Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han med anledn. af de härvid afgifne anföranden finge fästa upmärksamheten derpå, att den nu föredragna punkten endast rörde Marin-Reg:let, och att det derföre, om också en talare för att motivera sitt omdöme, yttrat sig i den allmänna frågan om sjöförsvaret syntes vara mindre lämpligt att discussionen nu hvälfde sig öfver hela denna allmänna fråga.
Efter den förklaring Hr Gr. o. Landtm, nu afgifvit, borde jag kanske icke yttra mig vidare, och jag skall äfven afstå ifrån att besvara Gr. von Plåtens sista yttrande, sä vida discus sionen förklaras icke skola vända sig omkring annat än anslaget lill AIarin-reg:let, hvilket jag visserligen finner vara det lämpligaste.
Då extra anslaget förekommer torde äfven jag fä tillfälle att yttra mig om ändamålsenligheten af både linieskepp och kanonslupar.
Jag anhåller att i anledn. af Hr Gr. o. Landtm:s nyss afgifna förklaring få anmärka, att mitt yttrande endast var föranledt af Gr. von Plåtens, och när det ansågs vara en rättighet för honom att tala utom ämnet, så ansåg jag mig äfven hafva rättighet att besvara det.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade i anledn. af detta Hr Erakels yttrande, att om han ansett Hr Brakel hafva öfvertrådt sin rättighet att yttra sig, hade han också ansett sig böra begagna sin rätt att afbryta yttrandet, men att han nu endast gjort framställning om olämpligheten deraf att utsträcka discussionen till ämnen som icke blifvit föredragne.
Sedan härefter öfverläggningen förklarats vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att ifråga om yrkandet att Gr. von Plåtens först afgifna yttrande mätte få hvila på bordet, R. o.
Ad. torde finna Den 19 April f. ni. 101 Tinna att en sådan bordläggning ej bunde ega runi, enär detta ylrande innefattade ett yrkande i afseende på den punkt af Utsk:s tlåt., sora nu måste afgöras, men att detsamma vid justeringen af iirot. blefve tillgängligt för dem, sora önskade derom taga närmare kännedom.
Uppå sedermera framstäld propos. biföll R. o. Ad. livad
Utsk. i förevar:de punkt tillstyrkt.
3:dje punkten, pastorer vid Amiralilcts-församlingcn i Carlskrona.
Puke: Jag förmodar att StatsUlsk. i denna punkt misstagit sig då det säger att den 3:dje pastors-lönen skulle till Statsverket indragas; detta är icke meningen och icke eller i enlighet med K. M:s Nåd.
Propos: utan meningen är den, att den 3:dje lönen skulle ingå lill förhöjning af de andra pastorernas löner.
Jag kan icke finna riktigheten af Gr.
Pukes yttrande, alt den 3:dje compastors-lönen icke vore indragen, enär Konungen föreslagit att denna lön skulle fä användas för alt fylla hvad som i de andra lönerna fattades.
Skilnaden är 320
R:dr och det är dessa, som fyllas genom denna 3:dje indragna lön, så att jag för min del tror mig böra yrka bifall lill denna punkt.
Jag har ingenting emot att bifalla denna punkt blott alt den 3:dje compastors-lönen icke indrages till Slals-verket utan användes till fyllnad af de förhöjda löne-beloppen.
I afseende å SlatsUlsk:s förslag att den 3:dje compastors-lönen skulle lill Statsverket indragas, så eger det sin fulla riktighet att denna lön mäste försvinna när R.
St. beviljade ökade anslag, sorn StatsUlsk. för de öfriga pastorerna föreslagit.
Jag vet icke om jag rätt npfattat Utsk:s mening, men jag har så tolkat den, alt Utsk. tillstyrkt fulla anslags-snmman i enlighet med K. M:s Propos. i stället för att anslå den 3:dje lönen till fördelning mellan de öfrige, hvarutaf en gifven följd blir att denna lön måste försvinna, då det af K.
