Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att det skulle instämma med princip, och lätta uppsigten för ÖfverStyrelsen, att hafva direct communication med de större Tullkamrarne.
Att Tullförvaltarne böra beständigt qvarvara vid sina stationer, och således ej kunna företaga inspectionsresor, tror jag lätt hjelpes dermed, att Gontrolleurerne under tiden bestrida Tullförvaltare-göromålen.
Att en del smärre Tullkamrar kunna indragas, deri styrkes jag äfven af TullCommitterades berättelse, som upptager, om jag min8 H. 29 452 Den 3o December e. jp. nes rätt, att, ibland 16 stycken, finnas flere, hvilka icke lemnade 100 Rrdrs uppbörd.
Mitt yttrande om möjligheten att afskaffa öfverflödigt skrifveri grundade sig derpå, att jag såsom
Revisor sett en mängd af ansökningar och förfrågningar ingifna till GeneralTulistyrelsen i mindre vigliga ämnen.
Detta måtte borttaga tid och inveckla ärenderna, samt bevisa, att författningarne ej äro tydliga och bestämda.
Lönebeloppet för GeneralTullDirecteuren bestriddes af mig synnerligast för principens skuld i afseende på förhållandet till StatsRådernes löner, och relativt till dess vederlikar inom Embetsmanna-corpsen.
Jag skulle likväl tro, att oberoende äfven kan vinnas genom ej fulltut så stort löneanslag, och finner mig ej öfvertygad, att beliofvet af oberoende på denna plats är större, än i andra EmbetsmannaClasser.
Jag känner ej heller, att GeneralTullDirecteuren har något Uppbördsmanna-ansvar för förraltningen af Tullmedlen.
Friherren har missförstått mig, om lian fattat, att jag sagt, det Ständernes önskan i afseende på Tullorganisationen ej vunnit Regeringens afseende.
Jag har menat, att den ej erhållit allt det afseende jag trott den förtjena, och medger gerna, att denna organisation i många fall vunnit förbättringar.
Den 3o December e. m. 453 Angående Tullstatens af mig yrkade öfverföring på Riksstaten, har visserligen Friherre Åkerhjelm anfört skäl, men inga hinder deremot; ty då Tullstaten till Kongl. Maj:ts Nådiga fasställelse uppgörcs, kunde den ju efter att hafva blifvit gillad, uppföras på Riksstaten, och de nödvändiga förändringarne ändå ditföras.
Att Tullstyrelsen kunde ställas under CommerceCollegium eller FinanceDepartementet har, i synnerhet i förra fallet, ej blifvit motsagdt af den värde Friherren, men en annan Ledamot, Herr Rosenblad, har, såsom ett hinder deremot, anfört den långsamhet, som vidlåder Collegiala former.
Om så är, bör detta i ett administrativt
Verk kunna rättas; och då jag ej föreställer mig, att tullförsnillning och lurendrägeri förekommas genom Tullstyrelsens personliga verksamhet, utan genom deras administrativa verksamhet, ser jag ej, hvarför Tullverket icke kan styras med lika kraft af CommerceCollegium, som af en serskild GeneralTullstyrelse, särdeles som denna sednare i det hela icke är annat än ett litet Collegium, fast i mindre scala, än våra RiksGollegier.
Jag medgifver milt misstag i afseende på Consulernas befattning med Tullärenden, och instämmer i Friherre Åkerhjelms åsigt deraf. 39* 454 Den 3o December e. m.
Äfvenledes förldarar jag mig af Friherre Åkerhjelms up After om Tull-inkomsterne och den betyi 5 skillnaden emellan i Millioner och 5oo,ooo R:dr, vara öfvertygad om overkställbarheten af mitt förslag om procent-aflöningen.
Beträffande Tnllpersonalens flyttbarhet, tror jag den böra inskränkas inom tjenstgörings-districtet, efter vederbörandes ompröfva nde, och ej från ena ändan af Riket till den andra.
