Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref d. 19 Juni i83o, tillerkändt Professor Ågren till en utländsk resa, med föreskrift, att det skulle tagas från öfverskottet på anslaget till allmänna undervisningsverken, och summan har jemväl derifrån blifvit tagen, oaktadt detta anslag till undervissningsverken ej fördelades förrän i Dec. månad j833.
Jag anser formen vara öfverträdd och frågan vigtig såsom principfråga; hvarföre jag också tror, att den bort föranleda dertill, att Utsk. tillstyrkt en und. skrifvelse till K. M., med hemställan,'att anvisningar ej må ske på öfverskott af sådana anslag, som ej för året lemna öfverskott, och synnerligen då dessa anslag äro gifna till annat ändamål än det, hvarför anvisningen sker.
Jag anhåller, att denna anmärkning må få åtfölja återremissen. §. 6a. Frih.
Jag yrkar återremiss af betänkandet i anseende till förslaget i förevarande §.
St. icke föreskrifvit något sådant vilkor vid beviljandet af anslaget till expectance-arfvoden, som skulle hindra Konungen att bevilja högre arfvoden efter befordran, linner jag
Konungen ej vara förhindrad att efter godtfinnande utdela dessa arfvoden, och tror jag härmed böra fortfara, såsom hittills skett.
Det är kändt, huru många behöfvande finnas och huru otillräckliga anslagen äro; och då Ständerna icke kunna lemna tillräckliga anslag, böra de åtminstone lemna Konungen fri disposition af de medel, som till detta ändamål blifvit afsatta.
H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., förenade sig i hvad Frih.
Silfverskjöld nu anfört. §• 67. Gr.
Vi äro nu åter på den olyckliga frågan om skeppshandeln, och det synes, som ett oblidt öde vållade, att då frågan på ett eller annat sätt återkommer, skola alltid sådana procedurer vidtagas, att man aldrig kommer till någon slutlig åtgärd.
StatsUtsk. har nu ansett sig böra gå till HofCanceileren för att erhålla upplysning om målets handläggning, då likväl Justitieombudsmannen i sin 6o Den to April f. ut. berättelse till R.
St. anmält, att "K. M. under d. ii Dec. "i8'5o handlingarna i målet till Just.Cancelleren i Nåder öf"verlemnat, för att, i anseende till den olikhet, som visade "sig emellan hvad till
Kronan blifvit betaladt för skeppet ”Tapperheten och fregatten af Chapman samt hvad i con”tracten finnes bestämdt, emot vederbörande vid behörig "domstol utföra talan om den ersättning, hvartill Kronan kunde ”pröfvas vara lagligen berättigad.”
Det är således bestämdt kunnigt för hela Representationen och för hela Svenska folket, ej allenast hvad som är tillgjordt, utan äfven hvad som icke är tillgjordt; det är nemligen bekant, att Just.Cancelleren livilat på handlingarna från den 11 Dec. i83o, och det synes som om en sådan åtgärd, sorn StatsUtsk. vidtagit, endast kunde föranleda dertill, att denna affär kommer att spöka vid en annan Riksdag.
Jag tror således, att då vi alla känna förhållandet, det enklaste vore, att StatsUtsk, skulle föreslå en und. skrifvelse till K. ÄL, med anhållan, att detta besynnerliga mål måtte blifva nied någon större skyndsamhet behandladt.
De ledamöter, som vid slutet af förra Riksdagen voro i Exped.Utsk., hafva ej en ringa del i det trassel, som i detta mål uppkommit, då Utsk, ej allenast uppsatt en und. skrifvelse, deri namnen på fartygen blifvit förbytta, utan jemväl en hufvudsaklig del af Ständernas beslut icke blifvit expedieradt; hvarföre ock fyra ledamöter af Utsk, funno sig böra, efter Riksdagens slut, uti rind. skrifvelse inberätta, huru Ständernas skrifvelse bort vara framställd.
