Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen angår den yrkade befrielsen från skyldigheten att bygga och underhålla Tionde-lada; så har det väl icke kunnat undfalla Utskotten, att behofvet af en sådan byggnad upphört på de ställen, der den så kallade skafttionde!! blifvit förvandlad att utgöras i Spannemål, samt att således Församlingarnes skyldighet, att uppföra en sadan lada, på desse ställen äfven borde upphöra; men enär det förändrade sättet för Pastoraliernes utgörande icke grundar sig på allmän Lag, utan på särskilde ingångne öfverenskommelser och 443 LagUtskottets Estnkanden. i Contracter, hvilka endast på viss tid hunna afslutas, efter hvilken tids förlopp det kan vara vederbörande obetaget, att, i stöd af I_,ag och Privilegier, yrka tiondens erläggande i skaft, dä ladan återigen blir behöflig; så hafva Utskotten ansett sig icke bora tillstyrka ett allmänt upphåfvande af skyldigheten, i afseende på denna byggnad, utan att det fast heldre matte bero dervid, att Socknemånnen, vid träffande Contracter om Pastoraliernas utgörande, må med. vederbörande Pastor öfverenskomma om frihet från byggandet och underhållandet af en sådan lada, under den tid densamma, i följd af slutade Contracter, icke erfordras till Skaft-tiondens förvarande.
Detta varder dock till Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning vördsamligen öfverlemnadt.
Stockholm den 2 Junii 1825.
Ankom den 05 Junii 1823.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekon omildtskotts Betänkande i anledning af gjorde förslag, dels i afseende på grunderna för hemmans skyldighet att deltaga i Kyrko- och Prestegärdshygenad, samt dels att sådane Kr o» noheten Lagutskottets Betånkandtn.
449 nobeten eller andre Kronans odisponerade lägenheter, son t uti Extra Roterivgen ingått, borde få vidkännas berörde skyldighet och utgörandet af Kyrkotionde.
Från Hederv BondeStåndet härtill Lag. samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens gemensamma behandling blifvit remitterat ett Memorial af Riksdag^Fullmägtigen Anders P. Pehrsson från Östergöthland, deruti han andragit: att sedan, medelst Kongl. Brefvet den 4:de Maji 1759, blifvit stadgadt, det skyldigheten för hemman till deltagande i Kyrko- och Prestegårdsbyggcad skall räknas och bestämmas efter deras oförmedlade hemmantal, hvaremot allmänna Lagen endast föreskrifvit, att den borda utgöras efter Hemmans- och Gårdatal; så har, genom antagande af förstberörde grund, byggnadsskyldigheten blifvit ganska obilligt fördelad , enär hemman» som för sin svaghet fått tillgodonjuta förmedling från ett högre mantal till ett lägre, dock i förhållande af det högre Mantalet måst bygga Kyrko- och Prestegård ; i anseende hvartill Anders Pehrsson hemställt, det om förmäl de byggnads-skyldighet hädanefter måtte utgöras endast efter förmedladt hemmantal; hvarförutan Hederv.
BondeSiån» det särskildt tili Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterat ett Memorial Lag Utskottets Betänkanden. 29 LagUtskottets
Bet inbunden. af RiksdagsFullmägtigen från Malmöhus Län Anders Nilsson, sorn yrkat, att, der Kronobetet) eller andre sådsne Kronans odisponerade lågenheter, hvilka blifvit bebyggde, äro af den storlek, att de ansetts böra I Extra Roteringen taga del, desamma måtte, efter det hemmantal, som, vid Roteringsbesvärets fördelande på dem, de funnits motsvara, ilåggas deltagande i Kyrko* och Prestegårds byggande och underhållande, samt, efter enahanda grund, få vidkännas utgörande af Kyrkotionde!), såsom för berörde ändamål anslagen och påräknad.
