Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men derjemte får jag vördsammast hemställa, om ej Högloflige Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att, i anledning af de upplysningar ConstitutionsUtskottet nu lämnat, besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t, med Önskningar om vissa principers följande för framtiden.
Såsom föremål för nämnde skrifvelse får jag vördsammast föreslå: i) Att Kongl. Majit i nåder täcktes utnäm - Ridd. o. Ad.
Prut. VI.
Band. 29. 450 Den 10 fnlii c. m. na ordinarie StatsSecreterare och JustitiaeCantzler samt låta dem med fullmagter förse. 2) Att Rådgifvarne måtte, i frågor om Tidningars indragning, vara toleranta. 3)
Att de i sina rådslag mätte sorgfälligt respeetera den gräns, som
Lagstiftningen uppdragit emellan den styrande och den lagskipande magten; samt 4) I sina rådslag om allmänna utgifter, städse iakttaga den möjligaste hushållning, samt i dispositionen och redovisningen af Statens medel alltid ställa sig Grundlagens föreskrifter och Riksens Ständers beslut till noga efterrättelse.
För att undanrödja allt tvifvelsmål om Riksens Ständers behörighet, att en dylik skrifvelse till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva, får jag blott påminna om 2 Riksdagars prasjudicat.
Vid i8t5 års
Riksdag anhöllo nemligen Riksens Ständer, att de särskilta målen i StatsRådsProtocollen måtte blifva med rubriker försedde.
Denna önskan har blifvit uppfylld, till bevis på att Kongl.
Majit erkänt
Ständernes behörighet att den framställa.
Vid sista Riksdag anmälte Riksens Ständer äfven dylika önskningar, intagne i 4o §. af RiksdagsBeslutet; och äfven dervid har Kongl. Maj:t ej gjort någon erinran.
Detta slags petitions-rätt, hvilken så väl som hvarje annan, är Riksens Ständer i Grunnlagarne förvarad, är således vid 2 föregående Riksdagar af Ständerna begagnad, och af Kongl. Maj;t bekräftad, den Den 10 Julli e. m. ena gången genom önskningens uppfyllande, och den andra, derigenom, att den blifvit utan påminnelse mottagen.
Jag ber om förlåtel se, att jag ännu ett ögonblick uppehåller Ridderskapet och Adeln, då jag dertill fått anledning af en anmärkning.
Jag börjar med att påminna, att jag sagt, det jag trott mig hafva uppfyllt min pligt, som Ordförande uti ConstitutionsUtskottet, och således vill jag ej återkomma till att uttyda eller rättfärdiga Utskottets handlingssätt, då jag är öfvertygad, att tillfället är för vigtigt för att göra sitt enskilta rättfärdig gande till föremål för discussionen.
Af denna orsak ämnar jag ej svara på de enskilta anmärkningar sorn förekommit; men då jag mt fullgjort min pligt, som ConstitutionsUtskottets ledamot, vill jag yttra några ord, såsom medlem af Rikets första Stånd.
Här är fråga om, att en del af de mål, som Utskottet anmärkt, skulle hänföras till särskilt ansvar för StatsSecreteraren Qviding.
Dervid anhåller jag blott att få göra en anmärkning.
Stats-Secreteraren Q ziding är redan, ej för ett brott, utan för en förseelse, ställd under ett tillta], som för hvarje Svensk bör vara mest att frukta.
Jag tror, att med den ä« delhet som caracteriserar Svenska Nationen, det ej vöre fullt consequent att lägga sten på bördan, då man kan undvika det, och jag hemställer, när det ej är fråga om något brott, ty det namnet kan det icke få, huruvida man bör ytterligare öka antalet af anmälanden mot honom.
Han skulle då, fri eller fälld, gå ifrån den ena obe - 452 Ven io Julii e, rn. haglighetpn till den andra.
Må hända är detta mer än någon vill pålägga den svaga menskliga naturen; och jag hemställer, om vi skola gå så strängt till väga ior misstag, hvad som då återstår för brott och illgerningar.
Jag anser således att ingen anmälan om StatsSecreteraren Qviding bör ske, och får yrka hvad jag trott mig hafva tydeligen bevisat vara andan af ConstitutionsUtskottets yttrande, låt vara ock att det ej skulle vara fullkomligen klart uttryckt, för min del har jag intet anspråk på fullkomlighet i denna väg; men jag får ock påminna, att Svenska språket är nog classiskt för att tillfredsställa alla; jag tror dock att för andra skall det vara tydligt.
