Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall nu ådagalägga att de ifrågavande tjenstemännen verkligen blifvit på sätt Hr Björnstjerna sig uttryckt, 344 Den 22 April e. m. orättvist behandlade, enär deras aflöning dem fråntagits, tvertemot R.
St:rs vid sednasle Riksdagen derom fattade beslut.
St. vid nämnde Riksdag uti underd. skrifvelse af d. 20 Aug. 1851 medgåfvo att Magazins-konl:s aflöningsbelopp skulle fä disponeras för reglering af Slatskonl:s aflöning, så stadgades alt dervid skulle tillgå sålunda, nemi. att af hela Magazins-kont:s aflöningsbelopp, som utgjorde 6,442 R:dr, en summa af 3,920 R:dr 32 sk. först skulle Staten besparas efter de äldre tjenstemän, som öfverflytlades på indragningsstat, men alt deremot den återstående summan, utgörande 2,521 R:dr 16 sk. eller just den summa, sorn innehades af de öfrige tjenstemännen, nemi.
Ekman och Forssberg, jemte tvenne andre samt vaktbetjeningen, framdeles skulle få för Slats-kont:s lönereglering användas.
Ang:de Stats-kont:s rättighet att för sin lönereglering få använda denna sistnämnde summa 2,521 R:dr 16 sk., hafva R.
St. uti den und. skrifvelsen begagnat följande ord: '"'hvilken (summa) dock icke ”bli/ver disponibel förr än i den mun nu, vid allmänna Ma”gazins-kont. anstälde tjenstemän, ifrån sine innehaf vande be”fattningar afgålt.”
Dessa ord synas mig vara så klara och bestämda, att de ej gifva ringaste anledn. till missförstånd.
Först i den mån som de vid allmänna Magazins-kont. då anstälde tjenstemän, af hvilka Ekman der innehaft tjenst i 16 år och Forssberg i 15 år, derifrån afgått, skulle deras aflöningsbelopp få af Stals-kont. användas.
Oaktadt R.
St. hade fästat detta vilkor vid användandet af den förenämnde summan, nemi. att den ej skulle blifva för Stats-kont. disponibel annorlunda än i mån af de vid Magazinskont. anstälde tjenstemännens afgång, d. v. s. successivt, så vidtog likväl Stats-kont. den åtgärden, alt i Dec. 1851, d. v. s. några månader efter det R.
St. hade fattat förenämnde beslut, hos K.
M. i und:het anmäla att Stats-kont. var färdigt att med påföljande årets ingång bringa den nya löneregleringen till verkställighet, dervid Stats-kont. hade tagit i beräkning på en gäng liela^förutnämnde summa, hvilken, enl.
St:rs beslut icke skulle få användas förr än i mån af tjenstemännens afgång.
Utan att ens afvakta K.
M:s beslut och svar härpå, förslämligade Stats-kont. den 17 i samma Dec. månad desse tjenstemän Ekman och Forssberg, att deras tjenstgöring med årets slut komme att uphöra.
Hvad Ekman serskildt beträffar gjorde Stats-kont. visserligen den und. hemställan, att han måtte få behålla ett aflöningen motsvarande belopp att utgå af Stals-kont:s öfverskoltsmedel, meu härvid inträffade den oturen för Ekman, att de af Stats-kont. npgifna öfverskoltsmedel i verkligheten icke fuunos till, hvilket hade till följd, att den för honom gjorda und. framställningen ej kunde i nåder bifallas.
I anledn. af hvad sålunda inträffat, ingingo Ekman och Forssberg med underd- anhållan till K.
M. att de måtte bibehållas vid de för dem bestämda arfvoden. K. M. biföll delta för år 1852.
År 1853 förnyade de samma anhållan, men fingo då afslag.
Således hafva desse tjenstemän ifrån början af år 1853 varit i mistning af den aflöning, de förut hade ifrån allmänna Magazins-kont., och hvilken aflöning, enl. R.
St:rs fattade beslut, icke skulle från dem fråntagas, förr än i mån af deras afgång.
