Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna har sökt vederlägga Hr Gripensledts påstående, alt styfvern skulle vara den rätta minsta undcrafdelningen och icke tvåstyfvern.
Jag kan icke gilla hvad Frih.
Palmstjerna i detta afseende har yttrat.
Då Hr Gripenstedt har nämnt, att styfvern vore den lämpligaste minsta förekommande underafdelning, så har han naturligtvis icke kunnat mena den minsta i räkning förekommande undcrafdelningen, vid sådana tillfällen, der det, enligt sakens natur, förekommer att dela i ännu mindre delar.
Han har icke med orden ”den minsta underafdelning” kunnat afse annat, än den minsta underafdelning, som skulle få ett eget namn, och således den minsta, som i allmänna rörelsen förekommer.
Med denna definition på hans uttryck ”minsta förekommande underafdelning,” kan jag icke annat än instämma i hans yttrande, alt styfvern här verkligen är dertill mest passande.
För alt få bevis derföre, behöfver man icke gå längre än lill de allmänna saluplatserna i Stockholm.
Om der också icke förekommer någon artikel, hvars värde motsvarar jemnt en styfver, så finnas der likväl många artiklar, hvilkas värde icke kan liqvideras ulan med tillhjelp af sådana styfrar, d. v. s. hvilkas värden äro bestämda i udda styfverlal.
Liljencrantz, Gust. Fredr.:
Jag anhåller för min del att fä förena mig med de Hrr, som önskat bifall lill Utsk:s betänk.
Då detta betänk, handlades inom Otsk., hade jag äran deraf vara ledamot och erfor då, att samtlige ledamöterne af BondeSt. och nästan alla BorgareSt:s ledamöter inom Ulsk. enhälligt hyste den åsiglen, att enheten borde bestämmas lill 1 r:dr r:gs.
Nu måste man med skäl knnna antaga, alt BorgareSt. representerar den del af nationen, som har mesta erfarenheten af sättet att föra bok.
Likaledes torde jag fä antaga, alt BondeSt. är häst i tillfälle ali bedömma de svårigheter, som igenom ifrägavar. förändring kunde uppkomma.
Då nu deras uttryckta åsigt i detta afseende bestämdt gaf tillkänna hvad de för egen del och sina comilenter önska, så skulle jag tro, att den reform, som nu är i fråga, är så obetydlig, all det icke lönar mödan alt framkalla något missnöje för dess skull.
För öfrigt har en annan värd talare i min tanke ganska tydligt ådagalagt, att, äfven med antagande af 1 r:dr r:gs såsom enhet, Den 23 November f. m. 439 ingen svårighet skulle uppslå alt öfvergå till decimalsystemet.
Efter hvad jag, såsom ledamot af BancoUtsk., har förnummit, tror jag likväl, att den tid, då decimalsystemet kan komma att införas i Sverige, är så aflägsen, att många R.
St. och många BancoUtsk. ännu komma att yttra sig i den frågan.
För min del tillstyrker jag bifall till Ulsk:s betänk.
Frih. von Döbeln:
Jag är nästan lill alla delar förekommen af Frih. Wrede.
Jag ärnade helt och hållet säga hvad han från början till slut har sagt.
Jag anser således, alt R. o. Ad. bör lill myntenhet antaga 24 sk., emedan derigenom blif— vcr tJö nämnde enhet i det närmaste lika med 1 styfver.
Det finnes ännu ganska många varor, som kosta 1 styfver, och jag anser icke nödigt, att en varustegring skulle ske, blott derföre att man icke har något så litet mynt.
Jag tager mig friheten återföra i R. o. Ad:s minne, alt här nu är fråga om alt afgifva en opinionsyttring om decimalsystemet och att fatta ett beslut oin niyntcnhcten, hvilket sannolikt kommer lill verkställighet.
Jag skall derföre afråda ifrån alt så långt utsträcka den första, ty R. o. Ad. förlorar derigenom sin delaktighet i det sednare.
