Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Onsdagen den 23 September 1857.
Justerades ett prot.-utdr. för förmiddagens plenum samt ett från Exped.Utsk. inkommet under N:o 134 afgifvit förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de RiksStyrelsens förande under H. M. Konungens sjukdom.
Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s Uti.
N:o 122, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens Sjette HufvudTitel.
Härvid förekom först och bifölls Utslcs i 4:de punkten gjorda sednare tillstyrkande i fråga om anslag såsom husbyremedel samt till anskaffande af nödige inventarier för Statistiska Tabellkommissionen.
5:te punkten, ang-.de anslagsförhöjningar för GeneralLandlmäteriEonloret samt Förste och Andre Landtmätarne i Länen.
6:te punkten, ang-.de anslag för Socken-karte-verkets bearbetande.
På f. m. hade jag äran yttra mig om skillnaden mellan den fixa och rörliga statistiken.
Ehuru Den 23 September e. m. 343 bergen vittra, sjöar och strömmar småningom uttorka samt jordytan i allmänhet, genom hvarjehanda orsaker, undergår förändringar, kan man dock anse karteverket höra till den fixa statistiken.
Alt ett Sockenkarteverk bör finnas, är min fullkomliga öfvertygelse och derföre tillstyrker jag med nöje bifall till Utsk:s förslag, som i denna del är öfverensstämmande med K. M:s Propos.; och då jag alltid sökt att stödja mina handlingar och yttranden på principer, så är det med tillfredsställelse jag finnér den princip, jag på f. m. uttalade, här hafva vunnit tillämpning.
Jag har väl redan tidigt lärt känna den Horatianska versen: »Inlerdum dormitat ipse bonus Homerus», och i öfvertygelse om sanningen deraf, har jag i allmänhet icke mycket litet på auktoriteter.
Men jag kan icke förneka, att jag på f. m. fann det påkostande, att åsigter, som af mig då yttrades, bestredos af flera sakkunnige personer, och deribland f. d. Chefen för CivilDepartementet, och började jag tvifla huruvida jag icke möjligen misstagit mig; men nu finner jag att den utaf mig då uttalade grundsats, blifvit uti förev:de frägla godkänd och antagen af dåvarande Chefen för CivilDepartementel, samtlige StatsRåden, H. M. Konungen samt hela StatsUtsk.
Likasom Komiterade föreslagit inrättande af ett Statistiskt embetsverk, hade OfverDirektören vid Landtmäteriet jemväl hemställt att, för Socknekarteverkets kompletterande, en rekognosceringscorps med chef och recognoscörer måtte inrättas.
Men denna OfverDirektörens hemställan har icke vunnit framgång, utan i stället har, i likhet med hvad jag yrkade i afseende å de statistiska arbetena, man begärt att, för ifrågav:de karteverks fullbordande, ett visst belopp måtte öfverlemnas till K.
Då detta fullkomligt öfverenstämmer med mina åsigter anhåller jag att hvad StalsUtsk. i denna fråga föreslagit måtte varda af R. o. Ad. bifallet.
Hr Fährm us, Johan Fredrik:
Det är icke utan obe hag, som jag nödgas besvära R. o. Ad. med ett svar på den anmärkning om inkonseqvens, som den siste värde talaren framställt.
Jag tror mig dock icke behöfva säga mera än att det statistiska embetsverket är till sin beskaffenhet varaktigt, hvaremot det nu ifrågav:de arbetet är beräknadt att kunna afslutas inomen icke särdeles aflägsen framtid.
Följaktligen eger icke samma förhållande rum i de anförda begge fallen.
Jag har alldeles icke förbisett den anmärkning, som nu blifvit framställd af Hr Fåhraeus, men jag får fästa upmärksambeten derpå, att
Sockenkarleverket aldrig de facto blifver afslutadt, dels till följd af de af mig nyss omnämnda naturförändringar och dels till föijd af de förändringar, som jordytan undergår genom odlingar.
