Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå härefter framställda serskilda proposir bifölls lista punkten af StatsUtskis mern., samt ansåg R. o. Ad. alt, i följd af detta beslut, såväl Gr.
Lagerbjelkes inbjudningsförslag som BorgareStis inbjudning, såvidt de afsåge denna lista punkt, komma alt förfalla.
Vidare förekom och uplästes 2:dra punkten af Utskis förslag.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., yttrade att R. o. Ad. torde finna att denna punkt ej fordrade annan åtgärd .... 40' 628 Den 1 September.
Cederström, i anledn. hvaraf H. Ex. behagade afbryta sin framställning, samt upropa Frih. Cederström, som yttrade:
Jag ber om ursäkt för den frihet jag tog mig, alt begära ordet innan fl. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, slutat sin framställning af frågan.
Jag får nu blott begära alt återfå ordet innan propos. å punkten framslälles. H. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att afsigten med den sednaste framställningen endast varit att hemställa om icke K. o.
Ad. behagade lägga förevar.de punkt lill handlingarne.
Jag måste åter anhålla nm öfverseende, denna gång derföre, att jag trodde det H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, i sitt första anförande endast ville göra en utredning af frågan, då detta anförande i dess ställe verkligen utgjorde början lill en propos. i ämnet.
1 sådant hänseeude får jag anhålla, att R. o. Ad. ville, med förklarande det Ståndet godkänner Utsk-.s i denna punkt afgifna argumentation, lägga berörde punkt till handlingarne.
Man kan visserligen säga, att denna punkt egentligen närmast rörer Presteoch BorgareSi:n; men denna omständighet kan väl icke utgöra något hinder för det förslag till propos., jag nu tagit mig friheten afgifva, och om hvars framställande jag vördsamt anhåller.
Den nu föredragne punkten är endast ställd lill Preste- och BorgareStm och inbjuder dem att instämma uti R. o.
Det tyckes väl då vara temligen klart, att R. o. Ad. icke kan fatta något annat beslut än alt lägga punkten till handlingarne, ty ingalunda lärer R. o. Ad. kunna vara missnöjd dermed att de andra Stånden inbjudas att instämma uti ett af R. o. Ad. fatladt beslut.
Hvad den af Frih. Cederström begärda propos., att Ståndet ville, med godkännande af Ståndets argumentation, lägga punkten lill handlingarne, egentligen skall tjena till, kan jag för min del icke inse, ulan anser, att punkten utan ali vidare omständighet bör, såsom icke ronde R. o. Ad. läggas ad acta.
Efter det yttrande Gr.
Lagerbjelke nu afgifvit, hoppas jag vi blifva ense derom, att när något hinder i sak icke möter den propos. jag tagit mig friheten begära, så torde icke heller något väsendtligt inkast göras emot det tillägg till sjelfva hufvudpropos. jag åstundat att R. o. Ad. ville antaga; och får jag således förnya min anhållan om framställning af den utaf mig nyss äskade propos.
Om, såsom jag tror, den af Utsk. begagnade argumentation är riktig, så är det ju ingen svårighet vid att å R. o. Ad:s sida erkänna detta förhållande.
Men, invänder man, hvartill tjenar detta erkännande?
Det tjenar, bland annat, til! förebyggande af all framlida tvekan i hvad mening läggandet till handlingarne vid delta tillfälle sker.
Huru ofta har det ej efteråt varit föremål för olika tydning, hvad med besagde åtgärd i serskilda fall rätteligen månde förstås?
Det synes derföre bättre om man redan nu kan göra den saken ostridig och klar.
Det sker så lätt genom den förklaring jag vördsammast föreslagit.
Den 1 September. m Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade med godkännande af Utskis hemställan i denna punkt, lägga samma punkt till handiingarne, ropades ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ånsug ja hafva varit öfvervägande.
Vördsamt anhålles, att den nu föredragne punkten mätte ännu en gång i sin helhet fä upläsas.
Den sålunda begärda npläsningen verkställdes, hvarefter H. Ex.
Hr Fr ih. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade lägga deu i fråga vande 2:dra punkten till handiingarne, med förklarande alt R. o. Ad. godkände den deri gjorda hemställan.
Lagerbjelke: foke annat än jag vet har en propos. ronde denna punkt redan blifvit af Hr Frih. o. Landtm, framställd och af 11. o. Ad. med öfvervägande ja besvarad.
