Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Wexiö är den enda stad, som är vigtig för hela orten, med eli industriell folk, hvilket huru industriell det än är, likväl genom de hårda olyckor, som detsamma öfvergått, befinner sig i den belägenhet, att mer än väl behöfva detta understöd.
Understödet af 7,500 r:dr, återlemnadt af en förmögen man, för alt begagnas af andra personer, lör samma ändamål, som från början afsetts, verkar nu fördelaktigt för det primitiva målet, men skulle det nu obarmhertigt ulkräfvas, så skulle derigenom hela familjer störtas i olyckor, och af det skälet kan jag icke annat än yrka bifall till hvad StatsUtsk. i detta afseende har föreslagit.
Jag har begärt ordet, förnämligast för att söka vederlägga den omständighet, som Gr. Mörner, C. G. andragit såsom skäl för afslag å Utslcs betänk., nemi. att det ofta torde komma i fråga afskrifning helt och hållet af undsättningslån, och derigenom Statens tillgångar komma alt vidkännas skada och förluster.
Jag hoppas likväl att detta icke skall komma 5 H. 9 IBO Den 22 Mars. atl ske.
Byggnadskomitéen var särdeles angelägen vid utlåningen, att tillse det hvarje husägare icke fick större anslag, än man ansåg att de borde hafva i förhållande till byggnadens välde, och då i K.
M. nåd. bref var faststäldt, att i alla fall första inteckningen skulle beviljas i tomten, så tycktes, i händelse någon husägare skulle komma på obestånd, någon fara för Riksg:s-kont. icke komma i fråga.
Således ber jag R. o. Ad. vara förvissadt om, att jag icke anser den ringaste osäkerhet upkomma i afseende på de nu ullemnade låneunderstöden.
Lagerbjelke har visserligen strängt bedömt vårt förfarande, i afseende på dessa medels disponerande.
Jag har förut gifvit tillkänna, atl möjligen ett misstag vid dispositionen af ifrågavar. medel kunnat ske, men det har skett endast i den afsigt, att befordra stadens bebyggande, och då detta anslag icke varit påräknadt, att af Staten ytterligare begagnas, sedan det en gång var disponerad!, så trodde Byggnadskomiléen sig kunna få Ständernas bifall till användandet af anslaget såsom nu skett.
Hr Gr. har äfven önskat få veta huru della anslag sedermera blef af Byggnadskomitéen disponeradt.
Jag kan nu icke så noga påminna mig, hvilka deraf undfått del eller blifvit lofvade understöd, och jag tror visserligen att theaterhuset fått löfte derom, nemi. på det sätt, att några bolagsmän öfverenskommo alt upbygga ett theaterhus i staden, som naturligtvis skulle utgöra en prydnad för staden, och äfven utgöra en agrément för orten, och då vid förra eldsvådan äfven låneunderstöd lemnades för samma ändamål, ansåg Byggnadskomitéen, att om ändamålet kunde vinnas, äfven vid detta tillfälle, ett understöd kunde sagde Bolagsmän meddelas.
Det är möjligt, atl Byggnadskomitéen haft orätt i sitt förfarande, och jag vill icke försvara årgärden, men jag hoppas, att då ingen skada sk^lt, och då man på allt möjligt sätt sökt bevara Statens rätt, något utkräfvande af det en gång beviljade lånet, icke måtte komma i fråga, och anhåller jag sålunda, att R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s förslag.
Jag har begärt ordet, för alt med några få ord fästa upmärksamheten på Gr.
Lagerbjelkes yttrande, hvilket möjligen skulle kunna leda mången till den lanken att penningarne redan äro inbetalte till Riksg:s-kont., och att frågan nu vore att de skulle anordnas till Wexiö stads bebyggande.
Så är icke förhållandet, penningarne äro ännu qvar, de äro använde lill nya byggn ader till stadens förmån, och jag tror att det skulle vara minst sagdl obarmhertig!, att nu geuasl återfordra dem.