Då man således en gång börjat med ett karteverk, måste man ständigt göra förbättringar deri, och verket kommer således aldrig att helt och hållet afslutas.
Skulle den sats, Hr Fåhraeus 344 Den 23 September e. m. framställt såsom svar på Hr Cederschiölds anmärkn., göra sig gällande, så skulle man äfven med mycket fog kunna påstå, att GeneralLandtmäteriKontoret icke borde vara upfördt på ordinarie stat.
Ty utgår man från den åsigten, att ett karteverk verkligen kan fullbordas, så torde väl äfven det karteverk, hvars uprättande åligger nämnde Kontor, äfven i en framtid hinna fullbordan.
Men då sådant, på sätt Ilr Cederschiöld visat, är omöjligt, bör ock en ständig corps finnas, som är sysselsatt med sockenkarteverket.
Jag kan således icke annat än förena mig med Hr Cederschiöld.
Det är onekligen besynnerligt, att då man vill hafva ett Statistisk embetsverk på ordinarie stat, ett embetsverk, för hvars blifvande verksamhet man icke upprättat någon instruktion, så vill man icke hafva en fast stat för en corps, hvars vigtiga åliggande det är att rekognoscera och upmäta den Svenska jorden.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i förev:de punkt tillstyrkt. 7:de punkten, ang-.de anslag för ÖfverSlålhåtlareEmbetels Kansli och PolisStyrelsen i Slockholm.
Bifölls. 8:de punkten, ang-.de anslag för LandsStaterna i länen.
Härvid förékommo först och b i fö 1 los Utskrs förslag, att den lönereglering för LandsStaten, som vid innevrde Riksdag verkställes, må blifva blott provisorisk och gällande för den tid nu skeende Statsreglering omfattar, samt den i mom.
a. gjorda hemställan, angrde lönetillökning för Landssekreterare.
Yidare förekom Utsk:s i mom. b. gjorda tillstyrkande, i fråga om lönetillökning för LandsKamererare och LandtRäntmästare, LänsNotarier och Bokhållare, LandsKanslister och Kontorister samt LänsStyrelsernas Vaktmästarepersonal; och anfördes härvid af Hr Nordenfelt, Enar Wilh.:
Enligt detta förslag till lönereglering för Landtstats-tjenstemännen skulle Länsbokhållarelönerne fördelas i tvenne klasser, nemi. 1000 Rdr i de 7 betydligare länen och 800 Rdr i de öfriga.
För min del kan jag ej inse skälet till en sådan olikhet.
Jag har visserligen hört sägas, att dessa tjenstemäns göromål skulle vara mera betungande i åtskilliga län än uti andra, men då det är otvifvelaktig!, att Länsbckhå 1 larne, som skola föra landsböckerne, i alla län hafva lika många titlar deri, och att skillnaden egentligen består i större summor i ett härad än i ett annat, samt det i allt fall är nödvändigt, att en tjensteman skall hafva utväg till en nödtorftig bergning, om om han än icke skulle vara alldeles öfverhopad med tjenstegöromål, hvartill kommer att Länsbokhållare-platserne äro af betydlig vigt, enär Länsbokhållaren vid Landskamererarens förfall skall förrätta dennes tjenst; så får jag vördsamt föreslå, att alla Länsbokhållare erhålla en lön af 1000 Rdr, samt att Landtstats-tjenstemän - Den 23 September e. m. 345 nens lönestat således skall förhöjas med det belopp, som för sådant ändamål erfordras. 11 r Prytz, Lars Adolf:
Jag anhåller att få yttra mig ang:de de föreslagna lönerne för LänsNotarier, LänsBokhållare, LandsKanslister och LandsKontorister.
De förstnämnde tjenstemännen, eller LänsNotarierne, skulle visserligen, enl. K.