Den 22 April e. m. 345 Statslltsk. har stödt sitt afstyrkande af motionen på följande skål, nemi- att för det första de af R.
St. begagnade orden: ”i mån af afgång egentligen icke hade afseende å de tjenstemän, hvilkas förordnande kunde när som helst förklaras slutade, och på hvilkas vilja att afgå det ingalunda kunde få bero om och när Statskont:s nya organisation och lönereglering kunde sättas i verket, utan hufvudsakligen anginge förut upgifne 3 personer och de tidpunkter, då de vid upnådd pensionsålder m. m. kunde afgå.”
Nu är likväl förhållandet alt, på sätt jag förut nämnt, det var just om den summa, som innehades af Ekman och Forssberg jemte 3 andre tjenstemän, om hvilken R.
St. hade sagt, att den skulle få användas endast i den mån, som den biet disponibel, genom de ifrågavande tjenstemännens afgång och det synes äfven utaf den af K. M. vid denna Riksdag atlåtna Nåd.
Propos., alt orden: ”i män af afgång” hade afseende just på denna summa, 2,521 R:dr 16 sk.
Detta är således det första misstaget, som finnes i StalsUtskts utlåt.
Det andra misstaget beslår deruti, alt orden: ”i mån af afgång” icke skulle hafva afseende på i fråga var: de personer, derföre att de voro tillsatta på förordnande tills vidare, hvilket, enl. de nplysningar, som blifvit Etsk. meddelade, ej skulle hafva varit fallet med de Magazins-konl:s äldre tjenstemän, som öfverflyttats på indragningsstat.
Nu är dock verkliga förhållandet, att alla tjenstemännen i Magazins-kont. voro tillsatta på förordnanden tills vidare.
De på indragningsstat öfverflyttade 3:ne tjenstemännen voro således så vidt deras aflöning vid Magazins-kont. beträffar tillsatte på alldeles samma sätt som de tjenstemän, hvilka här äro i fråga.
Jag har skaffat mig en vidimerad afskrift af del förordnande, hvarigenom den ene af de 3:rie på indragningsstat öfverflyttade tjenstemännen antogs till Kamrerare.
Förordnandet är meddeladt, icke af K.
M. såsom eljest är fallet med Kamrerare-tjenster, på sätt kändt är, utan af Stats-kont., just derföre att Magazins-kontrs tjenstemän endast varit förordnade tills vidare.
Förordnandet är dateradt år 1826 d. 30 Juni och innehåller att Stats-kont. velat conslituera och förordna Kammarförvandten Jacob Fredric Miillern att ”tillsvidare förrätta Kamrerare-tjensten vid allmänna Magazins-kont.
, dervid lian kommer att såsom arfvode åtnjuta” etc.
Han utnämndes således icke till Kamrerare, utan förordnades endast af tillsvidare förrätta tjensten, och hans afsked, hvilket jag har här i original, jemväl meddeladt af Stats-kont. i Dec. månad 1851, då denna förändring verksläldes, innehåller att ”sorn Kammarförvandten härstädes t. f.
Kamreraren i allmänna Magazies-kont.
Jacob Fredric Miillern anhållit om afsked från nämnde beställningar med pension” etc. etc., alltså meddelades honom afsked från ”berörde Kammarförvandls- och Kamrcrare-beslällningar med pension motsvarande hans innehafde Kamrerare aflöning."
Denne Kamrerare Miillern är en af dem, som omnämnes uti detta Statslltsk:s utlåt., såsom varande i en bättre ställning än de ifrågavande tjenstemännen i afseende på beskaffenheten af tjensteförordnandet.
Häraf visar det sig således, att StatsUtsk. blifvit missledt af de upgifler, som Etsk. meddelats, hvilka jag nu visat icke 346
Den 22 A pril e. m. vara öfverensstämmande med verkliga förhållandet.
