Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu mindre finnas nödiga föreskrifter, om och hvilka tvångsåtgärder af consul kunna användas emot uppstudsige, olydige eller förrymde sjömän, eller om consul må vara berättigad till ersättning af statsmedlen eller af skeppsredare för de kostnader, hvilka han, genom efterspaningar och tillrättaskaffande af förrymde sjömän, får vidkännas.
Saken är af vigt i en lid, då rymningar allt mera tilltaga, och då, om ryktet, är sanni, flere tusende förrymde Svenske och Norsrke matroser skola befinna sig i Norra Amerika.
Föreskrifterna om sjömäns sjukvård och hemförskaffande äro lika ofullständiga.
Om Svensk skeppare skall kunna åläggas hemföra förrymd eller såsom sjuk qvarlemnad Norrsk sjöman, eller Norrsk skeppare hemföra dylik Svensk sjöman, derom finnes icke heller den ringaste föreskrift.
Exemplen skulle kunna ännu mera ökas; men af det anförda torde vara tillräckligen ådagalagdt nödvändigheten att erhålla nya, klara och bestämda stadganden och föreskrifter, rör:de consulernes embets-åligganden.
Jag får, på dessa grunder, vördsamt föreslå R.
H. St., att hos K.
M. hemställa, det en ny och fullständigare consuls-lag måtte varda utfärdad, samt att den aucloritet eller t 355 Den j Mars e. w. comité, som får sig detta arbete ålagdt, mätte, om så nödigt pröfvas, äga att till biträde tillkalla en eller tvännc consuler samt en eller 2:ne handlande och skeppsredare.
Jag anhåller, all denna min motion måtte lill 11.
St:s Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. varda remitterad.
Dessa 2:ne motioner Indes på hördel.
Hr Påhlman, Carl Gustaf, hade iniemnat ett så lydande anförande:
Ihågkommer man, att den största produetion i Sverige, spanrnålen, är tillhakahållen genom en bristande och osäker afsättning; näringarna, dels genom felande capital, dels genom sjelfva räntans höjd nedtvingade ; communicationerna besvärliga; skatternas fördelning orättvis; tillgångarna, skänkta af en välgörande natur åt ett fidei t folk, genom brist på penningar, lemnade obegagnade; populationen i flera delar af landet, och under en stor del afåret, framsträckande sina friska armar och begärande arbete, som ingen har att lemna dem; Regeringen, saknande medel att bota eller ordna dessa missförhållanden: så synes väl faran redan vara så stor, att tjentliga räddningsmedel skyndsamt böra vidtagas.
Hvarföre skall man icke i så beskaffade omständigheter begagna hvad som upphjelpt andra Stater ur deras vanmakt?
Svaret synes mig icke böra vara tvifvelaktigt.
Om den verkställda realisationen skall för alla politiska förhållanden i Sverige hafva bestånd , måste den grundas på en annan basis, än den magiska besvärjelseformen af 5 till 8; och en creditrörelse mäste i Sverige, mera än i något annat land, stödjas på ett annat hypothek, än bankens lilla förråd af myntade metaller.
Så snart |-:delar äro uttagna, måste banken göra bankrut, som troligen blir händelsen, då krig eller andra olyckor inträffa, ifall icke ett klokare finance-systeme antages.
En isolerad realisation, sådan som den, hvilken gjordes år 1776 och i814 > inskränker rörelse-capitalet till förhållandet af det lika qvantum silfvermynt, som kan finnas i landet, och ökar sig endast i förhållande af det ringa öfverskott, som Sverige genom sin utrikes handel möjligen kan vinna, men minskas äfven vid hvarje depression af dess handel, således just då, när det som bäst behöfde höjas.
Skall en dylik operation bära för ett land lyckliga frukter, så måste nödvändigt ett annat rörelse-capitai kunna bilda sig bredvid, som ökar sig, icke efter måttet af en utländsk handel, utan efter den produetion och den handel, som sträfvar att bilda sig inom landet, och som genast kan finna ett motsvar. rörelse-capitai, hvars realisation icke ligger i bankens, men i andra säkerheter, och bidrager till elen nya produetionen.
Bankens s. k. realisation var visserligen nödvändig, så - D e ii y Mars c. m. 35; som den sista utvexlingen af den mekanism och de drifhjul, sorn en i sig sjelf ingripande, en sig sjelf understödjande industri utför; men ända lill ytterlighet dåraktigt vore det att tro, att denna utvexling ensam åstadkommer någon lifgifvande verkan.
