Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När jag å ena sidan ser detta och dervid finner att någon den ringaste fara icke är för handen att creditivet skulle blifva anlitadt, i händelse missvext icke inträffar, så kan jag å den andra sidan icke begripa huru R.
St. skulle kunna tveka att anslå en summa, som i sådant afseende kunde vara tillräcklig; och hvad blifver följden deraf? jo, alt Regeringen, 0111 summan vid infallande missvext befinnes otillräcklig, blifver nödsakad att sammankalla Ständerna, och jag frågar då: hvilkendera vill man lägga denna lunga till last, Regeringen eller närvar.
Jag tror icke att den summa af 100,000 r:dr, soin Utsk:n för detta creditiv tillstyrkt, är nog stor, för att afhjelpa det behof, som kan komma att uppstå; ty om också den fixa spanmåIstullen försäkrar en tillgång, så står den likväl icke att få när den behöfves och creditiv är nödvändigt.
Jag förenar mig derföre i Frih.
Cederströms begäran örn återremiss af betänk, och anhåller att Utsk:n, i likhet med hvad Frih.
Cederström föreslagit, ville höja summan till 4°°,ooo rsdr b:co.
Det är isynnerhet i afse ende på Frih.
Sprengtportens yttrande som jag har begärt ordet.
Sprengtporten tror, att när en fix tull på spanmål blifvit stadgad, så kunna derigenom alla Regeringens omsorger för spanmåls anskaffande blifva obehöfliga.
Jag är också visserligen öfvertygad derom, att detta är ett medel, som i någon män kan afhjelpa brist på spanmål i landet, men jag tror icke att det gör tillfyllest.
Om än den fixa tullen på spanmål vore aldrig så låg, så tviflar jag likväl på att här finnas enskilde speculanter med så stora capitaler, att de våga införskrifva några betydligare qvantiteter spanmål, för att sedan låta dem ligga kanske i åratal, innan de behöfva tillitas.
Jag tror derföre att Regeringens mellankomst blifver nödvändig, och denna kan icke tillgå på annat sätt, än att Regeringen antingen sjelf omedelbart låter uppköpa spanmål, eller uppdrager åt enskilda speculanter, att mot något bestämdt pris tillhandahålla densamma åt de nödlidande, i hvilket sednare fall
Regeringen måste förskjuta den enskilde speculanten de erforderliga capitalerna, antingen mot låg eller mot ingen ränta.
I hvilketdera fallet som helst äro stora summor af nöden, och 100,000 r:dr äro alldeles otillräckliga.
Den beräkning, att genom tullumgälderna på den inkommande spanmålen Regeringen skall erhålla de tillgångar den i delta afseende kan behöfva, är felaktig i så D c o i!\
April e. m. 355 målto. som dessa medel komma för sent; ty de inflyta icke förrän spanmålen redan borde vara uppköpt.
På denna {»lund får jag, i likhet med Fril).
Gederström, tillstyrka återreiniss på betänk., med anhållan det Utsktii mätte besinna, alt stora capitaler behölvas för att göra spanrnålsuppköp i vårt land.
Hr Lefre'n, Job. Pehr:
Det nu ifrågavar. creditivet är för knappt tilltaget.
Jag instämmer derföre i Frih.
Cederströms anmärkn. och anhåller om återremiss af betänk.
Sprengtporten har nämnt en sak, hvarvid jag ber att få göra en anmärkning.
Hr Frih:n har sagt, att då till Reger:ns disposition medel äro ställda att användas till utförande af allmänna arbeten, så äro också i och meddetsamma medel gifna att under missvextår lindra den nödlidande menigheten genom att bereda den tillfälle till arbetsförtjenst.
Denna grundsats är ganska riktig, och jag gillar den fullkomligt men ber Frih.
Sprengtporten betänka, att R.
St. i allmänhet fästat det villkor för dessa anslags utgående, alt menigheterne skulle sjelfva till en viss del deltaga i kostnaderna för arbetets bedrifvande.