Jag kan sannerligen icke finna behofvet af en förnyad propos. eller hvartill en förnyad upläsning af punkten kunnat tjena.
Jag vill med största nöje gifva Gr.
Lagerbjelke en förklaring öfver skälet lill min anhållan om en förnyad upläsning af nu förevar:de punkt.
Detta skäl består helt enkelt deruti att ett nära sammanhang förefinnes emellan de serskilda delarne af nu ifrågavar:de afdelning utaf jernvägsfrågan.
Det kan således vara nyttigt att noga göra sig redo för innehållet jemväl af hvad i punktens sednare del till Ständernas pröfning öfverlemnas, och det var för att derom bibringa fullständig kännedom hos alla dem, hvilka tilläfventyrs icke hafva Utsk:s mern. lill hands, som jag begärde merberörde förnyade upläsning.
Win mening var således den, att man vid afgörande utaf den ena punkten måste taga i betraktande hvad den andra innehåller; men alldeles icke den, alt någon förnyad propos. å hvad beslutadt blifvit, skulle af Hr Frih. o.
Landtm, framställas.
En dylik åsyftan kunde ju aldrig vinna påföljd.
Jag har också ingalunda hyst en sådan afsigt.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han i anledn. af Gr.
Lagerbjelkes anmärkn., ansåg sig böra nämna, att ehuru H. Ex. hade upfattat R. o. Ad:s svar såsom jakande och äfven tillkännagifvit det, hade likväl icke R. o.
Ad:s beslut blifvit med klubbslag befästadt innan Frih.
Cederström begärt ordet.
Hr Frih. o. Landtnäs härefter gjorda hemställan om R. o. Ad. ansåge atti följd af det nu fattade beslut, BorgareSt:s inbjudning, såvidt den rörde 2:dra punkten af Utsk:s mern. icke erfordrade serskild åtgärd, besvarades med ja; men då sedermera II.
Ex. yttrade att enahanda förhållande syntes förekomma i afseende på Gr.
Lagerbjelkes förslag, anmälde sig och anförde Frih.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning i afseende å 2:dra punkten äfven innefattar en fråga som först uti nästföljande punkt blifvit till Ständernas pröfning öfver - C30 Den 1 September. lemnad, får jag vördsamt anhålla, det Hr Frih. o. Landtm, behagade upskjutä alt framställa propos. å Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning i afseende å denna del af ämnet, intilldess 3:dje punkten blifvit föredragen och pröfvad.
Då Utsk:s inbjudning i denna del går ut på alldeles detsamma, som Gr.
Lagerbjelkes inbjudning. och jag icke kan föreställa mig att inbjudningen är kraftigare då den kommer ifrån Gr.
Lagerbjelke, än då den kommer ifrån ötsk., kan jag icke annat än finna det vara fullkomligt konsequent alt sedan man lagt Utsk:s till andra RiksStänd stälda inbjudning till handlingarne, man äfven pä samma sätt förfar med Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning.
Det kan svårligen vara lämpligt alt de andra Stånden få 2:ne inbjudningar i samma syftning; och således skulle jag tro, att man, utan alt på något vis förringa verkan af det beslut, R. o. Ad. vid föredragningen af 3:dje punkten kan komma att fatta, kan lägga Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning, så vidt den rörer den 2:dra punkten, till handlingarne.
Jag ämnade yttra detsamma som Gr.
Mörner redan gjort, och då jag anser det vara serdeles angeläget all vi vid behandlingen af denna fråga komma på rediga foller och undvika alla vidare förvecklingar, får jag vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att besluta, det den del af Gr.
Lagerbjelkes förslag lill inbjudning* som afser 2:dra punkten af nu förevarrde mern., kommer alt såsom numera obehöflig förfalla.
Sä vidt jag kan påminna mig, har R. o. Ad. under ett föreg:de plenum i afseende å dessa frågors behandling fallat det beslut, att StatsUlsk:s nu förevar:de mern. och Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning skulle uti ett sammanhang handläggas.
Jag föreställer mig således, alt de punkter uti Gr.
Lagerbjelkes förslag, hvilka helt och hållet sammanfalla med och finna sin motsvarighet lili vissa punkter af Ulsk:s mern., icke behöfva blifva föremål för någon serskild propos., sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut i afseende ä de motsvarande punkterne uti mern.
Elt motsatt förfaringssätt vore alt uprifva det beslut R. o. Ad. i afseende å föredragningen af dessa frågor, en gäng fattat.
