Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Först och främst är Högsta Domstolen redan öfvernopad af göromål, men det synes mig dessutom icke vara fullt rationelt att dit förvisa dessa mål.
Man måste göra en bestiimd skillnad emellan justitise och administrativa ärenden.
Uti de förra är fråga endast om hvad som är rätt eller orätt i vissa upgifna fall, hvaremot uti de administrativa ingår ett element om hvad som är nyttigt och nödigt.
Jag ber att närmare få visa detta med ett exempel.
Om t. ex. det är fråga om lämpligheten eller nödvändigheten af en väganliiggning, så är detta ett rent administrativt ärende, men nu kan jemväl fråga upstå om enskildas förhållanden härvid och besvär anföras öfver den första myndighetens beslut, hvarigenom ett administrativt besvärsmål upkommer.
På samma sätt förhåller sig med skjuts-indelningsfrågor, med tillämpning af TullTaxan o. s. v. Alla dessa administrativa besvärsmål tror jag icke lämpligen böra algöras af en domstol, emedan de äfven måste bedömas ur administrativ synpunkt.
Af dessa skäl tror jag att denna utväg icke är fullt tjenlig, hvilket jag deremot anser vara förhållandet med det förslag som K. M. härom framstält, och som dessutom är vida mera öfverensstämmande med det allmänna tänkesättet och känslan här i landet, som fordrar att dessa mål skola i sista baud afgöras af K. M.
På det att detta emel - Den 25 November e. m. 781 lertid skall kunna ske utan saknad af den utredning och pröfning sora enskildt rätt fordrar, och utan att Regeringen nedtryckes af alltför mycket tidsödande besvär med en mängd underordnade frågor, hvilka icke kunna anses såsom egentliga regeringsärender, så är det nödvändigt att vidtaga den i K. M:s Propos. föreslagna utväg, att förstärka StntsRådet.
Men Const.Utsk. liar fullkomligt missförstått K. M:s Propos., då Utsk. af densamma dragit den slutsats, att dylika mål jemte besvärsmålen och i allmänhet mindre vigtiga mål skola föredragas och afgöras inför K.
M. af blott de konsultativa StatsRåden och vederbörande Depart.-sChef.
Detta har icke varit meningen, utan de konsultativa StatsRåden skulle tillkomma den föreg:de beredningen, den noggranna detaljundersökningen som uptager den mesta tiden.
.Tust i denna punkt har man mest påräknat de konsultativa StatsRådens medverkan i samråd med den föredragande Depart:sChefen.
Jag medgifver, att man vid genomläsandet af den K.
Propos. kan vara tveksam om icke äfven målens afgörande skulle tillkomma de konsultativa, men meningen är endast att målen i korthet skola anmiilas för Regeringen, då skiljaktiga meningar ej upstå, och målen icke firo af större omfattning eller vidröra en princip, men att i annat fall föredragningen i Konseljen skulle blifva mera utförlig och noggrann.
Aro målen af ringare beskaffenhet och meningarna icke delade, så skulle de beredas endast af de 3 konsultativa StatsRåden och den föredragande DeparhsChefen; men det faller af sigsjelft, att om målen
Bro af en nilmänvigtig beskaffenhet, så skulle de äfven förekomma i beredningen inför samtlige DepartisCheferne.
Under sådana omständigheter synes mig någon våda icke kunna upstå eller någon inskränkning ske i föreskrifterne om den gemensamma föredragningen.
Af alla dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. med afslag å Utsk:s hemställan matte bifalla K. M:s Propos.
Pir Fåhraeus, Joli. Fredr.:
I den förra af de 2-ne frågor, som K. M:ts Nåd.
Propos. omfattar, eller den om CivilDepartits delning, förekommer det mig såsom att stridiga meningar icke äro för handen.
Const.Utsk. har och efter hvad det ville synas, enhälligt godkiindt det Kongl.
Förslaget i denna del.