M:s af StalsUtsk. tillstyrkta förslag, få en lönetillökning af 250
Rdr genom lönernas förhöjning från 500 till 750 Rdr, men jag för min del anser, att denna lön är alltför ringa för en tjensteman, som i och för sin bergning är helt och hållet beroende af sin ordinarie lön.
LänsNotarien är vanligtvis en person, den der icke är upammad inom sjelfva LandsKansliet, utan kommer från främmande håll.
Landslianslisten befordras sällan till LänsNotarie, och då en sådan tjensteman tillsättes, har Landskanslisten vanligen under en längre tid innehaft sin plats och till sig dragit alla de kommissioner, som finnas att tillgå och gifva en icke obetydlig inkomst.
LänsNotarien kan således icke erhålla någon sådan biförtjenst, utan inskränkes till sin ringa ordinarie lön.
Af detta skäl anser jag, att LänsNotarien bör ställas i samma kategori, som LänsBokhållaren.
Nu har den siste värde talaren anfört de skäl, sorn tala för alla LänsBokhållares förseende med lika stora löner, och jag instämmer helt och hållet i detta hans yttrande.
Om jag t. ex. tager i betraktande tvenne län, nemi.
Kopparbergs och Gefleborgs, s;V'finner jag, att i afs. å folkmängden och vidden är det förra föga betydligare än det sednare, men detta oaktadt är det förra uptaget bland de 7 lyckligare länen, der LänsBokbållarne skola få 1000 Rdr, under det att LänsBokhållaren i Gefleborgs län får åtnöja sig med 800.
Nu frågar jag hvar och en, som känner förhållandena i båda dessa län, huruvida icke göromålen vid LandsKansliet i det sednare länet äro lika många, som i det förra, och om icke lefnadskostnaden i Gefle är större än i Fahlun?
Måste dessa frågor besvaras med ja, så kan jag icke finna, hvarföre LänsBokhållaren i Fahlun skall hafva 200
Rdr större lön än hans vederlike i Gefle.
Då jag således förenar mig i Hr Nordenfelts anhållan, att en lön af 1000
Rdr må för för alla LänsBokhållare bestämmas, samt då jag förut har visat, att LänsNotarien bör ställas i samma kategori, som LänsBokhållaren, vågar jag nu vördsamt föreslå, att LänsNotariernes löner äfven måtte bestämmas till 1000 Rdr.
Då vid förra Riksdagen ett anslag af 77,000 Rdr
Bko beviljades till löneförbättring åt Landtstats-tjenstemännen. ansåg man, att LandsKontoristen borde hafva större lön än LandsKanslisten, och den förres lön bestämdes äfven till 300 Rdr
Bko, under det den sednare endast fick 200 Rdr s. m.
På grund af hvad jag förut anfört, eller att LandsKanslisten har tillfäle att bereda sig biförtjenst i kommissionsväg, anser jag att en olikhet emellan hans och LandsKontoristens lön bör ega rum.
Nu deremot hafva de blifvit upförda till lika löner, eller 500 Rdr.
Jag tror att Lands - 34fi Den 23 September e. m.
Kontoristen bör vara 50 proc. bättre aflönad än LandsKanslisten, och anhåller således, att de förras löner måtte förhöjas till 750 Rdr.
Jakob: Afven jag anhåller vörd samt att få yttra några ord i detta ämne.
Den tjenstemanna-klass, hvarom här är fråga, eller Landlstatstjenstemännen, har utan tvifvel särdeles trägna göromål, men detta oaktadt hafva de ganska länge varit särdeles vanlottade i löneväg.
Redan för 40 år tillbaka var man betänkt på att förbättra deras lönevilkor, emedan man redan på den tiden insåg det trängande behofvet. deraf.
Denna påtänkta löneförbättring har emellertid ännu icke gått i fullbordan, ehuru man tidtals i någon mån visat sig beredvillig alt bispringa dessa tjenstemän.
