Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sjelfva saken får jag föreslå, att 6 veckor vore den tid, efter hvilken en, i behörig ordning, inlemnad pollett blefve ledig att till den jörstkommande af ätten utlemnas, och således äfven möjligen till den, som densamma första gången uttagit.
Herr von Troilj Emil:
Då förevarande förslag blifver, såsom jag förmodar, till RiddarhusUtskottet återremitteradt, anhåller jag, att Utskottet ville fästa uppmärksamhet uppå, huruvida det vore lämpligt alt flytta den §., som handlar om OrdningsStadgan till den sista i hela RiddarhusOrdningen, och gifva den följande lydelse:
Allt hvad Ridderskapet och Adeln för öfrigt kan pröfva nödigt stadgaj rörande ordningen vid Ståndets sammankomster> införes i Ståndets OrdningsStadgaj som ej får innehålla något mot RiddarhusOrdningen stridande.
Då de reglor, hvarefter Ridderskapet och Adeln i plena böra rätta sig, finnas dels i OrdningsStadgan dels i RiddarhusOrdningen, och sättet att ändra eller tillöka desse stadgar är så väsendtligt olika, emedan vid det ena tillfället fordras Konungens sanction, och icke vid det andra, så anser jag af mycken vigt, att gränsen mellan båda är tydligt utstakad, och detta tror jag bäst vinnes ge - Den 9 April m. genom förklaringen, att allt hvad som ej finnes uti Riddarhusördningen bestämdt, hörer till OrdningsStadgan.
Om de olägenheter och obehag, som kunna uppkomma derigenom, att ej tydligt finnes föreskrifvet, huruvida ett nytt stadgande bör införas i den ena eller andra, derom kommo vi i erfarenhet, då frågan om offentligheten förevar, och förmodar jag ej, att någon skall invända, att genom den af mig uppdragne gränsbestämmelse, Ridderskapet och Adeln erhåller för mycken frihet att på egen hand göra förändringar, enär denna frihet för detta Stånd i alla fall är ojemförligt mera inskränkt, än för något af de öfrige, ehnru det torde vara svårt uppgifva orsaken, hvarföre Rikets första Stånd, i frågor om sin inre polis, ej skulle kunna vara lika fullmyndigt, som dess Medständer.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot RiddarhusUtskottets ifrågavarande förslag till en ny Riddarhusordning gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtM arskalken föreslog, att så väl Herr Lefréns den 26 sisth Februarii e. m. 20 II. 8 i'4 , \
Den 9 April e. m. på bordet lagde motion om ändring i 25 §.
RiddarhusOrdningen, som ock Herr Ribbings likaledes den 26 sistlidne Februarii e. ni. på bordet lagde motion, att Utskottens Ordförande borde genom Secreterarne i Utskotten till RiddarhusFiscalen aflemna förteckning på de Ledamöter inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva, måtte, i sammanhang med den af förslaget till ny Riddarhusordning beslutade återremiss, jemväl till RiddarhusUtskottet remitteras.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken lillkännagaf, att, enligt emellan Hans Excellence och de öfrige RiksStåndens Herrar Talmän, uti sist hällne Conference, träffad öfverenskommelse, val, enligt io3 §.
RegeringsFormen, af den Nämnd, hvilken äger att dömma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas, komme att i alla RiksStånden företagas nästkommande Tisdag, den i4 dennes, till ett antal af 12 Ledamöter af hvarje t Stånd; och som, på sätt vid föregående Riksdagar varit öfligt, 4 Ledamöter derutöfver torde böra utses till Suppleanter, i fall någon af de Ordinarie
Ledamöterne skulle blifva af laga förfall hindrad, att Ridderskapets och Adelns förtroende emottaga, Den9Aprile.n1. hemställde Hans Excellence, antingen Ridderskapet och Adeln skulle behaga på de blifvande vallistorna uppföra 16 personer, hvaraf de 12, som erhålla de flesta rösterna, borde blifva Ordinarie Ledamöter, samt de 4» hvilka närmast i ordning efter de Ordinarie Ledamöterne bekomma det största rösteantal, varda Suppleanter, eller om Ridderskapet och Adeln skulle finna mera ändamålsenligt, att hvarje Lista endast upptoge 12 personer, nemligen de Ordinarie Ledamöterne, samt att de personer, som derefter blifva näst i ordningen i rösteantalet, varda utseddde till Suppleanter.
