Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle man antaga en sådan ytterligare åtgärd, kunde man utsträcka den äfven till Bouppteckningars chartaebeläggning.
Allt, som kan vara tjenande till controll, eller att aflägsna misstankan om underslef, tror jag böra iakttagas, såsom i båda afseenden gagneligt.
Den lindring Utskottet föreslår, att en ringare Charta skulle antagas vid chartering af visse Testamenten för trogen tjenst, vore icke conceqvent att bifalla, sedan Utskottets framställning om denna lindrings upphörande i fråga om direct
Bevillning af det testamenterade här lemnats utan anmärkning, i anseende till det skäl Utskottet framställt, att till vinnande af eftergift man påfunnit att orätt benämna Testamenten såsom gåfvor för trogen tjenst, och genom detta missbruk minskat Kronans inkomster.
Samma skäl synes hafva bordt beveka Utskottet, att nu följa en lika grundsatts; ty har missbruk ägt rum i anseende till bevillningen, så är det troligt, att de komma att äga rum i afseende på Chartan.
Jag skall för öfrigt anhålla att få förena mig i den reservation, som Herr af Rolen bifogat Utskottets
Den i April f. ra. 67 Betänkande derom, att till Biläggningschartor ej få begagnas skrifchartor, emedan missbruk då äro lättare, på sätt äfven offentliggjorda Rättegångar visat.
Till förekommande af underslef har en serskildt sort papper för Biläggningschartor blifvit användt, å hvilket det skrifna ej kan så lätt utplånas, men hvartill tjenar denna förbättring, om ej Biläggningschartorne användas.
Samma reservant har äfven anmärkt det vara öfverflödigt, att stadga något ansvar, om man charterade med högre chartor, än som fordras.
Det lärer väl ej kunna komma i fråga alt ställa någon till ansvar, för det att han gifver Kronan något; tj då detta ej kan vara ett brott, kan det ej eller bestraffas.
I fråga om morgongåfvors, arfskifteshandlingars m. fl. beläggande med charta, tror jag, att ett förtydligande fordras i anseende dertill, att det är skillnad emellan alt förete desse handlingar i bevaknings-afseende inom viss tid, eller att blott bifoga dem såsom bevis eller bilagor vid Rättegångar.
I afseende på frågan örn Borgens ställande, som till en del utgjorde föremål för Herr af Malmborgs yttrande, tror jag att Domaren bör bibehållas vid den rätt som nu varande ChartaeSigilatasFörordning lernnar honom, att ställa borgen om han vill, och låta bli, om han vill.
För min del finnér jag likväl icke, att det är skamligt, att ställa borgen.
Jag 4 68 !
Den i April f. m. liar gjort det, för alt slippa redovisning mera än en gång om året, i stället för eljest livart halft år.
Jag är skyldig upplysa, att Herr Tham missförstått mig, om han trott, det jag påstått, att BevillningsUtskottet bordt jemte ifrågavarande Betänkande inkomma med Förslag till Förordningen.
Med mitt yttrande i detta afseende åsyftade jag endast en ursägt för mig, för det jag behöfde så lång tid, alt uppsöka de ställen, hvaremot jag ville göra anmärkningar.
Till desse af mig redan framställde, ber jag att ytterligare få tillägga en, angående chartering af Fullmagter i Armeen.
Om man skulle taga Utskottets förslag i detta fall efter ordalagen, skulle man tro, att desse
Fullmagter skulle förses med dubbelt större charta, än andre.
Det är naturligtvis ej meningen, och kan lätt rättas genom en redactions förändring; hvarpå jag velat fästa Utskottets uppmärksamhet.
Till undanrödjande af det tvifvelsmål, Herr Tham framställt emot möjligheten att å fastebrefven äfven tillämpa det af Herr Hjerta uppgifne sätt för uppbörd och redovisning af Charta;-Sigilatae-afgiften för köpebref, får jag till den värda Ledamotens eget bepröfvande hemställa, om man väl behöfver så mycket skynda med fastebrefs utlösande, Den i April f. m. ali icke tiden för börd eller annat klander å köpet hinner alt dessförinnan tilländagå.