Det må emellertid tillåtas mig att äfven åberopa egen erfarenhet, vunnen under mer än nio-årig tjenstgöring såsom Chef för nämnde Depart., till stöd för den öfvertygelse att med
Depart:tets delning ej kan längre anstå, utan att förvaltningen skall blifva lidande.
Icke längesedan egde Franska Riksstyrelsen samtidigt ett depart. för åkerbruket, ett för handeln, ett för allmänna arbeten, och ändock ett särskillt för andra inrikes ärenden.
Häruti har visserligen numera skett ändring; men, så vidt jag vet, finnes, utom Sverige, ingen större Stat, der alla dessa föremål för statsförvaltningen äro hopade på ett enda Depart.
Genom K. M:s Propos. uplyses, att antalet af mål, tillhörande CivilDepartitets handläggning, efter Departementalstyrelsens införande, redan ökats till nära dubbelt; och tager man i betraktande den inhemska industriens i mångfaldiga rigtuingar fortskridande ut - 782 Den 25 November e. m. vecklintr, är det mindre i detta, än i något annat Depart., möjligt att i afs:de på målens antal påräkna en återgång.
Men, som jag haft äran antyda, något vidare försvar för det Konsl.
Förslaget i denna del torde icke vara af nöden.
Beträffande den Kongl. Propos:ns senare afdelning, eller frågan om inrättande af ett nytt konsultatift StatsRådsembete, utber jag mig att till en början tå bemöta ett af de inkast som i det Högloft.
Utsk:s Betänk, förekomma.
Med antagande att de 3:ne konsultative StatsRåden eller, såsom sorn skola öfvervara alla Regeringsåren deri s föredragning och dela ansvaret för besluten», kunna förordnas till föredragande under tider då Depart.Chef har förfall, anmärker Utsk. att, »då väl aldrig flere än 3:ne vikarier på en gång kunna behöfvas, så torde tillökningen vara öfverflödig.»
Detta yttrande förråder en för mig knappast lörklarlig obekantskap med det sätt hvarpå Regeringsjirendena måste behandlas.
Intet, af dessa ärenden, så vida åtgärd i anledn. deraf erfordras, kan eller bör till afgörande i Konungens konselj företagas utan föregide granskning och öfverläggning i den s. k.
SlalsRåds-beredningen, en institution, hvilken, ehuru ej i någon författning föreskrifven, likväl under vårt konstitutionella statsskick alltjemnt, såsom enligt sakens natur absolut nödvändig, faktiskt existerat, hvadan jemväl vid särskilda tillfällen fråga varit å bane att derom införa ett stadgande i Grundlagen.
StatsDepart:nes Chefer, såsom ofta sysselsatte med göromål inom sina respektive Depart.
, kunna icke bindas vid ständig tjenstgöring i StatsRåds-beredningen, äfven då de icke äro föredragande.
Någon oafbruten upmärksamhet åt der skeende föredragningar får således i allmänhet icke påräknas hos andra än de konsultative StatsRåden.
När nu, vid inträffande förfall för någon Depart.Chef, hans åligganden måste på annan man öfverflyttas har väl en och annan gång, enär icke hos oss, såsom i Norrige, dylika updrag få lemnäs åt personer utom konseljen, — innehafvare at annat Depart. erhållit förordnande att tillika förestå vikariatet.
En sådan förening har likväl icke funnits möjlig utom tor de 2:ne Depart:ter, hvilkas föredragningsskyldighet är jemförelsevis af mindre betydenhet.
För de öfriga finnes ingen annan utväg, när vikariat erfordras, än att dertill förordna någon af de konsultative StatsRåden.
Lyckligtvis har hittills knappt någonsin mer än eli sådant förordnande under samma tid erfordrats
Men redan detta kan, helst vid aktgifvande på Reg:sF;ns stadgande att äfven vid ringare måls afgörande i konseljen minst. 3:ne ledamöter af StatsRådet utom föredraganden böra vara tillstädes, åstadkomma förlägenhet med hänsigt till StatsRåds-beredningens verksamhet.