Jag anser äfven derföre, att det icke kan vara skäl att nu ingå i alltför många detaljer om decimalsystemets fördelar och dess reglerande, då fråga likväl icke kan blifva om någonting annat än godkännande af grundsatsen.
Hvad den ifrågavar. punkten beträffar, så betviflar jag icke, att Utsk:s förslag antages af de öfrige Stånden.
Det skulle derföre vara i sak likgiltigt hvad R. o. Ad. derom besluter; men om R. o.
Ad. afslår denua del, så förlorar R. o. Ad. äfven tillfälle att besluta om den nästföljande punkten, som angår myntets benämning; och då jag tror, att R. o. Ad:s beslut i den delen kunde vara af en måhända nyttig inverkan, så är detta det egentligen praktiska skälet, hvarföre jag tror det kunde vara af vigt, att R. o. Ad. bifaller denna punkt.
Ofverläggningen. förklarades nu vara slutad, hvarefter H. Ex. Ilr Gr. o.
Landtm, hemställde, om B. o. Ad. behagade bifalla BancoUtsk:s förslag, att räkne-enheten må bestämmas lill ett värde, som motsvarar en riksdaler riksgälds.
Ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna, att denna proposition blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Hr Gripenstedt begärde votering.
Den som bifaller BancoUtsk:s, i dess utlåt.
N:o 23 förnyade förslag, att räkne-enheten må bestämmas till ett värde, som motsvarar en riksdaler riksgälds, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; 440 Den 23 November e. m.
Vinner nej, besluter R. o. Ad., att räkne-enheten må bestämmas till ett värde, som motsvarar ^ riksdaler silfver specie eller 24 skillingar riksgälds.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som folier Ja — 41.
Nej — 61. H. R. o.
Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
In fidem protocolli, Alberl Munck.
Fortsattes pröfningen af BancoUlsk:s d. 16 och 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 23, i anledn. af de inom samtlige RiksSt:n framställde anmärkn:r vid Utsk:s under N:o 15 afgifna betänk., med förslag till ett förändradt myntsystem.
5:te punkten, ang:de den nya räkne-enhetens benämning.
Som den i f. m. plenum genom votering bestämda myntenheten bör gifvas något namn, så får jag äran föreslå, hvad jag äfven i den reservation, som åtföljde det förra betänk., framställt, nemi. alt denna enhet må benämnas riksmark, såsom varande en multipel af marken, då den andra benämningen, eller riksdaler, är en multipel af dalem.
Om, efter hvad jag bar anledn. att förmoda, de öfrige Stånden bibehållit benämningen riksdaler riksgälds eller utbytt det sednare ordet till curant, så slår den nämnda riksmarken lill sin benämning förenlig dermed, då det möjligen kunde i en framtid ske en förening, så att genom bibehållande af r:dr r:gs såsom enhet med underafdelningar af tvenne mark man linge allt hvad man under denna dagens f. m. önskade vinna af Frih. Wredes föreslagna system. R. o. Ad. har nu antagit en räkne-enhet, motsvarande 24 sk. r:gs., och det är den, sorn jag nu föreslår måtte henämnas riksmark.
Då jag under loppet af f. m. plenum haft tillfälle att om detta ärende yttra min mening, men sedermera funnit, alt den vid voteringen ej kunde göra sig gällande, skall jag ej vidare upptaga tiden med dess fullföljande uti nu förestående discussion.
Jag kan likväl icke erkänna, alt min öfvertygelse om saken på något sätt blifvit rub - Den 23 November e. m. 441 rubbad, och kail således icke gilla de beslut, sorn jag förutser alt R. o. Ad. kommer alt i efterföljande frågor fatta.
Jagskall emedlertid icke besvära R. o. Ad. med några invändningar emot de blifvande besluten, oell icke eller mot den nu ifrågasatta döpelsen.
Jag för min del skulle åter tro, att det vore lämpligast att kalla den nya enheten krona, hellre än riksmark.
