Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De förtjänar så mycket mera tacksamhet, då de bedömt framtidens fordran och gjort rättvisa åt regeringens förmåga och avsikter.
Det är emellertid Kongl Maj: t förbehållet att ådagalägga, att han inte endast vetat skaffa riket tillgångar då de anslagna varit otillräckliga, utan också skaffat nya möjligheter.
Under riksdagen i Örebro gällde det att skaffa säd till skäligt pris, i anseende till den sent kända felslagna skörden i landet.
Till behövande i landsorten blev säd till ett värde av 606.043 riksdaler utdelat.
Även magasinsfonden lånade ut stora summor.
Utsikterna vid riksdagens slut tycktes lova att dessa omsorger skulle kunna upphöra med den mognande skörden.
Men genom en av dessa naturhändelser, som det inte står i mänsklig makt att förutse, inträffade det, att en stor del av skörden blev ännu en gång skadad.
Ett par nätters frost tillintetgjorde flera månaders arbete.
Detta blev sent känt och anmälan om ökade behov och ansökningar om spannmålsförsändelser till landsorten kom, när seglationen var nära att upphöra.
Kongl Maj: ts omsorg och kronprinsens kraftiga biträde beredde likväl tillgångar, som man inte kunnat vänta och den politiska ställningen skapade utvägar till att fylla de inrikes behoven.
Mjöl och säd kom från ryska hamnar.
Oaktat de hotande utsikterna vid 1812 års slut, kan man konstatera att nöden, utom i de mest avlägsna orterna, där transportsvårigheter förelegat, inte lett till att någon omkommit.
Magasinsfonden är illa åtgången, men Kongl Maj: t skyndade att förstärka den med 100.000 riksdaler ur Barthelemyska medlen.
200.000 riksdaler som i höstas blev anslagna av krigsfonden till magasinsinrättningen, var tänkta att då en lyckligare skörd inträffade, förkomma en annan av lantmannens förluster, nämligen den att spannmålsprisets hastigt faller.
De skulder innevånarna ådragit sig har endast
långsamt kunnat återbetalas.
Kongl Maj: t har medgivit längre uppskov med återbetalningen och i visa fall att man får betala in natura.
Detta har varit en lindring för innevånarna, men en uppoffring av magasinsinrättningen.
De rustningar, som snart efter riksdagen 1812 måste företagas kostade mycket.
De medel som var tänkta för detta måste nu till del tas i bruk för spannmålsinköp och övrigt genom främmande biträde uppfyllas.
Det senaste kriget är märkligt, då man jämför med tidigare.
Det har vunnit mer med mindre uppoffringar.
När Sverige i första kriget var nära undergång, började man med en styrka på 100.000 man, av vilka dock en stor del omkom genom sjukdomar och vanskötsel.
Nästa gång behövdes endast hälften så många för att upprätta Sveriges ära och självständighet.
Förlusterna i manskap var små.
Det första kriget gick med 25 miljoner i förlust, medan det senare inte lämnat några skulder, som fordra särskilt tillskott av folket.3 års fälttåg har inte kostat landet mer än 23 miljoner i en tid, då varupriserna fördubblats.
Skulden till banken har betalats av med en summa av 494.420 riksdaler och statsverkets skuld till riksgäldskontoret har minskat med 219.580 riksdaler.
Beslut vid riksdagen i Stockholm att av besparingar och överskott i statsinkomsterna anslå 100.000 riksdaler till jordbruket, handeln och näringarna har först år 1813 kunnat visa sin välgörande verkan.
Göta kanal har blivit ännu betydelsefullare genom de senaste inträffade händelserna.
Nu kan de båda haven sammanbindas.
Den mark som enskilda måste avstå från till byggandet har börjat gottgöras.
Då inte markbyte kan ske har ersättning i pengar utgått.
Till detta utbetalades 25.000 riksdaler till bolaget som de enligt privilegierna varit berättigade till.
Enligt berättelser har trots kriget, som minskat tillgången på arbetsmanskap, arbetet ändå fortgått.
Den 14 oktober 1815 öppnades Carl XIII: s sluss mellan Viken och Vättern.
Antalet fartyg och inkomsterna av anläggningen har givit anledning att hoppas på fördelar, då allt blir fullbordat.
Under våren och sommaren var kanalbygget en tillflykt, där föda och arbetsförtjänst gavs i synnerhet för Dalallmogen.
Det av naturen mindre gynnade Södertälje kanalarbetet har haft svårare att klara ekonomin.
