Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har i första ögonblicket funnit mig sårad af dylika omdömen; men i det lugna medvetandet af deras orättvisa och af rena egna afsigter äger jag det värn mot klandret, som den saknar, hvilken ej följt sin öfvertygelse; och jag gör mig förvissad, att en på skäl grundad öfvertygelse skall respecteras af alla, som taga och gifva skäl och icke söka andras motiver uti orena eller mindre goda afsigter.
Hamilton har, så väl inom Utsk. som här, yttrat motsatt åsigt emot Utskts majoritets.
Med sann aktning för Hr Grefvens tänkesätt och insigter och för den hofsamhet, hvarmed Hr Grefven utfört sin vederläggning af Utskts beslut i den nu afhandlade frågan, anhåller jag dock fa förklara, att, ehuru Hr Grefvens anförda skäl till en stor del äro ovedersägligen rikliga, de likväl icke till alla delar varit för mig öfvertygande.
Uti någon ytterligare discussion af ämnet bör jag icke ingå, enär hufvudsaken redan är afgjord.
Jag inskränker mig blott till yttrande af den önskan, alt en hvar måtte följa Hr Grefvens lofvärda exempel uti sältet att framställa och vederlägga skiljaktiga åsigter, och att, med egna rena och aktningsvärda motiver, lemna rättvisa äfven åt andras.
Fullkomligen instämmande uti de åsigter, som Gr.
Hamilton framställt, anhåller jag för öfrigt, att såsom min tanke få upptaga den utaf Hr Prosten Nibelius afgifna reservationen, hvilken lyder sålunda: ”Emot Bevilln.Utsk:s med en enda rösts pluralitet vidtagna beslut, att RiksStåndens olika meningar, huruvida Den 5 April f. ra. *99 förbud för en varas in- eller utförsel må äga rum eller ej, böra underkastas omröstning i förstärkt StatsUtsk., reserverar jag mig.
Alt frågan, om en varuartikel må till Riket få införas eller derifrån utföras, hörer till Rikets allmänna hushållning eller Rikets allmänna styrelse, och att Konungen således, enl. 89 §:n Reg.F:n, äger att derom allena besluta, lärer vara obestridligt.”
Också medgifves det uttryckligen i motiven för det af Utsk. fattade beslutet, att det på K.
M. allena beror att afgöra, om en vara må till in- eller utförsel vara förbjuden eller ej.
Då delta är medgifvet, måste det äfven medgifvas, att fiagan icke är af beskattnings- eller bevillningsnatur, ty bevillnings- eller beskattningsfrågor afgöras, enligt 57 §.n Reg.
F:n af R.
Häraf torde det äfven vara klart, att denna ekonomiska fråga ej bör underkastas omröstning af förstärkt StatsUtsk.; ty grundlagens så väl ordalydelse som andemening antyder, att endast sådana frågor, öfver hvilka Ständerne allena hafva att besluta, kunna blifva föremål för omröstning i sistnämnda Utsk.
I motiven för Utskts beslut lägges en synnerlig vigt derpå, alt Ständerne, genom sitt bifall till 1 punkten af de uti Utsk:s utlåt.
N:o 3o förekommande allmänna anmärkntr, medgifvit, att Iievilln.
Utsk. må ensamt handlägga frågan om förbud för någon varas in- eller utförsel må äga rum eller ej, genom hvilket medgifvande Utsk. förmenar, att Ständerne redan erkänt frågan vara af bevillningsnatur.
Riksd.Ordms 34 § 2 mom. stadgar dock uttryckligen, ”alt sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt
Utsk. i allmänhet uppdragna befattning skall bestämma, huruledes ett mål, i enlighet med den R.
St. deröfver tillhöriga beslutande rätt, bör afgöras.”
