Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna fond bör ej allenast utgå till odlings företag, i synnerhet som allmänt klagas öfver för mycket spannemål, utan äfven till andra inda* strieusafföretag; hälst till jordbrukets binäringar.
Genom ett bestämdt anslag af fonden till hvarje Provins, till anläggandet af Fabriker, Sågar, Qvarnar, Garfveriet, Tegelbruk, Torpanläggningar &c. äfvensom till nybyggnad af äldre förfallne verk, hvilka af brist på förlag-,suni - 8E0
Den sö Februarii. ma, förblifva i gift förfallna tillstånd, mot 3 procents ränta på 8 år, 3 år utan afbetalning, sedan 20 procent årligen.
Öfver verkställigheten af dessa byggnader och företag, kunna och böra commitéerne hafva noga uppsigt och skola sådane företag blifva fullbordade, anser jag det på ett sådant sätt endast möjligt.
Span nema
IsDirectionen bör efter min tanka upphöra att vara sådan den nu är En million Riksdaler kunde användas till uppköp af circa 200,000 tunnor spannemål i goda år, om regeringen anser sig behöfva ett sådant förlag, i de spannemålsrikare provincerne, genom Herrar BancoFullmägtige.
Enskildte säljare kunde vårda denna spannemål, säkre utan borgen, mindre säkre mot borgen, som Comitéerne skulle bedöma.
Ingen fick lefverera mer än en fjerdedel af ungefära jördens afkastning.
På sådant sätt blifver aldrig spannemålen för gammal; då säljaren har fri dispositionsrätt dertill, mot förbindelse att hålla hen-, ne tillhanda af löpande årets skörd; för att transporteras till de provincer, hvarest missväxt om sommaren tydeligt visar sig.
Den kunde äfven till en del magaaineras i de sädesfattigare provincerne.
I aila fall skulle magasinerings afskrifningar sparas, som jag tror vardarne väl borde ansvara, då penningarne äro utan ränta; nu deremot får magasineringen ansvara både räntan och afskrifningspiocentsn.
Ben 26 Februarii, J3g är öfvertygad, att sedan Herrar handlande finna medel att discontera å sina varor, skall nog blifva speculanter å så väl spannemål som andra varor hvilkas pris, beroende af msr eller mindre god skörd, skola väcka deras uppmärksamhet, hvarigenom ännu mindre brist blifver att befara vid intallande missväxt år.
Ofelbart fordras reglementen, som vidlyftigare omfatta alla biomständigheter.
Det är likväl efter min tanka omöjligt för personer boende i hufvudstaden, att bedöma andras vederhäftighet på 60 mils afstånd; då det vederhäftighetsbetyg de anskaffa, ofta lemnäs utan afseende af Herrar BancoFullmägtige.
Fullt vederhäftige personer hafva på sådant sätt blifvit nekade lån, fått sin egendom sköf-, lad, emedan de ej haft den lyckan vara personligen kände af Herrar BancoFullmägtige; eller derföre att de gått i borgen för en, 60m ej inom 2 månader kunnat liqvidera.
Genom sådana principer, har måhända ett nyttigt creditsysteme, i stället blifvit ett förkrossan: de medel till flere provincers vantrefnad och obestånd.
Det är en nödvändig förändring, så vida Creditsystemet skall fortsättas, hvars afbrytande ej torde vara t adligt.
De jordbrukare som nu äga Discontiån, skola efter Riksdagen öfverflytta dem pastor - 822 Den 28 Februarii, Jagsfonden äFvensom på de nu foreslagne Disconterne.
Hela Bankens vinst bör efter min tanka användas till Beviilningens ntxlsättande.
Alla pentiingebehof till byggnader, strömrensningar &c. böra bestridas genom nya län, sådane suni RiksgäldsContoiret upptog mot 5 procents ränta, eller genom obligationer, sä att endast räntan må drabba oss för det närvarande.
Att alla låntagare i Banken, äfvensom alla låntagare i publika Cassör, ovUkorligt få bevillningsafdrag å räntan; så att intet namnet fromma siiUelser, må härutinnan verka någon föi ändring.
R:dr mera skulle utelöpa genom Disconterne, tror jag pä intet sätt det skadar crediteni ty varumängden bestämmer mycket deras utlåningar.
Erfarenheten tyckes äfven visa, att sedelstockens indragning på näringarnes bekostnad, på intet sätt bidrager till myntförbättring j ty med öfver 4 millioners indragning sedan sista Riksdagen, har likväl vårt myntvärde försämrats från 108 skilling till 126; och således sedelmassan till 3J millioner mindre värd, än den var före indragningen.