Nog af, jag hoppas halva gjort mig begriplig för pluraliteten, då jag framställt Utskottets tanka.
På sådan grund och då jag är öfvertygad att en återremiss ej är enlig hvarken med Lagens bokstaf eller anda, anhåller jag att amnet nu måtte till slutligt afgörande löretagas.
Jag förnyar hvad jag förut yrkat, att ConstitutionsUtskottets
Betänkande må återremitteras, emedan det för närvarande icke är möjeligt, att i anledning deraf kunna hvarken fria eller fälla.
Jag anser det vigtigt, att Constitutions-Utskottet redigt och fullständigt framlägger ämnena, utan att politisera, hvilket ej tillkommer Utskottet, men blott Riksens Stämder.
Då Grundlagen ovilkorligen berättigar till återremiss, och de anmärkningar jag förut haft äran skrifteligen framställa hindra mig både att antaga och att förkasta Utskottets Betänkande, joen io Julii e m.
4$3 vågar jag hoppas, att den begärte återremissen af Ridderskapet och Adeln bifalles.
I annat fall, och om återremiss skulle vägras, får jag till Protocollet deremot anmäla min protest.
Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard•
Som skyldskap hindrar mig att deltaga i det Be^ slut Ridderskapet och Adela skall fatta, rörande ansvar å Konungens Rådgifvare och de Föredragande, vill jag yttra blott några ord, i hån-, delse af återremiss.
I sådant fall tillstyrker jag den Önskan till ConstitutionsUtskottet, att Utskottet i sitt nya utlåtande måtte använda ett bestämdt och tydligt språk, värdigt det Utskott, som, vid tvifvelsmål om GrundLagarnes mening, skall gifva dem en bestämd tydning, och hvars yttrande skall i anmårknings-mål tjena Riksens Ständer till ledning.
Jag hoppas då, att når Betänkandet återkommer, man skall med säkerhet kunna utröna, om Utskottet till- eller afstyrkt decharge för StutsRådets Ledamöter.
Afven föreslår jag återremissens beledsagande af den önskan, att Utskottet ville utur Betänkandet utesluta alla de anmårknings-mål, som ej böra efter den 107 utan efter den 106 §.
RegeringsFormen behandlas, och således ej böra af Stånderne, utan af RiksRått afgöras, hvarigenom vi kunde undgå att fä här höra rättegångsmål discuteras, hvartill Utskottets förevarande Betänkande gifvit anledning.
Slutligen får jag protestera emot den hår yttrade inconstitutionella och farliga läran, att Riksens Ständer icke skulle hafva rått, att inför Konunga-timonen 454 Den io Juli i e. m. framföra önskningar i mål af den beskaffenhet^ som detta.
Det är emot Betänkandets återremitterande som jag ämnar yttra mig.
Herr Grefve von Platen har på ett så värdigt och kraftfullt sått utvecklat vårt sanna förhållande till Constitutions-Utskottets Betånkande, och det förhållande vi böra iakttaga mot nationen, då vi nu gå att afgöra detta magtpåliggande ämne.
Flere värde talare hafva sökt öfvertyga och bevisa oss olåmpligheten af de anmärkningar, som ConstitutionsUtskottet af. gifvit, ehuru vål detta Utskott bäst varit i tillfälle att bedömma riktigheten af dessa anmärkningar, enär det ensamt haft att tillgå alla upp. lysande handlingar i dessa ämnen.
Också tror jag att bemålte
Ledamöters bemödande varit fruktlöst och år öfvertygad, att de under detta sitt bemödande kändt inom sitt bröst ett förnekande af de fullkomligheter, som de i sine Målningar sökt tillägna Styrelsens Organer, hvilka likväl blott åro rnenniskor, och således kunna, i följd af den menskliga ofullkomligheten, med båsta vilja i verlden begå misstag, Ur helt annan synpunkt har Herr Grefve von Flåtens teckning utgått.
Herr Grefven förnekar ej skålen till anmårkningarne, men inser äfven, såsom en följd af menniskans ofullkomlighet, att miss< tag kunna göras, hvilka alltid åro lättare att begå, än det år svårt att efteråt klandra.
Jag an-i ser, att Styrelsens Organer redan genom Utskottets Betänkande fått en alfvarsam påminnelse, och 0111 jag så får såga, blifvit nog tilltalade för Den lo Julii e, m, 45 5 deras begagna misstag, synnerligast, når Rikets vål ej på minsta sått år fåstat vid dess anmärks ningars resultat.
Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att ej ConstitutionsUtskottets
Utlåtande må återremitteras, utan nu till granskning företagas och afgöras, i likhet med det förslag, som af Herr Grefve von Platen blifvit framståldt.
Jag vågar fråga om icke Herr Grefven och LandtMarskalken tåcktes göra proposition på återremiss? eller om Herr LandtMarskalken anser deri stridande emot våra former.
I sednare händelsen skulle jag
Önska att frågan om rättigheten att återremitte. ra ett sådant Betänkande som det förevarande måtte öfverlennäs till ConstitutionsUtskottet, ej för att uppehålla saken, men för att få råtta förhållandet utredt för framtiden.
På sått jag förut yttrat, får jag hemställa till Herr Grefven och LandtMarskalken, huruvida proposition till återremiss kan åga rum; kan den lagligen ske, afstår jag ej från begäran derom, men underkastar frågan fullkomligen Herr Giefvens och LandiMarykalkens egen decision.
Herr Grefven och La ridt Ma rf alben yttrade, det han, i anledning af tvånne vårda Ledamöters under diseussionen framställde öfvertygelse, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial icke kunde till Utskottet återremitte - Den jo Jalii e. in. ras, ansåg sig böra öppet tillkännagifva, att barn icke delade denna mening. 56 §. i Regeringsformen stadgade uttryckligen, att, om inot Utskottens förslag anmärkningar i Ståndens Plena göras, hvilka hindra antagandet, Utskotten borde af desse anmärkningar erhålla del, för att förslagen derefter ytterligare granska och jemka, Utan att något undantag för ConstitutionsUtskottets förslag härstädes funnes gjordt.
Af denna anledning
Unn Herr LandtMarskalken sig icke äga laglig rätt att vägra proposition till återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial i händelse Ridderskapet och Adeln skulle önska återremittera detsamma, ehuru Herr LandiMarskalken för öfrigt, med afseende å den i ämnet förefallne vidlyftiga discussion, och i synnerhet i anledning af hvad Grefve von Platen anfört, förmodade, det en återremiss skulle blifva af föga eller till äfventyrs af ingen nytta, samt derföre, jemväl för dess del, önskade, att Ridderskapet och Adeln täcktes nu genast företaga målet till slutlig pröfning.
Som llere bland RidJ derskapets och Adelns Herrar Ledamöter likväl begärt proposition till återremiss , hemställde Herr LantMarskalken om Ridderskapet och A^ deln ansåg ConstitutionsUtskottets Memorial böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkning gar, till Utskottet återförvisas.
Ropades starka Hej, jemte några Ja, Herr Grefven och LandtMarjkalken förklarade att, efter hvad han tyckt sig finna, Nej öiverröstat
Ja, saint att Ridderskapet och A^ Den io Julii c, m, 457 deln således ansett någon återreiniss icke böra äga rum.
Grefve Horn; Då jag tog mig friheten begära återremiss, företedde sig den besynnerliga omständighet, att jag måste vidröra ett Betänkande som ännu ej blifvit uppläst, men då nämnde Betänkande hänvisar till det förevarande, trodde jag mig ej böra dröja.
Jag anser bestämdt, att Utskottet uraktlåtit jemna de upplysningar, hvilka kunna bestämma Riksens Ständers beslut.
På denna grund, och i följd af de anmärkningar jag gjort, finnér jag en återremiss högst nödig.
I Protocollet anhåller jag få förvarat: att jag på samma grunder Herr Hjerta anfört anser det en återreiniss harle bordt åga runi; att jag protesterar mot decharge', och att jag icke ens deltager i voteringen om en sådan.
Anckarfvård:
Sedan nu första frågan blifvit afgjord, att nemligen saken till slutligt afgörande skall företagas, vågar jag till Herr Grefven och Landt Marskalken samt llicl— derskapet och Adeln underställa nödvändigheten, att, innan Herr Grefven och LandtMarskalken framställer proposition till bifall eller afslag, man får utred t, hvad som innefattas uti bifallet eller afslaget.
För min del bekänner jag, att jag ej på en enkel proposition till afslag eller bifall skulle veta, hvad jag egentligen hade afslagit eller bifallit. 458 Dea 10 Julli e. rn.
Herr Grefven och Landt MarJkalken yttrade att uti det vigtiga ämne, som nu komme att af Ridderskapet och Adelil pröfvas, Herr Grefven oell LandtMarskalken ansåg det vara dess pligt, att gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna sin öfvertygelse, rörande den behandling af ämnet, som, efter Herr LandtMarskalkens åsigt, vore med Grundlagens bokstafliga innehåll öfverensstämmande.