Herr Printzensköld, Axel:
För min del anser jag det förra af Herr Grefven och LandtMarskalken framställde alternatif, eller 16 namns uppförande på valsedlarne, vara det rättaste.
För min del anser jag det sednare alternativet, eller att blott 12 namn uppföras på valsedlarne, vara bättre, emedan tid derigenom bespares.
Jag förenar mig med Herr Printzensköld, och anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition i enlighet dermed.
Jag förenar mig med Friherre Boije, och anhål 8® - 116
Den 9 April e. m. ler om Herr Grefven* och LandtMarskal kens proposition i enlighet dermed.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt
Marskalken gjorde proposition till bifall å första alternativet af hvad Hans Excellence här ofvan hemställt, eller att 16 personer skulle uppföras på hvarje valsedel, hvaraf de 12, som erhålla de flesta rösterne, borde blifva Ordinarie Ledamöter, och de 4, hvilka dernäst få det största röstantal, varda Suppleanter.
Hans Excellence förklarade vidare, att om Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter behagade, likasom vid förra Riksdagen, upprätta sina vallistor i alphabetisk ordning, skulle derigenom icke allenast mycken tid, utan ock en särdeles lättnad, i afseende å anteckningen vid valet, vinnas.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 18 sistlidne Mars, under N:o g afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande i anledning af väckte motioner om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t under den 5 Julii 1827 i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar.
Friherre Wrangel, Henning: 1 det lie - Den 9 April e. m. 117 ]a gillar jag visserligen grunderna i dea sednast utfärdade LandtmäteriTaxan, emedan jag sjelf, genom motion vid en föregående Riksdag, medverkat till dess utarbetande, men i afseende på siffran har jag funnit högre värde i allmänhet vara åsatt Landtmätarens arbete, än jag tror vara lämpligt.
Jag anhåller derföre att få göra några anmärkningar vid sjelfva Taxan. 1 §. tillåter Landtmätaren, att påföra delägarne särskild betalning för resekostnad och traclamente till en medhjelpare eller Elev.
Jag tror delta vara att öka delägarnes kostnader.
Ty det är naturligt, att om Landtmätaren har en medhjelpare, vinner han så mycket i tid, alt hail kan åtaga sig så många flere förrättningar, och förlorar således intet, om han sjelf skulle betala sin medhjelpare resekostnad.
Den enskilte ijordägaren, som önskar få sin jord uppmätt, skall således vinna dervid, alt ingen medhjelpare tages, emedan då skjutsoch tractaments-omkostnaderna i och för den eller de personerna besparas. 2 §. tillåter Landtmätare, alt under resor beräkna 12 sk.
B:co kostpenningar för hvarje mil.
Detta synes alltför högt, då man besinnar, alt 8 mil beräknas för en dagsresa och dermed jemförcr 17 §., sorn bestämmer Landtmätarens traclamente till E11 R:dr 16 sk.
B:co om dagen.
Den 9 April e. ra. skulle derföre tro, att 8 sk. i kostpenningar för hvarje mil vore tillräckligt, ty i förra fallet blifver tractamentet 2 R:dr B:co, då i sednare fallet det endast är 1 R:dr 16 sk.
B:co om dagen. 5 §. sista mom. lyder sålunda: ”Tredskas jordägare, att, när derom ”tillsagt blifvit, kost och husrum för Landtmätare anskaffa, njute Landtmätare hand”räkning hos närmaste KronoBetjent till des”se förnödenheters erhållande på den tred”skandes bekostnad."