Om deremot med denna realisation följer såsom 1823 urs Finnnce-comite föreslog, ett klokt inrättadt finance-systeme , som icke kostar landet några nya skatter; örn derigenom hvarje redan existerande värde i landet kan göras mobilt och fruktbart; om productionen deruti finner alia de capitaler den beliöfver, huru högt den än vill stiga; 0111 Staten blir derigenom iståndsatt att öppna öfverallt, der det påkallas, nya communicatinner för handeln, nya vägar för industrien, nya källor för läkedomen; om alla arbetskrafter, som för närvar, äro hellande och ej finna någon sysselsättning, sättas i rörelse, med den hela kraft, som kan drifva dem alla ; om man fäster sig mera vid den inre utvexlingen af behofven, än vid den utlänska handeln: då skall denna realisation, men också endast då, lemna stora och vigtiga resultater.
Om allt detta , endast genom införandet af ett klokt finance-systeme, kan vinnas, skall äfven genom en sådan förändring detta land förete en alldeles ny skapelse; dess folk skall vakna upp till en stor verksamhet; det-skall med lätthet bära sina skatter; det skall finna inom sitt eget land tillräckliga tillgångar till välstånd och sjelfständighet; dess lif skall ej mera blifva denna oupphörliga strid emot, icke en oblid natur, utan emot förhållanden, som det skapat sjelf till sitt förderf, eller icke förstår nit lösslita sig ifrån, till förbättring af sitt tillstånd; det skall ej mera som förr göra nöden till ett villkor för sin storhet; frivillig sparsamhet skall intaga den tvungnas stalie; tilltagande moralitet komma i stället för tilltagande demoraJisering: och det folk, som naturen förärat med stora men obegagnade rikedomar, skall blifva välsignadt med dea högsta lycka ett folk kan gifva sig sjelf.
I Sverige försvåras alla prsestationer, derigenom att rörelse-capitalet är för litet.
Frankrike äger, med 10 gånger större folkstock än Sverige, 80 gånger större penningemassa; England, med 6 gånger större folkmängd, 120 gånger större penningestock, o. s. v. Piörelse-capitalet i Sverige utgör endast 3o , i stället att det minst borde bestå af 100 millioner.
Vår jord är fruktbar och rik på grufvor och skogar, som kunna gifva ymnig afkastning, men capitaler felas för speculationer, räntan är för hög, hvilket hindrar capita lema att användas i handel, industri eller åkerbruk; och således aftyna alla dessa grenar af allmänna välståndet.
Hvilken är då verkliga orsaken härtill?
— Den, alt vi sakna en inhemsk statsskuld, som ensam kan lifva rörelsen och skapa förnyad drift i älla företag.
Statsskuldens absoluta fördel , eller det, som den uträttar, derigenom att den är mobil och amortissabel, består i följande: 355 Deri 7 Mars e. m.
För det första, gör statsskulden en oupphörlig accumulation möjlig af alla gjorda besparingar till räntebärande capitaler, hvilka utan den skulle förströs i consumtionens obegränsade haf.
När en person samlat en liten summa, är det honom, i ett land med statsskuld, möjligt att förvandla det till ett capital, utan att derföre betaga honom möjligheten att använda det som Iiqvidationsmedei i sin rörelse.
Statsskulden gör således, genom sjelfva sin tendens, besparingen till en nationaldygd, ocii har af detta skal otvifvelaktig! en stor likhet med sparbankerna.
Den gör nationen till en beräknande nation, den afhållen ifrån alla sådana njutningar, hvilka behöfva en motvigt i uppfattningen af framtidens vigt, och den befordrar, genom ett sådant inflytande på nationalkarakteren , nödvändigt nationens moralitet. -—
Men denna allmänna besparing, som genom statsskulden slutligen i nästan hvarje familj måste uppkomma, har till resultat en alldeles utomordentlig vinst af räntor, som, i ett annat land utan statsskuld, gå förlorade.
Dessa räntor läggas tillhopa till capitaler, som i ett annat land icke skulle hafva uppkommit, och dessa capitaler gifva åter räntor.
En rikedom, och en rikedom af ett alldeles eget slag, uppstår i ett land med statsskuld, hvarom ett annat land ej liar något begrepp.
