Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ämnets vigt, dess inflytande på varande och kommande tidehvarf, den välvilja, med hvilken dess syftning af sednaste Ständer omfattades, den enskilta och närmare befattning, min böjelse, min öfvertygelse, mitt nit för ändamålet och medborgares förtroende mig dervid lemnat, allt ålägger mig att inför Rikets första
Stånd framlägga ett ärende, hvilket än aldrig med liknöjdhet af detsamma upptogs; allt ger mig hopp, att Ridderskapet och Adeln, med afseende på afsigtens renhet, ursägtar framställningens ofullkomlighet, i afseende på saken, öfversel- bristerne hos tolken, som framför den..
Den allmänna upplysningen, kunskapernas bibringande, undervisningen uti religionens och rättskänslans lika heliga som nödvändiga läror, utsträckt äfven till de Medborgareclasser, hvilka minst äga1 medel och tid att sig dem förskaffa, är af så många skäl ett angeläget och dyrbart föremål för Styrelsens, för hvarje enskilt mans omtanka. i» 8 Den i5 December f. ift.
Vi lefva ej mer i dessa vantrons eller mörkrets tider, då hvarje grad af upplysning, lemnad åt mängden, om ock som ett förnärmande af eller intrång uti Regeringens, eller de högre casternas rättigheter ; i de tider, då en missförstådd Religions» princip, ett villadt begrepp om undervisningens ändamål och bestämmelse, nedhol'!
Folket i mörkret, oeh då man trodde Regeringens. styrka, allmänna säkerheten oeh Statens lugn grundade i mon af Folkens okunnighet; i de tider, då man af politiska skäl försvårade undervisningen för ds lägre classerne, och ansåg äfven den enklaste bildning endast tillhöra de högre.
Da allmänna Folkskolorna, genom inrotade åldrige vanor, af tiden grundade fördomar, af oskicklighet i undervisningssätt^, förskaffade oftast dem, hvilka, i brist af medel, nödgades dem anlita, uti Religionens heliga sanningar endast en ytlig kunskaps^grad af första grunderna; i de moraliska pligterna, i rättsbegreppen, i kännedomen af sitt eget land, i den af sine skyldigheter och sine rättigheter inga.
De upptog© dessutom för desse fattige en alldeles öfverdrifven tid, af den deras öfrige behof kräfde till ernående af deras nödvändigaste uppehälle.
Man insåg väl omsider olägenlieterne, man till och med erkände dem; men utan att ana, ännu mindre att kunna uppgifva medlen till deras rättande.
Den i5 December f. m. 9 Slumpen, hvilken stundom vållat äfven oväntade stora ting, märkliga upptäckter, gick menniskoförståndet till mötes med en af de för mensklighetens väl störste uppfinningar, och inom en tidrymd af få år, lik en stråle af ljus, tändes öfver hela den kända verlden kunskapen af den välgörande Vexelundervisnings-methoden.
Folken, som, så ofta fästade vid gamla vanor och fördomar, hafva så svårt att öfvergifva hvad fadren före dem brukat och gillat, omfattade med begär det nya undervisnrngssättet; och verkan var i sanning för underbar, för att ej inses af alla, äfven af den okunnigaste.
Snart spridde sig ryktet härom äfven till vår Nord, och det syntes som här Regering och Medborgare äfladcs alt gilla de företag, hvilka till detta ändamål gjordes.
Författningar utgåfvos af den förra till dess märkbara gynnande; ett Sällskap, egnadt till spridandet af Vexelundervisningen, stiftades; enskildas välgörenhet skänkte första medlen att åstadkomma verket, och inom få år såg man en mängd Vexelundervisnings-Skolor i Rikets fleste Provinser.
Med den lifligaste gärd af erkänsla ser jag här flere
Män, som på det berömligaste sätt haft både möda och kostnad osparda till befrämjandet af det goda.
Jag jiämner ej deras namn; ty hvad vore en enskilds, ja äfven det allmännas bifall och 10 Ben i5 December f. m. lof emot det, deras samveten dem gifva* Ädla pligters uppfyllande är deras belöning, och gifves val på jorden en större.
Hågen hos Allmänheten för en sak, hvars nytta för dem, var så väsendtlig, ökades på det mest märkbara sätt.
Med en benägenhet, som så sällan inträffar i dylika fall, gick den både Regeringens och Sällskapets välgörande afsigter till mötes.