Man kan ej underlåta att anmärka detta såsom den största uraktlåtenhet, då man med ledsnad ser gamma stridsfråga återkomma.
Konungen har med mycken loyaute behandlat ämnet, då han ansett sig böra, jemlikt de fyra ledamöternas hemställan, upptaga saken, och jemväl de felaktiga namnen på fartygen hafva, enligt protocolJet, blifvit rättade; men felet synes nu ligga hos Just.Cancelleren, Den person, mot hvilken talan skulle anställas, är längesedan död, och proclamadagen instundar snart.
Just.- Cancelleren behöfver blott iakttaga den försigtigheten att låta proclamadagen gå förbi, för att vara säker, att ingen enda skilling skall utdömas i ersättning.
Jag tillstyrker derföre, att alla bivägar må öfvergifvas och Ständerna gå raka vägen till K.
M. med anhållan, att vederbörande auetoriteter må anbefallas att skyndsamt handlägga saken.
Cronhjelm deri, att det synes, som ett oblidt öde hindrade att komma till reda i skeppshandelsfrågan; men jag tror, alt skulden vidlåder sjelfva Representationen vid sista Riksdagen, som förblandade fartvgens namn.
StatsUtsk. kommer Snart i tillfälle att genom särskildt betänkande utreda förhållandet; och vill jag derföre blott upptaga den frågan, huruvida StatsUtsk,, såsom Gr.
Cronhjelm yttrat, ej bort D c ii io April f. m. 61 söka vidare upplysningar, utan genast tillstyrka en und. skrifvelse till R. M. Gr. har sagt, att det vore kunnigt för liela Representationen och Svenska folket, livad i denna fråga blifvit tillgjordt; men det synes icke vara Gr. och således ej heller hela Representationen kunnigt, att K. M. genom Nåd.
Bref i sist).
Jan. månad beslutat frågans nedläggande.
Och redan detta tyckes hafva utgjort en grundad anledning till Stats-Utsk:s hemställan.
Cronhjelm yttrat emot en Exped.Utskrs expedition vid sista Riksdagens slut och hvad lian dervid tillagt i anledn. af en skrifvelse af fyra detta Utsk:s ledamöter till K. M. efter Riksdagens slut, hade jag väntat, att, då'man velat göra anmärkning och dervid åberopa en förklaring, man hade för fullständighetens skull äfven upptagit, hvad denna skrifvelse innehåller.
I sådant fall hade det icke ens för någon kunnat göras tänkbart, att felet låg hos Exped.Utsk.
Det härrörde deremot från StatsUtsk., som hade skrifvit det betänk., hvilket det åläg Exped.Utsk. att expediera.
Då jag alldeles icke betviflar den uppgift, Frih.
Silfverskjöld lemnat, att K. M. i Jan. månad detta år anbefallt, att denna fråga skall nedläggas, cn åtgärd som jag i flera år förväntat, vet jag icke, hvartill det kunnat tjena, alt Utsk. hos HofCancelleren begärt en upplysning i denna fråga, enär ett sådant K.
M:s bref kan af hvilken af Utsk:s cancellister som helst efterfrågas och utbekommas.
Cederström nämnt, får jag yttra, att äfven jag hade förväntat, att Exped.Utsk. skulle ordentligare expediera skrifvelsen till undvikande af ett sådant förhållande, som nu uppkommit.
Det må vara ett fel af StatsUtsk.
, att namnen blifvit förblandade; det lärer dock icke våra osannt, att Exped.Utsk. begått det felet att helt och hållet uteglömma ett vigtigt beslut, och det lärer äfven vara en factisk sanning, att /(. ledamöter efter Riksdagens slut ansett sig böra anmäla hos Konungen , huru R.
St:s beslut hade bort blifva expedieradt.
Jag har i sjelfva saken intet vidare att tillägga, sedan jag blifvit underrättad, att den är nedlagd; men jag tycker mig här se en lek med formerna, då man låtit målet vandra genom en mängd auetoriteter och slutligen remitterat det till chefen för åklagaremagten, och först, sedan det legat der flera år, fattat beslutet, att det skall nedläggas.