Kär så är, så kan man icke gerna förmoda att ett enskildt bolag skulle vilja underkasta sig alla de afbränningar, som äro en gifven följd, om man till arbetets utförande skall taga emot en utsvulten och utarmad allmoge; ty detta är det säkraste sätt att förstöra alla arbelsberäkningar.
Jag har i detta ämne någon erfarenhet; ty Ingeniörcorpsen har till utförande af allmänna arbeten tagit emot arbetare, som varit i sådan belägenhet, och nalman evalverade deras arbeten i välde emot andras, så var det af den aldra sämsta beskaffenhet som var möjlig.
Stora missräkningar i kostnadsförslagen blifva derföre en gifven följd, då sådana arbetare skola användas.
Jag tror derföre alt det vore väl, om till Reger:ns disposition lemnades fonder, hvilka voro ensamt beräknade på att användas under missvextår och till sådana arbeten, som icke så mycket afsåge vinsten eller nyttan af arbetsföretaget, sorn fast mera och hufvudsakligen arbetsförtjensten och de nödlidandes sysselsättande; ty jag fruktar, att sorn det nu är stäldt med anslagen till allmänna arbeten, komma dessa anslag under missvextår att ligga obegagnade eller åtminstone att icke falla dem till godo som mest derutaf vore i behof. Jag befarar således alt Regeringen derföre nu måste vara betänkt på andra åtgärder till lindrande af de fattiges nöd, då missvext inträffar, och för ett sådant ändamål tror jag att 100,000 r:dr äro alldeles otillräckliga.
Jag förnyar min anhållan om återreiniss och önskar att Utsk:n måtte höja summan till 400!°o0 *-dr.
Jag har icke riktigt fattat den anmärkn. soin Frih. boye framställt, eller att, närtull - 336 Dea April e. m. umgälder inflyta för den spanmål, sorn införes under missväxtår, Regerm icke skulle blifva i tillfälle att använda dessa medel till de nödlidandes undsättning, förr än året derefter.
Det är mig alldeles obekant, att våra handlande erhålla en så lång credit med erläggande af deras tullafgifter.
Jag skulle tro atl denna tillgäng Llifver för Regerm att disponera samma år som införseln verkställes.
För öfrigt, oell då utsigterna för i år äro så bekymmersamma, vill jag visserligen icke till det yttersta bestrida, att ju icke några vidare medel, förutom de som i betänk, föreslagits, måtte för Regerm, vid inträffande missvext, blifva tillgängliga att disponera; men detta tror jag skulle lämpligast ske derigenom, alt man lemnade Reger:» rättighet att upptaga förskott pä de för spanmålen inflytande tullinkomster.
Detta är någonting helt annat än alt man utöfver dessa inkomster, hvilka innan nästa riksdag kunna komma alt uppgå till ett långt högre belopp än man föreställer sig och till långt mera än, såsom jag hoppas, skall blifva för ändamålet nödigt, skulle anslå till samma ändamål ett creditiv på icke mindre än 400>000 r:dr. Hr Lefien har anmärkt, att de allmänna arbeten, som vid innevarande riksdag af R.
St. blifvit beslutade och hvartill anslag blifviL anvisade, samtligen vore af den egenskap, att man icke skulle kunna påräkna, det de komme att lemna någon arbetsförtjenst åt de utsvultna arbetarne bland allmogen.
Jag får likväl fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att utom det, att jag finner det ganska troligt, att enskildta bolag skulle vara benägna att använda äfven så beskaffade personer lill sina arbeten, så äro äfven en mängd andra arbetsföretag beslutade, hvilka icke komma att bedrifvas af enskildta bolag: såsom väganläggningar, vattenaftappningar och dylikt, hvilka äro att betrakta af den egenskap att kunna lemna en arbetsförtjenst, sådan jag åsyftat.
