.
På sin höjd skulle den kunna an^ ses felande i omdöme, der ej föreskrifter finnas.
Jag får, hvad angår de 1,100,000 R:dr, som till CanalByggnaden åro använde, till hvad jag redan sagt, ytterligare tillägga, att af dessa voro redan 800,000 använde x8l5, utan att anmärkning derå gjordes; och vidare påminna om en omständighet, som synes hafva undfallit, att uti RiksdagsBeslutet af j8ie, som tilläde Götha CanalVerk Bankens biträde, voro dessa 800,000 R:dr ej alla anslagna till Discontering, utan uttryckligen förordnadt, att 5oo,ooo R:dr borde anses såsom Creditiv för Discont en, och de öfriga 3oo 000 såsom ByggnadsFond användas.
Då nu igiå års granskningar och beslut utan anmärkning upptogo 800,000 R:dr använde till arbetet, och man ingenstädes yttrade,1 att Byggnadsbitrådet häruti var inbegripet, så följer ju deraf, att de 3oo,ooo R:dr voro odisponerade; lågges de till ofvannåmnde 800,000, så år skillnaden emot verkliga förhållandet till fördel, men så liten, att den visst ej förtjenar ao Den 2 Juni!• komma i beräkning.
På sådane skål, och då jag förut haft åren utveckla belägenheten, hvaruti Directionen befunnit sig, nemligen, att antingen ej fullgöra det föreskrifva arbetet eller ock att nyttja den förut brukade godkände utvägen, att taga medel ur Disconten, så har Directionen, efter min öfvertygelse, ej kunnat göra annat, ån hvad den gjort; och fritt bekänner jsg, att, om samma belägenhet ån en gång intråfFide, vid ej andra ån hittills ägande föreskrifter, och jag till och nied röi utsåg samma påföljder som nu, skulle jag dock taga samma utväg.
Mitt samvete förbjuder mig dölja detta, och med lika lugn emotser ninn då alla påföljder.
För min del har jag alltid lifligt känt den lyckan att vara medlem i eit samhälle, der frihet finnes under fria Lagar, der lika rättvisa måste delas åt alla klasser Medborgare; och utan att kunna såga mig hafva någon nogare kännedom af Lagen, tryggar jag mig vid dess föreskrifter.
Jag får således, hvad första punkw ten angår, blott hemställa, om någon anmärkning kan äga rum, utan att yttra min tanke om all vidare åtgärd, efter anmärkningen år emot mig.
Hvad andra anmärkningen angår om för: skrifningars öfv‘ 'emnande till Kongl.
Majit och Kronan, såsom hypothek för det understöd, som Disconten erhållit, så år, medelst hvad i denna omständighet, dels af mig, dels af andra blifvit upplyst, bekant, att allt skett i laglig våg, efter gjord underdånig anmälan hos Kongl. Majst, på Nådig föreskrift, utan vidare påföljd
Den 2 junit.
3\ häraf, än att Disconten derigenom sattes i till»; fålle, att en längre tid ån annars skedt, aflägsna de olyckor, hvi ka sedan inträffa; jag hemställer alltså, om hår någon anmärkning kan äga rum.
Hvad tredje omständigheten om Assigneringen angår så får j g äran påminna, att enår, enligt hvad ifrån början om Discontens rörelse årligen blifvit gjort bekant, den hufj vudsakligen grundat sig på Tre procent» inedels upptagande, dels ujpt Reverser, dels på AfekrifnirigsRåkning, att vid anfordran betalas, hvilka medel åter på tid utlånas, så kan jag ej annat finna, än att samma förhållande varit allt från i8to till nu, och detsamma som i alla Credit Verk, nemligen, att om alla fordringar derå på en gång ingå, så kunna de ej realisera eina förbindelser, efter tillgångnrne ej lika hastigt kunna disponeras.
I likhet med hvad jag redan förr en gång *agt, så, om sjelfva Banken kommer i den belägenhet, kan han ej uppfylla sina förbindelser, ty detta verk grundar äfven en del af sina inkomster på disponerande af Fonder till utlåningar, sohl åro i deposition, fast under annan form; så år det med alla Creditverk; omöjligen kan man realisera sina tillgångar i ögonblicket.
Att i Reglementet någon föreskrift finnes, huru stor del af Crbditivet fick användas till infriande af 5 procents sedlar, år mig obekant, tvärtom att den ej der finnes, yågar jag försäkra.