Desse motioner hafva Utskotten ansett med hvarannan ega den gemenskap, att de borde i ett sammanhang bedömmas, hvarföre Utskotten dem begge till pröfning företagit j — och hvad först beträffar frågaa om bestämmande af oförmedladt mantal, såsom grund för hemmans deltagande i Kyrko- och Prestegårdsbyggnad, så hafva Utskotten funnit, å ena sidan, att Kongl, Maj:fc den 28 September 1663 sålunda resolverat: ”Kongl.
Majit häller för otjenligt ätt åboerne, som bo p/å sine Hemman och af Kronan och Adeln njuta jör medling, vilja af sig sjeljve förmedla sine vanliga pennin*, geräntor, och mäste sädant af Länds höjdin» gen remedieras, så att Bönderne, oagtadt hvad förmedling ske kan, icke dess mindre till Pre sten sin vanliga rättighet, samt till Kyrkan och Prestegården sin laga byggnad ovägerligen och oafkortadt prestera och ut» göra; hvilket stadgande vid mångfaldige Lagutskottets Bctänkandeit, tillfällen, och senast genom Kongl. Brefvet den 4:de Maji 1759, blifvit ibekräftadt; hvaremot, å andra sidan, medelst Kongl. Maj:ts Bref till Kongl. KammarCollegium. den 21 October 1736, blifvit stadgadt: att, då förmedlade hemman äro underkastade lika tunga och besvär af Prestegårds- och Kyrkobyggnaden, som tillförene, innan de till mindre Mantal blefvo förmedlade, så borde de ock vid Prestvalen njuta lika vota och röster etter Mantalen, sådanc sorn. desse förr varit.
Vid detta förhållande och emedan förmedlade hemmans ifrågakomne skyldighet således utgöres efter enahanda grund, som gäller för deras deremot svarande rättighet att deltaga i Prest® val och andra Kyrkan rörande angelägen® heter, hvilken grund Utskotten anse billig, hvartill äfven kommer, att, vid alla egodelningar, utmark tilldelas sådane hemmaa efter deras oförmedlade Mantal, samt de derigenom erhålla egor motsvarande deras större byggnadsskyldighet; ty finna Utskotten skål ej vara att tillstyrka den af Rik?- dagsFullmågtigen Anders Pehrsson föreslagna förändring.
Vidkommande sedermera yrkandet att deltaga i Kyrko- och Prestegårdsbyggnad måtte ålåggas Kronabeten och andre sådane Kronans odisponerade lagenheter; så ehuru, enligt allmänna Lagen, alla som i Socken bo skola Kyrka bygga och uppehålla, hvarvid byggnadsvirke, körsslor och annan kostnad utgöres efter hemmantal, och LngUtskottéts Betinkandett. dagsverken efter matlagen; likväl och då nämnde lägenheter, som med dagsverken bidraga till Kyrkobyggnad, icke äro skattlagde och dessutom äro betagne rättigheten att rösta vid Prestval eller deltaga i frågor om andra Kyrkan rörande angelägenheter; så hafva Utskotten ansett det ej vara skäligt att tillförbinda dem någon drygare byggnadsskyldighet, än den de, på sätt nyssbarördt är, redan få vidkännas.
Detta örverlemnas vördsammeligen till Riksens Höglofl.
Ständers vidare bepröfvande.
Stockholm den 2 Junii I823.
N:o §6.
Ankom den 25 Junii 1823- Betänkande, i anledning af flere till Utskottets handläggning remitterade Memorialer, angående yrkad ändring uti Kongl, Förordningarne den 9.4 Augusti iS 13 emot fylleri och dryckenskap , samt den 20ide December 1815, i hvad denne sednare angår laga
Domstol för åtal emot oloflig brännvins för säljning, I fråga om forändringar uti Kongl. Förordningarne den 24 Augusti 1813 och den ao December 18*5» dels i anseende till Lagutskottets Bttinkanden, 453 rättegångssättet uti dryckenskaps och brännvinsförsäljningsmål, dels i afseende på straff» bestämmelserne för förstnämnde förbrytelser, hafva följande Memorialer från Hederv.
BondeStåndet samt Vällofl.
