Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det samma gäller när han ger befälhavaren order, så att tvister kan undvikas.
§ 29 Innan lots avgår skall han i sin dagbok ha fått infört punkterna i formuläret.
§ 30 Den lots, som av okunnighet, vårdslöshet eller oredigt förhållande sätter fartyg på grund skall även om skada inte uppstår straffas med fängelse på vatten och bröd i 8-16 dagar.
Händer det igen mister han
tjänsten.
Sker skada straffas han med arbete på fästning 3 - 12 månader och att ersätta skadan.
Sker olycka under lotsning utan lotsens förskyllan går han fri.
Han skall ställa sig till noga efterrättelse vad författningen om Lurendrejeri och Tullförsnillnings samt Seglationsordningen föreskriver.
§ 31 Lots får inte inlotsa fartyg genom förbjudna inlopp eller till otillåtna hamnar, om inte bevisligt nödläge uppstått.
§ 32 Lots skall påminna befälhavare vad som gäller angående utkastning av ämnen, som kan skada eller uppgrunda hamnar och farleder.
§ 33 Lotsar skall se till att båt- och lotsinrättningsavgiften blir betald.
Befälhavaren får inte vägra att betala till lotsen.
Lyckas inte lotsen få pengarna skall han genast anmäla till förman, annars blir han själv ansvarig för de avgifter som saknas.
§ 34 Det åligger lotsarna att sätta ut prickar på alla grund.
Detta skall ske strax efter islossningen.
De skall innan våren skaffa behöriga stänger med vidjor till de hemman som av ålder har prickningsskyldighet.
Dessa hemman är befriade från arbetet att sätta ut prickarna.
Där prickningsskyldigheten ligger på städerna kan de själva göra den eller komma överens med lotsarna om arbetet.
Det skall göras en förteckning på antalet prickstänger varje hemman eller stad ansvarar för.
Den som inte inom behörig tid på behörigt ställe avlämnar bestämt antal, bötar för varje saknad stång 16 skillingar.
En laglig prick bör vara gjord av runt torrt träd, vit till färgen, räcka minst 10 fot över vattenytan.
Står de i stora fjärdar eller långt från land bör de vara längre och tjockare för att synas bättre.
Prickar på östra sidan om farleden utmärks med tofs i övre änden, syd och västprickar är släta.
De som tas på ömse sidor har ett kors.
§ 35 Lotsarna åtnjuter så väl för sina personer som lotshemman de förmåner och friheter, som enligt gällande författningar dem tillkommer.
§ 36 Som lotshemman och boningsplatser för lotsar anses alla hemman och lägenheter vare sig de är frälse, skatte eller krono som av ålder varit och framledes kunna bli lotsmännens bostad.
De har frihet från sådana skyldigheter som vanligen åtföljer.
Jordebok skall upprättas där förändringar antecknas och beskrivning över hemmanet med dess förmåner och skyldigheter.
§ 37 Vid de lotshemman, som inte blivit sålda till skatte utan till sin natur är krono, får åbo inte av lotsningen njuta kronolön dessutom, utan har endast del i lotspenningförtjänsten efter grad, Änka eller barn har rätt att stanna vid hemmanet efter lotsens död, om de sköter lotsningen antingen med hjälp av lotslärling eller andra lotsar.
Om änka, som medfört lotshemmanet till sin avlidna man, träder i annat gifte med annan lots bibehåller hon hemmanet i sin livstid och det ärvs av hennes barn enligt förstfödslorätten, enda villkoret är att sonen skall vara skicklig lots eller dottern gift med en sådan.
Arvsrätten gäller i rakt nedstigande led.
Finns inte längre arvingar anmäls kronohemmanet som ledigt.
Lots som genom ålder eller sjukdom inte längre själv kan förrätta lotsning, får inte vräkas från hemmet så länge han kan sköta det.
Han ansvarar dock för lotsningen Lots som blivit avsatt för fel i tjänsten har förlorat sin rätt till hemmanet.