Jag inser, att det bästa måhända varit att genast nedlägga frågan; men att först göra en simulacre med sakens handläggning och sedan besluta dess nedläggande, anser jag formstridigt och hafva varit ganska olämpligt j ett land, der Nationen är ömtålig om formerna.
Till hvad jag nyss anfört, vill jag blott tillägga, att som jag är cn af de 4 ledamöter, sorn undertecknat den efter Riksdagens slut gjorda anmälan 62 D c ii io April f. m. hos Konungen, begär jag endast, att StatsUtsk. måtte sätta sig i tillfälle att bedöma denna skrift, jemnförd med det betänk , som ifrån Stats- till Exped.Utsk. inkom.
Silfverskjöld: Gr. Cronhjelm har fullkomligen rätt deruti , att det stått StatsUtsk. och hvar och en af dess ledamöter öppet att efterhöra K.
M:s ifrågakomma beslut och, om en sådan skrifvelse emanerat, erhålla afskrift af densamma; men då jag, lika litet sorn Gr.
Cronhjelm, ägde mig bekant, att ett sådant bref ankommit, var det svårt att söka kännedom om dess innehåll, och fann Utsk. nödigt att söka upplysning hos HofCancelleren, hvilket icke fördröjt saken, emedan Utsk. om ett par dagar erhöll de begärda upplysningarna i ämnet.
Jag tror, att Utsk. snart skall lyckas nöjaktigt utreda frågan, och jag vill derföre icke nu ingå i närmare utveckling af sjelfva hufvudsaken.
Då jag begärde ordet, var det endast för att, i anledning af Gr.
Cronhjelms framställda förslag om en ytterligare und. skrifvelse till K.
M«, taga mig friheten upplysa, att, till följd af StatsUtsk:s bos HofCancellersEmbetet gjorda begäran om upplysning i afseende på delta måls handläggning och det deraf uppkomna resultat, bar jag icke underlåtit att derom inhemta K. A'I:s nåd. befallning; och hafva derefter alla de begärda upplysningarna af HofCancellersEmbetet redan blifvit afgifna.
StatsUtsk. torde derföre snart komma i tillfälle att inkomma med ett fullständigt utlåtande i denna fråga, hvilken då till öfverläggning och afgörande hos R. o. Ad. förekommer.
Jag hemställer derföre, om frågan icke nu kunde hvila, till dess Stats-Utsk. inkommit med sitt betänkande i ämnet, grundadt på de upplysningar, som från HofCancellersEmbetet blifvit afgifna.
Mig vill det synas, att sedan Ständerna förbisett hela den vigtiga politiska delen af skcppshandelsfrågan, hafva Ständerna icke kunnat vänta sig annat, än hvad sora skett.
Jag Caster ett högst obetydligt interesse vid denna frågas behandling , sedan ansvarighetsfrågan vid sista Riksdagen förföll.
Hvad gäckeriet med våra former beträffar, anser jag för min del, att det constitutionella samhällsskicket derigenom i högsta grad lider, genom den vigt man fäster vid småsaker, sedan man öfversett med de stora; och jag kan icke anse detta ämne förtjena den uteslutande uppmärksamhet, som man numera från flera håll synes vilja deråt egna.
Cronhjelm har förklarat, att han är mycket mån om formernas iakttagande.
Hr Gr. torde då tillåta den erinran, att grundlagens stadgande undfallit honom , och behaga slå upp 90 §.
Reg.F. Der står:
Sils eller deras Ulsk:s öfverläggningav och prof - Den 10 April f. m.
G3 ”ning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, ”än denna grundlag bokstafligen föreskrifter, komma frågor ”om embets- och tjenstemäns till- och afsättande, Regerings”och Domaremagternas beslut, resolutioner och utslag.”
Det vore fägnesamt, om Hr Gr. iakttoge samma stränghet mot sig sjelf i afseende på formerna , sorn han yrkar hos andra.
