Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lönen derigenom må blifva för effei trädaren att tillgå; skulle, med tillämpning häraf, Selling i Pension vid afskedstagandet tillkomma ett mot KamererareLön å KamrnarCollegii Stat svarande belopp, nemligen 777 R:dr, med den tillökning, som efter RiksMarkegången kan belöpa å derunder begripne 74 T:r Spannmål; deremot Sellings innehafvande
Lön, per medium för Tio af de senare åren, efter Markegång uträknad, bestigit till i3i6 R:dr 25 sk. 6 r:st.
Emot åberopade till allmän efterrättelse utfärdade Författning, ansåge väl K.
StatsContoiret sig icke kunna tillstyrka den af KammarRättsRådet Selling sökte serskilde förmån; men då K.
M:t öfver en lika beskaffad
Ansökning af sedermera aflidne LandsKamreraren i Westmanlands
Län, KammarRättsRådet och R. af K. W. O. A.
Ekelund vid sistlidne Riksdag infordrat underd. yttrande af R.
St:r, som dervid anförde, Betänkanden, N:o 87. 4T7 forde, det de icke funnit sif» af de allmänna grunderne för den, rörande afskedstagande cicile löntagares pensionerande sednast utfärdade Författning vara hindrade, att, vid serskild te förhållanden och der ett billigt afseende på en sann förtjenst så fordrade, ifrån samma Författning medgifva undantag samt derföre i anseende till de för Ekelund förekomne serskildte omständigheter och dess med nit och skicklighet till brag— te långa tjenstetid, till K. M:ts Nådiga godtfinnande i underdfhet hemställte, att det undantag från tillämpningen af 1818 års Författning kunde för Ekelund äga rum, alt han vid afskedstagandet måtte få tillgodonjuta hela dess å Stat innehafvande LandsKamererareLön, ' såsom Pension för dess öfriga lifstid, i anledning hvaraf K.
M:t genom Nåd.
Skrifvelse af d. ro Sept. 1823, förklarade, det K. RI:t, lika med R.
St:r, funne, att serskildta omständigheter kunna föranleda till undantag ifrån samma allmänna stadgande, samt uppå de för Ekelund sig företedde serskildte skäl, fann godt i Nåder bifalla, det han skulle äga afgå med Pension, svarande mot hela dess indeldte
Lön; trodde K.
StatsContoiret sig likväl böra tillika vitsorda, det KammarRättsRådet
Selling under sin mångåriga tjenstetid i egenskap af Lands - Kamererare, utmärkt sig för skicklighet, nit och drift i sine skyldigheters fullgörande jemte det han för öfrigt genom utgifvandet af ofvannämnde
Arbeta åstadkommit en gagnelig ledning i LänsKammarVerket, samt alltså syntes förtjent af Nådigt afseende på dess förevarande underd.
An 27 - 418 Stats-Utslottets sökning, i synnerhet sorn lian ifrån början af dess tjenstetid och under största delen deraf, af då gällande Författningar haft anledning göra sig det hopp, att vid 70 års ålder äga rättighet till hela Lönens bibehållande såsom Pension vid afskedstagande!.
Med afseende å hvad sålunda anmäldt och utredt ]) 1 ifvi t samt då enahanda undantag från tillämpningen af 1819 års Författning, som II.
St:r af före,komne skäl förut medgifvit, äfven uti förevarande lika beskaffade Pensionsfråga synes böra äga rum, får Utskottet til Istyrka , att Ka mm a rit ät I sRå det m. ni. M. Selling må hos K.
M:t i underd:het anmälas att vid afskedstagande! komma i åtnjutande af Pension å Allmänna IndragningsSlaten , svarande emot hela dess å Stat innehafvande LandsKamererareLön.
N:o 88- Utlåtande öfver de hos Högv.
PresteStåndet samt Yällofl.
BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 48, angående Aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier samt VaktBetjente.
(Rgs.-A.) Högv. PresteStåndet har, medelst ProtocolIsUtdrag af den 9 Februarii, återremitterat ofvanberörde Betänkande, i anledning af de dervid föreko mae anmärkningar.