Jag åberopar mig på de flera talares yttranden, som instämma i samma åsigt som jag, och yrkar såsom jag förut nämnt, att staden Wexiö må få behålla, hvad den en gång har fått, och således bifall till StatsUtsk:s förslag.
Jag vill blott taga mig friheten i korthet nämna för de ledamöter af Ståndet, som icke hafva varit i tillfälle att taga närmare kännedom af förevar, fråga, alt den innebår i hufvudsaken intet annat, än Byggnadskomiléens begäran Den 22 Mars. 131 alt få öfverflytta cn inteckning från en bebyggd tomt till en annan, och denna begäran tyckes mig vara bra billig.
Hr Printzensköld, Carl: Gr;ne C. G. Mörner och
La gerbjelke hafva här yttrat sig på ett sätt, som skulle de sitta till doms öfver frågan, och dervid hafva att tillämpa de reglementen, som äro gällande.
Jag anser deremot saken icke böra vid detta tillfälle så behandlas.
Ständerna måste väl gälla för mer än det reglemente de sjelfve beslutat, och om hvars noggranna iakttagande de ädle Gr:ne synas vara så omsorgsfulla.
När ståndpunkten vid frågans bedömande är sådan, så äga också Ständerna makt att behandla henne efter helt andra grunder, än reglementet innehåller utan att derigenom bilda något prejudikat för framtiden.
Då förekommer det särskilda förhållande att, på sätt Hr Lagerhjelm och flera andra talare erinrat, det är en ren tillfällighet, att dessa 7,500 R:dr blifvit tillgängliga för att nu utlånas, enär de redan varit utlånta, ehuru låntagarne sedan icke funnit sig vid alt, på föreskrifna vilkor dem behålla.
Ständerna och dess Riksg:s-kont. få således, derigenom att medlen qvarblifva i den stad, till hvilken de redan äro anvisade, ingalunda vidkännas någon ytterligare utgift; och då de blifvande nya låntagarne iklädt sig samma, med reglementet öfverensstämmande förbindelser, som den förste låntagaren, hvarigenom frågan endast rörer tiden inom hvilken lånehandlingarne skola aflemnas till Riksg:s-kont., så bör icke heller den, af Hr Gr.
Lagerbjelke åberopade omständigheten verka derhän att medlen infordras, utan år det deremot både billigt och rättvist, att de blifva använde till det ändamål, hvarför de redan från Riksg:s-kont. utgått; och får jag för min del sålunda tillstyrka bifall till Utsk:s betänk.
Landtm, härefter till bifall i l:sta punkten af förevar, utlåt, framstälda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå H. Ex. förklarade, det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
2:dra punkten, ang:de nedsättning af den föreskrifna räntan för byggnadslån, intecknade uti sedermera med tegel och kalkbruk beklädde trädhus.
Det tillstyrkande StatsUtsk. gjort i nu föredragna punkt, hvilar på temmeligen ofullständig utredning.
StatsUtsk. har nemi. tillstyrkt, att Ständerna skulle medgifva hvad sökt är, på den grund att enda hindret derföre varit, alt lånehandlingarne blifvit, tidigare ån som behöfts, lill Riksg:s-kont. inlemnade.
Detta är förhållandet med de hus, som blifvit af Hrr Wahlqvist, Modig och Jacobson uppbyggda, men i afseende på de öfriga husen äro vida väsendtligare omständigheter, som hindra meddelandet, nemi. att prescriptionstiden för husens upbyggande är försuten.
Det finnes nemi. stadgadt i Riksg:s-kont:s reglemente, att de hus, för hvilka lån meddelades, borde sednast vid 9* 132 Den 22 Mars. början af Juli 1849 vara i så fullbordadt skick, atl försäkring derå i städernas allmänna Brandstodsbolag, enl. de för denna inrättning gällande föreskrifter, må kunna vinnas, vid äfventyr, att lånet i annat fall genast infordras.