Jag har icke kunnat neka mig detta uttryck af min känsla, då jag å andra sidan delar obehaget af att åter höra lalas om skeppshandelsfrågan.
I anledn. af Frih. v. Schulzenheims anförande får jag yttra, att jag förenar mig i hans anhållan, att saken må hvila, och det så, att den må anses jordfastad med den man, som till en del föranledt den.
Horn yttrat, kan jag icke fullkomligen instämma.
Jag anser ej af så liten vigt, om
Statsverket erhåller någon ersättning för den betydliga förlust, som vi veta, att det på denna affär fått vidkännas.
I anledning af hvad den siste talaren nämnt, ber jag åter att få förklara , att jag vid sista Riksdagen var ledamot af R. o. Ad. och då hörde samma talare samt Frih. Jacob Cederström sä ofta, såväl för mig som andra, uppläsa 90 §.
Reg.F., att det fullkomligen lyckats dessa
Hrr att nästan ord för ord inplanta den i mitt minne.
Jag skall nu, såsom hittills, ställa mig den till efterrättelse och iakttaga samma stränghet mot mig sjelf, som jag begär af andra. llr Lefren:
Det fägnar mig rätt mycket att höra, det den siste talaren theoretiskt kanner sin pligt, och jag hoppas, att praktiken då kommer efter. $• ?'•
Jag har ej kunnat dela den af Utsk. här uttryckta tanke, såsom min deremot gjorda reservation visar; jag har nemligen ej kunnat inse behofvet för R.
St:s Revisorer att-taga en närmare kännedom om krutförrådens tillstånd, än om öfriga till försvarsverket hörande förråd, för att
Revisorerna skola komma i tillfälle att fullgöra den dem åliggande granskning, men väl att åtskilliga betänkligheter kunna möta att genom aflemnande af de ifrågasatta generalsammandragen allmängöra, huru stora krutqvantiteter försvarsverket äger att tillgå.
På grund deraf anhåller jag om återremiss å betänkandet.
Jag får äfven tillägga, att det kunde blifva ganska betänkligt att genom sådana sammandrag göra bekant, huru stora krutförråden äro.
Man kan nemligen förutsätta, att efter ett krig krutqvantiteterna kunde vara mindre betydliga.
Om då någon magt skulle vilja anfalla oss, skulle det lämpligaste tillfället kunna väljas.
Här är dessutom fråga om en persedelgranskning, som icke kan tillhöra Revisorerna; och skulle denna princip, att sådan granskning tillkommer dem, ytterligare utsträckas, skulle Revisorerna dermed blifva så upptagna, att de ej kunde fullgöra sitt åliggande att granska medlens förvaltning. 64 Den 10 April f. ra.
Cederström förenade sig med Frih. Silfverskjöld.
Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.:
Jag anhåller att få förena mig med Frih. Silfverskjöld, likvist endast i så måtto, att jag anser ganska lämpligt att upprätta ett sammandrag på den årliga tillverkningen och åtgången af krut, d. v. s. på allt, hvad som lefvereras till Kronan samt på hvad som förbrukas, utan att deri införes behållningen från föregående år, emedan jag anser nödigt, att någon coritröll linnes derpå, att ej mera krut må försäljas eller på annat sätt afgå, än som årligen tillverkas, hvarigenom det reservförråd , som för Rikets försvar kan behöfvas, skulle minskas.
Slen jag anser icke nödigt, att Revisorerna eller R.
St. få veta, huru mycket krut finnes; deras pligt är endast att tillse, det någon misshushållning ej må äga rum, och att således icke förråden må minskas genom öfverdrifven försäljning.
Denna controll vinnes derigenom, att man jemnför den årligen tillverkadeqvantiteten med förbrukningen;och ett sammandrag, som upplyser denna proportion, anser jag ganska nyttigt.
Jag får till alla delar förena mig i den af Frih.
