Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deri omförmiiles det förhållande, att Den 23 Mars e. m. 3 K 5 under det att såväl i Götha HofRätt som i PIofR:n öfver Skåne och Blekinge alla dit ingifna handlingar emottagas af en och samma tjensteman, hvilket med rätta anses vara beqvämt för parter, så är deremot i Svea HofRätt liandlingarnes emottagande fördeladt på tre särskilda personer.
Frågan om förändring af detta förhållande till likhet emellan samtlige HofRaie var föremål för mycken öfverläggning inom Komitéen, men komiterade kunde ej derom öfverenskomma.
Götha HofRätts och den Skånska HofRrns ledamöter förklarade, att de icke kunde upoffra det hos dem vedertagna mera rationella sättet, och Svea HofRätts ledamöter åter tillkännagåfvo, att de icke kunde öfverlemna ifrågav:de bestyr till en enda person.
Följden blef, att den nuvande olikheten föreslogs att bibehållas.
Nu har emellertid äfven StatsUtsk. fästat sin upmärksamhet vid denna olikhet, ansett densamma böra undanrödjas och derföre framställt en oskyldig önskan. att . K.
M. måtte reglera ifrågavar:de förhållande i Svea HofRätt i likhet med det, som äger rum i de tvänne öfriga.
Denna framställning är gjord endast i önskningsform och onekligt är, att den har ganska mycket för sig, hvarföre K.
M. jemväl updragit åt Just.DeparCt att tillse, huruvida, då HofR:ties arbetsordning kommer att definitift fastställas, den ifrågasatta regleringen af bestyret med handlingarnes emottagande kan äga rum.
Den af StatsUtsk. uttalade önskan innehåller således ingenting oskäligt.
Men, säger Hr Carleson, hvarje förändring i göromålens fördelning emellan tjenstemännen inverkar på sportel-beräkningen och rubbar följaktligen en af löne regleringens grunder.
Detta är onekligen riktigt, men jng får fästa upmärksamheten derå, att spörtelregleringen ännu icke är definitift bestämd, och att det således står K.
M. öppet att ifall den af StatsUtsk. önskade förändringen af göromålen vidtagas, i sammanhang dermed förändra sportel-regleringen sålunda, att någon förlust för den ene eller andre tjenstemannen icke upkommer.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att något afseende ej måtte fästas på de anmärkmr Hr Carleson framställt emot StntsUtsk:s med K. M:s Propos. i denna del sammanstämmande förslag.
Hr Carleson: Då R. o. Ad. såsom det synes redan trött nat vid denna discussion, skall jag emot IT.
Hr Giinthers anförande endast framställa några få anmärkmr.
En är den att Hr Gunther tyckes hylla den åsigten, att samtlige Sekret, och AdvokatFiskaler uti HofRme böra hafva lika stora löner, utan afseende derå, att den ene har dubbelt så trägna göromål som den andre.
Riktigheten af denna åsigt öfverlemnas till R. o. Ad:s bedömande.
En annan anmärkn. är den, att derest, på sätt Hr^Gunther tillkännagifva, K.
M. icke skulle hafva bestämt, huruledes "sportlerne skola fördelas emellan tjenstemännen, så saknas i sjelfva verket all giltig grund för förslaget, att lönerne för de tre HofRättsSekretme fastställas till skiljaktiga belopp.
Och slutligen må såsom en tredje anmärkn. tilläggas den erinran, att skillnaden mellan de föreslagne lönerne för Sekret:ne i Svea och Götha HofRtr visserli - Sfi G Den 23 Mars e. m. gen är endast 500 Kdr.
Men att deremot skillnaden i lön för Sekret:n i Svea Hofltätt och Sekret:n i Skånska HofR:n skulle, enl. K.