Huru denna skulle undgå att alldeles förlamas, om, såsom Utsk. föreställt sig alla 3 de konsultative StatsRåden komma samtidigt att sköta Depart.Chefs-vikariatet, kan jag för mig icke göra fattligt.
I Nåd.
Propos. till 1844 års Riksdag föreslog K.
M. tillökning i antalet af Högsta Domstolens ledamöter, på det Domstolen måtte kunna arbeta på afdelningar.
Ett al syltemålen yttrades vara att frånskilja konseljen vissa mål, som dittills skolat afgöras på Den 25 November e. m. 783 administrativ väg.
Propos:n biet, såsom vi veta, vid påföljande Itiksmöle förkastad.
För 3:ne år sedan tillstyrkte Const.Utsk. ett af enskild Riksdagsman på ett förtjenstfull! sätt utarbetadt förslag till inrättande af en s. k.
Regeringsrätt, som skulle i Konungens namn afgöra ekonomiska besvärsmål.
Detta förslag biel', vid pröfning af Rikets nu församlade Ständer, likaledes förkastadt.
Bland motståndarne funnos de, som ansflgo ändamålet bättre kunna vinnas genom förstärkning af de konsultative StatsRåds-ledamöternas antal.
Konungens konstitutionella Rådgifvare enl. 1809 års Reg:sForm, ända till den 16
Maj 1840, voro, utom GeneralAdjutanterne för Arméen oell Flottan, 2:ne StatsMinistrar, 6 StatsRad, 1 HofKansler, 4 Statssekreterare och, särskillt i Just.mål, Just.Kansleren, — tillsammans 14 personer, eller 4 utöfver det nuvide antaltt.
Under den tiden åtnjöt likväl
Regeringspersonalen en icke oväsendtlig lättnad derigenom att. vissa slags mål undergingo förberedande granskning i Rikets allmänna ärenders beredning, hvilken institution, bestående af 8 personer, i sammanhang med 1840 års organisations-förändring indrogs.
Såsom jag upfattat motiverna till K.
M:s nu förevrde Propos., är visserligen afsedd någon jemkning i arbetsordningen för StatsRåds-personalen; deremot kan icke, såsom Const.Utsk. synes hafva antagit, någon förändring anses vara åsyftad i den Grundlagsenliga ordning som lör Regeringsårendenas föredragning och afgörande i konseljen bör iakttagas, — icke heller i Rådgifvarnes konstitutionella ansvarighet.
Så länge icke de ekonomiska besvärsmålens, afgörand ekan åt någon Konungens Nämnd updragas, förmår jag icke utfinna ett lämpligare sätt för det angelägna ändamålets ordnande, än det som K. M. nu föreslagit.
Det har otvifvelaktigt derjemte fördelen af att vara det minst kostsamma.
Efter hvad jag nu haft äran anföra, och vid betraktande jemväl af åtskilliga andra skäl som af föreg:de talare blifvit framlagde, anser jag mig böra vördsamt hemställa, att, med afslag å Const.- Utsk:s Betänk. R. o. Ad. behagade antaga K. M:s Propos. i sin helhet, att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag.
Ur Carleson, Ed v. Henr.:
Då Const.Utsk. så väl i nu förevale, som i ett annat till RiksStm insändt, men derstädes ännu icke discuteradt Betäuk., förordat inrättandet af ett StatsDepart. för allmänna arbeten och kommunikations-anstalter, så torde det böra medgifvas att den af den sednaste talaren åberopade vigten af ett sådant Depart. ej blifvit af Utsk. förbisedd.
Const.Utskrs afstyrkande af bifall till den Kongl.
Propostn grundar sig, såsom Betänk, utvisar, derpå att Utsk. ansett, att det föreslagna förökandet af de s. k, konsultativa StatsRådens antal, långt ifrån att tillfredsställande motiveras genom det upgifna ändamålet, sannolikt skulle medlöra ett mindre fördelaktigt inflytande både på Statsllädets organisation och på Rikets Styrelse.
