Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var mycket illa att man icke från början, då värman för jernvägarne var starkare än nu, fästade det vilkor vid statens medverkan, att de or ter, hvarigenom jernvägen passerar, borde åtminstone kostnadsfritt expropriera jord, i st. f. att expropriationerna nu begagnas såsom medel att rent af preja staten.
Om så skett, är jag förvissad att många, i likhet med hvad man nyligen sett berättas om en godsegare i Nerike, Hr Cassel, med upräckta händer hade gått in på sådane vilkor.
Det är nu tid att börja ett nytt system för jernvägsanläggningar medelst uplåning mot inhemska statsobligationer och under enskilda bolags ansvarighet, för att dermed kunna möta de vid en blifvande riksdag säkert icke måttliga nya anspråken på utrikes lån, samt statens fortfarande skyldighet att fort - Den 5 September f. m. 39 sätta jernvägsbyggnaderne i södra Sverige — oell delta med så stora upoffringar, att när turen kommer till vägarne norr om hufvudstaden, landet Sr uptröttadt och de nordliga provinserna blifva alldeles utan, ehuru de Sndå säkert få den Sran att vidkännas kostnader och förluster i enahanda proportion, som de orter, hvilka gynnats af fördelarne.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt anhålla om propos. på bifall till Högvörd.
PresteStits inbjudning.
Det intresse, som, inom åtskilliga delar af de norr om Mälaren befintliga provinser, vid detta och flere föregående tillfällen gifvit sig tillkänna för åvägabringande inom nämnda provinser af en jernvägsanläggning, utmärker åtminstone att dessa orters invånare sjelfva inse vigten af den lättade kommunikation, som genom jernvägarne åstadkommes, äfvensom att de äro beredde att för erhållande af denna förmån underkasta sig upoffringar.
Under sådane förhållanden kan det förefalla hårdt att andra orter, hvilka ej vilja på något sätt medverka till sådana anläggningar, utan tvertom låta till det högsta pris betala sig vid hvarje tillfälle, man tager deras medverkan i anspråk, skola få företräde.
Detta kan dock icke vidare ändras, utan är numera frågan i första rummet endast, huruvida man har tillfälle att redan nu bugna de norra orterna med jernväg, eller om det är med klok hushållning öfverensstämmande att dröja dermed till en annan riksdag.
Dä frågan om de redan beslutade jernvägarne förevar hos R. o. Ad., tog jag mig friheten fästa upmärksamheten på en utväg, hvarigenom man, ulan att kullkasta det beslut ang. jernväg mellan Stockholm och Götheborg, som vid förra riksdagen fattats, kunde bereda tillfälle för de norra provinserna att äfven vinna delaktighet af fördelarne af en sådan jernväg.
Detta förslag vann dock icke understöd af någon talare eller Ii. o.
Ad:ns bifall, och qvarstår således endast i R. o.
Ad:ns protokoll såsom min enskilda reservation.
Då jag nu anser mig pligtig att upträda mot det förslag, som bär blifvit framstäldt, gör jag det icke af motvilja för en jernvägsanläggning i norra delen af landet, för hvilken jag tror mig tvertom förut hafva visat, alt jag nitälskat, helst jag städse varit öfvertygad att densamma bort hafva företräde framför den beslutade jernvägen söder om Mälaren.
I fråga om yrkandet att R.
St:r böra taga initiativet och bestämma både rigtningen och anläggningssättet för en jernväg norr om Mälaren, så har det visserligen vid flere föregående tillfällen blifvit af åtskillige talare påstådt, att banans sträckning lämpligast borde vara öster om Sigtunafjärden, och jag måste erkänna att jag äfven en tid delat denna åsigt, men sedan vestra banans sträckning söder om Mälaren blifvit bestämd, vill det synas mig att i främsta rummet strategiska skäl föranleda till en förändrad åsigt ang. rigtningen af en jernväg, anlagd norr' om Mälaren.
Det förefaller mig nemi. tillbörligt att, då jernvägen söder om hufvudstaden blifvit förd fram på ställen, så belägna att banan lätteligen kan vid första fiendtliga anfalls - Den 5 September f. to. rörelse blifva afbruten, utan att några befästningar finnas, som kunna skydda densamma på de punkter, der den går närmare intill hafvet, den jernväg, som kan komma i fråga att anläggas norr om Mälaren, icke måtte till sitt läge blifva lika exponerad.