M:s af Utsk:s antagna förslag blifva dubbelt så stor eller 1000 Rdr.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att de under densamma gjorda olika yrkanden, föranledde särskilda propos:r, och att beträffande först mom. litt. a, som rörde HofRättsPresidenternes aflöning, Hr Tornerhjelm, med hvilken flere ledamöter förenat sig, yrkat, att denna aflöning, i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd.
Propos., måtte bestämmas till 9000, i st. f. af Utsk. föreslagna 8000 Rdr.
Den härefter till bifall å Utsk:s i mom. litt. a gjorda förslag framställda proposm besvarades med starka
Nej blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge HofRättsPresidenternes aflöning böra, i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd.
Propos., bestämmas till 9000 Rdr, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Uppå sedermera särskildt framställde propos:)-, blefvo de utan anmärkn. lemnade momme b, c och d af R, o. Ad. bifallne.
Hr Gr. o. Landtm., att Hr Carleson yrkat återremiss å Utsk:s uti tabellen förekommande förslag till löner för Sekret:n och AdvokatPiskalen i Svea HofRätt, och då efter först till bifall och sedan till återremiss i Utsk:s förslag i denna del framställde proposm, som besvarades med blandade
Ja och Nej, proposm till bifall derå förnyades, ropades starka
Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja öfvervägande.
Den som bifaller StatsUtsk:s i Utlåt:t N:o 42 afgifna förslag till löner för Sekretm och AdvokatPiskalen i Svea HofRätt, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R, o. Ad. de emot förenämnde förslag gjorde anmärkmr föranleda' till detsammas återremitterande.
Hr Bildt: Sedan R. o.
Ad. godkänt K. M:s Propos. i hvad den rörer HofRättsPresidenternes löner och således afslagit StatsUtsk. -s förslag i nämnde hänseende, torde det vara nödigt att ändra siffrorna i de af Utsk. föreslagna slutsummorna, så att anslags-tillökningen för Svea HofRätt blifver 30,700 Rdr i st. f. 29,700 Rdr o. s. v. Likaledes har R. o.
Ad. i f. m:s plenum förkastat hvad StatsUtsk. hemställt i Betänka N:o 41 under litt. e. och således torde Den 23 M ars e. m. ilen hänvisning till denna del af nämnde Betänk, som här förekommer, eller orden: »i öfverensstämmelse med det af Utsk. i dess Utlåt, N:o 41 i detta hänseende tillstyrkta allmänna stadgande» böra utgå.
Jag anhåller derföre att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. till bifall å punkten med iakttagande af de förändringar deri, hvarom jag nu tagit mig friheten erinra.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att i öfverensstämmelse med de beslut lt. o. Ad. förut fattat och det särskildta yrkande Hr Bildt nu gjort, Utsk:s ifrågavande tillstyrkande måtte för att kunna af lt. o.
Ad. bifallas, förändras såväl till siffrorne som i den del deri SlatsUtsk:s Utlåt.
N:o 41 åberopas, samt att Hr Gr. o.
Landtm, nu finge upläsa detta tillstyrkande i des3 helhet, såsom det i öfverensstämmelse med lt. o. Ad:s beslut borde lyda, för att kunna framställas till lt. o. Ad:s bifall, nemi.: »att R.
St:r, för genomförande af ifrågavande lönereglering för HoflLne i den mån sådant kan ske, må bevilja och till K. M:s Nåd. disposition ställa de af Utsk., enl. nedan intagne tabeller föreslagne anslags-tillökuingar, utgörande för Svea HofRätt 30,700 Rdr, för Götha HofRätt 31,200 Rdr, och för HofRin öfver Skåne och Blekinge 17,800 Rdr, dock med förbehåll, alt de tjenstemän, hvilkas befattningar äro ställda på indragning, komma, så länge de dervid qvarstå, i åtnjutande af sin tillständiga rätt.
Och må desse tjenstemän, med afseende å den ökade lefnadskostnaden, af de disponible medlen erhålla, i likhet med andra tjenstemän, en billig förhöjning af sin nuvar:de aflöning, såvidt icke löne-regleringens genomförande derigenom förhindras»
Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s ifrågavande tillstyrkande med denna förändring bifallet.
