Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mari fjät ofta oell med skäl ifrat deremot, att Banken skall vara förlagsman för enskildt.!, och jag tror, att sådant minst bör äga rum för Upsala Academie, sorn med sina betydliga fastigheter icke kan vara i saknad af sådan enskild Credit , sorn endre enskildte kunna begagna.
I öfrigt förenar jag mig nied Herr Cederschjöld , men kan icke undertrycka det yttrande, att då man i denna del vill göra något för bibliotheket, så bör nian kanske ock hafva afseende på, huru det svarar deremot.
Man har med skäl klagat deröfver, att Upsala Academie på flere år icke lernnat all manke - rai6 Den jg September f. ru ten del af de skrifter, som förvaras inora B lidia, thekets murar.
Jag påminner mig i detta afseende hafya hört berättas en Anecdqt, som jag kanske torde i förbigående få nämna nemi. att vår. berömde jfjöyey en gång lånade ett Manuspript från Bibliotheket, hvilket han befordrade till tryeket.
Straxt derefter fick han besök af BlibliotheJcarien, söm, uppbragdt häröfver, yttrade: ’’hvad är nu Manuscriptet yjfrdt.”
Detta har jag anfört endast för att visa, att icke alltid inom Upsala Eibliothek den princip varit gällande, att göta detsamma för natiqnen så allmänt pcb. bekant, Som möjligt.
Grefve von Schlerin:
Jag erkänner rigtighe ten af den anmärkning, som blifvit gjord mot rnii^ framställning, Det lån , sorn Upsala Axademie söker, kan ej komma under categorip af vanliga JJancolån mot inteckning i fastighet, Det lån, som det är fråga orri , är ett Statslån, mot hvilkas införande man ifrade så mycket, Qch sorn beviljades derföre blott, att det var för en kort fid, sorn de kunde behöfva?; år 1828 säde man är Götha Canal färdig ; sedan , menad a man, kan man spara , ccl} lån behöfvas icke vj« d? re.
Äfen det lån, 50m Utskotten föreslagjt till förmån för Upsala Academie , är det af samma natur, som det lån , hvilket behöfs för Götha Canal, der utbetalningen är successiv,-och slutar med åf 1828 > och inbetalningen är lika successiv, och *?utar med åp .183:5?
Det lån, spm sökes åf Up - Den 19 September f. m. sala Academi; är ett lån helt och hållit efter gamla Bancosfylen, Den utlånings-method, sorn med så mycket skäl blifvit klandrad, som bertil:* vat vår Bank förmågan att kunna fylla en Banks functiqner, den vill man öfverflytta på det nya Stats-lånsystemet, hvars företräde framför andra upplånings-methoder, man trodde sig finna deri, att det beprisar sig sjelf, genom omöjligheten att finna credit på annat än korta tider, och mindre betydliga summor.
Sedan man tillåtit Upsala Academi, att ställa sig i bredd med de ahmanda städerne Norrköping och Borås, hvilken reprei sentant kan hädanefter neka att med Statslån undsätta Stift, sorn vilja bygga Skolhus, och För. samlingar, sorn vilja åter uppbygga afbrända Kyrkor?
Hvaruti kommer nu skillnaden att bestå emellan Bankens förra penninge-försträkningar, och ItiksgäldsContoirets utlånings.åtgärder?
Deri, att Banken tog sina penningar vid Tumba, och att Biksgäldspqntorpf; finner dero i ^anqnenrernas jCassakistor.
Denna Treprocents-rörelse emellan Riks? gälds Contoiretoch Stockholms Banqueurer kommer pn att räcka intill dess Låntagarne, genom två procents årlig afbetalning på capitalerna, hunnit liqvidera sina skulder.
Hyarföre kan ej Upsala Academi och Upsala Stad få skapa sig sin egen Treprocents-rörelse?
Der finnas fonder, gevinster, och Banqueurer torde icke eller saknas.
Nu skulle jag tro, att något hvar kan inse vådan af det antagna lånsystemet; för mig gör det tillfyllest, att afslå den sökta undsättningen.
