Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfvergår jag till hvad Piiksd.- Oidn. säger, så heter det der, att R. o. Ad. representeras D c ii 2(j O c t o b e r e. m. >79 på sätt som Ridd.Ordn. föreskrifver: således bar den Hilvar. representationen fastställt sjelfva grunden för fjerdedelen i representationen så löst, att den lian undras af ett enda Stånd oell Konungen.
Äfven detta är i Strid med l §:n RiksdOrdn., som säger, att R.
St. uro Svenska folkets representanter: vill man följa denna princip conseqvent, bör icke ett stånd liga andra grundvalar för sin representation, än de andra Stånden.
Valrätten och valsättet bör för alla Stånden vara i grundlag stadgad, och denna ändring af nuvar. förhållanden, kanske den väsendtligaste af dem alla, Liefve således för Adelsståndet oundviklig.
Går jag nu till de öfriga Stånden, finnas i villkoren för deras representation lill en stor del dylika anomalier.
Det finnes t. ex. om BondeSt. stadgadt, alt, för att vara bonde, måste man vara besutten hemmansägare.
BondeSt. har, på grund af det ordet besutten, genom hemmanskly fningsförordningen undergått på det sednare 20-talet en af de största förändringar; och det är just derigenom som de personer, hvilka man nu säger skola hafva blifvit uteslutne till följd af den utaf Const.Utsk. bestämda siffran ?.5o r:dr, hafva i BondeSt. blifvit intagne som besuttne.
Vi laborera således med den anomalien alt äga tvänne
Stånd i vår representation, hvaraf det ena genom sin ståndsordning, som det blott sjelft behöfver godkänna, och det andra i sammanhang med ekonomiska författningar, kan undergå väsendtliga förändringar i sin sammansättning.
Går jag till PresteSt., finner jag tiden sjelf vara på vägen att förändra detsamma.
Under det alt nemi. det stora ropet på de orepresenterades rättighet att deltaga i representationen småningom i PresteSt. inför ombud från allt flera och flera lärda samfund och skolstater, finna vi en annan lika bestämd tidehvarfsriktning till en icke återhållbar emancipation af skolan och lärdomen från kyrkan och tvertom.
Det förberedes härigenom i PresteSt. förr eller sednare en motsats, som icke skall göra detta Stånd till hvad det nu är eller hittills har varit; det skall och måste erhålla en laisk och en ecclesiastik ingrediens.
Går jag till BorgareSt. finner jag det försäkradt om sin, hvad man skulle kunna kalla, renhet, om nemi. skråordningarne äro säkra att bibehålla sig; men sjelfva dessa skråordningar hafva visat sig med hvar dag mer och mer i strid med nationens intresse och emot Ståndets egel.
Egoismen sjelf korn-.
? mer att drifva näringsidkarne att önska en amalgamntion med hvarandra, och när den väl är verkställd, blir BorgareSt. förvandladt till stadscommuner och blir något helt annat än det närvar.
När man nu icke kan hoppas att de nuvar.
Stånden . länge kunna komma att orubbade fortfara i deras historiska skick, — huru mycket skall icke delta ytterligare okas ■ genom intagande af de orepresenterade, hvilket intagande man icke ens försökt alt neka eller bestrida.
D v n a4 Octo b c l' e. m. hvar och en, som tänkt på den saken, om icke, vid bildandet af ett 5:te Stånd, man ovillkorligen skall stöta på samma svårigheter, som man förebrår Coust.Utsk. att icke fullkomligen hafva lyckats undvika.
När frågan är alt välja ståndspersoner med egendom, involverar detta begreppet af en census; när frågan är om de orepresenterade lärda, måste någon viss grad bestämmas; i frågan om embetsmän, måsteman fastställa antingen K. fullmakt, eller, såsom ett af de tryckta förslagen, capitaines-grad eller något dylikt, d. v. s. man skall, da man öfvergår till positiva bestämmelser, komma till precist samma svåiigheter som för de allmänna valen, och detta tor -j af representationen.
