Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dom är i 5:te § af a5:dje Capitlet Rättegångs-Balken utstakad , och stadgandet i 6:te §, af samma Capitel och Balk : ”begarar någor rådrum, att för sakens vigt sig nogare betänka ; håfve ther lof till, och varde dämed omröstning uppskof, ” efter Motionaitens förmenande utmärker, att omröstningen bör ske i ett sammanhang och vid samma "dttegångs-tilljellie af alla Domstolens Ledamöter; så enär erfarenheten dock skall visat J att ett helt annat 22 LagUttkottets
Betänkande Nio 80. omröUningssätt är brukligt, i ty att, så i Öfve - som i Under-Domstolar, deri, som ytterit i Rätten sitter, yttrar sig en dag, nästa L datnot en annan dag, och så vidare, så att omröstningen stundom kan komma att räcka icke blott veckor, utan ock månader, ansåge Motionairen det icke vara olämpligt att , till afskaffande af ett sådant bruk, den föreskrift blefve meddelad, att of vanberorde lagstadgande, såsom icke ändradt, bor vid Domstolarne oeftergifligen iakttagas, helst genom det anmärkta förfarandet flere betänklige förhållanden uppkomma, och den gemen" samma öfverläggning, som med Lagstiftarens förordnande om ett visst antal Ledamöter i Rätten varit afsedd, helt och hållet förfelas.
Utskottet, som instämmer i Motionairens mening om rätta förståndet af ifrågavarande lagrum , och som tillika har sig bekant, att afvikelse från denna tolkning ej sällan i tillämpningen eger rum, anser ock, lika med Motionairen, angelägenheten fordra , att bruket åter föres till enlighet med Lagen, genom utfärdande af en förklaring, som undanrödjer ali anledning till skiljaktighet i omröstningssättet.
Det är tvifvelsutan öfverflödigt att anföra de flera olägenheter, som kunna uppstå deraf, att, i en och samma sak , de Rattens Ledamöter, som skola i §a - LagVtskottets Betänkande Nio 8o- 2:5 ien döma, å serskilde Rättegångsdagar afgifva gina yttranden till Protocollet, utan lärer det vara tillräckligt att fästa uppmärksamheten vid de tvänne omständigheter, Motionai ren vidrört, den ena, att, då parterne äro berättigade att erhålla del af Protocollet, så snart detsamma blifvit i vederbörlig tid oell ordning justeradt, sakens utgång möjligen kari blifva parterne bekant, innan omröstningen ens är slutad, hvilket åter kan föranleda till bemödanden å endera partens sida att tillvägabringa hinder ocb uppehåll i sakens afslutande, samt den andra och väsendtligasie, att ändamålet med Domstols sammansättning af flere Ledamöter, som är, att skiljaktiga åsigter, ej mindre i afseende på sakens beskaffenhet, än rörande lagens tillämpning, må blifva, under Domstolens rådplägning och iunan beslutet fattas, sorgfälligt undersökte, begrundade och med hvarandra jern» förde , genom det enstaka röstandet gär för - loradt.
Utskottet finner sig derföre befogadt att till Rikets Ständers pröfning vördsamt framställa följande förslag till förklaring öfver 5;te och filt® §§* i a3:dje Cajutlet Kättegångs-Ralken t S.4’ LegUukoltets Betänkande N:o 80.
Med Lagens ralla forsland och mening i dessa rum instämmer, att, vid omröstande till dom , alle Rättens Ledamöter, som i omrösiandet böra taga del, skola vid samma tillfälle, i den ordning Lagen stadgar, sina meningar yttra; tili hvilken ända , sa snart läsningen af handlingar/te är slutad och saken sa beredd , att den kan till öfverläggning och afgörande företagas, den Ledamot, sorn anser sig behöfva rådrum att, för sakens vigt, sig nogare betänka , skall, innan omröstningen börjas, sådant till Rättens Protocoll anmäla , i hvilket fall omröstningen uppskjutes och handlingarne till honom öfverlemnas.
