Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke, att 11. o. Ad. i något afseende kan äfventyra någonting genom att följa den för det generella fallet gifna lagen och upskjuta frågan om det speciella, eller om suppositionen, till ett annat tillfälle.
D. v. s., jag tror icke att R. o. Ad. äfventyrar någonting genom att nu lemna Frih.
Blixen pollett; emedan det är ganska lätt för hvar och en ledamot af Ståndet, att när bemälde Frih. gjort sitt inträde här, till honom ställa den frågen, om han aflagt tro- och huldhets-ed till Konungen i Danmark.
Detta sätt att gå tillväga synes mig komma att förorsaka minsta tidsförlust.
Hvad angår den af en talare gjorda skillna den emellan utile och honestum, så känner jag den ganska väl, 208 1) e ii 9 September. och tror att i förevide fall sammanfaller det nyttiga med det hederliga, såvida man nemi. följer det rätta.
Det rätta är att enhvar vederfares rättvisa, så att en svensk adelsman icke vägras inträde på Riddarhuset, så framt ej de i Riddarh.Ordnrn omförmälda förhållanden icke lägga hinder i vägen derför.
Nu är emellertid här icke ens upgifvit, att något sådant förhållande är för handen, på grund af hvilket Prili.
Blixen skulle hafva förlorat ifrågav:de rätt.
Hr Cederschiöld har byggt sin vägran alt lemna Frih.
Blixen inträde på det förmenande att han skulle hafva flyttat sitt bo och hemvist utomlands; men detta vederlägges af det intyg Landshrn i Malmöhus län gifvit, att Frih.
Blixen varit mantalsskrifven inom länet och der äger egendom.
En annan talare har sagt, att han förmodade det Baron Blixen aflagt tro- och huldhets-ed till
Danska staten derföre att han varit representant; men en sådan förmodan om ett existerande faktum måtte väl icke kunna beröfva en person hans lagliga rätt.
Om jag också medgifveratt onus probandi åligger den som söker inträde, hvilket jag dock måste bestrida, så måtte det väl åligga den som framställer en supposition att bevisa densamma, och den värde talaren har icke ens gittat bevisa, att Baron Blixen aflagt tro- och huldhets-ed; han har blott förmodat att så varit förhållandet.
Jag deremot tror att det icke varit sådant, och jag hemställer till Hr Cederschiöld sjelf, om han någonsin som svensk representant aflagt tro- och huldhets-ed?
Om jag icke i egenskap af tjensteman bade aflagt en dylik ed, skulle jag aldrig hafva gjort det såsom ledamot af R. o. Ad.
Jag kan således alldeles icke antaga, att derföre att Frih.
Blixen varit representant i Danmark, han derföre aflagt tro- och huldhets-ed till Danska staten.
Af Riddarh.Utsk. är upgifvet, att Baron Blixen skulle vara dansk Hofjägmästare: det känner jag icke.
För mig är deremot upgifvet att han icke är det, och jag vet icke heller, om för att få titel af Hofjägmästare hos Konungen af Danmark, det är af nöden att aflägga tro- och huldhets-ed till denna konung.
En talare har sagt, att en svensk icke får emottaga någon titel eller orden af främmande suverän, utan att hafva tillåtelse dertill af Sveriges konung; jag vet dock icke om Frih.
Blixen för att få bära sin Danska titel dertill erhållit vår Konungs tillstånd eller icke. .
Slutligen ock hvad den omständigheten angår, att bemäldo
Frih. varit chef för en bataljon i Danska kriget, så torde här på Riddarhuset finnas åtskilliga, hvilkas bröst prydas af Dannebrogen, på den grund att de deltagit i Danska frihetskriget, och denna omständighet kan väl icke hindra Frih.
Blixen-Finecke att vinna inträde här.
Då det således är ett obestridligt faktum, dels att Baron Blixen är medlem af en svensk adlig ätt, som icke ännu förlorat sin representationsrätt, dels att han varit mantals- och skattskrifven i Sverige, och då icke något enda förhållande kunnat upgifvas, på grund hvaraf han skulle hafva blifvit sin representationsrätt - Den 9 Sept em ber. rätt förlustig, kan jag icke begripa af hvad sköl utöfvandet af denna rätt skulle kunna honom förvägras.
Sparre bar sagt, att mina upgifter endast innefatta en förmodan, men alldeles icke något bestyrkt faktum.
Jag hemställer dock, huruvida icke den förmodan jag uttryckt är af den beskaffenhet att den närmar sig ett faktum, den förmodan nemi., att man icke kan vara dansk representant utan att vara dansk undersåte?
