Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Const Utsk., af skäl som äro mig obekanta, icke funnit sig böra föreslå borttagande af skilnaden emellan frälse och ofrälse, i afseende på Högsta Domstolens ledamöter, der denna skilnad är af bestämdt inflytande; så anser jag det också hafva varit olämpligt att framkomma med delta grundlagsförslag angtde borttagande af dessa oid i 4 §:n, der de stäntan betydelse.
Af dessa skäl tillstyrker jag, att R. o.
Ad. måtte återremittera betänk., med det förklarande såsom Ståndets gemensamma tanke, att förevar, grundlagsförslag hvarken i ena eller andra hänseendet bör blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, emedan dessa förändringar i liokstafven så mycket mindre kunna anses nödiga < Iler nyttiga, som de i sjelfva saken icke innebära någon förändring uti hvad som redan finnes stadgadt.
I olikhet med Frih.
Cederström, som påstått att det är fem år för tidigt att nu yrka denna sats, tror jag, alt det varit fem år för sent, som han framkommit med sitt påstående; emedan jag tror, alt denna sak blifvit fullkomligen både debatterad och afgjord vid sista riksdag.
Jag delar fullkomligen deras åsigt, hvilka anse 4 §:ns Reg,F:n anda och mening förblifva enahanda, om ordet ”allena” qvarstår der eller icke: men då verksaker bevisa, alt Styrelsen å sin sida fästat sig vid detta ord på ett sätt, som fullkomligen strider emot den öfriga delens af grundlagen bokstaf, anda och mening; så anser jag icke blott skäligt utan ock nödvändigt, alt detta ord borttages.
Jag tillstyrker derföre, att denna del af förslaget må i grundlagsenlig ordning antagas, och reserverar mig mot ett motsatt beslut.
Att tala ofta borde man undvika, men att begagna sin rätt att få ordet i en fråga, som Iifligast af alla intresserar en, torde R. o. Ad. benäget tillåta och förlåta.
En talare, hvars conslitulionella tänkesätt och hvars karakter jag särdeles respecterar, hor gjort en framställning om huruledes borttagandet af ordet ”allena’’ skulle kunna betraktas, å ena sidan, såsom ett sätt att vinna popularitet för godt köp, och, å andra sidan, såsom ett ganska oskyldigt lugnande medel; emedan i begge fällen soken stod qvar, sådan den var förut.
Jag vill icke, och jag får icke gå längre, efter denna premiss, än att blott beklaga, om någonsin så beskaffade utvägar och så beskaffade syften skulle vilja tillrådas af någon, som har rättighet att yttra sig i lagstiftningsärenden.
För min del söker jag icke popularitet eller insteg på en väg, som icke hedern och äran skyddar.
Jag beklagar hvar man, sorn söker popularitet på annan väg än som jag nämnt.
Jag beklagar Staten, om de maktägan - 88 Den 5 Augusti, f. m. de närmast intill thronen eller de maktägande närmast intill folket icke akta sig för en annan åsigt.
Jas tror inis hafva ordat nog härom.
Det är tidens största fel att icke våga stå på egen botten, — att icke våga gå fram efter constilulionella grundsatser, utan med dem, som äro moderna för dagen.
— En annan värd talare, Hr Hjerta, har i afseende på mitt ånyo nu för tredje eller fjerde gången itererade yttrande angrde innötning i constitutionel väg af någonting, som icke finnes i grundlagen, förklarat sig vara en af dem, som gilla detta innötande.
Jag nämner detta blott derföre att jag annoterar mig det till minnes.
Hr Dalman har vid besvarande af åtskilligt, som jag anfört, låtit sig undfalla det påstående om mig, som skulle jag hafva sagt, att endast den positiva ansvarigheten finnes hos föredraganden, och alt-alla öfrige Konungens rådgifvare skulle vara ansvarslöse.
Det har jag aldrig sagt, af det enkla skäl, att jag aldrig tänkt det.
Jag har sagt, att det är hos föredraganden, som nekande af contrasignationen kan äga rum; och jag har uttryckt mig, som jag tror, skäligen klart, då jag sagt att det är hos honom, sorn den verkliga ansvarigheten för verkliga afvikelse!' från lagen finnes.
Dalman har slutat med en önskan, som jag fullkomligen delar; och skattar jag mig lycklig att någongång kunna vara af samma tanke som Hr Dalman.
Han önskar nemi., att folket en gång kunde komma till den upplysning, att det med kraft, med lugn och med sans kunde göra sina åsigter gällande i den ordning som lagarna föreskrifva.