Den andra fördelen af statsskulden i dess nyare form är, att den förvandlar de stående penninge-capitalerna till rörliga, och alt den införer ett rörelse-capital af en alldeles egen art, som icke finnes i ett land utan statsskuld.
Den gör alla fordringar rörliga som penningar, eller rättare, den gör dem till penningar, men till penningar, som icke blott fungera som Iiqvidationsmedei, men äfven såsom capital.
För det tredje, bildar statsskulden en grundval af räntefrihet för alla näringar.
1 ett land utan statsskuld måste förlagets eller driftcapitalets ränta läggas på productionen, hvilken ränta gör producten elier varan så mycket dyrare.
I ett land med statsskuld, kan en stor del af denna ränta insparas; och denna besparing är landets vinst, jemförelsevis med ett land, som genom brist på statsskuld icke kan göra den.
I samma mån, som denna skuld är stor, i samma mån ökar sig denna besparing och denna vinst.
För det fjerde, gör statsskulden möjliga både ett insparande af alia de omkostnader, och ett undvikande af alla de tracasserier, som i ett annat land åtfölja omflyttningen af hvarje räntebärande capital, hvilken i ett land med statsskuld kan ske utan omgång och nästan utan omkostnad.
För det femte, bidrager statsskulds-syslemet att utrota det enskildta skuldförhållandet emellan man och man, detta det nya samhällets plågoris, detta den erie medborgarens beroende till välfärd och frihet af den andres godtycke.
Så länge icke i ett land rörliga räntebärande capitaler finnas, så kan intet köp af egendom ske, utan antingen derigenom, att man förut utsatt capitaler, som då uppsägas, eller också Den 7 Mar» c. m. 35g för skuld.
Men i ett land med statsskuld, utbjudas ej de enskildta capitalerna till enskild man; och egendomarna köpas, eller kunna köpas för statspapper.
Vid dessa häftar ingen borgen, inga inteckningar, ingen uppsägelse, intet den enes beroende af den andra.
De äro reda penningar och likväl fordringar sorn bära ränta.
Capitalisterne vinna derpå, productionen vinner derpå; men, framför allt vinner samhället i moraliskt hänseende, I mera kraft, i jemnade intressen, i concenlreringen af samhällets lifsprincip, fosterlandskänslan.
Denna ideella vinst är oberäknelig, den kunde ej nog. dyrt betalas med penningar, om den ej tvertoin gaf äfven vinst i penningar.
För det sjette, bildar en sådan statsskuld en consumentclass, som gifvet' den största fördel åt ett lands industri af alla.
I ett land, der denna finnes, behöfves icke, eller mindre , en utländsk afsättning för den inhemska productionen.
Denna dass förhåller sig till prodncenternes dass, sorn staden till landet; oell sådant som ett land skulle vara utan städer till ett land med städer, sådant är ett land med rörlig statsskuld till ett land ut an densamma.
De 28 millioner räntor, som desse consumenter i England årligen uppbära, gifva icke allenast afsättning ål en motsvarande produetion, som annars skulle hafva sökt sig väg öfver verldshafvet, och sannolikt blifvit förqväfd under tällan med andra nationer; utan äfven, på den inhemska väg de gå, alstrade en ny rörelse , och ett nytt lifs-systeme, som utom dem icke hade funnits, och icke kunde finnas.
Ty ej blott de tusendelals handlande och fabrikanter, som emottaga dessa 28 millioner i första händerna från consumenterna, lefva af denna vinst, utan äfven de tusende gånger lusen arbetare, som sysselsättas af dén produetion, sorn härigenom uppstått.
För hvarje million, som fonderas af statsskuld, organiserar sig äfven en produetion af en million; och då Englatid har fördjupat sig i en skuld af 1,5oo millioner, hvad har det då i sjelfva verket gjort? — först bevarat en besparing af 1,5öo millioner, och derefter framkallat en produetion af en ungefär!, lika summa.
Deraf denna allmänna fruktan i England för indragningen af Englands statsskuld, som ej härleder sig från annat, än det instinctlika medvetandet, att den skulle förvandla en stor del af dess ofantliga industri till en qvarn utan vatten.
Efter denna framställning af några af de vigtigaste fördelarna af statsskulds-systemet, fråga vi, om dessa fördelar äro vigtiga endast för ett rikt land, eller om det icke är tvertom för ett fattigt land, för ett inom sig slutet land, för ett land, hvars hela samhällsbyggnad är grundad på en inre utveckling, som dessa fördelar äro vigtiga och stora.