När slutligen alla dessa censusåsigter i det femte Ståndet hunnit göra sig gällande, månne man icke kan frukta, att de skola göra sig gällande i de andra, och i afseende på deln, med hvilka detta femte
Stånd skall sitta tillsammans i samina kammare för att arbeta?
En beständig kamp skall således blifva följden af hvart och ett annat beslut att förändra nationalrepresentationen än genom en öfvergång till allmänna val, på ett eller annat sätt.
Detta är den orsak, jag upprepar det, som bestämt mig för allmänna val och icke några theoretiska skäl.
Man tadlar att Coust.Utsk. infört census-siffror.
Sverige har i sin närvar, representativa författning en egenhet, som skiljer den ifrån alla andra länders, der representationer önnäs.
Med de begge Stånd, i afseende på hvilkas valrätt förmögenliets-eensus är införd, är förhållandet icke lika som utomlands; der heter det, alt den som har vissa sk illing sterling. får välja, och den som liar en pence derunder får icke välja; hos oss, att den besuttne väljer efter hemmantal.
På samma sätt förhåller det sig med de flesta af BorgareSt:s valdistricter.
Då detta är förhållandet, så bar man derigenom efter min tanke gjort denna så mycket omtvistade fråga om census till en obetydlig detalj, i stället för att den utomlands är en vigtig principfråga.
Det är just begagnandet af denna egenhet, som är en af de bästa sidorna af Coust.Utsk;s betänk.; det är just härigenom, som det låga egendomsvärde af 2Öo r;dr kan medgifvas såsom berättigande till valrätt, och som denna detalj kan ändras ulan alt rubba systemet.
Man kan säga, att 100 ndrs egendomsvärde medför röst, och systemet blir icke rubbadt, resultatet icke heller; ty dessa -jgkMeiar betyda icke mycket.
Const.Ulsk. har deremot sökt i afseende på den större förmögenheten att mildra den skarpa gradation, som nu finnes; det har sökt hindra, alt icke valen helt och hållet skulle komma i rikedomens händer, på det sätt nemi., att större egendom väl skulle medföra större valrätt, men icke i samma proportion, ulan i en mindre, och att det skulle finnas ett maximum af röst-tal, utöfver hvilket valrätt icke skulle kunna få höjas
Denna princip skulle jag förmoda är oklanderlig, hvarmed jag visserligen icke vill hafva sagt, att åtskilliga siffror Den 24 Do to ber e. m. ej må kunna klandras.
Del är neuil. i denna §, sorn blifvit uppläst eller i den första, fråga om arrendatorer: derom kunde man säga mycket; man kunde säga, alt Utsk. gått för långt, då det blott talat om 2:ne gradationer af arrendatorer.
Flera sådana detaljrättelser kunde kanske med skäl framställas emot Utsk., men hufvudfrågan, mine herrar! det är blott i afseende på den, som Utsk. ens kunnat hoppas förmå försvara sitt förslag; det bade varit förmätet att tro, det man skulle lyckas att i alla detaljer kunna tillfredsställa allas fordringar.
Gederström har emot 1 §:n anfört, att ordet ”välfräjdad” borde der tilläggas.
Likväl äro i 5, och jemväl i den 6 §:n utsatta de undantagsfall, då valrätt icke får utöfvas, och då valrätt för alltid ar förverkad.
Det är klart, att sådant blott måste vara undantagsfall, och deribland är bestämdt uppgifvet, att valrätt är för alltid förverkad af den, hvilken genom lagnkraftvunnen dom är förvunnen till nesligt brott etc.
Jag hemställer, huruvida något annat stadgande i afseende på fräjd vore lämpligt, än det som finnes i denna 6 §.
