Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta exempel torde tillräckligt bevisa, att äfven Militairer kunna vara skicklige till Posttjenster.
Hans Excellcnce Herr Grefven och LancltMcirskalken yttrade, att, då votering blifvit begärd, ansåg Hans Excellence sig böra framställa följande Voteringsproposition:
Den som bifaller EkonomiUtskottets
Utlåtande öfver väckt motion om bestämda föreskrifter för befordringar inom Postverket och till derunder lydande befattningar, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande vara af Ridderskapet och Adeln afslaget.
Sedan 41» 42* 4^ oc^ 44 §§• i Rid-- darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan i e. m. och befunnos efter voteringens slut, klockan en qvart till 3 e. m. sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer:
Ja — 41- Nej — lia.
Den t J u n i i. 59 I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, attEkonomieUtskottets ofvanberörde Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Grefve Brahe> Magnus, hade inlemnat ett så lydande anförande: Af Embetsgöromål hindrad att deltaga i de öfverläggningar, som föregingo återremissen af Stats-Utskottets
Utlåtande i afseende å den af mig hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde hemställan, att en tillökning af 5ooo R:dr måtte beviljas uti den af Rikets Ständer år 1815 anslagne summa af 10,000 R:dr årligen till expectancearfvoden åt lönlöse behöfvande Officerare, begagnar jag nu tillfället, att till alla delar förena mig med de värda Ledamöter, hvilka insett nödvändigheten och billigheten af återremiss å Utskottets ifrågavarande Utlåtande, samt anhåller att få fästa Utskottets uppmärksamhet å följande.
Utskottet har ansett, att då genom inträffande afgång eller skeende flyttning å ordinarie Stat af Officerare, som nu innehafva expectance-arfvoden, tillfällen böra kunna beredas att, ulan Statens ytterligare betungande, efterhand förse de lönlöse Officerare med expectance-arfvoden, som dertill t) o
Den i J u n i i. finnas berättigade, så har Utskottet ej funnit skäl tillstyrka bifall å den af mig väckta motion.
— Härvid anser jag mig böra hafva äran upplysa, att det just är brist på afgång, som varit en af orsakerne, hvarföre jag väckte denna motion, emedan här ännu är ett ganska betydligt antal af fattige i Armeen qvarstående Officerare, hvilka icke intill denna dag hunnit att komma i åtnjutande af ifrågavarande arfvode; och vidare var det den befundna otillräckligheten af arfvodenas belopp, som föranledde min anmälan i detta afseende.
Jag tror, att Utskottet tagit för ringa kännedom af ämnet.
När man besinnar de oundgängligaste behof, som en famiile af flere personer måste se uppfyllda, för att kunna lefva på det alldratarjligaste seittu så må det vara lätt fattligt, huru otillräcklige iooR:dr, såsom den enda tillgång, skola vara; och huru kan man begära, att dessa Officerare skola blifva så tjenstbare, som vederbör, då de sakna alla medel att, äfven med iakttagande af största sparsamhet, kunna sig någorlunda försörja och vinna förkofran i sitt yrke.
Jag anhåller således på det högsta, att Utskottet måtte förskaffa sig någon närmare kännedom om desse Militairer, samt till Rikets Ständers behjertande framställa deras belägenhet.
Det har varit min pligt att densamma undersöka, och jag måste erkänna, alt jag ofta funnit, tillståndet närmande sig Den i Juni i. 61 till det yttersta behof.
Skulle någon af Utskottet önska, att sig härom förvissa, förklarar jag mig villig att framte sådane bevis, att äfven den mest partiske ej skall kunna vägra sitt medlidande åt Statens ifrågavarande tjenare.
Hans Excel!ence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Herr Tersmeden _, Pehr Reinhold_, och Grefve Gyllenborg, Johan Henning, i anseende till deras snart förestående afresa från Riksdagen, afsagt sig att vidare vara Ridderskapets och Adelns Electorer.
Justerades 9 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 29 sistlidne Maji fattade beslut.
Upplästes följande från Lagutskottet inkomne Betänkande!):
Af den 18 sistlidne April: N:o 59.
Öfver väckt motion om ändring och tillägg i 8 §. af 17 Cap.
Af den 5 sistlidne Maji: N:o 60.