De redan inom Sverige förhandenvar. elementer till en rörlig statsskuld, eller de, hvilka kunde bilda den, utan att 3öo Den 7 Mars e. ni. föröka landets tyngder, eller utan att blifva förderfliga för Regering och folk, äro ungefärl. följande: i;o Ordnandet af sädesmagazineringen i 12 län*). 2:0
Den andra delen af Sveriges statsskuld skulle blifva Statens skuld till banken, circa 3-J millioner. 3:o
Den tredje delen af statsskulden borde hafva till 'föremål upphörandet af den s. k. statsfyllnads-summan, som nu utgör i,i4?,ooo r:dr b:co, och sådana utskylder, soin trycka näringarna för hardt.
Örn allmänna bevillningen minskas med t. ex. 1^- million, Skes derigenom capitalvärdet af enskildes fastigheter ganska betydligt. litt af de sätt, på hvilka en redan existerande skatt genom statsskuld kan afskalfas, är genom egendomars uppköpande för statsskulden.
Egendomarnas arrende-inkomst kommer då i stället för skatten; och skatten fungerar sorn ränta och amortissement, tili dess statsskulden hinner amorteras. 4:o
Den fjerde delen afen Svensk statsskuld kunde blifva besparingen under lugnare tider för Statens utomordentliga behof, eller bildningen af en räntebärande skattkammare.
Visa Regenter, Carl XI, Fredrik den ende, och deras likar, ansågo bildandet af en skattkammare för höjden af deras regeringsvishet.
Så snart penningen började att normalt fungera som räntebärande capital, ansågs deremot denna uppsamling af mynt i en skattkammare, dels för misshushållning, dels för skadligt genom utdragandet af ett så stort capital ur den allmänna rörelsen.
Statsskulds-systemet är det enda, som förlikar Carl XI:s och Fredrik den endes principer med en sednare tids förhållanden.
I Sverige kan en sådan skattkammare uppkomma genom statsmedlens årliga öfverskotter.
Om dessa utgöra årligen 3oo,ooo r:dr, så skulle, genom denna ringa årliga besparing, på i5 år 6 millioner, på 3o år 18 millioner och på 37 år 3o millioner såsom en skattkammare för utomordentliga behof uppkomma.
Men denna besparingsfond kan ej bildas, utan i ett land, hvarest redan finnes en rörlig statsskuld.
Den förutsätter denna, emedan den uppkommer genom uppköp af statspapper.
Den agerar då tillika såsom minskningsfond, så att derigenom hela den öfriga statsskuldens credit får ett nytt och säkert stöd. 5:o
Den femte delen af en statsskuld är en fond för sådana produetiva företag, hvilka icke kunna af enskilda åstadkommas, men hvartill nästan alla Rikets provinser, särdeles de norra, erbjuda oberäkneliga fördelar, endast nödiga förlagscapitaler anskaffas.
Man har till nyttiga företag användt bankens årliga vinst.
Denna vinst användes vida förmånligare, om den för vand - *) Se Landshöfdingen von Törnes und. betänk, rör:dc Wclinska förslaget den ao Febr. i83a.
Den 7 Mars c. m. vandlas lill ränta och amortissement för en statsskuld till samma ändamål.
Beräknas denna årliga vinst till 600,000 r:dr, så utgör denna statsskulds belopp 10 millioner, hvilken, med en proc. amortissement, circulerar under perioden af 37 år, så att på seklet ungefärl. 3o millioner derföre kunna användas.
Endast i ett land med statspapper kunna enskilda banker i längden med fördel existera.
Det är klart, att i en bank, som måste hafva sitt reserv-capital i vanligt mynt, går räntan för detta reserv-capital förlorad ; vinsten blir minskad med denna ränta.
Då nu enskilda banker, ändamålsenligt inrättade, mycket bidraga till ett lands fördel, så visas äfven i detta afseende, att fond-systemet har ett afgjordt inflytande på industrien.
Den som öfverväger allt detta, måste lätteligen medgifva, att ett land utan statspapper förhåller sig till ett land med statspapper, som ett land utan mynt förhåller sig lill ett land med mynt.
Sådan är den kraft, som fond-systemet ger åt industrien.
Icke mindre är den, hvilken Staten derigenom vinner.