Då nu såsom särskildt föremål för öfverläggningen förekom Utsk:s i den förevande 6:te punkten gjorda hemställan, ronde förändrad reglering inom Svea HofRätt utaf bestyret med emottagandet af handlingar, som dit ingifvas, yttrade sig H.
Ifrågavande hemställan, äfven om den är föranledd af någon* särskild motion, hvarom Betänk, ingenting uplyser, innefattar ett ämne, som i min tanka icke tillhör StatsUtsk:s behandling.
Amnet rörer nemi. icke någon med statsregleringen omedelbart sammanhängande fråga, utan endast en organisations fråga, hvarmed StatsUtsk. icke har något att skaffa.
Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke gilla Utsk:s tillstyrkan.
Utsk. stödjer sin hemställan deruppå, att det skulle vara för allmänheten beqvämligare, om en enda person emottoge alla de till Svea HofRätt inkommande handlingar, såsom det sker i de båda andra HofR:ne.
Denna fråga var föremål för öfverläggning inom den Komité, som på våren sisth år nedsattes för att afgifva förslag till en ny arbetsordning för HofR:ne.
Sedan den blifvit ganska noggrannt discuterad, stannade Komitéen i den åsigt, att det vore tjenligare att bibehålla det nuvar:de förhållandet.
Jag delar denna åsigt och anmärker för öfrigt, att om förhållandet ändrades, skulle det i väsendtlig mån inverka på den föreslagna sportel-regleringen, särdeles med afseende derpå, att en del af de sportler, som f. n. 368 Den 23 Mars e. m. tillfalla en af dc tre tjenstemän, hvilka f. n. emottaga till Svea HofRätt inkommande handlingar, eller Sekret:n, skulle genom förändringen honom frångå.
Pä grund häraf yrkar jag vördsamt afslag å denna punkt.
Hvad sjelfva saken beträffar, vill jag ej yttra mig för bifall till Utsk:s hemställan, sedan H. Exc. Gr. Sparre uplyst, att hinder förefuunos, som gjorde den föreslagna förändringens genomförande särdeles svårt, ja nästan omöjligt.
Beträffande deremot formen, så måste jag, i motsats till den siste värde talaren, uttala den åsigt, att StatsUtsk. varit fullt befogadt att afgifva detta förslag.
Utsk., till hvars pröfning organisations förslaget i dess helhet blifvit öfverlemnadt, måste naturligtvis genomgå detsamma och derom yttra sin tanka.
Utsk. fann då den nu ifrågavande förändringen fördelaktig och med densamma följer en förändring i sportelregleringen, som naturligtvis blifver en statsreglerings-fråga, ty Utsk. kunde naturligtvis ej vara så obilligt att fråntaga dessa tjenstemän deras sportler, utan att gifva dem ersättning i löne-inkomst.
Just derföre att frågan sammanhänger med sportel-regleringen, är den äfven en med statsregleringen förknippad fråga, och Utsk. ansåg sig följaktligen berättigadt att väcka förslaget och kan, i min tanke, icke med fog beskyllas för att hafva velat tillskansa sig större makt än det enl.
Grundlagen äger.
Jag kan ej medgifva riktigheten af hvad Hr Bildt nu anfört.
Jag tror nemi. att på det sätt StatsUtsk. framställt detta förslag, Utsk. dertill varit obefogadt.
Om, såsom Hr Bildt säger, denna fråga sammanhänger med sjelfva löneregleringen, så hade det varit Utsk:s ovilkorliga skyldighet att taga kännedom af de förhållanden, som föranledt Komitén att bibehålla det nuvande sättet för hnndlingarnes emottagande, derefter möjligen undersöka, hvad inflytande det tillämnade sammanslåendet af detta bestyr kunde hafva på tjenstemännens löner samt slutligen föreslå de jemkningar deri, som kunde synas erforderliga.
