Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bilagor till Pleni-Protocollet för den 7 Julix, förmiddagen.
Herr Eden hjelm, Gillis: StatsUtskottet har i sitt Betänkande tillstyrkt, att Öfverste-Lieutenants lönen vid Gö Bil. till Ridsi. o. Ad, Pr. VI, Band. 6 Den 5 Julii f. tha ArtillerieRegemerrte bör begagnas till arfvode för Fälttygmästare!!, äfvensom att en Officer af samma Regemente bör då nuvaranCommendanten i Götheborg afgår, commenderas att bestrida nämnde tjenstgöring.
Götha Regemente som det största af Artill©— rie
Regeraenterne tyckes väl vara lika så mycket i behof af att bibehålla sin ÖfversteLieutenants lön, som något af de mindre Regementerne, och det så mycke mer, som ingen annan än ÖfversteLieutenanten på 6tat gerna kan commenderas till Commendants tjenstgöringe„n, i händelse Kongl. Maj:t skulle göra afseende på Utskottets gjorda förslager i denna delj efter nämnde plats alltid bestridts af Öfverste eller ÖfversteLieutenant.
År det väl möjeligt att med samma lön aflöna en Fälttygmästare och en Comendant, som är resultatet af Utskottets Betänkande?
Ingen af Majorerne, äfven med tillökt caracter, kan utan förlust för Regementet till denna tjenstebefattning commenderas, och utom dess tror jag, att i behofvets stund ArtillerieOffjcerare kunna begagnas med mera fördel, än till commendanter i öppna städer.
Svenska Artilleriet består af 3;ne Regementer, har talrika Handtverksstater, betydliga och kostsamma Förråder, derjemte befatt-r ningen med Arméens Beväring, Styckgjuterierne och KrutFabrikerne, och likvist finnes / Den 7 Julii f m. 83 ingen lön på stat för en högre ArtillerieBefälhafvare, utom de 2000 R:dr som äro tillslagne Inspecteuren som arfvode.
För 2;ne InfanterieRegementer är en BrigadGenerals lön på stat, och på 4:ra Regementer 2:ne Brigadoch en InspectionsGenerale- eller 3:ne Generals löner för 4:ra Regementer.
Frågas således hvarje opartisk medlem af detta Stånd, om det icke är lika nödvändigt att lön anslås på stat till en högre Befälhafvare för Artilleriet, hvars benämning må blifva hvilken sorn hälst.
Hans Kongl. Höghet KronPrinsen har för närvarande
Befälet öfver vapnet, och pr#| tenderar ingen annan ersättning för sina mödor, än den han har, nemligen Artilleriepersonalens underdåniga och varma tacksamhet derför.
Men kunna vi väl alltid påräkna den* oa för vapnet lyckliga tid, att åga denne högt upplyste Furste till Befälhafvare.
Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln täcktes ålägga StatsUtskottet föreslå en förenArtilleriBefälhafvare anständig lön, hvarutaf un. der den tiden Hans Kongl.
Höghet Kronprinsen har Befälet, han då ägde tillfälle disponera tjenligt arfvode för FältTygmästaren och Götha Regemente, således återfå sin dertill disponerade OfversteLieutenants lön, sorn d| kunde användas till det ändamål* hvartill den på staten är anslagen, och Officerare inom Regementet vinna befordran, som nu på detta sättet icke allenast gå miste om de större lönerne, utan äfven de för gamla Militairer påräknade högre pensioner hvilka ehuru obetydliga doek äro det enda hvarpå de till sitt lifs barg - Den 7 Julli J, m. ning hafva att påräkna , då de för sjuklighet eller ålderdom icke kunna tjena längre.