BorgareStåndet blifvit till Lagutskottet remitterade nemligen; Angående Rättegångssättet. 1:0 Af RiksdagsFullmågtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, hvarmed flere BondeStåndets Ledam oter sig förenat, deruti yrkas: att domsrätten uti Mål, rörande dryckenskap och oloflig brännvinsminutering, bör öfverflyttas från Konungens Befallningshafvande till HäradsRåtterne ; till stöd för hvilket yrkande Anders Danielsson anfört, att, genom LandshöfdingeResidencens afstånd från flere orter i Länen, da tilltalade medelst tjugo, trettio till och med fyratio mils resor för inställelse vid LandsCancellie-förhörs få, om de anses skyldige, vidkännas kostnader, hvilka mångdubbla deras ansvar, och, om de åter frikännas, likväl ofta blifva blottställde för ett lidande, derföre föga ersättning är att påräkna: att en tilltalad häraf ofta förledes erbjuda Åklagaren i förlikning en högre summa än böternas belopp, och denne sednare, att antingen af medlidande åsidosätta sin Ämbetspligt, eller, om han är mindre sam* vetsgranB, lockas att göra^ogrundade be - 454 LaglJtskottets Betänkandcn, skyllningar, hvarifrån en fredlig Bonde heldre löser sig, med kånbar uppoffring, äa reser lång väg till LandsCancellie-förhör, derifrån han, äfven befriad från åtalet, återvänder med fläck på sin Charakter, emedan Utslag der ej afkucnas offentligen, såsom vid HäradsRätterne, hvarest grannar och bekanta kunna vara vittnen till hans frikännelse och Åklagarens ofog, utan måste i förra fallet uppvisa Utslaget för hvar och en, i hvar3 ögon han villa vara rättfärdigad , samt att ändteligen en hvar bör, i brottmål likasom i tvistemål, dömas af den Domstol, hvarunder han lyder, om ej högsta nödfall fordrar större skyndsamhet, hvilket icke derigenom skall inträffa, att någon supit sig full eller oloffigen utminuterat brännvin, 2:0 Af RiksdagsFuIImägtigarne Nils Nilsson och Jonas Håkansson, från Calmars Län, hvilka, med andragande att tilltalade, för att undvika långa resor , ofta gånger skriftligen erkänna sig brottslige och böta, fastän de äro oskyldige , samt att Vittnen merändels blifva lidande då de få resa en lång våg, och den om dryckenskapsförbryteisen öfvertygade icke mägtar lemna någon ersättning, gjort enahanda yrkanden med Anders Danielsson, dermed Ståndets Heste Ledamöter sig förenat. 3:0 Af RiksdagsFuilmägtigarne Johannes Andersson och Petter Johnsson, från Skaraborgs Län, hvilka likväl endast i afseende på äryckenskapsmål, under åbero^ Lagutskottet! Eettlnkanden.
455 pande af rättigheten att varda dömd af behörig
Domstol, och det betungande i de långväga resorne till LandsCaccelliet, in» stämdt uti enahanda yrkande. 4:0 Af RiksdagsFullmägtigarne Anders Berndtsson, Eric Svensson och Anders Mattisson från Bohus Län, hvilka påstått att endast den, emot hvilken det kan göras bevisligt, att han förtärt så mycket rusgifvande drycker, att han derigenom felar på tal, ragglar eller gör oljud, eller är fullkomligt urståndsatt att sig sjelf sköta, bör anses öfverlastad och derföre sakfållas, samt att en Åklagare alltid bör nämna angifvaren, heldst sorg, uppbragt sinnesförfattning, och andre tillfälligheter ofta förorsaka sådan sinnesstämning, sorn nara liknar öfverlastadt tillstånd, och angifvaren , såsom okänd, ofta kan begagnas till Vittne, då han likväl, vid bristande bevisning* bör gifva reconvention. 5:0 Af RiksdagsFullmägtigen, för Lidköping, Herr C. G. Arvidsson, som yrkat det tillägg uti Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813: att ingen med halft skäl, eller bindande omständigheter och liknelser till fylleri besvärad person må åläggas att med ed sig värja, utan bör den, som i eådant fall ej erkänner, förklaras icke kunna åt Saken fallas; såsom skäl hvartill blifvit anfördt: att den som går ed bör hafva egt fullt bruk s£ sina sinnen, så att han rigtigt vet och fattat det förhållande, hvars beskaffenhet lian genom edgången skall be; 456 LtigUtskottets Betänkanden. trafta, hvilket ej inträffar med en person, som skall bedamma sitt eget tillstånd un* der det han varit rusig.