Vore förhållandet att denna 1 § ensamt skulle framställas som ett grundlagsförslag, hvilande till nästa riksdag, då skulle jag biträda Frihtns tanke, att ordet "välfräjdad” tillädes i nämnda §; men som det finnes isamma lag på ett annat ställe, hoppas jag att Ståndet icke med mig anser införandet af detsamma här vara öfverflödigt.
Hr Baron Hamilton har i f. m. plenum lemnat luft åt sin sorgliga känsla vid den uppoffring
Adeln beslutat; och med hans ädla uttryck deraf skulle mina fåfängt täfla.
Jag vill blott anföra att denna uppoffring icke är ringare för oss af den yngre, och såkallade Bref-eller Embets-adeln, som inom de sednare 120 a i5o åren, eller än sednare, tagit säte i detta Hus.
De åldriga, historiska namnen äga, i följd af menniskolynnet och följaktligen i folkbegreppen, dyrbara företräden, hvilka deli fastvuxna, och sjelfva icke materiella, af ingen materiel åtgärd, af inga majoritetsbeslut, af ingen oin än officiel trycksvärta kunna åverkas.
Efter politiska jordbäfningar ses de oförändrade qvarstå.
Tidens ström, som undergräfver så mycket annat, befäster dessa.
De qvarstå när han bortsköljer lagsk rifna privilegier.
Vi deremot, vi af den yngre Adeln, vi förlora med dessa sistnämnda, således nu med sjelfskrifvenhelen till deltagande i lagstiftningen, vår väsendtligaste snmhällsfördel.
Men icke dessmindre böra vi rösta lika med våra äldre bröder.
Efter 5o-årig politisk jemlikhet är Franska korstågsadeln lika högt ansedd; och likaså den Anglosachsiska och Wilhelm I:s Normandiska adel i England, der sedan århundraden pärskapet dock ar den enda politiska adeln I Norra Amerikas Förenta Stater, der adel aldrig erkänts, gälla de Engelska slägt registren högt; D c ii 24 O c ( o b e r c. m. ocl» i Norrige ar ju icke 1 i k ” i 111 i g t att heta Wedel v.
Jarlsberg
Vår befogenhet att begå ifrågavar. uppodling har med hänsigt till våra efterkommandes rätt blifvit satt i fråga.
Till ämnets afhandlande in abstracto skulle mångå plena åtgå.
Det praktiska deri är, 1:0 att knappt någon riksdag sammanvarit utan sådant eftergifvande, som involverat efterkommandes rätt; — ofta således hafva våra förfäder disponerat vår och dermed till oss testerat enahanda befogenhet: item ändrar vigten af uppoffringsämnet ingenting i rättsgrunden; — 2:0 att snart sagdt ingen förbättring i statsskick och lagstiftning varit möjlig 0111 efterkommandes rätt icke kunnat disponeras ; 3:o att i fråga om uppoffringar är väsendtligt att beakta rätta liden till dem; — de kunna beslutas för sent ; derom vittna häfderna ; — 4:o
Mt om> som jag hoppas, Adelns representanter blifva valde af Ståndet, blir detta, icke blott allmännyttigare, utan sig sjelft gagneligare representeradt, än genom den närvar, sjelfskrifvenheten.
Våda för regeringssättet har blifvit anförd.
Om med regeringssättet menas konungamaktens närvar, attributioner och det inbördes förhållandet statsmakterna emellan, hvilket väl är det, sora egentligen utgör ett regeringssätt , bestrider jag, att vårt åverkas af denna reform.
Menas åter det machineri, som 1809 påbyggdes vårt då grundlagda regeringssätt, och väsendtligast, tänker jag, alstrat reformbegäret?
Ja! — jag anser till och med som ett oemotståndligt corollarium af reformen, att i våra grundlagar allt, som icke är hvad jag främst nämnde, undergår mest ingripande förändringar; ja, att största delen af nämnde machineri försvinner.
Ofelbart synes mig till en början att hela vår utskottsmekanism förändras.