Jag tror icke en sådan skyndsamhet vara af behofvet påkallad, ej eller är den i Lag föreskrifven; och jag ser således intet hinder, att ju Chartaeafgiften för fastebref kan uppbäras och redovisas på samma sätt som för köpebrefven föreslagits, om blott Domaren får sig ålagdt det icke serdeles betydliga besväret, att vid hvarje Tings slut meddela vederbörande Uppbördmän förteckning å de Fastebref, som under Tinget blifvit utfärdade.— I afseende åter på Herr Thams anmärkning mot milt förslag om chartering af fullmagter, får jag äran erindra, alt det icke kan blifva svårt att derföre taga till grund lönebeloppet det år, då tjenstemannen första gången hos vederbörande presenterar sin fullmugt lill påteckning, när man besinnar att Mnrkegångsprisen, som utgöra hufvudgrunden för lönernas beräkning, alltid vid hvarje års början äro bestämde.
Anledningen lill Utskottets beslut i den af Herr af Malmborg och Herr Ribbing klandrade del af Förslaget, var den, att Utskottet ansåg Ordinarie
Domare ej böra vara mera undantagne från ställande af borgen för ChartasSigillatae-uppbörden, än andre Kronans Embetsmän, såsom Landssekreterare och LandsKamererare, hvilka det äfven förut ålegat 7o
Den i April f. m. att prestera sådan borgen.
Dessutom föranleddes Utskottet till detta beslut af erliållne upplysningar, alt åtskillige betydliga balancer uppkommit genom försummad, redovisning af Domare för stämpladt papper.
Domare vilja försaka vinsten att bålla chartor, blir endast han sjelf derpå lidande, då i alla orter finnas Chartaeförsäljningsmän, som visserligen med glädje och vinst skulle vid alla Ting och förefallande behof bålla vederbörande chartor till banda.
Vid sådant förhållande hemställer jag, om det icke är bäst att förblifva vid det som Utskottet föreslagit.
Att enskilde Försäljningsman af CbartaSigillata skola ställa borgen, är naturligt.
Men någon sådan bör icke fordras af Ordinarie Tjenstemän, som emottaga stämpladt papper i och för tjensteutöfningen, och redogöra derföre på vissa tider vid inventering.
Det finnes ock en utväg att hafva säker eontroll på Domare i detta afseende, den nemligen, att ålägga dem reqvirera stämpladt papper i förskott, och således ej köpa utan endast redovisa och till Kronan betala det cbartsebelopp, som, i och för tjensten, hvart halft år blifvit användt, samt att förpligta AdvokatFiskalsEmbetet i hvarje HofRätt att upprätta
Förteckningar öfver beloppet af det stämplade papper, som, enligt de till IIofRätten
Den i April f. m. inkomne Domböcker och Protocoller, bör åtgå, hvilka Förteckningar derefter skulle öfversändas till Landshöfdingarne, för att jemföras med Domarnes redogörelser; derigenom upptäcktes genast, om någon häftade för balance, men som då ej kunde vara stor, enär denna controll skulle äga rum i Januari och Juni månader hvarje år.
Säkerheten hos en ordinarie
Domare för det stämplade papper han reqvirerat, bör ej kunna betviflas, så framt han ej fått draga på sig balance för flere år förut.
Jag anhåller, att detta förslag måtte få åtfölja återremissen till Utskottet.
Uti 4 punkten af i3 §:n i Förordningen om stämplade pappers-afgiften heter det: ”allt ”underslef med stämpladt papper, uppbärande af högre betalning, än utsatt är, ”förfalskning eller annan grof förbrytelse, ”straffas efter allmän Lag;” men det är ingalunda bestämdt, om förbrytaren bör anses och straffas såsom Uppbördsman eller såsom bedräglig Creditor; hvarföre jag yrkar, att någonting härom måtte stadgas.
Jag anhåller, att detta måtte anses såsom en ny motion af mig, och remitteras till Lagutskottet, med anmodan att inkomma med ett Lagförslag i detta afseende.
I Vestmanland har nyligen inträffat en händelse, som föranledt mig till denna framställning.
En person hade emotlagit stämpladt pap - 7* Den i April f. ra. per till försäljning till ett belopp af minst iooo R:dr och spelade bort alltsammans under en marknad i Westerås.
Han har likväl hittills undgått allt ansvar derför, emedan jag af hans Löftesmän uttagit ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan för det förskingrade stämplade papperet, och Domaren ansåg honom icke vara Uppbördsman och således ej kunna såsom sådan straffas, för att hafva förskingrat Kong).
Majrts och Kronans medel.