Bcgäres rådrum af två eller flere Ledamöter; då öfverlernnes handlingarne först till den af deni , som ytterst sitter, och derpå , när han till
Rätten handlingarne återställer, till den. i ordningen närmaste , och sd vidare, hvilket hvarje gång i Protocollet antecknas ; och bor, sedan alle de Ledamöter, som det äskat, sålunda af handlingarne haft del samt fått begagna den i Lagen medgifna betänketid 7 omröstning LagUtskotlcts Betänkande N:o S I* 25 gen genast, ejler hållen öfverläggning, i föreskri/veu ordning för sig gä , nian att ytterligare uppsta/ dermed till en annan rättegångsdag för någon Ledamot må ega runi.
Stockholm deri 25 Jula 1829.'
Utskottet den 29 Julii 1819; Betänkande öfver Herr F. L, Rosenqvists samt Herr Kyrkoherden Lyths förslag till ändring af 1 Cap. 12 §.
Med åberopande af de anledningar, alt allmänna Lagen i ia §, af 1 Cap. llättegångsBalken , der ansvar är stadgadt för Domare , sorn fäller orätt dom, lemnat 5t godtycket att ansvapet bestämma , så framt icke visas Jtan i att den orätta domen tillkommit af hat LagUtskottets Betänkande N;a 81, eller illvilja , saint att Kongl. Brefvet den to
December 175Ö, sorn ålägger Öfver Rättet ne att noga tillse, huruvida vederbörande Underdomare gjort rätt, tyckes liksom antyda, att orätt dorn icke kan från Ofver-Rätt emanera , har Herr Fr, L, Rosenquist hos Högloflige Ridderskapet och Adeln föreslagit, att berörde §. måtte erhålla följande lydelse : ’’Fäller Domare i Under-Rätt orätt dom , vare sig antingen af uppenbar vards, löshet, okunnighet, eller oförstånd, eller gitter parten visa, att Domaren antingen genom origtig tillämpning! af Lag och Författningar, eller ock genom sjelf gjorda skäl och slut följder, tvärtemot den ledning, han af handlingarne bordt taga, beredt sif tillfälle till meddelande af dom eller utslag , sorn af Öfver-Rält, utan fÖrekomné nya eller andra skäl, varder ändraclt och ogilladt, uppå grunder, som i Öfver-Rättens beslut skola bestämdt och tydligt upptagas, varde vid sakens slut skiljd frän
Domareämbetets utöfning pä längre eller kortare tid, dock icke under en månad, samt ersätte till hälften med den tappande parten all den kostnad och det besvär, som den vinnande parten bevisligt blifvit tillskyndadt.
— Ar det Öfver-Rätts dom eller utslag , sorn sålunda af Hogsta Domstolen ogillas, varde Öfver-Domare på. dubbelt längre tid LagUtskoltets Betänkande N:o 8l. 27 än Under-Domare fran Embetets utöfning skiljcl, och kostnadsersättningen blifve sorn nyss är nämnd!, Gifver Domare origtig hänvisning till ändrings sökande, ersätte likaledes all kostnad och förlust, S0771 pnr derigenom fått vidkännas; och skall den Domstol eller det Embete-Verk, dit parten origtigt blifvit förvist, genast bestämma berörde ersättning, i fall parten det äskat och förteckning derpå, ingifvit.” Derjemte har Herr Kyrkoherden Lyth, hos Högvördige Preste-Ståndet, andragit, att fastän Kongl. Brefven den 10 December 1756, den 12 November 1761 och den 2 Maji 1766 innehålla förklaringar öfver tillämpningen af ofvanberörde lagtum, och instructionerne för Konungens Justitise-Canceller samt Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman äfven meddela hänvistii.ngar i samma hänseende; så skola dock märkvärdiga rättegångar visat, att de gifne utvägarne förden förfördelade enskilde parten, att erhålla upprättelse, äro alltför besvärlige , samt att allmänna
Dagens bud behöfver förtydligas och till sin fulla kraft upplifvasj i betraktande hvaraf Herr Kyrkoherden föreslagit följande tillägg till samma lagrum : ”Fäller Under-Domare dom, som genom högre Domstols och Öfv er-Rätts} till och ag LagUtskottets Betänkande N:o 8 ti med Konungens Högste Domstols, samman• stämmande domar sedermera varder upphäfven, varde, såsom för dom, fälld af upp erthur vårdslöshet eller oförstånd, ovilkorligen stahl under tilltal af publik åklagare Desse tvänne till Lag-Utskottet remitterade motioner äro gemensamt af Utskottet granskade.