De i afs:de å denna del af förslaget anförda motiver, hvilka jag, för att genomdrifva Hr Gri - 784 Den 45 November e. m. penstedts anmärka, mot Utsk:s upfattning deraf, tillåter mig att ur den Nåd.
Propos:n upllisa, lyda sålunda: »då vid DepartemenfalStyrelsens införande år 18 40 antalet af StatsRådets ledamöter bestämdes till 10, deraf 3 ledamöter utan Depart., var ändamålet med dessa sistnämnda konsultativa StatsRådsembeten icke blott, att vid iuträffadt förfall för en Depart.Chef, eller då behof af ledighet för någon af dem upstod, haus befattning skulle kunna af ett konsultativt StatsRåd öfvertagas, utan man afsåg derjemte och hnfvudsakligast dels att, till besparing i tid för Depart.Cheferna, mindre vigtiga ärenden skulle kunna af Konungen i konseljen afgöras, utan behof för Depart.Gheferna att dervid öfvervara hvarandras föredragning, och dels att, sedan den förut befintliga allmänna ärendens beredning uphört, Konungen skulle kunna öfverlemna åt de konsultativa StatsRåden att gemensamt med Depart.Chefen granska de mål, som genom besvär till Konungen inkomma, på det dessa ofta vidlyftiga och invecklade mål, som till antalet årligen ökas, sedermera skulle kunna blott i korthet inför Konungen i StatsRådet anmälas.
Men för att. dessa flerfaldiga och vigtiga ändamål med de konsultativa StatsRådsembetena skola kunna ernås, är deras nuv:de antal allt för inskränkt och K.
M. anser derför angeläget, att de ökas till fyra.»
Nästan ordagrannt återgifne å fjerde sidan af Betänk. hafva dessa skäl blifvit af Utsk. uptagne till granskning oell, såsom mig synes, vederlagde.
Riktigheten af de fakta, hvarpå Utsk. dervid stödt sig, har icke blifvit bestridd.
Det Kongl. Förslagets försvarare hafva icke ens gittat angifva den källa, hvarifrån de i den Nåd.
Proposm intagna uplysningarne om de konsultativa StatsRädens bestämmelse blifvit hemtade.
Hvarken 1823 års särskilda Utsk. eller 1834 års Coust.Utsk. Betänk., hvilka likväl ligga till grund för den nuv:de organisationen af StatsRådet, innehålla mig veterligen ett enda ord antydande derpå att de konsultativa StatsRåden borde anses såsom vikarier för Depart.Cheferna.
Att förse Konungens Rådkammare med både Chefer och SekundChefer för de särskilda StatsDepartiten, vore en onödig omsorg, som påtagligen skulle försvåra och understundom omöjliggöra sammansättandet af en på en gång homogen och duglig konselj, hvars framkallande varit vid DepartementalStyrelsens införande afsedt.
Det första af de åberopade skälen, eller det hvarvid Hr Gripenstedt tyckes hafva fästat den största vigten, torde följaktligen icke kunna godkännas och enahanda är förhållandet med de öfriga.
I det förslag till styrelseverkens organisation, som afgafs af 1823 års särskilda Utsk., förklarades uttryckligen att alla FörvaltningsCheferne borde vara ledamöter af StatsRådet med skyldighet alt, när de icke voro hindrade, öfvervara hvarandras föredragning», och i 1834 års Const.- Utsk. omförmäida Betänk deruti StatsRädets nuv:de organisation föreslogs, yttrades bland annat, att »skälen för förslaget vore väsendtligen hemtade från angelägenheten deraf att, genom Regeringsärendenas ändamåslenliya fördelning och deras likväl bevarade inbördes sammanhang, full kraft och enhet i Riksstyrelsen mätte beredas, äfvensom från svårigheten, om ej omöjligheten, att rättvist tillämpa Don 25 November e. ra. 7B5 tillämpa den i Gruridlagarne stadgade ansvarighet för rådslagen, innan Konungens Rådgifvare till ett nödigt antal stäldes i spetsen för hvar sin gren af styrelsen, så att de, närmast Konungen, må hunna i hell håde öfverskåda egna förvaltnings föremål och laga kännedom af hvarandras.»