Beta n kander), N:o 88. 4 >9 Herr Prosten Grewillius hade anmärkt, att vid StatsIJtskottet finnes alldeles utesluten den Kamererare från StatsContoiret, hvilken Utskottet sjelf valt; och sorn, för åliggande vigtiga göromål, är alldeles oumbärlig; hvarföre Herr Prosten yrkat återremiss af Betänkandet, med begäran, att nämnde Kamererare måtte på AflöningsSlalen för Siats-Utskottets Canzli blifva upptagen till det belopp, som, vid förra Riksdagen varit vanligt; med anledning hvaraf, Herr ContractsProsten Heurlin upplyst, att StatsUtskottets Ordförande, på grund af 24 §. i Riksdagsordningen, och enär man icke med säkerhet visste, huru länge Utskottet hade behof af ifråga varande Tjensteman , icke uppfört honom med den öfriga personalen, utan ansett tjenligare, alt, vid Riksdagens slut, anslå för bemälde Tjensteman en, efter göromålens vigt och mängd, lämpad vedergällning.
Herr Biskoppen Thyselius hade ansett Betänkandet, ur ett ännu vigtigare skäl, ofullständigt, derföre nemi., att, när det samma i Utskottet bifölls, var det ännu icke kändt, att RiksStånden medgifvit, detBancoUtskottets Canzli äfven må af Statsmedlen aflönas; och, i hvilket fall, det tillkommer, icke BancoUtskottet, utan StatsUtskottet att profva öfver detta Aflönings-förslag; hvarförutan Herr Biskopen framställt flera andra anmärkningar, såsom 1:0 att hela Förslaget, att med månadtliga arfvoden och dag-tractamenten aflöna Secreterare och Betjening i Ståndens och Utskottens Canzlier icke skall vara nog öfverensstämmande med, så väl bokstafliga lydelsen, sora sjelfva 42o S tats-Utskottets andemeningen i RiksdagsOrdningens 24 §• 7 der det heter ”så val Ståndens, sorn Utskottens Secreterare jemte Betjeningen och i sammanhang med den öfriga StatsRegleringen af R.
St:r bestämmas.”
Då nu detta Lagbud innehåller, att Secreterare och CanzliBetjening skola, i mån af Ärendernes mängd och vägt, vid Riksdagens slut erhålla en lämplig vedergällning, hvilken, i sammanhang med RiksStatens utgifter, skall bestämmas, samt afsigten härmed synes vara, att uppmuntra skicklighet och tjenstenit, men hvilka åter, hvarken rätt framkallas eller belönas genom dag-beting, så tyckes denna afsigt icke kunna, genom det föreslagna Aflöningssättet, befrämjas. — 2:0
Att den föreslagne Aflöningen, räknad för år, skall, vid jemförelse med de för Rikets Embeten och Tjenster anslagne Löner, vara för högt tilltagen ; hvarpå ett och annat exempel anföres. 3:o
Att dryg aflöning äfven är föreslagen för ett ganska betydligt antal extraordinarie Canzlisler, hvilkas biträde egentligen lärer behöfvas och användas för renskrifning och correcturläsning, ehuru ett sådant biträde skulle kunna med vida mindre uppoffring erhållas af Collegiernes Extraordinarie!’.
— Slutligen föreslår Hr Biskopen, att en viss rund summa af några hundra R:dr för hvarje Stånds och Utskotts Canzli måtte förskottsvis och månadtligen bestämmas, hvarigenom, jemte sannolik besparing i utgiften, det dubbla ändamål torde vinnas, att de, som betjena vid Canzlierne, icke måtte befinna sig blottställde, och att, enligt Grundlagens föreskrift, till den flitiga skicklighetens upprnun - Betänkandet), N:o 88.
421 tran ocli belöning, R.
St:r komma i tillfälle, alt, vid Riksdagens slut, vedergälla hvar och en efter förtjenst.