Nog har man således varit försigtig att tillse, det Landtmätaren ej skulle lida brist, men man har icke med samma noggranhet förebyggt möjeligheten för delägarne att bli prejade.
Landtmätaren förklarar sig sällan nöjd med den kost, som erbjudes honom på landet, emedan han i kostpenningar kan fordra 36 sk. under det han enskildt accorderar om kosten för 12 sk.
Det borde derföre bestämmas, hvarmed Landtmätaren i detta afseende bör åtnöjas, och hvaruti husmanskost bör bestå.
Den i 6 §. bestämda tariffen för ägors afmätning är uti för få underafdelningar, om meningen varit att alla variationer af marken skola upptagas.
Mera jag tror, att Den 9 April e. m. *'9 man uppställt för många afdelningar, (i händelse afsigten är att göra tariffen begripelig för en hvar,) hvilka endast böra, enligt min tanka, vara 3:ne, för slättbygd, skogsbygd och ägor, sorn utgöra en blandning af begge, äfvensom ägor med en mängd impedimenta.
Derigenom skulle mera enhet och enkelhet vinnas.
Jag anser derföre, att den betalning tariffen upptager för inägor, i allmänhet är för hög.
Då jag i min motion föreslog de principer för Landtmätare-arfvode, hvilka i denna taxa blifvit gällande, hade jag haft tillfälle försöka, hvad en Landtmätare kunde göra på en dag, och då befanns, att der ej för mycket variationer funnos i terrainen, kunde 3o Tunneland uppmätas om dagen; jag hemställer då, om det icke är för drygt för delägarne, att betala 20 sk. för hvarje Tunnland; om clet icke är att nästan få köpa sin jord af Landtmätaren.
Men för att icke vidlyftigt upptaga Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet för hvarje punkt, hvari jag anser tariffen för hög, får jag blott förklara, att der ett pris af 20 sk. nu blifvit bestämdt för Tunnelandet, anser jag 16 sk. vara tillräckligt, och att allt det öfriga bör nedsättas i samma proportion.
Jag får här äfven upprepa en anmärkning, som jag redan förut i frågan om SkiftesStadgan gjort, att ett tillägg är af I 20 Den 9 April e. m. nöden, hvarigenom dagsverks-åtgången äfven inbegripes.
^ 11 §. om rågångars uppgående tål äfven mycken nedsättning, likasom taxan på Chartors renovation, hvilken jag anser vara 100 procent för dryg.
Jag stöder detta påstående på egen erfarenhet och någorlunda kännedom af saken. 20 §. fordrar äfven ett tillägg, nemligen att det skulle åligga Landtmätaren, att, vid hvarje post af räkningen, anteckna, på hvilken §. eller hvilket mom.
i Taxan den uppsatte posten stöder sig.
I annat fall blir räkningen alltid obegriplig för delägarne, och misstankar om räkningens rigtighet skola alltid uppstå, hvaremot, genom ett sådant tillägg, delägarne sjelfve skulle blifva i tillfälle, att med lätthet controllera räkningens enlighet med taxan.
Jag anhåller således om återremiss af Utskottens Utlåtande.
Jag kan ej med Utskotten dela den öfvertygelse, att det vore för tidigt och olämpligt att nu ingå till Kongl. Maj:t med begäran om ändring i 1827 års LandtmäteriTaxa.
Jag tror den redan vundne erfarenheten vara tillräcklig, för att gifva skäl åt en underdånig anhållan hos Konungen om jemkningar i Taxan.
Från många orter har man Den 9 April e. m. hört Idagan deröfver, att arfvodet skall vara för högt; från andra har man åter hört motsatsen.
Jag har nyss af Friherre Wran* gel hört sägas, att taxan för inägor vore för hög, och jag bestrider visserligen icke, att detta kan vara förhållandet i den ort, der Friherre Wrangel har egendom, eller för slättbyggden i allmänhet.
