Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Boije har sagt, det ingen tvifvel vore, att Lagmannens uppgift till TaxeringsCommitéen vore origtig, men att han derlöre endast i laglig väg borde ställas till ansvar.
Om så är, tycker jag man bör inhemta Lagman Hedenstjernas eget yttrande, huruvida han med ett slikt svaromål vill förvärfva sig rättighet till det högre arfvode, som för honom 134 Den 6 Junii e, m. blifvit föreslagit, och nu af Herrar Sjernstam och Friherre Boije understödt.
Herr Carlefon, Jacob Edvard:
Då jag för ut till Protocollet lemnade upplysningar för att beräkna beloppet af den sportselersättning, som rättvisast kunde tillerkännas AdvocatFiscalen i Götha HofRätt, var ändamålet härmed vist ej att söka förvilla.
Jag trodde, att en säkrare grund för bedömandet deraf icke kunde gifvas, än hans egen uppgift, och efter den har jag uppgjort min calcul.
Händelsevis påminner jag mig nu, att då fråga förekom, att ersätta Stockholms Stads Magistrat för förlusten af Fisket i Norrström, kom det ej i beräkning, hvad Magistratens Ledamöter sjelfve uppgåfvo sig hafva förlorat, utan endast hvad de till TaxeringsCommitfeen uppgifvit sig deraf hafva årligen haft i inkomst.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde , om icke Herr Stjernstams ofvannämode Memorial, sorn innefattade anmärkningar vid Stats- och LagUtskottens d. 27 sistledne
Maj förmiddagen till bemälte Utskott återremitterade Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande på IndragningsStat samt, upphörande af en AdvoCatFiscalen i Kongl.
Götha HofRätt tillagd ersättning för förlorade sportler, äfven kunde , jemte de af åtski 1 lige Ledamöter, i anledning af berörde Memorial, nu af - Den 6 Junii e. m, 125 gifne yttranden, till Stats- och LagUtskotten remitteras, hvilket bifölls.
Då nu å nyo föredrogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 26 sistledne
Maj under N:o 71 afgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, angående yrkad förändring uti skyldigheten till vägarnes underhållande; fann Ridderskapet och Adeln , uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, för godt bifalla det i samma Betänkande upptagne första alternatif, eller att Bruk och Skattlagde Qvarnar icke böra uti väghållnings-skyldigheten deltaga; hvarjemte berörde Betänkande äfven i öfrigt af.
BancoUtskottets den 28 sistledne
Maj under N:o 17 afgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande med upplysningar, angående de i Banken, emot deposition af BancoSedlar, lyftade piastrar.
Herr Cederfchjold , Pehr GuflaJ:
Med de af BancoUtskottet lemnade upplysningar är jag fullkomligen tillfreds, och hemställer således att BancoUtskottets
Memorial blott må läggas till Handlingarne.
Men i anledning af dessa upplysningar anhåller jag att få göra följande nya motion. 126 Den 6 Junii e, m. Hvarefter Herr Cederfchjöld uppläste följande:
Herr Grefven och Landt Mar (lälken hemställ-; de, att BancoUtskottets ifrågavarande Betänkande, som icke erfordrade någon åtgärd, mätte läggas till Handlingarne, hvilket bifölls; och skulle Herr Cederschjölds nn väckte nyssnämnde motion hvila på bordet till nästa Plenum.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets d- 20 sistledne Maji under N-o 99 meddeldte, samt den 3 dennes på Bor* det lagde Betänkande , om inrättande af Di-> rectioner för det Indelta Cavalleriete beklädnad m- m Friherre Björnstjerna, Magnus'.
Ehuru jag gillar föremålet för Anders Danielssons motion och för betänkandet, kan jag ej tillstyrka sättet som blifvit föreslagit, såsom dels ofullständigt framstäldt, dels ock dyrare än det förslag Friherre Mannerheim gjort.
Jag har alltid trott, att då förändringar skola tillvägabringas, •grunderne först böra afgöras, och sedan det Reglementariska.
Likväl har Utskottet i afseende på detta ämne följt en annan principe, då Utskottet framställt det Reglementariska, men icke grunderne, åtminstone desse sednare ganska ofullständigt.
Frågan om desse är likväl Den 6 Junii e, m. 127 hvad som endast egentligen tillhörer Riksens Ständers pröfning, emedan det Reglementariska torde böra vara i likhet med hvad som redan är föreskrifva i afseende på Beklädnads Directioneroe vid Infanteriet.