Någon torde kunna invända emot hvad jag här anfort, att då Hans Kongl. Höghet KronPrinsen lämnar Befälet öfver Artilleriet, kan samma utväg tagas som förut skett, att en Regementschef dertil antages, men är det då gifvit, att Konungen dertill har fullt förtroende . för en af då varande Öfverstar, eller är det gifvit att någon af dem dertill är passande , ty mången kan vara utmärkt dugtig
Regementschef alan att derföre vara passande hvarken till General eller GeneralFältTygmästare, hvartill fordras högre kunskaper och vidsträcktare insigter än att styra ett Regemente, hvarföre jag således anser nödvändigt för Konungen, att hafva en sådan lön att disponera, att Han från hvilken grad som hälst kan uppflytta en till detta vigtiga Embete passande person, utan att göra afseende på grad eller ändra för-i tjänster äa dem, tom äro nödvändige för denna plats.
Herr Franc Sparre, Bengt Erland'.
StatsUtskottets Betänkande rörande Tredje HufvudTiteln får jag den äran anmärka: att Ut6kottet ansedt allmänna Arbetskarlarnes, som arbete på Kungsholms Castell, underhåll böra utgå af LandtArméens Statsanslag, hvarvid jag får erindra, att Kongl* Maj:t
Den 7 Julii J, m. 85 förut i Nåder befallt att befattningen med Fästningbyggnaden i Carlscrona och dess Avemier skulle besörjas under Flottornes Befäl, och att detta redan i några år blifvit verk.-; stäldt och hela den economiska förvaltningen vid desse Byggnader derefter inrättad, och redogörelserne i samma väg ingått, samt att detta helt och hållit åter skulle förändras om förenämnde underhåll för Arbetskarlarne af LandtArméens Statsanslag skulle utgå: och torde det kunna betviflas huruvida Kongl. Maj:t för sin del i nåder gillade denna förändring, då Kongl. Maj;t, med den nyligen gjorde, afsett den större drift och fullkomligare enhet som vinnes, om alla arbeten i Carlscrona bestriddes under samma Befäl, betaltes ur samma Cassa och förseddes från gemensamma förråder, hvilket ock synes hafva inträffadt på sätt nu denna Administrationsdetail är organiserad.
Om således Arbetskarlarnes hela underhåll skall utgå af Titeln för Militaira behofven, och ej som billigare synes för någon del af Fångbevakningsonedlen, anser jag åtminstone nödvändigt att underhållet för dem sOm arbeta på Kungsholmen utgå af Flottornes anslagssumma, så länge den af Kongl.
Majit fastställda ordning för dessa arbetens bedrifvande och redovisande fortfar.
Af dessa anledningar anhåller jag om åter. remiss af Bctäokandet, och att denna anmärkning må fä åtfölja, 96
Den 7 Julii /. rn.
Herr Lefrén, Johan Pehr; Det är i afseende på anslaget för Kongl.
KrigsAcademien jag utbeder mig få göra en vördsam framställning.
/ StatsUtskottet har medgifvit att nu varande ordinarie anslag aldrig varit tillräckligt, mea ansett sig, då frågan om KrigsAcademiens reductiou ännu är oafgjord, icke böra föreslå någon förändring i anslaget, utan öfverlåta till Kongl. Maj:t att af förmodade besparingar å 3;dje HufvudTiteln fylla deu erkände bristen.
Ständers sammankomst då en reglering af det felagtigs varit att förvänta, i nåder täckts invisa nödiga extraordinarie medel till fyllande af den nämnde bristen, äfvensom till gäldande af Academiens äldre skulder, hvarigenom verket återvunnit sin förlorade Credit och derigenom nu kan erhålla sina förnödenheter mot skälige priser, hvilket ej varit möjligt så länge lefverantörer nödgats i prisernes stegring söka en billig ersättning för hvad de genom tids utdrägt och osäkerhet vid bctalningarne förlorat.
Riddsrskapet och Adeln lärer ej misstycka att jag, såsom för det närvarande närmaste vårdare af Academiens hushållning, Den 7 Julli f. m. 8f begagnar detta tillfälle *tt tillkännagifva min oro för de stundande åren, då jag ser verket på förslag att å nyo blifva lemnat med en erkändt otillräcklig ordinarie anslagssumma, ocb mig, eller min efterträdare, derigenom uturståndsait att kunna uppgöra och följa en bestämd ordning vid förvaltningen, samt förekomma följderne af ett å nyo förloradt förtroende till verkets förmåga att på dagen uppfylla ingångna förbindelser.