Examina för Tulltjensteman anser jag nödvändige, särdeles om melhoden vid deras tillsättande blir, att dertill taga skickelige personer, som egnat sig åt yrket, och skaffat sig erfarenhet deri, utan obehörigt intrång af hvem som hälst.
Slutligen får jag förklara, att jag med min önskan om förbättrad organisation af Tullverket alldeles icke menat förvaltningen, eller tviflat på nitet och skickligheten af den nu varande, utan endast afsett principen, och ej personer.
Endast några ord anhåller jag att ytterligare få tillägga.
Jag kan ej medgifva möjligheten af att indraga de nu bibehållne 3:ne DistrictsChefs-plntserne, om
Tull-administrationens verksamhet ej skall störas.
Desse 3:ne Chefer förhålla sig till GeneralTullstyrelsen, såsom Länsstyrelserne till Regeringen.
DistrictsChe - Den 3o December e. m. 455 fen bör ej hafva med uppbörden att skaffa; ty han är skiljoman, och en verklig jury i tullfrågor, som uppkomma i hans District.
Då Friherre Anckarswärd redan medgifvit min framställning om olämpligheten alt införa Procent-aflöning bland Tullstaten här i Landet, och således, så till sägande, besvarat Herr Rosenblads anmärkning deremot, liar jag intet vidare dervid alt tillägga.
Att GeneralTullstyrelsen ej kan directe hämma lurendrägeri och tullförsnillning medgifves; men genom resor och beröring med Tull-personalen uträttar den likväl mera, än man skulle tro, och mycket mera, än då ÖfverDirecteuren vid Tullverket utöfvade ett anonymt Chefskap.
Nu äro Tullstyrelsens resor, verkliga mönstringar af Tull-personalen, och medföra nytta, om de rätt ullöras.
Flyttning af Tull-personalen sker äfven nu vanligen inom Districten af DistrictsCheferne, sorn anmäla det hos GeneralTullstyrelsen, hvilken då äger att pröfva, och hittills haft skäl att gilla, den föreslagne åtgärden.
Ehuruväl jag är öfvertygad, att Friherre Åkerhjelms uppgift af Tull-organisationens kostnad ej undfaller StatsUlskottet, tager 456 Den 3o December e. m. jag mig dock friheten, att, emir det kanske undfallit Friherren sjelf, fästa uppmärksamhet på att Friherren vid sin jemnförelse emellan Tullverkets omkostnader uti vårt Land och andra Länder, tagit ziffran till grund, då deremot en viss procent-beräkning af tullintraderne skulle hafva visat en åskådligare och sannare jemnförelse; att Friherren vid uppgifvande af, huruvida Tullverkets Stat kostar Kronan mera nu, än år i8a3, yttrat, det
Tullverkets omkostnader år i8a3 utgjorde a5 procent af intraderne, men år 1827 endast 20, ehuru Friherren omedelbarligen derpå sagt, att intraderna år 1827 voro långt större, än år i823; hvarigenom Friherren således lemnat rum för den enkla och påtagliga anmärkning, att 20 procent af en större summa kunna komma att utgöra mera än 25 procent af en mindre, och att omkostnaderna vid Tullverket till och med kunna hafva ökats sedan år 1828.
Herr Rosenblad: Ehuru Molionairen sjelf frångått procent-aflöningen, kan jag ej göra det; 2 å 3 procent af lull-uppbörden anser jag vara en ganska passande uppmuntran för Tullkamrarne, af hvilka troligen icke få hafva omkring 10,000 R:drs uppbörd, då deremot f eller £ procent kunde vara nog för Tullkamrarne här och i Götheborg.
Tillika får jag medgifva, att Styrelsen af Tullverket visserligen kunde Den 3o December e. m. 457 Italias CommerceCollcgium; — namnet gör ingen ting; —men då vore det nödvändigt alt organisera detta Collegium ungefär såsom GeneralTullstyrelsen nu är; och hvad vore då vinsten?
Jag vill blott hafva äran upplysa, att den så kallade procent-aflöningen redan i flera år varit begagnad vid Norrska Tullverket.