I ii:te punkten föreslår Utskottet, att medel till ändamålet måtte anskaffas genom sammanskott af Rusthållarne, antingen till ett visst årligt belopp efter allmänna öfverenskommelse^ eller beräknade efter anskaffnings-värdet
Och slitningstiden för lika persedlar sorn vid värfvade Cavalleriet nyttjas.
I fall slitningstiden beräknas i likhet med de värfvade Regementerne, skulle kostnaden blifva dubbelt så stor som för de värfvade, till exempel Kfon-Prinsens Husar-Regemente, och jemväl dubbelt större, än på det sätt Friherre Mannerheim föreslagit.
Äfven uti åtskilige detaille-frågor är Utskotskottets Betänkande felaktigt.
Utskottet har föreslagit att Directionen skulle bestå af Landshöfdingen , Regements Chefen , 2 Ryttmästare och fyra Rusthållare.
De fyra Rusthållarne och Landshöfdingen utgöra fem, då af Regementet blott finnas tre personer.
Derigenom skulle vid omröstningar förhållandet blifva olika, mot hvad som är antagit vid Infanteriernes BeklädnadsDirectioner , der Rotehållarnes ombud äro till samma antal som Regementets.
Man har äfven föreslagit, att en edsvuren Hofslagare vid Hästarg antagande skall vara närvarande.
Om det är för att lemna upplysningar, är det ganska bra, men icke lärer en Hofslagare i annan egenskap vid sådane tillfällen kunna användas, då det i alla fall 123 T>en 6 Juni i e. m. måsta vara Mönsterherren, sorn skall decidera om hästarne.
Man har tillstyrkt, att
Mönstringar endast skulle hållas hvarje 3’dje år, i stället för hvart år.
Detta har förr skett blott hvart s:dje år, men jag hemställer, huru detta med Kronans tjenst och Rusthållarnes bästa kan förenas.
Man beräknar vanligen , att en häst kan stå i 10 år i nummer; vid 4 års ålder får han antagas, således måste, öfver hufvud taget, den yngsta hästen vid dess afgång vara 14 år, och som många dö dessförinnan, måste många vara till och med 18 å 20 år, för att uppväga det antal inom i4:de året afgångne hästar.
Denna principe är antagen uti alla arméer, äfven hos oss beräknas passevolancen på hästarne för Eskadrons-Chefs vid värfvade Cavalleriet till en tiondedel af en hästs värde.
Vid ett Cavallerie Regemente sådant som de Skånska Indelta, blir således den årliga afgången, efter denna beräkning, 100 hästar; om nu mönstringarne ej inträffa mer än hvart 3:dje år, blir afgången då 300 hästar; det vill säga på båda Regementen 600 hästar; och jag hemställer, om icke prisen skulle stiga •betydligt, derest så många hästar inom ett år skulle anskaffas, Jag hemställer äfven , huru det skulle vara möjligt att dressera ett så stort antal hästar på en gång.
Den största misshushållning är att hafva ett dyrt Cavallerie, som icke kan göra tjenst.
Man har sett under f d.
Konungens tid ett Skånskt CavalierieRegemente af 1000 man, sorn år 1806 ej kom ut med mer än 400 man.
Nu kan ett Regemente af sådan styrka komma Den G Junii e. m, 129 komma ut med 900 man i fält.
Om det är dyrt, så har man åtminstone den tillfredsställelsen, att det nu kan göra tjenst och försvara Riket, i stället för att det ej kunde det då.
Man har anmärkt att cassation af de mindre munderings persedlarne ej borde få göras, emellan mönstringarne, emedan den vore underkastad för mycken arbitrage.
Jag tror att om Friherre Mannerheims förslag antages, hvilket jag tillstyrker, så upphäfves all fråga om detta vilkor.
Man har önskat, att valmar måste nyttjas i stället för kläde.
Denna fråga är mycket vigtig i oeconomiskt afseende.
Sä många skäl tala både för och emot denna sak att jag verkeligen är villrådig i min tanke derom.
Valmar som ej ar hälften så bredt som kläde, är dyrare i följd deraf samt mindre varaktigt.
Det är således en ren förlust för Rusthållaren, ehuru vinst för Riket i det hela , då man annars använder kommiss-kläden, hvilka i afseende å den Svenska ullens' finare beskaffenhet, alla äro tillverkadeaf Utländsk nemligen Strelitser- och Polsk-ull.