Det 8r klart att i detta hänseende blir banan genom dess dragande Öster om
Sigtunafjärden lättare åtkomlig än om den lägges vester om densamma.
I förra fallet ligger nemi. landet ända intill jernvägen öppet för en landstigande fiendtlig styrka, hvaremot i det sednära Stäket lemnar en stödjepunkt, der försvaret norr om Mälaren troligen lättare kan organiseras, än på någon annan punkt i närheten.
Denna omständighet torde i militäriskt alside vara af ganska betydande vigt, då det är fråga om jernvägens rigtning norr om Mälaren.
Man har vidare sagt, att en blick på kartan skulle vara tillräckligt för att bestämma banans rigtning öster om Sigtunafjärden och till Upsala.
Enligt mitt förmenande visar dock en sådan blick att banan icke vid Upsala kan hafva sin slutpunkt, utan måste derifrån gå vester ut.
Den skulle då vid Upsala komma att göra en vinkel eller knä* för att sedermera derifrån gå vidare in i landet.
Kan det vara rätt sedt att för förkortande af vägen emellan Upsala och Stockholm, förlänga densamma för hela den öfriga delen af landet, som för sin rörelse på Stockholm skulle komma att begagna denna jernväg, och genom omvägen till Upsala nödgades i all framtid vidkännas en ökad transport kostnad både för personer och gods?
För min del tror jag det icke, utan är min öfvertygelse att banan bör läggas så, att den kan bereda största möjliga tillfälle till lättnad i transport både så väl af personer som gods för både Uplands och Westmanlands produkter, samt andra till norra Mälare-dalen angränsande orter.
Härigenom skulle äfven, för att använda ett kändt ordspråk, kyrkan komma att stå midt i byn Lämpligheten af jernvägens sträckning öster om
Sigtunafjärden förefaller mig således ingalunda så tillräckligt och fullständigt utredd, att det kan vara lämpligt för representationen att i detta hänseende taga initiativet och fatta ett afgörande beslut.
Då dessutom Upsala är under sommaren gynnadt genom en snabb och lätt sjökommunikation, till billigt pris, skulle följden häraf blifva att den föreslagna jernbanan skulle under denna årstid hafva att från det hållet vänta ganska liten inkomst, vare sig af personer eller af gods, utan att den skulle skörda sin hufvudsakliga intrad under den tid, sjökommunikationen vore stängd.
Hvad den finansiela sidan af frågan angår, har Gr.
Taube anfört, att den utgift, som för statsverket skulle komma i fråga, skulle blifva ganska obetydlig, ja t. o. m. ingen, emedan jernvägen skulle sjelf betala kostnaderne.
Om detta är händelsen, hvarföre begär man då statens garanti?
Om intressenterna i bolaget äro så öfvertygade om ett lyckligt resultat i detta afs:de, synes det mig att de sjelfva skulle kunna utföra arbetet, utan att påkalla statens medverkan; men just den vigt, man lägger på erhållandet af en sådan garanti, visar, att man sjelf hyser misströstan att det förespeglade resultatet skall vinnas.
Den 8 September t. nr. il
Man har trott, att det icke skulle möta någon svårighet för
Riksgäldskontoret att uplåna de för jernvägsanläggningen erforderlige medel, men StatsUtsIcts Betänk, utvisar, att Utsk:t redan för en annan jernvägssträckning ifrågasatt uplåning genom Riksgäldskontorets försorg, och då det måste medgifvas att befintliga till' gångar att uplåna synes ganska begränsad, måste det äfven erkännas, att man har större utsigt att erhålla det erforderliga beloppet, ju mindre man behöfver låna, och att det således är sannolikare att man får det af Utsk:ts föreslagna lån, om endast för detta ändamål uplåning sker, än om lån till begge jernvägarne skola uptagas.
Det synes mig äfven att, med afstde på de vid denna riksdag i låneväg redan fattade beslut, det icke kan vara rådligt att under nuvarande finatisiela ställning utsträcka uplåningarne längre, än hvad af Utskit blifvit ifrågasatt.
De betänkligheter, sorn förefinnas mot detaljerna af sjelfva uplåningen, hafva redan af andre talare blifvit så tydligt och klart framhåilne. att jag icke med ordande derom vill uppehålla R. o. Ad.; och inskränker jag mig derföre till att anhålla om bifall till Utsk:ts Betänk, i nu föredragna punkt.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Ulsk:ts hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte antaga den af PresteSt:t uti förev:de fråga gjorda inbjudning; hvarefter H.