Hustru och barn äger dock rätt att bibehålla det på samma villkor som om mannen vore död.
Kronolotshemman får inte klyvas eller söndras.
§ 39 Kronans gamla lotshemman, som av ålder varit skatte bör sina lotsskyldigheter fullgöra varför skatterättigheten är borgen.
Skulle ägaren inte själv kunna lotsa skall han vid skatterättighetens förlust skaffa skicklig examinerad ersättare.
Ägaren är då skyldig att uppsätta en stuga med nödvändiga uthus samt förse lotsen med mulbete för en ko, ge honom vedbrand och fiske till husbehov.
§ 40 Vad angår frälsehemman, som av ålder varit lotshemman, kan de inte uppsägas även om de inte längre är lotsboställe.
Dock bör det i sin jämna gång fortsättas, om det är till nytta för Våra och Kronans fartyg och rikets handel.
Anmälan görs till lotsdirektören som ger hemmanet till någon skicklig lots.
§ 41 Finns behov av nytt lotsställe och det gäller kronoskatte- och frälsehemman är ägaren skyldig i likhet med vad som är stadgat för gästgivaregård.
Vill han inte avstå hemmanet är han skyldig att på något ställe åt sjösidan upplåta mark där stuga och uthus för lotsen kan byggas.
Överenskommer med Oss och Kronan om de förmåner lotsen skall ha.
Skulle lotsarna betala tomtören för sina boplatser kommer sådan avgift att utgå från lotsmedlen.
Kommer man inte överens meddelar landshövdingen utslag i saken och den missnöjda kan klaga hos Kammar Kollegium.
§ 43 De hemman, som således redan är eller framledes kommer att bli lotshemman kan inte rubbas.
Skulle genom indragning av lotstjänsten något hemman bli överflödigt, kommer det att utgöra alla skyldigheter som dess natur tillhör.
§ 44 Alla tvister som kan uppstå och angå lotshemman avgörs av Vår befallningshavande och om hans utslag inte gillas av Kammar Kollegium.
§ 45 Alla frågor rörande lotsarnas rätt till hemman, ägor, hus och boningsplatser, må vara över officerarna bekanta.
§ 46 Alla lotsar äger rätt att idka fiske med krok, nät och garn i öppna havet utan någon skatt eller avgift av vad slag det vara må, så vida inte enskilda ägare genom urminnes hävd, skattläggning, dombrev eller andra ostridiga skäl är i besittning.
§ 47 Vi vill härmed ha förnyat det hägn och beskydd, som lotsar alltid av Oss rönt, så att de kan njuta sina förunnade privilegier och friheter, även gratial enligt vad nu föreskrivet är.
Artikel III Om erläggandet så väl av allmänna Lots- och Båtinrättningsavgiften, som lotsens särskilda betalning.
§ 48 Alla fartyg, som nyttja svenska farvatten och inte är undantagna denna författning skall avlägga tvenne avgifter.
1: o En allmän Lots- och Båtavgift till Kronan för fyrars, båtars m m nybyggande och underhåll.
2: o Lotsens betalning för verkställd lotsning.
De betalas efter Lotstaxa Nr 1, som är den lindrigaste och används vid mindre svåra inomskärs farleder.
Lotstaxa Nr 2 är 25 % högre och används vid mera öppna och svåra inomskärs.
Lotstaxa nr 3 är 50 % högre och gäller vid de svåraste in - och utlotsningar eller vid tillfällen då stor olägenhet för lotsarna föreligger.
Vilken taxa som bör gälla finns uppsatt vid lotsstationerna.
§ 49 Alla svenska och norska fartyg erlägger hälften av avgiften.
§ 50 Svenska och norska däckade fartyg som ligger över 4 fot och går mellan inrikes orter, erlägger, när de nyttjar lots ¼ av lotspengarna och när de gå utan lots hälften av den betalning lotsarna skulle erhålla.