Öfver väckt Motion om stadgande af skyldighet för dem, som bevittna underskrifter å Förmynderskaps ansöknin - 6?
Den i Jim i i. gar eller andra vigtiga handlingar, att, då underskriften sker med styrd hand, intyga, att undertecknandet skett med redigt förstånd och fri vilja.
Öfver väckt Motion om ansvar å Embets- eller Tjensteman, som biträder någon med uppsättande af Testamente, hvilket sedermera befinnes vara olagligt.
Af den 4 sistlidne Maji: N:o 62.
I anledning af åtskillige Motioner om ändringar dels i ConcursLagen den i3 Julii 1818, och dels i Kongl. Förordningen den 22 October samma år om Edsformulär i Concursmål.
Af den 5 sistlidne Maji: N:o 63.
I anledning af väckt Motion, rörande debitering och redovisning för den ersättning, som tillkommer KronoBetjente för fortställande af kallelser i Concursmål.
Af den 8 sistlidne Maji: N:o 64.
I anledning af gjorde anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade Betänkanden.
Den 4 Jun i i f. m. 63 Thorsdagen den 4 Junii 1829.
Justerades 5 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den i dennes fattade heslut.
Öppnades Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot uti ConstitutionsUtskottet efter N:o 2276 Herr Berzelius, Jacoh; samt tvenne Ledamöter uti Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottet efter N:o 166, Friherre Stjerncrona, David, och N:o 2118, Herr von Weigel, Christian Ehrenfried; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Constitutions- Ut skottet : N:o 32g.
Friherre Adlerbeth, Jacob.
Allmänna Besvärs- och Ekonomie-Utskottet: N:o 844- Herr Tigerklou; Fullm.
Grefve von Fersen, Hans Gustaf. N:o 224g.
Herr Quiding, Bernhard Christoffer.
Föredrogos å nyo och la des till handlingarne:
Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottens den g sistlidne Maji under N:o 4 afgifne, och den 2g i samma månad på bordet lagde Utlåtande i anled - 64 Den 4 Junii f. ra. ning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o i förut meddeldte, men den 21 sistlidne April f. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Betänkande om ändring af 4 §. i underrättelserna till 1826 års TullTaxa.
Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den 9 sistlidne Maji under N:o 5 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 2 förut meddeldte, men den 21 sistlidne April f. m. af Ridderskapet och Adelil bifallne, Betänkande angående införsel af eller Tull å utländsk Tvål, Ull och Ost.
BevillningsUtskottets den i5 sistlidne Maji under N:o 25 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 16 förut meddeldte, samt den 21 sistlidne April f. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, örn icke Barmbertighelslnrättningar borde från erläggande af Bevillning för deras egendomar af både hus och jord njuta befrielse.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den i5 sistlidne Maji under N:o 28 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde an - Den 4 Ju n i i f. m. 65 anmärkningar vid Utskottens under N:o i5 förut meddelte, och den 3 sistlidne April af Ridderskapet och Adeln hifallne, Betänkande, rörande väckt fråga, dels om föreskrift för Konungens Befallningshafvande, att till JustitiasCancelleren och JustitiasOmbudsmannen insända exemplar af Kungörelser, som Konungens Befallningshafvande utfärda; dels om inskränkning i Konungens Befallningshafvandes obestämda rättighet, att kalla Länens innevånare till sammankomster och muntliga förhör, m. m.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den 16 sistlidne Maji under N:o 3o afgifne, och den 29 i samma månad på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o i förut meddeldte, och den 16 sistlidne Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln hifallne, Betänkande, rörande, IVJagistraternes i LandshöfdingeResidenceStäderne rättighet att utfärda Pass för desse Städers Borgare.
Å nyo föredrogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den i5 sistlidne Maji under N:o 29 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 3 förut meddelte Betänkande, angående väckt fråga örn bestämman27 H. 5 66 Den 4 Juni i f. m. de af rättigheten till uppliemtning å stränderna af Hafstång.
Jag instämmer i den reservation Herr Berg von Linde afgifvit, emot Utskottens ifrågavarande Utlåtande.
Jag tror, att en skrifvelse till Kongl.
Maj:t, som hade tilländamål, att begära undersökning om ett förhållande, hvarom någon tvist icke uppstått, endast skulle leda till väckande af Rättegångar.