Valmarn har den olägenhet, att vid ett Regemente som dermed är beklädt, blifva munderingarne utslitne efter ett fällttåg af 6 månader; nya munderingar äro då svåra att^anskaffa och troupparne fara emedlertid illa.
Å andra sidan äro de Småländske Regementen och en del af de Skånska beklädde med valmar.
Många skäl äro således både för och emot valmar, så att frågan torde förtjena närmare undersökning.
Man har klagat Kidd, 0. Adt Prot. V( Band, 9
Den 6 junii e, m. öfver för långa möten.
Jag får upplysa att efter öfverräkning, har den Indelta Arméen, sedan sista kriget ej varit samlad mer än 12 dygn om året, då man sammanräknar alla vapen.
Ingen Stam i Europa har sä kort öfningstid och man skall hafva en sådan fallenhet som Svenska Soldaten samt befälet ett sådant nit som det Svenska, för att med så kort öfningstid, komma till den grad af fullkomlighet vår Armée äger.
Delar man vapen så har Infanteriet haft 9^ och Cavalleriet 16 dygng möten, och detta är väl den minsta tid något Cavallerie kan öfvas på.
De långa marcherne hafva varit en följd af större läger, hvilkas nytta torde vara så allmänt erkänd, att man ej vidare behöfver derom ingå i svaromål.
Sedan man antagit mötes-passevolancen, drabba långvariga möten och marcher ej Rusthållarne, annorlunda än genom en längre slitning af munderingen.
Skulle Anders Danielssons eller Friherre Macnerheims förslag antagas, förfaller hela frågan härom och Kongl Maj-.t kan då samla trupperne på längre eller kortare tid utan minsta slags mehn för de rustande.
Jag anhåller således om återremiss och hemställer om icke Utskottet torde böra anmodas öfverväga Anders
Danielssons motion, i sammanhang med den som i enahanda ämne blifvit gjord af Friherre Mannerheim.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande.
Den 6 Junti e, ni.
Herr Ankarsvärd, August:
Jag finner mig till hufvudsaken förekommen af Grefve Gyllenborg, och förenar mig med honom.
Hvad BeklädnadsDirectioners användande beträffar, tror jag ej, att de uträtta något , emedan de icke kunna taga befattning med de mindre persedlarne, och hvad de större beträffar, hafva de tillförene alltid blifvit anskaffade genom Djrectioner af Sqvadrons-fullmägtige, så att någre ytterligare
Directioner i detta afseende icke beliöfvas.
Men i alla fall anser jag som en hufvudsak, och sorn en förberedande anstalt, i fall Beklädnads-Directioner för Cavalleriet skola bildas, att RusthåUarne i amnel horas, huruvida de godvilligt önska deruti ingå* Till de anmärkningar Friherre Björnstjerna gjort, får jag, engående bruket af vallmar, tillägga, att ett allmännare nyttjande deraf vid trouppens beklädnad skulle göra ett väsendteligt godt, i afseende på husfliten, emedan allmogen derigenom mera uppmuntrades att sysselsätta sig med förfärdigande af vallmar.
Den mötesberäkning Friherre Björnstjerna framställt, lemnar jag i sitt värde ; det kan väl vara, att förhållandet är sådant, ingen är i tillfälle att bättre känna det, än Generalen; men för alla slår calculen icke lika lyckligt ut, och jag tror ej, att det skulle vara svårt* att taga fram Nummer, som varit med vid alla commende-* ringar, Och då äro dessa möfen ganska tryckande.
I afseende på hvad sorn blifvit anförde emot mönstfingarnes hållande hvart 3:dje år, får jag anföra, att jag tror att detta skulle vara alldeles tillräckligt, jag kan ej inse den vådaa. 132 Den 6 Jun ii /, m. att; Regementet på en gång skulle blifva obrukbart.
Många hästar dö, och hinna ej mönstrings-terminen; och dessa måste då genast ersättas; deraf följer således , att icke ett så stort antal blir obrukbart, Då redan en motion af Friherre Mannerheim är gjord om någon Beklädnads passevolance för Indelte Cavalleriet, skulle jag anhålla att detta Betänkande måtte återremitteras, och Utskottet anmodas att i sammanhang dermed behandla detta ämne.
Bjornjtjerna: Lika m#d Herr Anckarsvärd anser äfven jag, att om Riksens Ständer nu fatta det beslut, att Beklädnadssättet bör anordnas, antingen såsom Utskottet eller som Friherre Mannerheim föreslagit, det likväl i alla fall dervid bör tillgå såsom då fråga var om beklädnads-sättet för Infanteriet, då nemligen alla tillfrågades om de uti förslaget ville ingå.