Jag tackar Hr Dalman för detta erkännande.
Det annoleras till minnes.
Jag har begärt ordet, endast för att tillkännagifva, alt jag i allo förenar mig uti hvad Hr von Troil anfört.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att som han uppfattat discussionen, hade tvänne meningar sökt att göra sig gällande.
Den första, som blifvit framställd, vore den, att af Const.Utsk:s tvänne förslag till ändring i 4 §-n Reg.Frn borde det ena eller det första, som angår ordet ”allena”, anses vara obehöfligt, men det andra, om uteslutande af orden ”frälse och ofrälse”, anses vara nyttigt.
Den andra meningen, som af flera talare blifvit yttrad, vore, om Hr Landtm, rätt fattat den, att all ändring af 4 §tn Reg.Frn enskildt vore obehöflig.
En eller tvänne talare hade äfven understödt Const.Utskrs förslag.
Emedlertid hade Hr Landtm, trott sig finna, att den ordning, som Reg.Frn och Riksd.- Ordn. föreskrefve för tillvägabringande af ändring i grundlagarna och behandlingen af sådana frågor, som Const.Utsk. i delta afseende till R.
St. ingifva, icke påkallade någon fram - Den 5 Augusti, f. m. framställning till gillande af Const.Utsk:s sålunda afgifna förslag, innan det först vore afgjordt, huruvida det Stånd, der öfverläggningen skedde, förenade sig om någon gemensam tanke, i öfverensstämmelse med de anmärkn:r, som vid Const.Utskts förslag gjordes.
Som det torde vara det af mig fram ställda förslag till gemensam tanke, som blifvit af Hr Frih. 6.
Landtm, först omnämndt; men jag icke anser den af mig yttrade meningen, nemi. att én förändring i sednare delen af §:n borde äga rum, vala till den grad nödvändig, att jag icke gerna skulle vilja öfvergå på Gr.
Horns åsigt att låta §:n få blifva oförändrad: så får jag förklara, att jag är benägen att, med frånträdande af mitt yrkande, biträda Gr.
Horns, såvida den eller de, sorn förenat sig med mig, jemväl deruti instämma.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, efter den förklaring Gr.
Frölich nu afgifvit, han hade trott sig finna, att de fleste talare, som yttrat sig, ungefärligen förenade sig i den af Gr.
Horn först framställda mening, att nemi. all förändring af 4 Reg.F:n enskildt vore obehöflig.
Här hade dock af en ledamot äfven blifvit ansedt, örn Hr Landtm, lätt uppfattat hans Ord, alt R. o Ad. ej grundlagsenlig! ägde lätt att tili Gonst.Utsk. hänvisa en sådan tanke.
Om R. o. Ad. skulle, på sätt Gr.
Horn yrkat, såsom dess gemensamma tanke förklara, att R. o. Ad. anser ändring uti 4 §:u Reg.F:n obehöflig; så skulle naturligtvis denna gemensamma tanke uttrycka ett beslut i sjelfva saken; men ett sådant beslut äga R.
St. icke rättighet alt vid denna riksdag fatta; och örn denna tanke blifvit till Const.Utsk. hänvisad på grund af 56 §:n i moni. Reg.F:n, så kunde följden blifva, ifall Utsk. ej förstår grundlagarna, att förslaget nu komine att förfalla.
Men i hela grundlagen finner jag icke en enda bokstaf, söm gifven anledn. till ett sådan behandlingssätt; ty hvad Utsk. framställt, kan visserligen undergå modificatiöner i termer, men icke hufvudsakligen afgöras, förrän vid den kommande riksdagen.
Nu då ingen talare framställt någon anmärkn. emot redactionen af Utsk:s förslag, så lärer Ståndets gemensamma tanke icke blifva någon annan, än den, som öfverénsstämmer med någon talares yttrande, nemi. att förslaget bör skiljas i tvänne delar; ty Utsk:s tillstyrkande att taga bort ett ord i förra mom. af §:n är ett förslag, som lika litet tål någon modification, som tillstyrkandet att ur sednare mom. borttaga frenne ord.
Jag anhåller derföre, att Ståndet ville tillkännagifva, huruvida det instämmer med Frih.
Hamilton uti dess åsigt, att förslaget bör skiljas i tvänne delar, samt låta denna mening såsom Ståndets gemensamma tanke till Utsk, återgå. ii fl. i a 9° Den 5 A n g u s t i f. m.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, för att, så vidt på honom antomine, söka förkorta den discussion, sorn af Frih.