Jag yrkar ej på ökadt anslag till fyllande af nya behof, utan till fyllande af sådanesom länge ägt rum, och om jag här skulle våga tillkännagifva huru ullvarlig den grundsats är hos mig, att sparsamt tillvägagå med de Statsmedel mig tili förvaltning ölverlemnas, så önskade jag få styrka detta genom det enkla bevis: att jag, af de extra anslagsmedel Konungen till fyllande af Academiens behof, nådigst anvist, vid hvarje års slut såsom behållning åferlemnat betydliga summor, hvilka jag ägt rättighet att klanderfritt använda och hvilka sannerligen ej kunnat blifva besparade om jag ej ägt att disponera öfver en så stor summa stt jag vågat utstaka och följa en bestämd plan för det hela af förvaltningen , ty det blir alltid kostsamt att nödgas göra sina beräkningar för dagen.
Jag får ej begära att Riksens Ständer skola grunda någon åtgärd på enskild mans försäkringar om sin god» vilja, men jag vågar i egenskap af Riksdagsman, i stället för hvid 88 Den 7 Juli-i f. m.
Statsutskottet i detta fall föreslagit, vördsamt föreslå:
Att Kongl. Maj:t, i den händelse KrigsAcademien tillsvidare kommer att äga bestånd och nuvarande anslag, såsom hittills, ej skulle räcka till, må äga rättighet att af allmänna öfverskotten å HufvudTitlarne för KrigsAcademien årligen använda en bestämd mindre summa, men att, om mot förmodan, någon ytterligare brist uppkomme, densamma då, på sätt StatsUtskottet föreslagit, skulle fyllas af besparingarne å 3>dje Hufvudtiteln.
I anledning häraf anhåller jag vördsamt om återremiss af betänkandet. / N:o 4.
Herr Mont gomnitrit Cederhjelm, Ju fas:
Då den i Valloflige BofgareStåndet af Herr Beckman väckte motion angående Wermlands FältJägareRegemente, innehåller smädande uttryck om Regementet, vågar jag anhålla om Höglofl.
I sanning, denna måtte vara högst tryckande , då den belöper sig till tvänne dagar Den 7 Julii f. m. % då Regementet samlas och tvänne dagar då dst åtskiljes; desse få dagar, hade jag trott vara Staden rikeligen ersatte genom minst 2000 R:dr Banco, hvilka Fältjägarne säkerligen qvarlämna i Staden hvarje gång de åtskiljas från ett möte.
Dä ingen till Fältjägare antages, innan han förut uppvist gilltig prästattest, tyckes Herr Beckmans beskyllning, att Fältjägarne bestå af moraliter fördärfvade menninskor ej förtjena besvarande.
Regementet består till elfva tolf* tedelar af infödde Wermländningar; det skulle således förefalla besynnerligt, om bland Wermlands allmoge, i allmänhet känd för redlighet ock öppenhjertighet, så lätt skulle uppletas 550 så förderfvade menniskor sorn Herr Beckman afmålar Fältjägarne.
Om vid marknaderne i Provinsen , finnas Skojare och Tjufband, måtte hvarken RegementsBeläiet eller Corpaens organisation vara dertill vållande.
Herr Beckman torde till rättelses vinnande häruti göra bä3t, att vända sig till LandshöfdingeEmbetet.
Att vid ett Regemente der Trouppen är så litet under Befälets tillsyn eom vid detta, möjligtvis flere oordningar kunna uppstå än med reguliera Regementer, bör ej förefalla besynnerligt.