Men jag kan af egen erfarenhet intyga, att nuvarande taxa i vissa fall är för låg.
Jag har vid en egendom i Stockholms
Län ej varit i stånd att finna en Landtmätare, som velat åtaga sig ett Laga skifte, efter den nya taxan.
Samma förhållande lärer äfven äga rum på många andra ställen, der marken är stenbunden.
Jag förmodar, att ÖfverDirectören för LandtmäteriContoiret, som sjelf är Ledamot af Ekonomiutskottet kan upplysa, att en mängd Landtmätare afsagt sig förrättniugar, sedan den 113m taxan utfärdades.
Jag tror således tillräckliga skäl nu redan vara förhanden för Rikets Ständer att ingå med en underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes från LandtmäteriContorets
Chef och öfrige vederbörande infordra nödige upplysningar öfver förhållandet och derefter vidtaga de ändringar i taxan, som kunna vara af behofvet påkallade.
— Jag anhåller derföre örn återremiss af Utlåtandet.
Som jag af en händelse icke inom Utskotten öfver - 122 Den 9 April e. m. varit justeringen af ifrågavarande Utlåtande, anhåller jag att nu få yttra uågra ord.
På sätt en värd Ledamot redan anmärkt, äga de sammansatte Utskotten ÖfverDirectören vid LandtmäteriContoret till Ledamot, och hafva således haft tillfälle att granska Taxan för att bringa den till enlighet med så väl allmänhetens billiga fordringar, som Landtmätarnes intressen.
I afseende på inägor är den nuvarande Taxan visst icke för hög, men i allmänhet någorlunda tillräcklig, der ej alltför stora skiljaktigheter i marken förefinnas; och för sådane fall måste andra punkter ersätta hvad i ett eller annat afseende kan vara för lågt i taxan.
Men i afseende på utmark är taxan alldeles för hög, så att den ligger till last för skiftens verkställande, der större utmarker skola delas.
Utskotten hafva ej ansett sig böra upptaga Tufve
Larssons framställning om bestämdt ansvar för af Landtmätare för högt upptagne arfvodes-räkningar, på den grund, som Utskotten yttrat sig, att ”i händelse någon Landtmätare til”later sig öfverträdelse!- af Taxans föreskrifter, lärer det böra bero af vederbörande ”Sakägare att söka den rättelse, som i så”dant fall säkerligen icke uteblifver.”
Jag förmodar, att, i den händelse Taxan för alla fall vore så tydlig att jordägarne sjelfve kunde controllera Landtmätarens räkning, skulle det ej hända, att någon räkning aflemnades, som öfversteg Taxan, och Den g April e. ra. någon fråga skulle då ej uppstå om besvärs anförande öfver räkningen.
Men nu då det torde blifva svårt alt öfvertyga den ene eller andra om räkningens riktighet eller oriktighet, vore det af vigt, att författningen så förtydligades, att Landtmätaren ej kunde aflemna en räkning, som icke af jordägarne kunde controlleras.
Friherr q Ehrenborgh, Casper Wilhelm:
I anledning af de anmärkningar, sorn af åtskilt ige värde Ledamöter blifvit framställde, anhåller jag att få nämna några ord.
Friherre Wrangel bar mindre riktat sine emot Utskottens Utlåtande, än emot sjelfva LandtmäteriTaxan.
Jag anser dem således såsom nya, i ' sammanhang med det förevarande ämnet, gjorde motioner, hvilka måhända äro förtjente af uppmärksamhet, i händelse Ridderskapet och Adeln finner för godt remittera dem lill Utskotten.
Men så länge ingen remiss deraf skett, har Utskotten icke varit i tillfälle att vederlägga dem.
Hvad åter Grefve Horns beträffar, så förenar jag mig med honom i den tanka, att taxan i afseende på inägor snarare är för låg än för hög.