Dä man så der väljer mellan namn, sä kan det på det hela laget vara en smal sak, att jag så nili uttrycka mig, hvilket som autages; men jag skulle tro, att det mycket skulle lätta införandet af benämningen ä denna enhet, om man pä det nya myntet uttryckte en hild af dess namn, d. v. s. om man pä ena sidan af myntet preglade en stor krona.
Pä detta skäl tillstyrker jag antagande af benämningeu krona.
Hr Gripenstedt, Joh. Äng.:
Min mening i delta afseende instämmer i sak med den siste talarens, ehuru mina skäl dertill äro icke fyllest lika med hans.
Jag tror nemi. att vid bestämmandet af en ny nivnteiibet, är det äfven nödvändigt att antaga ett nytt namn, just för att undvika de förvillande begrepp, sorn alltid uppstå, i fall samma namn erhåller flera oell olika betydelser.
Detta är orsaken hvarföre jag anser det vara mindre redligt att antaga namnet mark, äfven om dertill lägges prefixet
Riks-, emedan vi förut hafva ett gammalt begrepp 0111 mark, hvarigenom osäkerhet 0111 meningen hvilkendera sortens mark, som vore i fråga, lätteligen kunde uppstå.
Detta är också skälet hvarföre jag ej eller vågar föreslå namnet daler, oaktadt denna benämning har mycket för sig, såsom gammal och nationel, och helst den nuvar. lagliga dalem, 0111 jag sä får kalla densamma, eller den sorn i allmänna lagen åberopas för alla böter, är just till sitt värde motsvarande den enhet, sorn R. o. Ad. på f. 111. antagit.
Men, såsom jag förut yttrat, häst torde likväl vara alt, vid antagande af ny enhet, gifva densamma en förut icke bruklig benämning, således hvarken mark eller daler, utan krona.
Då man nu är kommen lill val af namn, så får jag föreslå ett urgammalt, fordom brukligt af ordet plåt, som tillförne brukades sorn högsta räkneenliet, och närmast i värde svara de mot g r:dr silfver sp. Jag tror, alt man räknade i plåtar, innan nian antog benämningen riksdaler.
Landtm, yttrade, alt då nu blifvit föreslaget, alt ifrågavar. räkne-euhet må kallas antingen riksmark, krona eller plåt, samt af de ledamöter, som yttrat sig, 2:ne föreslagit namnet krona, H.
Ex. först finge hemställa, om R. 0. Ad. behagade afstå BancoUlsk:s i denna punkt gjorda hemställan samt besluta, att den nya räkne-euheten ina kallas krona.
Ropades starka ja, blandade med några nej, hvarefter II. 4 11. 50 442 Den 23 November e. m.
Ex. förklarade, det han trott sig finna, att denna propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad.
6:te punkten, ang:de riikne-enhelens indelning.
I consequens med R. o. Ad:s redan fattade beslut, är det naturligt, att äfven denna 'punkt måste afslås, och hvad sjelfva indelningen af den nya mvntenheteu beträffar, så lärer det väl ej komma i fråga annat, än att bestämma dess fördelning i 100-delar och hvarje del kallas styfver, motsvarande vår nuvarande styfver, på 4 proc. när.
Jag skulle likväl tro, att det vore lyckligt och nyttigt, om, vid decimalsystemets införande, det icke blott komme alt räknas i 100-delar, utan äfven i 10-delar, hvilket egentligen är meningen med detta system.
Jag skulle derföre önska, att denna nya enhet måtte indelas, först i 10-delar och hvarje sådan ytterligare i 10, d. v. s. de 100 styfver skulle fördelas på 10 andra myntstycken, -hvilka jag tror lämpligen skulle kunna kallas marker.
Det beslut, som förut är fattadt ang:de decimalsystemet, är visserligen icke positivt bindande, men dä det var ett förnekande af det återgående från samma system, som Utsk. tillstyrkt, så måtte meningen väl också hafva varit alt för sin del antaga detsamma.