Det beror naturligtvis på utgången af R. o. Ad:s beslut vid hvarje föredragen punkt, huruvida Gr.
Lagerbjelkes förslag liehöfver komma under pröfning eller icke, men hufvudsaken anser jag vara att vi gå tillväga med fullkomlig formenlighet och det kan icke ske på annat sätt än alt Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning föredrages på samma gång som Utsk:s mern.
Hr Hjärne malle icke hafva upmärksammat, alt nu icke är fråga om den 3:dje punkten af StatsUtsk:s mern.
N:o 351, utan om Hr Frih. o. Landtm:s tillkännagivande att såväl BorgareShs inbjudning som Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning, såvidt de rörde den nyss föredragna 2:dra punkten, ännu icke blifvit af R. o. Ad. behandlade och afgjorde.
Nu är endast fråga om den del af Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning, som Den 1 Sopie m ber.
631 eger sammanhang med den nyss afgjorda 2:dra punkten, och för alt vinna ordning och reda vid behandlingen af frågorna är det nödvändigt att, på sätt R. o. Ad. äfven beslutat, serskild propos. å såväl BorgareSbs inbjudning som Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning vid hvarje deremot svarande puukt af Ulsk:s mern. blifver framställd och besvarad.
Man lärer, såsom vi se, vara af mångfaldigt skiftande olika tankar i afseende å behandlingsältet af dessa frågor, men jag kan för min del ej inse annat än alt rättast och bäst torde vara att, (på säll Hr Frih. o. Landtm, äfven tillkännagifvit sig ämna förfara), sedan propos. blifvit framställd å den föredragna punkten af Utsk:s mern., serskilda propos:r göras, huruvida de öfriga frågorna lill följd af beslutet böra anses hafva förfallit och såsom sådana endast läggas till handlingarna.
Jag får således till Hr Hjärne hemställa, huruvida lian icke behagade godkänna della förfaringssätt och gillar den propos., att Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning icke erfordrar någon annan åtgärd än alt läggas till handlingarne.
Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. alt Gr.
Lagerbjelkes förslag till inbjudning, såvidt det afsåg hvad Utsk. i andra punkten hemställt, skulle läggas lill handlingarne.
Sedan nu 3:dje punkten af StatsUtsk:s mern. blifvit upläst, anförde Gr.
StatsUtsk. har ansett den säkerhet för Staten, som R. o. Ad. genom sitt beslut i afseende å denna punkt velat åstadkomma, vara obehöflig.
Till vederläggande deraf anhåller jag alt få i R. o. Ad:s minne återföra hvad som till stöd för behöfligheten af ett sådant stadgande härstädes anfördes, då frågan första gången diskuterades.
Del ådagalades vid detta tillfälle, alt den säkerhet, som Utsk. ansett ligga deruti, alt, ifall bolaget brusle uti någon af dess förbindelser, egde K.
M. att innehålla den årliga utdelningen å jernvägsaktierne, icke var för Statens rätt tillräckligen betryggande, ty det kunde hända, att det sista året en så betydlig reparation af jernbanan blefve af nöden, alt jernvägsbolaget funne uträkning uti alt lemna den årliga utdelningen i sticket, heldre än att påkosta banan en reparation, som skulle upgå till belydligare belopp än den upoffrade utdelningen.
Häraf synes, att Slaten, oaktadt den såsom fullkomligt betryggande ansedda garantien genom innehållande af utdelningen, skulle kunna komma att emottaga banan uti vida sämre skick, än Staten hade anspråk på att erhålla densamma, samt att den ersättning Slaten skulle bekomma genom seqvester å den årliga utdelningen icke skulle motsvara den förlust som drabbade Staten genom banans försämrade beskaffenhet, hvilkens afhjelpande skulle erfordra betydligare utgifter än att de kunde med den erhållna ersättningen bestridas.
Vid samma tillfälle visades det äfven, att det förefans en betydlig skillnad emellan föreskriften att banan skulle underhållas uti fullt ändamålsenligt skick och stadgandet att detta skick skulle vara fullgodt, ty banan kan sägas vara uti fullt ändamålsenligt skick, så länge densamma kan till det dermed afsedda C 32 Den I September. bruk fullt ändamålsenligt begagnas, men, detta oaktadt, kunde åtskilliga delar af banan, t. ex. skenorna, vid den tidpunkt, då anläggningen skulle till Staten hemfalla, vara, ehuru ännu då fullt ändamålsenliga, likväl så utnötta och nära att icke mera kunna begagnas, att en hufvufsakiig reparation snart blefve af behofvet påkallad. R. o. Ad. ansåg derföre, alt uttrycket ”fullt ändamålsenligt skick” icke var för Statens säkerhet tillfyllestgörande, utan att det borde uttryckligen bestämmas, alt banan vid aflrädandet skulle vara uti ”fullgodi skick”.