Jag hoppas att jag icke blifvit så missförstådd af någon, att man tror att jag genom förökandet af ifrågavar. creditiv velat ånyo inleda Styrelsen uti åtgärder för en direct spanmålshandel.
Derpå har hos mig aldrig funnits den aflägsnaste tanke.
Det har varit arbete nog för att få Staten ifrån sådana affärer, och jag vill för ingen del tillstyrka att återgå dit.
Men annat är, alt Styrelsen befattar sig med direct spanmålshandel, och annat är att
Regerm förses med ett creditiv, hvarigenom den kan lemna de handlande, som för lägsta pris åtaga sig att anskaffa reqvirerad spanmål åt de behöfvande orterna, för handeln nödigt eapitalförlag emot ställd säkerhet för återbetalning inom bestämd tid.
För spanmålens betalning till leverantören ansvarar deremot den ort gemensamt, som spanmålen reqvirerat.
Det är i sådant afseende som jag ansett den summa otillräcklig, som Utskm föreslagit; ty tull-in - Den April u. ta. 35; komsterna få, såsom jag förut liar yttrat, icke tagas i beräkning, emedan de icke binna inflyta förr än spanmåien inkommit, hvartill i förväg fordras capital, så framt ej stegrade priser skola uppkomma.
Man liar sagt att anslaget till allmänna arbeten skulle fylla behofvet; men om också lleger:n derigenom får att disponera några hundratusen r:dr, så kan för dem ej uppköpas säd till arbetslöners betalning, utan att medföra stora förluster, så väl för samhället, som för de arbetande.
Det är klart, att arbetet icke kan betalus förr än del blifvit förrättadt.
Emedlertid kan det Ilända, att, innan arbetet ens hinner påbörjas, arbetare kunna svälta ihjäl, om de icke förut fått något till brödföda.
Det finnes två fall, då en undsättning i spanmål kari blifva behöflig.
Det ena är för brödfödan och det andra för utsädet.
Då det föregående årets gröda blifvit förstörd genom frost eller annan olyckshändelse, så fäller det af sig sjelft, att, om ninn icke vill att en ny missvext skall inträffa, och såvida man vill att säd under det kommande året skall produceras inom landet, så måste man äfven, då mon icke sjelf har duglig utsädesspanmål, söka förskaffa sig sådan från annan ort.
Om nu för ett sådant ändamål inom en provins kunde behöfvas en summa af några hundratusen r:dr eller till och med en million, för hvars återbetalning hela provinsen gemensamt blifver ansvarig, så frågatjag, om det icke vore nyttigt för samhället, att Hegelin kunde disponera en summa, som försloge till att förlägga forén sådan provins.
När man aldrig så litet calculerar öfver liyad utsädesbehofvet för en enda provins kan utgöra, så bör man äfven finna huru olämpligt det är, att anslå en sadan spottstyfver (om jag så får uttrycka mig), sorn den summa af 100,000 r:dr, hvilken Utsk-.n tro kunna förslå för hela landets behof.
Jag tror icke att vi kunna stå till svars för kommande tider, om vi nu genom en öfverdrifven sparsamhet ställa så till, att vi bereda möjlig nöd i landet, och det i en tid, då vi hafva kistorna fulla med penningar.
Att tillfredsställa en värd Frih. här på andra sidan af Huset, tyckes vara mycket svårt, då han äskar en så stor summa som en million r:dr för det ifiågavar. creditivet.
Deremot tror jag mig med glädje kunna gifva Hr Lefren vid handen, att hvad han begär, är redan af Utsk:n afsedt.
Hr Lefren har föreslagit en summa af 400,000 r:dr.
Vid genomläsningen af Utsktns betänk. skall man inse, att Utsktn verkligen ställt en sådan summa lill K.
M:s disposition, då Utsk:n hafva tillstyrkt, att K.