Jag anser mig derjemte vara skyldig meddela den upplysning, att under de år jag nyligen var förordnad att förvalta LagmansEmbetet i Halland, angingo ganska få eller nästan inga tvister, af dem som voro anhängige viclLagmansRätten, oloflig tångtägt.
Då det således torde äfven häraf visa sig, att behof vet af en undersökning icke äger rum, tillstyrker jag afslag å Utlåtandet.
Då vid den undersökning eller det sträfvande till frivilliga öfverenskommelser, som Utskotten föreslagit, säkerligen ingen strandägare lärer frångå sin rätt, och åtgärden således blefve utan allt ändamål, tillstyrker jag, att Ridderskapet och Adeln må förblifva vid dess förra beslut, hvarigenom Utskottens första Betänkande bifölls, och således afslå Utskottens nu gjorda tillägg.
Af Utlåtandet ser jag, att Herr Biskopen af Wingård (såsom stöd för den sattsen, att rättighet till tångtägt skulle Den 4 J« n i i f. m. 67
Vara gemensam för alla utan afseende på ägande rätten till strandén,) åberopat, att gamla vägar voro för detta ändamål anlagde.
Jag får förklara, att jag icke erfarit, att så förhållit sig.
Jag anser tvärtom skadligt, om det skulle vara hvar och en tillåtet, att hvar som hälst hämta hafstång, emedan tångens körande öfver flygsandsfälteii skulle leda till omintetgörande af de nyttiga åtgärder flere vidtagit, att till hämmande af flygsanden beså fälten med trädfrö och sandhafre.
Då man för öfrigt så mycket talat om liafstångens nytta för åkerbruket, såsom gödningsämne, får jag deremot tillkännagifva en motsatt öfvertygelse.
Ilafstången förorsakar snarare missväxt, dels genom den ohyra, som ofta åtföljer den, och dels derigenom att den förvandlas till sand och formerar åkerjorden sluteligen till hara flygsand.
I anledning häraf förenar jag mig med den siste värde talaren, och hemställer, om icke Utlåtandet hör läggas till handlingarne.
Friherre Sprengtporten_, Jacob Willielm:
Under åberopande af den reservation, hvari jag inom Utskotten instämt, förenar jag mig med de tvänrie sista värde talarne i begäran att Utlåtandet måtte läggas till handlingurne, samt Ridderskapet och Adeln förblifva vid sitt förra beslut i ämnet.
Hans Excellence Herr Grefven och 5* 68 Den 4 Jnnii f. m.
LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens ifrågavarande Utlåtande.
Uppå derefter af Hans Excellence framstäld proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, som den 19 sistlidne Mars e. m. redan bifallit
Utskotlens i afseende å detta ämne först meddeldte Betänkande, att, under förblifvande vid dess sålunda fattade beslut, ogilla det af Utskotten uti ifrågavarande Utlåtande föreslagna tillägg.
Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 29 sistlidne Maji på bordet lagde, Utlåtanden:
Frän Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskotten:
Af den i5 sistlidne Maji: N:o 7.
I anledning af väckte motioner om bestämmande af en Bevillningsafgift för rättighet, att idka jagt och djurfång.
Från Bevillnings- och Lagötskotten:
Af den 18 sistlidne Maji: N:o 8.
I anledning af väckt fråga om ansvar för origtig tillämpning af Kongl. Förordningen den 1 1 December 1811, angående TestamentsBevillningen.
Den 4 Junii f. m. N:o 9.
Angående skyldighet för Borgare, att i staden mantals-och skattskrifven vai’a.
Företogs till pröfning Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 16 sistlidne Maji under N:o 3i afgifne, och den 29 i samma månad på hordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om utfärdande af de vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer föreslagne Handels- och HandtverksOrdningar.
Herr Thams Wollrath:
Emellan det nu upplästa Lag- och EkonomiUtskottens Betänkande N:o 3i och det af samma Utskott i nästa Nummerföljd afgifne Betänkande N:o 3a, förefinnes den mest tydliga contradiction.
Uti det förra Betänkandet hafva Utskotten sagt att någon underdånig skrifvelse i ämnet icke vore nödvändig; och i det senare hafva Utskotten omförmält många serskilta händelser, såsom beroende på den vid sista Riksdag beslutade underdåniga skrifvelse, i ämnets hela vidd.