Mine framställningar innefatta sålunda: t:o.
Att om myntvärdet skall bestäm-1 mas, det då må ske med de tillgångar vi äga Den 26 Februarii. i Bankens hvalf, och att aldrig någon skuld-, sättning till detta ändamål må vidtagas. 2to.
Att Banken upphör med sin Disconirörelse, och i stället inråttas privata Disconter eller Banker med creditif på Banken, hvarest capitalisterne må kunna använda sine capitaler. 3:0.
Att jordbruket får sig anslaget en fond till förlagslån, visst icke relatift till öfriga Raringar, då skulle fråga vara om 15 millioner, men 4 å 5 millioner, mot lika vilkor, eller 4 procent.
Denna fond anser jag högst angelägen, äfvensom angeläget , att den lördeias ä hvarje provins; ty då lagstiftaren säger:
Länet skall betala bevillning efter ett bestämdt capital värde; måste den äfven lemna Länet andel af låneanslagen, relatift till samma capitalvärde. 4:0.
Alla de längre från hufvudstadert belägne provincer, sorn önska välja egne fullmägtige vid frågan om vederhäftighetsbetyg, dertill mä äga rättighet, på det fullt vederhäftige må få lån, utan att behöfva göra kostsamma resor till hufvudstader,, Och utan att betala en procent årligen i provision, utom andra uppoffringar. £:o.
Att hvad som inflyter af fastigHéts,: lånen blifver användt till industrie; ej ensamt till edlingsföretag.
824 Den 26 Februariié 6:0
Att det mästamöjligaafBankens räntor, blifver anvä dt til) beviilningens nedsättande, och hvad större arbeten och strömrensningar kräfva må genom lån eller obligationer upptagas, så att endast räntan derföre må falla oss till last, 7:0.
Om kronan anser sig behöfva spannemål, att den då förvaras på sätt jag föreslagit, och skulle sådant ej anses af nöden, må Banken kunna indraga 1 å ih million, da jordbrukets förlagsfond blifver 5 millioner, 80m jag anser vara det minsta anslaget mot 4 procents ränta.
Och är jag med denna indragning öfvertygad, att närmgarne skola finna sig bättre då, än hvad de nu göra. 8:0.
Synlig intecknad skuld, äfvensom ointeknad, må vid hevillnings erläggande njuta afdrag, och genom correspondence, till iå»everket, eller sedelmnehafvaren , blifva Slaten godtgiorde; då intet capital under namn afl romma stiftelser bör vara befriadt derifrån} tj elier Banken.
N:o 6, Herr von Becher, Carl Johani Bland de Statsoeconomiska företag, som skulle h dra vår samtid, och i stort gagna fäderneslandet finnes, må hända, intet mera påi.ailadt al nödvändigheten och omfattande
Den 26 Februarii, 825 en större mängd enskiidtas inferessen, än förekommandet af sjön Wenerns flöden och öfverdrifna vattenhöjd.
Denna Sveriges största insjö, hvilken, snart sagdt är att anse som ett litet haf, är visserligen genom seglation derå, genom lättandet af den inre comunicationen, ganska nyttig, men när den flödar, utbreder den ock förödelse längs efter sina vidsträckta stränder.
Då den ofta uppstiger till flere alnars Jodi ätt höjd öfver vanliga vattenytan, då man stundom seglar med fartyg, der man föregående året gick torrskodd, finner man lätt, att en aldeles oberäknelig skada, genom dylika flöden , förorsakas desse tusentals landtmän, hvilkas åkrar och ängar gränsa till dess kuster.
Oförtänkt, och som en härjande fiende, öfver* svämmar han dem, fördränker deras skördar rycker arbetsvinsten ur deras händer och hotar sjelfva deras boningar med sina svallande vågor.
Det är en ryslig syri, i hjertat af frugtbärande provincer, att skåda dessa sköflade åkerfält och ängar, dessa kringflutna hemvist, denna förödande syndaflod.
Om det är en gifven sak, att enskildfas interres5en äro ingredierande delar i det allmännas, och att Statskroppen lider i hvarje lern, sorn skadas, så föijer ock deraf, att allmänt väl främjas genom förekommandet af dessa stora enskildta förluster u bredde öfver Jiela sträckor af land, och ofta förnyade i o - 835 Den 26 Februarii. bestämda afdelningar stundom år efter år, stundom efter en något längre mellantid.