Om dertill i betraktande tages dels a,tt, i sammanhang med förändringen i SiatsRådets sammansättning, det förut i 5 § Reg:sF:n befintliga stadgandet att StatsKådets ledamöter egde räll att alla der förekommande mål öfvervara, erhöll genom uteslutandet af ordet räll en lydelse, som tydligen utmärkte att Grundlagens mening vore den att StatsRådets ledamöter skulle, s& vidt det kunde ske, öfvervara alla derstädes förekommande mål; dels att den s. k.
StatsRåds beredningen, hvarom Rikets Grundlagar' ingenting hafva att förmäla, så mycket mindre får anses såsom en laststäld eller erkänd institution, som förslag till en dylik inrättning varit väckt, men blifvit af Ständerna förkastadt; dels ock att Grundlagens stadganden örn StatsRådens ansvarighet förutsätta både rättighet och skyldighet för dem att skaffa sig fullständig kännedom om alla de mål, som af Konungen i deras närvaro &fgöras; så kan, åtminstone efter min tanke, alldeles icke medgifvas att vid de konsultativa StatsRådsembetenas inrättande varit afsedde sådana ändamål, som det att, till besparing i tid för Depart.Cheferna, vissa ärenden skulle kunna af Konungen i konseljen afgöras utan att Depart.
Cbeferne dervid öfvervoro hvarandras föredragning, eller det att de konsultativa StatsRåden skulle gemensamt med Depart.- Chefen granska de till Konungen inkomna besvärsmålen på det desamma sedermera skulle kunna blott i korthet inför Konungen i StatsRådet anmälas.
Otillräckligheten af de skäl, som blifvit åberopade för ökandet af de konsultativa StatsRådens antal, är emellertid icke det enda, som talar emot en sådan åtgärd.
Andra omständigheter, hvilka efter mitt förmenande iiro af ännu större vigt, kunna derjemte anföras.
Jag vill hålla mig till dem, som i Const.Utsk:s Betänk, antydas.
I följd af StatsRådets nuv:de organisation nödgas dess ledamöter i allmänhet deltaga i handläggningen af hvarandras ärenden och denna gemensamhet i göromål utgör i allmänhet det förnämsta, men understundom det enda, föreningsbandet emellan medlemmar af en konselj, der högst skiljaktiga politiska meningar kunna hafva sina målsmän.
Gemensamhet i politiska sträfvande» får val knappast under närvarande representationsform uptagas såsom en sammanhållningskraft i det Svenska StatsRådet och det måste vid sådant förhållande inträffa att dess ledamöter under bestyret med egna, ständigt växande förvaltningsföremål, söka att så mycket som är möjligt, undandraga sig befattningen med hvarandras.
Om nu genom förökandet af de konsultativa StatsRådens antal, Depart.Cheferna skulle i så vidsträckt mån, som K. M:s Nåd.
Propos. utmärker, befrias från nödtvånget att öfvervara beredningen och föredragningen af hvarandras mål, vore ingenting naturligare än att en sådan befrielse begagnades i sin fulla utsträckning, och att Depart.Cliefernes IX H. 5 0 Den 25 November e. m. deltagande i hvarandras göromål slutligen inskränkte sig till det af Reg:sF:n uttryckligen föreskrifna.
Depart.Ckeferne förvandlades derigenom till vanliga embetsman, dugliga måhända enhvar i sitt fack, men knappast derutöfver.
De kousultativa StatsRåden skulle igenfinnas i en skilldririg af den fordna »allmänna ärenders beredning.»