Det blef nu Sällskapets pligt, likasom det förut varit både dess önskan och afsigt, att på allt vis svara mot Konungens till ändamålets befrämjande utgifne Författningar och Folkets yttrade håg; och då ett af de angelägnaste föremål vid Skolornas inrättande varatt, jemte de mest ändamålsenliga medel, vinna en enhet i grunderna för de förste lärdomsLegreppens bibringande, samt alt mota den olägenhet man med smärta rönt af de olika Lärarnes väl lika åsigter, men skiljda methoder, var Sällskapet högst angeläget, att det ernå.
Det hade redan i denna afsigt satt sig i beröring med de för Vexel- ' undervisningen i England, Frankrike och Danmark stiftade Sällskaper, och sökte med noggranhet utur deras gemensamma arbeten ihopsätta en arbetsplan, en grund för de förste principerne, som, allmän för Rikets alla Vexelundervisnings-Skolor, skulle blifva af den största, den väsendtligaste nytta; men då medel saknades till inrättandet af en Normal-Skola för unge Lärares danande, huru finna ett sätt att bibrin - Den i5 December f. m, ga denna enhet i methoden åt den mängd särskilte Lärare-Candidater, som ifrån landsorterne hitkommo, för att i Hufvudstadens Skolor förvärfva sig undervisning, oeh den erhöllo af de månge nitiske och vältänkande Skol-Lärare, hvilka här ägde särskilde Skol-inrättningar, men, med få undantag, hvar och en i sin undervisning nyttjade olika methoder.
Sällskapet vände sig till Regeringen, och begärde af den understöd och hjelp.
Med den omsorg, sorn utmärker Styrelsens vård för allt stort och nyttigt verkande, var önskan knappt yttrad, förrän, till en början, en summa af 2000 R:dr lemnades till de första utgifternes besörjande.
En byggnad, förut egnad åt ett vida skiljdt ändamål, uppläts af Regeringen på 10 år till Sällskapets nyttjande, och genast sattes i verket inredningen afen Normal-Skola, ämnad för 3oo barns emottagande, och främst af allt till bildandet af Lärare i den theoreliska och practiska undervisningen, så oskiljaktigt nödvändige, om ändam" t skall vinnas och en enhet i systemet ern«is.
Den fond Sällskapet samlat af nära 8,5oo R:dr, jemte de 2000 Kongl. Maj:t af Statsmedlen Nådigst gifvit, användes så väl till iståndsättandet af den högst bristfälliga byggnaden, till dess tjenliga inredning, till Gymnastikinrättning, till nödige Lärares och Lärarinnors boningsrum, till tjenlig local lör att emottaga och hysa de ifrån Landsorten^ kommande Lärare-Candidater, till 12 Den 15 December f. ni. tabeller och öfrige för sjelfva undervisningen nödige materiella behof.
Allt är fulländadt, allt färdigt till Barnens emottagande; men dessa utgifter hafva medtagit ej endast de medel Sällskapet erhållit af Staten och de, hvilka de sjelfve samlat, utan äfven ådragit
Directionen en skuld, för hvilken den ännu till någon del häftar, och för att sätta arbetet i verksamhet saknas rut alla ytterligare medel.
Det är ej hjelp till skuldens afbördande jag af Ridderskapet och Adelil begär — med noggrann hushållning, med fortfarandet af de årliga bidrag Sällskapets Ledamöter sig sjelfkrafd åtagit och erlägga, skall den snart gäldas —; mön det är för fortgången af ett ändamål, så enligt med Eder känsla för allt gagneligt och nyttigt, ett ändamål, å hvilket tidehvarfvet fäster den största uppmärksamhet och ett kommande slägtes väl så hufvudsakligen beror.
Majit har i sin Nådiga Proposition till Rikets Ständer begärt ett anslag för Normal-Skolans Lärare; men det är ej den enda utgift, som fordras för att ernå den åsyftade verkan.
En mängd andra äro dermed förenade; de tarfva Edert biträde; oell jag tror ej ett heligare, ett nödvändigare, ett mera gagnande föremål gifves för Rikets Ständers ömhet och välvilja.
Den stora UppfostringsComitéen, hvilken, sammansatt af så många för upplysningen nitälskande Ledamöter, nyligen sammuuvarit, har på det mest Den 15
December f. m. smickrande sätt vitsordat de redan använda bemödanden, de följder, som deraf skola blifva, det bebof, som för nämnde Skola var nödigt.
