Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra frågan, som i allmänhet innefattar allt, som hörer till organisationen, har blifvit besvarad i följande betänkanden, genom hvilka också, i lämpligt sammanhang med ämnena, tredje, fjerde och femte frågorna blifvit besvarade: 2.
Grunderna för arméens organisation, beväring sinrättning en och landstormen; 3.
Infanteriet; 4.
Kavalleriet; 5.
Artilleriet; 6.
Ing enior trupp erne; 7. Generalstaben och Generalitetet; 8.
Krig sbildningen, omfattande följande delar:
Allmänna medborgerliga krigsbildningen, V apenöfningarna, U nderbefälsskolor, Skjutskolor, Ridskolor, Kavalleriskolor, Undervisning i gymnastik och vapenföring, Officersbildningen, omfattande: Krigsskolan, Krigshögskolan, Styrelsen för krigsundervisningen.
Landtförsvarskomit.
Bet. I.
^ 10 9.
Löneväsendet; 10.
Pensioneringen; 11.
Intendentväsendet; 12.
Sjukvård; 13.
Krig sförnödenheter.
Slutligen har den sjette frågan blifvit besvarad genom betänkandet 14.
Krigsförvaltningen.
Bland här upptagne betänkanden hafva kommitterade redan den 30 April 1862 till Eders Kongl. Maj:t underdånigt insändt de följande:
Allmänna medborgerliga krigsbildningen, Ridskolor, Officersbildningen, Krigsförvaltningen.
Dessa betänkanden bifogas för fullständighetens skull här ånyo och hafva kommitterade vid slutet af betänkandet om
Styrelse för krigsundervisningen gjort en nödig rättelse.
Kommitterade begynna nu sitt utlåtande med första frågans besvarande. 11 Förteckning å Handlingar och uppgifter, som af Landförsvars-komitén, såsom för dess arbeten behöfliga, från vederbörande embetsverk och myndigheter, på grund af Kongl. Brefvet den 16 Juli 1861, blifvit infordrade.
Justitie-Departementet. 1.
Underdånigt betänkande af Svenska och Norska kommissionen af år 1857, för utarbetandet af förslag till ordnande af Sverges och Norges gemensamma stridskrafter.
Från Kongl. Landförsvars-Departementets Kansli-Expedition. 1.
De handlingar, hvilka lågo till grund för den vid 1856 års riksdag af Kongl. Maj:t före slagna lönereglering för arméen; 2.
Förnyadt förslag till Fältförvaltningsreglemente, uppgjordt af Generalen m. m. J. P. af Lefrén år 1856; 3.
Förslag till grunder för ordnandet af militära helsovården år 1859 ; 4.
Handlingar och utlåtanden rörande ridskolors inrättande, särskildt Kongl, propositionen i detta ämne vid 1856 års riksdag, jemte komité-betänkandet af samma år i afseende på inrättandet af sådana skolor; 5.
Kansli-Expeditionens arbetsordning.
Från Kongl. Landförsvars-Departementets Kommando-Expedition. 1.
Förslag öfver all till arméen hörande personal på stat; 2.
Förslag öfver 5 klasser beväringsmanskap; 3.
Förslag öfver befintliga och påräknade hästar för arméens behof; 4.
Befintliga förslag öfver arméens mobilisering; 5.
Senaste af särskilde kommitterade afgifna underdåniga förslag till Generalstabens organi sation ; 6.
Kapitenen Friherre Klinckowströms rapport om Europeiska arméernes Generalstaber, jemte förslag till Svenska Generalstabens organisation; 7.
Uppgift om skjutskolornas organisation; 8.
Militär-attachéernes rapporter; 9.
Uppgift på årliga afgången bland Officerare; 10.
Uppgift på årliga tillkomsten af Officerare, särskildt redovisande för dem, som varit ka detter, och särskildt för dem, som efter genomgåendet af någon distrikts-skola, eller efter viss tids tjenstgöring som Underofficer blifvit Officerare; 11.