Constitutions-Utskottet hade, i afseende å StatsRådet och vederbörande Föredragande, till Riksens Ständer öfverlemnat flere särskilte Memorial, hvilka tillsammans innefattade åtskillige olika ämnen.
Utskottet hade nemligen först ansett en Föredragande böra, efter 106 §.
RegeringsFormen, ställas under RiksRätt, hvarvid någon annan Riksens Ständers åtgärd icke erfordrades, än att Utskottets derom aflåtne Memorial borde läggas till handlingarne.
De anmärkningar, hvilka Utskottet, enligt 107 §.
RegeringsFormen, till Riksens Ständer öfverlemnat, och hvilka uti Utskottets nu förevarande Memorial innefattades, borde af Ridderskapet och Adeln till pröfning upptagas, samt enligt nyssnämnde §:s föreskrift behandlas.
Utskottets öfrige Memorial innehöllo dels afslag å enskilte Ledamöters till Utskottet remitterade anledningar till anmärkningar, dels anmälanden eller berättelser till Riksens Ständer, hvarå Utskottet likväl icke tillstyrkt någon påföljd.
Då nu Utskottet i tvänne senare fall ej funnit något att anmärka, ansåg Herr Grefven oell LandtMarskalken någon annan åtgärd dervid icke kunna äga rum, än att berörde Memorial borde läggas till handlingarne.
Detta behandlingssätt ans ågj.
Herr Grefven och Sen lo Julii e. m. 459 LandtMarskalken, enligt sin öfvertygelse oell med dess pligt att följa Grundlagens bökstafliga innehåll, vara det rätta, och då Herr LandtMarskalken, med den uppriktighet lian vid alla tillfällen förut sökt ådagalägga, äfven nu på samma sätt förfarit, förklarade Herr-LandtMarskalken sig skola med glädje anse, 0111 denna Dess, på samvete och pligt grundade, enskilta öfvertygelse af Ridderskapet och Adeln gillades.
Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken sålunda tillkännagifvit dess generella åsigt, i afseende å ConstitutionsUtskottets alla Memorial, ansåg Herr LandtMarskalken, hvad beträffade det särskilta, som, enligt Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut, nu borde komma under pröfning, och hvilket innefattade åtskillige, enligt 107 § , framställde anmärkningspunkter, sig böra å hvarje punkt göra särskild proposition.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken först hemställde, 0111 Ridderskapet oell Adeln ansåg Rikets väl kräfva, att de af ConstitutionsUtskottet anmärkte rådgifvande åtgärderne till de i KammarExpeditionen fattade beslut om fastställd indragning och förbjuden fortsättning af Dagbladen Argus, Couriren från Stockholm och Argus den Andre, borde, enligt 107 §. i Regeringsformen, hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas.
Herr Cederfchjold-.
Jag är, såsom jag nyss yttrade, visserligen af den tanka, att ingen anmälan om endtledigande bör äga rum;- men anser likväl högst angeläget, alt Riksens Stan - Den xo Julii e. m. der ingå till Kongl, Maj:t med en så beskaffad underdånig skrifvelse, som jag tog inig friheten föreslå; och får derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken derpå vördsammast anhålla om proposition.
Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att, då han redan haft aran att för Ridderskapet och Adeln tillkännagifva sin öfvertygelse, rörande det med Grundlagens bokstafliga innehåll öfverensstämmande behandlingssättet af ifrågavarande ämne, borde ock deraf skäligen dragas den slutsats, det något annat behandlingssätt, enligt Herr LandtMarskalkens pligt, icke kunde vidtagas.
Den af flere värde Ledamöter framställde önskan, om en underdånig skrifvelse till Kongl, Majit, hämtade icke någon grund från 107 (jj.
Enligt den samma ägde Riksens Ständer endast, att antingen godkänna de af Utskottet anmälte anmärkningar, i hvilken händelse underdånig skrifvelse derom komine att till Kongl, Majit afgå, eller ock samma anmärkningar ogilla, eller låta dem förfalla.
1 följd häraf förklarade Herr LandtMarskalken, det han icke kunde meddela den af Herr Cederschjöld begärde proposition.
Herr Cederfelt)öld:
Jag anser denna sak vara af så mycken vigt, att jag ej kan underlåta .begagna den rätt GrundLagen lemnar mig, att vördsammast anhålla, det täcktes Herr Grefven och LandtMarskalken inhämta, huruvida, Ståndet instämmer i mitt yrkande på proposition.