Jag är öfvertygad att pluraliteten med nöje skulle göra det, om förslaget rätt uppgöres, och som sjelf Rusthållare, skulle jag åtminstone gerna ingå deruti.
I afseende på hvad sorn blifvit anfördt, att visse corpser eller indi - viduer skulle hafva varit längre commenderade än jag nämnde, förmodar jag att Herr Ankarsvärd menar Lif-Regementets Husar-Corps. jag har redan vid ett underdånigt Embets-utlåtande vidfogat en calcul, som utvisar att Hussar-Corpsen öfver hufvud blott varit commenderad J5 dagarom året.
Till mitt förra yttrande torde jag nu få lägga en anmärkning,' att Utskottet icke utlåtit sig, huru i krigstider bör förhållas, och detta är likväl ganska nöd - Den 6 Jun ii c. rn.
133 vändigt.
Mannerheim har ej eller talat derom.
Man kan se denna fråga på tvenne sätt.
I ena fallet skulle nödvändigt den årliga afgiften ökas , alldenstund slitningen är större under krigoch vidmagthållandet af munderingen, således dyrare, hvilken nu åliggande de rustande ensamme, då skulle blifva en ny börda får öjrigc shattfkyldige■ ä andra sidan bör allt göras iör att afhjelpa det arbitraira och tryckande i nuvarande beklädnadssätt för RusthållsRegementen, och skulle en lika afgift så väl under krig sorn fred serdeles dertill bidraga.
Såsom Föredragande i kommandomål , tror jag mig ^kunna anmäla, att hvilkendera af dessa tankar Riksens Ständer behaga yttra , den troligen skall vinna Konungens sanction.
Herr Rothlieb, Axel', Jag har blott begärt ordet, för att yrka det BeklädnadsDireclioner iör Cavallerie-Regementen måtte upprättas i likhet med hvad som skett vid JnfanterieRegementerne; jag är öfvertygad att det skulle hafva en välgörande följd iör de rustande.
Jag förenar mig således i begäran örn åtcrremiss , och tror att meningarne då kunna blifva jemkade.
Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisas.
Den 6 Juni i e, m, Företogs till pröfning RiddarhusUtskottets den 9 sistledne Maji aflåtne samt den 3 dennes på bordet lagde Memorial, angående åtskilliga föreslagne ändringar i Riddarhus-Ordningen.
Grefve De La Gardie, Jacob:
Då jag an ger den författning, som gäller för Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, vara ett ämne af största vigt, då jag icke finner nyttigt att vid hvarje Riksdag förändringar ske deruti och vid förra Riksdagen en ny stadfästa, des, 6amt då nu icke mångå af Ridderskapet och Adeln äro samlade, får jag till Herr Grefven och LandtMarskalken 6amt Höglofl.
Ridderrkapet och Adeln hemställa om icke Riddarhus-Utskottets
Memorial kunde nu fa hvila, Grefve Cronhjelm, Polycarpus, och Herr JMontgommerie, Guftaf, förenade sig med Grefve De La Gardie, Herr Rofenblad, Bernhard:
Jag instämmer gerna deruti att Betänkandet må hvila på bordet, men jag kan ej dela den tanka att derföre, att vid förr* Riksdagen en ny Riddarhusordning blef antagen, det nu vore skäl att dervid förblifva.
Grefve de la Gardie; Min tanke är visserligen icke att den förra Riddarhus-Ordningen är så fullkomlig att den icke behöfver ändringar, men då jag i allmänhet ej älskar beständiga förändringar i lagar och föriattningar, och erfa - Den 6 Juni i e. m. »3 i renheten hvad RiddarhusOrdningen angår, just lärt mig att man tvärtom vid hvar enda af våra så tätt på hvarannan följde Riksdagar ändrat och omgjort §§ deraf; önskade jag såltdes att man nu med mera noggranhet pröfva de föreslagne förbättringarne, innan man fattade beslut, på det de blifvande måtte äga mera bestånd.
Det är äfven i denna afsigt jag begärt att Utskottets Memorial måtte hvila, ej för att otidigt klandra hvad Utskottet föreslagit, men för att så vidt möjligt vore hindra vid nästkommande
Riksdag ett billigt klander af ett öfverdrifva förhastande vid denna., Grefve von Schwerin, Fredric Bogislausl Om Grefve
De la Gardie endast begär, att frågan skall hvila till nästa Plenum, kan det visserligen icke nekas, men då jag fattat hans yttrande, som skulle det vara på en illimiterad tid, anhåller jag att Herr Grefven ville härutinnan explicera sig.