Herr Rosenblad: Såsom Herr von Hartmansdorff uppgifvit förhållandet vara i Norrige, är det äfven i flera Tyska Stater, hvaribland i Preussen, der tullintraderne äro ganska betydliga.
Bland de vigtigasle förändringar, som Friherre Anckarswärds motion åsyftat, synes mig vara upphörandet eller reorganiserandet af de nu så vidunderligt sammansatte TullRätterne, der administrerande, arno vible, Tjenstemän, som aldrig aflagt någon juridisk examen, äro brottmålsdomare i mål,, hvari de måhända sällan äro helt och hållet ointeresserade.
Chefen för
Tullverket har visserligen gifvit dem godt beröm för deras praktiska juriridiska skicklighet, och till stöd derför åberopat Öfverdomares vitsord; men då ÖfverRätten i Tullmål hittills utgjorts af CommerceCollegii JustitiiB-Division, som, med undantag af TullRätterne, ej haft många Underdomstolar, så kan tyckas, att dess Le - 458 Den 3o December e. m. damöter ej äro de mäst kompetente att göra jemförelse» emellan våra vanliga Domare och Tulldomarne.
Jag har ej varit i tillfälle att inhämta de sistnämndes juridiske förmäns opinion; men då jag ej så obetydlige tider uppehållit mig inom kustorter, så har jag kunnat erfara den derinom i ämnet rådande; och jag kan försäkra , att jag funnit den alldeles motsatt den af Friherre Åkerhjelm yttrade.
Så harman t. ex. för mig uppgifvit en Tullförvaltare,, hvars mångfaldige, under loppet af flere år, afkunnade utslag, alla blifvit öfverklagade och alla ändrade, utom ett enda, då den klagande parten hade förlorat fatalierne.
En anmärkning, som Herr Chefen för Tullverket för några dagar sedan yttrade på detta rum, har jag äfven hört inora min tandsort» nemligen den, att ehuru den under de sednaste åren nedsatte Tulltaxan hort, jemte vinsten, minska frestelsen till tullförsnillning; har likväl antalet af sådane mål, som blifvit anhängigegjorde, snarare ökats än minskats.
Såsom orsak härtill har man uppgifvit den öfverdrifna mildhet, med hvilken, som man tyckt sig märka, TullÖfverRätten tillämpat TullLagen, och anledningen till denna mildhets-prineip har man gissat vara det ringa förlitande en ÖfverRält kan sätta till ransakningar, verkställde af så beskaffade UnderRäller, som de nuvarande TullRätterne.
Om så verkligen är förhållandet, blefve Den 3o December e. m.
4% deras ändamålsenligare organiserande, ej endast ur en juridisk, utan äfven ur en ekonomisk synpunkt, nyttigt.
Då emellertid denna motion äfven lärer blifva remitterad till Lagutskottet, hoppas jag, att detta Utskott fäster sin uppmärksamhet uppå, huruvida TullRätternes oförändrade bibehållande kan stå tillsammans med den allmänna andan af våra juridiska institutioner och med allmänna säkerheten.
Jag ber endast att, till rättelse uti hvad Herr von Troil velat antaga, få upplysa, det jag, då jag nämnde, att jag af Ledamöter i ÖfverRätt erhållit den upplysning, att TullRätternes duglighet och behandling af mål ganska väl uthärdade jemnförelseu med andra lindel
Domstolars, ej menade CommerceCollegii nu upplösta JustitiaeDi visions, såsom Herr v. Troil yttrat, utan Kongl. Svea HofRätts Ledamöter, i hvilken sistnämnde ÖfverRätt Tullmai, sedan .Augusti månad, blifvit handl agde.
Med de förre har jag aldrig tält örn TullRätternes handlingssätt, af de sednare deremot har jag dirccte begärt och fått upplysningar derom.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Friherre Anckarswärds ifrågavarande Motion, jemte de af bemälte Friherre samt åtskillige andre Ledamöter rörande samma ämne nu afgif - Den 3o December e. m. ne yttranden, måtte remitteras lill Stats-, Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet!.