Uppgift på medeltjenstetiden bland manskapet vid arméens samtliga regementen och corpser; 12.
Uppgift på manskapets medelålder.
Från Kongl. Krigs- Collegium.
Artil leri-Af del nin gen. 1.
Uppgift å de vid regementen och corpser samt i förråden befintliga gevärspersedlars an tal och beskaffenhet samt å deras olika modeller; 2.
Kostnadsberäkning för samma persedlars uppsättning och underhåll; 12 3.
Uppgift om förhållandet med artilleriets besparingar, så val sättet på hvilket de uppkommit, som deras användande.
Fortifikations-Afdelningen. 1.
Inventarium öfver Krigs-Broförrådet den 31 December 1861.
Intendents-Af del ning en. 1.
Uppgift om arméens och beväringens beklädnads- och utredningspersedlar; 2.
Uppgift om kavalleriets och artilleriets häst- och sadelmundering; 3.
Uppgift om hvad som bör finnas i Kronans förråder; 4.
Uppgift på indelta arméens marsch- och mönstringskostnader; 5.
Uppgift på indelta regementenas portions- och rationspriser; 6.
Uppgifter rörande arméens materiel samt afskrift af Kongl.
Bref rörande legande af hä star till artilleriets exercis. Aflönings-Afdelningen. 1.
Värfvade regementenas proviantstater; 2.
Uppgift om portionsprisen vid de värfvade regementena för åren 1858, 1859 och 1860; 3.
Värfvade arméens aflönings-stat; 4.
Uppgift om Kommendants- och Adjutantsarvoden; 5.
Statistiskt sammandrag till Kongl.
Krigs-Collegii hufvudbok för åren 1857—1860.
Från Kongl. Topografiska Corpsen. 1.
Militära beskrifningar öfver militär-distrikterna af kapitenen Westfelt.
Från Kongl. Krigs-Akademien. 1.
Fullständiga uppgifter öfver Krigs-Akademiens organisation och verksamhet.
Från General-Fält- Tygmästaren. 1.
Uppgift om Svenska artilleriets nuvarande organisation; 2.
Mobiliseringsplaner för artilleriet; 3.
Uppgift om organisationen af och kostnaden för artilleri-regementenas informationsverk; 4.
Uppgifter om Mariebergs Högre artilleri-läroverk, nemligen om antagnings-vilkor och an tagningstid för eleverne; om lärotidens längd; om läroämnena för de särskilda vapenslagen; om lärarepersonalens antal och fördelning med afseende på läroämnena; om elevplatsernas nuvarande antal och om möjligheterna för dessas förökande samt om läroverkets utgiftsstat.
Från Artilleri-regementena. 1.
Uppgift om behofvet af den för dagliga tjenstgöringen erforderliga styrka; 2.
Uppgifter i afseende på rekryteringen.
Från Kongl. Ingeniör-Corpsen. 1.
Utlåtande af Komitéen för militär-etablissementers och fästningars anläggande i det inre af riket af år 1819; 13 2.
Utlåtande af 1839 års befästnings-komité; 3.
Utlåtande af komitén för Mälar-dalens befästande af år 1856; 4.
Planer ocb förslag för de befästningar, hvilka dels redan tillhöra, dels äro afsedda att tillhöra landets nuvarande försvarssystem; 5.
Förslag öfver nu befintlig Ingeniör- och Brobyggnads-materiel; 6.
Chefens för Ingeniör-Corpsen underdåniga förslag om uppsättande af ingeniör-trupper; 7.
Nu gällande bestycknings- och besättningsplaner för rikets fästningar; 8.
General-Ordres af den 26 Januari 1822; 9.
Uppgift om de till Flottans positions-artilleri påräknade punkter; 10.