Jag anhåller således, att den enhet, som är bestämd, måtte enligt dessa grunder indelas i 100-delar och alt hvarje 100-del må kallas styfver.
Hvad åter beträffar den underafdelning, som den siste värde talaren omnämnt, skulle jag tro, att man gjorde bäst, alt icke bestämma något namn för densamma, ty denna underafdelning, som naturligtvis skulle representeras af det särskilda kopparmyntet af samma valeur, får nog ett namn af sig sjelf, och folket bestämmer då benämningen sorn det bäst synes.
Ulan tvifvel kommer den att heta ett 10-styfversstycke.
Att deremot nu decrelera ett löjligt namn, såsom penning, eller slant, eller mark, eller skilling, bär alltid sina svårigheter.
Är namnet gammalt, men det nya värdet ej öfverensstämmer med det gamla, så måste det leda till misstag och oreda, och att antaga flera nya namn än sorn oundgängligen behöfvas, ökar naturligtvis äfven svårigheten; hvarföre jag tager mig friheten föreslå, att den bestämda enheten endast delas i 100 delar, och att hvarje del kallas styfver.
Då jag yttrade den önskan, alt den nya enheten mätte fördelas i 10 delar, sä var det derföre, att jag i praktiken anser det vara en ganska svar bokföring, om man endast skulle begagna 2:ne columner, och således gå ända till 99 innan man kom till enhet.
Jag skulle tro, att man vunne mycket i den allmänna räkningen, om man endast hade enkla siffror i de två sista columnerne, och således icke kom längre än till 9, då man öfvergick till enhet i den andra columnen.
Antager man detta, så mäste ^ krona äfven hafva en benämning, ty Den 23 November e. m. 443 att kalla det för en 10-styfyer torde ej vara lämpligt.
Men har jag orätt i den åsigt jag yttrat, så förfaller naturligtvis också hela frågan om benämningen å denna underafdelning.
Gustaf: Lika med Gr.
Horn tror jag det vara nödvändigt att en underafdelning finnes mellan den antagna myntenheten och minsta underafdelningen, eller styfvern.
Jag tror, att det mindre skall komma i fråga att vid bokföring begagna denna underafdelning, än icke mera i handel och vandel enskilde emellan.
Jag föreställer mig att, isynnerhet bland de s. k. lägre folkclasserna, sorn verkställa sina räkningar i hufvudet, det skulle bli lättare att lägga tillsammans mindre summor, t. ex. 6 mark 5 styfver, 7 mark 5 styfver, än 65 styfver, 75 styfver o. s. v.
Emedlertid skulle jag tro, att mark ej vore en lämplig benämning på det nya 10- styfverstycket, såsom ej i värde motsvarande det gamla begreppet af detta namn, ulan att ordet penning dertill vore tjenligare, hvarigenom äfven undveks alt förvexling med det förr i Svenska penningeväsendet begagnade ordet mark.
Om jag kunde göra mig den minsta förhoppning, att frågan om decimalsyslemet kunde viuna sådant bifall att det kom till verkställighet, så skulle jag visserligen varit mycket belåten med utgången af den sista voteringen; men jag befarar, att hvarken nu eller ens i någon af närvarandes lifstid något decimalsystem kommer till stånd, för att dömma efter de utsigter dertill, som nu visa sig.
Man säger, alt de öfrige Stånden redan fattat sitt beslut enligt denna åsigt..
Jag hade således hoppats, att vi skulle kommit till någon förbättring; dermed alser jag, att vi åtminstone kommit dcrliäu, att r:drn r:gs hade blifvit den allmänna beräkningen, som icke hade lagt hinder i vägen till en framdeles öfvergång till decimalsystemet; men då äfven detta förfallit genom den votering, som på f. m. ägt rum, så är derom icke vidare att tala.
Af denna anledn. instämmer jag med Gr.