M. skulle få fortfarande använda behållningarna på t83oårs spamnåls-creditiv, hvilka, enligt hvad K. M:s nåd. propos. innehåller, uppgå till omkring 3oo,ooo r:dr.
Dessa 3oo,ooo r:dr, tillsammans med de 100,000 r;(lr, som blifvit anvisade för det nya creditivet, 35S D e o j \
April c. m. utgöra just elen summa af 400,000 r:dr, sorn Hr Lefren fordrat; och då äro likväl alldeles icke tagna i beräkning de betydliga summor, som R.
St. förut anslagit till allmänna arbeten, såsom väganlnggningar, vattenaftappningar och dylika föremål, och hvilka medel Regerrn kan komma i tillfälle att äfven använda till afhjelpande af nöden under inträffande missvexter.
En annan talare har anmärkt, att det icke skulle vara nog tydligt uttryckt i Utsktns betänk., huruvida K.
M. skulle aga rättighet att för de efterföl|ande åren använda öfverskotten på i83o års spanmåls-creditiv.
Jag skulle tro att detta är tillräckligen tydligt uttryckt, då Utskcns betänk, innehåller i afseende på denna behållning följande ordalag; ”och hvilken behållning K.M. likaledes äskat för ifrågavar. ändamål; så anse Utsktn sig böra, uppå de i K.
M;s nåd. propos. uppgifna skäl tillstyrka R.
St. alt äfven härutinnan lemna bifall till livad sålunda blifvit föreslaget och äskadt.”
Det är ju således gifvet att hela denna behållning står till tjenst under de följande åren.
Om inga andra åtgärder varit vidtagna till förekommande af spanmålsbrist, au bevil|andet af det ifrågavar. creditivet på 100,000 r:dr, så tror jag, att man med skäl kunnat göra de anmärkn:r, som man här framställt; men då dessutom anslag för allmänna arbeten blifvit beviljade till belopp af flera hundratusen r:dr, då till Reger:ns disposition ställts hela behållningen på det gamla credilivet, och då vid denna riksdag blifvit stadgad en fix spanmålstull, hvilken sistnämnda åtgärd jag skulle förmoda gillas af hela landet, åtminstone alt dömma efter hvad under de sednast förflutna tio åren i detta ämne blifvit taladt och skrifvet, så är min öfvertygelse den, att alla dessa förenade åtgärder böra vara tillräckliga för det ändamål, som dermed åsyftas, och jag hoppas derföre alt R. o. Ad. måtte finna skäligt alt bifalla betänkandet.
Frih. von Krsmer, Robert:
Visserligen måste medgifvas, att ganska betydliga anslag blifvit beviljade till allmänna arbeten, men det fordras också betydliga omgångar, innan dessa arbeten kunna sättas i verket.
Skulle nu derförinnan en allmännare missvext inträffa, och vi hotas dermed i år äfven i de mest sädesproducerande provinser, så saknar Regenn medel att komma de behöfvande till hjelp, ty den tillgång, som Gr. von Platen omnämnt, af 3oo,ooo r:dr från i83o års spanmålscreditiv-fond, tror jag icke i behofvets stund skulle vara tillgänglig, emedan den nu är utlånad på andra håll.
Jag yrkar derföre att den till spanmålscreditivet föreslagna summan måtte höjas från 100,000 r:dr till 400,0no r:dr och anhåller derföre om återremiss af Utsk:ns betänkande.
Roye:
Jag ber en värd talare, Gr. von Platen, til - Den 34 April e. m. lala mig att göra några nnmärkntr vid lians framställning.
Han fordrar ali vi, af livad lian nu utur betänk, uppläst, skulle inhemta ett förhållande, suni alldeles icke deråt upplyses.
Betänk, underrättar oss derom, att Stats- och Ekon.- Ulsktn tillstyrkt, att det, sorn är qvar på 18Jo års spnnmulscreditiv, må af K.