Det har erhållit en summa av 41.387 riksdaler.
20.000 riksdaler anslås till anläggande av en väg mellan Värmland och Dalarna samt rikets Norra provinser, vilket Kongl Maj: t erkänt.
Vägen mellan Värmland och Väster Dalarna är redan byggd och begagnas med mycken fördel av dalallmogen, när de skall avsätta sina tillverkningar i Värmland och hämta livsförnödenheter därifrån.
Mellan Öster Dalarna och Hälsingland är vägen halvfärdig, men beräknas klar under året.
Då öppnas obehindrad kommunikation mellan Karlstad och Vänerns strand till Söderhamn och Bottniska viken.
Till vägens underhåll indelas de omkring liggande hemmanen.
De ödemarker som vägen går igenom kan bli nybyggnadslägenheter i mån de är odlingsbara.
Nyttan av detta vägbygge blir fördubblat genom föreningen med Norge.
En väg mellan Trondheim, Levanger och Jämtland är redan planerad.
Kongl Maj: t har lämnat medel till vissa odlingsföretag, till Hushållssällskaperna i Örebro, Kronoberg och Kalmar län, till arbetsinrättningarna i Uppsala och Norrbottens län och Uddevalla stad, till anläggning av kanal och sluss mellan sjöarna Lönn och Alkvittern samt till större utdikningar av mossar.
Äntligen har också till enskilda bruks- och fabriksanläggningars underhåll lämnats lån mot nedsatt ränta och betalningsvillkor.
Till särskilda behov har avsatts 65.500 riksdaler, vilka blivit använda till näringsflit och nyttiga odlingar.
För att i en av naturen föga gynnad provins ge ökad arbetsförtjänst och utkomst har vid Gårdsby i Kronobergs län ett institut för linodling och förädling av lin blivit anlagt.
De får en årlig summa i understöd.
Då lantbruksakademien under första året inte fått någon inkomst av sin inrättning har de fått ett understöd av 12.250 riksdaler.
För strömrensning och storskiftes delning i Dalarna och enskiftes förrättningar i Skåne och Skarborgs län har utgått, de redan tidigare beslutade anslagen.
Det förstnämnda behovet har fått 24.000 riksdaler.
Det sedan Carl XI: s med mycken fördel begagnade Slussverket vid Hjälmare kanal hotat att förfalla, anslogs genast en summa på 25.000 riksdaler, så att seglationen inte skulle behöva avbrytas.
Mera måste göras i denna fråga.
Utom dessa åt näringar och odling genom pengar meddelade uppmuntringar, kommer genom författningar och andra vidtagna åtgärder fortsatt stöd att ges.
En del av dessa åtgärder kommer att synas i akter och handlingar, bland annat uppgifter om brännvinspannornas antal.
Kommitteéhar tillsatts för att överse en ny Sjötull taxa och att avge förslag till regler för näringsfrihet.
Den osäkra handelsställningen har hindrat Sjötulls taxans utfärdande.
Revision i stats- bank- och riksgäldsverken har hållits.
Då åtskilliga främmande fartyg genom kriget blivit kvar i svenska hamnar och utbjudits till lindrigt pris, har Kongl Maj: t begagnat tillfället att fästa villkoret av en lästavgift.
De har samlats i en fond, för att ge understöd och underlätta hemfärden för de svenska sjömän, som finns på främmande ort.
Bevillningstaxeringarna har på några ställen varit ojämna och för högt uppdrivna vad gällt egendomsvärden.
Kongl Maj: t har givit i uppdrag till en prövningskommitte att göra rättelser och jämkningar.
Sådana har Kongl Maj: ts åtgärder varit och han överlämnar nu till ständernas mogna och eniga medverkan att ge ny verksamhet och stadga åt den inre samhällsordningen och därigenom ökat anseende åt fädernelandets yttre förhållanden.
Ut supra.
Riksens Ständers Tacksägelse Adress till Kongl Maj: t och Hans Kongl Höghet Kronprinsen, samt Hans Maj: ts och Hans Kongl Höghets Svar.
Stockholms slott den 13 mars 1815.
Ständerna har genom ett enhälligt beslut velat överlämna en tacksägelse adress till konungen och kronprinsen för de åtgärder, som sedan sista riksdag blivit vidtagna.
Omgiven av de svenska och norska statsråden och stora vakten deltog ständerna mangrant i deputationen den 13 mars.
Stånden anfördes av lantmarskalken och talmännen och den förstnämnde uppläste följande:
Stormäktigste allernådigaste konung!