M. afsedda behof blifvit på annat sätt fyldt.
Uppå härefter framställd propos. biföll R.- o.
Ad. hvad Utsk. i förevar:de punkt hemställt! 4:de punkten, ang:de anslag lill löneförbättring ål 2:ne Machinist-ofjicerare och till aflöning ål machinisl-stalen; och 5:te punkten, ang:de anslaget för durch-marche-kostnader.
6:te punkten, ang:de anslag till skrifmaterialier och ex penser samt ved och ljus.
Här är åter en sådan punkt, der StalsUtsk. förbigått den brist på förslags-anslaget, som visat sig ega rum.
Men Utsk. har denna gång likväl upgifvit för6 H. 11 102 Den 19 April f. m. hällandet, och icke tegat dermed såsom vanligt.
Om man ser e uti Revisions-Berättelsen, så finnér man att 2,800 R:dr årligen h brustit.
När jag nu lägger dessa 2,800 R:dr till de förra 36, R:drne så har summan ökats till 38,800 R:dr, hvilka föras Ulsk. till last.
Jag anser nu, såsom förra gången, det vara förgäfves alt begära återremisS, men vill likväl för R. o. Ad. omtala huru räkningen står.
Jag begärde ordet under det att Hr von Hartmansdorff yttrade sig, under förmodan ali han skulle komma till den konklusion att begära återremiss, men då han-nu slutade med att yttra det hans anförande endast afsåg en liten underrättelse för R. o. Ad., så afslår jag under vördsam anhållan om bifall lill denna punkt.
Uppå härefter framstäld propos. blef förevar-.de punkt af R. o. Ad. bifallen. 7:de punkten, ang:de förhöjning af anslaget för Lotsoch Fyrings staternc; och 8:de punkten, ang:de öfriga lill S:le Hufvudtiteln hörande anslag.
* Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att, vid gårdagens Talmanssammanträde, samtlige Talmän öfverenskommit att hemställa till RiksStm, huruvida de ville till Onsdagen d.
26 dennes utsätta tiden för slutlig föredragning af Serskildta Utslcs Betänk. 8, ang:de vilkoren för Bränvinslillverkning, hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla, alt berörde Betänk, icke före nämnde dag företogs till afgörande och då upfördes främst på föredragnings-listan.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från LagUtsk. inkomne Betänkm och Mern.:
M 17, i ani. af väckte motioner, ang:de rättighet för qvinna ^ .alt vid en viss ålder blifva myndig; JYs 18, i ani. af väckt motion, ang:de vilkoren för vinnande
I af lagfart å fast egendom; j M 19, i ani. af väékt motion, i afseende på skyldighet att < afstå jord för anläggning af jernvägar; JYs 20, i ani. af väckt motion, om förändring i gällande stad- \ ganden, ang:de den varning, som oeniga makar skola undergå innan de för oenigheten vid verldslig rätt tilltalas; JK 21, i ani. af väckt motion om förändring af hvad 15 kap. Ä. B. stadgar om dana-arf; M 22, i ani. af väckt motion om bestämmande af en summa Den 19 April f. m.
103 pellabilis för fullföljd af talan i HofRätt emot Underrätts beslut i istemål; ÖYs 23, i anledn. af återremiss af Utsk:s Betänk. .71*5, ang:de ntagande af Lagberedningens förslag till civil-lag; M 24, i'ani. af återremiss af Ulsk:s Betänk.
M 12, i fråga om uphörande af rättigheten att börda jord på landet; samt M 25, i ani. af återremiss utaf LagUlskis Betänk.
JYs 6, såvidt det innefattar yttrande öfver väckt motion om uphäfvande af lagens stadgande, ang:de revisions-skillings erläggande för rättighet att fullfölja underdånig talan emot HofRälts dom och utslag i civila mål. fl. B. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck, Onsdagen den 19 April 1854.
Justerades 2:ne prot.-utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprot. f. d. 18 sisth Mars e. m.
Föredrogs ånyo StatsUlskrs d. 5 och 8 dennes på bordet lagda Utlåt.