Civilisationen har fört Europa till ett tillstånd af skyndande utveckling, hvaruti forntidens år svara mot decennier, och alla företag äro tiofalldiga till omfång och massa, emot dem, hvilka blott för ett halft sekel sedan företogos.
Dertill fordras således ansträngningar, som öfverstiga nationernas för ögonblicket disponibla krafter.
Öfverallt är beskattningen drifven till sin yttersta höjd, och likväl har ingenstädes beskattningen räckt till att uppfylla behofven.
Det är conflicten mellan den fordran på utveckling, som tiden gjort nödvändig, och nationens oförmåga att med sina disponibla tillgångar uppfylla denna fordran, som framkallat stadsskuldssystemet i dess nuvar. form.
Regeringarna hafva deruti funnit ett medel, att på en gång uppfylla civilisationens fordringar oell skona nationerna.
Denna tillgång är ofantlig.
En statsskuld behöfver nästan ingen ansträngning alt återbetalas; d. ä. alt man kan återbetala den med så liten ansträngning man behagar.
Med lika utskylder kunna således staterne åstadkomma 16, 20,, 3o gånger större verkan, om de använda ett statsskulds-systeme, än 0111 de utkräfva af nationerna det contanta capitalet.
England utförde ett tjuguårigt krig på det sätt, att det ökade sin statsskuld med 4°° millioner, eller per medium med 20 millioner om året.
I stället att de skattskyldige skulle årligen skaffat dessa 20 millioner, behöfde de nu blott anskaffa första året 600,000 pund sterling, andra året dubbelt, och först det sista behöfde de anskaffa 12 millioner.
Och under alla 20 åren kunde "England förskona de skattskyIdige med en utskyld af 270 millioner.
Sjelfva de summor, som kriget kostade, tryckte landet föga.
De återgingo genom Statens räntor, och landet, i stället för att utmattas genom krigets omkostnader, 3 II. 46 36a Den j Mars c. m. ökade sin industri genom det med 4oo millioner Ökade rörelse-capitalet.
England befann sig således mäktigare vid krigets slut
Un vid dess början.
Annorlunda handlade Sverige under ungerfärl. samma period.
Det betalte en krigsskuld af omkring 12 millioner, dymedelst att det försämrade sitt mynt.
Det anlade en canal, sorn kostade-nära en lika summa.
Det betalte sin statsskuld af omkring i5 millioner, i stället att gifva den en produetiv form.
In summa, Sverige utbetalte i capital omkring 60 millioner i närvar, mynt, under en period, då det af kriget redan var utarmadt, och då det som mest behöfde dessa millioner för sin vaknande industri.
Hvad blef följden?
Att Sverige, i stället för att nu hafva ett röreise-capital af 100 millioner, har endast ett af 3o; att Sverige, i stället för att kunna begagna sina sjöar, sina forsar, sina omätliga rikedomar i de norra provinserna och sjelfva den canal det med så mycken ansträngning tilivägabragt, har ingenting att föra derpå; i stället för att fortsätta den colonisation , som dess idoga folk med så mycken ifver började efter 1S09, har den afstannat genom bristande capitaler; att, i stället för att den enskilda välmågan och förmögenheten hos den industriella classen borde öka sig, hafva de enskilde under de sista 20 åren endast fördjupat sig i skulder; och slutligen, hvad som är det mest nedslående af allt, att moraliteten aftager, och att fylleriet och de utsväfningar, som åtfölja detsamma, förstöra folkets dygder och ädla lynne i deras innersta rot.
Ehuru England och Sverige äro så olika i krafter och tillgångar, kan man ej neka sin uppmärksamhet åt denna jemförelse.
De hafva gått olika vägar och kommit till olika resultat.
Det ena landet fördjupade sig i sin statsskuld och blef mäktigt.
Det andra aktade sig derför, och fördjupade i stället sina medborgare i armod och skulder.
Genom fond-systemet kan Staten, med hvad ansträngning den sjelf behagar, inbetala sina lån.
En skuld om 1 million kan liqvideras med 3o,ooo rtdr om året och äfven med endast 5oo r:dr, hvilket är så obetydligt, att det kan anses för intet.
Man medgifver allt detta, emedan det är mathemaliskt säkert; men man invänder, att, då dessa 5oo r:dr, årligen inbetalda under 100 år, i sjelfva verket löpa med ränta på ränta, måste del likväl för alla 100 åren utgöra 1 million, och att således detta raisonnement blott är en illusion.