Silfverskjöld gjorda reservation, och det med så mycket större skäl, som den uti den väckta motionen åsyftade, nödiga ordningen ändock vinnes genom de räkenskaper, hvilka årligen inlemnas till Kammarrättens granskning.
Af dessa räkenskaper synes, hvad som åtgått, och man undviker sålunda att lemna kännedom om förråden åt dem, som på intet vis derom böra underrättas, och hvilken kännedom kunde medföra ganska obehagliga följder. k ?8- Hr Cederschjöld:
Då man utaf räkenskaperna ser, att en besparing finnes uti gamla passevolancefonden, uppgående till mer än 290,000 R:dr, och denna besparing nödvändigt måste hafva någon ägare, vare sig de, som dertill bidragit, eller Statsverket; så anser jag det vara nödvändigt, att R.
St. komma i erfarenhet af, hvarest dessa medel finnas och huru de för framtiden blifva använda.
Uti 58 §.
Reg.F. stadgas, att derest genom tractater med främmande magter några medel skulle till Riket inflyta, skall för dem på enahanda sätt redovisas som för öfriga statsinkomsterna.
Men när redovisning skall äga rum för medel, som tillkomma Statsverket genom tractater med främmande magter, bör väl ännu mer en sådan redovisning ske för medel, sorn. influtit genom tractater med Svenska medborgare; och under denna kathegori ligger helt visst gamla mötespassevolancefonden.
Om man icke vill medgifva, att de, som dertill contribuerat, skulle återfå denna besparing, blir andra alternativet ovedersägligt, att den mäste tillfalla Staten.
Jag nödgas derföre anhålla, att dessa anmärkningar må få åtfölja återremissen.
Den io April f. m. 65 Gr.
Jag begär att fä instämma uti elen af den siste talaren yttrade princip, att lill dessa medel mäste linnas någon ägare.
Jag anser dem icke kunna vara Konungens eller Regeringens enskilda, utan tror, att de rätteligen utgöra allmänna medel, enär de tillkommit genom allmänna bidrag.
Dessa 298,622 R:dr äro i närv. ställning, då Staten är belastad med en icke obetydlig skuld och inskränkningar lill följd deraf fordras, ingalunda att försmå, helst då nya anslag äro begärda.
Jag tror, att Ständerna icke kunna annat än taga i anspråk medel, som äro af allmän natur och till Statsverket influtna.
Här har blifvit uppställd en deduetion, som skulle bevisa, att någon revision af dessa medel icke borde äga rum; till stöd hvarför åberopats ett svar från HofCancelleren, af innehåll: "att enär å ena sidan K.
JM. vid flera tillfällen förklarat gamla mötespassevolance-cassan icke böra vara underkastad revision af R.
St:s Revisorer, hvilket ock R.
St. vid sednaste Riksdag genom formligt fattadt beslut, i anledning af uti denna fråga väckt motion och i sammanhang med fastställandet af grunderna för den nya passevolanceinrättningen, för deras del medgifvit."
Jag ber att i anledning häraf få öppet förklara, att något sådant beslut aldrig blifvit fattadt; utan måste i detta afseende ett misstag hafva förelupit i HofCancellerens skrifvelse.
Hr Prosten Stenhammar har uti sin reservation vid ifrågavarande StatsUtsk:s betänkande häröfver meddelat upplysning.
Reservanten säger nemligen: ”Desto mindre förmår jag inse, att den i K.
M:s genom Hr HofCancelleren Revisorerna meddelade nåd. svar antydda mening kan hemtas utur Stats- samt Allmänna Besv.- och Oecon.- TJtsk:ns utlåtande vid sistl.
Riksdag (N:o 72 pagg. 60, 6t) som den väckta motionen åsyftade anspråk å den gamla passevolance-eassans behållning, för att derigenom bereda nedsättning i nya passevolcanceafgiften, eller, såsom orden lyda: särskild redovisning och utdelning till rust- och rotehållare af det öfverskott, som vid passevolancens slut möjligen kunde befinnas.