§ 51 Halvdäckade eller öppna båtar över 15 läster, som segla inrikes orter emellan, betalar om de inte har full last för varje hel resa 4 skilling för var fot fartyget med full last är djupgående enligt mätarbrevet.
§ 52 Alla svenska och norska fartyg som ligger 4 fot djupt eller därunder eller öppna båtar under 15 läster är befriade från allmänna lots- och båtavgiften.
§ 53 De som ligger över 4 men inte 6 fot betalar som om de var 6 fot, de som ligger djupare än 6 fot betalar för 7 o s v. § 54 Främmande nationers handelsfartyg erlägger lotspengar och lots- och båtavgifter enligt särskilt för dem utfärdade taxor.
§ 55 Då flera fartyg passeras och det inte finns lotsar till alla, skall det fartyg som erhållit lots, gå med så små segel att andra kan följa.
Då betalas som om lots varit ombord, men lotsens hemvägskost betalas av det fartyg där han befunnit sig.
§ 56 De fartyg som har järn som last befrias från lots- och båtavgiften, men betalar lotsen som andra fartyg.
§ 57 Fartyg som kommer från Nordsjön, södra svenska kusterna, Ölands, Danmarks och Preussens hamnar skall begagna inloppet vid Landsort, om de ämnar sig till Stockholm.
Får de motvind och inlöper vid Sandhamn betalar de samma avgifter som vid Landsort.
Lotspengar betalas endast för den segelled de använt.
§ 58 Våra och Kronans båtar betalar lotspengar men inga andra avgifter.
§ 59 Fartyg som för kronans räkning befraktas, betalar som om de tillhörde enskilda.
§ 60 Då lotsning sker till andra platser än vad som taxan omnämner betalas efter vägens längd § 61 Från 1 september till 30 april skall fartyg som använder lots betala 25 % mer än taxan utvisar.
Lots och båtavgiften är lika alla årstider.
§ 62 Om ett utlotsat fartyg måste återvända och söka nödhamn och lotsen fortfarande är ombord, lotsar han till närmaste hamn i sin led utan extra betalning.
Hade fartyget passerat yttre grunden till sjöss betalas halva lotspeng för tillbakavägen.
§ 63 Lots får inte överge det fartyg han mottagit till lotsning utan skepparens tillåtelse.
§ 64 Tar lots ut för hög taxa återbetalar han, bötar och vid upprepade förbrytelser mister sin tjänst och betalar angivaren.
§ 65 Om lots räddar fartyg som blivit manöverodugligt kommer man överens om högre betalning än taxan.
Kommer man inte överens hjälper lotsen fartyget i hamn och där upprättas en kompromissrätt på 5 personer, som dömer i fallet.
§ 66 Om fartyg möter lots, som inte är i tjänst, en tysk mil utanför yttersta grund och anser sig behöva hjälp, överenskommer de om betalning.
Betalningen som inte får överstiga 10 gånger taxan tillfaller lotsen enskilt.
Avdrag görs efter vad det normalt skulle kostat.
§ 67 Vid lotsningar under kryssning eller bevakningsexpeditioner med kronofartyg får lotsen utom en mans kost ombord även betalt för övertid.
Normalt lotsas 4 tyska mil om dagen.
§68 Lots skall så länge han vistas ombord på ett fartyg få kost i likhet med fartygets besättning och dessutom som extra förplägnad 1 jungfru brännvin om dagen.
Vid hans avfärd får han hemvägskost i torrföda, med en halv portion för varje tysk mil hemvägen är lång.
En och en halv mark bröd, ett halvt kvarter brännvin och en mark fläsk eller rökt kött.
Lotsen får ersättning om han på grund av hårt väder blir längre på sitt uppdrag än normalt.
Under vinterhalvåret kan lotsen behöva en medhjälpare, när han skall ta sig över svåra fjärdar, öppen sjö eller längre väg.
Medhjälparen, men endast en får inte kost ombord, utan är tvungen att hållas sig till lotsen för sin förplägnad.
Lotsarna har under vinterhalvåret rätt till skjutpengar och kärrlega efter en häst om hemvägen är lång.