I händelse denna preliminär-proposition skulle blifva af Ståndet bifallen, då först vidta - Den io Julii e. m. 461 ger Herr Grefven och LandtMarskalkens rätt att vägra sjelfva hufvud-propositionen, samt att förklara öfverlåggningen hvilande.
Herr von Hohenhaufen, Michael'.
Fullkomligen instämmande i den principe Herr Grefven och LandtMnrskalken yttrat, får jag anföra, att jag ej vet på hvilken § desse Herrar vilja stödja sin motion.
Man har vål till stöd och såsom exempel citerat tvenne skrifvelser vid föregående Riksdagar, men först och främst voro dessa skrifvelser grundade på nya motioner, väck* ta i anledning af ett Utskotts hemställan, och detta var således uti laglig ordning.
Nu åter år blott fråga om användandet af 107 §., och den tillåter ej, att till Konungen inkomma med annat ån anmälan om endlledigande.
Men detta år icke önskan; man söker en annan utväg, till hvilken ingen laglig grund finnes, och det vid en Riksdag, vid hvars början man kanske med skål klandrade Styrelsen, för det den inkom med skrifvelser, hvilka icke voro i enlighet med GrundLagen, och derigenom vållade ett mindre GrundLagsenligt behandlings-sått af ämnet.
Man stöder sig fåfängt på 107 ty 83 §. säger uttryckeligt att GrundLagen skall i hvarje fall efter ordalydelsen tydas.
Nå välj kan man då från 107 hämta anledning, att framkomma med sådane anmälanden, som nu åro i fråga?
Jag har ifrån bör jan yttrat den öfvertygelse, att hvad Ridderskapet och Adeln anser enligt med sin pligt att yttra, det kan ock Ridderskapet och Adeln anmå - Den lo Julii e. m. la inför Thronen.
Jag torde få fästa uppmärksamheten på en omständighet, den om Tidningar.
Utskottet har uttryckt den önskan, i anledning af hvad det funnit uti Protocollerné, att Konungens Rådgifvare sparsammare måtte tillstyrka deras indragning.
Då ConstitutionsUtskottet funnit anledning att yttra denna önskan; hemställer jag hvarföre Riksens Ständer ej skulle kunna deruti instämma, och hvarföre Konungen ej skulle upplysas om förhållandet.
För min del önskar jag, att den frågan snåtte blifva defmitift afgjord, om Riksens Ständer, i afseende på Konungens Rådgifvare kunna ingå med önskningar till Thronen, och derföre förenar jag mig med Herr Cederschjöld uti den anhållan, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville utröna Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida proposition i detta afseende af Herr Grefven och LandtMarskalken åskas.
Utan att inlåta mig uti något yttrande öfver ämnet, får jag blott få. sta uppmärksamheten på formen.
Herr Grefven och LandtMarskalken har förklarat sig på ett sätt, som jag anser vara alldeles grundadt på GrundLagen, och det måste således vara rätt, att derefter procedera.
Herr Cederfchjöld: Herr Grefve von Schwerin har förekommit mig uti den erinran, att Constitutions-Utskottet i frågan om Tidningars indragning endast önjkat, att rådgifvarne hade varit mera toleranta.
Jag får således hemställa, om det ej år skäl att begagna den ledning Ut - Ben ro Julii e. m. 463 skottet sålunda gifver Riksens Stander, för att frambära sina underdåniga önskningar till Timonen, och derigenom hålla den vågen för framtiden öppen, hvilken redan vid 2 Riksdagar blifvit begagnad.
För öfrigt får jag förklara: att jag ej anser detta för fmå fak.
Det år folkets petitions-rätt det gäller
Och likaså motbjudande oell påkostande det skulle vara för mig, att nödgas göra Perfoner till föremål för en sådan petition5 lika så angenämt och tillfredsställande år det, att kunna få hålla sig endast till Sak.
Friherre Boije Ludvig' Oin Constitutionen icke hade i tydeliga ord i 107 <Jj. inskränkt vår magt, till blott ett enda steg, det nemligen, att antingen anmäla StatsRådet till afsättning, eller icke göra en sådan anmälan; om säger jag, ett tredje gafs, så skule jag icke tveka, att instämma i Herr Grefve von Schwerins förslag; ty, så vidt jag förstår, innebår detsamma ingenting an-, nät, ån välmening både för Konungen och Nationen, men nu nödgas jag deremot erhindra, att det icke år förenligt med vår magt, att detsamma vidtaga.