En sådan återbäring af öfverskottet till rustoch rotehållarne sjelfva hafva R.
St. icke bifallit, utan förklarat, att frågan derom borde förfalla, hufvudsakligen på den grund, att rust- och rotehållare icke vid contractens undertecknande gjort något förbehåll att efter passevolancetidens slut få disponera besparingarna till deras förmån."
Sista Ständer hafva aldrig medgifvit, att passevolaneemedlen skulle vara fritagna från revision, utan hafva tvärtom velat göra deras ostridiga revisionsrätt gällande; men då någon revision deraf icke kan äga rum, enär enständigt dertill nekas, vågar jag föreslå, att StatsUtsk., i det betänkande som kommer att följa på återremissen, må anse besparingen af den natur, att StatsUtsk. i utgiftsbetänkandet kan föreslå, att de nya anslag, som möjligen tillstyrkas, må kunna anvisas på denna fond, 5 H. 9 66 Den 10 April f. ra. sa långt den förslår, samt att Utsk., då sistnämnde betänk, förekommer, vill hafva dessa medel i minne.
I alla fall bölen und. skrifvelse örn denna cassas revision af StatsUtsk. föreslås.
Jag kan för det första omöjligen medgifva den af en värd ledamot framställda extensiva tolkningen af 58 §. Reg.F. Der står tydligen: ”genom tractater med främmande magter” och derunder mäste icke kunna inbegripas contract med egna undersåtare, hvarföre slutperioden af denna §. på närvarande fall icke synes kunna hafva ringaste tillämpning.
Hvad dernäst vidkommer frågan, att någon revision af gamla passevolancefonden icke blifvit R.
St:s Revisorer rnedgifven, torde jag få äran upplysa, i motsats af hvad 2:ne ledamöter af R. o. Ad. och äfvenledes en reservant inom Ulsk. anfört, att åtminstone uti förenade Stats- samt Allm.
Besv. o. Oecon.-Utsktns betänk, vid sista Riksdag N:o j-2 all anledning finnes, att Riksdagstidlm:ge Botvid Jonssons och Joli.
Rutbergs motioner åsyftat redovisning för dessa medel i vanlig väg.
Pag. 6o står nemligen: ”Hvad slutligen vidkommer Riksdagsfullm:ge Botvid Jonssons från Östergöthland samt Joh. Jac. Rutbergs frän Norrbottens län yttrade anspråk å den behållning, hvilken i den nuvar. mötespassevolance-cassan möjligen kan förefinnas, samt yrkande, att redovisning derför måtte infordras.”
Med denna redovisning måste väl ej menats någon annan, än den vid flera tillfallen af Ständerna begärda, nemligen inför Revisorerna eller StatsUtsk.; till följd hvaraf, och då Utsk:n tillstyrkte Ständerna att låta denna fråga förfalla, och Ständerna i sammanhang med deras beslut öfver förenämnde betänkande N:o 72 bifallit denna hemställan, det åtminstone för mig vill synas temligen klart, att Ständerna, om de än icke bestämt och i uttryckliga ord biträdt principen, att passevolance-cassan skulle vara undantagen från revision, åtminstone beslutat, att all fråga derom borde förfalla.
StatsUtsk. har nu yttrat, att det ansett det åberopade R.
St:s beslut endast innefatta det afseende, R.
St. lemnaÖe å en i ämnet väckt enskild motion.
Detta skulle visserligen varit förhållandet, i fall vid sista Riksdag sammansatta Statsoch Oecon.Utsk:n särskildt behandlat Rutbergs samt Botvid Jonssons motioner och desamma i särskildt betänk, framställt.
Men så har icke tillgått.
Ulsktn hafva företagit dessa båda motioner i sammanhang med K. M:s Nåd.
Propos. om mötespassevolanee-afgiften, hvilket bäst synes af rubriken å ofvannämnde betänk.
N:o 72, som lyder sålunda: ”Utlåtande i anledn. af K.