Men att obetingadt föreslå bifall till den löne-reglering som K.
M. på grund af komiterades förslag äskat samt sedermera föreslå ett beslut, som rent af tillintetgör en af grundérne för den förut tillstyrkta löneregleringen, torde vara lika obefogadt som inkonseqvent, hvarföre jag, i likhet med H.
Sparre, yrkar att framställningen, såsom oriktig och obehörig, måtte af It. o. Ad. förkastas. Hr Carleson:
Under åberopande af hvad jag i afseende å denna fråga för en stund sedan anfört, får jag nu endast anhålla om afslag å hvad Utsk. i förevande hänseende hemställt.
Jag har ingenting emot punktens afslående men får tillika öppet förklara, att jag icke anser StatsUtsk. hafva öfverskridit sin befogenhet, då Utsk. föreslagit B..
M. med en underd. anhållan om en reorganisation af vissa göromål inom ett embetsverk.
Då Den 24 M ars. 369
Den nu först till bifall å Utsk:s förevar:de hemställan gjorde proposm besvarades med starka
Nej blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om lt. o. Ad. behagade afslå denna Utsk:s hemställan, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte några Nej, förklarade sig hafva funnit
Fortsättningen af pröfningen utaf StatsUtskis Utlåt.
N:o 42 upskjöts till morgondagens plenum, och R o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 11 om aftonen.
Tisdagen den 24 Mars 1857.
Plenum kl. 6 e. m. Just. pleni-prot. för d. 10 dennes.
N:o 42, ang:de regleringen af utgifterne under EiksStatens 2:dra HufvudTitel; och förekom nu 7ide punkten.
Denna punkt ansågs ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
S:de punkten.
Härvid förekom först Utsfcs tillstyrkande att förslags-anslaget till fångars vård och underhåll må ökas med 195,000 Edr rmt.
Hr Stråle, Wilh..:
I förbigående torde jag böra nämna, att i premisserna till Utsk:s Betänk, influtit en oriktig siffra, enär der upgifves, att den för år 1855 fastställda utgiftsstat för fångvården vore bestämd till 1,010,000 Rdr bko.
Den utgör endast 884,175 Edr.
Och den numera kända utgiftssumman för nämnde år understiger något sistnämnda summa, enär den upgår till 846,599 Edr 12 sk. 8 rst. bko.
Då emellertid de stegrade varupriserne förorsakat betydligt ökade utgifter för fångvården, lider ej tvifvel att förslagssumman, om den såsom Utsk. med skäl anser angeläget, så mycket som möjligt bör närma sig årsbehofvet, ieke kan sättas IV. H. 24 370 Den 24 Mars. liigre än Utsk. föreslagit, hvadan jag anhåller om bifall till förevända punkt.
Utsk:s ifrågavande tillstyrkande bifölls.
Vidare förekom Utsk:s hemställan, att R.
St:r må hos K. M. i underd:het anhålla att ifrågavande anslag hädanefter ieke anlitas till bekostande af nybyggnads arbeten.
St:r icke anvisat särskilda medel till bekostande af nybyggnads-arbeten vid Eikets Straff- och Arbets-fängelser, skulle, om Utsk:s förslag i denna punkt bilalies, följden otvifvelaktig! blifva att någon nybyggnad af hvilken beskaffenhet som helst icke kunde företagas vid straff- och arbetsfängelserna med mindre än att R.
St:r efter särskild pröfning dertill anvisa erforderliga belopp, och den oegentligheteu vore redan i beslutets ordalydelse för handen, att förslags-anslaget till fångars vård och underhåll finge användas väl. till deras underhåll men icke till deras vård, så vidt dit hörer det särdeles i vårt kalla klimat oundgängliga anordnandet af tjenliga bostäder.