Ständerna har vid sitt första sammanträde hört från olika rum yttrande om ett enstämmigt tänkesätt.
De är vägledda av den allmänna röst som skall bli eftervärldens minne av de händelser som Deras Majestäter fullkomnat och som fäst sig i allas hjärtan.
Jämförelsen mellan nu och vid ständernas senaste möte är minnesvärda och välgörande händelser.
För 6 år sedan var riket i en hopplös belägenhet.
Därifrån räknar landets innevånare fosterjordens självständighet och återställandet av allmän och enskild säkerhet.
I den inte alltid synliga, aldrig avbrutna kedjan av länders och folks öden, inträffar sådant som hotar tillintetgöra dess beräkningar.
Den epok som Ständerna talar om leddes av en upplyst och mild styrelse.
Men de yttre förhållanden uppväckte fasor.
Europa hotades med inskränkning, folken med träldom och bojor.
Även Sverige var nära att röna dessa ofantliga företags följder.
Utan anledning från landets sida hade handeln blivit våldförd, snart blev Pommern utan krigsförklaring intaget.
Deras Majestäter insåg faran och avvärjde den.
Kongl Maj: ts ålder hindrade honom att själv i avlägsna länder möta krigets faror.
Han ersattes av kronprinsen, redan känd bland Europas härförare.
Han eftersträvade inte äran, utan endast en rättvis och värdig seger.
Mänsklighetens och den allmänna frihetens sak segrade och Sveriges urgamla vapenära bekräftades och förnyades nästan utan uppoffringar.
Våra krigare återvände nästa fulltaliga till fäderneslandet.
Hur annorlunda var det som träffade deras bröder under den förra regeringens krig.
Under denna allmänna strid för nationernas rättigheter glömde deras Majestäter inte Sveriges enskilda åligganden och den fördel föreningen med Norge skulle innebära.
Genom oförutsedda händelser måste de nu gripa till vapen än en gång, men vid första anledning till fredliga tänkesätt funno norrmännen mildhet och försonlighet i Deras Majestäters hjärtan.
Det var den största ära att frivilligt hälsas som ett fritt folks lagliga konung.
Hans Majestäter har under dessa år aldrig avbrutit sina landsfaderliga omsorger.
Sådana är de välgärningar som skett sedan senaste riksmötet.
Rikets Ständer vill i Svenska Folkets namn framföra deras livliga och vördnadsfulla tacksamhet.
Svårligen kunde någon vänta, att denna epok skulle utväljas till riktande av vissa förmätna, fastän maktlösa försök att skada landet.
Ständerna har hört att f d konungen, Gustaf IV Adolph i Tyskland utspritt en s k protestation, där han söker göra sin sons rättigheter gällande.
Ständerna har inte fäst något avseende vid den.
Även i allmänna tidningarna har yttrande funnits införda, där man kunnat förmoda att någon främmande makt tillerkänt sig rätten att lägga sig i ett fritt och självständigt folks inre.
Deras Majestäter har inte fäst någon vikt vid dessa obetydliga försök, utan endast förbigått dem med tystnad.
De har varit övertygade om att Svenska Folket eller Dess Ombud skulle beivra minsta handling stridande mot Deras Högheter.
Ständerna har visserligen inte ansett dessa tilltag vara av politisk betydelse, men deras vördnad och kärlek till kungahuset har ålagt dem att allvarsamt avvärja ett offentligt förolämpande.
Därför har Ständerna enhälligt överenskommit att författa en tacksägelseadress för de välgärningar deras Majestäter bevisat, och även offentligt och bestämt förklara, att de med harm och förtrytelse sett det sårande och tilltagsna, som stått i utländska tidningar.
De har ånyo fått anledning att visa sin tillgivenhet och trohet mot Deras Majestäter och ta helt avstånd från den tidigare konungen och hans efterkommande.
Riksakten av den 10 maj 1809 och succetionsordningen av den 26 september 1810 gäller.
Ständerna anhåller underdånigt och vågar hoppas att Majestäterna mottar adressen med välbehag.
Vi har inte framställt den med andra prydnader än enkelhet och uppriktighet och sanning.
Undertecknat av lantmarskalk Carl Mörner, talman Jac Ax Lindblom, prästeståndet, talman H N Schwan, borgarståndet, talman Lars Olsson, bondeståndet.