— Den summa, sorn erfordras, som begäres af Rikets Ständers välvilja, är ett ärligt anslag till nästa Riksdag af 3,333 R:dr 16 sk. B:co. J håfven sjelfve tillfälle att fordra redogörelse för deras användande, att se nyttan deraf, att röna tillfredställelsen af en gerning, sorn öfver Eder skall nedkalla välsignelsen af den stora mängd, hvilken i den upplysning, den bildning den erhåller, då bar alt tacka
Eder för en af mensklighetens största förmåner, i Eder skall se sine sannaste välgörare.
Förlåten mig, mine Herrar! en vidlyftighet, hvilken jag sjelf skulle vara den förste att mig förebrå, om jag ej trodde mig uppfylla en helig pligt; om jag ej talade för mitt Fosterlands ära och dess väl äfven för stundande tider; om målet för mitt yttrande ej vore ett understöd för vanlottade likars bildning; om jag ej väntade af Rikets första Stånd en föresyn tili de öfrige i gagnande handlingar; om jag ej vore öfvertygad om
Eder egen känsla för allt stört och ädelt, och slutligen om jag ej påräknade Eder tillgift för yttrandet af en Man, hvilken, i snart 4° tillryggalagde år på Riksdagsmannabanan, så ofta å detta samma rum emottagit smickrande veder - Den i5 December f, m. malen af Eder vänskap, Eder välvilja, då han höjt sin röst för Fosterlandet, eller då han för olycklige uppmanat
Eder godhet, hegart Edert biträde.
I Hans Excellence Herr Grefve, Fleming }
Jag får blott hemställa, om icke detta vigtiga ärende må komma under Rikets Ständers pröfning i sammanhang med det stora XJppfostringsBetänkandet, hvilket Committeen för Uppfostringsverket kommer att afgifva.
I följd af hvad Hans Excellence Herr Grefve Fleming anfört, får jag blott yttra, det jag icke vet, huruvida det ifrågavarande
Betänkandet kan hinna komma under Ständernas pröfning vid denna Riksdag, hvarföre jag ansett mig böra i alla fall göra denna Motion, för att ej välla ett uppehåll, som skulle blifva för densak jag yrkar högst menlig, och får jag således å nyo anhålla om communication och Remiss till Utskott.
Jag skulle anse det högst olyckligt, om icke frågan rörande Uppfostringsverken skulle under denna Riksdag blifva handlagd, då 6 å 7 andra år å nyo skulle komma att förflyta, innan någonting verksamt kunde tillgöras härvid.
Den i5 December f. ra. i5 Anmäldes och emoltogs HofCancelleren m. m.
Herr David von Schulzenheim 3 livi 1 - lien å Kongl. Maj:ts
Höga vägnar aflemna* rle Kongl. Maj:ts den looch t3 dennes till Rikets Ständer aflåtne dels Nådige Propositioner: i:o Angående ytterligare anslag af Allmänna medel till Götha Canal-hyggnads fullbordande; 2:0 Angående Låne-understöd af Allmänna medel till TrollhätteCanal- och Slussverks Bolag, för fullbordandet afen Canalanläggning vid Ströms Säteri i BohusLän. 3:o Angående bidrag af StalsYerket till Armeens PensionsCassa och Amiralitets KrigsmansCassan; Dels Nådige Skrifvelser: 1:0 Angående Rikets Mått, Mål och Vigt; 2:0 Angående Låne-understöd för Staden Norrköping; 3:o Angående DykeriVerket.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herr HofCancelleren, att till Kongl. Majit framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser skulle med 16 Den i5 December f. m. första varda till handläggning företagne.
Sedan Herr HofCancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes och lades på bordet Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Propositioner och Skrifvelser.
Friherre Boije, Ludvig, uppläste föl - I det Tal, hvarmed Kongl.
Maj:t behagade öppna denna Riksdag, trodde jag, då jag hörde det, en anledning finnas till den tanka, att med all pröfning af LagCommitteeas Förslag till ny Civil Lag skulle, vid denna Ständernes sammanvaro, komma att anstå; och jag föranleddes dertill äfven af kännedom, det ännu icke hvarken Svea HofRätt, eller Högsta Domstolen deras anbefalda Utlåtanden afgifvit.
Men då nu mera inom detta Stånd 2:ne Motioner blifvit gjorda, den ena, att nya Lagens antagna principer måtte till pröfning och afgörande vid denna Riksdag förekomma, och den andra, att Lagförslaget måtte genast blifva föremål för Professorernes föreläsningar vid Åcademierne; och sedan, enligt hvad vi hafva oss bekant, inom väre respective MedStänder Motioner äfven blifvit gjorda örn antagande af särskilda delar af det nya Lagförslaget, att genast påbjudas; så måste vi väl också anse frågan om Lagförelagets pröfning vid denna Riksdag, såsom Den i5 December f. m. *7 redan, i Constitutionel ordning, väckt och följaktligen erfordrande ett beslut.