M. få användas; men aldrig ett enda ord linues der, sorn säger oss, att denna behållning utgör Joo,000 r:dr.
Det är således förlåtligt om man tviflar derpå.
Äfven anhåller jag att fä göra en anmärkn. vid den utväg, sorn man säger sig hafva gifvit
Regerm för att undsätta de nödlidande i lanxlet, derigenom att man lemnat
Regerm medel till allmänna arbeten.
Sprengtporten betviflar jag icke, att ju arbetena komma till verkställighet och att arbetsförtjenst derigenom beredes den nödställda allmogen; men det är likväl någonting helt annat för arbetaren att få penningar, än alt få tillgång på säd, och det kan hända, att om
Regertn icke fogat anstalt om ntt har finnes spanmål i landet, så kari arbetaren vara i lika stor nöd ändå, han må hafva huru mycket penningar sora helst.
Regertn måste derföre bereda tillgång på spanmål, icke genom alt sjelf uppköpa, inen’ genom alt lemna förskott åt handlande, sorn vilja införskrifva säden; och det är för ett sådant ändamål som creditivet fordras.
Jag kan icke begripa hvarföre man drager i betänkande att bevilja en större summa dertill, när man besinnar att, i händelse nöd icke inträffar, så bryles icke creditivet, men att, då missvext infaller, det är hoest nödvändigt, att Regerm icke saknar medel för att bispringa de nödlidande.
Huruvida Regerm erhåller sådana medel genom ett creditiv eller, såsom Frill Sprengtporten föreslagit, genom förskott på de inflytande tullinedlen, kan vora likgiltigt, endast Regertn har medel i händerna alt undsätta en nödställd allmoge.
Hr af Schmidt, Georg Lars:
Beklagligtvis har en lång erfarenhet visat huru väl spanmålscred<liver behöfvas för de norra orterna och synnerligen för de 4 nordligaste länen.
Det har äfven visat huru otillräckliga de förra creditiven varit, och 100,000 rtdr lill skulle icke mycket förslå att afhjelpa behofvet, om olyckan af en missvext skulle inträffa.
Jag får derföre yrka, att, såsom åtskilige talare föreslagit, denna summa måtte förhöjas åtminstone till 4oo,ooo r:dr. R.
St. böra icke anse dessa medel illa använda, ty 0111 ingen nöd inträffar, så tillitas de icke; men älven 0111 missvext infäller oell medlen mäste användas, så uro de icke derföre förspillda, tv de utlemnas icke utan mot sorknarnes gemensamma ansvarighet, och utlemnandet sker genom landshöfdingarnes försorg, som dervid efterse, alt nödiga controllör blifva iakttagna.
Jag önskar att Gud måtte bevara oss från att upplefva lika olyckliga missvexter, som några af deni, hvilka vi hittills haft, ty då förslå icke heller dessa 400,000 r:dr. 36o Dea >4 April e. ra.
Hr von H o he n Ii a asen , Carl:
Af de föreg.‘de ta-* larne, sorn yrkat förhöjning uti det ifrågavar. anslaget, loi de vara tillräckligen ådagalagdt, att stadgandet af en iix spanmålstull samt af tillfällen till förtjenst vid allmänna arbeten, ehuru visserligen af mycken nytta för de genom missvext lidande, likväl icke är nog för att förekomma spanmålsbrist i landet och deraf uppkommande hungersnöd, utan att
Regertn äfven måste äga medel i händerna för att directe kunna komma de nödlidande till hjelp, och då anser jag det rent af såsom ett åtlöje väckande förslag af en representation att för ett helt Rike anslå till understöd under missvexter en summa af 100,000 r:dr.
För denna summa kan erhållas omkring 12,000 tunnor spanmål, beräknade för en befolkning af 3,000,000 menniskor.
Om det vore för 3,ooo,ooo canariefoglar till hnmpfrö, så skulle det möjligen kunna vara tillräckligt.
Jag yrkar att summan mätte förhöjas åtminstone till 400,000 r:dr.