JYs 71, ang:de regleringen af utgiflerne under Riks-stalens sjette Hufvudtitel.
Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande.
l:sta punkten, an:gde löneförhöjning för Stats-Rådets vaktmästare.
Bifölls. 2:dra punkten, ang:de Bergs-Cullegium och Bcrgslagsslalcrne.
Då man sett den liberalitet, hvarmed StatsUtsk., vid handläggning af föregående punkter af detta Betänk, gått K.
M:s framställningar till mötes, har man svårt alt förklara den njugghet StatsUtsk. visat hvad K.
M:s förslag i nu förevande 11* 164 Den 19 A pril e. m. fråga beträffar.
Af sjelfva Betänk, har man ganska svårt att finns^ orsakerna dertill och de sväfva alltså för mig uti ett visst dunke^H serdeles då jag betraktar det sätt, hvarpå denna fråga vid föregid^B Riksdagar har blifvit behandlad.
Man erinrar sig nemligen att vidH 1847 års Riksdag gjordes af K. M. framställning om Bergs-Colhii^ indragning, och dess förvandling till ett verk med förändrade for- 1 mer och en fåtaligare personal.
Detta ogillades af R.
St., som ansågo j det förmånligare för ärendernas behandling om den collegiala for- I men bibehölls.
Vid sistliden Riksdag väcktes denna fråga hvarken « å K.
M:s eller från RiksStåndens sida, men StatsUtsk. föreslog hvad som äfven vann bifall inom representationen, att med några 1000 R:dr förminska det statsanslag, som ditintills årligen utgått till BergsColhm.
Då frågan om Bergs-Colhii och Bergs-statens organisation sednast föredrogs hos K. M., ansåg K. M. R.
Sits önskan om den Collegiala formens bibehållande böra villfaras; och med afseende å . den beslutade minskningen i anslaget, skedde Colliii organisation med en inskränkning såväl hvad embetsmännens antal som lönerna för dem beträffar, att val svårligen för den strängaste hushållare något kan vara öfrigt att önska.
1 Hvad åter Bergslags-staternas reorganisation beträffar, så hafva R.
St. vid flera Riksdagar framställt deras önskan att personalen mätte minskas och serskildt att
Bergsfogde-tjensterna skulle indragas samt deras npbörd öfverflyttas på samma embetsman, som bestridde Kronans upbörd i allmänhet.
Afven denna önskan har K.
M. villfarig Genom den organisation, sora nu blifvit fastställd, har endast en bergs-tjensteman inom hvarje distrikt blifvit bibehållen.
Näringen har derigenom blifvit befriad från det förmynderskap
Kronans embetsman i åtskilliga fall utöfvat och endast i ett enda afseende har i Staten bibehållit en tillsyn, som hvar och en vid ämnets noggranna öfvervägande lärer finna vara alldeles nödvändig, den nemi. öfver grufvornas skötsel.
Den, som känner förhållandet, vet att på sättet, hvarpå en grufva bearbetas, helt och hållet beror, huruvida de tillgångar den må ega, i framtiden skola blifva tillgängliga eller icke.
Grnfägarentillhålles t. ex. att bibehålla de band och fäslen, som äro nödvändiga för grufvans bestånd, och att ordna arbetet så att grnfbrytningen bedrifves, såsom det heter, på rätt bergsvis.
För att bedöma delta, fordras vetenskapligt bildade personer, hvilka, åtminstone i allmänhet, icke utan Statens mellankomst kunna vara tillgänglige för den enskildta näringsidkaren.
I dubbelt afseende bör således å grufvebrytningcn nödig upsigt ifrån Statens sida finnas, och den hufvudsakliga befattningen dermed år lemnad åt de enda tjenstemän, som hädanefter komma att finnas på Kronans Bcrgs-stat, nemi.
Bergmästarne.