Härmed hade sig förenat:
Hrr Professorerne Gravander och Hasselroth, H:rr Prostarne Åstrand, Swedelius, Nordin, Broome', Dillner och Nibelius m. fl.,hvarvid denne sistnämnde tillagt den önskan, att den ifrågavarande besparingen icke måtte retroactivt verka på den under innevarande Riksdag anställda TjenstemannaPersonal.
Herr Biskopen och vice Talmannen af Wingård hade ansett Hr Biskopen Thyselii förslag om anvisandet af en viss bestämd summa till aflöning för Utskottens Canzlier, lämpligast.
Hr Professoren Liedbeck hade yttrat, att hvad Hr Biskop Thyselius i förevarande ämne anfört, synes så riktigt, att det bör leda tillåterremiss och förtjenar, att af StatsUttkottet tagas i närmare öfvervägande; tilläggandes Hr Professoren, att det torde, vid nuvarande så långt framskridna Riksmöte, icke kunna föranleda betydlig besparing, helst Ståndens och Utskottens redan antagne Tjenstemän ingått i sina befattningar med förhoppning, att åtnjuta lika förmåner, som deras företrädare under närmast före~ gående Riksdagar ; men det kan och bör för framtiden i sin mohn bereda en billig inskränkning af de dryga och för StatsVerket så betungande Riksdagsutgifterne.
Genom ProtocolIsUtdrag af den 3o Januarii, bar Vällofl.
BorgareStåndct äfven återremitterat ifrågava - ^22 Stats-Utskottets rande Betänkande, i anledning af Hr Norei framställda anmärkning, att Kamereraren uti StatsContoiret, som af StatsUtskottet är tillkallad och antagen att biträda Utskottet, och följaktligen i lika prcedicament med den öfriga Betjeningen, icke blifvit å AflöningsStaten uppförd till månadtligt arfvode, på lika sätt, som vid de föregående Riksdagarne, ehuru
Kamereraren länge måste sysselsättas med biträdet hos Utskottet och med jemn uppmärksamhet följa Stats-regleringen.
StatsUtskottet har tagit dessa Anmärkningar i öfvervägande.
— Och hvad först angår Kamererare»» uteslutande från Aflönings-Förslaget, så får Utskottet tillkännagifva, att Kamererarens biträde hvarken är regelbundet eller fordrar oafbruten sysselsättning samt kan icke heller blifva behöfligt under hela Riksmötet, enär detta biträde inskränker sig dertill, att, under påstående granskning af RiksHufvudboken, den Kamereraren sjelf upprättat och afslutat, vara tillstädes i Utskottet, för att lämna de upplysningar, som Utskottet, i afseende på denna Räkenskap, kan finna nödigt äska; äfvensom, att bringa i Zifferform åtskilligt, som hörer till Stats-regleringen.
Sådane upplysningar åter, hvilka angå sjelfva grunderne för Stats-regleringen, meddelas, icke af Kamereraren, utan af den StatsCommissarie, som af K.
M:t blifvit i Nåder förordnad, att Utskottet härmed till handa gå.
— Vid detta förhållande, synes en jämnförelse icke lämpligen kunna ega rum emellan Kamereraren, hvars biträde icke blir behöfligt, så snart RiksHufvudboken är granskad och RiksStalen reglerad, samt emellan Utskottets Betan ka ii den, N:o 88. 423 Canzli-Betjcning, som har en trägen och oafbruten sysselsättning under hela den tid Utskottet är i verksamhet.
Det ar också i betraktande häraf, sorn Utskottet funnit tjenligast, att Kamereraren t i likhet med ofvanbemälde StatsCommissarie, tilldelas en efter dess möda och besvär lämpad Gratilication.
Vidkommande åter Hr Biskopen Thyselii anmärkningar och deribland först den, sorn angar afiöningen vid Banco-Utskottet, så är uti Betänkandet erinran gjord derom, att den, i afseende på nämnde aflöning, väckta fråga berodde på R. H. Sttrs pröfning; och, genom hvilken erinran, Utskottet altså antydt, att, derest afiöningen skulle anslås utaf Stats-medlen, Utskottet med serskildt Utlåtande skulle inkomma.