Då man först säger, att någon skrifvelse angående det hela icke erfordras, samt sedermera beslutar, att en sådan skall afgå, rörande åtskilliga delar af ämnet, måtte väl deri innefattas en bland de största contradictioner.
Troligen har det likväl tillgått så, att vid de för beslutens fattande anstälde voteringar olika Ledamöter i begge frågorna varit uppe i Utskotten, och 7o Den 4 Junii f. m. att första gången vann skråandan, men andra gången Näringsfriheten.
Med åberopande af desse anmärkningar, och Grefve Posses emot förevarande Betänkande afgifne Reservation, anhåller jag om återremiss, samt att Ridderskapet och Adelil ville af Utskotten begära förslag till en sådan underdånig skrifvelse, som Grefve Posse yrkat.
Friherre Cederström._, Jacob: I händelse Ridderskapet och Adeln nu såsom vid förra Riksdagen önskar näringsfrihet, hoppas jag, att förevarande Betänkande måtte återremitteras, och Utskotten åläggas inkomma med nytt Utlåtande, deri de tillstyrka förnyelse af den vid sista Riksdag i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse med begäran om Nådig Sanction å det upprättade Lagförslaget.
Jag förmodar, att i en fråga som denna, hvilken är oberoende af lagförslag, Kongl. Maj:ts
Nådiga svar å sist aflåtne skrifvelse kan erhållas utan förnyad begäran derom; meilda i sednare Betänkandet eller N:o 3a, pluraliteten varit för Näringsfriheten, och det alltså blir nödigt få de derom beslutade författningar stadfästade, tillstyrker jag återremiss, och att
Utskotten måtte föreslå en underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t, deri Ständerne begära fastställelse å deras vid 1828 års Riksdag i frågan afgifne Lagförslag, hvarå Kongl. Majrts svar då ej kunde på RiksSalen afgifvas, i anseende till den korrta tid, som emellan detsammas ingifvande och Riksdagens slut ägde rum.
Den 4 Junii f. m. 71 Herr Cederschjöld j Pehr Custaf; Jag tycker mig se, att Utskottens mening, varit, att få en sådan författning i ämnet, som vid sista Riksdagen beslutades, men att de misstagit sig om formen för dess erhållande.
Då Kongl. Maj:t, i anseende till Riksdagens straxt efter skrifvelsens afgående inträffade slut, icke medhann att år i8a3 meddela bifall eller afslag till Ständernes underdåniga framställning, samt den ej utan nytt initiativ åter kan upptagas; önskar jag på de af föregående Talare anförde skäl, att Betänkandet måtte återremitteras.
Friherre Sprengtporten> Jacob Wilhelm: Herr Tham har anmärkt den contradiction, som skall finnas emellan Utskottens Betänkanden N:o 3i> och 3a.
Jag vill ej neka, att den verkeligen existerar, men blott upplysa, att med dessa beslut tillgått så, att den afdelning, som beredde målet, tillstyrkt, att underdånig skrifvelse borde afgå, men att i Utskottens plenum den i N:o 3i uttryckta mening vunnit med en rösts pluralitet, hvaremot en motsatt åsigt af ämnet, sedan Utskotten blifvit förstärkte med ett par frånvarande Ledamöter, sedan gjort sig rådande.
För min del behöfver jag ej yttra, att jag instämmer i begäran om återremiss, då min mening i frågan finnes uttryckt i min Betänkandet åtföljande reservation.
Herr von Hartmansdorff,\
Man Den 4 Jun ii f. ra. har sagt, att Betänkandet bordb återremitteras för att föranleda Utskotten att tillstyrka en förnyelse af den underdåniga framställning i ämnet, som Ständerne vid sista Riksdag beslöto; men för min del kan jag ej inse, hvartill det skulle tjena att upprepa det samma, som man en gång sagt.
Den Store Gustaf Wasa yttrade till sina söner, att: ”Bättre vore en gång säga och dervid blifva, än ioo:de gånger tala.” Denna regel synas Rikets Ständer vid detta tillfälle böra desto häldre iagttaga, som Konungen, enär Han, under de fem års tid, som förflutit, sedan förra skrifvelsen afgafs, ej funnit sig befogad att bifalla Ständernes framställning, icke heller lärer finna skäl dertill, blott på grund af en påminnelse från Rikets Ständer.