Att de nu församlade Ständerne deremot redan erkänt
Konungens rättighet att häröfver allena besluta, och att frågan således är af ekonomisk beskaffenhet, bevisas deraf, att 3:ne RiksStånd, nemi. R. o. Ad. samt Preste- och Bonde-St:n, beslutat, att äfven för de varuartiklar, för hvilka förbud blifvit af Ständerna föreslagna, tullafgifter borde eventuelt bestämmas, för den händelse nemi., att K.
M. skulle finna för godt att för en eller flera af ifrågavar. artiklar upphäfva förbuden.
Slutligen må det äfven anmärkas, att detta af Bevilln.Utsk. vidtagna, eftei mitt omdöme, grundlagsvidriga beslut också är helt och hållet stridande emot den praxis, sorn under de förra riksdagarna gjort sig gällande.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte afslå betänk, i denna punkt.
Denna fråga är af den sällsamma art, att jag tror, det man med lika mycket skäl kan argumentera från begge sidor och komma lill resultat temmeligen motsatta hvarandra, utan att på det hela hafva gått emot grundlagens föreskrift.
Det består således blott i de olika begrepp man kan göra sig om det naturliga och rätta 200
Den 5 April f. ra. sättet för frågans behandling, huru man med sin röst bör afgöra densamma.
Jag har här hört a:ne opinioner, stridande emot hvarandra, och finnér på begge sidor skäl vara anförda, som jag icke tilltror mig att jäfva; dock får jag förklara, alt jag håller före att, ehuru Bevilln.Utsk. må anse sin rätt vara, att ensamt afgöra ett ekonomiskt ämne i sammanhang med tullbevillningen, den skilnad dock bör iakttagas, att frågan om förbudssysteme, i händelse votering derom kommer alt anställas, icke bör slitas i förstärkt StatsUtsk. utan i förstärkt Bevilln.Utsk. Men att, såsom Utsk. synes antyda, göra frågan hestämdt till en slatsregleringsfråga eller en bevillningsfråga, sådan som beror af förstärkta StatsUtskrs omröstning, anser jag högst betänkligt och orätt i många hänseenden; ehuru, som jag säger, visserligen för den motsatta åsigten ganska talande skäl förefinnas.
Jag inskränker mitt yttrande till hvad jag nu haft äran anföra, viljande blott fästa det Höglofl.
Bevilln.Utskts ledamöters uppmärksamhet derpå, alt förstärkt Bevilln.Utsk. bör kunna äga rum i vissa frågor, i händelse de böra slitas genom votering, som deremot uti sådana frågor icke bör äga rum uti förstärkt Statsutskott.
Jag kan icke instämma med Gr.
Horn deruti, hvarken alt denna eller någon annan fråga är eller kan vara af den beskaffenhet, att den i enlighet med grundlagen kan afgöras både mot och med.
Jag tror att i den mån man gör sig noga reda för grundlagen, måste man komma till en af conclusionerna, nemi. antingen att den ena eller den andra sidan har rätt eller orätt.
Jag kan således alldeles icke med stillatigande höra den sats Gr.
Horn framställt, och som möjligtvis vid andra tillfällen kunde tillämpas, nemi. att man kan anse frågan vara af beskaffenhet, att man med stöd af grundlagen kan handla just som man behagar.
Deremot vill jag medgifva, att frågan är af den olyckliga metafysiska art, att derom kan tvistas mycket emellan dem, som dels bjuda skäl och icke få dem afhörda, samt dem, som hvarken bjuda skäl eller bevis till grund för sina beslut.
Jag var icke uppe från början af discussionen och kan således icke fälla något bestämdt omdöme i anledn. af Gr.
Hamiltons muntliga föredrag; men det lärer icke kunna innefatta något annat, än en utveckling af hans reservation, hvilken jag läst.
Jag måste bekänna, att jag icke funnit mig öfvertygad af hans framställning ; deremot finner jag mig öfvertygad utaf de skäl, sora tvänne ledamöter, nemi.
Hr Gripenstedt och Hr Prytz, icke allenast klart utan äfven fullständigt utvecklat.