Utsk:s tillstyrkande synes mig tämligen obehöfligt, då Utsk. icke ens upgifvit, hvad oek svårligen kan påstås, att fångvårds-anslaget blifvit användt till nybyggnader, som icke varit af behofvet oundgängligen påkallade.
Utsk:s ifrågavande förslag skall emellertid, i händelse det godkändes, medföra synnerliga olägenheter för att icke säga vådor.
Om, hvilket lätteligen kan inträffa, straff-fångarnes antal förökades i så hög grad, att ett nytt fängelse eller utvidgning af ett äldre sådant erfordras, och detta inträffar under en tid då R.
St:r icke vore församlade: huru skulle man då bära sig åt?
Häremot invändes troligen, att man bör på förhand beräkna behofvet af utrymme för tångarne och i tid framställa nödiga förslag till utvidgning.
Detta är väl i allmänhet en sanning, men sådana beräkningar kunna icke alltid med säkerhet göras, särdeles då deri ingår en mängd förhållanden, som icke kunna beräknas, men ändock hafva ett mäktigt inflytande, såsom i fråga om fångantalets ökning eller minskning, tillgång på arbetsförtjenst, lifsmedlens högre eller lägre pris o. s. v. Härtill må äfven läggas att i viss mån, åtminstone för den närmaste framtiden, verkan i detta hänseende af dels redan beslutad dels föreslagen förändrad lagstiftning icke med säkerhet kan bestämmas.
Under sednaste året har ett större tillopp af fångar i Rikets straff-fängelser ägt rum än förut, och detta förhållande föranleder naturligtvis särskilda anordningar, troligen äfven nybyggnader, om än af mindre betydenhet.
Jag frågar Eder, mine Hrr, vore det under sådana omständigheter klokt, att förhindra administrationen att vidtaga de erforderliga åtgärderne?
Härförutan kunna händelser inträffa, hvilka ligga utom menskliga förmågan att förutse och alltså icke kunna beräknas t. ex. att ett stort straff-fängelse af en eller annan orsak nedbrinner.
Då mäste väl administrationen tillse, att såväl tångarne som bevakningen erhålla tak olver hufvudet, och detta kan väl svårligen åstad - Den 24 Mars. 371 kommas utan nybyggnad.
Om en sådan olycka inträffar emellan Riksdagar, skulle emellertid efter Utsk:s förslag någon nybyggnad icke kunna företagas, emedan anslag dertill saknas.
Ett annat fall vill jag äfven upgifva.
Såsom bekant är, förvaras en mängd strafffångar på Rikets fästningar.
Det bar handt och kan än vidare hända, att sådana fångar, till följd af krigsoroligheter måste flyttas från dessa fästningar, och det ligger i sakens natur, att denna flyttning måste ske skyndsamt.
Om nu utrymme för dessa fångar icke finnes i straff fängelserna, huru skall man då bete sig?
Slutligen vill jag fästa upinärksamheten derpå, att straff- och arbetsfångar måste sysselsättas i fabriksviig, understundom och företrädesvis genom enskild entreprenör men äfven i saknad af sådan, på fångvårdens förslag.
Hvar och en med någon erfarenhet af fabrikers drift, vet, att större eller mindre nybyggnad i och för sjelfva arbetet understundom kan erfordras, och att ett längre upskof dermed förorsakar menlig följd.
Helt nyligen har ett Kronan till hörigt hus i Landskrona, som var uplåtet åt särskild entreprenör och hvarest omkr.
200 lifstidsfångar skulle sysselsättas, nedbrunnit.
Om man nu antager, att upförandet af ett nytt bus vore oundgängligt för arbetet, och att amira medel än fångvårdens dertill ej kunde beredas: icke vore det da nyttigt eller lämpligt att fördröja återupförandet af ett dylikt hus intilldess E.
St:r måhända först vid nästa Riksdag få pröfva behofvet deraf.