Jag kanner nogsamt att jag ej äger rätt begära frågans hvilande, längre än till nästa Pleni dag och om jag kan hända ej sagt det nog tydligt har dock min mening aldrig kunnat vara annan ochj får jag den nu härmed förnya.
Herr Grefven och Landt Marskalken, förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda framställde begäran, att RiddarhusUtskottets
Memorial måtte hvila på bordet till nä6ta Plenum 13G Den 6 Junit c. m, icke kunde enligt 49 §.
RiksdagsOrdnigen förg vägras.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottens den iosistledne
Maj under N o 73 afgifoe samt den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande, angående rättighet till grustägt å andras ägor, för underhållande af allmänna vägarne, samt sättet och ordningen till samma rättighets bestämmande och begagnande Herr Riben, Carl Wilhelm:
Jag utbeder mig att vördsamt få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de reservationer emot Utskottets Betänkande, som redan inom sjelfva Utskotten blifvit gjorda.
Ibland de orsera som åligga Svenska Jordbruket, räknar jag väghållnings-skyldigheten för en bland de mest obilliga j jag säger obilliga, ty vägar underhållas icke af de personer som begagna dem , utan af hemmansägare: dermed är dock som det är och det kan icke hjelpas.
Jag tror icke att menniskor i allmänhet äro så ogina, att den af Utskottet föreslagna Lag behöfves : åtminstone har jag funnit på de orter, der jag vistas att man gerna upplåter sina sandgropar åt väghållnings-skyldige under hopp att i sin tour njuta samma välvilja Den 6 Junit e, lii. 137 af en annan.
Resultatet af Utskottets förslag, tror jag skulle blifva bara tvister och processer, som dessförutan alldrig skulle hafva kom* mit i fråga.
Jag anhåller om återremiss af Utskottets Betänkande.
Friherre Cederflröm, Jacob:
En värd Leda mot har yttrat sig ega den erfarenhet, ntt det skulle vara lätt att erhålla grustägt 5 jag tror att denna erfarenhet icke i allmänhet kan vitsordas.
Mångfalldiga tvister och rättegångar hafva i anledning af brist på grustägt uppstått, och jag tror derföre att det vore högst nödvändigt att någon reglering derom gjordes.
Det är otvifvelaktigt, att trakter finnas, der vägarne gå genom sand och der ingen reglering rörande grustägten behöfves, men der komJ mer ej eller en sådan i fråga.
Der åter vägarne gå genom trakter, bestående af lera, och mylla, der det är långt efter grus, är en sådan reglering alldeles nödvändig, om man vill förekomma processer och allmänhetens för stora betungande genom väghållnings-besväret.
Hittills har det berott på Konungens Befallningshafvande att låta utsyna tjenlige platser till grustägt, men icke sällan hafva sådana mål gådt till Domstol j hälst dylike platsers inhägnande eller grus-tillgångens upphörande , ofta dertill gifva anledning i det vdglotts-ägande derigenom nödgats tillita ett annat ställe, k der de blifvit afviste, hvarigenom ren brist på grus har uppstått.
Det är derföre nödvän' 138 Ben 6 Junii e. rn, digt att en allmän authoritet mellankommer, som bestämmer de olika förhållanden hvilka kunna uppstå i detta afseende.
Det lärer förhålla sig med denna fråga, som med de flesta oeconomiska att den är local.
Jag medgifver lika med Utskotten att en undersökning genom Konungens Befallningshafvande kan vara behöflig och nyttig, men blott på vissa ställen; i många Landsorter vore den alldeles onödig.
Att ovillkorligen påbjuda och föreskrifva att regleringar skulle ske hvart femte år, vore att påkalla en rättegång i stort, som i fall målet skulle fortsässas till Kammar Collegium tro-' ligen vore oafgjord vid nästa femårs reglering.
Jag tror således att icke sådane regleringar ovillkorligen på alla ställen böra äga rum utan att det på Konungens Befallningshafvande bör bero att, i anledning af 6ig yppande tvister, vidtaga nödiga mått.
På denna grund förenar jag mig om återremiss af Betänkandet.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarfkalken gjord Proposition, fann Ridderakapet och Adeln för godt, att Lag- och OeconomieUtskottens ifrågavarande Utlåtande, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskotten återförvisa.