Kongl Maj: t, som mottog tacksägelseadressen av lantmarskalken svarade i nåder: Jag har med rörelse hört de tänkesätt, som Ständerna i Svenska Folkets namn ådagalägger mot mig.
Jag har inte eftersträvat någon högre belöning för mina handlingar.
Under vidriga förhållanden har denna förhoppning följt och väglett mig och under blidare öden har den ökat min sällhet.
Gode Herrar och Svenska Män mottag min hjärtliga tacksägelse för det dyrbara bevis på kärlek och tillgivenhet ni lämnat mig.
Jag har med Försynens hjälp fått se mina önskningar fullbordas, som jag på branten av fäderneslandets fall vågade yttra för dess räddning.
Jag har ofta blivit hindrad av nya olyckor.
Men med hjälp av min sons ärorika understöd och ert eniga biträde har jag kunnat vinna.
Den nya belägenhet fäderneslandet vunnit skall lämna åt era söner ett fritt land.
Jag igenkänner den förtrytsamhet ni känner över vad som stått i utländska dagblad, att främlingar vill lägga sig i riksdagens beslut av 1809 och 1810.
Jag har, utan att fästa större avseende än de förtjäna, ansett mig påkallad att vidta de åtgärder, ni nu anse nödvändiga.
Den myndighet ni lämnar mig, tror jag mig inte behöva använda, då dessa villor inte kan tas på allvar.
På fjällens spets, som dela, men inte skiljer Skandinaviens två folk, har min son rest en evig minnesvård åt sig och sin ätt.
Det folk som för 6 år sedan hotades av både krig och årstid och överlämnade ledningen i mina händer, skall visa främmande nationer, att när medborgerlig rätt angripes och bereder statens fall, bjuder kärleken en trogen gärd åt den som vårdar lagarnas kraft och livar forntidens minnen.
Nu finns säker frid, förtroende och människovärde i Skandinaviens bygd.
Jag förbliver eder Gode Herrar och Svenske Män med all Kongl nåd och ynnest städse välbevågen.
Därpå begav sig ständerna till kronprinsen där adressen upplästes.
Kronprinsen svarade på franska, som sedan översattes till svenska av prins Oscar och upplästes.
Jag mottager med livligaste tillfredsställelse uttrycket i ert tänkesätt.
Den erkänsla ni yttrar över konungens politiska system, är för mig så mycket mera dyrbar, som hans förtroende låtit mig delta i dess åtgärder för rikets väl.
Jag har med glädje inhämtat det bifall svenska folket givit mina bemödanden.
Då jag endast handlat i deras intresse är deras kärlek min belöning.
Kallad av eder genom enstämmiga val, anlände jag med den föresats att återgiva Sveriges dess forna ryktbarhet, som under sekler varit föremål för högaktning i Europa.
Jag upplevde ett nytt liv och svor att offra det för mitt nya hemland.
Jag fann ett ädelt och laglydigt folk.
Hundrade års olyckor hade inte påverkat varken dess kraft eller tapperhet.
Då jag manade detta folk till strid, var det utan tanke på egen ära.
Jag ville endast skapa lugn i landet.
Jag kände svenskarna och visste att de inte ville köpa sig fred på bekostnad av deras ära och frihet.
En ryktbar erövrare hotade att lägga Europa i bojor.
15 års framgång och segrar syntes lova honom nya.
Ett neutralitetsförbund hade inte skyddat oss.
Napoleon tålde ingen annan makt än sin egen.
Jag behöver inte återkalla de händelser, som genom konungens manliga beslut, som ni bistått, hänt i Europa.
Napoleons bundsförvanter vågade göra beräkningar på Sveriges delning, men Försynen har tillintetgjort detta förslag.
Med hjälp av trogna bundsförvanter har vi förvärvat en varaktig och ärofull fred.
Vi har säkrat vår självständighet och stadgat vårt politiska värde genom föreningen med ett folk, som genom naturen, sederna, religionen och språket alltid borde höra samman.
Tiderna är nu förändrade, villorna har flytt och svenskar och norrmän skall i fortsättningen tävla endast om medlen att bereda fäderneslandet ära och sällhet.
Mäktiga och starka genom denna förening, skall vi eftersträva att leva fria och oberoende mellan våra skogar och fjäll.
Den förtrytsamhet ni yttrat vid läsningen av de anfall, som blivit gjorda mot er frihet och självständighet ökar den djupa aktning jag känner för er.
Stark genom de rättigheter ni givit mig, lycklig att ha uppfyllt min plikt, skall jag med lugn vänta dem, som bestrida min rätt.