Om antagandet af en ny CivilLag utgör det största och det vigtigaste af alla ämnen, med hvilka Ständerne någonsin kunna sig befatta, såsom bestämmande denna och kommande Generationers både moralitet och välfärd; så gifves också ingen uppmärksamhet angelägnare, än deri vi äro skyldige att lemna åt sjelfva behandlingssättet, ilvars inflytande på slutliga afgörandet är för stort, att icke påkalla en särskild varsamhet:
Och förvissade kunna vi vara derom, att ifrån det behandlingssätt, som vi antaga, skola både samtid och efterverld också bedöma vår egen mognad för det stora förétaget.
Ifrån den tid, då LagCommitteen förovdnades, har jag, i allmänna ämnen, icke hyst någon lifligare önskan än den, att en dag få, såsom Ledamot af Representationen, lägga äfven mitt svaga bidrag till allmänna bemödandet för en god utgång; och förd af tidsutdrägten nära gränsen af denna förhoppning, är min glädje nu så mycket större, då jag ser möjligheten, att Rikets Ständer företaga det Civila Lagförslaget till afgörande, vid denna Riksdag.
Men tillhörig, med hela själen, mera ämnet än min önskan, är det mig icke tillåtet att 5 H. 2 Den i5 December f. m. lemna utan afseende de hinder, som synas möta; och ehuru jag icke anser dem oöfvervinnerliga, bör1 jag dock äfven emotse det fall, att de af Pluraliteten annorledes bedömas, och att, för sadan orsak, afgörandet kan varda till nasta Riksdag uppskjutet.
Äf största "våda för saken skulle jag åter anse den mellanmening vara, som medgaf ett deladt afgörande emellan denna Riksdag och den nästa; och så stark armin öfvertygelse derom, alt jag skulle misströsta om all god utgång, i fall Sländerne förelogo sig att definitift afgöra Lag-principerne vid denna Riksdag, och lemnade tilllä nipningen i detailleme ål den nästa.
Ätt, vid förehafvande af både princip och deta! I, bestämma principen först och derefter dess verkan på detaillen, det är att både handla rätt och framgå med säkerhet; men att rent af afskilja principerne, och dem, såsom abstracta ämnen, för sig sjelfve afgöra, innan man ännu tagit någon kännedom om de mångfaldiga olika detailler, som fordra olika nuancering i principernes utveckling, det vore att blottställa sig för äfvenlyret att hafva, i första pröfningen, lagt band på sia förmåga i den sisla; och det vore att, i sjelfva inträdet på profningens bana, öfvergifva all säkerhet för det som återstår.
För att ådagalägga olämpligheten af en fördelning i afgörandet emellan denna Riksdag och den nästa, åberopar jag
Den i5 December f. ni. '9 alla tiders erfarenhet om den ringa uthållning, som RiksdagsOpinionerne vanligen äga; och till hvarje tänkare af någon bekantskap med bekaffenheten, omfånget och vigten af det samband i Lagstiftning, som olyckligtvis så ofta och så lätt går förloradt, emellan principerne och deras tillämpning, öfverlemnar jag att bedöma, huru pass mycken säkerhet man väl hade att påräkna för helgden af detta samband, då det skulle af olika Ständer vårdas.
— I Nationens namn protesterar jag emot ett sådant behandlingssätt, och, begagnande min Mo- . tions-rätt, föreslår jag ett annat, nemligen: 1:0 Att Rikets Ständer ville skyndsamligen, och preliminariter afgöra, om förslaget till den nya CivilLagen skall, till såväl principer, som detailler, vid denna Riksdag pröfvas och afgöras, eller om detsamma, lika odeladt, skall till nästa Riksdag, uppskjutas.
Skulle denna fråga så afgöras, att CivilLagen skall vid denna Riksdag pröfvas, så föreslår jag: 2:0
Att ett särskildt
Lagutskott för detta ämne tillsättes af Personer, Lagfarne
Män, som icke förut, hvarken i LagCommite'n elier någon af HofRätterne, sig öfver Förslaget utlåtit.