Innan skatteförenklingen genomfördes, var det en möjlighet för landtstats-tjenstemännen att inrätta sin hushållning så, att de oundvrkligaste lefnadsbehofven fylldes, men sedan de nödgats taga sina indelningar efter markegångspris i stället för hvarje års markegång, har deras ställning så försämrats, att de måhända hafva ända till -Judel mindre inkomster än förut.
Alla Landtstatens tjenstemän hafva lidit af denna förändring, men jag vill nu endast tala om tvenne klasser deraf, eller LänsNotarierne och LänsBokbållarne.
Jag inser icke orsaken, hvarföre lönerne för de sednare blifvit bestämda till olika belopp i olika län.
Gottlands län hörer till dem, hvilkas LänsNotarie och LänsBokhållare skulle få åtnöja sig med den mindre lönen.
Det må väl vara, att detta län har ett eller annat hundratal personer mindre än de öfriga, men vid denna, i min tanke, ej på saken särdeles inverkande omständighet, borde man ej hafva fästat sig.
Jag för min del anser, att denna olikhet bör utjemnas, och tjenstemannen inom samtliga länen få lika löner.
Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att en LänsNotarie måste vara en person med juridisk bildning, måste hafva tagit IiofRätts-examen samt tjenstgjort vid Ting.
LänsBokhåliaren behöfver visserligen ej hafva tagit någon annan examen än kameral-examen, men denna examen fordrar dock en tids vistande vid något Universitet.
Nu är det föreslaget, att en LänsNotarie skulle få 750 Rdr i lön, under det att en Länsman t. ex. på Gottland skulle erhålla 700 Rdr, och dessutom boställe eller 150 Rdr i hyresersättning.
Således skulle en Länsman blifva bättre aflönad än en LänsNotarie!
Denna sednare måste dock underkasta sig en daglig tjenstgöring, såsom förhållandet i allmänhet är med LandtStatens tjenstemän, de der måste vida mera passa på tiden än Kollegiernas.
Det går icke an för Landtstats-tjenstemannen att upkomma på embetsrummet k).
11 eller 12, och låta personer under tiden vänta på sig, utan han måste infinna sig kl. 9 och qvarstanna hela f. m., samt understundom använda en del af e. m. för att medhinna göromålen.
En Vaktmästare vid Länshäktet har 600 Rdr i lön och dessutom fria husrum, ljus, ved m. m. d.
Han har således större löneförmåner än LänsNotarien.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på mitt yrkande, att LänsNotarien
Den 23 September e. tn. 347 och LänsBokhållaren på Gottland måtte få en lön af 1,000 Rdr hvardera, hvilken väl är en ringa lön, men någorlunda tillräcklig för deras existens.
Hr Montgomerie, Rob. Nils Germ.:
Under f. m:s öf verläggning yttrade en ledamot, att R.
St:r sakna den detaljkännedom, som erfordras för att behörigen pröfva de olika lönebeloppen för de olika tjenstemanna-graderne, samt att man derföre borde rätta sig efter K. M:s förslag.
Jag för min del hyllar denna grundsats, och anser derföre att R. o. Ad. bör följa det af K.
M. nu afgifna förslaget.
Då StatsUtsk. tillstyrkt beviljandet af de lönebelopp, som K. M. för LänsBokhållarne och LänsNotarierne föreslagit, så skulle jag tro, att Utsk. gått så långt man skäligen kan begära.
För öfrigt får jag fästa upmärksamheten derpå, att totalbeloppet af anslagen under denna Hufvudtitel har af Utsk. blifvit föreslaget icke obetydligt högre än hvad K. M. begärt, samt att en nödig omtanke för Statens tillgångar torde kräfva, att man icke alltför mycket öfverskrider den summa K.
M. föreslagit, såvida det ej sker för något, som är af ett oundvikligt behof påkalladt.
När man med upmärksamhet följt de åtgärder, som under den sednare tiden dels af R.