Cederströms yttrande kunde blifva en följd, ansåg sig böra förklara, att han i grundlagarna icke funne något hinder att till Const.Utsk. hänvisa den mening, som blefve Ståndets gemensamma tanke, den måtte innehålla hvad som helst, som ej vore i strid emot grundlagarnas föreskrifter i öfrigt.
Behandlingen af målet, sedan det återkommit till Const.Utsk., innebure en annan fråga, hvilken det nu vove för tidigt att afhandla.
Jag vågar till R. o. Ad. hemställa, om icke den enklaste och med grundlagen mest öfverensstämmande åtgärden vore, att återremittera detta betänk., på sätt som i 56 §:n Reg.F:n nämnes, med den anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke, att den af Utsk. föreslagna första förändring i 4 §'n af samma grundlag icke är behöflig, och att R. o. Ad. icke yttrat sig om den andra föreslagna förändringen.
Då hade man tydliga stadgandet i 56 $:n för sig; och detta synes så mycket mera öfverensstämmande med R. o. Ad:s tänkesätt, som flere talare yttrat sig för åtskiljande af de ärenden, som Utsk. framställt i ett förslag.
Hr Lefréfö:
Jag föreslår vördsamt att såsom gemen sam anmärkn. måtte antagas, i fråga om borttagande af ordet allena, hvad Professor Geijers reservation innehåller.
Jag tror, att den ungefärligen uttrycker de åsigter, som här velat göra sig gällande.
Den är något liberalare, än jag skulle önska, och torde derföre tillfredsställa dem, hvilka i denna fråga äro litet mera liberala än jag.
Efter den af Hr Frih. o. Landtm, lemna de förklaring, torde det vara för sent för
Ståndet att vilja opinera emot Hr Frih. o.
Landtm:s föredragningssätt i denna fråga.
Således tror jag, att den utaf Frih.
Cederström gjorda erinran, som jag tyckte att en annan värd talare till en del godkände, icke bör komma i fråga.
Jag anser nemi. att någon dagtingan med föreskrifterna uti 56 §:n Reg.F:n icke bör äga rum.
Anser R. o. Ad. öfverflödigt att så det första som det andra mom. ändras, så kan R. o. Ad. ärligt och öppet uttala sin opinion härom, utan hinder af någon egenmäktig förklaring af denna 56 §, synnerligast som jag förmodar, att R. o.
Ad. vid denna riksdag förblifver trogen sin vid sista riksdagen yttrade åsigt, hvarigenom R. o. Ad. underkänt en sådan tolkning af nämnda §, som skulle förhindra Ståndet att afslå ett förslag till grundlagsändring vid den riksdag, då fråga derom blifvit väckt.
Jag hoppas derföre, att den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos. vinner bifall, nemi. att R. o. Ad. anser all förändring uti 4 §:n Reg.F:n obehöflig eller onyttig.
Den 5 Augusti, f. m. Frih.
Jag anhåller att, medelst upp läsning af en del af i mom. uti 81 §:n Reg.F:n, få visa vid hvilka fall det är RiksStm tillåtet att afslå ett från Const.- Ulsk. till R.
St. lemnadt utlåt, öfver föreslagen förändring i grundlagen, vid den riksdag då frågan blifvit väckt.
Det är nemi. i den händelse Const.Utsk. afstyrkt en af K.
M. föreslagen ändring i grundlagen, i hvilket hänseende tre Stånds mening gäller till afslag, eller, derest två Stånd stanna mot två, deras, som heslutet uppskjutit; men i i mom. af 81 §:n är det bestämdt förbjudet, att vid samma riksdag som Const.Utsk. inkommit med ett grundlagsändringsförslag, ingå uti något hufvudsakligt beslut deröfver, utan ar det först vid påföljde riksdag, som ett sådant beslut må fattas; och i 56 §:n 2 mom.
Pieg.Fm heter det rörrde sättet huru frågor om förändringar af stadganden i grundlagarna skola behandlas: "Tillstyrker Const.Utsk. hvad en riksdagsman "hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig "Utsk. med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika "ändamål gjord propos., varde Utsk:s yttrande vid samma "riksdag öfverlemnadt till R.
St., hvilka vid densamma må "kunna derom öfverlägga men icke vid densamma besluta.’’ Enl. 83 §:n Reg.F:n skola grundlagarne efter ordalydelsen tillämpas; och man må således icke af förut fattade beslut taga sig anledn. att tro, att man på ett grundlagsvidrigt sätt kan komma till grundlagsenliga åtgärder; ty hvad som är grundlagsvidrigt kan visserligen af Ståndets majoritet beslutas, men det är icke mindre grundlagsvidrigt derföre att det blifvit af Landtm, tillåtet och af Ståndet beslutadt.