Men skulle åter den preliminaira frågan afgöras till uppskof, så föreslår jag: ao
Den i5 December f. m. 3:o Att Rikets nu församlade Ständer ville, på sätt i föregående punkten är föreslaget , förordna ett serskildt Utskott, sorn liar att genast i granskning af Civi 1- Lagförslaget ingå, men som ägde att sitt arbete efter Riksdagen fortsätta, samt icke förr, än sedan Cri mi na I-Lag förslaget hunnit inkomma och af Utskottet pröfvas, det slutliga Betänkandet Öfver alltsammans afgifva, hvilket dock borde så tidigt vara fullbortiadt, att detsamma kunde från trycket utgifvas åtminstone 6 månader före den dag, som i Riksdagsbeslutet varder utsatt lill nästa Riksdags början.
Genom denna utväg, som jag icke kan anse vara inconstitutionel, då ilen fullkomligen ingår i Constitutionens anda och ändamål, skulle vinnas icke allenast den fördel, att nästa Ständer fingo, genast vid deras sammankomst, företaga sig afgörande!, i stället för att annars afbida måhända 5 å 6 månaders tid, som minst skulle åtgå för Utskottet för att Betänkandet afgifva, utan äfven den ännu större, att sjelfva detta Betänkande fick komma till Allmänhetens kännedom, och således icke undanryckas den allmänna Opinionen, hvars ledning tilläfventyrs
Tor största delen af Representationens Ledamöter är af för mycket värde, att alldeles gå förlorad.
Jag anhåller att denna Motion må varda remitterad till Lagutskottet, och derigenom till vare respective MedSländer.
Den i5 December f. m. 21 Friherre Boijej Ludvigj. anförde skriftligen :
Oföränderligt qvarstående vid de grundsatser, som jag vid 3:ne förflutne Riksdagar framställt till motstånd åt det FinanceSystem, som vi alltsedan 1812 års Riksdag vidhållit, och hvars följder jag redan vid 1815 års Riksdag förutsade, är jag lika villig, att åt moderationen gifva allt hvad den kan fordra; och jag förbigår alltså nu både allt upprepande af de misstag i beslut, som föregående Ständer begått, och äfven all beskrifning på det tillstånd, hvaruti vi, i rak påföljd deraf, nu oss befinna.
Yi minnas de förra, och vi erfara tillräckligt det sednare.
Men trogen min pligt att, om också ännu förgäfves, begära för Svenska Folket någon rättelse i misstagen, föreslår jag, att vid den blifvande FinancePlanens uppgörande följande omständigheter må varda iagttagne, nemligen: 1:0 Att Silfveruppköpen, till förökning i Bankens Melalliske Fond, väl må fortfara, men att dertill hädanefter icke må användas en enda skilling af Bankens vinst, utan att de må ensamt bestridas med Banko-Sedlar till lika förökning i Sedelstocken, som den man ger åt SilfverFonden, emedan vi dock äga ett moraliskt åliggande att icke åstadkomma en ensidig rubbning i detta förhållande; en rubbning, sorn är alldeles lika orättvis, ehvad ilen genom 52 Den i5 December f. m. pappersmyntets försämring fråntager Borgenären något af sin fordrans första värde, eller genom pappersmyntets förbättring fråntager Gäldenären något af sin rätt, att icke betala \siu skuld i bättre mynt, än han i Lånet bekommit, och således gälda mera an han fått. 2:0
Att, i följd af föreslående punkt, det Beslut må öfvergifvas, som fixerar till visst belopp vårt rörelse-capital.
Sunda förnuftet bjuder, att sedan en förökning i folkmängd af ej mindre än 800,000 Personer tillkommit, så måste också allmänna rörelsen, så väl i följd deraf, som i följd af sin egen natur alt fortgå i verksamhet, fordra, såsom oeftergifiigt vilkor, en förökning i Rörelsecapital; och en fortsättning af berörde Beslut vore nu så mycket mera felagtig, som förökningen genom Silfverinköpen undanrödjer ali våda, genom den dubbla förmågan att på samma gång gifva säkerhet åt Banken samt liflighet och kraft åt Näringarne. 3:o Att Fastighets-Lånen, till återbetalning i Silfver, må alldeles upphöra, såsom verkande, ehuru långsamt, lill ensidig rubb*- ning i pappersmyntets värde. 4:o Att OdlingsLånen må alldeles upphöra, såsom nu mera icke svarande till deras ändamål, och dessutom föga anlitade.