Uppgift på huru kort tid hufvudstadens befästande såväl å land- som sjösidan, efter se nast uppgjorda förslag, skulle kunna fullbordas, under förutsättning att fullt tillräck liga penningemedel dertill vore anslagne och utan uppskof disponible, samt tillika i hvad ordning och på hvilka tider denna befästnings hufvuddelar då, med afseende på deras särskilda vigt för försvaret borde företagas, samt hvilka kostnader med utförandet af hvar och en bland dem skulle vara förenade; 11.
Uppgift i afseende på rekryteringen inom Sappör-kompaniet.
Från Vårf vade Kavalleri- och Infanteri-regementena. 1.
Uppgift i afseende på rekryteringen vid dessa regementen.
Från Indelta Kavalleri- och Infanteri-regementen och corpser. 1.
Uppgift på de till regemente eller corps anslagne lönemedel i indelta räntor och hem kallsmedel; 2.
Uppgift på den till regemente eller corps anslagne kronotionde; 3.
Uppgift på rotar eller nummer som hafva tillåten vakans, med för hvarje nummer ut förd vakansafgift; 4.
Uppgift på boställen, som äro utarrenderade af boställsdirektionen för lönefondens räk ning, jemte för hvarje boställe utfördt arrendebelopp; 5.
Uppgift på boställen anslagne till bostäder, som äro utarrenderade för innehafvarens räkning; 6.
Uppgift på bostadsboställen, som för närvarande icke äro utarrenderade eller utlemnade på hälftenbruk; 7. Uppgift på medelbeloppet af lön inom hvarje grad, beräknadt i medeltal för de 5 sista åren, samt på beloppet af afdrag å lönen för löntagarne; 8.
Uppgift om, i enlighet med den för regemente eller corps fastställda nya Stat eller In delning, några nu inflytande inkomster skola regementet eller corpsen frångå, eller några ännu icke disponibla dem tillkomma; 9.
Uppgift på huru många löntagare hafva bibehållen dispositionsrätt öfver sina till beställ ningen, enligt ny fastställd stat, anslagne räntor och tionde; 10.
Uppgift, om debetsedlar utfärdas till de regemente eller corps anslagne ränte- och tion degifvare ; 11.
Uppgift, om reststämmor hållas med de räntegifvare, som icke vid ordinarie uppbörds stämman betala; 12.
Uppgift om hvilken tid på året regementet eller corpsen tillkommande lönemedel upp bäras ; 13.
Uppgift på huru stor procent af uppbörden restantierna vanligen utgöra; 14.
Uppgift vid hvilken tid restantierna kunna vara indrifna och för regemeute eller corps disponibla; 14 15.
Uppgift, om det är antagligt att Kompani- eller Sqvadronsbefälet skulle kunna, utan bostadsboställen, påräkna bostad inom kompaniets eller sqvadronens stånd.
Från Direktionen öfver Arméens Pensions-Kassa. 1.
Uppgift om Arméens Pensions-Kassas ställning enligt senaste redovisning.
Från Kongl. Flottans Kammar-, Sjö-, Militice- och Varfs-Kontor i Stockholm och Carlskrona. 1.
Uppgift på de kontanta ersättningsbelopp, som rotehållare, hvilka med Kronan ingått kontrakt om båtsmansbeklädnadens anskaffande, enligt de i Kongl. Förordningen den 22 December 1848 föreskrifna grunder, erlagt till Kronan för hvarje nummer i lön under de senast förflutna 10 åren, eller åren 1854 med 1863, för hvarje uppfordring till års- eller sonnnartjenst eller sjökommendering.
Från Kongl. Civil-Departementet. 1.
Underdåniga utlåtandet af Kommitterade för styrelseverkens förändrade organisation samt Kongl. Krigs-Collegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande; 2.
De från Arméens regementen och corpser inkomne uppgifter öfver befälets tjensteresor; 3.
Samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser.
Från Kongl. Stuteri-Of ver styr elsen. 1.
Uppgift om de till Hingsthållningen anslagne nummer.
Från Kongl. Kammar-Collegium. 1.