Olagligheten står i alla fall qvar för deras räkning, som deruti deltagit; och hvarje sådant afsteg från grundlagen medför menliga följder i framtiden.
Likväl får jag förklara, att om förevar, förslag kunde afslås vid denna riksdag, skulle jag gerna instämma uti Gr.
Horns yttrande, emedan jag vid en blifvande riksdag, om jag lefver, icke skall underlåta att gifva mitt samtycke till afslag derå; men vid denna riksdag anser jag mig af grundlagen dertill förhindrad.
Det är beklagligen samma föreläsning, som jag varit i tillfälle att vid två eller tre föreg:de riksdagar höra af samma värda ledamot.
Jag erkänner visserligen att grundlagens ord kunna gifva någon anledn. till en så beskaffad tolkning; men jag skulle tro, att vi något hvar måste erkänna, att denna tolkning är uppenbart stridande mot sunda förnuftet.
Beviset härför ligger deruti, att om det icke vore Ståndet tillåtet att såsom gemensam tanke förklara, att förslaget bör förfalla; så skulle Ståndet kunna tvingas att afgifva en gemensam tanke, som icke vore Ståndets mening.
Det heter uti i mom. af 56 §:n Reg,F:n, att inan äger bifalla eller afslå ett förslag, då det första gången förekommer.
Det äi' väl sannt att här talas om allmänna 9* Den 5 Augusti f. m. frågor, och att sednare mom. af §:n handlar om grundlagsfrågor: men då jag icke kan föreställa mig af hvad orsak grundlagsstiftarén skulle velat förhindra Stånden att genast afslå ett grund lagsändringsförslag, när de vilja bibehålla det gamla stadgandet; så vet jag icke hvartill en sådan tvist om denna form, sorn på intet vis kan ställas i bredd med sunda förnuftet, skall tjena.
Detta har jag velat såga, för att, om möjligt är, sätta punkt för denna diskussion, och derigenom komma till det beslut, sorn Hr Frih. o. Landtm, förklarat vara öfverensstämmande med hans öfvertygelse.
Hr Ribbing: Sedan Hr Frih. o.
Landtm, tiljkänna gifvit sin åsigt, yore det orätt att förhindra Frjh.
Cederström alt vidblifva sin, det icke heller någon må försöka; och då Ståndet instämt med Hr Landtm., anser jag vidarp discussion öfverflödig.
Hvad sjelfva saken beträffar, har jag icke hört någon ledamot påstå, att det af Const.Utsk. framställda förslaget är af beskaffenhet, som8i §:n Reg.F:n förutsätter, nemi högst nödigt eller nyttigt; hvadan, och som första delen af betänk, icke ens är nyttigt, och den sednare delen onödig, jag tror, att uti denna allmänna tanke finnes en tillräcklig anledn, för den anhållan, att Hr Frih. o.
Landtm, ville förnya sin till oss gjorda framställning, på det vj må komma till slut i saken.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om det vore R. o, Ad:s gemensamma tanke, att all särskild ändring af 4 §:ö Reg.F:n nu voro obehöflig.
Då Hr Landtm, i anledn. häraf förklarade, att ja öfverröstat nej, begärde Frih.
Cederström att uppgifva förslag till contra-proposjtion.
Fiåh.
Cederström: Contra-propos:n blir enl. grund lagen den, att Const.UtsktsTörslag skall hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Jag vågar hemställa till min gamla vän Frih.
Cederström, om det är angeläget att vi öfva oss i konsten att votera.
Yi hafva annat att göra; och på Hr Frih. o. Landtm:s propos. har ju Frih.
Cederström icke hört något enda nej, mer än hans eget.
Det kan understundom vara nyttigt att läsa i grundlagen.
56 §:n Reg.F:n torde en hvar af R. o. Ad:s ledamöter hafva sig bekant; men jag anhåller att få uppläsa densamma, sådan den tyckes lyda för Frih. Cederström, nemi.:
Så snart Const.Utsk. föreslår att någon grundlags-§ skall förändras, må det vara hval t
Stånd obetaget att såsom dess gemensamma tanke antaga hvilken or - Dea 5 Augus! i f. m. 93 dalydelse i verlden Som helst, blott med ett undantag, nemi. den som grundlagen har uti den §, hvari förändring är föreslagen.