Men den, som känner grufbrytningen och tillsynen deröfver, vet ock att man icke stiger ned i djupa grufvor vid 60 å 70 års ålder och icke heller vitj en mindre framskriden ålder, utan alt hafva helsa och kroppskrafter i behåll; och det är gifvet att det är på samma sätt med Bergmästarne som med oss alla, att de äro utsatte för sjuklighet och ålderdom.
För alt nu kunna ställa så att, vid Bergmästarnes deraf föranledde hinder och förfall, tillsynen å grufbrytningen fortfarande må kunna utöfvas, har I Den 19 April e. m. 165 krå,, M. i Sin Nåd.
Propos. dels föreslagit, att K.
M. må berättigas Bilt, när en Bergmästare hunnit 65 års ålder, han må kunna, der Bä behöfves, öfver Hyttas på indragnings-stat, så alt tjensten må kunna Bulifva öfverlemnad ål en yngre och mera verksam tjensteman; dels ^^ock begärt fastställande af 4 st. arfvoden af 400 R:dr b:ko årligen
V hvardera, för extra grufve-ingeniörer, ernade att vid inträffande för1 fall för Bergmästaren kunna förrätta deras åligganden, och derjemte utbildas alt vid inträffande ledigheter kunna fylla deras platser, hvar1 till eljest någre competente personer ej skulle förefinnas.
Såvidt jag kunnat af Betänk, inhemta, har Pisk. öfver förslaget i förra hänseendet icke lemnat något yttrande.
Den sednare delen deraf har åter Utsk. afspisat med det Utlåt, att K.
M. vore oförhindrad att af de anslag, som äro lemnade till Bergsbruket i allmänhet till nästa Statsreglering disponera det för , ändamålet erforderliga belopp; men Mine
Hrr, genom ett så beskaffadt medgifvande, som icke innebär något annat än hvartill K.
M. naturligtvis haft rättighet utan att höra R.
St., vinnes icke ända- målet.
Redan sedan flera år tillbaka hafva endast få personer eg nat sig åt Bergs-Staten och det år i sanning icke underligt, då den aflöning Staten bestått, icke varit sådan, att den frestat mången att gå den vägen.
Den högsta lön, som Staten gifvit en tjensteman på Bergs-Staten, har varit den som har beståtts åt Bergshauptmannen i Fahlun, och denna lön har icke upgått lill högre belopp än 670 R:dr.
Sedermera äro alla lönerna betydligt derunder så att tjenstemän finnas, som icke hafva högre kronolön än 28 R:dr 16 sk.
De embetsman som hittills varit JVi 2 i ordningen i afseende på (lön, nemi. Geschwornerne, och som haft tillsyn öfver grufbrytniogen, hafva i medeltal haft en lön af endast omkring 240
R:dr; hvilket en hvar måste finna vara allt för obetydligt, och att då man vill fordra af embetsmannen att han skall göra sin tjenst, man bör äfven förse honom med en lön, tillräcklig för en tarflig bergning.
Följden af dessa tjenstemäns låga lönevilkor har ock blifvit att Bergs-Statens tjenstemän i landsorten, baft sin hufvudsakliga aflöning af de näringsidkare som de skulle kontrollera.
Det behöfves icke många ord för att visa både den obehagliga ställning hvaruti de derigenom kommit och det olämpliga med afseende på deras embelsverksamhet.
Alla dessa olägenheter har K. M., utan att begära några betydligare anslag, afhjelpt dermed, att K.
M. förminskat antalet af tjenstemän på denna Stat så högst betydligt, att de qvarvarande kunna tillförsäkras en tarflig bergning, utan tunga för näI ringsidkarne.
Då synes väl som det ringa anslag K.
M. nu begärt 1 lill 4 stipendiater icke bordt möta det oförklarliga motstånd förslaget rönt af StatsUtsk.
Jag sade nyss alt ganska få personer hafva egnat sig åt denna tjenstemannabana: ty de som hafva genomgått de svåra och länga läroprofven vid Akademierna, hvilka fordras för Bergs-examen och som taga mera tid än hvad som eljest behöfves för examina till inträde i Statens tjenst, och derutöfver sedermera bekosta en praktisk lärokurs vid Bergs-skolan i Fahlun, finna vanligen bättre sin räkning uti att egna deras verksamhet till biträde åt enskildta näringsidkare, 166 Den 19 April e. m. hvarigenom de förljena vida mera än genom att inträda i Staten tjenst.