St:r och dels af Regeringen blifvit vidtagne i afs. å regleringen af Landtstats-tjenstemännens lönevilkor, så måste en ganska smärtsam känsla väckas hos enhvar, som nitälskar derför att en tjensteman skall åtnjuta rättigheter och förmåner i förhållande till hans skyldigheter och åligganden.
Klagan öfver de ifrågav:des bekymmersamma ställning har länge försports.
Denna rättmätiga klagan har visserligen i så måtto blifvit af R.
St:r behjertad, att de vid flere Riksdagar gjort underd. framställningar till K.
M. om afgifvande af förslag till lönereglering för Landtstaten, och ett sådant upgjordes äfven på en tid, då hos Regeringen den åsigten hade gjort sig gällande, att Landtstats-tjenstemännens ställning tarfvade en grundlig förbättring, så framt åtgärden skulle för dem medföra ett verkligt gagn, hvarföre också förslaget blef upgiordt i denna syftning och öfverlemnades till R.
St:r; men det möttes då af det svar, att R.
St:r funno detsamma vara alldeles Öfverdrifvet, och det förut gjorda erkännandet å R.
St:rs sida af behofvet utaf löneförbättring för Landtstaten, återtogs af dem genom att vägra bifall till det af K.
M. för löneregleringens genomförande äskade anslag.
Sedermera kom en annan tid, och i stället för att vidhålla sitt en gång afgifna förslag för att dymedelst framkalla R.
St:rs bifall dertill, förfor Regeringen alldeles tvärtom, och framkom med ett nytt förslag, som väl hade skenet af att åsyfta en löneförbättring, men i verkligheten ledde till ett helt och hållet motsatt resultat.
Man hade i sanning fog att vänta det vederbörande, som upgjorde detta förslag, skulle hafva bättre tillsett sina underlydande tjenstemäns rätt och bästa, men då så icke skedde, blef följden naturligtvis den, att uprepade klagomål från tjänstemännens sida förspordes, och med anledn. deraf har det nu förev:de förslaget blifvit af K. M. afgifvet.
Om man emel - 348 Den 23 September e. m. lertid jemför de löner, som deri finnas föreslagna, med de löneförmåner tjenstemännen åtnjöto på den tid då de hade indelningar och fingo dem lösta efter årlig markegång, så skall man finna att de förra ganska obetydligt öfverstiga de sednare, så att man nästan kunde säga, att tjenstemännen endast återfått hvad dem förut fråntagits.
Om man icke kan neka, att detta är sanna förhållandet, så dristar jag mig att öppet förklara, att jag lägger vederbörande till last, att de icke bättre iakttagit tjenstemännens rätt och fördel.
Hvad de nu ifrågavrde lägre Landtstats-ljenstemännen beträffar, så är det icke utan förundran jag erfarit huruledes den för dem föreslagna lönereglering synes vittna derom, att man i afs. på lönebeloppens bestämmande icke anser sig böra göra någon skillnad emellan de tjenstemän, hvilka för sina sysslors förrättande endast behöfva en ganska medelmåttig bildning, såsom händelsen är med LandsKanslister eller LandsKontorister, och sådane tjenstemän, hvilkas befattningar äro af den beskaffenhet, att de kräfva en högre bildningsgrad hos deras innehafvare, såsom med LänsNotarier är förhållandet, enär dessa tjenstemän måste hafva undergått den akademiska examen, genom hvars afläggande man Olifver kompetent till inträde i rättegångsverken, och hvilken är ganska svår, i anseende till de mera vidsträckta studier, som den påkallar.
Just med afs. härå hade rättvisan fordrat, att man för LänsNotarierne icke föreslagit en så ringa lön, som 750 Rdr.
Genom att på detta sätt ställa den mera kunskapsrike tjenstemännen, och den som har en vida lägre bildning på samma plan, med hänsigt till deras löneförmåner, skall det slutligen gå derhän, att man hos den studerande ynglingen, som vill egna sig åt Statens tjenst, qväfver all håg att förskaffa sig den högre bildning, hvarigenom han göres skicklig att emottaga och till Statens verkliga gagn bekläda de svårare och vigtigare, om också icke de högre platserne inom embetsmanna-knrpsen.