Men just skiljaktigheten emellan Friherre Wrangels och Grefve Horns åsigter, torde vitsorda hvad Utskotten yttrat, alt tiden ännu icke är inne för ett bestämdt omdöme, om taxan är riktig eller icke.
Utskotten hafva trott, »tt Den g April e. m. då taxan är byggd på helt nya grunder emot de föregående LandtmäteriTaxorne och blott i år varit gällande, skulle det hvarken för jordägare eller Landtmätare ännu vara möjligt, att säkert bedömma dess användbarhet.
Denna osäkerhet har varit anledningen för Utskotten att endast föreslå en underdånig skrifvelse med anhållan om rättelser i taxan framdeles, sedan behofvet deraf med större säkerhet blifvit kändt.
Maj:t har sjelf vid Taxans utfärdande, i anledning af osäkerheten i de nya grundernes tillämpning, anbefallt
Landshöfdingarne att inkomma med upplysningar om Taxans användbarhet för hvarje provins, och Chefen för LandtmäteriContoiret, som jag ser här närvarande, torde bäst kunna upplysa, om icke flere sådane rapporter redan inkommit.
Jag är öfvertygad, att sedau de nödige upplysningarne blifvit från alla provincer inhämtade, Regeringen ej underlåter att vidtaga de åtgärder, som omständigheterne kunna påkalla.
Men jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om opinionen ännu tillräckligt kunnat stadga sig, för att vid denna Riksdag framkomma med ett nytt förslag, hvilket måhända vore lika osäkert, som det nu klandrade.
Detta har varit Utskottens motiv, att ej sträcka sig längre, än sorn skedt.
Cederström har val förklarat, att han anser Taxan i afseende på utmark för hög; och ehuru jag för min
Den 9 April e. m. u5 / del befarar detsamma, ur jag dock icke derom fullt öfvertjgad, äfvensom jag ej kan med positif visshet fälla mitt omdöme om taxan, hvilken Herr Grefve Horn påstått, i vissa andra fall vara för låg, hvilket jag också befarar.
Härigenom tror jag mig tillräckligt hafva antyd t den osäkerhet, hvari Utskotten sväfvat, att kunna uppgifva några hättre grunder.
Då Utskotten från de väckte serskildte motiouerne ej kunnat leda sig till något säkert resultat, hafva Utskotten heldre valt, att lemna saken i det skick, den varit; och som jag tviflar, att
Utskotten genom de nu framställde anmärkningarne blifva i tillfälle att stadga ett säkrare omdöme om taxan, än förut, så tillstyrker jag på denna grund bifall å Utlåtandet.
Herr af ForsellCarl:
Ovan att uppträda såsom Talare anhåller jag om Ridderskapets och Adelns benägna undseende med min mindre förmåga i detta fall, men sorn jag blifvit uppmanad både af Friherre Cederström och Grefve Horn att yttra mig rörande nya LandtmäteriTaxan, får jag äran aflemna följande upplysningar.
Denna Taxa har ingalunda tillkommit på höft, utan sedan en stor mängd upplysningar blifvit inhämtade, har den derjemte undergått mångfaldig granskning, innan den framlemnades till Regeringens sanction.
År 1817 uppdrogs åt 2:ne de skickligaste Landtmätare i hvar - w Den 9 April e. m. je
Län, att inkomma med förslag till en ny LandtmäteriTaxa.
På detta sätt erhöllos 48 nya förslag, som voro så olika, att det fanns ett, som beräknade 3 skillingar för samma arbete, hvarföre ett annat föreslog i Riksdaler.