Finnas andra skäl, borde Rikets Ständer hafva anfört dem, hvilket ej är förhållandet.
— Herr Cederschjöld bar anmärkt, att Kongl.
Majit ej ägde rätt, att, utan förnyad framställning å Ständernes sida, besluta öfver frågan.
Denna mening kan jag ej dela, ty saken hörer till föremålen för 8g §.
Regeringsformen, om hvilka Konungen kan förordna när Honom så för godt synes.
Att saken en gång blifvit behandlad såsom lagfråga, kan ej för alla gångor betaga Konungen denna rätt, enär §. förblifvit oförändrad.
— Det har äfven blifvit yttradt, att man borde bevilja återremiss för att påminna Utskotten om hvad som vore lämpligast att vidtaga till Näringsfrihetens befrämjande; Den 4 Junii f. ni. 73 men då de sammansatta Utskotten inom sig hafva ledamöter, hvilka så nitiskt som Friherre Cederström ifra för näringsfriheten, tror jag dem omedelbart erhålla nog påminnelser af egna medlemmar, för att icke behöfva medelbart undfå äiinu flera från Stånden.
Slutligen bar man äfven yttrat, att återremiss borde ske, för att en gång få slut på striden om näringsfrihet.
Jag befarar likväl, att den ej upphörer förr än med sjelfva näringarne.1
I Frankrike och en del af Tyskland, der man uppliäft de hos oss så mycket öfverklagade Skrå-Inrättningarne, har man sett önskningar offenteligen framställas om deras återinförande.
Så ginge det troligen äfven här.
Jag yrkar således bifall på Betänkandet.
Den siste värde Talaren har sagt, att Kongl. Maj:t kunnat mellan Riksdagarne afgöra förevarande fråga, emedan den kan behandlas i öfverensstämmelse med 89 §. i RegeringsFormen, men jag utbeder mig att i anledning häraf få fasta uppmärksamheten på slutet af berörde §., som lyder: "Vill Konungen åt Rikets "Ständer öfverlemna, att gemensamt med ”Honom något afgöra, som
Rikets allmänna *’styrelse rör er, då förf ares dermed, på det "sätt, som angående Lagfrågor är stadgadt."
Om Lagfrågor är det uttryckeligen sagd t, att Konungens beslut derom skall Rikets Ständer på Riks-Salen meddelas.
Således 74 Den 4 J u n i i f. m. måste äfven Konungens beslut i detta ärende delgifvas Ständerne på Riks-Salen.
Önskar mari derföre någon följd af den vid föregående Riksdag afgångne, men i anse-' ende till Riksmötets straxt derefter inträffade slut obesvarade, underdåniga Skrifvelse; måste en förnyad framställning derom nu ske, livarförinnan vi ej kunna vänta något resultat å vår underdåniga önskan i denna sak.
Lika med Herr von Hartmansdorff är jag af den öfvertygelse, att man bör följa Gustaf Wasas regel: ”Bättre är att en gång säga och dervid blifva, än ioo:de gångor tala;” och just derföre önskar jag, att man måtte förblifva vid hvad sista Riksdag är vordet beslutadt, samt att, då något resultat derå, såsom redan anmärkt är, icke kunnat följa, man nu ville å nyo i underdånighet anmäla berörde beslut till Kongl. Maj:ts
Nådiga sanction.
Jag fortfar altså, att yrka återremiss.
Jag ämnar ej nu utlåta mig, om det är Kongl. Maj:ts rättighet, eller ej, att svara på den år 1823 beslutade underdåniga skrifvelse, men jag tror det vara Representationens både rättighet och pligt, att påminna om hvad Representationen anser för Landet nyttigt; och på denna grund är det jag yrkar återremiss, för att få föreslagen en underdånig begäran om svar å ofvanberörde skrifvelse.
Det förundrar mig ej, alt detta beslrides af dem, hvilka önska \
Den 4 Ju lii i f. ra. qvarstå vid de gamla Skrå-inrättningarne, och alla de band, som trycka nfiringarne.
Väl kunna de i följd häraf få se några dåliga Städer, men trefnad i landet torde efter deras system aldrig komma att äga rum.