Horn, anseende, att om den minsta afdelningen, elier 100-delen af enheten, skall hafva ett särskildt namn så måste äfven 1 O-delen hafva någon benämning.
Man skulle aldrig behöfva mer än en column, då 10-delenoch 100-delen kunde skiljas ifrån det hela genom commatering.
Det torde bli ganska svårt att någonsin få ur det allmänna begreppet benämningen riksdaler, och jag tviflar på att det någonsin kommer derhän, att man säger krona, mark och styfver ; men blifver enheten krona oeh 100-delen benämnes styfver, så anser jag, att äfven 10-deIen måtte få någon benämning och att dertill mark vöre ganska tjenligt.
Ehuruväl jag visserligen icke känner de öfrige Ståndens beslut, så, enär man inom BancoUtsk. ansåg det vara säkert, att de tre ofrälse
Stånden skulle antaga r:drn r:gs och dess indelningar på vanligt sätt i sk. och r:st., så synes det mig icke vara skäl för R. o. Ad. att borttaga tiden med särskilda he.stämmanden i den delen, utan alt följa Den 23 November e ra. ^ ” systemet enkelt, alt den antagna kronan må delas i 100 styfver.
Uti' de främmande lander, hvarest jag längre tid uppehållit mig, finnas inga myntstycken motsvarande 10 styfver; i Frankrike finnes endast mvntpiecer af koppar å 5 cenlimes, i Ryssland är 5 kopek den högsta.
Om hos oss enheten fördelades i 100 styfver, sä komnie säkerligen 5-slyfverstyckel att af folket benämnas nysk i liing eller något dylikt.
Jag tror att oss ej göres hellof af annat för det närvarande, än alt besluta, alt kronan bör indelas i 100 styfver.
Afven jag tror det vara öfverflödigt att införa särskild afdelning af 10-delen utaf kronan.
Man har hittills räknat med skillingar, som varit 48 på r:drn; det blir visserligen litet svårare att öka dem till 100, men det blir ändock icke mer än 2 siffror, som gå öfver columnen, och jag tror, alt denna svårighet blir mycket mindre än alt liniera upp en särskild column för en tredje afdelning.
Jag tror således att dol vore häst besluta, alt den antagna kronan indelas i 100 styfver.
Med framställning derom, att Hr Gripenstedt föreslagit, alt nya räkne-enhelen skulle indelas i 100 lika delar och hvarje sällan del kallas styfver, samt Gr.
Horn afgifvit samma förslag, nren med tillägg, alt 10 styfver skulle kallas mark, hemställde 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade, med alsing å BancoUlsk:s tillstyrkande, besluta, att, såsom Hr Gripenstedt föreslagit, nya räkne-cuhelen skall indelas i 100 lika delar, och hvarje sådan del kallas styfver; hvilket bifölls. 7:de punkten, ong;de allmänna räkningssättet i handel och vandel samt vid bokföring. 11. Ex. I! r Gr. o.
Landtm, yttrade, alt R. o. Ad. torde finna, alt, i följd af dess förut fattade beslut, de i denna punkt förekommande moni., litt. a, b och c, såsom redan afgjorde, icke erfordrade vidare pröfning, samt mom. litt. d hade förfallit; hvaruti II. o. Ad. hördes instämma. 8:de punkten, ang:de utmyntningen af silfver.
Frih. Cederström, Jacob: Något annat beslut i denna fråga, än att hos Konungen anmäla Ständernes önskan, lärer ej kunna fattas, dä uiyntuiugen är ett Konungens regale, och det tillhörer Konungen att bestämma huru många slags roultipler af r:dr sp. han vill införa.
Sjelfva r:dr species har Konungen antagit och i sin ed förbundit sig ali icke ändra, men mullipeln deraf kan rättas efter behofvet i landet.
Hvad här föreslås, mäste således anmälas sorn en und. önskan.