Det sista skälet för SlatsUtsk:s utlåt, är del, att Ekman och Forssberg efter deras entledigande ifrån ifrågavande förordnanden, avancerat, och för närvar:de innehafva, den förre förordnande, såsom Prot:s-Sekret. i Kongl. Landlförsvars-Depaririets Kansli-exped., och den sednare, eller Forssberg, två tjenster i R.
Stms bank i andra graden, med åtföljande icke obetydliga löner.
Härmed förhåller sig sålunda, att Ekman endast är förordnad att bestrida tjensten i st. f. en ordinarie Prot:s-Sekret., och sä snart denne återgår till sin tjenst uphör Ekmans förordnande.
Med Forssberg åter är förhållandet del, att lian i Banken förestår de omnämnde tjensterne endast på förordnande af den anledn. att, etil. hvad man sagt mig Bankoverket står under reorganisation eller reglering.
När denna reglering kommer lill stånd, så uphör Forssbergs förordnande och han förflyttas då förmodligen till någon ordinarie tjenst.
Sedan detta skett, skulle för honom, likasom under enahanda förhållande för Ekman, uphöra de ifrågavande till upförande på indragnings-staten föreslagne arfvodena, hvilka de, naturligtvis endast skulle innehafva intill dess de fått ordinarie tjenster med motsvarande aflöning.
Slutligen har jag ansett mig böra fästa upmärksamheten derpå, att vid alla de tjensteindragningar, som förut af R.
St. beslutats, hafva tjenstemännen, ehuru anställde endast på förordnande, när tjensterne uphört, fått behålla sina löner.
Så tillgick med f. d. Magazins-Direkl:s embels- och tjenstemän; så med Allmänna Arendernas Beredning, der ledamöterna äfven innehade sina tjenster på förordnande, så tillgick äfven med Nnmmer-Lotteriets tjenstemän.
De nu ifrågavande 2:ne tjenstemännen hafva,'såsom förut nämndt Af, den ene i 15 och den andre i 16 år innehaft dessa tjenster.
Om man nu skulle beröfva dem sina löner, så vore det en öfverdrifven hårdhet; men icke nog dermed, det skulle äfven stå i uppenbar strid emot hvad R.
St. på sätt jag redan visat, ang:de just desse tjenstemän beslutat vid förra Riksdagen.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag såle des hoppas, att R. o. Ad. må bevilja återremiss af denna punkt.
Jag är öfvertygad att, om Stats Utsk. haft en så fullständig utredning af ämnet, som den siste värde talaren framlagt för R. o. Ad., Utsk. äfven skulle hafva tillstyrkt hvad han hegart, eller att de ifrågavande personerne blifvit öfverflyttade på indragningsstat, men så lärer tyvärr icke varit förhållandet.
Ehuru ledamot af Utsk., så var jag likväl tillfälligtvis frånvarande när denna fråga inom Utsk. behandlades, hvilket jag rätt mycket beklagar, emedan jag anser, att om icke just den strängaste rättvisan kräfver alt dessa personer öfverflyttas på indragningsstat, billigheten åtminstone oafvisligen sådant fordrar.
Det förhåller sig nemi. så, som Hr Cederschiöld uplyst, att R.
St. yttrat vid sista Riksdagen om den summa, som är i fråga, att den, endast i mån af desse tjenstemäns afgång, skulle få användas till lönefyllnad för Stals-kont:s tjenstemän.
Då nu de tjenstemän, som innehaft de högre platserna, fått, på sätt Hr Cederschiöld visat, bi - Den 22 April e. m. 347 behålla sina högre löner pä indragningsstat, och dessa personer icke hade bättre rätt än de nu ifrågavar:de tjenstemännen, så fordrar väl billigheten och rättvisan i vanlig mening, alt äfven dessa lägre tjenstemän få tillgodonjuta en sådan förmån.