Beträffande de öfrige anmärkningarne, så torde Utskottet, rörande personalen, få erinra, att alla extraordinarie Canzlister, för hvilka Dag-tractamenten äro föreslagne, blifvit, med R.
St:rs serskilda tillåtelse, antagne; hvarföre ock uti Betänkandet är anmärkt, alt det till Utskottet inkomne Aflönings-Förslag blifvit af Utskottet granskadt endast, i anseende till beloppen af Arfvoden och Dag-tractamenten; och hvarvid Utskottet trott sig böra följa enahanda grunder, som vid de föregående Riksdagarne varit antagne.
— Att dessa Arfvoden och Dag-tractamenten bordt mätas efter de för Embets- och Tjenstemän på Stat anslagne Löner, deri kan Utskottet för sin del icke med Hr Biskopen instämma, enär först och främst skillnad alltid måste göras emellan ständige löner och temporaire arfvoden, och dernäst, att åt
Riksdagsgöromålen måste egnas /p4 Stats-Utskottets mera tid och ett mera ansträngdt arbete, än afEmbetsoch Tjenstemän skäligen skulle kunna fordras.
Imedlertid; och ehuru Utskottet funnit Hr Biskopens förslag i allmänhet, både verkställbart samt troligen äfven ledande till besparing i utgifter.ne,: har Utskottet likväl, i betraktande deraf, att lliksmötet nu så långt framskridit, och de personer, hvilka vid RiksStåndens och Utskottens Canzlier blifvit anställde, med säkerhet påräknat, att få till godo njuta aflöning efter enahanda grunder, sorn vid förra Riksdagarne varit gällande, icke ansett sig böra tillstyrka någon förändring, i afseende på den af Utskottet tillstyrkte Aflöning vid innevarande Riksdag.
För öfrigt har Utskottet skolat anmäla, att ifrågavarande Betänkande blifvit gilladt, af H. R. o. A. den 9 Februarii och af Hederv.
BondeStåndet den 3» Januarii. 2tne Ledamöters skiljaktiga mening bifogas.
Af Herr Biskopen, Doctor Thyselius: Emot Utskottets förnyade Utlåtande i afseende på Afföningen för RiksStåndens och Utskottens Canzlier får jag anmäla min reservation under åberopande af innehållet utaf 24 §.
Riksdagsordningen, den erinran Rikets senast församlade St:rs ConstitutionsUtskott i ämnet till RiksStånden afgifvit samt hvad jag inom mitt Stånd anfört.
— Uti hvilken Reservation, Herr Professor Hasselroth har instämt.
Betänkan den, N:o 89.
N:o 89- Betänkande, angående Stenkohls-Yerket vid Höganäs.
(R:g:s-A.)
Uti ett till II. R. o.
A. ingifvet Memorial, har Hans Exc., Herr Grefve De la Gardie, Jacob, å gamla Bolagets för nämnde Stenkohlsverk vägnar, anhållit, att sorn detta Bolag uppfyllt det villkor, 1823 års St:r behagat utfästa för Bolagets rätt till StatsVerkets fordran i frami.
En af Rikets Herrar m. m.
Herr Grefve Ruuths Sterbhus, utgörande, vid 1823 års slut, ett belopp af 199,560 R:dr B:eo samt derå löpande ränta, som då skall afskrifvas och på Interessenterr.e i gamla Bolaget öfverlåtas, Interessenterne måtte utbekomma den del,'så i Capital, sorn ränta, utaf desse medel, hvilka, under loppet af tiden till StatsVerket blifvit inbetaide af frami.
H. Exc. Grefve Ruuths Sterbhus, samt rättighet att framdeles lyfta det öfriga, i den mån penningarne, enligt villkoren i Skuldsedlarne, inflyta; hvilket Memorial blifvit, tillika med de af Hr af Uhr, Carl
David, i detta ämne meddelade upplysningar, till StatsUtskottet remitteradt.