Uppgift om nya ordinarie roteringens antal och fördelning; 2.
Uppgift om den nuvarande inkomsten af de till Statsverket indragne Militiseboställen af Arméen.
Från Kongl. Ecclesiastik-Departementet. 1.
Betänkande af den senast tillsatta Komitén för ordnande af Gymnastikundervisningen i riket; 2.
De från de säi'skilda Skolstyrelserna infordrade och till Kongl.
Ecclesiastik-Departe mentet inkomna utlåtanden om vapenöfningar i skolorna.
Från Kongl. Sundhets-Collegium. 1.
Brefvet af den 15 Februari 1808, rörande Fält-Läkare-Corpsens organisation m. m.; 2.
Brefvet af den 19 Juni 1810, angående inseende öfver den Militära sjukvården; 3.
Brefvet af den 27 Mars och den 25 April 1811, angående kirurgie pensionärers och stipendiaters egenskaper och åligganden; 4.
Kongl, reglementet för Fältläkare-corpsen af den 9 Juni 1812; 5.
Maj:ts instruktion för Sundhets-Collegium af den 6 December 1815; 6.
Brefvet af den 4 Maj 1838 om fältläkarnes tjenstårsberäkning; 7. Förslag till sjukvårdsväsendets ändamålsenliga anordnande af den år 1839 för detta än damål nedsatta komité, samt Kongl.
Sundhets-Collegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande ; 15 8.
Förslag till det militära sjukvårdsväsendets ändamålsenliga ordnande af den år 1842 ned satta komité; 9.
Brefvet till Sundhets-Collegium af den 18 December 1843, angående Militärläkare; 10.
Sundhets-Collegii underdåniga förslag af den 29 Juni 1850, rörande Arméens sjukvård i fält; 11.
Kongl. Sundhets-Collegii underdåniga förslag af den 30 December 1854, dels till nå diga föreskrifter för ordnandet af Arméens sjukvård i fält, dels till instruktion för de vid Arméen i fält tjenstgörande läkare; 12.
Instruktion för i fält tjenstgörande läkare af den 12 Januari 1856; 13.
Plan för och förslag öfver befintlig medicinal- och instrumental-attiralj jemte uppgift å dess uppsättnings- och underhållskostnad samt omsättning; 14.
Sundhets-Collegii årliga underdåniga berättelser angående Medicinalvården för de 5 senaste åren.
Från Kongl. Gymnastiska Central-Institutet. 1, Uppgift om Gymnastiska Central-Institutets organisation med afseende på militäreleverne och deras undervisning. lfi Första frågan.
”Huru stor styrka laiultruppcr bör Sverige vid inträffande krig kunna uppsätta oell underhålla för betryggande af sin sjelfständighet; oell i hvad nion bör landets försvar då genom befästningar vara förstärkt!” 1.
KRIGSSTYRKAN OCH BEFÄSTNINGARNA.
Kr ig s styrk a 11.
Svenska folket, från urminnes tider ett sjelfständigt folk, skall, upplyst och öfvertygadt om hvad denna sjelfständighets upprätthållande fordrar, villigt underkasta sig de uppoffringar, som i närvarande tid stridskrafternas styrka och stora utveckling samt stridsmedlens utomordentliga förbättring oundvikligen kräfva.
Detta är den hufvudtanke, som
Landförsvarskomitén lagt till grund för ordnandet af Sverges försvarsväsende.
Ett folk kan icke vara sjelfständigt för godt pris.
Det har aldrig kunnat det.
Men i våra dagar, då samhällets inre ändamål: slägtets förädling, upplysning, vård och förkofran, fordra kostnader, förr till större delen okända, — i våra dagar blir derigenom sjelfständighetens upprätthållande kännbarare än förr.
Detta gäller för alla stater.
Men för de mindre tillkommer det ofördelaktiga, att försvarsanstalterna för dem måste blifva dyrare, det vill säga erfordra mera manskap och penningar, i förhållande till folkmängden och nationalförmögenheten, än för de större staterna.