Den i5 December f. ra. 23 5:o
Alt de fonder, som varit anslagne till SilfverLånen och OdlingsLånen, må i stället användas till förökning i anslaget åt Discontiörelsen. 6:0
Att i händelse under tiden, intill nästa Riksdag, de fonder, som nu lill
Discontrörelsen varda anslagne, skulle finnas otillräckligt svarande emot Allmänhetens behof, det då må vara BancoFullmäglige tillåtet alt, till förstärkning af Discontfonden, upptaga Lån af Allmänheten för 3 procent; en anstalt, som, då den behöfves, har den fördel med sig, att framlocka och till circulationen återgifva de Capi täler, som, annars skrinlagde, äro Allmänheten, förhållne., 7:0 Alt allmänna
Disconträntan må åter uppflyttas till 6 procent, samt Straffräntan till 12, emedan erfarenheten visat, alt Disconträntans bestämmande nerom allmänna Räntan varit skadlig derigenom, att den lockat till en serskilt vinst, och troligen vållat Discontens mera anlitande, än förr, och emedan Straffräntans nedsättande visat sig icke gagnelig. 8:0 Att å de Creditiver, som äro Bruksnäringen beviljade, dels till metalliske effecters belåning och dels lill serskilta lån i JernContoiret, Räntan, som varit och är blott 3 procent, må uppflyttas till fullkomlig likhet med allmänna Räntan; emedan, 24 Den i5 December f. m. då Räntan ingår till Bankens vinst, och den åter går till Statsbehofven samt alltså ger lättnad i allmänna bevillningen, så är det ingalunda rättvist, att den ena Näringen njuter fördelar, som indirecte öka de andra Näringarnes beskattning: och denna orättvisa skulle, om den lä'ngre fortsattes, vara så mycket större, som Brnksnäringen just är den af Conjuncturen mest gynnade.
Å denna Motion begäves Remiss till StatsUtskottet.
Friherre Boije , Ludvig, uppläste följande :
I sammanhang med de rättelser jag begärt i förra Riksdagars misstag i Financeåtgärder, får jag den äran föreslå, att den frihet må Svenska Folket återgifvas, som, efter min öfvertygelse, aldrig bort detsamr ina betagas; den, att begagna enskilda Crediten så väl i Åssigneringsväg, som i Reversoch Yexel-väg.
På alldeles enahanda grunder af allmän rätt och allmänt behof stödja sig alla 3 dessa utvägar alldeles lika, och att borttaga någondera, är — man må, för ensidiga ändamål, säga hvad man vill — att förnärma allmän och enskild rätt.
Man invänder , att allmänheten ej bör blottställas att genom falska Assignationer blifva bedragen; men då detta skäl icke gäller emot Den i5 December f. ra. 25 Reverser till Sedelhafvaren, eller emot Vexlar, hvilka också kunna vara falska, så behöfver man ju, för att lika undanrödja den befarade vådan, ej mera, än fästa vid Assignationernes tillåtlighet det villkor, att de, i likhet med hvad om Reverser är stadgadt, höra vara antingen af utgifvaren egenhändigt skrifne och med sigill försedde, eller också af 2:ne personer bevittnade, samt att, i likhet med hvad om Yexlar är föreskrifvet, de böra af livar och en, som dem emottuger och utgifver, endosseras; hvartill ännu det försigtighetsmått kan läggas, att de icke fingo till beloppet understiga ioo R:dr B:co.
I en lid, då RörelseCapitalet ingalunda står i rätteligen afvägt förhållande till Allmänna Rörelsens behof, är hvarje tvångsband på den enskilda Crediten ett ondt, så mycket större, som begagnandet af den enskilda Crediten aldrig förmår att sätta i något äfventyr hvarken det allmänna myntvärdet, eller någon af de grunder, på hvilket detta hvilar.
Jag begär alltså, att Rikets Högloft.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en allmän författning må utfärdas, som må tillåta enskilda Ässignationers utgifvande med sådane villkor, som här ofvan äro uppgifne.
Om Remiss å denna Motion till Statsoeh LagUtskollen anhåller jag.
Friherre Boijet Ludvig , anförde skriftligen: Kongl. Maj:ts Nådiga StatsProposilion, som begär ett anslag af 3 millioner och nära 600,000 R:dr R:co till Försvarsverkets islåndsättande, uppgifver, såsom tillgång, allernatift ett StatsobligationsSystem.
Då jag, utan att i förväg ingå i något omdöme angående anslaget, likväl anser nyssnämde utväg alt det fylla, icke stå i öfverensstämmelse med vårt nuvarande tillstånd, anser jag min pligt vara, icke allenast att framlägga mina skäl dertill, utan äfven att, under begagnande af min Motionsrätt, uppgifva andra utvägar.