Nu uplysa likväl handlingarna endast, att FIrr Lundgrens och Frimans hus hafva blifvit tegelbeklädda år 1849, således icke huruvida sådant skett före eller efter Juli månad 1849, men hvad enkan Ljungströms hus beträffar, uplyses bestämdt att legelbeklädnaden skett år 1850, och således efter prescriptionstiden.
Detta är efter mitt förmenande en omständighet af serdeles vigt, ehuru StatsUtsk. underlåtit att derå fästa upmärksamhet, och på det att Ulsk. måtte jemväl åt nämnde förhållande lemna behörigt afseende, anhåller jag vördsamt om återremiss af (lenna punkt.
Jag borde visserligen någorlunda kunna påminna mig, huru det förhåller sig med dessa 6 husvärdar, hvilkas rättighet att få åtnjuta hvad Stadens Borgmästare förordat, här ifrågasattes.
Hvad jag med säkerhet kommer ihåg, är atl de 3:ne första, nemi. Hrr Wahlqvist, Modig och Jacobsson, hade sina hus färdiga redan år 1848, och så vidt jag minnes, var Hrr Lundgrens och Frimans hus, i början af år 1849 äfven färdiga, ty med tegelbeklädnaden börjades tidigt på våren, och fullbordades på sommaren, ehuru jag icke kan minnas om de på dagen voro färdiga eller icke.
Hvad enkan Ljungströms hus beträffar, vill jag påminna mig, att det icke var färdigt förr än år 1850.
Jag medgifver visserligen, att det kan vara en oriktighet i framställningen, enär några af dessa hus möjligen icke voro i fullkomligt skick d. 1 Juli 1849.
Emedlertid, och då jag förmodar, att detta endast kan tillämpas på enkan Ljungströms hus, enär de öfriga bestämdt voro färdiga år 1849, torde R. o. Ad. finna, att frågan om dem bör förfalla.
I alla händelser får jag uplysa, atl de tomtägare, som mycket snart efter trädbyggnadernes upförande, beklädde dem med tegel, gjorde derigenom sig en verklig skada, ty dessa hus hade icke hunnit att blifva riktigt torra, och teglet, hvarmed de bekläddes, har spruckit, oell- gjort dem betydlig olägenhet, hvarigenom många äfven varit tvungna att omkläda sina hus.
Deraf föranleddes många att dröja med tegelbeklädnaden, emedan de ansågo nyttigt vara, alt husen fingo stå en eller par somrar innan de tegelbeklädde dem.
Detta har varit orsaken, hvarföre med tegelbeklädnaden har fördröjts, måhända ett är mer än som vederbordt.
Det kan väl icke alltför strängt läggas dem till last, att när de nedlagt en betydligare kostnad på en tomt, de gerna sago alt husen skulle blifva så ändamålsenliga som möjligt, och jag skulle sålunda önska att R. o. Ad. icke måtte så noga hålla sig vid formen, utan åtminstone i afseende på enkan Ljungström, som jag känner bestämdt är i fattiga omständigheter, men som nu har, sedan hennes byggnad är väl bevarad och torr, kommit i tillfälle att bekläda den med legel, och sålunda sluppit atl vidkännas den förlust, som många af de andra fått erfara, icke fästa sig vid den tid af några månader, Den 22 Mars. 133 som hennes luis blifvit för sent färdigt.
På grund af alla dessa omständigheter skulle jag önska, att Gr.
Lagerbjelkes anmärkmr mätte få förfalla, och att R. o. Ad. ville äfven i detta fall bifalla hvad StalsUtsk. föreslagit.
Jag tror icke att någon synnerlig skada (jag medgifver att. någon afvikelse i form ägt rum) härigenom vederfarits statsverket, men deremot den verkliga vinst för husägaren inträffat, att lian undgått ånyo tegel bekläda sin byggnad, hvilket måste hafva skett, om legelbeklädnaden måst förr vidtagas.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: 1 denna punkt har den föreg:de talaren varit mera medgörlig än jag kan finna mig vid alt vara.