Jag är icke okunnig om de åsigter, som tillvägabragt ifrågavar:de förslag, och jag vet icke, om jag lyckats öfvertyga dem, hvilka hysa dessa åsigter, att bäst vöre, om förslaget kunde få för falla.
Skulle likväl R. o. Ad. besluta att eri^ underd. skrifvelse i ämnet bör till K.
M. aflåtas, så hemställer jag om icke denna skrifvelse bör så affattas, att R.
St:r i underd:het anhålla, att förslagsanslaget till fångars vård och underhåll icke må anlitas till bekostande af väsendtliya nybyggnader, så framt ej upskof dermed skulle finnas föranleda synnerlig olägenhet eller förlust. l)å denna punkt blifvit återremitterad af ett RiksStånd, efter hvad jag tror mig veta, anhåller jag att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut.
Enl. 57 § RiluLsOrdmn äger Svenska folket att sig sjelf beskatta, och det måste, såsom en följd häraf, äfven tillkomma nationens representanter att undersöka statsbehofven.
Således är det endast i högst vigtiga undantagsfall statsmedel kunna ställas till Regeringens disposition, d. v. s. då utgifternas b lopp på förhand icke kunna beräknas
Om StatsUtsk. alltså endast i undantagsfall tillstyrker It.
St:r att anvisa förslags anslag, måste väl först undersökas, huruvida detta anslag bör utgå såsom den siste talaren yrkat.
Han har sagt nemi., att det är icke nog att fångarne skola underhållas, de måste äfven vårdas.
Detta är ganska rätt och kan icke bestridas, men mig synes klart att, om olyckor icke inträffa, man ganska väl kan beräkna, huru många lokaler fångarnes vårdande erfordrar för den kommande tiden.
Man bör icke förgäta, att Riksdagar inträffa hvart 3:e år, och att de vanligen fortfara ett år, så att mellantiden är endast 2 372 Den 24 Mars. är, och (let nr väl ieke att förutse att, under vanliga förhållanden, någon oberäknelig förändring i fångpersonalen kan under denna mellantid upstå.
Samme talares yttrande att, derföre att en stor del af tångarne förvaras på Rikets fästningar och eventualiteterna af ett krig fordra deras förflyttning till en annan punkt af landet, anslaget till fångars vård oell underhåll skall upföras såsom ett förslags-anslag, kan jag icke godkänna, emedan sådana eventualiteter förutsätta R.
St:rs sammankallande, ocn då bör man väl förmoda att R.
St:r, till dessa fångars vård, anslå erforderliga medel; men i alla fall, om än Regeringen har medel att för ändamålet tillgå, kan den väl icke genom en trollstaf frambringa ett fängelse, och den tid, som för upbyggandet deraf erfordras, kan ingalunda vinnas med penningar.
Jag tror således att de olägenheter, den värde talaren påpekat, ingalunda kunna afhjelpas, åtminstone icke på det sätt han föreslagit.
Den af Utsk. föreslagna skrifvelsen är föranledd deraf, att R, St:rs Revisorer hade, vid granskning af EångvårdsStyrelsens räkenskaper och berättelser för år 1855, funnit och anmärkt, att den s. k.
Eskils-salen i Warbergs fängelse blifvit inredd för emottagande af 100 fångar utöfver de redan i samma fängelse förvarade, och att vinden blifvit påbyggd samt inredd till kyrka för tångarne samt bostäder anskaffats åt presten m. fl. Revisorerne ansågo att dessa nybyggnader, hvilka bekostats af anslaget till fångars vård och underhåll, kunnat ganska väl förutses och således icke bordt utföras med samma anslag, utan blifva föremål för R.
Jag vill likväl lemna den värde talaren rätt deri, att om fängelser nedbrinna, det då Olifver nödigt att åter upföra nya, men detta måste väl tillhöra undantagen, och då medgifver jag att detta anslag, enär andra medel icke finnas, måste anlitas.