Då förhållandet är sådant, samt genom StatsUisk:s förslå,, de behöflige
Grufve-ingeniörerne icke skulle tillförsäkras en säker af lening för framtiden, utan endast, om K. M. så behagar, att intil nästa Statsreglering fä åtnjuta de föreslagna arfvodena, och således kunna, i fall nästa Riksdags StatsUtsk. blifver lika afvogt stämdt emot Bergs-Staten, som det nuvar:de, komma ätt efter 3 års förlopp mista all vidare aflöning, så torde en hvar lätteligen inse, att Staten under sådant förhållande, och på sådane vilkor icke kan påräkna alt med tillräckliga kunskaper försedde personer skulle vilja söka dessa tjenster.
Och i sådant fall skall otvifvelaktig! det vigtiga ändamålet i betydlig mohn förfelas; ty endast derigenom, att Staten atlönar tillräckligt antal embetsman, som vaka deröfver, att grufbrylningen ordentligen handhafves, så alt icke dessa näringsidkare låta begäret efter ögonblickets vinst förleda sig att förstöra tillgängarne för efterkommande, kan vår ena modernäring, bergshandteringeu, påräkna en säker framtid.
Jag anhåller på dessa skäl att R. o. Åd. behagade besluta återremiss af denna punkt i Utsk:s Utlåt., hvarom jag vördsamt anhåller om Hr Gr. o.
Den, som icke är med samma band fästad vid Bergs-Colbm, som den siste värde talaren, torde också kanske lättare än han förstå StatsUtsk:s ifrågavar:de utlåt.
Jag behöfver med afseende härå endast att uti R. o. Ad:s minne återkalla de skiftande vexlingar, som frågan om Bergs-Colkii reorganisation de sednare Riksdagarne undergått.
Vid 1848 års Riksdag förklarade K. M. att Bergs-Colhra skulle undergå en sådan reorganisation, att dess collegiala form skulle nphöra och sjelfva delta Embetsverk såsom Colhm försvinna. R.
St. lemnade likväl icke då sitt bifall til! den framstälda propos. och Bergs-Colbm förblef hvad det hade varit, Vid sednaste Riksdag förehades åter denna fråga om Bergs-Colkii reorganisation, och StatsUtsk. föreslog och R.
St. godkände en underd. skrifvelse, uti hvilken R.
St. anhöllo att K. SI. ville vidtaga den indragning i Bergs-Colkii tjenstemanna-personal, som till följd af den då gjorda nedsättningen i anslagssumman kunde blifva nödvändig och utan olägenhet lät sig göra, samt att K.
M. täcktes till nästa R.
St. aflåta Nåd.
Propos. om den reglering af Bergsstaten, som vore af omständigheterna påkallad.
Uti denna skrifvelse är uttalad den önskan att inom det» der utsatta anslagssumman K.
M. ville låta upgöra en reorganisationsplan för meranämnde Colkm.
En organisationsplan har ock af K.
M. blifvit upgjord, men som den fordrar åtskilliga tillskott utöfver den å Colini stat för narrande upförda summa, så har StatsUtsk. i denna fråga yttrat sig med mycken grannlagenhet, då Utsk. endast förklarat sig icke kunna ingå i pröfning af organisationsfrågan.
Hvad sjelfva organisationen beträffar så har äfven inom Utsk. npslått betänkligheter i afseende å ändamålsenligheten af densamma.
Dessa betänkligheter hafva efter min upfatlning upstålt derföre alt sjelfva Bergs-Colbm icke blifvit reorganiseradt utan endast tjenstemannapersonalen förminskad på det sätt, att ett BergsRåd försvunnit och Den 19 April e. m. 167 en President i stället tillkommit, som fått något mindre lön än öfrige Presidenter.