M:s aflåtna Nåd.
Propos. om den s. k. mötcspnssevolancen för de indelta regementerna samt flera i detta ämne väckta enskilda motioner.” Utsk:n hafva således behandlat alia de vid sista Riksdag väckta frågor om mötes - Den 10 April f. m. 6j passevolance-afgiften i ett sammanhang; och då Ständerna, på Utsk:ns hemställan, beslutat, att den speciella frågan om redovisningen måste förfalla, kan jag, för min del, icke inse annat, än att principfrågan i denna del måste anses vara afgjord.
Utgående således från såväl Konungens vid flera tillfällen afgifna förklaringar, som äfven från hvad jag, för min del, måste på nyss anförda skäl anse för ett R.
St:s beslut, uttryckt genom bifall lill StalsUtsk:s betänk., kan jag icke föreställa mig, huru Ständerna hvarken numera kunna inkomma med förnyad anmälan om revisionsrätt af gamla passevolancefonden, eller för deras del göra på denna fond några anvisningar.
Om derföre fråga nu vore om ett slutligt afgörande, skulle jag tillstyrka bifall å hvad Utsk. i denna punkt föreslagit.
Men då härom nu icke torde blifva fråga, i anseende till de flerfaldiga anmärkningar, som vid detta betänkande blifvit gjorda, anhåller jag, att delta mitt yttrande må få åtfölja den återremiss, som K. o.
Ad. troligen lärer komma att besluta.
Ilr Grip, Carl Gabr.:
Förekommen af den siste talaren, hvars åsigter i detta ämne jag till alla delar gillar, tinner jag ingenting dervid böra vidare anföras; utan vill endast tillägga den enskilda önskan, att denna å Ständernas sida, lika orättvist som olagligen, länge förda strid en gång må upphöra.
Jag bestrider den tolkning af frågan, som Frih. v. Schulzenheim behagat framställa.
Då Hr Frih. åberopat innehållet af 58 §.
Reg.F., som skulle det endast hafva afseende på medel, influtna genom tractater med främmande magter, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att §. egentligen innehåller ett generelt stadgande, att Statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, skall vid hvarje Riksdag för StatsUtsk. uppvisas.
Onekligen är passevolancen tillkommen utan någon tractat med utländska magter, hvadan äfven granskningsrätt af passevolancefonden lika onekligen tillkommer Ständerna, hvilka aldrig frånträdt denna rättighet.
Den har blifvit dem betagen genom en missledande Rådgifvares åtgärd, hvilken vi vid detta tillfälle icke äga rättighet att vederlägga, men endast kunna beklaga.
Likväl förundrar det mig högligen, huru detta nekande tili Ständernas granskningsrätt kunnat fortsättas, sedan Regeringen medgifvit, att passevolancefonden utgör statsmedel.
Denna granskningsrätt är likväl vilkorligen medgifven, och det är detta vilkorliga medgifvande, jag mäste klandra, emedan det icke står tillsammans med Ständernas allmänna granskningsrätt af statsförvaltningen.
Att försvarandet af denna rättighet å Ständernas sida skulle stämplas såsom en orättvisa, hade jag icke väntat, allraminst af en person, som är Konungens Rådgifvare.
Det kunde besvaras på ett annat sätt, om jag sä ville.
Jag vill slutligen erinra, att, ehuru 68 Deli io April f. m. jag fäster mindre vigt vtd siffran, men deremot högsta vigt vid principen, jag likväl får fästa StalsUtsk:s uppmärksamhet på dessa medels existens, så att de må blifva använda till Bikets sanna nytta.
Cronhjelm: Frih. v. Schulzenheim har sökt per analogiam bevisa, att
Ständerna genom afslag å en motion skulle hafva medgifvit motsatsen af hvad motionen åsyftade.
En sådan bevisning tror jag icke analogt må utsträckas huru långt som helst.
Jag skall närmare betrakta förhållandet med betänkandet N:o 72.
Det föranleddes af K.