Detta är till en del riktigt; men dervid bör observeras följande:
Om en man inbesparar om året en obetydlig summa, så kan den just derföre, att den är obetydlig, icke utsättas på ränta.
Den, som årligen har eli öfverskott af några r:dr, kan hvarken utlåna dem eller insticka dem i rörelse.
Ilan måste gömma sina besparingar flera år, för att slutligen få en fruktbärande summa.
En man, som besparar en betyd - Den 7
M»r s e. m. 3G3 ligare summa, lian utsätta den på ränta; men den sammansatta räntan går förlorad.
Han måste räkna derpå endast enkel ränta.
I den mån som besparingen är stor, kan sammansättningen af räntan blifva större; och då man pä en besparad million kan räkna en trefaIIdig sammansättning af räntevinsten, kan man på besparade 100 r:dr endast räkna enkel ränta och pa besparade 20 r:dr icke räkna någon ränta.
Det följer häraf, att om 1 million statsskuld fick förblifva hos medborgarne, lill dess skulden skulle betalas t. ex. under 100 år, och livarje medborgare ärligen aflade den obetydliga besparing, som han enl. amorterings-systemet borde betala till Slaten, hade deraf alldeles icke uppstått den summa af i million, som efter bestämd tid skall betalas.
Den hade blifvit så mycket mindre än 1 million, som alla räntorna tillsammantagna.
I fall utlåningstiden varit 100 år, hade ihbetälnings-summan derefter gjort föga mer än 5o,ooo r:dr, då i stallet, ifall Staten får emottaga den och behandla den efter amorterings-principen uti ett utveckladt fond-systeme, den uppgår lill 1 million.
Uti detta förhållande ligger statsskulds-systemets egentliga hemlighet.
Det innebär tillika hela grunden för våra i sednare tider inrättade sparbanker, och bör i en framtid blifva grunden för alla pensions-inrättningar.
Fond-systemet kan anses såsom en ofantlig sparbank, der alla nationernas små, och annars bortkastade eller förlorade penningar hopsamlas, för att erhålla penningens accumulerade kraft och bilda capitaler, som på intet annat sätt kunde uppkomma eller samla sig.
Detaljerna för verkställigheten synas icke böra komma i fråga, förrän systemet blifvit antaget, emedan detaljerna af utförandet stå i ett så underordnadt förhållande till sjelfva principfrågan, att olika tankar i afseende på dem ej borde i förhand inverka på antagandet eller förkastandet.
Att i ett förslag mycket uppehålla sig vid det reglementariska, innan systemet blifvit godkändt, är ofta ett sätt att bortblanda sjelfva hufvudsaken.
St:s egna ombud i Riksg:s-cont., enl. ett särskildt reglemente, borde besörja allt hvad som erfordras för verkställigheten af systemet är klart, och ett erforderligt reglemente är lätt utarbetadt.
Om remiss af denna motion till behöriga Utsk., anhåller jag vördsamt.
Frih. Rantzou, Joln Albert, hade ingifvit följande 2!ne motioner: 1.
St. utfärdande af en ny stadga för så väl inrikes som utrikes vexlar. K. M. afskiljde 364 Den 7 Mari e- ffl. den förra delen och gaf deråt sin sanction, men vägrade en sådan sanction åt den del af stadgan, som rörde utrikes vexlar, hvarom de gamla otjenliga föreskrifterna således ännu qvarstå.
Då emedlertid det förslag till gemensam lag förden inrikes och utrikes vexel-rörelsen, som It.
St. vid sista riksdag afgäfvo, utan tvifvel undaurödjer en mängd af nuvar. hinder oell olägenheter vid utrikes vexel-handeln; får jag vördsamt föreslå, att R.
St. måtte förnya sitt vid sista riksdag algifua förslag till lag för inrikes och utrikes vexlar, saint lins K
M. anhålla, det K. M., med upphäfvande ej mindre af alla äldre stadgande!) rörtde vexelrörelsen, utan äfven af den år i835 utfärdade lag för inrikes vexlar, täcktes gilla och utfärda en sådan gemensam lag, i öfverensstämmelse med det förslag dertill, hvilket till sin ordalydelse igenfinnes vid R.
St:s nnd. skrifvelse N:o 3?.3 af den a3 April i8’,5, hvilken jemväl i öfrigt åberopas såsom innefattande tillräckliga motiver för denna min nu framställda motion.
Jag anhåller om remiss till Lagutskottet. 2.