Angående ansvaret för dryckenskapsforbrytelser. 1:0 Af RiksdagsFullmågtigarne Johannes Andersson och Petter Johnsson, som yrkat att böter för dryckenskap icke i något fall böra öfverstiga Tre R:dr 16 sk., samt att stockstraff och påföljd af tvångsarbete måtte alldeles försvinna. 2:0 Af RiksdagsFullmägtigen Olof Månsson, från Blekinge, sorn ansett nu varande bestraffningssätt för dryckenskap icke stå i rigtigt förhållande till förbrytelsens att det icke skall vara brott att dricka mera än man tål: att Stockstraffat och förlusten af Medborgerligt förtroende barmar sig till likhet med det, som drabbar utprånglare af falska sedlar, samt att tvångsarbetet för fjerde resans dryckenskap är en påföljd, som icke ens träffar den som stjäl andra gången, så vida denne har så kalladt försvar; i anledning hvaraf Olof Månsson yrkat anskaffande af Stockstraff och tvångsarbete för fylleriförbrytelser, samt föreslagit följande bötesberäkning: första resan Tre R:dr 16 sk., andra Sex R:dr 52 sk., tredje Tretton R:dr 16 sk., fjerde Tretton R:dr 16 sk. bater och förlust af Medborgerligt förtroen - Lagutskottet* Retånkanden, 457 de, samt femte, sjette och påföljande resor hvarje gång Tjugosex R:dr 32 sk.; böterna alltid, vid bristande tillgång, förvandlade till (ängel se vid vatten och bröd. 3*,o Af RiksdagsFullmägtigen, för Strömstad , Herr J Hegardt, som på det skäl, att fylleri, ehuru bland inrotade oseder af svår art, väl förtjenar alfvarsam näpst, men ej vanärande bestraffning, beläst allmänt föragt, utan Legens åtgärd, drabbar den, som dagligen är öfveriastad, yrkat, att det för fjerde resan fylleri bestämda Stockstraff, jemte förlust af Medborgerligt förtroende, samt arbete å Corrections- eller Spinnhus för femte och sjette resorne och hvarje gång derutöfver, matte upphöra och endast penningeböter för iteration af sådane brott stadgas , såsom Sexton R:dr 32 sk. för fjerde, Tjugo R;dr för femte och Tjugofem födr för sjette och öfrige gånger, hvilka böter, i brist af tillgång, borde förvandlas tili fängelse vid vatten och bröd, 4:0 Af RiksdagsFullmägtigen Eric Pålsson , från Elfsborgs Län , som yrkat, att om någon, i muntert lag eller bland vänner, skulle förtära starka drycker till öfverflöd, utan att under sitt rusiga tillstånd ofreda någon eller göra oljud, sådant ej må vara åtal underkastadt, heldst Förordningens syftemål,
efter Eric Pålssons tanke, varit, att hämma en tilltagande last, men ej att tillskynda straff å en fredlig Medborgare, sorn dricker för mycket på ett bröllopp eller vid andra sådane tillfällen. 458 Lagutskottets Eetankanäcn'.