Bifölls, Ånyo föredrogs Herr von QvantetiSj Carls den i5 dennes e. m. på bordet legde Motion angående ny organisation af HushållsSällskaperne.
Herr von Qvanten hade inlemna t ett så lydande Memorial:
I afseende på HushållsSällskapernes nya organisation till Municipal-inrättningar, vill jag anföra följande:
Jag bär sedan 1809 och derpå följande Riksdagar, likasom under denna, erfarit, att vår Ekonomiska lagstiftning är ganska bristfällig, och att ingen hjelp är alt förvänta under vårt nuvarande Representationssätt, med mindre sakkännedom blifver att tillgå hos dem, hvilka enligt 89 §.
Regeringsformen, skola den sammanfatta.
Med kallsinnighet upptagas dylika ämnen i våra plena, då mindre vigtiga afhöras med uppmärksamhet.
— Men då vårt Constitutionella lif hinner blifva så utveckladt, att vi kunna förslå och efterlefva dess lagar; hvarmed skola vi väl då sysselsätta oss?
— Då återstår endast det Stals-ekonomiska, och som ingen grundlag förmår bestämma, liu - Den 3o December e. m. ru fort menniskans intellectuela utbildning skall framskrida, blifver det åtminstone kommande lliksdagars hufvudlöremål, att med urskiljning följa denna utveckling.
Jag har i denna fråga velat framställa mina åsigter, huru HushållsSällskaperne skola sammansättas, och genom en Municipalitelsform utvecklas till FörlikningsDomstolar, Ekonomiska förbättringar, Jury-inrättningar m, m.
Hvart iorde eller ao:de Hemman borde på Socknestämmor utse en person eller valman, som tillika blef ledamot af SockneComittéerne, hvarmed kunde införlifvas FörlikningsDomstolar, hvilka hvarje Pastorat eller Socken borde ega, med bestämda årliga sammanträden.
Vidare skulle hvart ioo:de Hemmen välja en person, sorn ovilkorligen skulle vara arbetande Ledamot af HusliållsSällskapet, hvilket kunde kallas ProvinceConseil, likasom i Frankrike finnas under namn af Conseils Gencraux.
Dessa valde sig sjelfva Ordförande och Embetsman, med skyldighet att sammanträda 4 å G gånger om året, till en början för att upptaga hvad som vore anmärkningsvärdt från Pastorats- eller SockneCommittéerne, — likasom dem borde åligga revision och controll öfver alla de publique medel, hvilka nu snart sagt äro undandragne all controll och sorn likväl äro ganska be - 462 Den 3o December e. m. tydliga.
— Några liufvudgrundreglor, lika för alla Provincer, borde uppgöras, som i detailfrågor efter Provincernas behof kunde localiseras.
Jemte skyldigheten af all revision, samt att handlägga Ekonomiska frågor, borde de äfven äga rätt att beifra oordningar af sådan beskaffenhet, som ej bestämdt hörer till Åklagaremakten, eller hvad den stundom underlåter att beifra; och folket skulle derigenom erhålla ett stöd, som det för närvarande alldeles saknar.
— Projectvis föreslår jag vidare, att hvarje eller hvartannat
Län borde dertill välja en af sine utmärktaste ekonomer, hvilken efter viss tid i sin ordning borde utbytas, utgörande i Stockholm ett biträde vid Ekonomiska Ärenders beredning, i stället för Rikets Allmänna Ärenders Beredning, införlifvade med LandtbruksAcademien, hvarigenom lokal och sakkännedom skulle erhållas af personer, som lägga hand vid yrket, och hvarigenom LandtbruksAkademien skulle erhålla en ändamålsenlig bestämmelse, såsom en underordnad och upplysande del af den Ekonomiska lagstiftningen.
— Riksens Ständers JustitiaeOmbudsman kunde utgöra en öfverordnad ledamot, och ställas i beröring med denna Municipal-inrätning, då han nu såsom isolerad ingen ting förmår uträtta.