Kungörelse angående antalet av nämndemän som bör biträda domhavande vid militära boställssyner.
Stockholm den 16 mars 1815.
Vi 1809 och 1810 års riksdag gjordes hemställan att underdomare borde befrias från åtskilliga förrättningar som de inte fick betalt för.
Samtidigt övervägde man om antal av halv nämnd vid militära boställssyner verkligen behövdes.
Förordnades att endast två nämndemän skulle bistå vid domhavandens syner.
Stockholm 16 mars H A v STROKIRCH
Kungörelse angående försäljning av den till fromma stiftelser anslagna kronotiondespannmålen.
Stockholm den 21 mars 1815.
Anmälan har gjorts mot missbruk vid auktioner av spannmål till fromma stiftelser, såsom barnhus, hospitaler, skolor och domkyrkor.
Hela kvantumet för ett län har auktionerats bort i samma post, då spekulanterna kunnat begagna sig av tiondetagarens rätt till lösen och för den längsta transporten i länet.
Innevånarna i landet för förlorat möjligheten att återköpa den från deras hemort utgående spannmålen.
Det är inte tvunget att sälja överskottsspannmålen på auktion utan styrelsen får vid varje tillfälle göra det förmånligaste för stiftelsen.
Skall det ske med auktion skall utropen vara i mindre poster, inte mer än 10 tunnor, så att tiondegivarna själva kan köpa.
Auktionsförrättaren skall tillse att spannmålen inte går till osäkra köpare utan till dem med godkänd borgen.
I de norra landskapen, där avstånden är stora får auktioner hållas i varje socken.
Stockholm 21 mars 1815.
Kungörelse angående en ytterligare fortsatt brännvinsbränning.
Stockholm den 5 april 1815.
Det har anmälts att skörden på viss orter blivit mindre givande, medan det klagas på bristande avsättningsmöjlighet på andra ställen.
Alltså vad som fattas på ett ställe kan med överflöd ersättas på annat.
Vi har prövat att inskränka husbehovsbränningen även under nästkommande månad.
Stockholms slott den 5 april 1815.
Kungörelse angående tullen å inkommande utländskt spannmål.
Stockholm den 12 april 1815.
Tullen på inkommande spannmål från utlandet och Wismar höjs så att den utgör för vete, råg, korn, malt och ärter 32 skillingar för tunnan samt 8 skillingar för 1 lispund vete- korn- eller rågmjöl och 4 skillingar för havremjöl Stockholm den 12 april 1815.
Proposition till Rikets Ständer om den nya konstitutionella förhållanden, som, till följe av föreningen mellan Sverige och Norge, uppkommit.
Då konungen nu går att överlämna Norges grundlag till Ständerna, anser han det som sin plikt att ge en allmän översikt i avseende på föreningen mellan Sverige och Norge.
Konungen bemödade sig liksom varje svensk medborgare att förbundet borde ge båda de Skandinaviska folken gemensamma fördelar och frihet.
Men hur skulle det ske?
Genom en sammansmältning av de båda rikena under styrelse av en konung, men med bibehållandet av särskilda regeringslagar?
Visserligen hade konungen liksom varje fördomsfri man insett, att halvön under en spira och en lag lämnade större säkerhet och styrka, än genom delning under två styrelseformer som skapade två folk.
De långa och häftiga krig, som uppstått då Norge tillhörde Danmark, kan inte annat än påverkat norrmännens begrepp och övertygelse.
Lika främmande var norrmännen för Sveriges styrelse, som svenskarna för norrmännens.
Norge kunde endast se ett ok, vid en sammansmältning med Sverige.
Att upphäva dessa tankar är inte ett ögonblicks verk, utan endast tidens långsamma erfarenhet kan häva fördomarnas kraft.
Ledd av den upplysning konungen hade, om det allmänna tänkesättet i Norge yttrade han redan i Kiel, att avsikten var att överenskomma om en särskild grundlag för detta rike.
Denna skulle vara bygd på ett folks två dyrbaraste rättigheter: national representation och beskattningsrätt.
All fråga om en sammansmältning var redan från börja åsidosatt.
Det motstånd som väcktes av Norges ståthållare mot verkställigheten av freden i Kiel, alstrade snart en regeringsform för Konungariket Norge, som av dess samtliga innebyggare blev antagen under livligt bifall.
Till sina huvudgrunder var den lika med Sveriges Rikets Regeringsform.
Dock hade norrmännen i minnet den tid då de levt under despotisk lag och de försvarade sig nu mot nya ingrepp.