Men då RegementsBefälet vid alla tillfällen sökt bibehålla disciplin och ordning, då Regementet vid minsta anledning (ill tjufnad, genast till Konungens Befallningshafvande l go Ben 7 Julii f, m, pel gifvas, att endast på misstankar för stöld, Compagnie! hos sin CompagniiChef anhållit att få Jägare utstrukne , trodde jag detta bevisa att i det hela tagit den militairiska espriten vid Regementet vöre god.
Det påstående att FältJägarne äro odugliga till arbete är löjligt; ty hvilken Wermlänning vet ej att mera än hälften af Regementet äro i årstjenst , och af de flesta Possessionater ansedde bland de bästa arbetare.
Exempelvis torde tillåtas mig få anföra att Landshöfdingen i Länet har för det närvarande, en Rättare , en Trädgårdsmästare och 3:ne Torpare, hvilka alla vid Jägarne utJ tjent en Capitulation, några tvänne; till arrén; dator på ett utbruk har Landshöfdingen äfven en afskedad Jägare; Fältjägare sorn ehuiu ägare af Hemmansdel ändå uttjent flera Capitulationer, och ännu tjena qvar vid Regementet 3 Corporaler som varit erbjudne att få ingå som Underofficerare vid indelta Arméen och ändå qvarblifva som Fältjägare, tyckes mig vara starka bevis mot Herr Beckmans besky Ilning, att Fältjägarne bestå af de tygellösaste menniskor.
Om dessa uppgifter, skulle betviflas, vädjar jag tili Konungens Befallningshafvande i Länet, som kan dem bestyrka, och sedan torde tillåtas mig förklara , Herr Beckmans motion för oriktig ock otillbörlig.
Mea då Herr Beckman så tjenstvillig att uppsöka allt hvad lorn möjligtvis kan gifva Regemen - Den 7 Julii f. m. 9i tet någon skugga, endast kan anför» ett exempel, jag vågar påstå att detta är i sitt slag det enda som pä många år, ja kanske sedan Corpsens uppsättning inträffadt; vågar jag smickra mig med att alla opartiska skola finna, att ett misstag vid anvärfningen en gång handt, som genast blef rättadt så snart det upptäcktes, och således aldrig kan gifva anledning att beskylla CompagnieChefs för vårdslösad värfning.
Då jag nu hoppas hafva för Riksens Ständer tillräckligt vederlagt Herr Beckmans anklagelse, anser jag mig hafva upplylt min pligt, att förvara ett Regementes heder , som lika med resten af Svenska Arméen alltid skall finnas värdigt att uppfylla antalet af Fäderneslandets försvarare.
Tredje HufvudTitteln lämnar alltid ett vidsträckt fält för granskningen, och då man eftersinnar huru anslaget för denna Tittel sedan 1810 blifvit ökadt , ifrån 1,596,000 till 3,267,000, så häpnar man verkeligen öfver att Sverige kan bestå, under så tilltagande utgifter, och när man dertill lägger, att detta anslag blott är en ringa del af hvad sorn ifrån Riket och dess innebyggare till Försvarsverket utgår, så finner man säkerligen en ganska alfvarsam påminnelse, att som Representant vid 92 Dm 2 Di ii /. m, vid ett sådant förhållande efter yttersta förmåga fästa uppmärksamheetn.
Men i den mohn man härutinnan finner pligtens fordringar vara stora, modfälies man snart, vid besinnandet af dea enskildta Representantens oförmåga att, som sig vederborde behandla ämnet; allt hvad man i egenskap af Representant härvid kan istadkomma är först och främst, att beklaga det alla Styrelsens åtgärder och företag endast åsyfta ökade utgifter, och att dessas föremål understundom icke torde kunna uthålla pröfnin» gen i anseende till beslutens obestridliga nödvändighet; att åter upprepa huru det är styrelseorganernes åliggande och pligt, att tänka för Folket, att arbeta för dess bästa; att forska efter det felaktiga uti organisationen af hvarje del, och ett rätta och att afhjelpa dessa brister då de en gång äro fundne; att utarbeta förslager till åstadkommande af den största möjliga verkan genom de minsta möjliga skattebidrag.