Det kan sägas, all dessa personer icke kunna hafva någon bestämd fordran derpå, enär de innehaft sina tjensler endast pä förordnanden, men när detta förordnande sträcker sig ända bort åt tjugu års lid, och dä de under denna tid innehaft de ifrågavande (jenslerna, på salt Hr Cederschiöld uplyst, den ene 15 och den andre 16 år, så äro dessa anspråk så nära rättsgrunden, att jag tviflar på alt StatsUtsk., om dessa förhållanden blifvit för Utsk. framlagda, kunnat tveka att tillstyrka hvad motionären föreslagit, synnerligast när man ihågkommer, jag återkommer dertill, att de personer, hvilka inom f. d. Magazins-Direkt:n innehade de högre och bäst atlönade platserna, erhöllo sin lön pä indragningsstat oaktadt äfven dessa personer endast hade sina tjensler pä förordnande.
De tjenstemän, hvilka stodo i samma kathegori med de här ifrågavande Ekman och Forssberg, utgjordes af en Kammarförvandt och åtskilliga vaktbetjent, men dä af desse personer den ene, nemi.
Kammarförvandten har, enskild förmögenhet och icke lärer brytt sig om, att i likhet med Ekman och Forssberg hos K.
M. söka ersättning för förlorade inkomster, samt vaktbetjenterne erhållit plats i Stats-kont., så kommer nu ej ifråga någon större utgift för statsverket än för nämnde Ekman och Forssberg.
Jag bör ej lemna oanmärkt, att Ekman har under föregide är fått ersättning derföre, att han förlorat ,ifrågavaride inkomst, men för sista året har detta blifvit honom vägradi af skäl som jag ej känner.
Under sådana omständigheter anhåller. jag, på de skäl, Hr Cederschiöld utvecklat, vördsamt om återremiss.
Detta ämne har till alla delar blifvit af föreg:de tvänne talare så tillräckligt utredt, att deruti är föga att tillägga.
Jag får blott i detta afseende nämna några ord, nemi. att, sä vida ett embetsverk skall förmå att rätt verka genom sina tjenstemän, är det nödvändigt, att äfven vid en reorganisation af detsamma, och då tjenstemän tillsättas på förordnande, de som innehaft sina platser under en sådan tidslängd, som 15 till 16 år, måste anses lika med tjenstemän på ordinarie stat och tillgodonjuta samma fördelar som dessa.
Det tyckes icke vara obilligt, att när man så länge beklädt
Rikets tjenst och gjort det med samma nytta och samma heder, som om man haft tjensten på ordinarie stat, man äfven ur sådan synpunkt bör betraktas, och derefter behendlas.
Det är väl icke värdigt för Staten att den, under det reorganisationer af embetsverken fördröjas under en mängd af år, frånkänner embetsmännen efter så lång tjenstetid rättighet, att på äldre dagar fä pension eller lön på stat, intill dess de kunna få en plats med motsvarande lön; annars kunde ju den futtiga sparsamheten alltför mycket göra sig gällande, att sälta alla Verk under reorganisation, då man ju äfven vore vigast af med all pensionering.
Jag anser 348 Den 22 April e. m. skäl vara för handen alt gifva rättvisa åt dessa embetsman och önskar att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt af Betänk. o n Frih. Akrhjelm, Carl:
Sjelfva saken har blifvit sa full ständigt utredd af föreg:de talare, att derom torde icke vara mycket att orda.
Jag anhåller att för R. o. Ad. få tillkännagifva, att då frågan om Ekmans och Forssbergs pension behandlades på utgifts-afdeln:n, så erhöll frågan en annan utgång, än den sedan fick i Flsk:s plenum.
Jag tillhörde den minoritet, som biföll den åsigt, hvilken utgifts-afdelmn föreslagit och förenar mig derföre med deni, som nu yrkat återremiss af denna punkt.
I händelse de uplysningar, som nu blifvit här meddelade, och den utredning, som här blifvit gjord, äfven framställts af Stats-kont. till K. M., innan detta ärende till afgörande företogs, så betviflar jag icke att ju K.
M. skulle hafva bibehållit dessa tjenstemän vid sina löner, eller också, om K.
M. icke ansåg
Sig kunna afgöra frågan, framställt propos. derom till R.