Exc. framställde propos. på bifall till Utskrts hemställan och, då dervid svarades starka och talrika ja, blandade med ganska många nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Taube begärde votering.
Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller StatsDtsk:ts uti 1 .-sta punkten af UtISt:t N:o 160 gjorda hemställan, i hvad den afser det i mom. 1 tt. a. omförmäldte förslag, ang. en jernvägsanläggning från Stockholm till Upsala, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej. afslår R. o. Ad.
Utsk:ts hemställan i ofvanberörde bäns:de, samt antager den af PresteSt:t rör:de ifrågavrde jernvägsanläggning gjorda inbjudning.»
Vid voterrs slut hade rösterna utfallit sålunda; Ja—56. Nej—52.
Ehuru jag icke deltagit i diskussio nen ang. denna bana, men likväl anser att densamma bort på Den 5 September f. m. allt sätt understödjas, får jag nedlägga min reservation mot det nu af R. o. Ad. fattade beslut.
Mom. litt. b. Hr Oxehufvud, Anders Rolf:
Med ani. af de uplys ningar, jag erhållit af StatsOtsk:ts ledamöter, att statens finansiela ställning är sådan, att- några vidare anslag till jernvägar icke kunna beviljas, afstår jag från mitt yrkande i afs:de på jernvägs anläggande vester om Sigtunafjärden ; men får likväl tillägga, att den enda bana, jag anser böra gå norr om Mälaren, är den som skulle hafva den af mig föreslagna rigtningen.
Enligt min öfvertygelse bör nemi. dess sträckning blifva sådan, att både Westmanland och Upland deraf kunna hafva nytta och icke en enda stads intresse göra sig gällande.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk:ts hemställan rör:de ifrågav:de mom. bifallen.
Mom. c—1.
Utsk:ts hemställan ang. samtlige desse moro:r bifölls.
Den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, upskjöts till e. m:ns plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. Vi 3 e. m.
Justerades protokollet för den 23 sistl.
N:o 160, dervid nu i ordningen förekom: 2:dra punkten, ang. jernvögsanläggning från Borås till vestra stambanan.
Den 5 September e. m. Gr. Taube, Henning
Jag får tillkännagifva, det jag denna dag på f. m. var besluten att rösta för en jernväg från Borås till vestra stambanan, enär jag förutsatte att detta Höglofl.
Stånd skulle bifalla den till Upsala ifrågastälda jernvägen.
Jag har ansett att icke allenast jernvägen mellan Stockholm och Upsala utan äfven Boråsbanan och de båda jernvägarne i Norrland borde kunna, på sätt och med de vilkor, som för Boråsvägen blifvit föreslagna, understödjas; men sedan jag af f. m:s diskussion inhemtat, att några medel härtill icke finnas att tillgå, måste jag böja mig för denna mening, och kan följaktligen, så vida jag vill vara konseqvent, icke annat än yrka afslag å den nu föredragne punkten.
Ilr Leijonancker, Fredrik Wilhelm:
Om det verk ligen vöre en konseqvens af B. o.
Ad:ns på f. m. fattade beslut rör:de Upsalabanan, att yrka afslag jemväl å denna punkt, så skulle äfven jag för min del instämma uti den af Gr.
Taube nu gjorda framställning; men förhållandet är, efter mitt förmenande, helt olika.
Då det nemi. visat sig, att vestra stambanan gifvit ett särdeles klent resultat, skulle det synas mig vara ganska oklokt bandladt af II.
St:r, att icke bidraga till anläggande af sådana bibanor, som äro ovilkorligen af behofvet påkallade för underlättande af den industri, som finnes i de trakter, der denna stambana blifvit anlagd.
Den ifrågav:de banan till Borås hör ovedersägligen till denna kathegori, och kan svårligen jemföras med någon annan jernväg än Fahlu-Geflejernvägen.
Då inkomsten under förra månaden å sistnämnde jernväg upgick till, efter hvad jag hört sägas, 66,000 rdr, så inbringade under samma tid vestra stambanan endast omkr. 17,000 rdr.
Detta förhållande visar, hvilken mäktig häfstång industrien är till befordrande af trafik å jernvägarne.
Med fästadt afs:de å dessa omständigheter anser jag, att det skulle vara, rent ut sagdt, en misshushållning för staten, att icke påskynda anläggningen af sådana banor, som den nu ifrågav:de.