Om ingen lärer finnas, som vill neka* att dessa äro ovilkorliga Embetsman naåligganden; så lärer man utan tvifvel också finna huru omöjligt det skulle blifva för Representanten, att vilja försöka att göra en sådan slags verksamhet till ett åliggande för sig; han nödgas inskränka sig till klander öfver d«t påtagligcn felaktiga, oberäknade, eller uti ätgirderne illa beräknade; till klagan öfver underlåtenhet uti det godas främjande.
Vid betraktande af Hufvudstadens nårvarandejäge, uppkomma hos mig många an - Den *) Jtt/ii f. >11. 9j ledningar till förundran, öfver alla de kostnader, som å militaire etablissementerne härstädes blifvit nerlagde, just sedan den tiden Stockholm framställer en så äfventyrlig och betänklig punkt för försvaret.
Då man ser da dyrbara Casernebyggnader, de palatser med sina koppartak, som för denna föga talrika Garnizonens sjuke uppbyggas, när man ser huru förråder af alla slag här bopas; under det man kanske intet vet, om man kommer itt ägi medel, att med nödige byggnader förse, den till centralförgviret beräknade nya Fästningen vid IVonåt-, när man ser hvilka summor blifvit nedlagde till planeriogen af den ymkeliga excercitieplatsen Ladugårdsgärdet, under det man icke en gång vid gränsen äger en skants för att bestrida en Fiendes möjliga antågande mot Hufvudstaden; så torde det förlåtas, om man icke med blind undergifvenhet blott betalar och tror, att allt hvad som göres är beräknadt till det bästa.
Då man ser till hvilken grad mia litairprålet här hoa oss tagit öfverhand, nödgat man påminna huruledes det här i Sverige är af fattiga Jordbrukare, som denna ståten underhålles, och fastän den icke till alla delar 94 Dm 7 Julii j. m. i synlig måtto utgår ifrån Tredje HufvudTitteln, cå torde det likväl icke vara olämpligt , att ifrån denna hämta anledning till dessa öppna framställningar, af hvad man i hvarje landsända hörer yttras och beklagas af så mången tänkande medborgare.
Det får ej finnas besynnerligt om anslaget för tredje Hufvudtitteln återför i minnet, det ringa afseende, som af Styrelsen nu för tiden fästes vid de Rostandes yttrade bekymmer öfver Rust* ningsskyldigheternes i sednare tider så betydligt ökade tunga, att den under förra tider dervid trefne
Då StatsUtskottets betänkande nu endast framställer sådane tillägg eller ändringar uti Tittelns förra anslag, hvilka dels blifvit äskade, dels föreslagne, så finner jag äfven härutinnan mig begränsad i anteende till föremålet för mina anmärkningar.
Det har hitintills varit en alltför beqväm utväg för administrationen, att efter godtycke organisera och reorganisera; och att efter väl förrättadt arbete, blott af Riksens Ständer begära, och få ök*d# i Den 7 Julii f, m. g5 Statsanslag.
Det har aldrig blifvit frågan att inom sjellva Titeln genom utfinnandet af en fördelaktigare sakernes inrättning, snarare finna utväg till ökade tillgångar, i stället för beständigt vexande behof.
Sådan är nu i Smått anledningen till StatsUtskottets tillstyrkande, att å stat uppföra sju nya TygStatsijenster vid Artilleriet, hvartill jag föreställer mig att medel måste förefinnas inom det redan varande anslaget, utan att derföre någon tillökning bör komma i fråga.
Styrelsen bör en gång komma att besinna, att hvad som slösas på personalen mäste blifva en minskning uti till— gångarne för materialen och en Administrateur med något medvetande om sitt yrke, skall sä« kerligen aldrig tveka, att genom sträng hushållning på personalen kunna komma så mycket längre i verkan i anseende till materieln, men detta förhållandet lärer näppeligen kunna inträffa, så länge Riksens Ständer anse sig pliktskyldigast endast böra bejaka, allt , endast böra anse sådane småsaker vara af ingen betydenhet, då deras slutliga hopsummering likväl kommer att lemna ett helt annat resultat.