— Endast BancoUtsk. och Hemliga Utsk., när det kallas, fattar jag som gemensamt båda kamrarnes.
Jemte dessa Utsk. kunna permanenta förblifva Stats-, Bevill — nings-, Lag- och Const.Utslun; men på dessa blifver gemensamheten ju icke användbar.
Const.Utskrs närvar, dictatur skulle väl upphöra och deras förhållanden till sina resp. kamrar blifva enahanda med de öfriga.
Till beredande af extraanslagsfrågor, af besvärs-, ekonomi-, önsknings-och molionsmal, skall väl hvardera kammaren, när målen icke tillhöra något af de permanenta Ulsk:n, hvar för sig tillsätta sina Utsk. of män som äga speciel sakkunskap.
Alt samtliga Utskin få ett vida ringare antal ledamöter faller af sig sjelf. 1 den mån vårt föremål är att tillegna oss ett parlementärt arbetssätt, förfalla väl de (lesia örn ej alla af 1809 års, oss så exclusivt egna, controllinrättningar: — Opinionsnämnden, — Just.ombudsmannen, — den närvar, formen för användandet af 106 och 107 §§:na lleg.F:n, (Si samtidiga riksrätter!) — Statsråds-prohnes granskning, — anspråken alt veta huru många och hvilka rådgifvare öfvervarit målen och hvad en Den a| O cl o lier e. in. 183 livar säde in. m. , som genom söndersmulande småaktighet och complicalion förlamar den egentliga, representativa controllmakten, hvilken uttalar sig genom majoriteten, hvilken åter genom kammar-systemet kommer lill redbart och verksamt uttryck.
Ett annat och hufvudsak ligt ändamål med denna reform är att politiska rättigheter tilldelas alla dem, som allmänna tänkesättet redan så länge kallat alt dem erhålla.
Jag antager således såsom gifvet, att, jemte bildandet af det af Hr von Hartmansdorff till upptagande af ståndspersoner föreslagna 5:te Stånd, rättighet att välja oell väljas blifver lilldelt alla fastighetsägare, som nu icke något Stånd tillhöra; — alla individer af läroyrket, ända t. o. m. samtl. graduerade vetlenskapsidkare, — alla manufactur- och fabriksidkare på landet, de der nu icke något Stånd tillhöra (ty med de Preste- och BorgareSttn, vid förra riksdagar skedde, rent af homöopathiska tillsatserna var jag aldrig belåten) — slutligen arrendatorerne och frälsebönderne, som också äro arrendatorer.
Äfven desse bära till kronofogden sin skatt, och gifva till beväringen sina söner.
I det land, ifrån hvilket vi hemtat våra första och flesta parlementariska begrepp, nemi. i England, utgöra farmers (arrendatorerne) landskapernes talrikaste och redbaraste electorer.
Jag förnyar mitt åt Hr von Harlmansdorffs förslag lemnade medhåll.
Flera förslag till representationsförändring hafva blifvit framställda; flera röster hafva höjt sig emot Coust.Utskrs förslag i ämnet, och älven jag iir en ibland dem, som icke gilla detsamma.
Hufvudsakligen yttrade jag mig i denna fråga under förra plenum, och vill nu endast anföra några ord i aniedn. af de skiljaktigheter, som visat sig mellin de förslag, vid hvilka jag egentligen fästat mig, nemi.
Hamiltons och Hr von Hartinaiisdorffs.
Begge desse herrar hafva bibehållit ståndsprincipen, begge hafva önskat fortfarandet af val ståndsvis: deremot har en och annan röst höjt sig; men de skäl. som blifvit framställda, kunna icke vara för mig nog gällande för att biträda dem, utan anser äfven jag, alt slåndsvalen fortfarande böra bibehållas.
Jag erkänner öppet, att jag ej som grundsats kan antaga någon personlig rätt till representation; om denna grundsats kunde galla, så vore det naturligt, att jag öfvergick på allmän valrätt och valbarhet.