7:de punkten i lånereglementel innehåller: ”Sednast efter 5 års förlopp, räknadt från d. lista Juli 1844, bör den byggnad, till hvars upförande lån erhållits, vara i så fullbordadt skick, att försäkring derå i städernas allmänna Brandstodsbolag, enl. de för denna inrättning gällande föreskrifter, må kunna vinnas, vid äfventyr, att länet i annat fall genast infordras.”
Till försäkring i städernas allmänna Brandstodsbolag föreskrifves icke ovilkorligen, att husen skola vara tegelbeklädda, således kunde husen vara i det skick, att de kunnat vara försäkrade i städernas allmänna Brandstodsbolag före år 1849, ehuru enkan Ljungströms hus icke blifvit legelbeklädt förr än 1850.
De lån, som för dessa hus äro beviljade, äro endast sådana, som för trädhus äro tillåtna, d. v. s. lån inom halfva värdet.
Således då ett hus måste vara upfördt någon tid innan det kan tegelbeklädas, så ligger i den omständigheten icke någon, motsägelse.
Att husen voro upförda före 1849 det är deremot påtagligt deraf, att lånehandlingarna före den tiden voro till Riksg:s-kont. inlemnade.
Således var huset i det skick, att det kunde försäkras i dess dåvarande skick, nemi. såsom trädhus betraktadi, men låntagaren hade, just derföre att huset då var i detta skick, iklädl sig högre ränta.
Sedan Rathan försatt sitt hus i det skick, att han var berättigad till lägre ränta, och detta skedde inom den tid, som för säkerhetshandlingarnas aflemnande till Riksg:s-kont. var föreskrifven.
Enl. min tanka är i denna punkt alla vilkor noggrannt iakttagna, och jag får således anhålla att R. o. Ad. behagade bifalla hvad StalsUtsk. i denna punkt föreslagit.
Enl. Riksg:s-kont:s reglemente medde las lån på trädhus, då de icke äro tegelbeklädda, mot 4 proc., och då de äro tegelbeklädda mot 3 proc. ränta.
Ifrågavar. byggnader voro, såsom Gr.
Mörner har anfört, tillräckligt upförda, för att kunna brandförsäkras före den lista Juli 1849, men utan tegelbeklädnad.
Således erhöllo de lån mot 4 proc. ränta.
För ett 4 procents lån, var således allt upfylldt, som borde verkställas, men för ett lån mot 3 proc. ränta, voro icke lånevilkoren upfyllda, ty då skulle husen varit (egelbeklädda före d. 1 Juli 1849.
De lån, som dessa husägare erhöllo, voro efter 4 proc., och för sådane lån var allt upfylldt.
Men efter prescriptionstidens slut, har man förändrat dessa hus, så att de skulle falla under den andra sor - r 134 Den 22 Mars. tens lån, eller 3 procentslånen, och derföre begärt nedsättning till 3 proc.
Örn man skulle hafva haft rättighet till 3 procentslån, så skulle prescriptionstiden varit iakttagen, i afseende på tegelbeklädnaden af dessa hus, hvilket den icke varit, och således har i sjelfva verket StatsUtsk. icke fästat någon upmärksamhet, eller tagit under ompröfvande, att dessa husägare icke upfyllt inom prescriptionstiden, hvad som för erhållande af 3 procentslån blifvit stadgadt.
Mörner, Carl Göran Detlof: Genom en återremiss kan någon vidare uplysning icke meddelas, såvida icke StatsUtsk. skulle anmoda Fullmäktige i Riksg:s-kont., som i detta outredda skick inlemnat denna fråga till StatsUtsk., att mera fullständigt utreda densamma.
StatsUtsk. har meddelat hvad handlingarna uplysa.
I afseende på hvad den siste värde talaren för öfrigt an fört, får jag erinra derom, att del är 2:ne prescriptionstider.
Nu vill han, att den prescriptionstid, sora för brandförsäkringen är stadgad, skall utsträckas till den i afseende på pröfningen af lånens beskaffenhet stadgade prescriptionstid.