Vi finna äfven huruledes antalet af juridiskt bildade e. o. tjenstemän så väl vid Länsstyrelserna, som inom andra embetsverk, under de sednare åren allt mer och mer förminskats, och särskildt kan jag uplysa att inom det embetsverk, till hvilket jag hörer, denna förminskning redan gått så långt, att då inom KansliExpedin eller Adv.Fisk.Kontoret en tjenstledighet sökes eller en tjensteman får förfall, man är i verklig förlägenhet att finna någon, som under tiden kan sköta hans tjenst.
På grund af hvad jag sålunda anfört, måste jag, lika med några föregående talare, förorda beviljandet af en större lön åt LänsNotarierne än den StatsUtsk. föreslagit, helst jag är öfvertygad derom, att om än alla dessa tjenstemän nu erhålla 1000 Rdr i lön, så skola ändock Hrr Landshöfdingar temligen snart råka i förlägenhet för att finna skickliga personer, som vilja för denna ringa lön åtaga sig en så trägen befattning, som LänsNotarie-tjensten.
Vidkommande LänsBokhållarne, så anser jag dem visserligen i afs. på det kunskapsmått, som de behöfva för sina sysslors förrättande, stå en grad under LänsNotarierne, men då emellertid man icke kan förneka, att LänsBokhållare-befattningen är af vigt, helst LänsBokhållaren, om behof göres, är pligtig att företräda Lands - Den 23 September e. m. 349 Kamrerarens ställe, hvartill fordras en längre tids tjenstgöring inom LandsKontoret, och derunder förvärfvad praktisk skicklighet, så finner jag det vara skäligt att förse LänsBokhållaren med lika stor lön som LänsNotarien.
Jag tillstyrker således beviljandet af 1000 Rdr i lön åt samtlige LänsBokhållarne.
, Hvad slutligen LandsKontoristen och LandsKanslisten angår, så ehuru deras befattningar äro af en underordnad beskaffenhet, anser jag likväl det vara R.
St:r värdigt att förse dem med sådana löner, att de kunna hafva sin ta r fl i ga utkomst.
LandsKontoristen torde dock böra erhålla högre lön än LandsKanslisten, emedan den förre måste hafva tagit akademisk examen och kan vinna befordran till LänsBokhållare, äfvensom till Häradsskrifvare eller Kronofogde, då deremot den sednare vanligen saknar akademisk bildning och endast behöfver vara en pålitlig och arbetsam renskrifvare, samt dessutom är i tillfälle att genom enskildte updrag bereda sig en icke obetydlig biförtjenst.
Jag finner således att LandsKanslisten kan åtnöjas med den af StatsUtsk. föreslagna lönen, men att deremot LandsKontoristens lön bör förhöjas.
Med anledn. af Hr Montgomeries yttrande anser jag mig böra tillkännagifva, att jag tacksamt erkänner den omsorg om Statens tjenstemäns bästa, som K. M. uti sitt Nåd. förslag ådagalagt, samt att jag jemväl räknar StatsUtsk. till förtjenst, att Utsk. gått K.
M:s välvilliga afsigter till mötes, samt i vissa fall tillstyrkt förhöjning af de föreslagna lönerne, äfvensom i en enda klass sammanfört tjenstemanna-löner, dem K.
M. föreslagit att utgå i särskilda klasser.
Icke heller anser jag mig kunna klandra dem, som utarbetat det förslag till lönereglering för Landtstats-tjenstemännen, som vid förra Riksdagen antogs, och som verkligen ledt till en löneförsämring i stället för en löneförbättring, ty de kunde vid den tiden icke hafva någon erfarenhet af hvad de indelta lönerne efter medelmarkegång komme att utgöra; men attén verklig löneförminskning egt rum, det kan jag med siffror bevisa, ty i Gefleborgs län hade år 1855 Landssekreteraren 183 Rdr, LandsKamreraren 275 Rdr, LandlRäntmästaren 96 Rdr och LandsKanslisten 48 Rdr, allt banko, mindre löne-inkomster än förut.