Lagutskottet, som till noga granskning förehaft hvad sålunda blifvit yrkadt, ansar att anledningen till det stadgande uti Kongl. Förordningarne den 24 Augusti 1815 och den 20 December 1815, hvarigenom domsrätten uti Mål angående dryckenskap och oloflig brännvinsminutering å Landet, som, enligt förut gällande Lag, tillhört Domaren, blifvit pä Kongl. Maj:ts Befall, ningshafvande öfverflyttad, har varit,en dea tiden tilltagande böjelse för kroglefnad och deraf alstrad osedlighet, som ansetts lämpligast kunna hämmas genom antagande af ett för ofvanbarörde
Mål förändradt Rättegångssätt, hvarmedelst förbrytelserne kunde mera skyndsamt åtalas och straffas.
Om, å ena sidan, kan anses för gifvet, att kroglefnadens tilltagande varit till en del föranledt af de stränga Författningarna emot brännvinsbränning, som försatte jordbrukaren flere månader af året i saknad af brännvin af eget förlag för sig och sitt tjenstefolk, då mången, som ej hade tillfälle att köpa tvärme kannor på en gäng, valde den för ögonblicket mindre dyra utvåg, att på krogställen förskaffa sig hvad han önskade, och der han förtärde mera, åa om han i sitt hus haft egen tillgång derpå; så lärer deremot, å andra sidan , kunna medgifvas, att kroglefnad och fylleribrott i allmänhet altagit, och att en af orsakerna dertill torde snarare igenfinnas uti sednare tids förändrade Författningar, i afseendepä bränn-, vinstillverköiag, äa uti det förändrade Rät - Lagutskottets Betänkande?!. 459 tegangssättet för de ifrågavarande Målen; och allmänna säkerheten torde i alla fall icke äfventyra genom ett några månader fördröjt åtal af dryckenskaps- elier brannvinsförsåljnings-förbrytelser, så att desse
Mål, af sådane anledningar kunna fordra skyndsammare behandling, än andre brottmål, som af allmänna åklagare böra till Lagtima HäradsTingen instämmas.
Emot bibehållandet af Konungens
Be* fallcingshafvandes domsrätt i dessa, om ic. ke till sin natur, dock i anseende till straffbestämmelserne1, af brottmålsegenskap varande frågor, förekommer vidare olägenheten a£ de långväga resor den tilltalade ofta måste göra för inställelsen till Cancelli-förbören, och hvilka resor, uti de vidsträcktare Länen ån mera betungande, öka i betydlig mån hans straff; på grund hvaraf och då ea hvar uti brottmål bör dömmas af dea Domstol, inom hvars
Domvärjo förbrytelsen är begången, Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att, med upphafvacde af 1 x och 12 <Jj. uti Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813. samt 12 §. uti 5 Art. af Kongl.
Förordningen den 20 December 1815» “>å stadgas: att mål, rörande dryckenskap samt oloflig brännvinsminutering, lika med andre brottmål å Landet, skola vid HäradsRätterne upptagas och pröfvas, samt, i händelse af missnöje, i vanlig besvärs väg fullföljas 1 ÖfverRättJ i likhet hvarmed äfven 13 §. uti förstnämnde Förordning korn» tue ött ändras, hvarjemte och på det ett 460 Lagutskottets Betdnkandett. längre uppskof med fylleri- och brännvinsminuteringsmå! må förekommas, Utskottet anser att slika mål älven må, vid tillfälle af inträffande Urtima Ting, åtalas och aldummas' dock att allmänna Åklagaren, innan stämning ågår, derom bör hos Domaren göra anmälan.
Hvad vidare angår den föreslagna närmare bestämning på de kännetecken, som utmärka ett öfverlastadt tillstånd, anser Utskottet att den, som i i af t8l5 års Förordning igenfinnes, motsvarar andarnalet och svårligen lärer kunna till sin förbättring ändras; likasom Utskottet anser mindre lämpligt det förslag , att ålägga Åklagare nämna angifvare, enär han sjelf kommer att ansvara för ett ohemult eller ogrundadt åtal.