Äfven jag tror mig kunna med säkerhet antaga, att många missbruk äga rum vid chartering af hand- * lingar, som fordra högt belopp af stämpladt papper; och jag önskar en tillräcklig controll häremot.
Herr Hjertås förslag i detta afseende är bra för Köpebrefs chartering, men kan ej lämpas till andre handlingar.
Jag tror ändamålet skulle, hvad Fastebref angår, bäst vinnas genom ett stadgande, att sådane alltid borde skrifvas på stämpladt papper.
Något hinder derför synes mig ej möta, då Fastebrefvet vanligen ej kan utfärdas förr än på Fjerde Tinget sedan första uppbudet blifvit begärdi, och Domaren under tiden kan anskaffa deri erforderliga Chartan.
Till controll på vigtig chartering af Bouppteckningar och djrlike handlingar skulle mycket bidraga, att om de finnas sakna charta, när helst de officielt företes, skola de, utan afseende på Ben i April f. ra. 73 derå befintlig påskrift, att de blifvit med Charta belagde, genast förses med charta; ty det är hvars och ens skyldighet att så vårda de handlingar han har örn hand, att chartan, om den verkligen funnits der, ej bortkommen och nog gömmer han chartan, så väl som handlingen, då han känner den påföljd att i annan händelse få anskaffa ny charta.
En sådan föreskrift skulle dock naturligtvis ej gälla retroaetift utan blott för de handlingar, som blifvit charterade efter ett sådant påbuds utfärdande.
Likaledes borde, vid inventering af Archiver, Afträdaren vara ovilkorligen skyldig att ersätta det belopp af Charta Sigillata, som saknas å handlingarne.
Då skulle charteringen iakttagas med mera sorgfällighet, och charterade handlingar noggrannare vårdas.
Med Herr af Malmborg kan jag ej instämma deri, att den Domare, som ville ställa borgen för stämplade pappers-uppbörden, vore en dålig Domare; ty jag kan ej medgifva att alla de Domare före år 1823 varit dåliga, sorn ställt sådan borgen.
Jag tror man bör återgå till stadgandet före den tiden, att alla Tjenstemän i allmänhet böra prestera en dylik borgen.
Undantager man åter en del; då först är det obehagligt för de öfrige, alt hafva sig en sådan skyldighet ålagd.
Herr Tham: Grefve Posse har till det 74 Den i April f. m. mesta förekommit mig i hvad jag tänkte svara på Herr af Malmborgs anmärkning.
Jag ville blott erindra, att ända till i8a3 års Riksdag ålåg det Domare att ställa borgen för Charlas Sigillatse uppbörden; men då väcktes bär af en Domare motion, att denna skyldighet måtte upphöra, och detta bifölls af Rikets Ständer, med vilkor att Domare skulle 2:ne gångor om året redovisa för det reqvirerade Charlasbeloppet.
Att Utskottet nu föreslagit återgång till det gamla stadgandet om borgens ställande, liärrörer af den erhållna upplysning, att bos Domare yppats ganska betydliga och svårt åtkomliga balancer.
— Herr Ribbing bar ansett det öfverflödigt, att i Förordningen nämna, det ansvar ej bör drabba någon för handlingars beläggande med för stor charta.
Det trodde äfven flere Ledamöter i Utskottet; men då upplystes, att en kitslig Actor verkligen tilltalat en person för sådant; och derföre lät Utskottet detta stadgande inflyta. —.
Att Fastebref skola skrifvas på Charta, är redan förut stadgadt, men en olägenhet dervid är svårigheten att få lagom stora Chartor; ty annars måste en del Chartor biläggas, och då är alltid tillfälle till missbruk.
I allmänhet tror jag också Fastebrefven nu skrifvas på Chartor, så snart icke Pergament dertill nyttjas; men vanligen måste Chartan ökas med Biläggnings-Cbartor för att motsvara jemnt det erforderliga belop - Den i April f. m. 75 pet.
— Här har ock blifvit väckt fråga om skyldighet att ersätta Chartor, som från handlingar bortkommit.
Derom är redan stadgadt i så väl den gamla, som den nya, ChartaeSigillataeFörfattningen, der det heter, att den, som företer en handling, der Chartan säges vara förkommen, skall bevisa detta, eller i annat fall belägga handlingen med ny Charta.
— Men om skyldighet för Embetsman att ersätta bristande Chartor å handlingar vid inventering af Archiver, såsom Grefve Posse äfven yrkat, finnes mig veterligen ej någonting stadgadt.