Han får kost vid dessa tillfällen efter 6 mil om dagen.
Då får de under lotsning inte medtaga varken båt eller medhjälpare.
§ 69 Lotsar är skyldiga att förmedla order eller andra kronans bud inom deras lossningskrets när det kan ske sjövägen, de erhåller ingen annan betalning än en halv dagsportion torrföda för varje tysk mil.
Artikel IV Om uppbördssättet av lotspengarna samt Lots- och Båtinrättningsmedlen med kontrollen därå § 70 Lotspengar skall alltid betalas i reda pengar.
Befälhavaren erhåller kvitto enligt formulär.
Kan lotsen inte skriva utan endast underteckna med sitt bomärke, skall styrmannen eller annan trovärdig person ombord, bevittna underskriften § 71 Alla däckade fartyg som gå inrikes avlägger avgifterna vid tullkammaren dit de ankommer.
Alla handelsfartyg till eller från utrikes orter betalar till tullkammaren där de lastar eller lossar.
§ 73 Vid de uthamnar och ställen, där båtar endast ankrar för storm och oväder, betalas lots- och båtinrättnings avgiften till Kronan till tullbetjänt eller lotsålderman eller äldsta lots på stället.
§ 74 På ställen där lots- och båtavgiften skall erläggas undertecknar befälhavaren en anteckning om båtens djupgående, som bevittnas av lotsåldermannen enligt formulär.
§ 75 Lotsen är ansvarig för att fartygets djupgående stämmer med lämnade uppgifter och skall därför anställa uppmätning med sådan skyndsamhet att inget uppehåll förorsakas.
§ 76 Uppgifterna skall införas i en journal enligt formulär.
§ 77 Alla journaler och uppgiftssedlar insändas till lotsdistriktschefen en gång om året.
§ 78 Stora fartyg skall mätas av edsvuren skeppsmätare med mästarbrev.
Ändras fartyget skall ny mätning ske.
§ 80 Alla avgifter även den tiondepenning, som lotsarna skall betala Kronan och Oss upptas av tullkammaren.
De erhåller 3 % av uppbörden för besväret.
§ 82 För det enskilda besvär lots och lotsålderman får genom att ta upp uppbörd får de 12 % till porto och skrivmaterial, vilka han vid leveransen till tullkammaren genast kan dra av.
§ 83 Skulle fartyg betalat för mycket eller för litet, rättas det till vid fartygets ankomst till bestämd svensk plats.
§ 84 Alla kronobetjänter åligger att lämna lotsarna den handräckning som de behöva.
Artikel V Om de för sjöfartens säkerhet erforderliga inrättningar och deras vidmakthållande.
§ 85 De för sjöfartens säkerhet inrättade fyrar, båkar och övriga känningsmärken bör genom förvaltningen för sjöärenden väl underhållas.
De skall ersätta gamla och förfallna och inte ändra deras utseende utan Vårt tillstånd.
Alla förändringar meddelas i Allmänna Tidningar, även i utländska tidningar.
§ 86 Fyrarna skall i god tid vara försedda med lysningsämnen, så att de kan tändas och hållas lysande vid de utsatta terminerna.
§ 87 Tändningen bör ske en halvtimme sedan solen gått ner och hållas lysande till en halv timme före dess uppgång.
Redovisas vid vilket datum olika fyrar skall tändas.
§ 89 Flera bergringar skall om så påfordras till de sjöfarares säkerhet och bekvämlighet utsättas på lotsinrättningens bekostnad vid hamnar och trånga och buktiga farleder.
Finns inte berg eller stora stenar att fästa ringarna i sätter man i förtöjningsbojar eller Ducs d´Alber eller andra fästen på lotsverkets bekostnad.
§ 90 Den som kommer först har rätt att använda sig av dessa ringar.
Flera kan använda samma om rummet tillåter.
§ 91 För att bestrida kostnaden av dessa ringar bör fartyg betala en viss bärgringsavgift En skilling för var fot fartyget ligger djupt.