Hvad särskildt angår Friherre Cederströms anmärkning, att som ÖfverDirecteuren vid Landtmäteriet är Ledamot af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, en tillförlitlig ledning för bedömmandet af nya .LandtmäteriTaxan borde vara att påräkna, får jag äran förklara, att när Friherre Cederström i Lag- och EkonomiUtskottens plenum d. 18 sisth Mars begärde en jemförelse emellan gamla och nya LandtmäteriTaxan, var jag icke beredd, att då genast aflemna en sådan, och jag förmodar att ganska få Embetsman kunna vara i tillfälle, att när som hälst och hvar som hälst afgifva tillfredsställande förklaringar öfver grannlaga frågor; men i det derpå följande plenum d. 27 Mars var jag försedd med desamma upplysningar jag nu går att meddela.
Cederström var icke närvarande i det sistnämde plenum, och när ingen annan än han begärt ifrågavarande jemförelse, ansåg jag öfverflödigt att då förhala tiden med densammas omnämnande.
Det har sin stora svårighet med sig att anställa jemförelse emellan arne författningar, hvilka äro byggde på helt olika grunder, och jag får således på förhand förklara, att icke några giltiga skäl kunna på Den 9 April e. m. 127 detta sätt inhämtas lill den nya LandtmäteriTaxans hvarken gillande eller förkastande.
Den gamla Taxan af Ar 1799 var hufvudsakligen byggd på dag-tractamente, då den nya deremot tillägger viss betalning för hvarje afmätt tunneland.
Den gamla var icke lätt controllbar, på huru många dagar hvarje arbete borde kunna hafva rnedhunnits, då deremot den nya är i detta fall mycket klar och tydlig.
Den gamla var så uppställd, att den lättjefulle eller senfärdige
Landtmätaren icke hade något egentligt mehn af sin försumlighet, utan fick beräkna sig traktamente för regndagar, beredelsedagar och söndagar, men enligt den nya, så, om han är mycket långsam af sig, kan det lätteligen hända, att det blifver Landtmätaren, som kommer att betala Jordägaren, derigenom att den senare för kosthåll och rum får afdraga dagligen en Riksdaler Banco på Landtmätarens arfvode.
Den nya Författningen har till föremål att uppmuntra en skicklig och driftig Landtmätare, men att utestänga den försumlige eller lättjefulle, och den har således i detta fall ett gifvet företräde framför den gamla.
Det förtjenar anmärkas, att en af LandtmäteriStatens mest insigtsfulla män, som enskiftat det största antal hemman i Skåne, och som dessutom tjenstgjort i flere andra provinser, samt följaktligen äger en mångsidig och grundlig kännedom af Landtmä - 120 Den 9 April e. m. teri-yrket, denne man, Förste Landtmätaren i Malmöhus Län, Akerblom, som helt visst är personligen känd af många Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln, har förledit år från trycket utgifvit:
Förslag till en ny allmän Ägodelnings-Författning jemte taxa, och det är för mångå måhända oväntadt att finna, att vid jemförelse emellan nya Taxan och den af Förste Landtmätaren Åkerblom föreslagna, är den senare i vissa fall högre.
Nja Taxan. cg *3 n PS-ä o: p n ST g* *s: 2. fö 2 ^ M "< H.P-? B *“'•
Ss: ö Z. era g* B ö‘o CfQ era B era å'° S *> s-; sk. sk. sk.
För åker med mindre skiljaktigheter &c., hvarje tunnland 12 ii 20
För sådan äng, som lig- ger spridd emellan berg och skogsbackar, &c. . . IO 18
För odlings-lägenheter, hvilka, vid skifte, såsom inrösningsjord blifva be- räknade 8 i IO Äker- Den 9 April e. ra. 129 'Åkerbloms Taxa. Matning, j Uträkning.
Delning. sk. sk. sk.
För åker, som är spridd på åtskilliga ställen, men mindre uppfylld med sten- rör, diken och andra im- pedimenler i_; 5 4 För äng, sorn är tätt beväxt med Ek-, Bok- och Hasselskog, samt innefat- tande många skiljaktig- heter 31 6 20
För odlingsbara trakter inom beteshagar och ut- mark, &c. . . 8 4 16
Häraf synes, att om i första rummet skillnaden, emellan hvad som nya Taxan och den af Förste Landtmätaren Akerblom föreslagna utsätter, är mindre betydlig, så är den dock i de begge nästföljande så mycket mer i ögonen fallande.