Det visade sig således tydligt, att R. o. Ad. updrog en bestämd skiljolinie emellan båda dessa uttryck, och dä StatsUtsk. nu erkänt riktigheten af denna begreppsskillnad, mäste det vara en pligt för hvar och en, som gillat del införda stadgandet örn banans afträdande uti ”fullgod! skick”, ali efterse, det berörde stadgande i verkligheten får någon påföljd.
Detta kan endast vinnas på det sätt, att jernvägsbolaget för upfyllandet af denna dess förbindelse ställer godkänd säkerhet.
Den säkerhet, sorn ansetts ligga deruti, att Staten eger all innehålla den ärliga utdelningen å aklierne, gäller endast hanans underhållande uti ändamålsenligt skick, men om, oaktadt bolaget under hela den bestämda tiden hållit banan uti klanderfrill och fullt begagneligt skick, banan elter denna tids förlopp befinnes vara nära nog utsliten, kan Staten väl, på grund af nyss fattade beslut, göra anspråk pä alt hanan skall afträdas uti hällre skick än det dä såsom ändamålsenligt befintliga, eller, med ett ord, uti fnllgodl skick, men om ingen säkerhet blifvit ställd i afseende på bolagets förpligtelse ali efterkomma della Statens anspråk, kan bolaget säga: ”Vi tycka alt banan befinner sig uti fullgodi skick, och om Staten icke linner detsamma, sä kunna vi sådant icke hjelpa.
Hvad vill då Staten göra?
Taga banan?
Den skulle ju i alla händelser tillfalla Staten.
Taga den innestäende utdelningen ?
Det finnes kanske ingen, eller åtminstone en högst obetydlig utdelning att få.
Om fördenskull intet blifver stadgadt angående bolagets skyldighet alt ställa säkerhet för hanans öfverlemnande till Stalén uti fullgodt skick, blifver denna sista föreskrift endast en tom fras, hvilken icke bereder
Staten någon annan säkerhet än den bolaget godvilligt vill lemna.
Härigenom torde det vara fulleligen bevisadt, alt för Statens säkerhet i detta fall erfordras icke allenast insättandet af orden: ”uti fullgodt skick”, utan äfven ett stadgande ang:de bolagets skyldighet att för denna dess åtagna förbindelse ställa af K.
M. godkänd säkerhet, och att förutan ett sådant stadgande det förra stadgandet är af noll och intet värde.
Återstår nu endast att beröra den af Utsk., såsom en sannolik följd af ifrågavar:de stadgandes införande, framställda omständighet, att det ovilkorlig» åläggandet af en sådan skyldighet skulle motverka bildandet af ett bolag för utförandet af den ifrågasatta jernvägsanläggningen.
Detta Utsk:s påstående anser jag vara lika ogrundadt som det är omotiveradt.
Jag föreställer mig nemi., att om något bolag kan åtaga sig arbetets utförande på de af Staten föreskiifna vilkor, så skall det icke heller finnas obenäget att för upfyllandct af dessa vilkor ställa behörig säkerhet, och får dessutom erinra, att denna säkerhet hvarken behöfver ställas vid företagets
Den i September. €33 början, ej eller motsvara banans hela värde, ly, hvad det sistnämnde beträffar, mäste vi ihågkomma, att åtskilliga och ganska väsendtliga delar af anläggningen äro af sådan beskaffenhet, att de dels icke kunna helt och hållet förfalla och dels alltid måste bibehålla ett betydligt värde, sä att den ifrågaställde säkerheten icke behöfde ställas till pä långt när jernvägens hela värde.
Hvad åter tiden för denna säkerhets ställande beträffar, så behöfver den ingalunda inträffa vid bolagets stiftande, utan Regeringen kan bestämma denna tid, till så långt före oktrojtidens slut, att de sista årens utdelning å aktierne skulle betrygga Statens rätt, i händelse bolaget icke ville eller vore oförmöget alt då ställa den bestämda säkerheten.