För min del kan jag icke annat än förena mig med dem, som önskat återremiss i den syftning, som alla de talare, hvilka yttrat sig i frågan, hafva yrkat, och jag vågar derjemte tillägga, det jag hyser mina tvifvelsmål om ändamålsenligheten af den förändrade organisation som Magazins-kont. genom Stats-konl:s tillgörande erhållit, enär den föranledt till en högst anmärkningsvärd långsamhet i ärendernas behandling, hvarpå jag haft exempel, då ett mål, som blef öfverlemnadt till Magazins-kont:s utlåt., derstädes hvilade just jemt ett och ett fjerdedels år innan Magazin-kont. han att deröfver afgifva det äskade utlåt.
Hr VVesterstrand:
Jemte det jag till alla delar instämmer uti Hr Cederschiölds anförande uti detta ämne, får jag anföra ett till denna fråga tillämpligt prejudical.
På Kammar-Colhii stat fanns fordom ett kontor, som kallades Afräknings-kont.
Det lydde såsom ett slags amfibi under både Stats-kont:t och Kammar-Colhm.
Man hade för afsigt att indraga delta kontor och derföre blefvo tjenstemännen der tillsatta på förordnande.
Dä Stats-kont:t år 1824 reglerades, togs Afräknings-kont:s aööningsstat i beräkning för den löneförbättring, som för Stats-konl:t ansågs nödig, och de mera väsendtliga göromålen öfverflyttades på Stats-kont:s tjenstemän.
Der fanns då vid Afräknings-kont., med åtnjutande af Kamrerare-lön, en tillförordnad Kamrerare, som icke varit så länge tillförordnad, som någon af de tjenstemän, hvilka här äro i fråga.
Han fick, då kont:t indrogs, sin lön på indragningsstat och åtnjuter den ännu.
Dessutom har jag af ifrågayar:de Betänk, sett, att Statsötsk. i 11 :te punkten tillstyrkt för Landskapsmålaren Heidecken, som först år 1838 blef lärare vid Akademien för de fria konsterna, att han skulle få bibehålla sin lön på indragningsstat och hvad för honom blifvit tillstyrkt, har gjorts endast af consideration.
Här är rättvisa och icke consideration i fråga, och jag anhåller, att i anledn. af de anmärkn:r som blifvit gjorda, den ifrågande punkten af Betänk, måtte återremitteras.
Den 22 A pvil e. m. 349 Gr.
Den billighet, som kan ligga uti delta förslag, som här har blifvit framstäldt, ville jag för ingen del beslrida, men den juridiska rättigheten, den måste jag förklara, enl. min upfattning, vara ingen.
Då en person, efter förordnande förvaltar en tjenst, måste det väl, för den auctorilet, som förordnat honom, äfven vara tillåtet alt återkalla detta förordnande.
Det är endast på detta sättet, eller också igenom dödsfall, som afgång ifrån sådane tjenster torde kunna antagas komma i fråga.
Alt Slats-kont. begagnat den rättighet, som detsamma i sådant hänseende haft, lärer icke kunna anses hafva varit oriktigt.
Såvida man icke vill utsträcka R.
St:rs rättigheter ända derhän, alt Sländerne skola deltaga i tillsättandet af tjenster, hvilken rättighet man icke lärer anse dem tillkomma, så lärer icke eller något hinder lör den af Stats-konl. vidtagne åtgärd kunna hemtas frän det yttrande af sisth Riksdags StatsUlsk., som en talare åberopat; men deremot torde den billighet, som ligger i ett bifall till förslaget, särdeles med afseende på den välvilja R.
St. förut visat åtskilliga andia tjenstemän vid Magazins-kont., hvilka varit i fullkomligt lika förhållande med de irrågavande personerne, icke af någon bestridas, och på grund deraf förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss.
Mörner e/känner jag, att R.
St. icke kunna tillsätta Statens tjenstemän.
Men deremot vågar jag bestämdt påstå, att R.