Den ifrågavar. contra-proposm innehåller frågan, huruvida Const.Utsk:s förslag skall hvila intill nästa riksdag eller ej.
Det är klart, att om något förslag blir antaget, så mäste det hvila intill nästa riksdag, och contra-proposm synes mig således innehålla en orimlighet.; jag hemställer derföre, om vi icke kunde undvika en votering, sorn är så beskaffad, att contra-proposm ar orimljg.
Jag har blifvit uppmanad af Hr Lefre'n att afstå från min anhållan om votering.
Men, mine herrar! jag är en bland dem, hvilka varit tillstädes på Riddarhuset, då man biföll en grundlagsförändring vid samma riksdag, då frågan blifvit framställd.
Nu vill Slån** dets gemensamma tanke uttrycka sig till afslag å en vackt grundlagsförändring, d. v. s., Ståndet vill tillkännagifva, att förändringen är obehöflig, och man tror att Utsk. skall förändra sitt förslag; men lika lätt, som man kan göra sådant i afslagsväg, lika lätt kan man vid ett annat tillfälle göra det i fråga om bifall.
Jag får blott förklara, att jag hyser samma åsigt som Frih. Cederström.
JIr fVJo n t go m ra e r i e: Om R. o. Ad' icke skulle vilja antaga den af Frih.
Cederström föreslagna contra-propos,; gå anhåller jag att densamma måtte innefatta mitt förslag, nemi. att R. o. Ad. ville såsom dess gemensamma tanke för - klara, att första delen af 4 §'n Reg.F:n bör erhålla följande lydelse: ”Konungen äger att, på sätt denna Reg.F. före”skrifver, allena styra Riket; inhemte dock etc.” Gr. Frölich:
Jag vill endast fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derå, att Frih.
Cederström, som begärt votering, icke kan förnekas att i contra-propos:n erhålla hvad han föreslagit; och att följaktligen, i händelse Frih.
Cederström icke afstår från sin contra-propos., och den siste värde talaren fortfar att i contra-propos:n yrka sitt förslag, vi följaktligen få två voteringar, nemi. först om contra-proposm och sedan i hufvudsaken.
Hr M o n t g oin meri e yttrade, alt lian i sådant fall afstode.
Jag torde få taga mig friheten föreslå, att Ståndet finge åtskiljas efter voteringen, Hr Frih. o.
Landtm, tillkännagaf i anledn. häraf, alf plenum, efter slutad votering, komme att fortsättas i ocl; för föredragningen af K.
M:s denna dag ankomna nåd. pro-: pos:r och skrifvelse!'. i) i Den 5 Augusti f. m.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:s proposition:
Den, som förklarar såsom Ståndets gemensamma tanke, att särskild, ändring af 4 §:d Reg.Fcn är obehöflig, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad.
Const.Utskrs uti mein.
N:o i8 framställda förslag till ändring af 4 §:tl Reg.Ftn oförändradt böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 104.
Hr Munck af Rosenschöld: Mot Ståndets nu ge nom votering fattade beslut reserverar jag mig såsom stridande mot 8t §:n Reg.Fm.
Sedan pluraliteten nu har beslutat att ett Const.Utsk:s förslag till grundlagsändring icke skall i grundlagsenlig form behandlas, får jag emot ett sådant beslut min reservation anmäla.
St., om val af ett hemligt Utskott: gifven Stockholms Slott den 4 Aug. 1840.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade i anleda, häraf Hrr Electorer att innan nästa Lördag, då plenum inträffar, välja ledamöter i Hemliga Utskottet.
Vidare upplästes och remitterades till StatsUtsk. nedannämnda äfven denna dag ankomna handlingar från K. M., neml.j: K. M:s nåd. skrifvelse till R.
St., ang:de beräkningen af tractamenten för städernas magistratspersoner och borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning; gifven Stockholms slott den 4 Aug. 1840; K. M:s nåd. propos. till R.
St., ang:de ytterligare afskrifning af undsättningsskulderna i Westerbottens och Norrbottens län; gifven Stockholms slott den 27 Juli 1840; K. M. nåd. propos. till R. St., ang:de medel för Riddarholmskyrkans iståndsältande; gifven Stockholms slott den 27 Juli 1840. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Den 5 Augusti e. m. o 5 Onsdagen den 5 Augusti i84o.