Små farkoster är befriade från avgift, men bör också dra sig undan och lämna rum för större fartyg.
Kronans fartyg är befriade.
§ 92 I städer, enskilda bolag eller personers hamnar och lastplatser är det deras skyldighet att uppsätta ringar och säkerhets anordningar, men också rättighet att ta ut taxa § 93 De bärgingsavgifter som för Amiralitetets Krigsmans kassas räkning i visa hamnar uppburits upphör och ringarna överlämnas till lotsinrättningen.
Amiralitets kassan erhåller ersättning från Oss.
§ 94 Lotsofficerare och lotsplatsens ålderman har ansvar för ringarna.
Om någon ring är svag eller bräcklig eller av vanartigt folk borttas görs anmälan och ringen ersätts.
Skeppare, som använt ringen då den gått sönder, skall genast anmäla till närmaste lots för att undgå ansvar.
§ 97 Mot åtnjutande av avgift är staten skyldig att hålla dessa säkerhetsanordningar och sjöfarare, som sakna någon, gör anmälan till förvaltningen av sjöärenden
Artikel VI Om rätt domstol i förekommande mål, som rör Lots- och Båtverket.
§ 98 Befälhavare över handelsfartyg som förbryter sig mot denna förordning döms vid närmaste rådstugurätt.
Gäller det officerare vid Kronans fartyg döms de vid Krigsdomstol.
Lotsålderman, lotsar, fyrmästare, eller fyrvaktare som förbryter sig döms enligt krigsrätt om det skett vid de större lotsstationerna.
I övrigt vid närmaste domstol.
§ 99 Penningböterna delas i tre delar, mellan angivaren, åklagaren och Amiralitetets Krigsmans Kassa, åklagarandelen tillfaller lotsofficeren, vilken för ärendets talan.
§ 100 Denna förordning tager sin början 1 oktober detta år.
Stockholm den 20 juni 1820.
CARL JOHAN Formulär: 1 Lotsningsdagböcker och åldermansjournaler 2 Kvittenser för lotspengar 3 Uppgiftssedlar på djupgående 4 Journal på utgiftssedlar och attester 5 Uppbörds journal i tullkamrar och uthamnar 6 Kvittenser på erhållna Båt - och Lotsinrättnings medel och Bärgningsavgift Förteckning på lotsdistrikt och lotsfördelningarna och lotsplatserna i riket (34 sidor) Farlederna som från varje lotsplats lotsas och avstånd i tyska mil eller sjömil mellan varje lotsombyte och anvisning till den lotstaxa enligt vilken lotspengarna samt lots- och båt inrättnings avgiften kommer att betalas.
(5 stora blad med tabeller)
Kungörelse angående revision av Stats,- Banco - och Riksgäldsverken samt av räkenskaperna för de under Kommers Kollegium och Allmänna Magasinsdirektionen ställda fonder.
Stockholm den 30 juni 1820.
Revisionen kommer att hållas den 1 september och revisorerna skall denna dag infinna sig i Stockholm Stockholm den 30 juni 1820 CARL JOHAN
Förordning om vad, som vid handel av tackjärn hädanefter iakttagas bör.
Stockholm den 30 juni 1820 Under Våra omsorger att förbättra rikes hushållslagar, har Vi insett de olägenheter och hinder som finns vid upphandling och försäljning av tackjärn.
Vi har funnit för gott att tillmötesgå de önskemål Ständerna uttryckt vid flera riksmöten och förordnar följande: § 1 Osmunds- och tackjärn är som hittills förbjudet till utförsel ur landet.
Undantag den tackjärnsutförsel som genom fredstraktaten med Ryssland 1809 redan är medgiven till Finland.
§ 2 Bergsmän och andra, som inom Bergslagen tillverkar tackjärn, äger rätt att sälja där det är dem förmånligast.
De får köpa utan rubbning av sådana kontrakt och överenskommelser, vilka inte grundar sig på författningar som genom denna förordning upphört.