Hr G r i penstedl:
Sedan sjelfva enheten blifvit förändrad mot hvad Ulsk. i sitt betänk, föreslagit, så torde det äfven vara nödvändigt att sil frets utmyntning undergår någon liten justering derefter, i så måtto att det minsta silfvermyniet icke blir, såsom Ulsk. föreslagit, lika med 12 sk. utan i stället hälften Den 23 November e. m. 445 mindre, d. v. s. s'2- r:dr silfver eller 6 sk., lika med 25 styfver.
Men della silfvermynt skulle möjligen blifva allt för litet, för att med beqvämlighet kunna bandleras, om det sloges efler samma skrot och korn, som det nuvar., nemi. 12-lödigt.
Jag skulle derföre
Iro, att, för att fä detsamma något strörre, lämpligt vore om för denna mynlsort ett undantag gjordes i afseende på lojeringen, så att den bestämdes till 8-lödig, oell i öfverensstämmelse dermed får jag föreslå, att siIfrets utmvntning må ske på följande säll: o) Ett om 1 r:dr silfver, eller 8 kronor
Ett om j r:dr silfver, eller 2 kronor
Ett om 5'2 r:dr silfver, eller 25 styfver — (i sk. r:gs.
Hvad angår den efterföljande delen af mom. 3. litt. B., sorn handlar om skrot och korn, torde då deri böra inflyta den förändring, som jag nyss hade äran nämna, nemi. alt det minsta mynlel skulle bestå af ett annat lödighetstal än de öfriga, och i sl. f. de af Ulsk. föreslagna bestämmelser skulle stadgandet komma alt lyda, som följer:
Alla förestående silfvermynt, med undantag af det minsta eller 25 slyfverstycket, skola, på sätt i nu gällande myntordning finnes stadgadt, innehålla 3 delar finl silfver emot en del koppar och sålunda vara tolflödiga, under förbehåll likväl af de jemlikt samma förordning tillåtna remedia, nemi. på 1 r:dr silfverstycket, deraf 25
Det minsta silfvermyntet, eller 25 slyfverstycket, skall innehålla 2 delar fint silfver mot 2 delar koppar, och således vara 8-lödigt; såsom remedium på dessa myntstycken, deraf 800
Jag tager mig friheten anhålla om propos. på detta förslag till silfrets ulmyulning.
Jag får först anmärka, att BancoUtsk. under behandlingen af della ärende ingalunda för bisett hvad sorn är ett Kronans regale, eller hvad som utgör Konungens ensamt beslutande rätt; men då ett Ulsk. skall afgöra mål af skiljaktig beskaffenhet, som der behandlas, så bestämmer målets egenskap, jemlikt grundlagens föreskrift, men ej Utsk:s natur, huru målet skall afgöras, och derföre har Ulsk. till
Stän dernes beslutande öfverlemnat målet i alla dess delar, som nu äro framställde.
Det faller af sig sjelf, att i den underd. skrifvelse, som i ämnet skall ingå, skall allt rättas sorn sig bör efter de beslut, som kunna fattas.
Hvad åter sjelfva fördelningen i myntet beträffar, får jag, då det lilla silfvermyntet Hr Gri - 446 Den 23 Not em ber e. m. penstedt föreslagit, i rörelsen bör blifva beqvämt, äfven ör min del föreslå antagande af det förslag, som Hr Gripenstedt framställt.
Innan jag egentligen yttrar mig, skulle jag anhålla alt fä veta, om beslut äfven skall fattas rör:de skrot oell korn.
II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, förklarade i anledn. häraf, alt endast den i Utsk:s utlåt, under litt.
A. upptagne fråga om utmyntningen nu var föredragen.
Då afstår jag ifrån begäran om ordet, tills öfverläggningen om litt.
B. förekommer.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då bifall till Utsk:s förslag ej blifvit yrkadt, utan deremot Hr Gripenstedt i ämnet framställt eli förslag, som II. o. Ad. nyss bort uppläsas, II.