Den 19 September f. m.
Men af hvilken beskaffenhet äro de skäl man anfört, för att hos Ridderskapet och Adeln verka bifall till Betänkandet p
Man sager-'
Ständerna hafva yid denna Riksdag doterat Biblipthejter utan böcker; det är val mera skäl att göra något för böcker utan
Bi» bliothek.
En åsigt af lika natur
Var det förmodeligen? sorn föranledde dertill, att man uppförde ett palais invid gamla -Banken.
Man visste ej, hvad man pkulle göra utaf de öfverkorssade sedlarna j man glömde att rikedom , som upphört att yara rikedom, ej lönar mödan att gömma, och kan, Utan skada och saknad, offras åt lågorna.
En lärdom, sorn upphört att var^ lärdom, och böcker, sorn icke mera behöfva JijSas, voro det icke bättre att offra dem åt lågorna, än att till deras förvarande ingå j kostnader, sorn kunna bättre användas.
Äcademien, säger man, har åt Banken apförtrott mer än 7°>o0°I*:<lr i silfver, hvilka gång efter annan blifvit till deras värde förringade, Äcademien äger grundade anspråk på återtjenst af Banken.
Jag skulle icke ett ögonblick tveka att säga
Ja till denna begäran, orri man tillät Banken att göra rätt mot alla andra, sorn fordom i Banken insatt silfver, mot innehafvarne af EåneBancosedlar, och innehafvarne af Sil fversedlar.
Men jag förstår ej hvilka anspråk Upsala Academie kan äga au allena njuta rättvisa.
Dessutom (tillhöra de i Banken deponerade medel icke Aca - I)en 19 September /. pr 219 Remien, utan stipendiaterne, och Academien blott disponerar räntorna.
Det säges vidare:
Staten har aldrig gjort något för Upsala Academi. A.n Sveriges Konungar, Magnater pch andra, sorn åt Academien skänkt de gods och papitaler, sorn de förvärfvat och lempat efter sig, lefde de utom staten?
Var det icke under det skydd, sorn Statsinrättningen förläpar, sorn det blef möjligt för dem att förvärfva förmögenhet; om de fordom sjelfmante gåfvo, hvad de kunde umbära, till befordrande af allpiänt nyttiga ändamål, hvarföre eker det icke nu piera?
Hvarföre heter det nu mera, att Staten icke gör något, förr än Torparen och Fiskaren pnder utmätningstvång lemnat sitt bidrag.
Man har sagt, ptt pra man skulle yilja betrakta Upsala Academie, såsom lånsökande individ, gå vore det likväl den individ, sorn gjort mest för Svenska Folkets bildning pch förståndsodling.
Jag ber att få erinra den värde Talaren, att innan Academien var till i sin nu ägande skepelse, så funnos på gamma ställe andra indivi* der, som åtminstone trodde sig göra ännu mera för folket; Muekarne nemligen, som läste med folket, under det de lefde, och läste Mässor för riem, under det att de vistades i skärselden Mun* karne voro den tidens Professorer; 'man hyllade dein förmycket, och de blefvo Munkar i ordets Jagsta bemärkelse.
Upsala Academie, påstår man, är sätet för 22 0 Dm ig September f. ra. ali vår Förståndsodling, I gamla verden fanns ochi så en Gast, som förde detta språk.
I templet i Jerusalem, påstod man, bodde Gud.
Detta tempel är nedbrutit, och Gud har ett tempel i hvarje menniskabrdst.
Så långt liar det hunnit med det menskliga furståndets odling, att det nu mera kan uppehålla sig sjelf; Academten, sage® man sluteligen, är en skänk af Staten; oss åligger att underhålla hvad andra gifvit.
Jag får erinra, att uti Norra America, sorn ochså är en Star, man icke saknar förstånds» odling, Vetenskaplig bildning, sinne för konst och känsla för rätt, ehuru der icke finnas några Acadernier.