För mig är den åtminstone sådan att den gränsar till visshet; ty jag kan icke föreställa mig, att man kan vara medlem i Danska Riksförsamlingen utan att vara förbunden att hålla Danmarks Grundlag i helgd och lyda Danska Konungen.
Om denna förmodan är af den beskaffenhet, att hvar och en måste antaga den såsom visshet då motsatsen icke är bevisad, så måste man väl äfven taga för gifvet, att Frih.
Blixen-Finecke är dansk undersåte, intilldess han styrker att han uphört att vara det.
Jag kan nemi. icke föreställa mig, att Danmark har en RepresentantKammare, der svenskar, ryssar, medlemmar af alla Europas folkslag, ja äfven personer från andra verldsdelar kunna vinna inträde för att blott hålla tal eller konversera.
Deras åliggande måtte väl vara att öfverlägga och besluta angtde Danska Rikets angelägenheter, och, för att kunna väljas till representant måtte väl då erfordras att vara dansk undersåte, emedan Danmark eljest skulle hafva gjort sig till ett åtlöje inför hela Europa, och äfven inför andra länder.
Jag måste således vidblifva mitt yrkande.
Det skulle visserligen, som Hr Hjerta sagt, gå an att lemna Frih.
Blixen inträde här, och sedermera fråga honom om han svurit Danska Konungen tro- och huldhets-ed; men jag hemställer, huruvida det vore R. o. Ad. värdigt, att först lemna honom pollett och sedan framställa en sådan fråga samt, derest den icke besvarades såsom man föreställer sig att den borde besvaras, utan i stället den förmodan jag uttryckt befunnes verklig, man då skulle återfordra polletten.
Då synes det mig vara vida mera grannlaga om man ålägger Riddarh.Usk. att framställa denna fråga emedan det tillhör denna auktoritet att göra det, och jag kan icke betvifla att man då skall erhålla ett med sanningen öfverensstämmande svsr.
Jag hade icke ämnat deltaga i denna discussion; men då Gr.
Sparre tyckes hafva drifvit mig dertill, beder jag om ursäkt att jag tager Riddarb.fJtsk. i försvar.
Hr Gr:n har sagt, att Utsk. blott tyckes förmoda att Frih. Blixen varit Hofjägmästare hos Konungen i Danmark; detta står dock att läsa med tydliga ord i genealogien.
Sparre har vidare sagt, att det skulle åligga Riddarh.Utsk. att bevisa alla de skäl som det ansett ligga i vägen för Frih.
Blixens inträde på Riddarhuset.
Jag vänder mig till Hr Grin och frågar, huruvida, då Frih.
Blixen företedde det omtalade intyget ang:de hans skattskrifning i Sverige, der det blott förekom en Baron Blixen-Finecke, VIII U. 14 210 Den 9 September. men icke något förnamn, det var Utsk:s skyldighet att Levisa det bem8lde Frih. verkligen var den han upgaf sig vara?
Om en person anmäler sig till erhållande af pollett och upgifver sig vara den eller den, månne det då åligger Riddarb.Utsk. att bevisa, det han icke är den han upgifver sig vara?
Jemte det jag till alla delar förenar mig med hvad Hrr:ne Cederschiöld yttrat, får jag fästa upmärksamheten på, att man lagt alltför stor vigt vid den mantalsoch skattskrifning som Frih.
BlixemFinecke låtit verkställa åt sig i Sverige.
Visserligen talar Riddarh.Ordmn om denna åtgärd såsom elt medel, hvarigenom man kan vinna inträde på Riddarhuset i egenskap af svensk adelsman; men mantals- och skattskrifning ensam är dock icke fullt tillräcklig för åtnjutandet af denna rättighet.
Det är nemi. kändt och lärer icke kunna af någon förnekas, att en utlänning, om han fått tillstånd att härstädes köpa egendom, kan, om han så önskar, låta mantals- och skattskrifva sig här, och Bevilln:sFörordn:n stadgar det till och med, på det att vederbörande må kunna få kännedom om hvem som är rätt ägare till egendomen.
Nu har jag likväl icke hört, att utlänning derigenom erhåller den rätt som svensk undersåte, hvilken är nödvändig för att kunna utöfva representantkallet.
Det är kändt (och känd sak är så god som vittnad, derom har Gr.
Sparre af en annan talare blifvit erinrad, och man måste väl följa denna gamla domare-rege!) att Frih.