St. äga ovilkorlig rättighet .alt förklara huru länge de lönebelopp, som R.
St. sjelfve bevilja, må tillgodoujutas; och då R.
St. såsom nu skett, beslutat att dessa aflöningsbelopp icke skulle få för annat ändamål tillgripas, förr än i den mån, de tjenstemän, som voro i åtnjutande af lönebeloppen, derifrån afgålt, så mäste det efter min åsigt hafva varit vederbörandes pligt att handla i öfverensstämmelse med R.
Då man nu förfarit i strid deremot, sä tror jag ock alt. aktningen för R.
St:rs eget anseende fordrar att man lemnar en närmare up märksarahet åt förhållandet och vidtager en sådan åtgärd, att de ifrågavar:de tjenstemännen, som tryggat sig vid det beslut R.
St. sednasle Riksdagen rör:de dem fattat, ej må tillskyndas ett af dem sjelfve ej förvålladt, men på deras välfärd djupt ingripande lidande.
Jag hemställer till Hr Cederschiöld huruvida ordet ”tillgripas” kan i detta afseende vara fullt användbart.
Hr Cederschiöld känner lika såväl som jag, och jag vill erkänna mycket bättre betydelsen af de uttryck, som begagnas och dem som böra begagnas under anföranden på detta rum, och jag hemställer huruvida Hr Cederschiöld ej finner att ett annat ord varit lämpligare.
Det torde icke kunna bestridas att Stats-konf. hade rättighet att afskeda de tjenstemän, som voro tillsvidare antagna för en viss tjensts förrättande.
Då denna tjenst icke mera behöfde förrättas, så var det Stals-kont:s ovilkorliga rätt att afskeda dessa tjenstemän.
St. besluta, att sådane afskedade tjenstemän skola pä in dragningsstat få bibehålla hvad de förut åtnjuta, så är det för dessa personer en förmån; men R.
St. tror jag icke kunde föreskrifva 350 Den 22 April e. ra.
Stats-kont. alt underlåta ett sådant afskedande, som Stats-kout. gjorde och beslöt i Dec. månad 1851.
Jag medgifver ganska gerna, att det handt mig.nu likasom vid flera föregide tillfällen under en mundflig discussion, alt jag icke kunnat finna det lämpligaste ordet, och har jag således icke heller något emot, att det af Frih.
Palmstjerna nprepade ordet tillgripa mä utbytas emot något annat mera lämpligt.
Vid detta tillfälle var min afsigt att nyttja det ord, som grundlagen begagnar dä den förbjuder att använda medel till andra ändamål än R.
Jag minnes ej nu hvilket detta af grundlagen i denna mening begagnade ord är, men medgifver att det af mig nyttjade ordet ”tillgripa” må emot Grundlagens ifrågavar:de ord utbytas.
Jag medgifver äfven att det må vara en rättighet för Stats-kont. all afskeda tjenstemän, som äro tillsatte pä förordnande, och att R.
St. icke kunnat sådant förbjuda; men hvad R.
St. kunnat förbjuda, det är att Stats-kont. icke finge för sig använda de medel, som varit bestämda till aflöning för dessa tjenstemän, förr än i mån af deras afgång.
Delta är ock hvad R.
St. vid förra Riksdagen förbjudit.
Utan hinder af detta beslut hade Stats-kont. visserligen egt rättighet att låta deras tjenstgöring nphöra, och häröfver skulle tjenstemännen naturligtvis ej egt skäl alt sig beklaga, blott de fått behålla den aflöning, som R.
St. hade beslutat ej skulle dem fråntagas förr än i mån af deras afgång:
Slutligen får jag tillägga, att jag i denna fråga, och just i denna, hade önskat att icke behöfva komma uti någon slags discnssion med Konungens Rådgifvare.
Propos- till bifall å förevande punkt blef härefter frarastäld och besvarad med Nej, jemte ett eller annat Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, samt efter dennn propos:ns besvarande med starka
Ja jemte några Nej, förklarade det han härvid funnit
Ja öfvervägande, 22:dra punkten, ang:de pension för vaktbetjent en vid Manufaktur-Diskont-konl. J. E. Lindström; 23:dje punkten, ang-.de pension för f. d.