Justerades pleni-prot. för den 25 sisth Juli e. in. Hr af Wingård, Joli., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Då jag så långt tillbaka som vid 1818 års riksdag föreslog, i egenskap af ledamot uti den riksdagens Bevilln.Utsk., grunder för blifvande tulltaxan, hvilande på en större frihet i bandel och näringsföretag, och sedan jag både 1823 och 1828 årens riksdagar hade någon del i de arbeten, som, med afseende på tullförfattningarna, emanerade från dessa riksdagars Bevilln.Utsk. ; torde det tillåtas mig att, ehuru jag nu saknar tid att ingå uti specialiteter, yttra några ord, som jag önskar måtte få åtfölja betänk, rörtde tullbevillningen.
Min öfvertygelse har alltid varit, och är ännu, att endast handels- och näringsfrihet kan åstadkomma ett lands verkliga förkofran, samt att alla andra konstlade medel hämma den.
Jag har med denna öfvertygelse icke kunnat förena förbuds-systémets tjenlighet, ehuru jag får bekänna, att principen, strängt drifven, icke är tillämplig i alla fall, såsom stötande för många intressen, dera erfarenheten lärt mig respectera.
Jag förenar mig således med Hr Anckarsvärd, att utförseln af tackjern äfvensom införseln af brännvin må förbjudas, inseende, äfven för min del, alla de olägenheter, som här blifvit anförda mot en friare handel med dessa båda artiklar.
Ett annat ämne, hvaruti jag förut åtskilliga gånger arbetat, och hvarpå jag egentligen trott mig böra fästa Bevilln.- Utsk:s uppmärksamhet, är bestämmandet af en fix tull å spanmål.
Om tullen på råg är bestämd till oföränderligt belopp af 1 r:dr b:co, kan man påräkna, att den, jemte öfriga afgifter vid införskrifning och sammanlagd med köpmannens ökade kostnader genom förskotter för clarerandet af tullen samt afgifter innan försäljningen af varan, uppgår till minst 1 r:dr 16 sk. b:co tunnan.
Under missvextår ökas härigenom priset på hvarje tunna utländsk råg således minst med denna summa, hvartill den annars kunde säljas.
Detta högre pris betalas då nästan uteslutande af den fattigare classen, ty de förmögnare hafva dels spanmål till salu, dels hafva de tillgångar att förse sig med deras årsbehof, innan priserna stigit till deras maximum.
Men det är Statens fördel, att den fattigare classen erhåller spanmål till lägsta möjliga pris, och således motverkar denna högre tull vid missvextår Statens sanna fördelar derigenom, att den ut - Den 5 Augusti e. m. gör en beskattning på den folkclass, som minst af alla tål beskattning, oell hvilken beskattning pålägges just den tid, då samma folkclass har svårast att utgöra den.
Det synes som nu anmärkta olägenhet af en oföränderlig eller fix tull å spaomål, hvars fördelar jag nu icke vill bestrida, emedan allmänna åsigterna i denna del synas äfven blifvit fixa, skulle kunna föiekommas, derigenom att tullen å de tvänne för fattigare classerna mest nödvändiga sädesslagen, hvilka troligtvis Utifrån kunna fås till lägre priser än inom landet, nedsättes, vid de tillfällen, då priserna Uppstigit till ett visst på förhand bestämdt högre belopp.
Ett sådant undantag från regeln hör ej kunna medföra någon ovisshet för handeln eller förminska fördelarna af fixa tullsystemets införande, enär äfvenväl den eventuella undsättnigen kan och bör på förhand bestämmas och fixeras till visst belopp, som ej får förändras efter omständigheterna, utan beror af sådaua förhållanden, som tidigt nog ligga öppna för allmänhetens ögon.
Den olägenhet man i England röner af en efter de ombytliga spanmålsprisernä ombytlig tull, bör bär ej kunna äga rum vid denna enda förändringen i tull, sorn här kan inträffa blott på 2:ne sädesslag och blott uti ett enda fall.
Tili England äro variationerna många, förhållandena complicerade, skilnadefna uti de högsta och minsta tullbeloppen ganska stora och lockande till betydliga speculationer.
Sådana speculationer, riktade på spaninålsprisernas temporära höjande, UrO der mera vinstgifvande, samt genom sammansättningar af personer lättare att åstadkomma, derföre att årliga importen der är så högst betydlig, att stora deruti nedlagda capitaler förena mångas intressen mot ett och samma mål.
Olägenheterna i detta afseende skulle här i Sverige blifva ringa och troligen helt och hållet förekommas, om till regulator för tullbeloppet antogs det pris, som på Slockholms torg varit en hel månad gällande