Hvad åter beträffar de banor, som äro likartade med den på f. m. afslagna, är min öfvertygelse, att staten bör låta dermed t. v. anstå.
Tager man ytterligare i betraktande den vinst, som är att förvänta af den s. k.
Boråsbanan, då nemi. staten, efter all sannoJiket, deraf kan motse långt större inkomst än beloppet af den ränta, hvilken staten behöfver utgifva för låneunderstödet, synes mig vara allt skäl att förorda bifall till den nu föredragna punkten.
Jag betviflar icke, att den bana, hvarom nu är fråga, är af behofvet påkallad för den ort, som densamma skall genomgå.
Äfvenledes är jag förvissad att denna bana skulle komma att bidraga till förökning af inkomsten å vestra stambanan och således är, i likhet med den bana, hvilken under f. m:s plenum afhandlades, väl förtjent af upmuntran; men då de för detta understöd erforderlige medel måste anskaffas på så sätt, att 41 Den 5 September «. öl.
Riksgäldskontoret skall uplåna beloppet inom landet, finner jag mig ovilkorligen föranlåten att yrka afslag.
Detta yrkande grundar jag på samma skäl, som under f. m:s lopp af mig anfördes för afslag å Upsalabanan, eller att ett lån uti nuv:de tidpunkt, då så stora belopp äro behöfliga för jordbrukets förkolran, icke skulle kunna inom landet erhållas på de af Utsk:t förutsatta vilkor; att, om således möjligen framdeles en härför gynnande konjunktur kan inträffa, den likväl icke nu finnes; att man, med afside derå, att ett utrikes lån måhända inom kort måste uptagas, bör ihågkomma, att ett misslyckadt försök i denna väg, hvilket icke kunde blifva obekant, måste skada rikets kredit såväl inom som utom landet.
Som jag icke hade den äran att vara här närvide under f. m:s plenum, har jag icke heller erhållit kännedom om de skäl, hvilka af Hr Akerman blifvit andragne för afslag å det åtminstone af ettn RiksStånd beviljade un* derstödet tilt Öpsala-banan ; men då Hr Akerman åberopat samma skäl för afstyrkande af R.
Stirs medverkan till anläggning af Borås-banan, tror jag icke att de kunna hålla stånd mot de motiver, på hvilka
Dtskit ronde den sistnämnde frågan grundat sitt beslut.
De af Utsk:t, till stöd härför, anförde skal äro nemi. af ännu vigtigare beskaffenhet än de omständigheter, på grund af hvilka Upsaia-banan tillstyrkts.
Dtskit erinrar ganska riktigt, att Borås-banan skulle blifva en af de bästa matare för den vestra stambanan.
Detta kan ej betviflas af någon, som har kännedom om den betydliga och vidt utsträckta industri, som finnes i trakten af Borås stad, eller som haft tillfälle att göra sig bekant med de besvärliga transporter, hvilka nu ega rum, icke allenast från den kringliggande trakten till Borås, utan äfven från norra delarne af Skaraborgs län till samma stad.
Från nämnde län föres nemi. till Borås den största delen, icke allenast af stadens, utan äfven af hela den kringliggande nejdens lifsnödenheter.
En hvar bör inse, att en sådan bana skulle blifva en källa till inkomst af den betydenhet, att man framdeles säkerligen icke som nu får höra någon klagan öfver densammas anläggning.
Då staten byggt en bana, måste staten äfven tillse att denna bana i möjligaste måtto skall bära sig, samt att staten icke nödgas att göra för stora upoffringar å denna bana.
Staten fullgör icke sin pligt härutinnan, om den liksom stänger tillflödet till dessa banor och sålunda hämmar all möjlighet för banan att förkofra sig.
Vidkommande derefter de förespeglingar, som blifvit gjorda, att uplåningen inom landet skulle blifva förenad med stora svårigheter, vill jag erkänna att detta möjligen i viss mån kan blifva händelsen; men anser dock, att, då det ifrågaställa understödet endast upgår till 1,700,0,00 rdr, detta belopp icke är af så stor Den 8 September e. m. 45 betydenhet att detsamma kan pä rörelsen i allmänhet utöfva något sä märkbart inflytande.
På dessa skäl anhåller jag om bifall.
Hr af Dalström, Gustaf Jakob:
Det förhållande, att jag uti 10 års tid varit bosatt uti den trakt, ifrågav:de bana skulle genomlöpa, berättigar mig att, med anspråk på tillförlitlighet, vitsorda dess oundgängliga behöflighet för uprätthållandet af den nu derstädes florerande industri.