Skillnaden der utgör mer än 5o procent högre i den sistnämda.
En annan icke mindre anmärkningsvärd omständighet är, att samtlige Landtmätar20 H. 9 i3o Den g April c. ra. ne i Blekinge och Kronobergs
Län nyligen inkommit med underdåniga klagomål till Kongl. Maj:t öfver den nya Taxans otillräcklighet; synnerligen hvad arfvodet för utmarken angår.
En dylik underdånig skrifvelse från samtlige Landtmätarne i Westmanlands
Län är äfven att förvänta; och dessutom hafva mångfaldiga enskilde Landtmätare inkommit till mig med framställning, att de icke kunna se sig belåtne med att arbeta efter dert nya Taxan, utan nödgas vända deras uppmärksamhet på andra yrken.
Häraf vill synas, att när både de, som sköla betala, och de, som skola emottaga deras arfvoden efter nya Taxan, d. v. s. både jordägare och Landtmätare klaga öfver densamma, måtte sanningen och billigheten här somt annorstädes ligga midt emellan, 1 Dalarne, der.det gagneliga Storskiftesverket varit fortsatt allt sedan 1802, och der tillräcklig erfarenhet om hvad af en person kan medhinnas hunnit stadga sig, fordras till erhållande af det fastställda årsarfvodet 666 R:dr 3a sk.
Banco, att hafva afmätt minst 3o,ooo tunnland skogsmark.
Den nya Taxan utsätter för samma arbete blott 625 R:dr Banco.-
För ert verkställd Stängsel-delning år 1824 i Svartrå socken i Hallands
Län erhölls efter gamla Taxan 12 R:dr 43 sk.; Den 9 April é. iri. meri efter deri nya skulle samina arbeté blifvit betalt med 8 R:dr 43 sk.
För ett verkställdt Storskifte år 1823 och 23 i Ljusvattens by, Burträsk socken och Westerbottens
Län betaides efter gamla Taxan 1068 R:dr, men efter nya blött 8i4 R:dr 34 sk; För afmätning år 182Ö äf KrönoÅIlfaiänningen Åhlefjäll i Elfsborgs
Län erhölls efter gamla Taxan 5oc> R:drj men efter nya blott 387 R:dn En Ledamot af Hedervärda Bondestånd det har uppgifvit, att lian skulle vara färd dig afstå sin ägolott för det arfvode nya LandtmäteriTaxän för nytt laga skifte Stadd gar.
Förhållandet är* ätt Skedoms by i Multrå sockert äf Södra Ångermanland, orri pf mantal, med 2453 tunnland mark; bed bodd af 6 åboer; uppskattad 1827 till cj 17S R:dr Banco skulle komma att kosta i laga Skifte omkring 523 R:dr.
Jag troi’; att livard ken ofvannämde Riksdagsman, ej heller hans hemmavarande Committenter, skulle varä Synnerligen beiåtné med ätt i detta fall blifs
Vä tagne på orden.
Nya Taxari utsätter i mätnings-ärfvode' för hustomter, trädgårdstäppor, stenig och mycket spridd åker 20 sL Banco tunnlandet.
Ätt detta icke är någori så öfverdrift
Vört betalning torde médgifvas, när, enligt deri erfarenhet jag Sjelf inhämtat,- nian icke'
Den g April e. m. utan ansträngning kan medhinna att på dagen afmäta mer än 5 å 6 tunnland så beskaffad mark.
Sex gånger ao sk. gör 2 R:dr 24 sk.
Banco, hvarifrån jordägaren för kost och husrum äger rättighet att afdraga 1 R:dr då återstoden 1 R:dr 24 sk. blifver den, som. jag vill förmoda af Ridderskapet och Adeln visst icke för högt ansedda, behållningen.