Mångå fördelar torde härigenom vinnas, brister och fel i vår ekonomiska och Den 3o December e. m. 463 allmänna Lagstiftning afhjelpas, Riksdagarne betydligen förkortas genom tillvaron af en ej talrik, men på sätt och vis permanent, representation, samt skickliga och dugliga Embetsman bildas genom deras beröring med Folket, hvarigenom förtroende Folk och Regering emellan skulle vinnas.
Jag anhåller om remiss häraf till Ekonomiutskottet.
Herr von Qvantens ifrågavarande motion, jemte dess rörande samma ämne nu afgifne yttrande, remitterades till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet.
Föredrogs ånyo Herr af Geijerstam? j Gustaf Emanuel, den i5 dennes e. m. anmäldte, och den 17 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Motion, att Stångjernverksegare, hvilkas tillverkning är grundad på eget Tackjern, må befrias från den tvungna till verk ningsskyldigheten deraf.
Herr af Uhr j Carl
Om frågan rörde införandet af någon ny näringsgren, eller vidtagande förbättringar i de redan tillåtne, så skulle jag gerna understödja Motionärens önskan om en fri och obegränsad Tackjernshandel; men då jernhandteringen i Sverige redan är gammal, fördelad på nästan alla delar af Landet, grundad på olika locala förhållanden, och befästad genom derefter lämpade pri vile - 464 Den 3o December e. m. gier, rättigheter och skyldigheter, och deraf nu uppkomne förhållanden otvifvelaktigt skulle komma att undergå betydliga förändringar, om den nu väckta motion bifa i'. es; så anser jag nödigt att jättra mig emot densamma, och anhåller få fästa EkonomiUtskottets uppmärksamhet derpå, att Jernverks-egarne i vårt Land, eller de sorn förbruka tackjerns-tillgångarne, kunna indelas uti tvenne classer, med emot hvarannan stridande interessen.
Den ena är skyldig att förse sina Stångjernssmiden med tackjern af egen tillverkning; den andra deremot i saknad af tillgång af malmer och kol, och utur stånd att åstadkomma blåsning, men har deremot rättighet att anskaffa detta behof från de tackjernsblåsande Bergslagerne.
Den ena drifver således sin rörelse med ett vilkor, sorn icke utan åtal och ansvar kan eller får åsidosättas, den andra åter drifver sin rörelse med en gifven rättighet, som till stor del bestämmer värdet af desse egendomar.
Häraf följer, att en fri och obegränsad Tackjernshandel rubbar de emellan Brukens egare utstakade förhållanden, föranleda tvistigheter, och bidraga till någras fördelar på de öfriges bekostnad, samt derigenom grundlägga missförhållanden och oreda i hushållningen på det hela.
Den 3o December e. m. 465
Då härtill kommer, att andra författningar lägga ännu liera hand på handteringen, och förneka Bruksegaren att fritt och efter eget godtfinnande anskaffa sine Behof af t. ex. kol och malm, samt att Bruken äro inskränkte inom vissa district, hvarutom de icke få utsträcka eller afhämta sina koltillgångar, utan bestämda ansvar för öfverträdelser deremot, så finnes äfven, att den nu föreslagne blott skulle blifva en partiel utväg, som icke ifrån grunden bereder den frihet i handteringen man vill införa; och då jag gerna, för min del, skulle önska en annan sakernes ordning, samt att en större frihet i Jernhandteringen på det hela, utan hinder af de nu rådande prohibitiva författningar, kunde införas, men ändamålet icke kan vinnas genom den nu föreslagne åtgärd, utan nödvändigt måste företrädas och utgå ifrån en förut medgifven fri rättighet att handla malm och kol, anser jag, innan denna fråga först blifvit väckt och afgjord, den nu ifrågaställde motion om en fri Tackjernsliandel vara alldeles för tidig, och tror att Utskottet, på dessa skäl, hvarken kan eller bör tillstyrka densamma.
Jag röstar derföre för afslag å motionen, och anhåller att desse anmärkningar måtte få åtfölja remissen till Ekonomiutskottet.