Och det ändamål, som vid DepnrtementalStyrelsens införande afsågs — hur blefve det upfyldt?
Annu i dag är det blott en förhoppning, men äfven den skulle förstöras genom ett arbetssätt, som uphäfde allt inbördes sammanhang emellan olika Regeringsärenden.
— Att tillsättandet af ett nytt konsultativt Statsltåd skulle medföra en dylik verkan, är likväl icke min mening att påstå.
Jag vill endast hafva visat hvarthän en arbetsordning, sådan som i K.
M» Nåd.
Propos. afses, kunde leda.
Min enskilda åsigt är den, att hvarken ett eller två nya StatsRåd äro tillräckliga att åstadkomma någon väsendtlig förändring i arbetssättet, derest Regeringen fortfarande såsom hittills låter belasta sig lika mycket med de obetydligaste, som med de vigtigaste ärenden — ett förhållande som i den Kongl. Proposm är utgångspunkten.
Men just med afsrde å denna utgångspunkt förekommer den omständighet, som efter mitt förmenande, förtjenar att framför andra behjertas.
Den omsorg hvarmed Konungamakten en längre tid begagnat alla upkomna tillfällen att göra sitt inflytande omedelbart gällande, har slutligen ledt derhän, att Regeringen blifvit af göromål så öfverhopad att hon antingen måste afstå en del och följaktligen ändra sitt antagna system, eller ock söka en förstärkning af sin arbetskraft.
Hon har med valet af det sednare alternativet förkastat det förra.
— Efter min tanke vore det en olycka om R.
St:r dertill lemnade sitt bifall.
I mån af samhälls-lifvets utveckling vidgar sig kretsen för en Regerings omsorger och bestyr, och, så vida all mensklig förmåga är begränsad, måste en Regering, som ej skall slutligen förlora sig i detaljer, söka undvika att med dem taga omedelbar befattning, eller, med andra ord, den måste söka att i möjligaste måtto inskränka föremålen för sin omedelbara verksamhet.
Följden af ett motsatt förfarande ligger för handen.
I dag är fråga om StatsRådets förökande med 2 nya ledamöter, och deraf en med hufvudsakligt afs:de å de administrativa besvärsmålens växande antal.
Om denna tillväxt fortgår och naturligtvis skall den det göra, derest icke hinder läggas deremot, så kan inom kort blott för dylika mål erfordras en ytterligare förstärkning af StatsRådet.
För idel detaljbestyr skulle det således ouphörligen förökas ända till dess omöjligheten för Konungen att medhinna målens afgörande tvang Honom att skjuta dem ifrån Sig.
Yisar icke detta att en orätt väg blifvit beträdd?
Det är obestridligt att Regeringen f. 11. är öfverhopad af göromål, men olägenheten undanrödjas icke genom inrättandet af ett eller annat nytt StatsRådsembete, utan derigenom att Regeringen efter hand skiljer sig från de ärenden, som icke i följd af sin beskaffenhet ovillkorligen höra henne till, en åtgärd som återigen skulle motverkas genom ett bifall till K. M:s Nåd.
Propos. — Soffringen kan vara kinkig, men icke omöjlig.
Någon gång måste den företagas och den blir lättare ju förr man börjat den.
— Hos flertalet
Den 25 November e. m.
7ST af enskilda skall en inskränkning i rättigheten att »söka Konungen» mötas med ovilja.
Så säges åtminstone, oell det är möjligt att anmärkmn är grundad.
Benägenheten hos den enskilda att hänskjuta sina angelägenheter till Konungens omedelbara skärskådan och afgörande har likväl alltför länge blifvit upmuntrad.
Det bör vara tid att försöka återhålla den sedan den visat sig skadlig för det allmänna.
Efter min tanke skulle, såsom jag yttrat, ett bifall till det Kongl.
Förslaget innebära en önskan att
Ilegeringen måtte fortgå på den beträdda banan; ett afslag motsatsen.