Dock medgifver jag att denna fråga, i allmänhet betraktad (och jag anhåller alt Huset icke måtte förblanda den distinction jag går att göra med den utaf Gr.
Horn, som jag sökt vederlägga), kan anses vara så beskaffad, alt del icke stort lönar - #
Den 5 A p r i I f. m. 20 1 nar mödan att derom tvista på 4 kamrar utan ali praktiskt afgöra densamma.
Den har blifvit praktiskt afgjord genom 3:ne
Stånds yttrade opinion'i olikhet med min; oell orsaken, hvarför jag begärt ordet, är blott den att få till prot. förklara, alt min opinion icke är sådan som de 3:ne Ståndens oell icke sådan som jag förmodar att opinionen blifver inom detta Stund, utan sådan, som de 2:ne af mig åberopade leda mö ter ne ådagalagt deras vara; dertill jag blott vill tillägga ett skäl, nemi. alt den till K.
M. vid flera riksdagar öfverlernnade rättigheten att nedsätta tullafgifter har äfven jag ansett vara en nödig åtgärd i dessa frågor; men alt deraf icke följer, hvarken att en sådan åtgärd har stödt sig på grundlagen, ännu mindre att Konungen derigenom fått någon grundlagsenlig rätt, med hvilken man nu kan argumentera mot motsatsen.
Denna åtgärd, äfven om den slödde sig på ett uttryckligt lagbud, vore till sin natur icke annat än ett undantag från den generella regeln, att II.
St. äga att beskatta sig sjelfva, hvilken grundsats uti bevillniiigsmåt är ännu strängare än tili statsregleringsärenden, emedan uti de förra ett RiksStånd kan göra ett motstånd, som uti statsl-egleringsFrågor endast af 2tne
Stånd kan åstadkommas.
Då man anser, att den rättighet alt nedsätta tullafgifter, som blifvit K. M. tillerkänd, blott är elt undantag ifrån R.
St:s nyssnämnda rättighet, och då man erinrar sig att alla undantag endast måste gälla såsom undantag och icke kunna få utsträckas till generella reglor; så begriper jag icke huru man derifrån kan leda sig till någon slutsats motsatt R.
St:s beskattningsrätt.
Som sagdt är: frågan är redan praktiskt afgjord.
Jag gissar alt den blir så äfven här.
Jag har blott velat för framtiden, då en sådan fråga kan komma alt disculeras under en annan representationsform, då endast skäl och motskäl skola gälla, reservera min mening.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., instämde till alla delar med Gr. Frölich.
Boye, Ludv.: Gr.
Hamilton har visserligen framställt åtskilliga för mig ganska öfvertygande skäl för den conclusion, hvartill han kommit; men jag begär alt dertill få lägga ett, sorn för mig ensamt är afgörande, och det hemtar jag från grundlagens egen talio legis; men innan jag framställer det, ber jag att få skilja frågorna åt.
Vore frågan ingen annan än den, huruvida R.
St. må äga rättighet att, genom förstärkt Utsk. (hvilketdera som helst), definitivt afgöra en eventuel tullbeslämmelse; då skulle jag säga: man har rätt.
Men då Utsk. inom detta stadgande äfven inryckt sjelfva principfrågan, huruvida bestämmandet af förbud tillhör Konungen ensamt, såsom en ekonomisk fråga, hvarom hvarken Bevilln.- eller StatsUtsk. ager att med afgörande rätt votera; då får jag begära ett återgående 23 II. 26 202 Den 5 April f. m. till orsaken, hvarför den ekonomiska lagstiftningen är lemnad ensamt i Konungens händer, ett återgående till grundlagens egen ralio legis.
Orsaken hvarför den ekonomiska lagstiftningen är lemnad i Konungens händer är den, att under de fem år, som förflyta emellan riksdagarna, sådana omständigheter kunna inträffa, hvilka påkalla förändring uti ekonomiska lagbud, utan afvaklan på R.