För pröfningen af lånens beskaffenhet var d. Usta Juli 1850, och för brandförsäkringens verkställande d. Usta Juli 1849 utsatt.
I begge frågorna äro prescriptionstiderna iakttagna.
Brandförsäkringen är gjord inom d. Usta Juli 1849 och så beskaffade handlingar, som för erhållande af 3 proc. lån erfordrades voro inom d. Usta Juli 1850 till Riksg:s-kont. inlemnade.
För att nu här vara sträng, har man velat utsträcka den förra af dessa prescriptionstider lill den i sednare fallet bestämda prescriptionstiden.
Jag tror att en sådan, lill nachdel för de lånsökande utsträckt, tolkning icke vore lämplig.
Det vore en ftnesse, som jag tror icke vara på sitt ställe, hvarföre jag fortfarande får yrka bifall lill Utsk:s förslag.
Hr Printzensköld: Gr. Lagerbjelke har åter strängt velat tillämpa den i reglementet stadgade prescriptionstid.
Jag uprepar i anleda, häraf, hvad jag för en stund sedan yttrade, under förklarande, att jag, på den plats jag här innehar, alldeles icke finnér mig bunden af något slags reglemente för Riksg:s-kont., der jag visserligen känner mig skyldig alt, såsom Fullmäktig, efterlefva detsamma, utan att jag här är öfver reglementet, och kan efter sig företeende omständigheter tillstyrka, samt deltaga i beslut om åtgärder, rakt stridande mot reglementets innehåll, om jag finner det nyttigt och lämpligt.
Vid ett sådant förhållande, och dä det är obestridligt, att de hus, hvilka tillhöra de i Utsk:s betänk, upräknade personer, blifvit i högst väsendtlig mån för bättrade derigenom, alt de äro dels kalkbeklädda, dels beklädda med tegel, hvarigenom den stora eldfara, för hvilken de förut voro blottställda blifvit aflägsnad, samt Gr.
Mörner, Carl, ganska rikligt erinrat, alt det är ändamålslöst och ländande till skada, så väl för husen, som dessas ägare, att i förtid, och innan husen tillbörligen torkat och satt sig, bekläda dem, vare sig med tegel eller kalk, så anser jag den omständigheten, att en så beskaffad Don 22 Mars 135 förbättring skett efter prescriplionslidens slut, ingalunda böra föranleda dertill, alt desse personer beröfvas den fördel i afseende på ränteberäkningen, som genom denna förbättring bordt dem tillfalla, i händelse förbättringen skett före den tid Ständerna föreskrifvit.
Jag vill tvertom i denna Ständernas föreskrift se en felaktighet i så måtto, att Ständerna icke beräknat nödvändigheten för ett trädhus att stå i flera år innan det med kalk eller legel beklädes.
Bättre hade varit om Ständerna i st. f. all i detta fall föreskrifva någon prescriplionstid, endast stadgat, alt hvar och en låntagare, som bekläder sina trädhns med kalk eller sten, skulle vara berättigad att erhålla nedsättning i räntan, emedan det varit en uppmuntran för hvar och en alt förse sina hus med en sådan beklädnad, hvarigenom eldfaran naturligtvis allt mer och mer aflägsnades.
Jag fortfar att tillstyrka bifall å Utsk:s förslag.
Någon ofullständighet i utredningen af facta finnes icke här att framlägga, och ligger således hvarken Stats Utsk. eller Fullmäktige till last.
Ofullsländigheten ligger i motiveringen.
Utsk. har nemi. i motiveringen öfverhoppal deri vigligaste omständigheten, eller den, att prescriptionstiden vore öfvenskriden.
Deri ligger, så vidt jag förstår ofullständigheten, och den ligger StatsUtsk. ensamt lill last.
Mörner har sagt, att prescriptionstiden icke vore försuten.
Jag får då anhålla att fästa Hr Grins upmärksamhet på att, om det är sanni, alt dessa hus blifvit brandförsäkrade före d. lista Juli 1849, så äro de dock i brandförsäkringsinslrumentet uptagna såsom trädhus utan tegelbeklädnad, och nu söker man alt fä dem belånade såsom trädhus med tegelbeklädnad.