Herr Ribbing> Ar-vid:
Så vidt frågan rörer Ständernes rätt, att till Kongl. Maj:t ingå nied underdåniga Skrifvelser, delar jag Herr Thams åsigt, men förslaget att till Kongl.
Maj:t å nyo ingå med den sista Riksdag beslutade underdåniga skrifvelse, hvaröfver Kongl. Maj:t å Riks-Salen förklarat, att han då icke hann besluta, anser jag åtminstone icke beliöfligt.
Ändamålet är uppfyldt, sedan Ständerne en gång tillkännagifvit sin tanka i ämnet, och Kongl.
Majrts höga rätt att deröfver besluta står qvar, och kan när som hälst af Kongl. Majit utöfvas.
Herr •von Hartmansdorff:
Jag öfverlemnar gerna åt Herr Tham att tro sin åsigt i fråga om näringsfriheten vara så förträfflig han sjelf kan önska; men fordrar dock att han ville göra sina motståndare den rättvisan, att icke fördöma deras afsigter.
Då man redan 1719 hade samma strid, som nu 1829, angående näringsfriheten, och Skråinrättningarnes upphäfvande; så tyckes man å ömse sidor hafva skäl till skonsamhet emot andras meningar, och till varsamhet i förlitandet på sina egna.
Hans Excellence Herr Grefven och Den 4 Junii f. m.
LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Lag- och Ekonomi-Utskottens ifrågavarande
Vid förnyad föredragning af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens 4en 16 sistlidne Maji under N:o 32 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Betänkande i anledning af väckte frågor rörande Näringsfriheten; blef berörde Betänkande, uppå begäran af Herr von Hartmansdorff, August, och Herr Ribbing, Arvid, eldigt 49 §•
Föredrogs å nyo Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- qch Ekonomi-Utskottens den 9 sistlidne Maji under N:o 6 afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde, Betänkande angående förändrade föreskrifter om Husbehofs-BränvinsBränningen och dermed gemenskap ägande ämnen.
Med tacksamhet för den princip jag funnit framställd i Utskottens Betänkande, nemligen att inskränka bränvinsbränningen utan att minska Statens intrader, måste jag beklaga, att jag vid granskning af detaljerne funnit, det Utsbot - Den 4 Juni i f. m. 77 tet i elie uppfyllt sin egen prineip.
Jag kan ej tänka mig större contradiction i användandet af principen, än då man, såsom Utskotten nu gjort, på en gång afstyrker rättigheten att begagna arne Nittio kannors pannor, men tillstyrker en Nittio kannors Pistorisk Panna, hvarmed tillverkningen kan drifvas ändå högre.
Med handlingar från en ConcursMassa skulle jag kunna bevisa, att med en pistorisk panna af 60 kannors rymd tillverkats emellan 3o och 40,000 kannor Bränvin.
Om detta kan ske med en €0 kannors panna, huru mycket mera skall då icke kunna tillverkas med en af go kannors rymd efter samma method inrättad?
Att tillåta en sådan tillverkning, men paradera med borttagande af tillverkningsrätten med arne enkla pannor innefattar en contradiction, hvaraf jag ej vill beskylla Utskotten att hafva insett följderne, men hvilka blifva till fördel för Jordbruks-Aristocratien, och på en gång utvidga tillverkningen och minska intraderne, tvärtemot hvad Utskotten antagit för princip.
Må det tillåtas mig bevisa, hvad jag sagt, i detaljerne, och ådagalägga att då det icke blir tillåtet för en Egare af 2:ne enkla 90 kannors pannor, att längre begagna dem, manas han i .stället, att skaffa sig en Pistorisk panna, emedan han med den för bättre pris tillverkar mera bränvin.
För arne enkla 90-kannors pannor är Den 4 Jun i i f. m. skatten 270 R:dr, och för en 90 kannors pistorisk panna är afgiften föreslagen till 54o R:dr.
Visserligen en fördubblad afgift, men också en 1 o-dubblad rättighet, att producera; vidare synes det ligga mycken motsägelse uti, att tillåta 90 kannors pistoriska pannor, men ändå på samma gång förbjuda Städerne, att hafva högre än 5o kannors enkla pannor.
En Reservant emot Utskottens Betänkande har omtalat en större Bränvins-Inrättning i Gefle, hvars hela vinst lärer gå till fattigförsörjningen derstädes.