Detta härrör för det första af det naturliga skäl, att, om en mäktigare stat anfaller en svagare, nedsätter han icke sin stridsstyrka till lika belopp med den svagares, utan han vinner öfverlägsenhet öfver honom, oaktadt han icke dertill behöfver använda så stor styrka, som förhållandet mellan bådas folkmängd angifver, och hvilket han visserligen i de flesta fall icke heller skulle kunna.
Med andra ord, en svagare stat måste, för att ej blifva alltför underlägsen, använda betydligt större kraft emot den mäktigare, än den som motsvaras af förhållandet mellan hans och den mäktigares folkmängd.
Om en anfallen stat har femton gånger mindre folkmängd än en anfallande, måste hans stridsmedel, både de lefvande och de materiela, vara mycket betydligare än en femtondedel af dennes, d. v. s. hans uppoffringar blifva vida större än dennes.
— Men härtill kommer, att försvarsanstalterna, liksom i allmänhet allt statsbestyr, måste för en mindre förmögen stat alltid blifva dyrare än för en rik.
Förnödenheterna måste till sin godhet vara ungefär lika för alla; det finnes nemligen icke något slags tarfligare kanoner, fästningar eller gevär, som kunna anstå den mindre staten och för honom göra samma gagn som de af bättre slag för den större.
Båda måste hafva allt af bästa slaget.
Men detta måste naturligen blifva dyrare för en stat med mindre tillgångar än för en med större.
Alla de sammanställningar, som icke sällan göras mellan olika staters folkmängd och utgifter för deras försvar, i akt och mening att visa det prisvärda deruti, att mindre stater för sitt försvar icke betala jemförelsevis mera än de större staterna, äro derföre falska och vilseledande, emedan, der en sådan likhet inträffade, försvaret nödvändigt vore klent och otillräckligt.
Detta är en allvarlig sida af saken, som bör öppet framhållas, på det att alla föreställningar om ett godtköpsförsvar måtte från början förebyggas.
Ett sådant är redan för en stor stat omöjligt, för en mindre fullkomligen orimligt. 17
Förhållandet är detsamma som i det enskilda lifvet, der alla kostnader måste kännas tyngre för den, som blott eger ett mindre hus, än för grannen, som rår om hela qvarteret; och der det alltid faller sig dyrare, att vara fri med eget hem, än att tjena.
En enskild person med ringare tillgångar kan, oaktadt all sparsamhet, oaktadt han måste nöja sig med mindre, dock icke inskränka sina behof så mycket i jemförelse med den rikares, att de icke komma att stå honom dyrare än dennes; han kan exempelvis icke skafta sig en anständig utstyrsel, som har så mycket mindre värde än den rikares, som hans tillgångar äro mindre än dennes.
Det är, med ett ord, alltid dyrare att vara fattig, än att vara rik.
— En stat, likasom en enskild, har valet fritt mellan att med små tillgångar och större uppoffringar sätta eget bo och njuta friheten i eget hem, eller ock att med mindre bekymmer ställa sig i tjenst under en annans styrelse, — men, sedan valet en gång är gjordt, har ingendera skäl att undra eller klaga öfver de större kostnaderna, ty dessa ligga i sakens natur.
En annan för små stater försvårande omständighet vid sitt försvar är den, att öfver lägsenheten i antal har större vigt, är mera afgörande för striden i våra dagar, än förr.
Då krigskonsten ännu var outvecklad, kunde stridsskickligheten hos en krigshär vara betydligt större och hans vapen vara betydligt bättre, än hos en annan, och då kunde, under en stor mans ledning, det mindre antalet jemnväga det större.
I vår tids europeiska arméer är deremot skickligheten antagligen temligen lika och vapnen på det hela jemngoda.
De sanna krigsreglorna äro öfverallt kända och den öfverträffande härförareförmågan står icke afgjordt den svagare till buds.