Just detta har Utsk. velat uttala med den underd. skrifvelsen, hvars redaktion, om den är något för sträng, jag intet har emot att modifiera.
Den skiljer sig dessutom från den vanliga formen deruti, att den icke innefattar ett oeftergifligt vilkor för anslags-summans beviljande, utan utgör helt enkelt endast ett förslag till en underd. skrifvelse, och då ett annat Stånd återremitterat punkten, skall jag således icke heller motsätta mig ett sådant R. o.
A:s beslut. H. Ex. Hr Gunther, Claes Ephraim: I anledn. af Hr Bildts yttrande anser jag mig till en början böra hålla mig till den omständigheten, hvarmed han slutade, och således uttala min tacksamhet för den humana form Utsk. iakttagit vid sin framställning, till följd hvaraf den endast blifvit iklädd drägten af en hemställan och icke innefattar något kategoriskt vilkor för hela fångvårdens uprätthåliande bär i landet intill nästa Riksdag.
Jag kan likväl icke, lika med den värde talaren, finna ätt Utsk., för sin framställning, haft något särdeles godt stöd i de sednast församlade Revisorernas berättelse.
Jag erkänner villigt representationens ovilkorlig^ rätt att bestämma icke blott om anslagens belopp, utan ock om sättet för deras användande, der sådant på förhand kan ske utan olägenheter och utan äfventyr att upoffra sjelfva ändamålet.
Ifra - Den 24 Mars. 373 gavar:de anslag är dock ett förslags-anslag och har äfven länge varit det just derföre, att representationen erkännt sin oförmåga att på förhand bestämma några vissa belopp för det afsedda ändamålet, och ett sådant bestämmande synes mig vara så mycket svårare, åtminstone för det närv.-de, som vi just nu förehafva en ny organisation af hela fängelseväsendet i landet.
Denna fängelseväsendets organisation har ock ett oskiljaktigt sammanhang med kriminallagen, med hvars omarbetning eller förändning de båda Statsmakterna nu som bäst äro sysselsatta, och under sådana förhållanden anser jag mindre klokt att på något sätt binda händerna på fängelseadministrationen, så att den icke kan efter behof vidtaga de förändringar med sjelfva straff-anstalterna, som för ett dylikt ändamål erfordras.
Man säger att behofvet af fångars vård och utrymmet derför bör kunna på förhand så beräknas, att några oförutsedda omständigheter icke inträffa, de der skulle erfordra vidtagande af så hastiga åtgärder, för utvidgande af straff-inrättningar, att icke R St:r kunna derom besluta, och det är visserligen möjligt att så förhåller sig, sedan en fullständig omorganisation af fångvården hunnit tillvägabringa^ och man tillika genomfört reformen af kriminallagen, så att till alla delar de3s inflytande på användandet af fängelsestraff hunnit blifva kändt; men dessförinnan tror jag mig tryggt kunna påstå, att det för Fångvårdsstyrelsen är lika litet möjligt, som för hvarje annan, att beräkna erforderliga utrymmet för fån* garnes vård från det ena året till det andra.
Vid sista Riksdagen stiftade R.
St:r en ny lag för stöld och rån, som sedermera af K.
M. sanktionerades, och genom denna lag har fängelsestraffets användande blifvit betydligt utvidgadt.
Denna lag är icke mera än 11 år gammal och dess verkan på straf-fångarnes antal kan ännu icke beräknas.
Vid innevande Riksdag har K. M. för R.
St-.r framlagt förslag till ny lag för förfalskning och bedrägeri, enl. hvilket förslag en ökad tillämpning af fängelsestraffet likaledes kommer att äga rum.
Under sådana förhållanden anser jag det vara rent af omöjligt att beräkna det utrymme, som för fångarnes vård erfordras, och finner jag Utsk. hafva saknat tillräckligt skäl för att framställa sitt förslag just i närvande tidpunkt.