På denna grund vågar jag nu, efter att förut hafva biträdt Const.Utsk:s Betänk., jemväl anhålla om Propos. på bifall till detsamma.
Den som något följt de all männa ärendenas behandling inom konseljen före 1840 års ltiksdag, har sig nogsamt bekant, hurusom den tidens sammansättning af StatsRådet medförde en stor lättnad i handläggningen och föredragningen af mål inför K. M. Man vet, att StatsRådet då utgjordes af 6 StatsRad jemte StatsMinistrarne och HolKansleren hvilka alla voro konsultativa.
Jag kallar dem så, emedan de icke hade någon föredragning.
Alla Depart:ter voro försedde med Chefer, som kallades Statssekreterare, hvilka jemväl hade säte och stämma i StatsRådet, och der föredrogs ärendena.
Hvarje Statssekreterare biträddes i föredragande uti konseljen af en Exped.Sekret., med lika ansvar för sina mål som StatsSekret. för sina, och i händelse af ärendernas tillökning förordnades så många Exped.Sekret, som StatsSekretme i samråd med StatsRådet fann behofvet fordra.
Men denna lättnad i arbetet ökades än vidare genom Allmänna Arendernas Beredning, hvarest icke blott StatsSekret:ne utau alla föredragande Exped.Sekret, föredraga alla de mål, hvilka ansågos af beskaffenhet att böra af densamma beredas.
Föredraganderne inför K.
M. kunde således till antalet ökas eller minskas i mån af behof.
Riksdag förändrades olyckligtvis detta förhållande, så att det Depart. som tillförene förestods af en StatsSekret. med biträde af ända till 3 å 4 Exped.Sekret., förestås nu af endast en person, som skall vara föredragande inför K. M.
Det måste således vara klart, att ett sådant arbete, om också en man med öfverlägsna fysiska och intellektuella krafter kan för en kortare tid uthärda dermed, måste i längden blifva ett ordentligt slafveri, och jag påstår, att inom Sveriges hela embetsmannacorps finnas icke sådana slafvar som Depart.Cheferne.
Det är väl då billigt, att man, i den mån ärenderna blifva öfverhopande, vidtager åtgärder, för att bereda Depart.Cheferne möjligheten att utöfva de dem åliggande pligter.
Detta kan icke åstadkommas med mindre än att de åtminstone någon tid af året erhålla ledighet från detta slafviska arbete.
Om Grundlagen kunde så förändras, att K. M., för att bereda Depart.- Cheferne ledighet, egde tillförordna personer, vore den nu föreslagna reformen öfverflödig, men då något sådant förslag icke blifvit vackt, återstår icke annat än att förstärka StatsRåds-personalen.
En ledamot, som försvarat Utsk:s Betänk, har sagt, att det icke vore nödigt att förse Depart.Cheferne med ständiga vikarier.
Jag skulle m
Den 25 November a, m. härpå kunna lemna det svar, att man icke behöfde förse ledamöterna i HofRätterna med ständiga vikarier, ehuru man ser, att sådana år efter ar fullgöra de ordinarie ledamöternas arbeten.
Samma talare har äfven sagt, att genom den föreslagna åtgärden skulle inträffa, att i händelse skiljaktighet i politiska åsigter upstode inom konseljen enhet i ärendernas handläggning icke skulle ega rum.
Detta skäl synes mig högst besynnerligt, ty huru skiljaktiga de politiska meningarna inom konseljen än må vara, måste StatsRådets ledamöter hafva endast ett mål för sig nemi. landets väl.
Jag kan icke tänka mig möjligheten deraf, att, derföre att den ena ledamoten kan hysa liberalare åsigter än den andra, de icke skulle kunna sorn oväldiga män samråda med hvarandra om hvad som rör Riket och dess angelägenheter, och icke är det tänkbart att de skola förbise hvad sorn är för Riket nyttigt och gagneligt.
Skulle skiljaktiga meningar upstå, så är det högst naturligt och K.
M. fäller då utslaget.