Det förhåller sig visserligen så sorn Gr. von Platen har anfört, eller att omkring 000,000 r:dr skulle vara att påräkna från behållningarna på det äldre spanmålscreditivet; ty enligt livad betänk, innehåller, uppgå dessa behållningar till 5g5,000 r:dr, hvilken summa dock af uppgifna orsaker ansetts komma att minskas till 3oo,ooo r:dr.
Om allisa denna summa lägges till de 100,000 rtdr, som nu blifvit föreslagna, så skulle Heger:n verkligen till användande såsom undsättningar under missvexlår kunna disponera en summa af 400,000 r:dr.
Men på grund af en beräkning öfver hvad som kan erfordras vid sådana fall, och med stöd af den erfarenhet vi äga af fordna missvexter, tror jag att äfven denna summa är alltför ringa, och jag får derföre anhålla att spanmålscreditivet måtte bestämmas till 4°oi°0° rtdr, oberäknad! den behållning, som kan vara alt påräkna från det gamla creditivet, och jag förenar mig derföre med dem, som begärt återremiss af betänkandet.
Utskm hafva på 3.*ne sätt eller medelst 3:ne utvägar velat sälta K. M. i tillfälle att förekomma förstörande följder af missvext.
Deribland förekomma äfven, alt de inflytande tullinkomsterna på spanmål skulle kunna begagnas för ett sådant ändamål.
Men dessa tullintrader blifva icke bekanta förr än vid årets slut, och Reger:n måste derförinnan vidtaga åtgärder till förekommande af nöd i landet.
Regeringen liar således nödvändigt behof af särskildta medel att kunna använda under denna tid, och jag tror icke att den summa af 100,000 rtdr Utsktn dertill föreslagit är tillräcklig, äfvensom att K.
M:s åtgärder vanligen mäste vidtagas förrän tullintraden inflyter, hvarföre jag (örenar mig med dem, som begärt återremiss.
Den 34 April e. m. 3fi!
Med anledn. af hvad den siste ta laren anfört, anser jag mig skyldig fästa uppmärksamheten (lerpå, att det visserligen är ganska riktigt att tullintraderna icke inflyta, förrän vid årets slut; men att det också är ganska sannolikt att våra köpmän äga så mycken credit, att, 0111 de för Statens räkning införskrifva spanmål, de icke kunna behöfva betala den förrän vid årets slut, och således kunna vara belåtne med att vid samma tid blifva godtgjorde af Staten.
Den värde talaren har dessutom icke heller tagit i beräkning, att Reger:n äger att använda återstoden på i83o års spanmålscreditiv, hvarigenom den verkligen härtill sin disposition en summa af 4°°>ooo r:dr. R. o.
Ad. beslöt att återremittera Stats- samt Allm.
N:o 17g.
Ånyo föredrogos och bi föl los Stats- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Utskms den 24 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänkm:
N:o 180, i anledn. af väckt fråga om inrättande af sockenmagaziner, m. m., och JNT:o 181, i anledn. af väckta förslag ang:de åtgärder till afhjelpande af nöden i Dalarne.
Föredrogs ånyo Const.Utskis den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern.
N:o 86, med förslag till ändring af Reg.F:ns 56 § och Riksd.Ordms 49 §•
Jag anhåller att till prot. få förklara, att jag alldeles icke kan gilla det ifrågavar. förslaget till ändring af 56 §:n Reg.F:n och 49 §:n Riksd.- Ordn., emedan jag anser att det skulle komma att leda till en oändlig mängd svårigheter och till mycket stridiga heslut de olika Stånden emellan; men jag begär icke någon återremiss af betänk., för att i afseende derpå få ett uttryck af Ståndet9 gemensamma tanke, då förslaget i alla fall är af sådan beskaffenhet, att det icke vid nästa riksdag kan antagas.
Mörner, Carl Göran, upplyste undert.
Rid d.