Förekommandet af detta onda, är alltså ett föremål, väldigt Rikets Ständers uppmärksamhet, och destomer riksgagneligt, som detta tillfälliga vattenflöde, inom den positiva lör— lusten af fördränkte skördar, leder till en annan negativ, kanske mar betydlig, då den afskräcker frän odling af de oberäkneliga och till ädlare bruk högst tjenliga landsträckor, hvilka flerstädes angränsa fjön, och nu, af fruktan för hans obestämda flöden, måste lemnäs aldeles obegagnade.
Orsakerne till dessa flöden, troligen härflytande från större elier mindre nederbörd, från de olika vindar, som bestämma den fallande snöns läge å ena eller andra sidan om Norrska fjällryggen, och från den större eller mindre hast, hvarmed dessa försmälta; dessa orsaker, liggande utom gränsen af ali mensklig inverkan, kunna icke afbnjas, men följderne kunna dtt Hans Maj:t Konungen, omtänksam och nitfull för landets väl, har genom en vettenskaplig, kunskapsrik man, Herr ÖfverD irecteuren och Riddaren Hagström nådigst låtit undersöka om och till hvad kostnad för Wenern, genom ökadt aflopp kunde hållas vid en medelmåttig vattenhöjd, samt dess öfverdrifna flöden afledas.
I enskildt väg känner jag det resultatet af undersökningen, att saken är verkställbar, och att man innan kort har att förvänta ett officielt yttrande, och kost - Den 26 Februarii.
8*7 nadsförslag; men då motionstiden redan nalkas siit slut, nödgas jag nu på förhand, härmedelst vördsammast föreslå, det Rikets Ständer, efter att genom förenämnde officiella yttrandp, hafva inhämtat kännedom om sakens möjlighet och kostnad, täcktes anslå dertill nödige medel, al den hutvudartikel sorn Icinnar bidrag till stiömrensningar och andra till landets upphjelpande nyttiga företag,' hvarigenom äfven under denne tidepunct af allmän förlägenhet, något penningar på ett högst sakenligt sätt, skulle spridas i en ort; och bland en folk—dass, som är deraf i största behof.
Det vare långt ifrån mig, att önska detta företag, med andra enskildt* intressens skada, och minst att se det utsträckt så långt, att seglationen skulle deraf lida.
Sjelf fartygs ä • gare, skulle jag i sådant fall, arbeta emot min egen fördel-
Då det blott är fråga om, att erhålla ett affall, som vore verksamt när sjön öfverstiger den bestämda medel-höjden, men ej oft are, lider den seglande på intet sätt, tvärtom tryggar den jemna vattenhöjden hams fart, och han vet då på hvad djup han behötver befrukta farvattnets klippor.
Ständer, vid deras anslag fästa det vilkor, ätt regeringen gerom ytterligare vettenskapliga undersökningar, om så fordras, täcktes låta pröfva de betänkligheter härvid, hvilka i ett eller annat alsten d« möjligen uppstå, och sedermera besluta efter förefinnande omständigheter, hälst jag ingalun - 828 Den 26 Februarii. da vill gifva väckelse åt ett förbastadt företag; men kunde saken, som jag fullkomligen tror, låta sig göra, utan någons förgång, vore det en härlig och [riksgagnelig vinst, att fjettra utsväfningarne af denna sjö, att skänka landti mannen trygghet för sina skördar, och göra odlingsbar en massa af angränsande jord, så stor, att för dess ägande folkslagen, mot hvarannan ofta anställt förödande krig.
N:0 7. Herr von Vegesack, Ernst'.
Den motion å hvilken jsg nu vill söka fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, synes kanske vara af mindre vigt, än den efter min tanka verkeligen är.
Med ganska många skäl torde man billigen kunna föreslå att deposition revisionsskiliingen afskaffas; men för att vara kort vill jag endast anföra några skäl dertill} är det väl billigt* och med en naturlig lag öfverensstämmande, att man erlägger eller betalar en viss summa penningar för att få klaga inför Konungen (eller Högsta Domstolen) öfver en kanske ganska ofta orättvis dom: jag säger betalar, emedan med sakens förlust, äfven följer revisionsskillingcns, att en förlorande part ytterligare betungas med denna förlust, är efter hvad jag tror högst obilligt; ett ännu kraftigare skäl emot erläggande af revi^ Den 26 Felruarii. 82g sionsskillingen är i min tanka: atti vissa mål, ingen som äger något mer, eller jemt 500 plå-3 tårs inkomst, får till Konungen vädja, utan förut nedsatt revisionsskilling.
Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adein, om det ej är oerhördt att någon med denna obetydliga inkomst skall risquera nära hälften deraf för att söka ändring uti en kanske mindre betydlig rättegångsfråga.
I alla hänseenden bli Iver efter min tanke både för den förmögnare och den fattigare, revisionsskillingens erläggande högst orimlig, men i synnerhet för den sistnämnde ^ och kan jag icke finna någon rigtig grund till, eller nytta af denna deposition; ty såsom surrogat för rättegångskostnaden, är den aldeles icke deponerad, emedan des icke dertill användas, hälst den förlorande partén’, dessutom måste lösa sin dom.
Snarare torde denna deposition få namn af sportler; jag föreslår derföre dess afskaffande.
N-o 8- Herr von Franchen, August:
Det är uppå en för landlmannens ägande rätt vigtig sak, jäg anhåller att få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Då oaktadt i ett ingånget arrendecontract arrendatorn frivilligt 8krifteligen medgifver att han, om contractet ej uppfyllesj kännes skyl - 83®
Den 26 Februarii, dig, a it utan laglig åtgärd genast afflytta; nu gällande författningar ändock utstaka, att ej allenast härtill först skall erhållas Konungens Befallningshafvandes utslag, utan ock att arrendatorn derefter har 30 dag?*rs besvärstid i HofRätten; under hvilken tid, jemte den HofRätten derefter behöfyer till utslagets sfadfästade ej sällan händer, att en arrendator, afven utan agtnir.g för qvarstaden, hinner förskingra både sine egne lösören och de inventarier han af jordägaren emottagit, för att med så mycken mera ledighet, efter HofRättens lemi nade stadfästelse för afflyttningen kunna, för att fullkomna jordägarens förlust söka cession} så får jag vördsammast hemställa, om ej den ändring i 9 Cap. 1 <§.
Utsökningsbalken kan blifva fastställd; att då ofvannämnde vilkor i contract är inryckt och arrendator eller landtbo ej sine åligganden iagttaga, jordägaren måtte berättigas att genast erhålla närmaste
Och om denna min motion ej finnes tjenlig, att åtminstone det Utslag Konungens Befallningshafvande meddelar, måtte hädanefter genast kunna sättas i verkställighet utan afvagtan på Hofrättens stadfästelse i händelse af besvär.
Att detta memorial måtte till Lagutskottet blifva remitteradt, är hvad jag slutebgen får vördsammast anhålla* Deri 26 Februarii, N;o 9.
Friherre Ridderstolpe, Fredric-.
Säkerhet å bibehållandet af sin jords fort-* farande värde, äger den stat, som vid dess bortarrenderande har mera afseende på jördens underhållande vid lika bördighet ehuru afkastande en mindre ränta, är den stat som för dittills oerhörd ränta, för en öfverdrifven vinst under de första fern åren, utsätter sig för det lätt inträffande straff att återtaga samma jord utmärglad af den speculant, hvars öfverdrifva anbud förledt klokheten och förblindat förutseendet.
Denna säkerhet äges ej nu mera öfverallt i vårt kära fädernesland: flere misslyckade arrenden sorn efterlemnat en vanhäfdad jord äro bedröfliga bevis på behofvet af förändring i grunderne för Kronojords bortarrenderande.
Hittills hafva arrendeafgifterne blifvit allt för högt uppdrifne, emedan vid auctionerne merendelst speculanter för att få tak öfver hufvudet, och utan öfvertygelse om säker utkomst, gjordt högsta anbuden i pengar, hvilket anbud måst antagas, då Konungens Befallningshafvande icke ägde att bedomina arrendatorns dugliga egenskaper att sköta jordbruk, enär han ställde borgen för utgörandet af arrendet, de första fem åren.
För hvarje geometriskt tun 832 Den 26 Februarii. neland, af hvad jord-art som hälst, skall erläggas en tunna spannmål, jorden mi vara £ säde eller i träde; detta vill säga 2 tunnor för året af besådda tunnelandet.
I Westmanlands bättre art jord, sås merendels på ett gtome* triskt tunneland ej mera än 24 kappar; sjette kornet deraf gilver 4 tunnor 16 kappar.
Krono- och Präste-tionde „ 14 Arrendeafgiften 2 tunn. __ Summa 3 tunn. 16 kapp.