Jag kan i följe häraf icke tillstyrka de nya Tygstatstjenstemes öfverflyttande på stat innan någon annan besparing blifvit föreslagen.
Det synes tillhöra vårtids organisations anda, att hufvudsakligast åse personliga fördelar, särdeles för det högre Belälet.
Sådan synes grunden varit för Arméens så kallade nya organisation, men vi finna äfven huru dessa förhål - Ben 7 Julli /. m; landen sträcka sig till Flottorne, då vi uti femte punkten af Utskottets Betänkande finna, hurusom det blifvit begärt, att det Herr Amiralen Coijet tillagde arfvode under den tid Herr General Amiralen Friherre von Stedingk, uppbär Chefslönen vid Arméens Flotta »kulle på Stat blifva uppfördt* Det är ganska mycketji sin ordning, att Herr Amiral
Coijet förses med nödige inkomster för den tjenst han bestrider; men då det för Arméen är stadgadt, att Generalspersoner som icke förrätta sine tjenster, till de
Tjenstförrättande afstå en vis9 del af lönen finner jag i högsta måtto besynnerligt, att icke förhållandet äfven är sådant här, och lärer det icke kunna hänföras till den stränga noggranhet, sora i anseende till allmänna medels förvaltning uti Constitutionela Stater bör äga ruin, att Herr Friherre von Stedingk tillgodonjuter hela Chefslönen u< tan att derföre göra tjenst, och kanske dessutom flere löner, under det att Amiral Coijet för hela Chefskapet» bestyrande blott njuter ett obetydligt arfvode, som dock ökar Sratsanslaget endast derföre att man anaedt GeneralAmiraln Friherre von Stedingk derigenom böra gynnas.
Uti Sjunde'(punkten tillstyrkes äfven de af Kongl. Maj:t under den 26 Junii 1820 i Nåder beviljade 32 R:dr till expencer för ArairalitetsConsistorium i Carlskrona.
Jag skulle för~min del tro, att alla dylika - Den n Julii f. rn. 97 ka af Styrelsen beviljade ny3 utgifter icke af Riksens Ständer borde godkännas; löljden skulle nödvändigt blifva mindre bekvmmerslöshet vid beviljandet af nya fordringar.
Uti Nionde punkten anser Utskottet miss. hushållning med ved hafva ägt rum, men föreslår det oaktadt att anslaget måtte ökas ifrån 14,000 till 16 000 R:dr, då jag deremot skulle vilja tro att det rätta hade varit, att blott erinra om omöjligheten för Statsverket att med afseende å Statens bestånd kunna till; fredsstäUa allas fordringar, och jag för mindel anser att de förr anslagne 14.000
Samma förhållande uppstår med resekostnaderna i och för Arméens räkning; jag känner ej hvilka underlättelser StatsUtskoitet inhemtat för att utröna förhållandet härmed; i fall Herrar Generalers och deras Adjutanters mönstringa-reaor härutinnan skulle vara innebegripne så bör jag erinra att det torde vara tid att beräkna, huruvida icke desse Embetsmäns löneinkomster äro af den beskaffenhet, att dessa resor utaf sjelfva lönerne och ej af Statsverket böra bestridas.
Jag tror i alla fall, att Riksens Ständer äfven i denna del icke böra öfverskrida det vid sista Riksdag faststilde anslaget af 10,000 R:dr Banco.
Pr. VI Band 7 gS Den 7 Julli f n.