Vår magt kan blott nu, på ett enda sätt, användas; och böra vi icke gå derr till, så hafva vi också intet annat sått att vidtaga, emedan Lagbpdet icke ger oss hvarken Modificationer, eller Alternativer.
Till hvad förut blifvit yttradt får jag tillägga, att närvarande ConstitutionsUtskott erkånnt samma princip, att Riksens Ständer kunna hos Kongl. Maj;t anmäla saker till rättelse för framtiden.
Och då äfven Ko - 464 Dm io Julii e. m. nungen genom uppfyllandet af Ständernas 1815 yttrade önskan, angående rubrikers införande i Stas-Råds-Protocollen, och genom dess tystnad vid Ständernas 1818 på samma sätt yttrade önskningar, erkänt riktigheten af samma form, anser jag för min de) ingén tvekan böra äga rum, att nu begagna samma utväg.
Underrättad att dis— cussion uppstått, i fråga om en särskilt skrifvelse, har jag återkommit.
Den siste talaren har citerat föregående Riksdagars exempel, mer har glömt eller velat glömma, att det var på ConstitutionsUtskottets hemställan, som Riksens Ständer beslöto dessa skrifvelser.
Om Utskottet hade beredt motionen derom, ser jag ej något hinder derför, men lika klart är det äfven att en sådan motion ej får upptagas directe uti Ståndet, utan att bryta emot formen.
Om en sådan skrifvelse skall afgå, bör således saken remitteras till det Utskott, som dermed har befattning; hvarefter man först kan derom besluta.
För min del finnér jag den ifrågaställde underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t icke vara nödvändig, ty den kunde aldrig komma att innehålla annat, In hvad vi hår yttrat, hvilket torde framkomma till Hans Maj:t Konungen vår bön förutan.
Herr Cederfchjold: Herr Friherre Cederström anser Ständernas rått att skrifva till Kongl, Maj;t I)(-n 10 Julli e. m. 465 Majit vara otvifvelaktig 1 de fall, då förslaget derom kommer ifrån Utskottet.
Jag får derföre först påminna att äfven nu varande ConstitutionsUtskott, som, enligt min öfvertygelse, icke åger rätt att föreslå en dylik skrifvelse, likväl gifvit bestämd anledning dertill.
Dessutom vore det vål underligt om Ständerna som nu kunde anmäla Rådgifvarne till endtledigande, ej skulle äga rätt att i stället blott önska rättelser för framtiden; helst då de, enligt 60 jjj.
Riksdagsordningen, åro berättigade, att till Konungen framföra underdåniga önskningar i hvilket åmne forn helft.
Utan att ingå u ti pröfning af ämnet, ehuru äfven jag yrkat en skrifvelse, anhåller jag blott att med några ord få möta Friherre Cederströms anmärkning; jag finnér nemligen att Constitutions-i Utskottets Betänkande innefattar många anledningar till en sådan skrifvelse, genom de anmärkningar Utskottet gjort, och hvilka Riksens Ständer väl kunna begagna, om de så finna för godt.
Jag får 1 anledning af Herr CederschjÖlds anförande, att Utskottet ej ku!*uat föreslå en sådan Skrifvelse, erinra om innehållet af 5y § Riksdagsordningen, som bjuder: Intet Utjkott, Conftitulions- och BancoVtjkotten allena undantagne , vare her&ttigadt, att vacka frågor till ajgörande i Riksens Ridd. 0, Ad.
Band. 3o. 46S Den lo Julli e, i/t.
Stånders Plena, eller att upptaga andra ämnen ån de från Plena remitterade.
Således har det varit ConstitutionsUtskottet obetagit att väcka fråga om en sådan Skrifvelse, om Utskottet ansett det nödigt.
Hvad beträffar den siste Talarens framställning, att Ridderskapet och Adeln samt Riksens Ständer af ConstitutionsUtskottets betänkande skulle finna många anledningar till en sådan skrifvelse, är det visst icke efter Grundlagen något hinder för Ledamöter att väcka motioner, i anledning af under Riksdagen förekomne händelser, för att sedan undergå Grundlagsenlig behandling, men att i Plena directe movera saker och afgöra dem, är ej med formerne öfverensstämmande.
Herr Cederfchjöld:
Enligt den tolkning den sista värda Talaren gifvit åt 37 §.
Riksdags-Ordningen, skulle Constitutions-Utskottet kunna få väcka frågor i hvad ämne som helst, t. ex.
Statens reglering, bevillning o. d., hvilket väl icke kan vara Grundlagens mening.