St:s sammankomst.
Uti tull-lagstiftningen är förbudssystemet af denna beskaffenhet, och det är orsaken hvailör frågan om förbud beror på K. M:s pröfning.
Ku frågar jag, i händelse denna grundsats är oemotsägligen sann, huru man ett enda ögonblick kan finna tvifvelaktigt huruvida förbudsprjncipen är oberoende af förstärkta Utskrs voteringar.
Må det tillåtas mig, med all aktning för de värda talare, som yttrat sig, erinra om den besynnerliga contradictionen, alt vilja tillerkänna R.
St. rättighet att i denna fråga vilja votera med någon påföljd, och ändock suga att frågan ankommer på K.
M:s afgörande.
Ämnet måste antingen vara ett ekonomimål eller icke vara det.
Är det ett ekonomimål; huru kunna då R.
St. göra annat än framställa en underd. önskan 2 Denna öfvertygelse bos mig, återgående till sjelfva orsaken, hvarför den ekonomiska lagstiftningen är lemnad åt Konungen, är så grundad, att jag förmodar det Hr Frih. o.
Landtm, icke ens anser sig kunna laglikmätigt meddela propos. till bifall å betänk, i denna del.
För min del begär jag afslag derå.
När Bevilln.Utsk. i sitt betänk.
N:o ai hade ansett sig berättrgadt att i ett principbeslut uttrycka en oinskränkt handelsfrihet och upphörande af allt förbud, stödjande sig derpå att det vore Bevi!!n.Utsk:s åliggande att uppgöra de allmänna grunderna för bevillningen; så tog jag mig friheten att på detta rum protestera mot tillämpningen afen sådan sats, och anade då hvad som inträffat, nemi. att bifall dertill skulle leda oss in uti vidsträckta tvister.
Jag trodde då som nu, att den meningen, som aulydes i uttrycket grunderna för allmänna bevillningen, icke har alt skaffa med den ekonomiska anstalt, som rör tullfrihet eller icke frihet, d. v. s. att prohibitivsystemets lif eller död icke har att skaffa med de allmänna grunder, som gälla för bevillningen uttryckt i bevillningsförfattningen.
Utsk., som i formen varit ganska conseqvent, bar haft fullkomligt skäl att procedera såsom det gjort, derföre att R. o. Ad. icke fästat uppmärksamhet vid det betänk., som Bevilln.Utsk. afgifvit under rubrik — ”Förslag till allmänna grunder för bevillningens utgörande,” och dervid anmärkt frågan om förbudssysteroets behandling såsom ett ekonomiskt ärende.
Således har frågan fått det besynnerliga skick, att alla Stånden sanctionerat den rubrik af bevillningsärende, sam blifvit åt frågan gifven; men då jag en gång protesterat mot Den 5 April f. m. ao3 en sådan tillgörelse, så tiv det tnin rättighet att förbise hvad sorn skelt och blott hålla mig vid saken, sådan den nu visar sig I detta fall vill jag dock icke besvära med några anniärknir.
De äro tillräckligen uttryckta under discussionen äfvensom lili Gr.
Hamiltons och Prosten Nihelii reservationer.
Jemte det jag i minnet återkallar, att jag genom min protest äger min talan öppen, anhåller jag blott att få förena mig uti de grunder, på hvilka dessa reservationer hvila, under förklaring i öfrigt, att jag, i öfverensstämmelse med Hr Lefiens och Frih.
Boyes yttrande, begär afslag på denna del af betänkandet.
Tillhörande det Utsk., der denna fråga är behandlad, har jag anfört reservation emot del fattade beslutet, ehuru jag icke blifvit ibland reservanlerne antecknad.
Jag anser mig derföre skyldig att tillkännagifva min opinion i denna sak.
Men för att icke upptaga 11. o. Ad:s lid, anhåller jag blott att få instämma uti hvad Gr.
Hamilton, så väl reservationsvis emot betänk., sorn ufven i dag muntligen, yttrat.