Jag tillstyrker afslag på Betänkandet Herr vtm Hohenhausen:
De värde -Leda rn oter, som talat emot Academien, hafva jern» fört understödet till denna inrättning med de gåfvor andra inrättningar erhållit.
Här är likväl endast fråga om ett lån, som skall med. ränta betalas.
Jag delar den siste värde Talarens åsigt i financielt afseende.
De föreslagne Treprocents-obligationerne hade lika väl kurmat upptagas för Academiens räkning; men när detta icke skett, när byggnaden är företagen, och man, af brist på tillgång, risqverar att icke lunna fullborda den, finner jag nödvändigt, att icke låta den stanna i sin början helst jag icke ser någon utväg att med hopp om fram - ilek ig September /. ni. ss i 'gang taga sin tillflykt till enskiltas frikostighet.
Ehuru jag .icke gillar företaget af denria byggnad, när Upsala
Slött hade kunnat inredas för vida mindre kostnad, kan jag likväl icke sträcka denna ovilja ända derhän, att vilja låta dess ruiner qvarstå som ett varnande exempel för ungdomen på obetänksamheten I Svenska förétag.
Jag lemnar derhän, hvad intryck det skulle göra på en Studerande Ungdom, som, hvar den kotnme i Upsala, erhöll Underrättelse om hvad söm blifvit, skänkt af Konungar och enskilta, att tillika få höra: ^här ”står en Bibliotheksbyggnad i ruiner, emedan ”Riksens
Ständer afslogo ett lein första gången 4ett sådant understöd begärdes af Åcadermen<” Nå väl ! latona der nedanföre börjas föreläsBingarne öfver grundlagarne.
Hvad sorn blifvit anmärkt otn vådan af ett farligt prtejudttcat, i afseende på lånesystemets ytterligare utsträckning, hade redan bort iakttagas, då lån beviljades till anläggningar vid, öller återuppbyggandet af vissa städer med flera stora företag.
Kati man ge lån för materiella behof, så kan man ock göra det för förståndet.
Det är möjligt, att byggnaden kunnat vara syftesenligare beräknad, och att Upsala Slott kunnat med mindre kostnad inredas till Bibliothek.
Men det hade ej genast fått aflåtas dertill, utan Riksens Ständers begifvande* Eör öfrigt har med denna allmänna byggnad gått, söm med alla andra, att då man icke kan inhemta hvarje individs omdöme, och Styiely
Den 19 September /, m. sen ändock slutligen måste handla efter sitt bästa (örstånd, så kunna icke alla blifva nöjda.
Om nu misstag äro begångna, så bör man söka afhjelpa dem och icke stjelpa hela saken.
Ett skäl för uppförandet af en särskilt Bibliotheks-byggnad har ock förmodeligéri varit, att aflägsna den från andra byggnader, till förekommande af den fara för vådeld, sorn af eldstäder, der boningsrum finnas, kan uppkomma.'
Man har kagf, att rfär Kongl. Majit så ansenligen bidragit till denna byggnad, borde det vara tillräckligt.
Jag deremot tycker, att sedan Kongl. Majit, på sätt stora Konungar fordom gjort, anderstedt Academien, böra itke heller Riksens Stonder undandraga sig att i deras nion bidraga dertill, eller åberopa Kori. ungens frikostighet såsom et t skäl tili att sjelfvc vara njugga.
Vill man, med en värd J.edamot, till ungdomens varning för fåfänglig^ och ofulländade företag hafva ruiner i Upsala, så fattas de icke ej en gång, hvad grundvalen till en öfvergifven Universitets byggnad beträffar.
Att öfvergifva deri nu påbörjade* vöre således att onödigtvis förskaffa sig dupJet-fer.
Man har ansett såsom fel af StatsUfskottet, att det vid ett annat tillfälle icke tillstyrkt nog stor aflöning åt Utskottens betjening; följaktligen har man ansett sig hafva penningar nog * tili anslag* sorn genast förtäras.
Deremot nu, då fråga är orri anslag till byggnader, sorn skola bestå långt in i en af* Den 19 September f. rri% lägsen framtid, så troi: mari sig icke hafva råd dertill.