Jag vill icke härom vara mångordig, men jag föranledes, i följd af min öfvertygelse, alt uttrycka denna tanke; ty på den livilar som grundsats alt ståndsvalen böra fortfara; dessutom ligger nödvändigheten af ståndsval äfven deruti, enl. min lanke, alt vi redan äga Stånd.
När jag sammanlägger dessa begge skäl, måste jag vidblifva, alt ståndsvalen måste fortfara.
Vi hafva nyss hört fiäjdade män och stora författare 184 Den a4 Octo ber e. m. omtala den allmänna valrätten: j ig har sjelf, med all den uppmärksamhet, som varit mig möjlig, med all den förmåga, som min fattning gifvit mig, begrundat denna stora ider; men mig tyckes, att de som hylla den, se icke framåt, utan uppåt.
Man vill formera sig idealer och glömmer i praktiskt hänseende, att menniskor icke äro idealer.
Jag anser nödvändigt för Sverige att bibehålla ståndsval, ty jag tror alt de allmänna valen skulle för landet vara olyckliga, och att, om äfven R. o. Ad. gick in på detta sednare slaget af val, skulle dock antagandet deraf möta motstånd hos de andra Stånden.
Det är icke blott den uppoffring R o Ad. skulle komma att göra, som vore ett hinder deremot, det vore orätt emot vart land, att på en gång kasta bort hvad som i sekler existerat.
Vi blefvo i alla fall åtskiljde ståndsvis i det sociala lifvet, genom vår umgängeskrets, vår bildning, vår klädedrägt etc.
Om allmänna val antagas, så finnes ingen garanti, att valet faller på den, som har det stöista förtroendet; jag betvifla:-, att så komme att ske, utan att hval- och en framförallt valde på en person inom sitt eget Stånd.
Deraf skulle hända, alt pluraliteten af de valberättigade skulle taga inom deras
Stånd sina representanter, hvarigenom den jemnvigt inom representationen, som jag anser så nödig, hirf stöld, till våda för Staten och det allmänna.
Jag önskar reformer i vårt representationssätt; men jag erkänner öppet , alt jag önskar dem mindre för att få en förändring i sjelfva representationen, än för alt kunna derigenom bidraga till en förändring i riksdagsarbetsformerna; deruti ligger dett hufvudsakliga vigten.
Jag känner intet yrke, intet intresse, som icke redan är tillräckligen represen, teradt.
Det ar allt hvad sorn tillhör en Statens sammansättning i ekonomiskt, i moraliskt och intellectuelt afseende, som i en representation afses; och jag hemställer, om ej dels inom della Hus, dels i de andra Stånden det finnes ledare för dessa nödvändiga villkor för Statens bestånd; men när vi samlas med de bästa afsigter, med det högsta kunskapsmål!, så slå Stånden isolerade från hvarandra, utan sammanhang.
Upplysningar, som gifvas i det ena Ståndet, skal, som framkastas i det andra, slå isolerade ifrån hvarandra , den enes kunskapsmål t, den and'es erfarenhet kunna ej som vederborde gagna hvarandra.
Hvad sorn yttras i BondeSt. få vi efteråt höra, och tvertom: jag har under denna riksdag haft den erfarenhet, att beslut blifvit fattade här, hvaruti jag äfven deltagit, men hvartill jag ej skulle hafva leifi— nät min röst, om jag förut fått läsa hvad som i ämnet blifvit ytlradt i andra Stånd.
Jag är öfvertygad, att 0111 Sländerne kunde sammanträda på en kammare, så skulle målen skyndsammare, säkrare och med mera förhoppning om elt skyndsamt resultat kunna behandlas.
Jag anser således, att R o. Ad. mätte välja inom sig sjelf, hufvudsakligen derföre, utL Den 24 O c 10 b e r e. m. i85 att Ståndet må blifva construeradt så, alt det kan förena sig till gemensam öfverläggning med de öfriga Stånden.