Endast beskaffenheten af denna säkerhet behöfde vid bolagets stiftande bestämmas och otti tiden för säkerhetens ställande skulle utsättas t. ex. lill det 35:te äret efter bolagets början, så återstodo 5 års utdelning, ifall den bestämda säkerheten icke kunde pratsteras.
Således torde man finna, att
Utskis förmenande att man genom eli sådant stadgande skulle motarbeta något bolags stiftande, saknar all befogenhet.
Man skulle måhända härvid anmärka, alt det borde uti Ständernas beslut utsättas, såväl all den ifrågavartde säkerheten icke behöfde redan vid bolagets stiftande ställas, som ock att den icke behöfde motsvara banans liela värde, men i sådan händelse beder jag att äfven en gäng få stödja mig på det af Ulsk. så ofta åberopade skälet, att så dana detaljbestämmelser böra lill Regeringen öfverlemnas, såsom alldeles olämpliga alt af en lagstiftande församling definit i ft fastställas, (lufvudfrågan är, att
Ständerna besluta att säkerhet för banans fullgoda skick vid afträdande! bör ställas, det öfriga äter är detaljbestämmelser och torde derföre böra till Regeringens förfogande öfverlemnas.
Pä grund af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag flera och obestridliga skäl lala för vidblifvandet af det beslut R. o. Ad. förut i denna fråga fattat, men intet för motsatsen, hvarföre jag vördsamt anhåller om propos. derå, att R. o. A., med afslag å Utsk:s hem ställan i denna punkt, vidblifver sitt förut i ämnet fattade beslut.
Stjernstedt: Aug. Wilh.:
Till en början får jag förklara atl jag anser Ulsk. hafva i afseende å formen orikligt upställt denna punkt.
Min mening är nemi. den, alt då endast 2:ne Stånd hafva godkänt UlSlcs hemställan i afseende å den denna punkt motsvarande punkten uti Utlåt.
N:o 340, samt elt Stånd hell och hållet afslagil och R. o. Ad. bifallit nämnde punkt endast under vilkor, att de förändringar, hvilka della sistnämnde Stånd, funnit nödiga, blefvo uti punkten införda, i följd hvaraf det stöde R. o. Ad. öppet att i motsatt händelse afslå punkten, har StatsUtsk. icke haft grundlagsenlig befogenhet atl till R.
St. hemställa, att R. o. Ad:s mening måtte få förfalla, utan har Utsk. bordt inbjuda de andra Stånden att sig uti detta R. o. Adis beslut förena.
I afseende å sjelfva saken instämmer jag lill alla delar uti det yttrande, Gr.
Jag tror att del är ganska oriktigt och t. o. m. vådligt för förelagets framgång, att man för detta bolag gör ett undantag från eti eljest allmänt gäl - C34 Den 1 September. lande regel; då R.
St. i mer eller mindre män bidraga dertill, att ett bolag kommer till stånd.
Jag tror att det vid nu ifrågasatta bolags stiftande är lika nödigt som vid alla andra dylika associationers bildande, att behörig garanti ställes derför, att bolaget fullgör de förbindelser, hvilkas åtagande utgjort vilkor för Statens bidrag till befrämjande af bolagets ändamål.
Man har sagt att stora svårigheter skulle möta i afseende å den föreslagna säkerhetens ställande, men Gr.
Lagerbjelke har redan visat, att dessa svårigheter lätt kunna undanrödjas, och hvad sjelfva detaljbeslåmmelserna beträffar, tror jag att dessa bestämmelser, såväl i detta speciella som många andra till denna fråga hörande fall, böra öfverlemnas till K.
M:s bepröfvande, hvarföre jag anser, att R.
St. göra klokast deri, att endast uti allmänna ordalag uttrycka den mening, att behörig säkerhet för fullgörandet af bolagets förbindelser i detta hänseende bör vara stäld.
Icke eller kan jag inse att man genom ett sådant stadgandes införande skulle löja att man år afvogl sinnad emot hela företaget, ty ingen opartisk bedöm mare af denna fråga lärer kunna anse det röja afvoghet, alt man, innan man ikläder Svenska Statsverket en i framtiden möjligtvis så betungande garanti som den ifrågavaride, vill genom vidtagande af ett vanligen förekommande försigtighetsmått betrygga Statens rätt och fördel.
Fördenskull anser jag det vara ganska vigtigt alt R. o. Ad. i denna fråga vidblifver sitt förra, på ganska giltiga skäl grundade beslut, och förenar jag mig helt och hållet med Gr.