Konungen lyckades inte bevisa uppriktigheten i sina avsikter förrän förbindelsen i Moss den 14 augusti.
Som norm för den nya grundlagen antogs den i Eidsvold överenskomna konstitutionen och att underhandla och besluta om föreningen genom att sammankalla Stortinget.
Det skall alltid lända konungen och säkert också Ständerna till en sann tillfredsställelse att han genom fri överläggning hänskjutit avgörandet av en så viktig fråga.
Konungen kände det folk, vars ledare han var och bedömde därefter de undersåtar han var satt att ta under sin spira.
Under lugn och lämpor och med aktning för deras rättigheter, kan Nordens friborna söner förmås till stora uppoffringar.
Under hotande yttre omständigheter tvekade norrmännen inte att stadga villkoren för den nya samhällsordningens bestånd.
Innan de gav sig åt en konung visade sig Norges representanter värdiga deras medborgares förtroende.
De bevakade folkets frihet, statens anseende, medborgarnas rättigheter och Rikets ära.
Då tvenne folk frivilligt underkasta sig samma styrelse bör varje anledning till skiljaktighet till den gemensamma regenten undanröjas.
I annat fall kommer förr eller senare förbundet att brytas och det ena folket antagligen att förtrycka det andra.
Nu gällde det att ej allenast stifta ett skandinaviskt välde, utan också skyndsamt bereda medel till inbördes förtroende och uppriktig vänskap.
För att nå dit måste fullständig jämlikhet upprättas.
Vid tillsättande av regent och frågor som hör samman med successionen skall de ha jämngoda röster.
Konungen menade, att endast ett ömsesidigt förtroende kan leda till en varaktig förening.
Detta förtroende måste hämtas ur konstitutionens huvudgrunder.
Det är ur denna synpunkt konungen betraktat Norges grundlag stå i sammanhang med Sveriges regeringsform.
Det var också på dessa villkor han för andra gången hälsades som konung av ett fritt folk och mottot Norges krona i förening med Norges grundlag.
Ständerna har sedan givit sitt bifall.
Tack vare de åtgärder konungen vidtagit för att stifta lugn och förtroende i Norden och inte satt Sveriges rätt över Norges, kan ett framtida rike skapas.
Det olyckliga inbördes kriget skulle om det fått pågå helt förstört möjligheterna till folkens säkerhet.
De nya förhållandena som skapats av att Norge förenats med Sverige kunde inte förutses när grunden lades till Sveriges nuvarande regeringsform.
Därför måste vid denna riksdag en jämkning i grundlagarna ske.
Kongl Maj: t överlämnar nu denna viktiga fråga till Rikets Ständers lugna och eniga beslut, säker på att de kan inse och bedöma hela dess vikt och omfattning.
Ledda av sitt nit för allmänt väl, skall de uppfylla de plikter fäderneslandets stora åligganden kräver, liksom konungen inte bryter mot sina plikter, utan ansvarar för samtidens och eftervärldens rättvisa dom Kongl Maj: t förbliver Rikets Ständer med all Kongl Nåd och ynnest välbevågen.
Instruktion angående vården och förvaltningen av kyrkornas fastigheter, medel och övriga tillhörigheter i Malmöhus, Kristianstads, Blekinge, Hallands samt Göteborgs och Bohus län.
Sedan Vi, den 4 september 1811 förordnat, att kyrkoinspektorstjänsterna i Malmöhus, Kristianstads, Blekinge, Hallands och Göteborg och Bohus län skall indragas och deras åliggande i stället skall bestridas av kyrkoherdarna och kyrkvärdarna, som har bästa insyn i kyrkornas egendom.
Jämte det som redan är stadgat i kyrkolagen görs följande tillägg angående förvaltning och redogörelse.
1: o På det att kyrkans fasta egendomar, som hemman, åkrar, ängar, skogar, gatehus, kvarnar med flera lägenheter skall bli kända och ingen ursäkt härom av okunnighet kan förebäras, skall det åligga kronobetjäningen eller i de orter där kyrkoinspektorer ännu redovisa kyrkans medel, att upprätta och avlämna för varje kyrka tvefalt författad och underskriven jordebok Där visas hemmanets namn och nummer, hemmantal och ränta, om den utgörs av pengar eller persedlar, åboens namn samt på hur lång tid och under vilka villkor hemmanet innehas.
Ett exemplar av jordeboken sänds till häradsprosten och det andra till kyrkan.