Af denna bana kommer synnerligast södra delen af Elfsborgs län att hafva ett utomordentligt gagn.
Kändt är att dessa s. k. 7 härader hafva mycket mager jordmån.
Åkerbruket der är otillräckligt för ortens behof.
Detta oaktadt, äro nämnda härader, efter beräkning af qvadratmil, de trakter, hvilka, näst efter Malmöhus län, äro mest folkrika i Sverige.
Marks och Kinds härader hafva f. n. tillsammans en folkmängd af något öfver 70,000 menniskor.
Befolkningen i denna ört sysselsätter sig till största delen med tillverkning af väfnader.
Man ser öfverallt derstädes byggnader, till hvilka ofta icke mer öppen jord hörer än ett vanligt potatisland, men hvarest dock i hvarje byggnad en 10 å 12 personer nära sig.
Detta folk måste hemta sin spanmål från staden Borås.
Innan vestra stambanan var färdig, egde Borås stor tillförsel af spanmål genom Skaraborgs läns allmoge.
Efter sistberörde banas fullbordande kommer otvifvelaktig! ali denna spanmål att öfverföras till Götheborg.
Huru följaktligen lifsförnödenheterna skola för befolkningen i dessa härader fördyras, för den händelse nemi. kommunikationen dit icke underlättas, bör en hvar af oss lätt inse; och att industrien derstädes, under sådana förhållanden, icke kan fortlefva, tror jag mig kunna med bestämd säkerhet påstå.
Med hänsigt härtill samt på grund af de utaf Hrr Leijonancker och Printzensköld under diskussionen i öfrigt andragna skäl, hemställer jag, att R. o. Ad. mätte lemna bifall till hvad Otsk:t i denna del föreslagit.
En föreg:de talare, hvilken under denna f. m:s lopp förklarade sig komma att rösta för Boråsbanan, finner sig likväl, jemlikt dess nyss afgifne yttrande, af det förhållande att voterm i detta Höglofl.
Stånd utfallit mot Upsalabanan, föranledd att i afton återtaga förstberörde löfte.
Jag kan i detta fall icke träda uti hans fotspår; ty, ehuru utgången under f. m. icke i afs:de å Upsalabanan blef sådan som jag önskat, anser jag mig dock icke uti denna omständighet finna något giltigt skäl, att i nu förev:de fråga, som rör Boråshanan, böja mig för f. m:s votering.
Med lifligt intresse bar jag städse omfattat båda dessa banor; och trott att de i främsta rummet borde af staten erhålla nödigt biträde.
Det är utom allt tvifvel att Boråsbanan kommer att flerfaldigt ersätta staten dess derför hafde ut gifter.
Min öfvertygelse har varit att äfven Upsalabanan skulle komma att bära sig, utan någon annan upoffring än den som blif - 46 I)en 5 September e. m. vit ifrågastäld; men att man dock af Boråsbanan hade att motse större inkomst.
Utan att ingå i några betraktelser ronde den finansiela delen af denna fråga, hvars förespeglade vådor jag, för min del, icke kan tro vara så stora, som några talare här velat antyda, anhåller jag endast att R. o.
Ad. måtte bifalla hvad Utsk:t föreslagit.
Redan innan ifvern för jernvägarne blef allmän i vårt land, föranledde den oerhörda trafiken mellan städerna Borås och Götheborg tanken att åstadkomma en jernvägsförbindelse mellan nämnde städer; och då 1853 års Ständer förbehöllo sig anläggningen af stambanor i riket, var denna tanke verkligen nära att mogna till handling.
Otvifvelaktigt är att ett sådant företag skulle hafva lyckats, och att en jernväg mellan Borås och Götheborg på detta sätt redan år 1853 eller 1854 kommit till stånd.
Som likväl R.
St:r beslöto att stambanorna skulle höra staten till, men dessa stambanor icke kunde bära sig, för så vida icke trafiken derå underhölls af bibanor, fattade R.
St:r jemväl det beslut, att staten företrädesvis skulle understödja sådane bibanor, hvilka stodo i direkt förbindelse med stambanorna.
Då det således, i följd af statsmakternas beslut, icke var möjligt för Boråssamhället att anlägga jernväg uti den ifrågav:de rigtningen, hade berörde intresse intet annat öfrigt än att söka åstadkomma en bibana.