Detta är det hufvudsakliga skälet, ty icke kan det finnas något annat.
Vi få icke betrakta saken så, att vi kunna tänka oss en bättre sammansättning af individer, än som finnes.
Jag gör mig inga stora förhoppningar i detta fall; vi äro mentiiskor, oell de sorn komma att välja äro menniskor; vi kunna icke säga, alt de som väljas blifva bättre; men jag Önskar, att sammanträdet måtte ske sainmanblandadt, och derföre tillstyrker jag reformen inom detta Hus.
Man har länge och ifrån många håll hört röster höja sig, att i landet funnes ett Stånd, som icke vore representeradt, nemi. ståndspersonsclassen : jag bestrider, att de icke aro representerade, — de äro det, d. v. s. deras yrken, deras intressen.
Det är således icke för att betrygga deras individuella rätt, som jag önskar att de måtte inkallas i representationen , utan jag afser Statens rätt, som bör tillegna sig denna classens kunskaper, erfarenhet och allt som behöfves för att stärka den moraliska kraften inom representationen.
Något hvar känner, att personer inom denna dass äga kunskaper, talenter och förmögenhet; deras förhållande till Staten är sådant, att statsmakterne böra önska sig att få dem in i representationen.
I afseende å desse personers inträde i representationen träffar jag på en olikhet emellan Frih. Hamiltons och Hr von Hartmansdorffs förslagen om jag rätt minnes, så önskade Frih.
Hamilton deras an tal mindre än i hvarje af de öfriga Stånden; jag gillar icke detta.
Deras antal bör vara lika med hvarje af de andra Ståndens antal; det är icke individernes rätt, som kommer i fråga, och af samma skäl borde PresteSt. hafva mindre antal representanter än BondeSt.
Jag hyllar den satsen, att hvarje
Stånd bör hafva lika många representanter.
Hamilton bar tillstyrkt, att ståndspersonsclassens representanter skulle fördelas på 3:ne Stånd , nemi. på R. o. Ad., Preste- och BorgareSttn: jag förenar mig icke med Frihtn i detta fall, hvaremot jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff, som föreslagit, att nämnda dass skulle utgöra ett särskildt
Vi äga redan grunden lagd för de öfriga Stånden, hvarje rubbning skulle störa, i ordets egentliga bemärkelse, de förhållanden, i hvilka dessa Stånd stå till hvarandra.
Det är väl sannt, att i sednare tider hafva brukspatroner inkommit i BorgareSt., men tiden har varit för kort för att kunna säga om det varit nyttigt eller skadligt för BorgareSt.
BondeSt. har likaså inom sig upptagit säteriägare och ofrälse hemmansägare; men deremot har ingen gränsskilnad varit mellan dessa personer, ty de skola ovillkorligen vara bönder.
Det har varit med anledn. af dessa begge Ståndens omnämnda tillökning, som ståndspersonsclassen skulle inflickas i de Stånd jag nyligen nämnde; men jag tror i5 H. 24 Den 24 O c t 0 b e r e. to. ej att Stånden skola gå in derpå.
Jag liar visserligen ingen lätt att förespå detta, men så förefaller det mig; oell jag finner också en annan olägenhet deraf Uppkomma, ty nar den personal, sorn skall representera R. o. Ad., är nedsatt till 5o personer, och det tillskott ståndspersoner, som skall inflickas i alla Stånd, skall välja; så befarar jag — jag kan åtminstone ana möjligheten deraf, — attoni dessa olika elementer skola välja tillsammans, skall det ena kunna uttränga det andra.
Hamilton har visserligen satt en gräns derför, men jag kan ej fatta något skäl till det antal han uppgifvit , och tror att detta Stånd skulle blifva missbelåtet, önskande derföre att Hr von Hartmansdorffs tanke i della fall måtte blifva gällande.