Blixen varit representant i Danska Riksförsamlingen, och man äger således, enl. våra svenska lagar, den obestridliga rättigheten att antaga, att den som äger tillträde till Danmarks RepresentantKammare, också är Danska Kronan förbunden.
Intilldess han bevisat motsatsen, skall äfven detta antagande efter svensk lag ovilkorligen gälla.
Jag anser således att onus probandi i förev:de fall obestridligen åligger Frih. Blixen-Finecke, och att B. o.
Ad. skulle handla tvärtemot lagen, hvilken K. o.
Ad. likasom alla andra goda medborgare bör följa, om Ii. o. Ad. skulle bevilja honom inträde på Riddarhuset.
Att, på sätt Hr Hjerta föreslagit, först bevilja honom detta inträde, för att sedermera undersöka om han fått rättigheten sig tillerkänd med rätt eller orätt, anser jag vara en så stor orimlighet, att jag icke trodde att den värde talaren skulle framkomma dermed.
Jag anser således, att innan Frih.
Blixen fullgjort den bevisning honom åligger, eller att han verkligen varit svensk undersåte under loppet af så många år som Riddarh.Ordmn föreskrifver, kan honom icke meddelas tillåtelsen att intaga säte och stämma på Svenska Riddarhuset.
Medan detta yttrande afgafs, hade Hr Gr. o. Landtm, bortgått och Ordf.-deplatsen blifvit intagen af främste närv:de ledamoten, Fullmäktigen för greflig» ätten N:o 70, Horn till Rantzien, Frih. Adam Christian Haab.
Jag hemställer, huruvida det icke vore ändamålsenligast att låta detta ärende hvila D en 9 September.
211 tilldess Riddarh.Utsk. blir i tillfälle att inhämta och lemna de uplysningar, som äro erforderliga för att R. o. Ad. skall kunna fatta något beslut i den omtvistade frågan.
Jag är öfverlygad om, att Frih.
Blixen-Finecke har den upriktigheten att med ja eller nej besvara frågan om han är dansk undersåte; och dermed är också saken afgjord.
Så vidt jag kan förstå, äro alla de vilkor, som erfordras för inträde på Riddarhuset, upfyllda, och i detta fall har också ingen anmärkn. emot Frih. Blixen blifvit gjord.
Men man har dessutom sagt, att vissa omständigheter skulle vara emot honom, hvilka skulle hindra honom att vinna inträde Riddarhuset.
Nu förefinnes i 7 §:n 4 mom.
Riddarh.Ordn.-n för en person, som eljest vore qvalificerad att intaga säte och stämma på Riddarhuset, ett hinder ifall han flyttat sitt bo och hemvist utrikes.
Man har dock icke kunnat säga, att Frih.
Blixen så gjort.
Man har sagt, att han är Hofjägmästare hos Konungen i Danmark; men att vara detta hos Konungen i Danmark eller någon annan polentat är icke förbjudet vid vite af representations-rättens förlust.
Vidare har man föreburit, att han varit Riksdagsman i Danmark; men det finnes t ex. icke i Svenska Riksd:sOrdn:n något stadgande derom, att den, som varit Riksdagsman i annat land, icke får vara det i Sverige.
Nu måste man väl, då man gör en invändning emot en person, som eljest är qvalificerad, visa att denna invändning verkligen är grundad.
Gör man således mot Frih.
Blixen den invändningen, att han aflagt tro- och huldbets-ed till Konungen i Danmark, så måste man väl visa att förhållandet är sådant; eller, för att taga ett exempel: den, som gjort bankrutt, äger, så länge han icke förnöjt sina fordringsägare, icke rättighet att intaga säte och stämma på Riddarhuset; men om man nu om en svensk adelsman, som eljest vore fullt berättigad att här utöfva sin representations-rätt, sade, att han hade dåliga affärer och att detta vore allmänt kändt, hvarföre det äfven vore möjligt att han gjort bankrutt, så måtte väl denna invändning icke vara tillräcklig för att hindra hans inträde på Riddarhuset, utan det lärer otvifvelaktig! åligga den som gjort invändningen att styrka, det den äfven vore verklig.
Eljest skulle man mot hvar och en som här söker inträde kunna säga, att det är troligt eller möjligt att han gjort så eller så, och på sådan grund förvägra honom pollett.
Skyldigheten att bevisa sanningsenligheten af en gjord invändning måste nödvändigt tillhöra den som framställt densamma, och kan aldrig åligga den anklagade.