Vid sådant förhållande var 3* Den 2 Junii. det naturligt, att Directionen ej ägde rättighet etablera någon företrädesrätt, utan borde, så långt den förmådde, betala de fordringar, som hos dera gjordes, utan afseende om detta skedde i stöd af 3 procents Reverser, Assignationer eller afskrifningsräkning.
Om under sådane förhållanden, som de jag nu framställt, en ÖfverAssignering kan sågas hafva ägt ram, då Assignationssumman från 1810 varit nära den samma, så hade man från Verkets början ej bordt utge en enda Assignation.
Detta år hvad jag har trott mig böra ytterligare till upplysning andraga, och hemställer vördsamt, om dessa Anmärkningar åro af den art, att de förtjena afseende.
Herr Påhlman, Otto Fredria
Jag skall ej söka upptaga och besvara allt hvad Grefve von Platen sagt, för att visa det BancoUtskot* tet ej haft skål till de framställde anmårkningarne.
Jag vill blott fästa mig vid några nya argumenter.
Grefve von Platen nämner såsom skål för Götha CanalDirection, att använda DiscontCassans medel utöfver
Discontvinsten, att nemligen Riksens Ständer år 1810 beviljat ett förskott af 300,000 R:d., att på DisconiCreditivet i Banken få lyftas.
Med förskott menas, i min tanka , en utbetalning, som sker i afräkning på någon bestämd summa, hvilken man först framdeles åger rättighet att Jyftaj men att deraf draga den slutföljd, att Den 2 Junti, s5 k CanalDirection beständigt skulle skuldsätta sig, kan jag icke finna rickfigt, och ännu mindre att, för dft Riksens Siänder vid i8i5 års Riksmöte ej befordrade
Directionen till ansvsr, iör det den till Canalarbetet utlårit 800,000 R:d., Riksens
Ständer nu ficke ägde rått att ogilla eller klandra elt dylikt sedermera fortsatt förfarande.
Ständer beslutade likväl år i8i5, att de 800,00c R.d. skulle småningom godtgöras
DisoontCassan; men att i detta öfverseende af hvad som redan håndt, finna en tillåtelse att jdterligare skuldsätta CanalBolaget, förefaller mig högst undransvårdt.
Det yttrande af Grefve von Platen, att han i framtiden om samma belägenhet inträffade, ämnade taga samma utväg, som den hvilken nu år fö* remål för anmärkning , år ett ytterligare bevis, att Kongl. Majits och Riksens Ständers föreskrifter icke för honom åro af särdeles värde.
Förmodligen anser han sig öfver Lagen, men jag skall aldrig upphöra att yrka, det GöthaCanalDirectisn, lika som andre, må efterlefij va gällande författningar.
Lika med Grefve von Platen anser jag för en lycka att tillhöra ett RiksStånd, der jag obehindradt kan yttra mina tänkesätt, och der jag ej behöfver antaga som gifvit allt hvad som säges — blindt tro på blotta uppgifter.
På denna grund kan jag också icke godkänna det skål, att GÖthaCanal*
Direction ej haft annan utväg ån den, »oin blifvit vidtageu.
Jag upprepar hvad jag förut haft åran yttra, att, såsom jag fattat Riksens Ständers Beslut, innehåller det, att innan det årliga biträdet lämnades, borde det vara intygcdt, att Den 2 Junii, det föregående årets arbete blifvit fullbordadt -— ej endast efter den allmänna planen — utan i enlighet med den Kongl. Maj:t för samma år i Nåder faststält.
Så har jag fattat denna föreskrift och så skall den säkert fattas af hvar och en, som kan låsa och vill förstå Svenska språket.
Jag hemställer, om man deraf möjligen kan eller bör draga den slutsats, att arbetet skulle fullbordas — om man ägde medel eller icke, — om man ock derföre nödsakades skuldsätta sig, hvilket Stånderne så mycket mindre åsyftat, som de tvärtom ålagt Canal.
Directionen att åter betala den åsamkade gälden.
Har då
Directionen i likhet med dess undersåtliga pligt, vid collision mellan Författa ningarne , vidtagit den åtgärd, att underställa Kongl. Majrts
Nådiga pröfning, hvilkendera föreskrift borde stå tillbaka för den andra?