Men äfven de store härförarne hafva alltid, så vidt de kunnat, sökt skaffa sig fördelen af det större antalet, och den störste af dem, hvilken, såsom mästare i konsten, med en tapper och öfvad här minst borde hafva behöft det, gjorde antalets öfverlägsenhet till sin första regel och vann derigenom sina tjuguåra förvånande segrar.
De hafva i kriget ett välde, som fosterlandskänsla och sjelfständighetsvilja till någon del kunna motväga, aldrig uppväga, förutom att massor, redan till antal öfverlägsna, kunna, äfven de, till känslor eldas och icke alltid äro råa.
Dessa tankar hafva blifvit förutsända för att genast uttala, att äfven ett mindre folks försvar icke kan beredas med ringa manskap och ringa penningar.
Svenska folket skall utan allt tvifvel inse detta och hvad denna insigt ålägger detsamma.
Visserligen vore det önskvärdt, om en mindre stat, anfallen af en mäktig, alltid kunde af andra stater påräkna den hjelp, som både rättvisan och deras egen fördel, att icke låta en mäktig blifva ännu mäktigare — borde påkalla.
Men ingen tid har någonsin varit den politiska rättvisans, och vår tid synes icke heller företrädesvis vilja eftersträfva dess pris.
Att slutna fördrag ingenting härtill binda är en beklaglig, men icke en ny erfarenhet; och de mäktigares egen fördel, som kunde antagas verksammast böra tala till den svagares hjelp, kan för tillfället drifvas i så olika, hvarandra upphäfvande riktningar, att den svagare ändå till slut står öfvergifven.
Hvarje stat måste derföre, vid beredandet af sitt försvar, i främsta rummet lita på sig sjelf och endast med sannolikhet, icke med säkerhet, påräkna andras hjelp.
Det säkraste medlet att vinna denna är att vara möjligast starkt rustad, för att kunna enigt uthålla en hjeltemodig stiffd.
Man visar sig då vara hjelp värd, visar vådan för alla att låta ett sådant folk gå under.
Oaktadt vådan kan dock detta tänkas.
Det låter tyvärr tänka sig, att det europeiska statsförbundet öfvergifver en sin medlem, som, tryckt af öfverlägsenheten, dignar; men ett folk med minnen och anor är en stor personlighet, hvilken, likasom en enskild, är skyldig sig sjelf att kämpa äfven motgångens kamp.
Historien skall icke fordra mera.
Då således svenska folket måste göra betydliga uppoffringar för att betrygga sin sjelfständighet, hafva kommitterade antagit, att landets försvar i ordets vidsträcktare mening, — hvilken visserligen icke utesluter anfallets form, men med försvarets grund —, vore krigsanstalternas hufvudsyfte och att detta öfverensstämde med folkets vilja och med dess regerings önskan, eller, med andra ord, vore Sverges politik.
Denna åsigt återfinnes äfven i de till Landförsvarslcomit, Bet.
I. 3 18 kommitterades besvarande förelagda frågor, der “försvar“ oell “försvar skr aft“ bilda den ledande tanken.
Vore svenska krigshären lika mycket ämnad, att gå utom. landet till anfall, som att inom detsamma strida för dess försvar, såsom händelsen är med Europas största stater; vore Sverge, i likhet med dem, en offensiv stat, så att det behöfde ett redskap för att kunna ega eller förvärfva sig en afgörande röst i Europas råd och med svärd ingripa i afgörandet af alla dess större frågor, så skulle kommitterade anse sitt uppdrag väsentligen hafva varit ett annat.
Helt andra krafter af vida större mått, ja helt andra organisationer, skulle då i många fall varit af nöden.
Kommitterade hafva antagit, att Sverges folkmängd och tillgångar, förenade med Norges, anvisa de förenade rikena en defensiv ställning och att deras geografiska läge möjliggör och underlättar en sådan.