Att således denna ofullständighet finnes i afseende på vilkoren förefaller mig tydligt, äfvensom att della icke bordt af Utsk. förbigåtts.
Jag täger mig friheten bemöta den förebråelse man gjort Fullmäktige i Riksgis-kont., sorn skulle de hafva öfverlemnal frågan i outredt skick till SiatsUtsk.
Det är ju klart alt då Fullmäktige, genom inlemnade handlingar, visat, all huset var belånadl såsom trädhus, och alt inteckning till säkerhet för lånet var leinnad, så, om nu efteråt begäran göres om förändring i räntefoten, följer derutaf af sig sjelf, att den ena saken, nemi. busets färdigbyggande såsom trädhus, och belånande, försiggick före d. lista Juli 1850; och ali den andra äfven ägt rum sköujes deraf, ali i annat fall, hade Byggnads-komitéen icke behöft att anlita StäDderna i denna sak.
Hvad sjelfva förslaget från StatsUtsk. beträffar, får jag hemställa till R. o. Ad., huruvida Ständerna, sora 1844 förklarade sig vilja befordra upbyggandet företrädesvis af stenhus och således beviljade begäran om lägre ränta för sådane lån, än för dem som beviljades för upbyggande af trädhus, om säger jag, R. o. Ad. nu 1851 icke skulle hysa samma tanka.
Jag ser icke något skäl för närvarande
Ständer att i delta fall tänka olika med 1844 års Ständer.
Alt ett sådant stadgande om att räntefoten äfven skulle förändras, om huset blefve förändradt, icke har influtit i reglementet, det har gjort, 136 Den 22 Mars. att denna fråga nu förekommer för R. o. Ad., eljest hade Fullmäktige sjelfva afgjort den.
Hade alla reglementets punkter varit upfyllda, så hade aldrig R. o. Ad. fått höra talas om saken.
Meningen är ju att, oaktadt detta i reglementet är förbisett, erhålla tillämpning af Ständernas önskan och föreskrift, nemi. att räntefoten måtte nedsättas.
Jag vill ytterligare åberopa en annan möjlighet.
Ett trädhus brinner t. ex., ägaren bygger i stället ett stenhus, vore det icke billigt att Ständerna upmuntrade stenhusbyggnaden genom att de förflyttade lånet från den högre till den lägre räntefoten.
Det är väl Ständernas afsigt att befordra upbyggandel af mindre farliga hus, och då måste det vara i alidia högsta grad konseqvent att uu afse att ett sådant bemödande hos dem, som upbyggde sina tomter, upmuntrades.
Landtm, framstälde propos. till bifall å den förevar.
2:dra punkten af SlatsUtskis utlåt., ropades 'starka ja, blandade med nej; hvarpå II.
3:dje punkten, ang:de r
Hutch eräknin gen för ett apothekaren R.
F. Apiarie ti/ldeladt byggnadslån. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt.
Föredrogos och bi föllos Lag- samt Allm.
Besv. o. Ekon.Ulslos nedannämnde d. 19 dennes e. m. på bordet lagde betänk.
N:o 1, i anledn. af väckt motion om ändring i 15 kap. 1. §. B.B., i fråga om skyldighet att gräfva dike omkring svedjeland ; N:o 2, i anledn. af väckt motion om förhöjande af ansvaret för antändande af ljung å allmänning af okynne eller sjelfsvåld; N:o 3, i anledn. af väckt motion om ytterligare underd. framställning till K. M., om utfärdande af förklaring öfver 8 §. i 2 kap. af Fiskeristadgan d. 14 Nov. 1766; N:o 4, i anledn. af väckt motion om ändring af de i 20 kap. 4. §■ B.B. och dertill hörande författningar meddelade stadganden i fråga om de undersökningar, som böra föregå anläggande af husbehofs mjöl- och såg-qvarnar; N:o 5, i anledn. af väckt motion, dels om utfärdande af en författning, till bestämmande af qvarntullens och s. k. doftmarkers belopp, dels ock angide uplåtande af de i Svartån, inom Säby socken befintliga, obegagnade vattenfall; samt N:o 6, i anledn. af väckt motion, att hemmantalet måtte bestämmas såsom grund för skyldigheten att deltaga i skallgång.