Återstå lör arrendatorn 1 tunn. ro kapp* (4 tunn. 16 kapp.) som synes nog ringa för egna behofvet, tjenstefolks afgälder i och för bostället.
Den ena arrendatorn efter den andra dukar under, och de boitarrenderade lägenheterne hafva allt mer och mer råkat i vanhäfd.
Detta förhållande äger nu rum arnd 2:ne bo tällén vid Kongl. Westmanlands Regemente Fullsta i Dalarne och Ustersta i Westmanland.
Innehafvarena af dessa boställen, Herr C pitainen Tuné och Herr Lieutenant von Fieandt tjena nu snart 2 år utan lön och utan hopp om ersättning.
Förändring af regloroe för u;arrenderandet 6ynes högst nödvändig
Följande undc-rslälles tili ompröfning l 1:0 Lägenheten som skall utarrenderas uppmätes af Landtmätare eller jemföres med vidare
Den 26 Februarii, 833 vidare deröfver författad charta, hvarvid bland öppna odalåkern icke böra räknas upptagor i äng och betesmark, hvilka skedt på dessas be* kostnad. 2:0 Kronofogden biträdd af 2:ftei orten eller grannskapet boende landtman, kände för idoghet och grundad kunskap i jordbruket, besigtiga lägenheten och uppskatta dess afkastning, likasom vid så kallade Bancovärderingar.) 3:0 Kungörelse i allmänna tidningame och inom Länet utgår; att hugadespeculanter äga, att, jemte uppgift på den borgen de förmå Ställa, göra sina anbud skriftligen, och inom viss utsatt tid, till Konungens befallningshafvande* 4:0
Krigs- och KammatCollegierne gemensamt, då militiasboställen äro i fråga, till Kongl.
KammarCollegium då det angår ans dra Kronans lägenheter) Konungens Befallningsm hafvande sitt betänkande; hvarvid han ej skall Vara bunden föreslå den till arrendator, som gjordt högsta anbudet, då detta oftast göres af en i jordbruk oerfaren, utan den anbjudare, 60m Konungens Befallningshafvande, efter inhämtade underrättelser, kan anse Vara den dugligaste och pålitligaste jordbrukaren, lik., väl med afseende å skälig arrendeafgift. 5:0
Slutliga pröfningen och utfärdandet Bil. till Ridd. 0, sid, Pr. I Band.
53 834 Den 24 Februarii. af arrendecontract ankommer pä nä ilin de Kongl. CoIIegier, hvilka dock bora hafva sig töreskritvit att icke utan de vigtigaste anledningar afvika ifrån Konungens befallningsbafvandes tillstykan.
På detta sätt utarrenderade, förmodas Kronolägechäter under arrendetiden blifva tillbörligen häfdade och skötte.
N'0 10.
Friherre Ridderstolpe, Fredric: Riksens Hoglofl.
Ständer hafva vid 1818 års
Det vore bekymmersamt om det goda ändamålet skulle fö felas igenom ett befaradt upphörande af 3 sk. bidraget.
Län angår, vågar jag försäkra, att bidragets fortfarande ej af de skattskyldige bestrides, så framt det tillätes mina landsmän att sjelfva besluta om användandet af deras vdliga sammanskott, och att detsamma förvalta, enligt den instruetion, som Hans Majit Konungen den 18/^17 stadfästa! till CurhusDirectio* nens rättesnöre; men med det uttryckliga ferber hållet af att för framtiden se Länets Curhitslnrättning fullkomligen skiljd ifrån Hospitalets.
Denna boskillnad tyckes äfven Kongl. Seraphimer Ordens Gillet önska; hvarföre, då Cmhuset Den 26 Febrnarii, 835 och Lazarettet ej äga någre barn tillsammans, man ej bör neka att förkorta dessa makars oenighetstillstånd, hvilket man bordt kunna förutse.
Det är tillbörligt att man måste sjelf äga hvad man till 6in fördel vill begagna; men dertill är man ej tvingad i ett land, der det kostar mindre att bygga sig ett hus af timmer ur grannens skog, tillgripen, endast igenom åverkan, än att ärligt köpa timret.
Staten utskylder såsom utbyte emot garantien å ägande rätten 5 men när gäckas väl mera oförsynt denna rätt än igenom slappheten af den lag sorn så illa skyd-! dar den del af jordegendomens värde, hvilken behöfver mansåldrar för att återställas.