Detta synes mig vara én motsägelse.
Én värd Ledamot har, i bestridandet af detta låne understöd sträckt sitt nit så vida, att han fört våra tankar till förlofvadé landet och Turkärne, i grannskapet af den ort, livar-, est böcker brändes i stort.
Att tillstyrka förnyelsen deraf på de gamles annil befinteliga skrifter, på Sätt man gör med förslitne Fancosfedlär, synes tnig ej vara möjligt, med mindre man anser sig häfva uttömt hela forntidens kunskaps-förråd, eller vara fullt belåten med dagens visdom; och en sådan tanke trodde jag vara långt aflägsen från detta hus* Mari har sagt, at^ hvarken fiskaren eller dagsverkskarlen bordfe tvingas att i sin mon bidraga till kostnaderna för denna dem icke gagnande byggnad.
Jag deremot tror, att hvar medborgare har gägn af den allmänna upplysningen, och hemställer till den värde Talaren sjelf, öm kaia utan böcker hade kunnat vinnä den ödling, hvarigenom han nu varit i stånd att på detta rum tala för fiskaren och dagsverkskarlen?
Det är må hända skada, att klosterlefnad dén, Mönkarne, och medeltidens brist J>å böttker, icke kunna återställas; men om det icke
Iean ske, så böra vi väl hellre rätta våra anstalter efter tidens skick, än söka uppväcka de döda.
Man har sluteligfen ansett skillnad böra göras, mellan sådana bidrag, som göras för Näringarnes bästa, och de sorn göras för fqrsiåödets.
För min del tror jag, att inenniskan lefver icke allenast af bröd, utan ock af 3 24 lien ig Sepieinbér j. rti.
Själenä spis, ätt icke blott magén
Utan äfvert ljufvudet kar sina fordringar.
Det måste således förundra mig, att détij Sorn ifrat för lån, hvarigenom adlingm af säd och gräs skall befrämjas, ifrar mot lån till be-* fordrande sjö/s-förmögenheternas odling.
Herr Stråle, Nils Wilheimt Jag har svårt: att föreställa mig, att för att afgöra denna sal; man verkellgen bör ingå i frågan örn Äcade-* tniéns rnfir eller mindre behof af lån.- Start» derne äga icke granska Academiens Itäkena skåpet, Och äro' således icke i stånd att bedda rna hushållningen med Academiens medel, eller huruvida tillgång deraf finnes a!| verkställa de byggnader, söm blifvit ansedde nöd» Vändige för Academiens behof.
Saknaden af tillgångar dertill har blifvit af Acadernien uppv gifven, och då mart icke äger säker grund, atti bevisa motsatsen, måste man, efter min tanka* antaga uppgiften såsom rigtig.
Ben enda och égentliga frigart synes mi^ således vara, orri Staten har tillgång ått meddela! något lån.
Bore frågan endast om dess beviljande af medel, sorn redan funnes, sorn till uf* lånande kunde éller borde användas, skulle? jag icke tveka att lemna mitt bifall.
Men då Staten icke äger någre sådane tillgångar, utan sjelf måste upplåna medel, om den sjelf skall kunna meddela någre lån, måste frågan bli tlen, om Acadernien sjelf icke har nog credrf för
Den 19 September f. m± -för att låtta utan statens bemedling.
Nät nu alla veta, att Academien har så stora fonder, att den i mångå fall har bättre credit än Sta. ten s:elf, så vet jag icke, hvarföre Slaten skall behöfva träda emellan; ty enligt min öfvertygelse kan Academien få låna så m-ycket den vill.
Är det åter fråga om, at t Academien icke kan betala laglig ränta, på de medel, som den behöfver upplåna, och ett sådant förhållande blifver tillförlitligen adagalagdt, det vill säga, alt de tillgångar Academien nu åger, ej arra til!räck 1 ige för dess verkeliga behof, sa måste anslag af allmänna medel göras för atc fylla hvad sorn brister; men deremot synes det mig aldeles orätt, alt, utan verkligt nödtvång, begagna statens credit, sorn bör sparas till sadane tillfällen, då det Allmännas väl o - und.gängel igen det kraf ver, och annan utväg till penningars erhållande ej finnes.