Då vid sisla Riksdagen icke fanns någon sådan tjenst på stat, så har Bergs-Colhm, om jag så får säga, fått fastare -fot än del förut hade; och då man icke anfört några skäl derför, samt Disk. derjemte trodde sig känna att Colkii göromål fortfarande voro af samma ringa beskaffenhet, som de under sednare åren varit, så torde val ej kunna nekas alt dessa betänkligheter haft några Skäl för sig.
; Det har blifvit yttradt af den siste värde talaren att del vore svårt alt finna orsaken lill denna njugghet emot Bergs-Colhm, som Utsk. visat-, då Disk. icke tillstyrkt bifall lill hvad K.
Förklaringsgrunden härtill är icke svår att finna, af hvad jag uyssaufördt.
Den siste värde talaren bär äfven klandrat att Utsk. icke yttrat sig öfver åtskillige Ijenstemäns öfverflyltande på indragningsstat, äfvensom åtskilliga andra detaljer, som tillhöra organisationsfrågan; men jag hemställer till Eder Mina Hrr, huruvida det skulle vara lämpligt för StatsUtsk. alt på samma gång som del säger att del icke vill yttra sig öfver organisationsfrågan, Utsk. likväl skulle vidröra åtskilliga detaljer deraf och således ingå i orgauisationsfrågan, som den förut förklarat sig icke vilja pröfva?
Hela denna fråga är uti Utskts utlåt, på sätt jag redan nämnt och efter milt förmenande behandlad med all den grannlagenhet, hvarmed K. M:s Nåd.
Propostr alltid böra behandlas af R.
Shrs Utsk.; ty Utsk. har här icke uttalat något klander, utan blott yttrat alt Utsk. hyser betänkligheter vid organisationsförslaget, och icke heller sagt, att Utsk. anser lämpligt att afslå K. M:s Nåd.
Propos. i hvad den rörer stipendiaterna; ulan yttrat alt Utsk. anser K. M., derest de ifrågaställa arfvodena till ytterligare 4 slipediater eller extra Ingeniörer finnas behöflige, vara oförhindrad alt af anslaget till befrämjande i allmänhet af bergsbruket under den tid nästa statsreglering blifver gällande, disponera de erforderliga medlen.
Alt nu ingå uti - en vidlyftig deduktion af lämpligheten eller olämplighetcn af organisationen anser jag mig lika med SlatsUlsk. hvarken böra eller kunna göra, och endast derföre är det som jag icke till besvarande uplager de yttranden Hr Akerman haft i den syftuingen.
Då StatsUtsk. icke föreslagit någon förändring uti hvad som hittills utgått för Bergs-Colhm; utan föreslagit att samma anslag fortfarande borde i staten upföras, så föreställer jag mig också att mau kan med mycket skäl bifalla hvad SlatUtsk. föreslagit, så mycket mera som, om man skulle föreslagit ytterligare anslag, såsom de 800 R:dr, hvilka den siste värde talaren yrkat och hvilka skulle utbetalas af Sjette
Hufvudlitelus anslag till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, så hade man derigenom otvifvelaktigt gifvit sitt bifall lill organisationen och tagit fasta på Bergs-Colhii bestånd, hvilket jag icke vågar göra och derföre önskar jag bifall lill StatsUtsk:s förslag. - -> Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Granskar man K. M:s Nåd.
Propos. i detta ämne till R.
St. så innefattar den, jemte en anmälan att K.
M. organiserat Bergs-Colhm och Bergslags-Staterna inom det af R.
St. vid senaste Riksdag fastställda anslagsbelopp 1 168 Den 19 April e. m. nemi. 28,413 R:dr 43 sk. 4 rst tillika en framslällning från K.
M. att R.
St. måtte bevilja ett anslag af 800 R:dr såsom ersättning till de tjenstemän, hvilka i följd af den nya regleringen skulle komma ali på indragningsslat upföras, äfvensom en ersättning af 1,600 R:dr (ill de stipendiater, som skulle tjenstgöra som extra gruf-ingeniörer.