Således, ehuru här icke är någon anklagelse i fråga, utan blott en anmärkn., måste man dock bevisa att denna anmärkn. är öfverensstämmande med verkliga förhållandet; och den som fördenskull påslår, att Frih.
Blixen-Finecke aflagt tro- och huldhets-ed till Konungen i Danmark, samt på denna grund villi förvägra honom inträde på Riddarhuset, han måtle väl vara skyldig att bevisa, att så verkligen ägt rum.
Men på möjligheter och sannolikheter får förvägrandet icke grunda sig.
Då jag således icke kan finna annat, 312 Den 9 September. än att alla de vilkor, som fordras för inträde på Riddarhuset, äro af Frih. Blixen upfy 1 Ida, men att de anmärkntr, som mot honom blifvit gjorda, icke blifvit bevista, tillstyrker jag för min del, att pollett må till honom utlemnas. Hr P r i n t z e n s c h i ö 1 d: Efter de rättsgrunder som den siste värde talaren och några andra jemte honom hafva upställt i denna fråga, ber jag Gud bevara mig att någonsin blifva dömd; ty de äro oerhörda inom hvarje lagbundet samhälle, och jag hoppas det de här i landet aldrig skola inom lagskipningen kunna göras gällande, äfvensom att, derest en sådan olycka skulle inträffa, detta icke skulle undgå att blifva föremål för Just.Kanslerns eller Just.
Ornbudsm:s upmärksamhet.
Nu har man här drifvit den satsen, att likasom det icke af en persons dåliga affärer föijer att han gjort konkurs, så skulle också Frih.
Biixen antagas icke hafva svurit Konungen i Danmark tro- och huldhets-ed, derföre att Frib:n är född af en svensk adlig familj och är mantalsskrifven på en egendom som han rår om här i landet; och den, som upgifver ett annat förhållande, honom åligger det att styrka sin upgift.
Jag hade emellertid trott att, efter rättslärans grundsatser, det åligger den som har gifna fakta emot sina pretentioner, att visa orimligheten i de sannolika konklusionerna.
Nu kan man icke förneka, att det är ett faktum: 1 roj att Frih. Blixen är Hofjägmästare i Danmark, hvarvid jag dock mindre fäster mig, men 2:o) att han varit representant i Danska Riksförsamlingen, hvilket han icke rimligen här i Sverige kan antagas hafva varit eller kunnat vara med mindre än att han varit dansk undersåte.
Förbjuder nu lagen en person, som icke är svensk undersåte, att vara ledamot af Svenska Representationen, så måste väl äfven efter allt sundt begrepp och all sund slutföljd, det åligga Frih. Blixen att bevisa, att, ehuru han varit dansk representant, det besynnerliga förhållande dock äger rum, alt han icke varit dansk undersåte.
Så är bevisningsskyldighelen, så bevisnings-läran upställd hos alla de rättslärare som tänkt och skrifvit öfver detta ämne.
Och mot deras grundsatser strider det ingalunda att förutsätta tillvaron inom ett annat land af förhållanden, som inom ens eget finnas och äga sin grund uti landets lagar.
Jag tror att man skulle fela mot den vördnad man är skyldig dessa lagar, om man medgåfve Frih.
Blixen inträde på Svenska Riddarhuset förr än han styrkt, att de kategorier, i hvilka han står till Danmark, och som äro allmänt kända, icke äro af den beskaffenhet, att de, enl. våra lagar, lägga hinder i vägen för ett sådant inträde.
Man har här oförsigtigt och obehörigt nog talat om Frih.
Blixens egenskaper, och att det skulle vara en lycka att äga honom här.
Jag hade önskat att dylika yttranden alldeles uteblifvit.
Det är icke en person som det här gäller, utan sak och form.
Men för att visa, att äfven jag fäster behörigt afseende på riddersmanna tro och ära, vill jag tillåta Frih. Blixen att vinna inträde bland E. o.
Ad. såsom ledamot, om han inför Riddarh.- Utsk. på sin riddersmanna tro och ära högtidligen förklarar, att Den 9 September. 213 han icke förbundit sig någon utländsk makt, äfvensom att han städse iakttagit de förhållanden, som erfordras för att vara svensk undersåte, hvartill naturligtvis äfven kommer att han är i den samhällsställning, att han kan sin representationsrätt utöfva.
Jag är icke van att hysa misstroende till försäkringar som gifvas af redliga män, och afgifver Frih.
Blixen en sådan försäkran, skall jag icke draga i betänkande att till densamma sätta förtroende.