Dessutom hafva åtskilliga af Landtstatens tjenstemän fått vidkännas en opåräknad minskning i inkomst derigenom, att R.
Sl:r vid sednaste Riksdag dels nedsatt, dels afskaffat åtskilliga bevillningsafgifter.
Allt detta kunde vederbörande likväl ej på förhand beräkna, och de böra derföre ej beskyllas för något förbiseende af tjenstemännens rätt och bästa.
Beträffande den af mig nu föreslagna löneförbättringen, ber jag att få tillägga något, som jag, förra gången jag hade ordet, glömde att anföra.
Då vi hinna till Utsk:s yttrande ang:de Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, så finna vi att Utslcs förhöjt den föreslagna ersättningen för bristande boställen.
Deremot hafva de öfriga Landtstats-tjenstemännen icke blifvit hugnade med någon ersättning för de dyra hyrorna i residens-städerne, som upsluka nära hälften af de lägres inkomster, om de hafva familj.
Vi - 350 Den 23 September e. m. dare ber jag att få nämna, att då jag föreslog förhöjning af LänsNotariernes löner til! 1,000 Rdr, borde jag tillika hafva fästat upmärlisarnlieten derpå, att då LandsSekreterarnes löner icke blifvit förhöjda, och de måste fylla LänsNotariernes lefnadsbehof, i den mån de sednares lön dertill icke räcker, så innebär löneförbättringen för LänsNotanerne jemväl en billig löneförbättring för LandsSekreterarne.
Hvad LänsBakhållarne beträffar, har PresteStåndet redan beviljat dem 1,000 Rdr, men jag känner ej med visshet om denna lönetillökning beslutats för alla eller endast för vissa Län.
Slutligen vill jag nämna, att livad LandsKontoristen och LandsKanslisten vidkommer, så äro deras ordinarie löne-inkomster, sådana de af Utsk. blifvit föreslagna, ej allenast icke jemförliga med vederlikars i andra grenar af administrationen, utan äfven om man jemför deras löne-inkomster med den simpla dagakarlens arbetsförtjenst, så skall man finna jemförelsen utfalla till den sednares fördel.
Jag ber II. o. Ad. taga alla dessa omständigheter i samvetsgrann! öfvervägande, och jag hyser den förhoppning, alt då nu en verklig löneförbättring är af K.
M. föreslagen samt af StatsUtsk. tillstyrkt, steget måtte tagas fullt ut, så att löneregleringen ej måste om några år åter förändras.
Jag anhåller derföre, att LänsNotarier och LänsBokhållare måtte få 1,000 Bdr, samt att LandsKoritoristernes lön måtte höjas från 500 till 750, hvaremot jag, på förut anförda skäl, anser LandsKanslisterna kunna åtnöjas med de föreslagna 500 Bdr.
Hr Printzensköld har ganska skarpt klandrat Regeringen derför, att den vid förra Riksdagen vidtagna löneregleringen för Landtstats tjenstemännen blifvit en löneförsämring i stället för en löneförbättring.
Då jag icke kan föreställa mig, att detta klander tillkommit emot bättre vetande, utan fast heldre tror, alt detsamma bör tillskrifvas en glömska af verkliga förhållandet, så vill jag erinra Hr Printzensköld derom, att då R.
St:r vid förra Riksdagen beviljade den af K.
M. begärda anslagssumman till förbättrande af Landtstatens löner, så fästades dervid det uttryckliga vilkor, att de indelta lönerna skulle indragas och ersättas med kontanta aflöningsbelopp.
Denna omständighet i förening med de hastigt och oväntadt stegrade varuvärdena är orsaken att löneregleringen blifvit för en del tjenstemän ofördelaktig.