Beträffande åter den af Herr Borgmästaren Arvidsson väckte fråga , om olämpligheten att ålägga värjemålsed uti dryckenskapsmål; så enär straff endast bör ega rum för den, hvars åtbörder och orediga sinnesförfattning synbarligen utmärkt att han varit drucken, och den person, sorn med ed skulle fria sig från tillmålet om ett sä beskaffadt tillstånd, redan innan värjemålseden kan komma i fråga , är med halfva skäl förvunnen, att vid det åtalade tillfället icke hafva egt den rediga föreställning om sin belägenhet, att han derom med tillförlitlig visshet bor kunna göra redo; så har, med bifall till motionen, Utskottet ansett sig böra tillstyrka det stadgande: att enär, Lagutskottets Betdnkatiden. 461 Uti dryckenskapsmål, den tilltalade icke med lulla skäl blifvit öfvertygad, han ej må till värjemålsed dömmas, utan förklaras icke kunna åt Saken fällas.
I anledning af de flere i Motiorerne om ändring i straffbestammelserne för iterörade dryckenskapsförbrytelser, bar Utskottet väl ansett ett omättligt bruk af starka drycker vara brottsligt, då det strider emot den ord. ning, som inom samhällen bör råda, och emot sedlighet, samt åstadkommer förargelse; men att denna förbrytelse skiljer sig från andra brott deruti, att något uppsåt att skada aller förnärma andre, ej derföre ligger till grund' hvarföre och då vanhedrande straff endast böra följa I brott, alstrade af låga afsigter, Utskottet funnit stockstraffet, äfvensom påföljden att dömmas förlustig Medborgerligt förtroende, icke vara lämplige bestraffningar för fylleribrott; men deremot har Utskottet icke funnit skäl att tillstyrka upphäfvande af det för femte och sjette resorne fylleri stadgade allmänna arbete , såsom det enda återstående lämpliga correctiv emot ett ihärdigt fortfarande i dryckenskapslasten.
Utskottet tillstyrker derföre: att, genom utfärdande Författning, 2 §. uti Kongl. Förordningen den 24 Augusti 18»3 i så måtto ändras, att Stockstraffet och förlusten af Medborgerligt förtroende för fjerde resan dryckenskap helt och hållet försvinna ; men att någon annan ändring mi de 4S2 LagUtskottets Betänkanden.
Bil gällande straffbestämmelserne icke , pä grund af motionerne, för öfrigt mätte ske.
Slutligen och angående Eric Pålssons yrkande, alt dan som i så kalladt muntert lag eller bland vänner, af starka drycker sig öfverlastar, borde vara fri från tilltal ; så enär dryckenskap, enligt LagUtskottets £ anka, lika litet vid ofvannämnda tillfälle» som i allmänhet annars kan från ansvar undantagas, har Utskottet icke ansett lämpligt att någon skillnad i ansvaret, i de af Eric Pålsson uppgifnefall, bör komma i fråga.
Detta allt, tillika med någre Ledamöters särskilda meningar, hemställes dock vördsammeligen Rikets Höglofl.
Stockholm den 51 Maji 1825.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft, Ständers Lagutskott den 19 April 1825.
S. D. Föredrogos de flere till Lagutskottet remitterade Memorialer, angåend3 yrkade ändringar uti Förordningarna den 24 Augusti 1815 och den 20 December igi5 , så väl i afseende på Råuegångssättet uti fyllerimål och frågor om oloflig bråanvinsförsäljtiing å Landet, som ock beträffande ansvaret för förstnämnde förbrytelse.
Utskottets fleste Ledamöter yttrade, af skäl, som i Betänkandet skulle upptagas, LagUtskottets Betånlaitdin, 463 dea mening: att åtal emot förbrytelser af ofVannämnde art borde af HäradsRätterne upptagas och profvas: att någen ändring i I §. af 1813 års Förordning icke vore af nöden : att värjemålsed i fyllerimål ej bor» de åläggas; att något särskildt stadgande, hvarigenom Åklagare åiägges namngifva angi tvären af fylleribrott, ej erfordrades, samt att stockstraff, jemte förlust af medborgerligt förtroende, såsom en vanärande bestraffning, borde afskafFas; hvaremot skiljagtighet förmärktes i så måtto, att Herr Borgmästaren Cederborg samt Ledamöterne af Hederv.