Lagerbjelke i afseende å den propos. han i sådant hänseende yrkat.
Det är, utur en viss synpunkt betraktadt, med verklig glädje som jag har åhört de 2:ne siste värde talarnes yttranden i denna fråga.
De hafva nemi. förklarat, ali de funno sig vid att till K.
M:s bedömande öfverlemna upgörandet af detalj-bestämmelserna i denna fråga.
Hade detta i allmänhet blifvit medgifvet för ett par dagar sedan, skulle hela denna diskussion hafva kunnat blifva oss bespard.
Nu deremot måste jag utbedja mig alt få till besvarande uptaga de hufvusakliga skäl, som blifvit anförda för nödvändigheten af ett stadgande röride bolagets åläggande alt ställa säkeihet för banans afträdande till Staten uti fullgodt skick.
Hvad då först beträffar Gr.
Lagerbjelkes ytrande, att den ifrågaslällde borgen icke skulle behöfva nedsättas, förr än t. ex. på det 35:te året, så är del klari, alt den naturliga följden af ett dylikt stadgande skulle blifva den, att aktierna måste ställas på 35 år, eller lill den tid, då borgen skulle sättas; ty ingen lärer vilja köpa aktier stälda på 40 år, när det skulle kunna inträffa, att efter del 35:te årets förlopp någon utdelning icke vidare skulle ega rum.
Åtminstone skulle så beskaffade aktier ganska betydligt falla i värde.
Jag får vid detta tillfälle äran nämna, alt, såsom saken nu är stäld, en garanti för | mill. ligger uti stadgandet, att Slaten eger rättighet att, i händelse bolaget icke fullgjort sina förbindelser, innehålla sista årets ränta, ty — märken väl Mine Hrr, alt garantien endast är medgifven för 40 är, men att kapitalel icke amorteras förrän
Den 1 September. 635 med det 41:sta året.
Således förefinnes härigenom en garanti på i mill.
Om vi än lemna denna omständighet å sido, måste man väl erkänna, ali det vore alt förutsätta en högst ovanlig grad af vårdslöshet och bristande tjenstenit hos de personer, hvilka K.
M. kommer att förordna till att hålla eftersyn öfver att nödiga reparationer å banan årligen verkställas, ifall man anser alt dessa personer skulle kunna låta en sådan försumlighet falla sig till last, ali banan vid afträdandet vore i så dåligt skick, så att reparationen deraf skulle öfverstiga en summa af 250,000 r:clr.
Jag anser något sådant icke gerna vara möjligt.
Stjernsledts yttrande vidkommer, så gillar jag helt och hållet hans åsigt, att man bör vara försigtig vid stipulerandet af vilkoren för ett bolags bildande, när detta bolag kan komma att åtnjuta bidrag från Staten, men icke bör man vara så försigtig, att man vidtager en åtgärd, hvarigenom detta bolags aktier endast skulle komma att löpa 35 år i st. f. 40, ehuru de äro ställda på den sednare liden.
Detta voro åtminstone icke att upmuntra allmänheten att ingå uti företaget.
På dessa i största korthet anförda grunder, hvilka jag dock anser vara tillräckliga för ådagaläggandet af det föreslagna stadgandets olämplighet,1 anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte lemna sitt bifafl till den nu föredragna 3:dje punkten af Utsk:s mern.
Redan förra gången då nu förevar:de ärende på detta rum behandlades, tog jag mig den friheten bestrida behofvet, möjligheten och verkställbarheten af den ifrågasatta garantien.
Denna min öfvertygelse har icke blifvit rubbad af de skäl, åtskilliga talare här anfört till försvar för ett stadgande uti berörde hänseende.
Lagerbjelke har ansett den säkerhet, som borde af bolaget ställas, icke behöfva upgå lill jernbanans hela värde, utan endast motsvara skillnaden uti värdet emellan banan uti ”fullt ändamålsenligt” och ”fullgodt skick”.
Hr Gr:n har ytterligare sökt utveckla och framhålla den enl. hans förmenande så betydliga skillnad, som skulle förefinnas emellan nyssnämnda båda uttryck, men jag får erkänna, att jag icke lyckats göra för mig klart, huruledes en väg, som under en längd af år måste hållas uti fullt ändamålsenligt skick, skulle kunna på ett eller tvenne år så helt och hållet försämras och räka uti eli sådant lägervall som Hr Gr:n föreställt sig.