Ex. finge hemställa, om R. o. Ad. behagade, med afslag å Utsk:s förslag, bifalla delta af Hr Gripenstedt i fråga om utmyntningen gjorde förslag.
Ropades ja. 9:de punkten, ang:de silfvermyntets skrot och korn.
Jag skall utbedja mig att få erinra, del remedium är ett latinskt ord, som betyder botemedel, och som nyttjas i myntläran, såsom ett medel att afhjelpa svårigheten eller snart sagdl omöjligheten att få alla myntpiecer af samma valeur fullkomligt lika stora och lika haltiga.
Denna differens skulle jag vilja kalla myntningsmån, för att få ett Svenskt ord, som klarare uttryckte samma begrepp, och hvarigenom äfven förvillelse kanske torde för framtiden undvikas.
Nu finnes det tvenne slags remedia eller myntningsmån.- det ena nemi. i afseende på halten och det andra i afseende på vigten; men att dömma efter samanhanget skulle man kunna frukta, att på delta ställe blott vore fråga om halten, ehuru kanske Utsk. äfven menat vigten.
Här står i Ulsk:s betänk, nemi,: ”På sätt i nu gällande myntordning är vordet stadgadt, skola alla förenämnde silfvermynt innehålla 3 delar fint silfver emot eji del koppar och således vara 12-lödiga, under förbehåll likväl att de, jemlikt samma förordning, tillåtna remedia, nemi.”
Det synes således, som om här endast menades remedium i afseende på halten, men mycket vigtigare är likväl här remedium i afseende på vigten.
Hvad halten beträffar, så medgifver jag, alt remedium gerna må beräknas per skålpund, emedan det vore svårt, att kemiskt undersöka en enda penning; men i afseende på vigten, tror jag det vara nödvändigt att beräkna detsamma per stycke.
Om jag nemi. bar en silfverpiece, hvars Jojering jag antager för riktig, men om hvars riktighet, i afseende pä vigten, jag må försäkra mig, så måste jag naturligtvis väga densamma, hvarvid, om jag har en fullkomligt fin vågskål, det utrönes ganska lätt huruvida nämnde piece innehar
Den 23 November o. m.
447 sin fulla vigt, då jag vet huru mycket den får vara öfver eller under; men om jag nu vill fråga en myntmästare eller banco-karl, huruvida en silfverpiecc har sin fulla vigt, så kan, efter nu gällande författningar och efter det förslag, som Utsk. uppgifvit, svaras mig: ”Ja, tag hit ett skålpund, så skall jag se till.”
Det är, såsom jag säger, en omening, att tala om remedium i vigt per skålpund och jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle finna nödvändigheten af att beräkna remedium ‘i vigten per piece i st. f. per skålpund.
Jag får åter uppstå såsom respondens emot den värde ledamot, som, då denna punkt förra gången utgjorde ämne för R. o. Ad:s öfverläggning, gjorde anmärka. emot densamma.
BancoUtsk. har tagit dessa den värde ledamoteus anmärkn:r i öfvervägande; men alldenstund K.
M. har utfärdat en förordning om remedium såväl för vigten som för halten, och för öfrigt icke någon särskild fråga blifvit väckt ang:de förändring af det remedium, som hittills varit beräknadt på skålpund, till på stycke, så har BancoUtsk. icke trott sig dermed kunna taga befattning.
På delta ställe i betänk, är det vigten, som är i fråga.
Visserligen hade uttrycket kunnat vara något tydligare, men då beräkningen finnes utförd i skaIpundlal, torde rätta meningen deraf inses.
Hvad angelägenheten beträffar, att få det nya remedium på stycke, så kommer det all hafva stora svårigheter med sig, och vore dermed i det hela taget icke mycket vunnet; ty får jag nya myntpiecer och låter hälften af deni ligga orörda, men den andra hälften deremot kommer i stark rörelse, så skall snart en betydlig skilland i vigten dem emellan uppkomma.