Den af nya Bolaget för ifrågavarande StenkohlsVerk valda Direction har jemväl till StatsUtskottet inkommit med en under den 3t sisth Januarii författad Berättelse, och dervid fogade RäkenskapsUldrag, samt följande fem tryckta Bilagor, nemligen: ilo Anmälan om villkoren för ny Actieteckning till deltagande uti Höganäs StenkohlsVerk. 4a6 Ståts-Utskottets 2:0
Directionens linder den io Maji 1826 till
In teressenterne uti nya Bolaget afgifne Berättelse. 3:o Gruf-Ingenieuren i Edingburg m. m.
Herr Robert Balds Betänkande, angående Stenkohls-fältet i Skåne^ oell serskildt om det derstädes anlagde StenkolilsVerket Höganäs, 4:o Protocoll ballet vid Ordinarie BoIagsStämmau med Inteiessenterne i nya Bolaget för Höganäs StenkolilsVerk d. 24 Febr. 1827, oell 5:o
Ett ytterligare BolagsStämmo-ProtocolI, ballet d, a3 Febr. 1828.
Directionens nyssnämnde, till R.
St:r ställde Berättelse innehåller, dels en fullständig redovisning för StenkolilsVerkets förvaltning ifrån oell med d. 1 Augusti 1825, då det till nya Bolaget öfserlemnades, och intill nästi. 1828 års slut, samt Verkets nuvarande tillstånd; och dels en af Directionen gjord framställning, i afseende på Statens Fordran bos frami.
H. Exc. m. m. Grefve Ruutbs Sterbhus, hvilken, under vissa, af R, H.
St:r bestämda villkor, skulle komma att, såsom Köpeskilling, till gamla Bolaget öfverlåtas, 1:0 Angående nya Bolagets förvaltning saint StenkoldsVerkets nuvarande tillstånd, Härom är uti Berättelsen hufvudsakligen anfördt.
Till en början, och såsom grundläggning för redovisningen af förvaltnings-åtgärderne, förmäler Directionen, hurusom 1823 års Ständer föreskrifvit, att den tecknade Actiefonden, som blifvit bestämd till 200,000 R:dr, boide användas: Betänkanden, N.o 8g. 427 1:0
För nedsänkningen af det så kallade Byds Schacht för arbetets bedrifvande på nedra flötsen och 2:0
För inrättande af sådane Fabricationer, hvartill i synnerhet den ymnoga tillgången på eldfast lera erbjuder rudinraterien.
Dessa föreskrifter stodo alltså i närmaste sammanhang med beräkningasne öfver beloppet af den nya fonden, som beliöfde tecknas; och hvars maximum af 200,000 B:dr ansågs så mycket mera fullt tillräckligt till kostnadernes bestridande för ifrågavarande 2:ne ändamål, som, genom Verkets afkastning under tiden, dessa omkostnader kunde underlättas; och hvilken afkastning uppgafs hafva, under de sista åren 1821 — 1823 lemnat en behållen inkomst af i6,o53 R:dr 47 sk. 1 r:st Banco öfverhufvud årligen.
— Under sådane utsigten, börjades Actieteckningen, och hvilken bade sådan framgång, att till den 1 Augusti 1825, då Verket emottogs af nya Bolaget, 428f Actier redan voro tecknade, och således en Actiefond af 214,200 R:dr beredd.
Bolaget, som genast insåg behofvet af en säker kännedom om tillgångarne i Grufvan af Stenkohl och ett tillförlitligt yttrande om de på stället befintlige uppfordrings-machiners ändamålsenlighet: omständigheter, i hvilka Bolaget icke ansåg sig kunna till Verkets gamle Mechanicus, i anseende till dennes ålder och sjuklighet, ega fullt förtroende, beslöt alltså: att i England engagera en i Stenkohlsgrufve-driften kunnog person eller en så kallad Coal-Wiewer jemte en skicklig
Mechanist för att i ofvannämnde afseeuden 4^8 Stats-Utskottets utlåtanden afgifva.