Denna ställning medgifver visserligen krig på utländsk botten, för att bevara oberoendet bland Europas makter, men undantagsförhållanden skapa ingen regel och bilda icke det allmänna syftet.
Ur denna synpunkt hafva kommitterade sett måttet af våra stridskrafter och beräkna deras organisation.
De makter, af hvilka Sverge kunde befara anfall, äro:
Danmark, tillhörande samma folkstam, som de förenade rikena Sverge och Norge, samt genom så många välviljans band vid oss fästadt, är Sverges naturlige vän, och ett krig med denna stat högst osannolikt.
Men då all politisk vänskap kan skifta, bör ett anfall från denna sida icke antagas vara alldeles otänkbart.
Danmark kunde t. ex. förmås att blifva ett verktyg för en annan makt.
Danmarks anfallskraft är likväl så begränsad och så aflägsnad från afgörande punkter, att den icke kan ingifva oss farhoga.
Tyskland, som genom sin Östersjökust kan anses såsom vår granne, är också en stamfrände och synes, genom hafvet från oss skilj dt, hafva intet med oss obytt, likasom vi intet med detta land, sedan inga tyska besittningar locka oss till inblandning i dess strider.
Äfven Tyskland borde således anses vara en naturlig vän.
Då likväl den växande tyska sjömakten, som icke längre är en germanisk dröm, får sin Östersjöflotta, kan såväl häraf som af andra skäl förvecklingar med oss uppkomma.
Ett anfall derifrån kan således antagas, men knappast i eröfringssyfte.
Med England vore visserligen också ett krig möjligt, exempelvis för att tvinga oss frångå en neutral ställning eller i allmänhet att följa dess politiska syften.
Men ett sådant krig blefve ett sjökrig, riktadt mot vår handel, och ehuru vådligt för vårt välstånd komme det icke att utöfva samma inflytande på vårt sjeltbestånd, som ett krig inom våra gränser.
Med Frankrike kunde, af samma skäl som med England, vi komma i delo och hade då snarare att frukta ett landkrig, men landvinning blefve sannolikt icke dess mål.
Om Ryssland af många skäl icke har Sverges eröfring till en sådan oaflåtlig älsklingstanke, som mången föreställer sig, är det likväl alltid genom sin makt, sin anfallskraft, sitt nara grannskap, sitt på vår östra och norra sida omslutande välde, i följd af dessa naturliga skäl den stat, mot hvilken vårt försvar i främsta rummet måste beredas.
Så starkt beredt åt denna sida, som vi förmå åstadkomma, blir vårt försvar alltid tillräckligt mot andra sidor.
Det är en gammal föreställning, att ett land, omgifvet af vatten, deraf hemtar styrka för sitt försvar.
Detta är en sanning, synnerligast om vattnet genom sin vidsträckthet försvårar stora stridskrafters förande till aflägsna kuster, ehuru våra dagar visat, att ångan slår hastigt bro äfven öfver verldshafven.
Men äro vattnen mindre haf eller hafsvikar, så är den nämnda föreställningen icke lika grundad, och ett land, så omgifvet, med en fiende som bjuder öfver talrika flottor, har nästan lika mycket att af ett anfall frukta, som om det hade landgräns.
Visserligen har en hafsgräns den fördel, att fienden icke kan komma med hela sin styrka på en gång, utan blott efterhand, och att in- och utskeppning fordrar tid, som lemnar den anfallne rådrum.
Men då bör också erinras, att med en landgräns äro underrättelser om en fiendes förehafvande lättare för den anfallne att anskaffa än om gränsen bildas 19 af haf; till lands finnas äfven vissa vägar, på hvilka fienden kan väntas, och består gränsen af skog och bergland, så äro dessa vägar få.
— En hafsarm döljer deremot bättre den anfallandes företag och gör anfallspunkten oviss, ty på hafvet behöfva ångans hjul icke vissa utstakade väglinier att rulla på.