Jag nödgas derföre yrka afslag på det sökta biträdet.
Utskottens tillstyrkande förutsätter att lånet skulle meddelas mot procent.
Uetta kan gå an, om upplåt,ingen för Statens räkning kommer att ske mot lika ränta; mén om sådant bifalles blott afKidderskapet och Adeln, och PiesteStåndet, samt Borgare och BondeSianden deienot bestämma räntan till fetn procent för Siaislanen, så måste frågan gå till Nämnd.
Om Nämnden då bestämde fern procents ränta så skulle val en lika ränta äfven af Academien erlägga», och då Ridd. och AA.
Prof, Viii Band. ay
Den 10 September f. ml vore det hufvudsakligaste ändamålet af Äösr demiens begäran, att nemligen erhålla lån mot lindrig ränta icke vunnit; och kanhända skulle, vid sådan utgång af frågan dm räntan,' Academieri Helt och Hållet frångå siri anhållan orri låhe understöd.
Herr Hjettar Gustaj:
Jag utber mig, att fdrst få besvara den hårda beskyllning för incoriäeqVetts bos det Utskott, som förut afslagit s§ manga begärta anslag, att nu til 1styria def ifrågavarande.
Jag måste först erinra om skillnaden emellan arisia^ ööh lån, och skillnaden emellan att haridlä ensamt eller i sällskap.
Det låter visserligen tänka sig, att plurälitéten t StatsUtskoifét utgö'r minoriteten i sammansätta Stats- och BartéoUtskotten.
Derefter arihåller jag få ripjitågä deri anmärkning mari gjort öfver dét nya fhnariceSystem Utskotten tillstyrkt.
Jag tror icfcö, ätt Utskotten fillstyrké någöt, Som kan vara menligt, eller för långt utsträckt detta system, ffäf afbetalningen är utsatt till två procent, har shah handlat enligt 28 §. i BancoInstructSonéri arigåénde amorterande af alla dylika låne-summor.
Jag skulle icke tillstyrkt ett låne-biträde till Upsala Academie, om icke vilkoret vöre att Äcädemiéri betalar lika stor ränta, sorn den, för Hvilken Staten upplånar.
Man har äfven sagt,- att
Äcädemien sjelf borde begagna siri credit, att få lån.
Meri det är just i anseende till omöjligheten häraf, sorn Utskotten tillstyrkt Riksens Ständer att träda emellan.
Academien har T'', _ > , „ ■* ' %
Den 19 September f. m. say betydliga tillgångar j men icke af natur att kunna göra störa afbetala ingar; och hvar och fen vfet, att Öet icke är möjligt äf fenskildte bekomma lån på längre tid.
Det är på detina grund Utskotten bfemstäilt, ätf Staten milie träda femfelläri.
De utaf Kongl.
Mäjrf tili inredriirigferi beviljade 30,död R:dr erhållas icke; förr äri stÖmrnferi äf Briset är färtlig.
Jäg jiär således deltagit i Utskdttferis tiilstyrkäridfe; Ifcke derföre; ätt Åcäderriiferiä i Bänken ibhfe% slående siipferidii-föridfer årö i silfvfef, fej helier lör ätt uppmunträ nyå byggnader, för hvil: ka statens bidrag sedäri måste pårältnäs, utah på det deri triangel åf böfckfer; sörii riri liggä i packlårar; ht i kritina Uppställas, rich bégägnäå åf deri studerande Ungdötnferi; Vidsten deräf är storrfe äri rippöffringen; öcH jäg firirifer icke, hvari deri sériärfe beståfj då äf ripplåhirigsri ingenting riiérä, äri bfes^ärei äti äriskaffä pfenhirigär, fäller stalén lill iäSt; ilag tillstprkér bifall äf Betärikåridet och Irlif icke, äti Riddérskapet och Ådélri skali fa orsak ångra fett iå beskaffad! lårie-änsläg tili fen inrättning äf dfeririä bfeékäffenhfet. ilérr Lefren:
Jag uther mig äti få erinra Biddfeiskapfet bch Ådelri orri åtskilliga säker; sorn jäg förra gårigferi ickfe vär i tillfälle äti anföra; Beträffande möjligheten för Åcädenriéri äti åjélf förskaffa* sig mfedel till alla siria utgifter, så vet jag väi, ätt Academién här fonder och inkomster; méh de mäste delas emellan, atila de utgifter deri nödgas bestrida. kari® Den 19 September f. ni> h» hvar och en, att Aeademien till <52° em pel saknar observatorium, och ifrån längre tid sparat medel alt uppbygga ett sådant; ty det närvarande kan knappt begagnas till annat än modeilKamtnars.