Utskottet tillstyrker äfven en Lönetillökning af 500 R:dr Banco för Öfversten vid An? dra LifGrensdierRegcmentet; det är genom dessa tid efter annan beviljade tillökningar, som
Det är en ganska känd sak huru olika löningsvilkoren äro för lika grad inom Arméen; det är en lika känd sak, att det icke är någon omöjlighet att genom uppgörandet af en jämn och lika fördelning för alla inom lika grad, bereda billiga och goda vilkor för illa, och dertill en icke obetydlig besparing för Statsverket: det är en lika känd sak, att ett förtjenstfull! arbete i denna del redan för många år sedan är af Herr Presidenten Baron Lövenskjöld uttänkt och utarbetadt; men så länge Riksens Ständer blott bifalla alla nya fordringar, 6å lärer man länge komma att finna denna utväg bsqvämare, lättare och mindre mödosam, än att genom en ny reglering söka ställa dessa saker uti ett efter tiden passande förhållande; jag kan således för min del icke tillstyrka denna partiela tillökning för Öfversten vid andra LifgrenadierRegementet, så mycket mindre, som jag är säker, att det skulle komma att hafva till påföljd otaliga reclamationer af samma slag, allt såsom följder af den så litet economiskt beräknade Arméens nya organisation.
Rörande Andra Gardiets Caserner synes af Utskottets Betänkande, att kostnaderne vida öfverstiga hvad Riksens Ständer vid anslagets beviljande påräknadt; att sjelfva Tomtens inköp Dtn 7 fu/ii f. m, 99 ensamt kostar 32,000 R:dr synes ganska anmärkningsvärd!, då det troligen varit möjligt att i trakten af Fredrikshof af Kronans jord kunna disponeras så stor plats, som till byggnaderne erfordrats och kan hända äfven tjenligare och mera kostnadssparande i anseende till säkrare mark som gjort grunden mindre kostsam.
Utskottets Betänkande visar, att den redan färdige Casernebyggnaden för ssneCompagnier kostar 23,000 R:dr- De ännu efter Förslaget återstående 4 Byggnaderne böra således komma att kosta 112,000 R:dr, och således hela denna Casemebyggnad minst 170,000 R:dr som gör 10,000 R:dr i årlig Ränta.
Jsg hemställer nu, om denoa betydliga utgift varit påkallad af något verkligt Statsbehof, då Stockholms Stad drager inqvarteringstungan för dessa 800 man till hvilkas casemerande Statsverket nu dessutom kommer att belastas med den nya Byggnadskostnaden.
Jag frågar om Rikets försvar vunnit den aldraminsta styrka genom dessa Caserneanläggningar, och om tredje
Hufvudtitelns anslag sålunda kan 6ägas ändamålsenligt användt? under Landets närvarande knappa tillgångar} en utgift af 170,000 R:dr Banco grundad endast på hvad StatsUtskottet kallar andra Gardiets rätt, att i likhet med de öfrige Gardit-sRegcmenterne vards försedt med Casserner, visar sig alldeles icke för mig utur samma synpuncter, då jag vid denna fråga alldeles leks kan upptäcka några rättagrunder i princi - 100 Den 7 Julii /. m. pen.
Oas någon verkan en gång skulle korn* ma att följa å den Motion, som inom Ridderskapet och Adeln bldvit väckt, att fä en fullständig uppgift å alia kronans hus och lägenheter; om Kronobrännerierne skola komma att upphöra, och MagazinsDirectionen att undergå någon inskränkning, så torde
Jag kan såledss icke för min del gilla Statsötskottets tillstyrkan, att intill nästa Riksdag för denna Cassernebyggnad anslå lortfarandet af 15,000 R:dr årligen; jag skulle för min del tro, att Riksens Ständer redan gjöra mycket, om de för en utgift sorn aldrig kan sägas varit påkallad af ett oundgängeligt Statsbehof, anslå 28,000 R:dr i ett för allt att utgå intill nästa Riksdag eller endast
Byggnadskostnsden för ett Hus; börandes det få ankomma å kommande Ständers pröfning örn företaget ytterligare bör utsträckas.
Då Andra Gardiet under en så lång tid följd af år icke varit försedt med Caserner af Staten, så synes det mig åtminstone icke