På det frågan om borgens ställande för ChartaeSigillataemedel af Domare ej må anses vara fullkomligt besvarad af de BevillningsUtskottets Ledamöter, som härom yttrat sig, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att föreskriften för Domare, att praestera denna Borgen, är ett allmänt stadgande, men sjelfva borgens ställande en enskild handling, hvilken Lagen icke kan anbefalla, hvarföre ett stadgande derom är ganska äfventyrligt.
Om Utskottets förslag blefve gällande, men en Domare, som, efter hvad vi hört, ej torde vara så långt borta, förklarade, att han icke ville eller kunde ställa en sådan borgen; så hade jag väl lust att se, huru man ville bete sig.
Icke kunde, genom vederbörande Ämbetsmäns försorg någon anmo - 76
Den i April f. m. das eller tvingas, att gå i borgen för en Domare, som ingen borgen begärt, än mindre för en Domare som väl begärt, men, i anseende till bristande credit, ej kunnat få någon borgen.
En värd ledamot liar, med ogillande af mitt förslag till controll å rigtig chartering af Fastebref, i stället föreslagit, att sådane alltid borde skrifvas å den erforderliga Chartan; men möjligheten att i tillämpningen utföra denna controll försvinner, i händelse, så, som verkligen inom en Domsaga under flere år inträffat, Fastebref ej alls utskrifvas.
Det låter besynnerligt, då Domaren derigenom sjelf tillskyndat sig en betydlig förlust, men det är likväl kändt af flera än mig, att sig verkeligen så förhållit.
Sådant oskick bör, på sätt jag föreslagit, förekommas, emedan det tillskyndar kronan förlust och medförer ojemn skattefördelning i den ort, der fastighetshandel utan afgift får ske.
En föreskrift att fastebref skola skrifvas på så stor Charta, som de, hvarmed de skolat beläggas eller förses, skulle dessutom blifva omöjelig i verkställigheten, emedan Domaren ej kunde på förhand beställa Chartor, som på skillingen passade för alla de fastor han under året komme att utfärda, och medföra olägenhet för de Domare, sorn låtit på mindre Chartor trycka eller gravera formulaire till Fastebref.
Desse dugde då ej mera och Chartorne voro maeulerade.
I fråga om mitt förslags otillämplighet i Den i April f. m. 77 afseende på Chartering af Bouppteckningar, och om det af en värd Ledamot i stället föreslagna sättet att förekomma missbruk genom stadgande, att Bouppteckningar, som äro företedde inför Allmän Auctoritet, och saknade Charta, skulle ovillkorligen å nyo Charteras, får jag erindra att en sådan föreskrift ganska lätt illuderas derigenom, att endast afskrifter af Bouppteckningar företes; Och det är dessutom ganska få, som vid Domstolarne, efter första inlemnandet, å nyo uppvisas.
Controllen skulle således inskränka sig till dessa få, då deremot den controll, som jag föreslagit, sträckte sig till alla. — Hvad. beträffar obehöfligheten af ett stadgande om frihet från ansvar för Handlingars beläggande med för stor Charta; så synes mig det af Herr Tham anförde exempel att sådant åtal ägt rum af en kitslig Actor, så som Herr Tham sjelf benämner honom, icke bevisa att en särskild föreskrift härom behöfves, ty det måtte vara gifvet, alt den tilltalade i allt fall fått domslut till sin förmon.
Af tvänne skäl anser jag
Domare icke böra åläggas att ställa borgen för Chartse-Sigillatae-medel: 1:0 emedan
DomareEmbetet redan innefattar ett så stort förtroende, att dermed icke kan compareras öfverlemnande!
i Domares vård af ett erforderligt belopp af 78 Den i April f. m. stämpladt papper, utan är detsamma vida underordnadt; och 2:0 emedan Domare, genom nödvändighet att förskaffa sig en sådan borgen af andra personer, sättes i beroende af dem; hvilket sorgfälligt bör undvikas.
Skulle icke destomindre det anses aldeles nödigt, att Domare prestera säkerhet för det stämplade papper dem anförtros, så anhåller jag att Domare åtminstone måtte få optionsrätt att antingen lemna borgen, eller ock sätta honom tillhörig ograverad egendom i pant.