Idka stort är äfven behofvét af e't Chemiskt Laboratorium.
Hvad beträffar den sär* skildra forman, att erhålla lån mot samma rån" ta, sorn staten sjelf betalar, så får jag upplysa, ait Aeademien har i Banken 73,000 R:dr Ätipéndit-medél, söm stå deremot fyra, tre celi en half och tre procents ränta-
Då man finnér att detta Capital star till Bankens disposition emot så lag ranta, nedsättes begreppet i>m deri. nämnde förmånen något* En Ledamot har anmärkt, ätt BibliothéIcet skulle, hafva i sin värjo sådana Manuskripter, sorn ej behöfde begagnas, eller förtjente bevaras: en annan har gatt ännu längre, da han dömt dem till lågornas rof.
Det är leke sagt, att denna tid ensamt kan bednmma, hvad som är utesutande godt eller odugligt.
Det torde komma en annan lid, sorn vill se, om vårt tidehvarf gatt framåt eller tillbaka’.
Jag tror icke den åsigt tillhöra Vetenskaps» manen, att »loma ett Biöliothek till ]ågorneä> likt Omar.
Han kände tcke upplysningen, men vi göra det, och böra derföre värdera dem.
Jag får således tillstyrka bifall af Utskef tens Betänkande, och tror ej att vi derigenom göra någon serdeles stor grase åt Upsala* Svenska upplysningens vagga - löen ig7 September f. ni. fjerr Rosenblad, Bernhard:
T händelse frå gan vore örn en förmån för den Academiska Casten, skulle jag visserligen instämma i afslag; helst jag delar den öfvertvgelsen, att de, sorn sta främst i förståndsodling, afven höra stå främst i uppoffringar.
Men då nu frågan är, att hevi ja ett lån, till en allmän Inrättning, hvars välgörande frukter Nationen ständigt skördar, så är förhållandet helt olika.
En värd ledamot har yttrat att i förenade.
Staterne af Norra Amerika icke finnas några Academier.
Bedan före dessa Staters oafhängighet funnos der flere Universiteter, hland andra, ett nära Boston, och helt nyligen har ett Universitet blifvit uppiättadf i VVirgiuien.
Ehvad tänkesätt rnan hyser om nyttan oell nödvändigheten af publika Karolo ratin ingar, måste man ovilkorligen, medgifva nyttan af sådane puhlika anstalter, som allmänna Bihliotheker, hvilka oundgängligen fordra förvaringsrum, Del hade visst i mer ari ett afseende varit önskc-digt, att Upsala Slott til) ett sådant, för det dyrbara Upsala Bibljothek, blifvit begagriadt, men då så icke skett och den nya byggnaden redan blifvit till betydlig del uppförd, tillstyrker jag på det högsta, ajt dea pu matte fullföljas.
Man har anfört, att man borde afbida den enskilta frikostigheten, hvilken pu, likasom fordom, torde visa sig mot Upsala Universitet, men den enda man nu liksom då med fullkomlig visshet kunnat påräkna, har redan bland tillgangarne blifvit upptagen, nemligen Hans Majit Konungens egen betydliga gåfv$ af 30,000 JK:dr Bien.