Föredrogos, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian och Gr. Horn, Claes Fredr., ånyo på bordet Allm.
Besv. o. Ekon.Ulskts d. 19 dennes e. m. första gången Den 22 Mars. 137 bordlagda betänk.
N:o 57, i anledn. af väckte motioner, dets om uphörande af beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels om införande af exercis sockenvis, och dels om rättighet för beväringsynglingarne att sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja Ijenstgöra, antingen till lands eller sjös m. m.
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 19 dennes e. ra. på bordel lagda utlåt.
N:o 58, ang:de väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af numerhäst, blef detta utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Ridd.Utsk:s d. 15 och 19 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 8, i anledn. af Ridd.
DirelU:s anmälan i afseende å behandlingen af frågan om ersättning för utur Ridd. kont. bortstulne medel.
Jag får vördsamt hos Hr Frih. och Landtm, anhålla det Hr Frih. och Landtm, täcktes genom Hr Ridd.
Fiskalen låta anmoda åhörarna på läktaren att sig aflägsna.
Häruti hördes många ledamöter instämma, till följd hvaraf H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm., på grund af den af K. M. d. 1 Mars 1830 utfärdade lag för främmande åhörare vid RiksStrns sammanträden, samt det d. 11 i samma månad beslutade tillägg vid R. o.
Ad:ns Ordnings-Stadga, anmodade Ridd.
Fiskalen att föranstalta om läktarens utrymmande.
Sedan härefter läktaren blifvit utrymd, yttrade sig Hr Lagerhjelm, Pehr:
Då jag betraktar den förlust, som Riddarhuskassan lidit genom denna händelse, synes mig densamma kunna och böra delas i två delar.
Den ena delen rörer aktierna.
Då deras nummer och data, samt belopp äro upgifna på vederbörlig ort, lärer väl icke någon fara vara, att icke i en framtid beloppet kan återfås, och således dessa aktiers renovation med säkerhet motses.
Jag föreställer mig äfven, att under liden räntan kan emot borgen få lyftas.
Ur denna synpunkt förefaller det mig,nsom denna del af förlusten skulle kunna anses vara frånskiljd.
Återstår således endast alt betrakta den återstående delen, eller den kontanta förlust, som R. o Ad:s kassa gjort.
Den synes mig icke vara af den betydenhet, att sådana åtgärder skulle påkallas, som Ridd.Ulsk. tillstyrkt.
Denna åtgärd innebure enl. min tanka någonting obehagligt, derutinnan att frågan skulle kastas inom publicitetens område.
Då frågan är af mindre vigt i det hela, synes mig denna åtgärd kunna och böra undvikas.
Deremot förefaller mig, som skulle R. o.
Ad. kunna inom sig sjelf afgöra denna fråga, och om jag deruti finner öfverensstämmelse uti R. o. Ad:s tänkesätt, skulle jag icke studsa tillbaka för den utväg, som af Kamreraren sjelf i hans Mern. blifvit upgifven, och äfven af Ridd.
Fiskalen tillstyrkt, nemi. att låta denna fråga af - 138 Den 22 Mars. göras genom en compromiss.
Om detta skulle beslutas, vill jag föreslå det enkla sätt dertill, att R. o. Ad. genom en skrifvelse till Ridd.Utsk. öfverlemnar åt Utsk., att inom R. o. Ad:s utse 5 ledamöter för att afgöra detta ärende med R. o. Ad. fulla rätt.
Orsaken hvarföre jag gör detta förslag, ligger hufvudsakligen deri, att jag anser af vigt, alt icke inkasta denna obehagliga sak i en diskussion, då man kan undvika det.