Jag vill icke besvära R. o. Ad. med en genomgång af alla de punkter, som Hr von Hartmansdorff uppgifvit ; men då jag icke kan gilla Const.Ulskts förslag, och det af Hr von Hartmansdorff framställda synes vara det som mest öfverenstämmer med min öfvertygelse, får jag vördsamt föreslå, det täcktes Hr Frih. o. Landtm, framställa den propos., att, till svar på Const.Utskis betänk.
, Hr von Hartmansdorffs förslag må till Utsk. öfverlemnas såsom Ståndets gemensamma tanke.
Här hafva yttrats olika meningar, ibland annat om den form, under hvilken R. o. Ad:s gemensamma tanke borde Const.Utsk. meddelas.
I della afseende gillar jag för min del den uppställning, som Frih.
Jag tror det ligga utom allt ändamål, att till Const.Utsk. återsända detaljeradt uppgjorda förslag, då man ihågkommer att detta Utsk. äger att emottaga dylika framställningar från samtliga de 4 Stånden, och det torde väl föga vara att hoppas, att dessa Uro sinsemellan så i detalj öfverenstämmande, alt Utsk, kan antaga och Underställa något af dem R.
Utsk. lärer således blifva nödsakadt att sjelft uppgöra ett förmedlingsförslag för sjelfva hufvudgrunderna, efter hvilka de mindre vigtiga bestämmelserna sedan komma att uppgöVas.
Jag har äfven för min del uppgjort ett förslag till gemensam tanke, som jag önskar underställa Ståndets godkännande; men innan jag uppläser detsamma, önskar jag få yttra några ord om de särskilda hufvudptinkter, kring hvilka discussionen hviilft sig under dessa sednare plena.
Det har för mig varit en sann tillfredsställelse att förnimma, det de röster, som böjt sig till ogillande af all förändring i vår representation, varit till den grad få, att jag tror mig äga rätt att helt och hållet lemna dem ur räkningen och antaga, att behofvet af förändring i detta hänseende är allmänt insedt, hvarföre jag icke vidaie vill uppehålla mig vid den saken; men i afseende på sältet hafva meningarna skiljt sig , synnerligast i tväiine hufvudåsigter, — den ena åsyftande ståndsval, — Den October e. m. den nndrn allmänna val.
Dessa sednare har Const.Utsk. föreslagit, men man Viar Viar sagt, att de voro orättvisa och vådliga: det synes mig likväl, som det bevis, man velat anföra för denna sats, mera afsåga sådana allmänna val, som inom flera af Europas representativa statsförfattningar äro antagna, än dem som Const.Utsk. uppgifvit.
Med allmänna val menar man visserligen för det mesta sådana, då en del medborgare äga valrätt, och alla dessa sinsemellan lika, hvaremot alla öfrige äro uteslutne; men derifrån skiljer sig Const.Utsk:s förslag i den väsendtliga mån, alt det tilldelar samma medborgare olika antal röster, hvarigenom också den våda af en valcensus och den orättvisa af en valcensus, sorn man åberopat från båda sidorna af Huset, försvinner.
Man finner ganska lätt, att, med antagande af hufvudgrundsatsen om olika rösträtt, är det möjligt att borttaga all valcensus.
Const.Utsk. bar föreslagit, alt 1000 r:drs egendomsvärde skulle medföra en bel röst, och en egendom af 25o rtdrs värde -J. röst, och dermed har Utsk. velat att all rösträttighet skulle upphöra.
Det finnes dock ingen svårighet i tillämpningen, att, med bibehållande af 1000 r:dr som enhet, tillåta en hvar, som bar egendom, ja, blott af en r:drs värde. att rösta i förhållande derefter, så att, då tooortdr vore enheten, så vore en r:dr andra decimalen; och på det sätt upphörde den skarpa skilnaden mellan valberättigad och icke valberättigad.