Herr Hammarhjelm > Carl Fredrih, anförde skriftligen: 466
Den 3o December e. mi Uti (len ifrågavarande motionen liar Herr af Geijerstam, under påyrkande af frihet i näringar, framstält den önskan, att sådane Bruk, som äro grundade på egna Biåsugnar, måtte befrias från den tvungna blåsningsskyldigheten.
Häraf skulle val troligen följa, ehuru det icke i motionen är omnämndt, att desse Bruk, fastän på egen blåsning grundade, skulle tillåtas, att köpa tackjern för sitt smides bedrifvande, enär de sådant för sig funno fördelagtigt.
Jag kan ej förena mig i denna framställning, och utbeder mig vördsammast, att få utveckla de skäl och anledningar, hvarpå denna min öfvertygelse sig stödjer.
Af bilagde från Kongl. Bergscollegium erhållna uppgift öfver Rikets privilegierade Stångjerns- och Ämnesjerns-smide, som är specifique för hvarje Län, befinnes, att år 1818 utgjorde Smidet å egen blåsning inalles 179,442 Sk® samt det privilegierade Smidet uppå köpetackjern, tillsammans 229,917 Sk®. — Om nu de Bruk, tillverkande 179,442 Sk®, som hafva fått sine privilegier att tillverka Stångjern af egen Tackjernsblåsning, skulle, när dem behagade, tillåtas, att upphöra med blåsning och tilldelas rättigheten att fritt och obehindradt köpa tackjern, skulle det naturligtvis, genom en större concurrence af Tackjerns köp, År 1818.
Smide på egen blåsning grun- dadt.
Smide på köp tackjern grun- dadt.
Summa af till- verkadt Stång- jern 1818.
Summa af till- verkadt Tack- jern 181S.
Län . . . ; . 13,546 45,971 64,o38 115,448 Westerås Län . . ; . 15,o66 29,947 42,6o5 29,83 1 St.
Län 38,684 9,202 41,019 101,668 Linköpings Län i . . 4,'79 15,466 i5,526 5,14° Jönköpings Län . . . 4,355 2,013 ,,329 5,331 Carlstads Län ....
14,88o 56,688 66,5o3 58,382 Stockholms Län . . 9>899 1,120 9,'s9 7,339 Upsala Län ■» . . . . 21,733 16,075 22,542 Nyköpings Län . . . 4,97' io,i38 9,333 4,324 Skaraborgs Län. . . 493 4,8.4 3,522 4oo Halmstads Län . . . —— 613 5 Calmare Län . . . . 6,o43 2,295 6,979 6,448 Kronobergs Län . . 2,758 1,927 i,366 2,754 Elfsborgs Län . . . . io,3i6 8,640 Gefleborgs Län . . . 34,167 31,020 5i,42o 40,592 Jämtlands Län . . . 4oo -- 1 — 140 WesternorrlandsLän 3,528 13,701 9,307 3,657 Westerbottens Län . 1,407 3,622 ) , Q.5 1 «,6g4 Norrbottens Län . . 3,333 i,o65 A I )ö I J j 44.
Summa 179,4421229,917)348,609 4o5,131 (8 H. pag. 466.) . V' ! ■ ■ ' A. - r
Den 3o December e. m. 467 köp, förnärma <le Bruk af inalles 229,917 Sk© jerntillverkning, som, dels från äldre tider tillbaka, dels i sednare tider, blifvit privilegierade på köp-tackjern.
Det är val sannt, att tackjerns-tillverkaren, hvars interesse ej heller bör förbises, genom en sådan ökad coneurrence i afsättning skulle i första början vinna ett högre försäljningspris.
Men denna hans fördel blef ej varagtig; ty, så fort tackjernspriset blef uppdrifvit till den böjd, att Bruken med egen blåsning funno för sig fördelaktigare att sjelfva tillverka tackjern och således upphörde att köpa det, skulle tackjernspriset ånyo falla ner.