Mången anser kanske ett stadgande härom öfverflödigt; men jag har i Vestmanland exempel, att en KronoFogde, för att undvika förbindelser bos andra personer genom anhållan om deras borgen, begärt att i stället få pantsätta sin ograyerade fasta Egendom; och det är mycken fråga, om sådant kan honom tillåtas.
Herr af Malmborg:
Sedan jag hade ordet, har jag hört någon Talare föreslå, det Fastebref icke böra beläggas med, utan skrifvas på, stämpladt papper.
Den, som kan göra ett sådant förslag, har dermed ådagalagt, att han aldrig utfärdat Fastebref, ty i annat fall hade han dervid fått lära, huru sådane bref höra Charteras, och således funnit sitt förslag omöjligt att verkställa, då köpeskillingens belopp bestämmer Chartans storlek, som efter 1823 års ChartaeSigillaUeFörordning och äfven ef - Den i April f. m. 79 ter den nu föreslagne, kan fordra sådane stämplar, som aldeles icke finnas, såsom lill exempel 15, 21, 27, 3o, 33, 3p, 42 och 43 sk., samt då de uppgå till Riksdalertalet, kan blifva till en Fasta 1 R:dr i5 sk., 2 R:dr 3 sk., 3 R:dr i5 sk., 4 R:dr 27 sk., 5 R:dr 45 sk., 6 R:dr 39 sk., och så vidare.
— Sådane stämplar finnas icke’, hvarföre man måste sammanlägga flere, till dess den erforderliga valeuren träffas, och således kan till en Fasta fordras många Chartor, då inga andra Chartor finnas på skilling än 3, 4> 5, 6, 8, 9, 12, 16, 18, 24» 28 och 32 sk., samt på R:dr 1 j-, t|, if, 33\
R:dr. — Alla öfriga äro på hela Riksdaler, såsom 1, 2, 3, 4» 6, 8, 10, 12, 20, 25, 5o och 100 R:dr.
— Vid sådant förhållande ville jag väl se, huru den värde Talaren skulle kunna verkställa sitt förslag att skrifva en Fasta på Chartan, då dess belopp icke möjeligen kunde hopjemnkas med mindre än 6 eller flere, och då hela Expeditionen vanligen slutas på tredje sidan af arket.
Mera lärer väl icke behöfva sägas till vederläggning af det overkställbar projectet.
Här har ock ytterligare blifvit sagt, att man icke trodde någon Domare finnas, som icke kunde ställa borgen.
Det tror väl äfven jag; men jag tror också, att en rättskaffens
Domare aldeles icke vill begära borgen af någon, då han dermed, så - 8o Den i April f. m. som jag förut anmärkt, skulle sälta sig uti ett skadeligt beroende, hvilket Lagstiftaren, såsom mig synes, icke bör grundlägga genom ett sådant påbud, som det Utskottet i denna del föreslagit.
Märkvärdigt är äfven, att sällan andra än dåliga hushållare eller Bankeruttspelare hafva mod, att begära eller lemna borgen.
Så har åtminstone jag erfarit.
Jag har begärt ordet endast för att fästa Ridderskapets och Adelns samt BevillningsUtskottets uppmärksamhet på Herr af Rolens reservation emot stadgandet, att afsked från Tjenst skall beläggas med Charta i förhållande till lönen.
Jag vill ej nu upptaga tiden med att visa det olämpliga häri, utan åberopar endast hvad nämnde reservation derom innehåller, med begäran att denna min erindran måtte få åtfölja den återremiss, som förmodeligen kommer att äga rum af ifrågavarande Betänkande.
Instämmande med Grefve Posse i den mening, att Domare böra vara skyldige att ställa borgen för det stämplade papper dem anförtros, finner jag ej de skäl öfvertygande, som Herr .af Malmborg, Herr Ribbing och Herr Friherre Ridderstolpe anfört för motsatsen.
Såsom exempel på nödvändigheten af en sådan
Den i April f. tn. 81 sådan borgen får jag härjemte nämna, alt hos en Domare nyligen yppats en ChartseSigillatas-balance af icke mindre än 3ooo R:dr B:co, utan synnerligt hopp för Kongl. Maj:t och Kronan, att derföre erhålla någon ersättning.
Dock anser jag, lika med Friherre Ridderstolpe, det höra få på Domarens eget val bero, att ställa antingen borgen eller annan säkerhet för det stämplade papper han emottager, enär det åsyftade ändamålet, nemligen, Kronans fredande från förlust, i båda fallen kan vinnas.