Se c r e t., att samtliga de öfriga RiksStm godkänt
Utskrs förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Då således 3:ne
Stånd redan antagit detta betänk, att blifva hvilande till nästa riksdag, torde det icke vara skäl att försätta saken i större vidlyftighet; men något hvar torde inse hvartill antagandet af detta förslag skulle leda, då man på de 4 särskildta rummen kan fatta 4 särskildta beslut, utau att man äger någon den ringaste kännedom om hvarandras åsigter.
Man hoppas att detta för 24 fl. 46 36i D 0 o i!\
April e. cd. slag skall leda till att förkorta riksdagsäYendenas behandling; men jag fruktar att det endast kommer att förbistra dem.
Af denna anledn. ber jag att till prot. få antecknadt mitt ogillande af det ifrågavor. förslaget.
I anledn. af den siste tala rens anmärkn , får jag nämna att det finnes 2:ne omständigheter; som tala för antagandet af Const.Utsks förslag, nemi.: 1:0 att line
Stånd redan praktiskt hafva gått ifrån grundlagens föreskrift, genom att godkänna vissa punkter och afslå andra första gången ett betänk, varit före; och vi hafva helt nyss haft ett mål, som på det sättet i ett Riksstånd blifvit behandladt; samt 2:0 att återremisserna sällan eller aldrig leda till något föränd rad t resultat.
Det har händt ständigt under denna och föreg:de riksdagar, alt då Utsk:ns återremitterade förslag kommit tillbaka, så hafva Utsk:ns förnyade utlåt, ingenting annat innehållit, än att TJtskm blifvit qvar vid sin tanke.
Jag tror att det är ganska godt att om möjligt genast fatta beslut öfver ett Utsk:s betänk.
, och tillstyrker att förslaget må blifva hvilande intill nästa riksdag.
Sprengtporte n , Jac. Wilh.:
Jag anhåller blott att få förklara, det jag till alla delar instämmer uti det förslag, som Const.Utsk. afgifvit.
Utsk:s i mern.
N:o 86 afgifna förslag blefvo afR. o. Ad, antagna att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Ånyo föredrogs Const.Utskrs den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mera.
N:o87, med förslag till ändring i riksrättens organisation.
Frölich, David, upplyste undert. Ridd.Secret., att BondeSt. hade antagit Utsk:s förslag till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; PresteSt. hade återremitterat mein. med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanke, alt det af Utsk. afgifna förslaget hvarken vore nyttigt eller för det närvar, möjligt att verkställa; hvaremot Ståndet antagit till grundlagsenlig behandling första alternativet af det förslag till ändring i riksrättens organisation, hvilket Gr.
Spens framställt i den af honom emot Utsk:s förslag afgifna reservation, och BorgareSt. hade återremitterat mern. med förklarande af Slåndets gemensamma tanke, att omförmälda förslag, i följd af Ståndets öfver Const.Utsk:s mern.
N:o 86 den 17 dennes fattade beslut, icke kan nu föranleda till någon åtgärd å Ståndets sida.
Sedan det nu blifvit upplyst att Preste St. har fästat sin uppmärksamhet vid Gr.
Spens’reservation, så anhåller jag att densamma måtte blifva Uppläst, och efter jag nu har ordet, ber jag äfven att få gifva tillkänna Den April c. m. 363 det jag anser den enda riktiga utväg, hvilken numera återstår, efter det beslut, som blifvit fattadt i afseende på betånktna N:is 68 och 85, vara den, att lorena sig i den åtgärd, sorn det Högv.
Ståndet beslutat.
Det egentliga fe!etiUtsk:s förslag ligger deruti, att Utsk. icke gjort detsamma oafhängigt från det i de nyssnämnda betänktna afgifna förslag, utan utgått från den förutsättning, att detsamma skulle blifva bifallet.
I anledn. häraf blef ira alternativet af Gr, Spens’ förslag nu uppläst.