Jag anser för min del de Böcker, förfäders frikostighet och omtanka gifvit Bibliothe&et utgör *3» Ben ig September f. jn. ra ett heligt depositum* sorn yi tiora sorgfälligt vårda, och öfyerlemna |t våra efterkpmmaqdp, I annat fall skölf yl ådfaga oss eq rättyif beskyllning för yandalism. p| för öfrigt
Aca» demiens fonder till ett detta lån öfyerstigande belopp finnas insatte i Banken mpt pu fänta ej högre den erbudna, och då Academien, i kraft af ide beslut, som i financiel! afseende, tid efter annan, till myntet* försämring bjifyit yidfagne, förlo, rat mer än dubbla lånesumman , utaf de fpndep pnskildfe personer öfverlemna!: till Acadernieps yard föf välgörande ändamål , mea sorn gifyafnq under förlitande till Riksens §tändefs redlighet nedsatt i deras Bank, utan rättighet för Academien att dem intaga, så anser jag detta lån yara en ringa ersättning för bvad Banken oell Staten yunnit på de Academiska föremålens bekostnad; Herr Riben!
Ehuru med fafp, att af £ep sU gfg Värde Talaren beskyllas för Vandalism vagai: jag påkalla Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, för att besvara några här gjorda anmärkningar.
Effer den utveckling, af beskaffenheten af detfa lån, man för Academien föreslagit , sorn af Grefve von {Schwerin blifvit gjord , hade jag ipke yanfat aft här ytterligare få höra talas om den fullkomliga säkerhet , sorn Akademien kan lpmna.
Det ligger i naturen af de gamla Bancqlåpen, att af alla lån vara de fördel igaste.
Har Staten råd att gifya sådana , nå yäl, men må de gifvas dit, der de bereda mästa nyttan.
-Påen tid ida hundradefals hemman gå på executiya Auer tioner, finnas i sanning andra föremål för Ständer-, J)en 19 September f. m. ädelmod ; än Upsala Academie.
Det har blifvit sagdt, att man borde räcka Academien en hielpsam hand.
Jag erindrar rriig härvid en nu mera afliden medborgare, fordom Ledamot af detfa Riddarhus, sorn uppoffrat sin ofantliga förmögenhet på de norra orternes odling, nemligen Friherre Hermelin.
Honom räcktes icke någon hjelp. garn hand, då han annil kunnat frälsas: ' det var först sedan han måste uppgifva sin Stat, som Ständerna genom en obetydlig pension beredde dagelig! bröd på ålderdomen åt den, som visat vägen till förborgade skatter; och jag underställer det lugna eftersinnandets dpm, om icke hans gigantiska företag beredt fäderneslandet mera gagn, än Academiens BiblipthekS-byggnad-
Man liar slutligen yttrat, det Staten yore skyldig Academien prkärisla för de fonder, som innestå i Banken mot jåg ränta; och man har till och med uppgifvit dem, såsom en ytterligare säkerhet för det föreslagna Lånet.
Hvarföre kan icke Academien begagna dessa fonder, att bygga för ? kanske derföre, att dessa fonder icke få uppsägas; i det fallet lära de icke utgöra någon säkerhet , då på sin höjd räntan deraf kunde tillgripas.
Jag sluta;- med förnyad anhållan om afslag å Betänkande^.
Herr von Heyne t JJnder li“ ka sorn förut, har blifvit utreijt, at| Upsala Slott lätt kunde inredas med mindre kostnad än den, som återstår för att göra Bibliotheksbyggnaden färdig.
Således är endast fråga , huruvida det är skäl , att fata den redan uppförda grunden *$? l&en 19 September f. m. qvarsta som en ruin.
Jag älskar icke, att bygga ruiner, ehuru jag icke eller älskar deras förstöring, sorn finnas.
Men skulle man till ruin lemna någon byggnad, så vore det kanske den ifrågavarande.
Vi hafva sett att alltid skälen till de idkeliga anslag för byggnader, sorn under Riksdagen blifvit gjorde, hämtats deraf, att desse byggnader redan varit började.