Herr von Hartmansdorff’ åugust:
Jag anhåller att få instämma i Grefve Posses förslag om ett stadgande, att den, som förvarar en handling, må vara skyldig ätt tillse, att den är med erforderlig charta belagd, eller i annat fall sjelf ansvara för det bristande stämplade papperets anskaffande.
Om ej ett sådant äfventyr bestämmes, kunna underslef aldrig förekommas.
Jag har sjelf sett exempel på, att intecknade skuldsedlar varit ocharterade och äfven blifvit vid Domstolar uppviste till Inteckningarnes förnyande, utan att vara med charta helagde.
Ett sådant stadgande, som det föreslagna, torde derföre bereda Staten en icke obetydlig inkomst.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridder19 H. 6 82 Den i April f. m. skåpet och Adeln ansåg de vid Bevillningsutskottets Betänkande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsainmas återremitterande.
Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottels under N:o 47 afgifne Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående anslag af nödige medel till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagde Correctionslnrätlningar.
Justerades Sex ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 3o sistlidne Mars eftermiddagen fattade beslut.
Föredrogos ånyo StatsUtskottets den 7 sistl.
Mars under N:ris 77, 79, 81 och 82 Den t April e. m. 83 aflåtne, samt den s3 derpåföljde e. m. på bordet legde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkauden: ilo Angående sökt befrielse från Tiondes utgörande för Aluntillverkningen vid Lowers Bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vid Degerhamns Lastageplats; 2:0 Angående den Förste Kammar* Musicus B.
Crusell tillagde pension; 3:o Angående raserandet af en gammal Kyrkogård vid Landskrona Stad, samt dess ordnande till en allmän Trädgårds eller Promenadeplats; 4:o Angående ett Lunds Kongl. Academie frånkändt Tionde-anslag; Och fann Ridderskapet och Adelil, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adelil bifallne, Utskottets ifrågavarande Memorial borde läggas till Handlingarne.
Vid förnyad föredragning af SlatsUtskottets den 7 sisth Mars under N:o 80 aflåtne, samt den 23 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 19 förut meddeldte Utlåtande uti frågan om Stipendier för Officerare till bivistande af krig utrikes; fann Ridderskapet och Adeln för 6* 84 Den i April e. m. godt, att, enär sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallet, för dess del dervid låta bero. 7 i Föredrogs ånyo och lades till Handlingarne StatsUtskottets den 7 sisth Mars under N:o 78 aflåtne, samt den 23 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, i följd af återremiss uti frågan om inköp för Statens räkning af Landsorts och Korsö Fyrbåkar.
Föredrogos ånyo och gillades följande StatsUtskottets den 7 sisth Mars afgifne, samt deu 23 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtanden : N:o 83.
N:o 84« Angående väckt fråga om Löneersättning till RådhusRätternes Notarier för handläggning af göromål, som tillhört de indragne AccisRälterne.
Angående anslag af jord till ökadt utrymme för Eskilstuna Stad.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtande af två Tunnland jord på lotten N:o 8 af Eskilstuna KungsLadugårds ägor till inrättande af en ny Begrafningsplats för Eskilstuna Stads- och LandtFörsamlingar.
Den i April e. m. 85 Företogs till pröfning StatsUtskottets den 7 sistl.
Mars under N:o 87 afgifne, samt den a3 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå LandsKamereraren KammarRättsRådet Sellings ansökning om dess pensionsrätt vid afskedstagandet.
Herr Rosenblad y Bernhard:
För min del vilj jag blott förklara, att, då jag lemnar min röst till bifall åt SlatsUtskottets Utlåtande, sker det ej af det skäl, på hvilket Utskottet grundat berörde Utlåtande, nemligen att Landskamreraren KammarRättsRådet
Eklund tillförene undfått en pension, dylik med den Landskamereraren Selling nu begärt, utan lemnar jag min röst i anseende till den stora förtjenst, som Herr Selling sjelf har af vårt Kameralverk.
Det finnes äfven andra skäl Utskottet åberopat, än det som Herr Rosenblad anmärkt, såsom att KammarRättsRådet Selling, genom den nya pensionsinrättningen, förlorat rättigheten till den högre pension, han genom sin ovanligt långa tjenstetid eljest skolat erhålla.
På detta skäl äfvensom på det af Herr Rosenblad tillagda är det, sorn jag anhåller om bifall till Utlåtandet.