Statsrådet Samuel Grubbes enka ; 24:de punkten, ang:de pension för Kansli-Rådet Johan David Valerii enka ; 25:te punkten, ang:de pension för Prof. Fredr. Wilh.
Palmblads enka och barn; 26:te punkten, ang:de pension för Hofgravören, Prof.
Didrik Christian Forssells enka; 27:de punkten, ang-.de pension för Akademie-Adjunkten Claes Olof Ramströms enka; 28:de punkten, ang:de pension för Konreklorn Jakob Eberhard Lylhs enka; 29:de punkten, ang-.de pension för frami.
ÖfverDirekUn Carl Bernhard Wadströms dotter, Carolina Augusta Wadström; och 30:de punkten, ang-.de pension för Majoren Sivert Roland Öbergs enka.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 31:sta punkten, ang:de pension för Magislrals-SekreUn, Häradshöfd.
Joh. Peter Wanckes enka. flen 22 A pril e. m. 351 Frih.
Såsom man ser af ifrågavar:de Betänk., har inom BorgareSi. motion blifvit väckt om pensionering af Häradshöfd.
Wanckes efterlemnade enka med ett belopp af 200
Motionären har anfört till stöd för sin framställning, att Wancke varit Auditör i flera år vid Bohusläns reg:te och sedan Magistrats-Sekret. i Westervik.
StatsUtsk. har likväl icke ansett dessa skäl vara tillräckliga för att bereda hans
Enka denna pension och har anfört, att staden Westervik vore närmast skyldig att bereda pension åt henne.
Det kan val vara sanning att staden vore snarast skyldig att gifva henne fattigunderstöd, men det är en väsendtlig skilnad på fattigunderstöd och pension, hvarmed hon kunde lefva bättre.
När nu är uplyst alt enkan verkligen är i små omständigheter och att hon är i behof af en pension, så täger jag mig friheten anhålla om återremiss på denna punkt af Utsk;s Bnlänk., på det att detta ändamål må kunna vinnas.
Jag inser hela obehaget af att upträda i fråga om de pensioner, som af en eller annan anledn. blifvit af Etsk. afstyrkta.
Jag tager mig friheten att här yttra samma ord, som jag begagnade vid föreg:de Riksdag, alt jag i allmänhet anser olämpligt, att pensioner npföras på indragningsstat på. grund af enskilda motioner, och att jag anser vida lämpligare, att R.
St. anvisa en tillräcklig summa, alt af K.
M. användas tili detta ändamål i män af de sökandes förtjenst och behof.
Jag hemställer hvart det skulle leda om hvarje Riksdagsman inkastade motioner om pension för den eller dem, som deraf kunde vara i behof och om R.
St. skulle af vanlig välvilja och ömsinthet bevilja de pensioner som begärdes.
De medel, som för sådant ändamål ulgifvas, äro dock folkets medel och jag tror alt man i sådant fall bör besinna sig, innan man går alltför långt derutinnan.
Hvad beträffar den ifrågavar:de pensionen, så skulle den tilldelas enkan efter en Magistrats-Sekret. uti en stad, hvars Borgerskap det lil!kommer alt tillse, det icke enkan må komma uti nöd.
För min del, ehuru jag betviflar alt något afseende derå fästes, ty jag har haft erfarenhet derom vid Riksdagen då del angår enskilda frågor, nödgas jag likväl anhålla om bifall till Betänk.
Afven jag anhåller om R. o. Ad:s bifall till förevande punkt och her att få nämna, alt jag anser det vådligt att Staten pensionerar städernas embetsman.
Hufvudsakligen af detta skäl är det som jag i förevande fall anhåller om bifall lill den nu föredragna punkten.
Propos. till bifall å förevaride punkt blef härefter framsläld, och besvarad med starka
Ja, jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landim. förklarade sig hafva funnit