Ur Stuart, Carl Gustaf:
Då BevilIn.Utsk:s närvar, ledamöter hafva yttrat sin opinion i denna fråga, har jag ansett mig äfven böra göra det, och jag får då förklara, att jag instämmer uti det yttrande, som af Gr.
Hamilton blifvit afgifvet.
Christopher, uppläste följande:
Denna fråga heror helt och hållet på huru den må anses vara af beskattningsnatur eller ej; och som jag uti Utsk. tillhört majoriteten och ingalunda af de motskäl, sorn derstädes blifvit anförda, kunnat rubbas ur den öfvertygelse, att denna fråga helt och hållet är af beskattnings-natur, och i följe deraf gillat likaväl ingressen som liufvudgrunden till uppsättandet af det uti mern.
N:o 41 uppfattade project lill voter:s-propos:r, anser jag mig i korthet böra redogöra för de motiver, som föranledt mig till detta beslut.
Att ett eller två Stånds beslut, om en förut förbjuden varas in- eller utförsel emot erlagd tull, innefattar ett åtagande af bevillning, likasom att ett eller två Stånds stadgande om förbud å en förut emot åsatt tullafgift tillåten varas in- eller utförsel utvisar att delta eller dessa
Stånd vilja undandraga sig ifrån denna bevillnings erläggande, kan väl ej nekas; och i följd deraf synes det mig klart, att denna fråga, hvarom nu discuteras, måste blifva hänskjuten under rubriken beskattningsfrågor. 7:0 §:n Rtg.Fin ålägger Bevilln.Utsk. att opåmint vid hvarje riksdag uppgifva de allmänna grunderna till den blifvande bevillningen. 7r§:n Reg:F:n utvisar, huru förfaras skall, då skiljaktig - Den 5 April f. m. het hos RiksSt:n om dessa grunder, m. m. uppstår; samt uttrycker slutligen, att, då fre Stånd alsia hvad ett särskildt
Stånd yrkat, men delta Stånd ändock vid sin mening blifver, eller stanna två Stånd emot två, frågan uti dessa fall uti förstärkt StalsUtsk. afgöras skall.
Enligt 60 §:n Reg.F:n höra sjö- och landt-lullsafgifterne till de hevillningar, hvarmed statsverkets behof böra fyllas.
Och då dessa bevillningars uppkomst, utgörande och derefter skeende intrad lill Staten hufvudsakligen bero på förbudet eller tillåtelsen att mot tull få in- eller utföra flera eller färre af de tili tnlltaxeförfattningen förekommande artiklar, emedan bevillningens belopp naturligen blifver större, om flere artiklar blifva till in-eller utförsel förbjudna, emot hvad den blefve om dessa artiklar emot tullafgifter äro tillåtna , och resultatet af förbud eller tillåtelse i delta fall inverkar på bevillningens hela belopp; måste väl den nu under discussion varande frågan vara den egentliga hufvudgrunden till dessa bevillningars utgörande; och då RiksSt:n uti denna fråga stannat uti de olika beslut, sora 71 §:n Reg.Ftn omförmäler, synes det mig klart att frågan om dessa grunders afgörande enligt grundlagen skall slitas uti förstärkt StatsUtsk., lika väl som frågan om grunderna till alla öfriga uti 60 §:n Reg.Ftn omförmälda afgifters utgörande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om, på sätt Gr.
Hamilton föreslagit, R. o. Ad., med ogillande af Utskrs yttrande om förbudsfrågornas behandling, samt de voter:s-propostr Utsk. i följd deraf föreslagit, behagade förelägga Utsk. att inkomma till Stånden med utredning af hvad i denna del är, så vidt på R.
St. beror, afgjordt, samt med förslag till förändrade voter:s-propos.r, der sådana kunna vara af nöden.
Hr Landtm förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej.
Jag anhåller blott att, på grund af hvad jag redan yttrat, få reservera mig mot det fattade beslutet.