Felaktigheten i den bevisningsskyldighet, som Gr Lagerbjelke ansett åligga R. o. Ad., tror jag kunna inhämtas om man läser 7 §:n 5 mom. i Riddarh.- Ordn:n.
Der beter det, att från säte och stämma å Riddarhuset skall uteslutas: »Adelsman, som flyttat sitt bo och hemvist utrikes, på sätt §:n 32 af 1723 års Adeliga Privilegier omförmäler, samt sådan adelsmans son, intilldess han åter till fäderneslandet inflyttat och lagligen styrkt att hans förbindelser med främmande makt uphört; alt han sig mot Konungen med tro- och huldhets-ed förpligtat, samt att han de tvenne sista åren, förr än han sig till säte och stämma anmäler, här i Riket skattskrifven varit.»
Om det nu är kändt om en person, att han varit från Riket afviken och han anmäler sig till erhållande af pollett, så är det, enl. min åsigt, R. o. Ad:ns rättighet att vägra denna person inträde på Riddarhuset, intilldess han slyrker alt han varit skattskrifven i 3 år inom Sverige.
Lagerbjelkes förmenande skulle det deremot åligga R. o. Ad., som gör denna anmärkn., att bevisa, det han icke här i Riket varit mantals- och skattskrifven i tre år.
Detta är dock uppenbarligen stridande mot Riddarb.Ordnms föreskrift.
På samma sätt förhåller det sig i förev:de fall.
Icke kan det vara R. o. Ad:ns skyldighet att känna alla lagar eller alla vilkor som i andra länder fordras för att vara medlem af RepresentanlKammaren.
Om det således är ett kändt faktum, att en person, som här söker inträde, varit ledamot af ett främmande lands Riksförsamling, så måtte det väl åligga honom att styrka, det han är fri fiån de förbindelser han åtagit sig, eller också, att han kunnat vara Riksdagsman utan att vara det landels undersåte.
Lagerbjelke: om det ens är sannolikt, att man kan vara representant inom Danmark utan att vara dansk undersåte?
Jag tror att hon härpå skall svara nej; och om jag vidare frågar Hr Gr:n: huruvida han anser, att man kan vara representant inom Sverige och tillika vara dansk undersåte, eller om det icke är ett bestämdt hinder deremot, samt han dertill måste svara ja, så torde Hr Gr:n också få medgifva, att det är Frih.
Blixens skyldighet att styrka, det antingen hans förbindelse till Danmark, i följd af hans egenskap såsom representant inom nämnde Rike, uphört, eller också att han icke haft någon förbindelse till Danmark, oaktadt han der varit representant?
Kan han härå svara nej, nåväl
I må han då gerna här vinna inträde; men jag förmodar likväl, att sådant icke låter sig göra;, ty det vore ett gyckel utaf en representation att tillåta en främmande makts undersåte att vara repre - 214 Den 9 September. sentant i landet.
Men, som jag nyss nämnde, ifall Frih.
Blixen verkligen kan ådagalägga, att det icke erfordras något vilkor af undersåtiighetsförhållande för att vara representant i Danmark, må man då taga i öfvervägande, huruvida han, utan någon föregången undersökning inom I annat fall synes det, mig lämpligast, att Riddarh.Utsk. till honom framställer sådana frågor, genom hvilkas besvarande förhållandet kan blifva fullt ulredt, och jag bör vara förvissad, att de förklaringar, som af Frih. Blixen komma att afgifvas, icke skola vara från sanningen afvikande.
Jag har begärt ordet först och främst sedan Hr Printzensköld releverat hvad den siste värde talaren yttrat till mig, nemi. att jag skulle hafva sagt, att det är Frih.
Blixens personliga egenskaper, som förmått mig att i min förra framställning förorda hans inträde på delta rum.
Alt jag icke yttrat något sådant ber jag att få förklara Hr Cederschiöld, som derutinnan begått ett misstag.
Jag sade blott, att jag visste det Frih. Blixen var af Pommersk familj och stod i slägtskapsförhållanden till en gammal svensk ärad ätt, nemi. von Essen.
Det var hvad jag yttrade.
För öfrigt, mine Hrr! anade jag vid början af denna discussion. att det skulle blifva fråga om på hvilken sida bevisningsskvldigbeten ligger.
Hr Printzensköld har med så mycken värma yttrat sig i denna sak, att han torde hafva glömt hvad ban såsom lagkarl ovilkorligen måste känna, till följd af sin långa erfarenhet, nemi. att det knappt finnes någon fråga hvarom jurister äro så oense, som om hvarest onus probandi ligger; det är en fråga på hvilken dessa Hrr ofta stupa.