Af SlatsUtsk:s Utlåt, finnér man att Utsk. upfört för Bergs-Colhm och Bergslags-Stalerna samma anslag som tillförene nemi. 28,413 R:dr 43 sk. 4 rst., men icke lemnat ett enda ord till svar på K.
M:s framställning om de 800 R:dr, och att Utsk. i ganska evasiva termer besvarat K.
M:s framställning om de 1,600 R:dr. sålunda, att StatsUtsk. förklarat K.
M. oförhindrad att ifrån anslaget under 6:te Ilufvudliteln lill befrämjandet i allmänhet af Bergsbruket laga dessa medel.
Hr Bildt har förklarat att orsaken till detta Utsk:s förfarande har varit att i fall StatsUtsk. skulle hafva bifallit eller bestämdt anslagit dessa 800 R:dr, så skulle StatsUtsk. dermed hafva godkänt den af K.
M. bestämda staten för BergsColhm och Bergslags-Stalerna, och detta säger Hr Bildt har StatsUtsk. velat undvika; roen då K.
M:s framställning ronde organisationen af dessa stater just afser utbekommande af ett serskildt anslag af 800 R:dr, så finner jag att StatsUtsk. lika mycket ingått i pröfning af organisationsfrågan då det tyst afslagit K. M:s Nåd.
Propos. i detta fall, och det är detta, som jag för min del anser icke vara rätt handlade Hr Bildt har framkastat åtskilligt klander om jag så får uttrycka mig emot den framställda planen för organisationen af BergsColhm eller åtminstone sagt att det kunde vara tvifvel underkastadt om den vore ändamålsenlig.
I afseende på de 800
R:dr ber jag likväl att få erinra, att de icke hafva något inflytande på BergsColhii organisation utan endast på Bergslags-Staternas och emot denna senare organisation har jag icke hört Hr Bildt yttra något.
För min del anser jag att då K.
M. framställt en bestämd anhållan till R.
St., så böra äfven R.
M. inkomma med ett tydligt och bestämdt svar.
Vilja icke R.
St. lemna det begärda anslaget till Bergslags-Staterna, så må de säga nej, men icke må de med tystnad förbigå något af K.
M. hegardt anslag, huru ringa det än må vara.
I afseende på de 1,600 R:dr, så har Utsk. visserligen förklarat att det är K.
M. obetaget att taga detta anslag af de medel, som äro afsedda för befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, men jag tror likväl att meningarne derom kunna vara delade huruvida dessa medel få användas lill aflönande af sådana stipendiater och att det var af K.
M. ganska visligt handladt, att begära R.
Stms sanction på denna löneförbättring ät stipendiaterna.
Jag anser sålunda att StatsUtsk. bordt besvara K.
M:s framställning i detta afseende.
Då jag, efter den åsigt jag i frågan hyser och den föreställning jag eger om nyttan och nödvändigheten af Bergslags-Staternas organisation i öfverensstämmelse med hvad K.
M. nu fastställt, anser det vara af vigt, att de små obetydliga anslag K- M. begärt, nemi- 800 R:dr till de Bergslags-Slatens tjenstemän, hvilka till följd af den nya organisationsplanen komma att indragas, äf - Den 19 A pril e. m. 169 vensom de 1,600
R:dr till stipendiater, malte bestämdt upföras på Stat af det anslag, som R.
St. till Bergsbrukets befrämjande i allmänhet anvisat så får jag på grund häraf-anhålla att denna punkt måtte af R. o- Ad. lill StatsUtsk. återremitteras.
Den fråga, som nu är under R. o. Ad:s pröfning, sönderfaller i två delar.
Den ena rörer Bergs-Colhm och den andra Bergslags-Staterna.
1 afseende på Bergs-Colhm har visserligen af en föreg:de talare blifvit åberopad R.
St:rs åtgärd vid förra Riksdagen att indraga en del af anslaget till detta verk och i aflåtaude underd. skrifvelse öfverlemna till K.