Likaledes får jag anhålla alt, på grund af de skäl jag förut anfört, få reservera mig emot det beslut R. o. Ad. nu fattat. i och 2 punkterna af de speciella anmärkningarna.
Utsk:s yttrande ansågs icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. 3 punkten af de speciella anmärkningarna.
Den 5 April f m.
Hr G ripensledt:
Då detta är den första punkten, der II. o. Ad:s beslut, såsom afvikande från de öfriga Stundens, skulle föranleda till votering i förstärkta SlatsUtsk.; så får jag hemställa, om icke R. o. Ad., då ärendet icke är af särdeles stor vigt, skulle, till vinnande af en skyndsammare behandling, kunna afstå från dess uttryckta önskan, hvarigenom voter:s-propos:n komme att förfalla.
På detta sätt kan R. o. Ad. med sin röst minska antalet af de många votei:s-propos:na i detta betänk, med öfver 60 st.; och som denna är den första, anhåller jag att R. o. Ad. i afseende derå måtte afstå från sin mening.
Inbjudningen antogs, hvarigenom 1 voter:s-propos:n ansågs komma att förfalla. 4 och 5 punkterna af de speciella anmärkningarna. R. o. Ad. fann de i dessa punkter omförmälöa hugor komma att förfalla, 6 punkten af de speciella anmärkningarna.
Hr Frih. o. Landtm, lat uppläsa en från BorgareSl:s secreterare ankommen underrättelse, af innehåll, att 2 voter:s-propos:n af nämnda Stånd ansetts förfalla, då Ståndet frånträdt den särskilda mening, som förauledt samma vo ter:s-pr oposition.
I anledning häraf fann äfven R. o. Ad. 2 voter:s-propos:n komma alt förfalla.
Utsk:s inbjudning till R. o.
Ad. att frånträda alla de beslut, hvarigenom Ståndet ensamt stadgat borttagande af de utaf Utsk. föreslagna utförselsa fgifter.
Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig böra fästa Ståndets uppmärksamhet deruppå, att utom de af Utsk. i denna punkt uppräknade voterts-propostr, vore det ännu en, nemi, den 23i, hvarvid enahanda förhållande ägde rum.
Den inbjudning, som Bevilln.- Utsk. i denna punkt ställt lill R. o. Ad. att frångå samtliga dess beslut rör:de borttagande af export-tullafgifter, kan jag för min del icke understödja. R. o. Ad. har nu uttalat en, efter min förmening, riklig och ganska vigtig statsekonomisk princip, nemi. att det vore skadligt för inhemska näringarna att bibehålla exporttullen, obeiäknadt alt statsintraderna på det liela blifva mindre än de skulle blifva, om exporttullen försvunne.
De skäl man anfört för exporttullens bibehållande, nemi. uppmuntran till råämnens förädling inom landet samt att för landet nyttiga varor icke måtte alltför lätt exporteras, vill jag visserligen icke helt och hållet lill riktigheten bestrida; men då jag tror ao6
Den 5 April f. m. alt de uppvägas utaf de skäl och grunder, som för den motsatta åsigten blifvit anförda, så kan jag icke tillstyrka att 11. o. Ad. från de uti sjelfva saken anförda orsakerna kan hemta tillräcklig anledning att frångå sitt beslut.
Men deremot tror jag att R. o. Ad. är skyldigt MedStånden den besparing af tid, som man önskar åstadkomma vid voteringarna i förstärkta SiatsUtsk., och att R. o. Ad. således borgå de öfriga Ståndens önskan tili mötes så mycket sorn på R. o. Ad. beror, enär de öfriga Stånden i detta fall hafva föregått med exempel.
Jag skulle derföre tro, att, då 11. o. Ad. står ensamt om dess beslut i aila dessa punkter, R. o.