§ 3 Ägare av stångjärns- och ämneshammare som är beroende av köpetackjärn, står fritt att upphandla där det är dem förmånligast.
§ 4 De som har egen tillverkning av tackjärn är förbundna att verkställa blåsning till det belopp som verkstaden har privilegier till.
Dock äger de utom bergslagen belägna verk hädanefter att fritt få sälja tackjärn som de inte själva behöver.
§ 5 Skulle något verk som har egen blåsning råka ut för någon olycka och sättas ur stånd att fullgöra blåsningsskyldigheten, kan Bergs Kollegium ge tillstånd att de för en kortare tid får köpa tackjärn.
Stockholm den 30 juni 1820 CARL JOHAN
Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts resa till Norge och Västra och Södra delarna av riket, tillförordnade regering.
Stockholm den 1 juli 1820 För att inte regeringsärendena skall hindras under Vår resa förordnas fyra ledamöter av Vårt statsråd, nämligen: Justitiestats ministern Fredric Gyllenborg, Statsministern för utrikes ärenden Lars von Engeström, En av rikets herrar Carl Lagerbring, Statsrådet Anders Fredric Skjöldebrand.
I händelse av någons sjukdom träder En av rikets herrar in, Clas Fleming.
Stockholm den 1 juli 1820 CARL JOHAN
Kungörelse att den, under Kongl Maj: ts frånvaro, i Nåder tillförordnade regeringen kommer att upphöra.
Carl Johan tillkännager att sedan Vi nu till huvudstaden lyckligen anlänt från Vår resa till Norge och de Västra och Södra delarna av riket, kommer den tillförordnade regeringen att upphöra.
Stockholm den 9 september 1820 CARL JOHAN
Kungörelse angående tullfri utförsel av spannmål till utrikes orter, samt tullavgifter för vissa spannmålsslag som från utrikes orter införas; Stockholm den 11 september 1820 Med avseende på årets ovanligt rikliga skörd samt angelägenheten att bereda tillfälle till en vidsträcktare avsättning på spannmål, och att därigenom underlätta för jordbrukaren att klara sina kronoräntor och övriga utskylder, har Vi funnit för gott att stadga att vete, korn, råg och havre tullfritt får utföras till alla utrikes orter.
För spannmål från utrikes orter betalas denna tull: en tunna vete 4 riksdaler 24 skilling en tunna råg 4 riksdaler en tunna korn och en tunna malt 2 riksdaler och 32 skilling vardera en tunna ärter och en tunna havre 1 riksdaler16 skilling vardera Vetemjöl och rågmjöl har samma tull som tidigare.
Stockholm den 11 september 1820 SALOMON LÖVENSKIÖLD
Cirkulärbrev till samtliga befallningshavanden angående någon förändring för framtiden vid förefallande seqvestrering av prästerskapets s k förlänings spannmål.
Stockholm den 27 september 1820.
Prästeståndet ha anhållit vid senaste riksdagen, att den s k vederlags spannmål, som sedan 1809 blivit belagd med kvarstad, tills undersökning blivit gjord, skall få njutas av vederbörande pastorer.
Man kan också insätta den i krono magasinen tills vidare eller lösen efter markegångspriser i lantränterierna.
1814 bestämdes att spannmålen fortfarande skulle vara förläning.
Dock har flera förlorat denna inkomst, särskilt i Strängnäs stift.
Nu förordnas att då någon spannmål blivit med kvarstad belagd till dess undersökning är gjord inte skall upptas i kronans räkenskaper eller av kronan användas utan ersättning.
Därmed mister inte prästerskapet något.
Prästernas anhållan att få behålla spannmålen under undersökningstiden vill Vi inte gå med på, då de skulle bli återbetalningsskyldiga om det fastställs att indragning skall ske.
Detta skulle för sterbhus och arvingar bli mycket betungande och vid bristande tillgång orsaka kronan förlust.