Sådane personer ankommo äfven till Höganäs i böljan af September månad i825; och voro: Coal-Wiewern från NewCastle, Eduard Steel och Mechanisten R.
Hawthorn, hvilka för ifrågavarande undersökningar tillbragte något mer än 3:ne veckor vid Verket; hvarefter de återvände till England, för att derifrån insända deras Betänkande, men hvilket Betänkande likväl icke förr än den i Juni 1826 koni Directionen tillhanda; och hvaraf hufvudsakliga resultaten voro: i:o Omkring En Million Tunnor Stenkohl troddes i den tillgängliga Grufvan ännu vara att upphemta. 2:0
Ryd ansågs icke vara något tjenligt ställe, såsom Hufvudort för en arbets-anläggning, i ändamål att komma till nedre flötsen. 3:o Nya Borrningsförsök voro oundgängliga, så väl för att bestämma den lämpligaste local härtill, sorn till närmare utrönande af kohl-tillgången.
För öfrigt var detta Betänkande författadt med den grundlighet och sakkännedom, att
Directionen ansåg sig icke kunna underlåta, att å det samma fästa mycket afseende.
Det innefattade emellertid i vissa ganska väsendtliga delar alldeles nya åsigter af sakens behandling.
Förut voro Hufvudgrunderne — sänkningen vid Ryd till nedra Kohlflötsen, förbunden med dryga omkostnader till nya uppfordrings-machiner och de gamlas iståndsättande: ett kraftigt användande af lid och medel till detta ändamåls desto snarare ernående, i anseende till ringa kohl-tillgång i gamla Grufvan, som borde sparas, för att möjligen någonsin kun - Betan kanden, N:o 8g.
4^9 na anlägga den nya.
— De förändrade blefvo i stället:
Localen för sänkningen obestämd: mäktigheten af nedre flötsen vid Ryd ännu icke tillförlitligen undersökt, att verkligen vara sådan, den, efter äldre borrnings-försök, af Verkets Mechanicus Standford blifvit uppgifven : de stora och kostsamma uppfordrings-machinerne onödige, derest kohl skulle kunna anträffas på en nedre flöts inom gamla Grufvans område, som har mindre vatten-tillopp; samt framför allt en mycket större tillgång af stenkohl i gamla Grufvan, än förut var kändt; så att någon brist för sänkningen vid Ryd eller annan mera tjenlig local icke behöfde befaras; hvarigenom ett vida större rådrum gafs för detta arbetes verkställighet, än förut var påräknadt.
Om Directionen sålunda hittills bordt följa den, vid 1823 års Riksdag, bestämde arbetsplan, och Ingrnachiners anskaffande för vattu-uppfordringen och sänkningen vid Ryd till följd deraf intagit första rummet bland angelägenheterne, måste likväl, denna plan tills vidare af brytas, med afseende på utlåtanden, afgifoe af förut omnämnde erfarne Engelske Kolilgrufve-Föreståndare och Mechanister, hvilka så väl examinerat Chartor och Handlingar, som på stället tagit kännedom örn Verket.
— I den osäkerhet, hvari Directionen sålunda blifvit försatt, genom skiljaktigheten i åsigterne om arbetsplanen, kunde
Directionen desto mindre tveka, att följa den förändrade riktning för arbetets bedrifvande, hvartill nyssnämnde utlåtanden föranledde, som den samma ostridigt, i valet emellan 2:ne osäkra vägar, framställde sig med minsta risque för da 43o Stats-Utskottets disponible tillgångarnes användande utan ändamål; det vill säga, att, under uppskof med sådane arbeten för sänkningen vid Ryd, hvilka möjligen kunde inställas, anläggningarne för den eldfasta lerans förädling, såsom det andra af R.
St:r stadgade villkor, hufvudsakligen befordrades.