Ad. utan mehn för saken kan medgifva, att samtliga dessa voter:s-propos:r sammanslås under en enda, genom hvilken förstärkta StatsUlsk. må äga att bestämma, huruvida exporttull bör vid alla dessa punkter borttagas och förfalla, såsom skadlig att bibehålla eller ej.
Jag vågar anhålla om propos., huruvida II. o. Ad. instämmer i denna tanke, i hvilken händelse betänk, i denna del måste till Bevilln.- Utsk. återremitteras, på del en gemensam voterts-propos. för alla dessa punkter må blifva uppgjord.
Jag ber att få förena mig uti första delen af Frih. Hamiltons yttrande.
Jag för min del respecterar hvarje MedStånds beslut; men jag tror att II. o. Ad. icke bör så liknöjdt behandla vigtiga angelägenheter, att det, efter att hafva antagit ett systeme, grundadt på flera plenidagars sakrika debatter, skulle frångå delta systeme, derföre att det icke passar in med ett tillfälligt tidsförhållande eller beqvämligheten för dagen.
Det är efter min öfvertygelse endast uti ett eller annat fall man bör frångå sina beslut, såsom t.
ex. då fråga är alt jemka ihop redaetionen; men icke bör man frångå beslut i sak, särdeles af sådan beskaffenhet som det ifrågavar.
Jag förbi ifver- således vid den åsigt, att inbjudningen icke kan godkännas; men deremot skulle jag tro, att, om de öfriga Stånden vilja ingå på en sådan voterts-propos., som Frih.
Hamilton uti sednare delen af sitt yttrande föreslagit, deruti läge en stor conseqvens, oberäknadt alt genom en sådan votering i massa det äfventvret undvikes, att en del utaf dessa 5o a 6o voter:s-propos:r afgjordes lill exporttullens bibehållande och de öfriga till densammas borttagande.
Jag tior, i likhet med de 2!ne sisla talarne, ali den generella inbjudningen icke kan antagas, och jag skulle äfven önska, att, uti en samfälld votering öfver alla dessa punkter, den af 11. o. Ad. uttryckta principen om exporttullens borttagande kunde afgöras; men då redan i Stånd hafva punkt efter punkt granskat Utsk:s voter:s-propos:r, så torde man också vara nödsakad att förfara på samma sätt.
Då det är af stor vigt att veta huru det kan gä med inbjudningarna, så hemställer jag, för att taga D c n 5 April f. rn.
207 det säkra för det osäkra, om det icke vore bältre att företaga hvarje punkt särskildt och afstå ifrån dem som tilo af ringa betydelse, endast vidhållande dem som äro af större vigt.
Om de sorn vidhållas sedermera kunde sammanslås under en votering vore det väl; men i annat fall måste man underkasta sig alt votera öfver hvar och en särskildt.
De komma troligen att utgöra något mer än 20 st.
Jag är förekommen af Hr Gripenstedt, och anser lika med honom att inbjudningen icke bör antagas i sin helhet, lika litet som
Ståndet bör afslå densamma i sin helhet.
Hamiltons förslag vore visserligen ganska nyttigt såsom ledande lill betydlig tidsbesparing; men då PresleSt., och såsom jag äger anledn. alt förmoda, äfven Borgare- och BondeS't:n redan handlagt detta betänk., så är det sannolikt att alla dessa voterls-proposir, hvilkas nödvändighet eller öfverflödighet beror af B., o. Ad., redan äro af 3 Stånd godkända, i hvilket fall jag icke anser Ulsk. kunna inkomma till dessa Stånd med förslag att frånträda sina beslut i formen och instämma med B. o. Ad. att tili en propos, votera öfver alla punkterna.
Lika med Hr Gripenstedt finner jag många af dem vara utaf den obetydliga vigt, att man, för att bespara MedSlåndens tid, gerna kunde frångå dem; men må vi pröfva det, då vi komma till hvarje särskild voter:s-propos., och således icke i anledn. af den generella inbjudningen vidtaga någon åtgärd.