Stockholm den 27 september 1820 SALOMON LÖFVENSKIÖLD
Cirkulär angående skyldighet för häradshövdingar att till Järn Kontoret insända portokoll om uppbud på bruk och bruksandelar; Stockholm den 3 oktober 1820 Kongl Maj: t anbefaller de häradshövdingar som lyder under Hovrätterna, att till Järnkontoret insända protokollsutdrag över det beviljade första uppbudet på bruk och bruksandelar.
Detta för att Järnkontoret må erhålla en nödvändig ansedd kännedom om förändringar inom ägande rätten till bruks egendomar.
Stockholm den 3 oktober 1820 H A v STROKIRCH
Kungörelse angående tullfri utförsel till utrikes orter av malt, bönor och vicker.
Stockholm den 7 oktober 1820 Enligt nådig skrivelse från gårdagen tillåts att malt, bönor och vicker tullfritt får utföras utrikes.
Stockholm den 7 oktober 1820 SALOMON LÖFVENSKIÖLD
Kungörelse angående nedsättning av tullen på mässingstråd, samt tillåten utförsel av de, enligt sjötulltaxan, till export förbjudna slag av tunnbottnar och tunnstäver av ek och bok; Stockholm 7 oktober 1820 Tullen på mässingstråd nedsätts med hälften.
Dessutom tillåts utförsel mot tullavgift på 5 % av varans värde, av tunnbottnar och tunnstäver av bok, furu och ek både huggna och kluvna.
Stockholm den 7 oktober 1820 A N EDELCRANTZ
Cirkulärbrev till Konungens Befallningshavande, angående skyldigheten att avgiva yttrande över antagligheten av gjorda arrendeanbud på kronolägenheter.
Stockholm den 10 oktober 1820 På förekommen anledning vill Kammar Kollegiet erinra om skyldigheten att vid insändandet av protokoll över arrendeauktioner av kronlägenheter, yttrande om anbuden, som kan anses jämförliga mot lägenheternas avkastning och följaktligen antagliga av kronan, bör medfölja.
Stockholm den 10 oktober 1820 SALOMON LÖFVENSKIÖLD
Kungörelse angående upphävande av föreskriften, i Seglations Ordningens I Art I §, i avseende på städerna Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Härnösand, Umeå, Piteå och Luleå.
Stockholm den 13 oktober 1820 Då stora hinder i sjötrafiken uppstår för fartyg som kommer från Östersjön och gå till ovan uppräknade städer, då de skall undergå visitation i Öregrund, har den delen av Seglations ordningen borttagits.
Fartygen får hädanefter själva välja vilken segelled de vill antingen öster eller väster om Gräsö Stockholm den 13 oktober 1820 CARL JOHAN
Kungörelse angående inbetalningssättet av undsättningsspannmål; Stockholm den 14 oktober 1820 Kongl Maj: t har förordnat att med huldhet och omtanke för dess trogna undersåtar tillåta, att för spannmål som undsättningstagare erbjuds för att betala sin skuld till magasinsinrättningen endast 2 / 3 av priset erläggs i spannmål.
Resten skall erläggas i pengar.
Undsättningstagare har naturligtvis rätt om de anse att det är dem fördelaktigare att betala hela skulden i pengar.
Stockholm den 14 oktober 1820 B W FOCK
Universal angående lagfart på egendomar som för lån hos Serafimer Ordens Gillet är pantsatta eller intecknade.
Stockholm den 26 oktober 1820 Kongl Serafimer Ordens Gillet har anhållit, att det liksom för åtskilliga andra verk blir stadgat, att egendomar som sålts och haft lån hos Serafimer Gillet och därefter blivit pantsatta eller intecknade, skall köparen innan tredje uppbudet hos domaren uppvisa att han betalt lånen eller omsatt dem.
För att Gillet skall få behålla denna förmån skall de vid varje års början överlämna till domaren en förteckning på fastigheter som äger inteckning och är belägna i hans domvärjo.
Stockholm den 26 oktober 1820 H A v STROKIRCH