RondeStåndet ansågo påföljden af tvångsarbete å Arbetsinrättning och Spinnhus jemväl böra försvinna, och i det stället böter till Tjugo Riksdalers belopp stadgas för den , som femte resan och flere gånger varder om fylleri öfvertygad; då åter andre Ledamöter ansågo 2 af I8T5 ärs Förordning ej böra undergå vidare förändring än att stockstrsfFet derifrån uteslöts; och Herr Prosten Doctor Leffler yttrade:
För min enskilda del önskade jag gerna, att alla permingeböter för fylleri måtta upphöra.
Den som på denna last är begifven ^kadar icke blott sig sjelf.
En oskyldig hustru och uppväxande barn blifva genom mannens liderlighet, slösagtighet och lättja utarmade och lida brist på det, som till lifvets uppehälle är det nödvändigaste.
Kommer ock det dertill att mannen, en eller flere gånger, med penningeböter skall umgälla sitt brott, så gå dessa ur gemen - 464 Lagutskottets Betänkande!!, smnt bo, och hustrun må genom sin omtanka och arbetsamhet sträfva så mycket bon kan emot armodet, hon skall deraf nedtryckas.
Hon lemnar barnen utan all eftersyn att genom betiande uppehålla sitt lif, hvilka dervid inö‘vas i lättja och allahanda odygder, och blifva skadliga medlemmar i samfundet.
På sådan grund anser jag penningeböter för fylleri icke allenast olämplige, utan helt och hållet förderflige.
Brott och straff böra svara mot hvarandra, och det sednare bör aldrig falla på den oskyldige.
Skam och lidande böra träffa den felagtige, och i sådant afseende håller jag före, att den, som efter en eller annan gång i KyrkoRåd för fylleri blifvit tilltalad och varnad och icke later deraf råtta sig, bör beliggas med stockstraff, och om han sedan likafullt med samma last beträdes, dömmas till fängelse vid vatten och bröd efter sig företeende omständigheter, elfer ock på längre eller kortara tid hållas till arbete vid någon fästning.
Olof Ch. Leffler.
Herr Prosten Doctor Fornander biträdde samma mening, med undantag deraf, att Herr Prosten ansåg stocksta afl'och arbete å fästning icke böra ega rum lör fylleribrott.
Sedan LagUtskottets Bttankandtm 465 Sedan Herrar Lagmannen Björkenstam, Borgmästaren Hagander och Prosten Leffler bortgått, samt Herr Borgmästaren Arvidsson begärt votering med slutna sedlar, framställde Herr Grefven ecb Ordlöranden följande proposition:
Deri som anser 2 §. af Förordningen den 24 Augusti 1813 böra bibehållas utan annan förändring, än att det deruti stad* gade stockstraff’ samt förlusten af medborgerligt förtroende försvinner skrifver ja.
Den äter, Som förmenar, att påföljd af allmänt arbete ä Arbetsinrättning och Spinnhus jemväl bör afskaffäs, och vill att i det stille Tjugo
R drs böter må bestämmas för den, som femte resan och oitare med fylleri varder beträdd, skrifver Nej.
Det anmärkes, att Herr Häradshöfdingen Ribbing, under åberopande af dess hår nedanföre antecknade särskilda mening, undandrog sig att uti omröstningen deltaga.
Vid voteringssedlarnes upptagande funnos af Hederv.
BondeStåndet 4 Nej, af Vällofl. BorgareSråndet 2 ja och r
Nej, af Högv.
PresteStåndet 2 Ja, samt af Hög!off.
Ridderskapet och Adein 2 Ja; och skulle således Utskottet?
tillstyrkande uppsättas i likhet med de Ledamöters mening, hvilka sknifvit Ja.
Herr Häradshöfdingen Ribbing afgaf följande skriftligen författade yttrande f ämnet: Lagutskottet s Betltnkandm, §0 466 Lagutskottets Betänkande».