För detta ändamål tecknades ock af ett bolag ett belopp, stort 853,000 rdr; och man har derefter ingått till K. JI:t med begäran om understöd för ifrågav:de arbete.
Jag hemställer till Eder, M, H.I huruvida det icke varit skäligt att bifalla denna begäran.
D& nemi. statsmakterna förbjudit en enskild korporation att anlägga jernväg i den rigtning, samma korporation åstundat, synes väl billighet kunna fordra, att staten icke allenast tillåter anläggningen af nödig bibana, utan äfven underlättar utförandet af sistberörda företag.
Vid förra riksmötet var det allenast på några röstsedlar beroende, att förslaget i frågan föll uti förstärkt Stats-Utsk.
Samma förslag har nu ånyo blifvit framstäldt.
Kan man verkligen vilja att detsamma ånyo skall falla ?
Då ett bolag redan för 5 år sedan bildat sig och sammanskjutit öfver 500,000 rdr för ifrågav:de ändamål, och detta i en trakt, som är en af de magraste och torftigaste i vårt land, men der likväl näras 3,000 ä 3,500 menniskor på qvadratmilen, tror jag mig kunna med bestämd säkerhet påstå, att det icke kan vara skäl att förnya förut gifvet afslag.
Man har talat derom att ett afslag nyss blifvit gifvet åt en annan bana.
Nå väl 1 Förhållandet skulle vara ungefärligen lika, om bolaget för sistnämnde bana varit bildadt uti 5 år; men detta är icke händelsen.
Vårt land är i afs:de å kommunikationsanstalter i många hänseenden särdeles lyckligt lottadt.
De stora sjöarne, Mälaren, Hjelmaren, Wettern och Wenern, förenade genom floder eller kanaler, bereda en den naturligaste kommunikationsväg för rikets Den 5 September e. m. 47 deromkring liggande trakter.
För andra orter i riket äro åter nya kommunikationsvägar så mycket mer af bebofvet påkallade.
Den nu ifrägav:de trakten är belägen på elt afstånd af 7 till 8 mil från Wettern, 10 å 12 mil från Wenern, och 7 mil från Götheborg.
Der finnes en liten dalgång, genom hvilken Wiskaån flyter; och denna å har beredt tillfälle till anläggande af de fabriker, hvilka på sednare tider till en förvånande mängd up stigit.
Med undantag af Småland och Dalarne, af hvilka provinser likväl den förra får och den sednare redan fått jernväg, tror jag icke att man kan upgifva någon provins i vårt fädernesland, hvilken hittills i afstde å kommunikationer varit så vanlottad som den nu ifrågavide trakten, Befinnes åter nyssnämnde upgift riktig; betänker man att denna ort redan för 5 år sedan velat upfvlla de vilkor, på hvilka en jernväg kunde anläggas; tager man ytterligare i betraktande att orten redan en gång erhållit afslag å detta sitt anbud; och — med kännedom om dessa förhållanden, likväl nu skulle vilja förnya detta afslag, kan jag icke annat än vädja till Eder sjelfve, M.
Hrr, huru i hög grad nedslående ett slikt förfaringssätt måste verka på samma bygds innevånare, hvilka jemväl i andra hänseenden under sednare tider blifvit ställde på ganska hårda prof; ty, M. Hrr! utan att vilja bestrida den friare tullagstiftningens nytta, måste vi dock medgifva, alt densamma till en början icke kan hafva undgått att på denna trakt utöfva ett ofördelaktigt inflytande.
Då denna lagstiftnings principer, riktiga i och för sig sjelfva, måste strängt genomföras, bör dock staten komma de landsorter till hjelp, hvilka genom den vidtagne förändringen blifvit omedelbarligen mest lidande.
Det är dock icke egentligen på sistberörde omständighet jag företrädesvis nu vill fästa upmärksamheten, icke holler på den indirekta vinst, staten skördar genom uprätthållande af en hel landsorts industri, utan på den direkta vinst, staten får genom den tillökade trafiken på dess egen jernväg.
Ett kändt förhållande är nemi. att trafiken å våra stambanor f. n. går under högst ogynsamma omständigheter.
Det är ock alldeles gifvet, att om bibanor icke läggas till stambanorna, så skola dessa sednare icke kunna bära sig.
Den nu ifrågavide bibanan måste ovilkorligen komma att i högsta grad öka trafiken å stambanan.