Enl. våra lagar är det verkligen en stor svårighet att säga, huruvida, om jag gör en invändning emot någon, det åligger denne eller mig att bevisa dess verklighet.
Derom kan man läsa prohna från den lägsta domstolen till den högsta, samt finna att juristerna för ingen del i denna omständighet äro ense.
Men här kan icke någonting sådant komma i fråga, emedan här icke finnas några parter.
Här är ett Riddarhus, som jag tror har rättighet att uttala sin individuella öfvertygelse i visst gifvet fall, och äfven af dem som till följd af samvetsskrupler motsätta sig Frih.
Blixens inträde bardet blifvit vt.tradt, att man icke skulle hafva någonting emot detta inträde, blott icke Grundlagen blefve förnärmad.
Hvad är i detta fall Grundlagen, och hvad är en grundlags-§, en strof i en sådan S?
Hvad vigt bör den hafva för oss i ett sådant fall som detta?
Jag har tillförene förklarat, och jag uprepar det, att den frågan som ännu är oviss, huruvida det varit med K.
M:s tillstånd som Frih.
Blixen eller hans far blifvit dansk undersåte, alldeles icke nu, sedan Frih:n obestridligen blifvit svensk undersåte, är af någon vigt för oss, och att således, om Riddarhuset vill mottaga honom, då han är svensk adelsman, så står det Riddarhuset fritt.
Ty det är ingen annan än Riddarhuset som kan säga: vi göra icke afseende på den rättighet vi skulle kunna hafva att utesluta honom.
Det är detta som jag har yttrat, och utan att jag, såsom D e ii 9 September.
215 Hr Cederschiöld af misstag förmodade, äger någon personlig kännedom af Frih. Blixens egenskaper.
Jag har begärt ordet med anledn. af Hr Cederschiölds till mig ställda fråga, huruvida, ifall en adelsman, som förlupit
Riket, sedermera åter infann sig och begärde pollett, det vore han som skulle bevisa alt han tre år varit mantals- och skaltskrifven i Sverige, eller det ålåge Riddarh.Utsk. att förebringa bevis för att han icke varit det.
Enl. min tanke tillhör det ovilkorligen honom att bevisa detta förhållande, och kan han det icke, är han ej längre berättigad alt erhålla pollett.
Men detta är icke motsvarande det förhållande som nu är under öfverläggning.
Här gäller frågan en person, som anmäler sig till inträde på Riddarhuset, och i alla möjliga fall är berättigad till dess erhållande; men en anmärkn. göres emot honom, t. ex. den, att det är möjligt att han förlupit Riket.
Man påstår nu, att det åligger honom att bevisa det så icke är.
Alldeles samma förhållande inträffar i förev:de fall.
Det är allmänt erkändt, att Frih.
Blixen upfvllt alla de vilkor som berättiga honom till inträde på Riddarhuset; men man har dock emot detta hans inträde gjort åtskilliga invändningar, icke derföre att han verkligen aflagt trooch huldhets-ed till Konungen i Danmark, ulan på den grund alt det är möjligt att han så gjort.
Men, såsom jag förut sagt, det utgör icke någon laglig grund alt neka en person ulöfvandet af en rättighet hvartill han eljest är fullt befogad, att säga, att det är möjligt att han kan vara i det förhållande att han icke kan tillåtas ulöfningen af denna rättighet.
Jag anser således fortfarande Frih.
Blixen vara berättigad att erhålla pollett.
Jag har begärt ordet för att besvara Hr Cederschiöld.
Han har sagt, alt han icke skulle vägra Frih.-Blixen pollett, om det kunde bevisas att, för att vara dansk representant, man icke behöfde vara dansk undersåte.
Jag kan i detta fall icke lemna någon annan uplysning än den, att jas vet, det man blott behöfver hafva infödings-rält i Danmark, för att kunna väljas till representant; men denna rätt medför ingen skyldighet till Danska Regeringen.
Om Hr Cederschiöld går in till Danska RiksRådet och begär dansk infödings-rätt för att drifva någon rörelse eller bosätta sig i Danmark, så vägras det icke, och i och med detsamma är Hr Cederschiöld också qvalificerad att väljas till dansk representant, utan att sådant på något vis medför något undersåtlighetsförhållande til!
Konungen i Danmark.
Jag tror icke, att här finnes någon domstol der man med papperet i hand måste bevisa att man icke är ett annat lands undersåte.