Företogs till pröfning Allmänna BesvärsQch Oeconomie Utskottets den 24 sistledne Den 6 Junii e, m, Maji under N'o 100 afgifne, samt den 3 dennes på Bordet lagde Betänkande , angående gjorde förslag till upphäfvande eller ändring af visse stadganden i Kongl.
Maj;ts förnyade Hådiga Skolordning af den 16
December 1820 samt till Kongl.
UppfostringsComitéens uppi lösning.
Herr af Lehnberg, Carl Magnus: anfördo gkrifteligen.
Herr Hammarskjöld Lorenzo t Det Högloft.
OeconomieUtskottet tyckes hafva behandlat detta ämne mera cavaillerement, än en lag ämnad att inverka på kommande generationers utbildning torde förtjenst.
En följd af denna flygtiga åsigt har varit, att Utskottet ej tagit notice om de anmärkningar, som enskilt inom PresteStåndet blifvit gjorde och remitterade till Ståndets eoskilta Utskott.
Utskottet borde snarare hafva sökt att få del af desse anmärkningar, än att sysselsätta sig med att frälsa UppfostringsCommiteén och dess product ifrån någon granskning.
Det torde likväl blifva svårt, att uppvisa något Lagbud, som i fall en Commiteé förstått att skaffa sig Kongl, sanction, på ett dåligt arbete, hindrar att fritt och öppet säga att det är dåligt; emedlertid advocerar Utskottet allt framgent för SkolOrdningen, dervid underbjelpt af densammas styckning i tvenne afdelningar, den ena kallad Lag, den andra; råd och anvisningar.
Om i4© Den 6 Juni i c. m'. den ena Motionairen anmärker ett orimligt stadgande i Lagen, säger Utskottet: att det är närmare förklaradt i rådén och anvisningarne; men anmärker man något mot dessa, yttrar Utskottet, att dessa ej tillhöra dess granskning.
Det är således genom Utskottets practik bestyrkt att jag icke hade orätt att yttra den fruktan, att då denna förordning är dels lag, dels icke lag, detta skulle föranleda till slingrande reservationer.
Jag bekänner mig anse att allt hvad som kallas lag ej bör innehålla annat än hvad som fordrar ovilkorlig efterföljd: om så är och om sjelfva Lagen innebär ett motsatt förhållande, så är det Lagen sjelf som gifver anledning till chicaner.
Att jag uti mina anmärkningar skulle hafva önskat en sammanblandning af råd och Lagbud, som Utskottet 6äger, lärer således icke kunna hämtas från annat än från Utskottets egen allt för lifligt skapande faDtasi.
I mittanförande har jag sagt att de anmärkningar jag framställde, blott voro de först för handen fallande prof, på de många bristfäliigheter, hvilka vidlåda detta CommitéeVerk.
Jag nödgas upprepa ännu en gång samma yttrande, och'jag förenar mig i hvad Prosten Kiellander yttrat; att knapt någon §. finnes, sorn ej tarfvar förbättring, om det också skulle hafva lyckats Utskottet att försvaga vigten af de anmärkningar jag redan anfört, men jag bekänner att, oaktadt Utskottets goda vilja, har detta dock icke lyckats.
Jag rnedgifver att hvad som nu kallas ApologistSkolor fordom kallades Ptedagogier, inen detta upphäfver icke qiampligheten af dea i Den 6 Junii e. m, SkolOrdningen uppdragna skillnaden emellan medborgerlig bildning och lärd bildning.
Att desse tvenne slags bildningar sättas såsom Poler emot hvarandra, har jag sagt vara orätt.
Sjelfva Skolorna må för öfrigt gerna få hvad namn sorn behagas; ty på ett namn tror jag ganska litet ankommer.
Utskottet har till en del medgifvit olämpligheten af det stadgande som utesluter medellöse gossar från tillgång till offentlig lärd undervisning, men har förklarat att det gillar det, som tillåter SkolCollegierne, att om en gosse varit i en dass z år utan att ur den uppflyttas, då köra bort honom från skolan, med förklarande: att hans naturs; gåfvor göra honom oskicklig att begagna undervisningen.
Man behöfver ej vara myckefc bekant med skollifvet, för att veta till hvilket skadligt och obehagligt arbitrage detta föranleder.
Hvem har för öfrigt fått magt att bestämma det hvarje gosse inom 2:ne år skall utvickla hvad han duger till.
Linné gick 5 år i skolan och fick af sine Lärare endast det vitnesbörd, att han vore en vild maskstungen Btam, som blott skulle lemna surkart till frugt.