Ett bifall till den ifrågavarande motionen skulle, efter min tanka, värka beständig fluctuation i tackjernspriserne, allt efter de Tackjernsblåsande Brukens behag eller interesse.
— Sådane fluctuationer i prisen, antingen till ytterlig höjd eller vanvärde, äro för denna, likasom för hvarje annan handtering, högst förderfliga, och medföra både Brukens och Bergsbruksidkarens skada och förlust.
Fast säkrare och mera båtande för handteringen synes det vara, att stå qvar vid nuvarande ordningen.
Af Directeuren öfver Stångjernssmidet och Tackjernstillverkningen, samt inom Kongl.
Bergscollegium hålles räkningöfverdeårligen tillverkade tackjernsoch stångjerns qvantiteter.
Ej flere nya Bruk 8 H. 3o 468 ' Den 3o December e. ni. få anläggas, än tackjerns-tillgångarne, utöfver de redan skedde anläggningar, det medgifva.
Härigenom iakttages en treårig proportion emellan tackjern och stångjern, så att hvarken stångjerns-tillverkaren saknar behöflig tillgång för sitt smide, ej heller tackjernstillverkaren saknar afsättning och håda handteringarne drifvas med beräkning af bistånd i längden af Skogar och Malmer.
— Äfven de på egen blåsning grundade Bruk ärbeviljadt, att i Kongl. Bergscollegium söka tillstånd att köpa något qvantum tackjern, i stället för attsjelfve tillverka det, och sådant blir dem tillåtit, om öfverskott å den varan finnes.
Detta redan af ålder lemnade tillstånd synes tillfyllestgörande, för att åt de på egen blåsning grundade Bruken lemna all den nälin gs frihet, som utan andras förnärmande kan låta sig göra.
Slutligen får jag den äran upplysa, att samma fråga, som den Herr af Geijerstams motion nu åsyftar, förevar under Riksdagen i8a3 i sammanhang med frågan om en fri stångjerns-tillverknings-rättighet.
Båda delarne blefvo då af Ekonomi- och BesvärsUlskottet, uppå anförde fullgilltige skäl, afslagne, och detta Betänkande vann samtlige RiksStåndens bifall.
Jag tillförsel’ mig att, i likhet med förra Ständer, Rikets Ständer äfven vid denna Riksdag af - Den 3o December e. m. 4% slå en fråga, som för jernhandteringen i det hela ofelbart skulle vara skadlig.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken gjord Proposition, remitterades såväl Herr af Geijerstams ofvanberörde motion, som de af Herrarne Hammarhjelm och af Uhr nu afgifne yttranden, till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet.
Ånyo föredrogs Herr Hjertås_, Gustaf, den i5 dennes e. m. anmäldte, och den 1 n derpåföljde f. m. på hordet lagde, Motion, angående tillvägabringande af ett för Nationerne gemensamt mynt, hvaruti de contanta liqviderne kunde förrättas, m. m.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedtj Gustafhade inlemnat följande, som upplästes:
Jag misskänner visserligen icke det nit, som lifvar Herr Hjerta i de förslag han framställer, och tillämpar äfven denna allmänna öfvertygelse på den i plenum den 17 dennes afgifne särskilta motion, om införandet af ett gemensamt mynt, de handlande Slätemo emellan, hvartill våra diplomatiska Ombud skulle få befallning att medverka.
Protocoll, hållna Hogl oflige Ridderskapet och Adeln, Urtima Riksdagen i Stockholm Aren 1817 och 1818 Fjerde Bandet Andra Afdelningen.
STOCKHOLM, Tryckt hos Olof Grahm, I8i|> Tisdagen den 17 Martil, Plenum klockan io Förmiddagen.
J"usterades följande:
Utdrag af Protocollet, hållet hos Hogloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 14 Martii 1818.
S. D. Vid föredragning af Constitutioné.1 Utskottets den 11 dennes aflåtne Memorial, innefattande anmälan af tvänne Redactionsfel uti de vid 1815 års Riksdag beredde Förslag till ändringar i 38. och 46. §§. af Riksdagsordning gen, fann Höglofl.