Nya undersökningar hade af förrbemälde Engelsmän blifvit yrkade; och de voro äfven naturligen påkallade, i anledning af de yttrade olika omdömen om sänkningen vid Ryd och Kohl-tillgångarne i gamla Grufvan; och om det i första rummet måste blifva
Directionens angelägnaste omsorg, att undanrödja de hinder för arbetets fortgång, som voro en ovillkorlig följd af osäkerheten om rätta arbetsplanen, var det i andra rummet af lika stor vigt för framgången af nya Bolagets bemödanden till det föresätta målet, att sådane anstalter träffades för verkställigheten af de nya undersökningarne, som lenmade den möjligen säkraste borgen, att man kunde med full trygghet förlita sig på de blifvande resultaten.
— Det var sålunda angeläget, att för ifrågavarande undersökningar och arbeten, anskaffa de kunnigaste och skickligaste personer, sora kunde erhållas; och sedan Directionen af den bekante Mechanicus, Commendeuren Telford erhållit anvisning på Herr Robert Bäld, såsom den, efter allmänna omdömet i England, både i theoretiskt och practiskt hänseende kunnigaste och skickligaste man, i frågan, angående Stenkohls-grufvors bedömande; Directionen äfven blifvit underrättad derom, att bemälde
Bäld förklarat sig beredvillig att lemna det äskade Betänk anden, N:o 89.
4 Jr biträdet, afrcste i Juni månad 1826 en bland Directionens Ledamöter, Herr Directeuren och Riddaren af Uhr till England, för att påskynda Herr Raids ankomst till Sverige; men inträffade hinder vållade, att Herr Balds hitresa för undersokningarnes anställande fördröjdes ända till Juni månad 1827.
Imedlertid fullföljdes den senast antagne arbetsplanen.
Efter lika så omfattande, som noggranna undersökningar, afgaf Herr Bäld i Augusti månad sistnämnde år sitt Betänkande, innehållande den omständligaste och grundligaste beskrifning så väl om hela Stenkohlsfältet i Skåne, som serskildt om Höganäs Stenkolik verk, och i afseende på sjelfva hufvudfrågorne, framställer d.etta Betänkande följande åsigter: 1:0
Någon förhoppning, att på större djup inom gamla, eller den tillernade nya Grufvans område, finna en mäktigare kohlflöts än de redan hända> hör icke längre underhållas; och kohlbrytningen inom den tillgängliga delen af gamla grufvan kan ej med säkerhet beräknas, att racka längre an 3:iie är. 2:0
Om dessa redan kända kohltillgångar skulle anses framdeles arbetsvärde, är Ryd enda tjenligaste stället för anläggningen af de nya uppfordringsanstalter för vatten och kohl, sorn i sådan händelse erfordras.
Någon uppfordringsanstalt vid Bronsbacke kommer icke i fråga. 3:o Första Förlagskostnaden i machinerier och materialier för ifrågavarande uppfordringsanstalter, då likväl en betydlig del gamla inventarier och piaterialier skulle begagnas, samt för första vattu-länsnin - 432 Stats-Utskottets gen, för att. åtkomma flötserne vid Ryd, uppgår till i4,ooo £ Sterl. eller, efter en médelCours af 12 B.:dr, till 168,000 R:dr
B:eo som är 55,5oo R:dr mer, än det Förslag som lades till grund för nya Actieteckningen. 4:o
Den tillgång af kollI, som härigenom skulle vinnas, utgör, enligt öfverslag, 4i44-5>55i Tunnor, svarande emot omkring 5o års forcerad brytning, eller sådan den hittills varit af behofvet påkallad, för att icke drifvas med förlust; efter hvilken tids förlopp, ny sänkning åter efter Stenkohls-flötsernes stupning måste påtänkas, o. s. v. Men Herr Balds Betänkande innehåller tillika ett på de anställde undersökningarne grundad!, bestämdt förklarande, att, vid öfvervägande af de möjligen mötande hindren och risquen af företaget, i händelse af ett opåräknad! större vattu-tillopp under fortgången af det nya arbetet, detta arbete eller sänkningen vid Ryd icke kan af honom tillstyrkas, om fråga vore, att bedrifva Höganäs endast såsom Stenkohlsverk.