Tillgripandet af annans säd på den åker som endast behöft ett år till dess alstrandej straffas strängare än nidingsverket af den som förderfvar en park (och hvad han ej samlar nederbryter) hvars skugga planteraren så svår^ ligen hinner njuta.
Lägg nu till detta, svårigheten att beva ’ ka skog, denna dyrbara del af den egendom för hvilken man skattar, och jag vågar hop-
Den 26 Februarii, pas ett allmänt deltagande i min önskan:
Att skogsåverkan må arnes lika med stöld.
Så framt ej denna rättvisa erhålles, må man fåfängt hoppas på skogshushållning och skogsplantering,^ ett land der innebyggarne ej börja med att skydda den skog de af natu-* ren redan äga.
Förvändheten har gått så långt att man hördt sophister påstå, det
Sverige mest bör tillskrifva lättheten för skogsförstöring välgerningarne af ett mildradt klimat.
Måtte vi ej i financer få samma sätt att uppgöra systéme!
Målarens erkända sköna stränder, undgå ej den sköfling för hvilken lagarne blunda, och snart skall dess lummiga holmar ej längre afgöra dess företräde framför Geneversjön, om ej ett räddande skogsförbud skyndar till skönhetens undsättning. anhåller att detta mitt betänkande måtte till behörigt Utskott varda remitteradt.
Herr von Hartmansdorff, Augn fl Då 1 sista Plenum den 24 dennes, fråga var om Friherre Palmstjernas förslag, att de till lä-t rost«ten anslagna inkomster måtte syftesenligare fördelas och användas, för att bättre uppfylla
Den 26 Februarit. 83? andamålet, i afseende på undervisning för allmogens barn; och då Herr Riben i anledning deraf, yrkade att Presterskapet, för att rigtigt kunna uppfyllasin egenteliga bestämmelse såsom folklärare, borde befrias från en mängd verldsliga förrättningar, som borttaga tiden och hindra dem från utöfningen af deras rätta yrke, utbad jag mig att till Höglofl Ridderskapot och Adeln få göra framställning om en törbättrad organisation af läro-staten.
Nu vili jag hafva äran att underställa Höglofl Riddcrskapet och Adeln mitt vördsamma förslag i detta afseende.
Sedan Statshvälfningen 1809 och den förlust af länder, hvarigenom hon föranleddes har det både bordt vara, och varit, ett gemensamt föremål för Konungens och Riksens Ständers omsorg, att genom en efter det förminskade rikets krafter inskränkt, och till dam-i mansättningen bättre beräknad organisation af Statsförvaltningen, gifva alla delar af samhällskroppen en större trefnad eller en ökad Styrka.
Flere hafva ägt rum i anseende till Landt försvarets organisation och vissa förändringar i den samma hafva blifvit utförda.
En Comitté har vant nedsatt för reglering af Flottarnas ärender, och har afgifvit sitt betänkande I anseende tili den AllmtiLma Lagskipning har domstolarnes 838 Den 2 6 Febrliarii. organisation blifvit utarbetad och föreslagen, samtidigt med den nya lag, som nu nalkas sin fullbordan- Sluteligen har äfven en Committé varit förordnad till granskning af den Jurikes eller egentligen så kallade civila StatsFörvaltningens åtskilliga grenar, och dess arbeten, sorn redan blifvit till Kongl. Maj:t öfverlemnade, komma förmodligen att innan korrt föreläggas Riksens Ständer.
I anseende till lärnjlaten, har, så vidt det angår de allmänna undervisningsverken, utom universiteten, en nyorganisation både blifvit utarbetad, och satt i verkställighet.
Men hvad som beträffar en bättre organisation af den undervisning, Presterskapet bär meddela, har icke en gång blifvit undersökt, hiort nya religionsböcker fastställda.
Om det, såsom jag tror, förhåller sig rigtigt, hvad Friherre Palmstjerna och Herr Riben anfort, nemligen dels att undervisningen för allmogens barn vore otillräcklig, dels att
Presterskapet vöre för myo ket besväradt med göromål främmande för dess bestämmelse och om den förra bristen bör och kan till någon del afbjelpas genom Presterskapets befrielse från dessa göromål: så bör man undersöka, hvilka deäro, om och på hvem de beqvämligare skulle kunna läggas.
En sådan undersökning kommer följaktligen att beröra den civila Statsförvaltningens organisation, liksom denna i sin ordning att röra lärosfåndet, och det är naturligt, emedan ingen del af statskroppen är umbärlig eller likgiltig för de öfriga.
Den c 6 Febructrii.