Och sorn det förhållande , att eti lägre
Domstols beslut varder af en högre
Domstol ändradt eller uppliäfvet, ingalunda, i och för sig sjelft, utgör bevis, att samma beslut tillkommit af uppenbar vårdslöshet , okunnighet eller oförstånd, och således ej eller bör ovilkorligen föranleda till den lägre
Domsto-- leus ställande under tilltal, långt mindre tagas till grund för dess fällande till ansvar; så och enär 12 §. i i Cap, Rättegångs-Balken innehåller så tillräckliga och ändamålsenliga föreskrifter, att, vid deras sorglälligä tillämpning, hvarken en genom Domarens antingen vårdslöshet eller oförstånd elter ock tippsåtliga orättvisa lidande part kan gå miste örn upprättelse och skälig ersättning, eller Domaren undgå det ansvar hans förseelse förtjenar, finner Utskottet, för sin tiel, hvarken någotdera af de förslag, Motionairerne framgifvit , vara lämpligt, eller i öfrigt någon ändring af ifrågavarande lagrum behöflig, och tillstyrker således, Lag Utskoitits Betänkande N:o 82. 29 att Rikets Ständer matte lemna dessa Motioner utan afseende.
Stockholm den 23 Julli 182g, N:o sa.
Antom till Exped.
Utskottet den Julö 1829.
Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen från Stockholms Län Nils Justilius Mot ion, om en allmän förklaring, som fö~ reskrijver, huru Domslut skoJa jörfattas.
I\ f Riksdags-fuflmägtigeri från Stockholms Län Nils Insulin är hos Hedervärda Bonde-Ståndet i skriftligt Memorial yrkadt, att då, oaktadt Lagens föreskrift i åtskilliga rumj att i all
Dom tydeliga skall utsättas de hufJ vudskäl och den Lag hvarå slutet grundas’ rättsökande parter nu för tiden oftast skola, blifva afspisade med det knapphändiga besked,' att vederbörande ”icke finna skäligt sökant dens anhållan bifalla,” eller ”pröfva rättvist att parten* talan ogilla/’ utan att något Imf - 5o LagUiskottets Betänkande N\o 82. vildskäl, och högst sällan någon
Lag, anföres till upplysning för parterne eller till åtlagaläggande af rättvisan och lagligheten af den åtgärd Myndigheten vidtagit, långt mindre de skäl vederläggas, hvilka synts kunna tiy ett motsatt beslut föranleda, alla Autoriteter, sorn ega att beslut meddela, men serdeles de Allmänna Rätterne, måtte genom en af Konungen, på Rikets Ständers begäran, utfärdad allmän förklaring, vid ovilkorlig påföljd af böter och ersättning till den klagande, förständiga*: ”1:0 att uti hvarje beslut noggrannt >’och fullständigt utföra , icke allenast pd ”hvad sätt hvarje omtvistadt factum är till verkligheten bestyrkt, utan ock alla de ’’hufvudskål samt deri Lag, hvarå hvarje ”del af slutet grundas ; ”2:0 att, när ingen Lag finnes, hvars ordalydelse inträffar med sakens ådaga”lagda förhållande, lika utförligt beskrifva ”den landsecl, allmänt erkända förnuftssats ”eller lagprincip, hvaraf beslutet blifvit en "följd; och ”3:0 att jemväl antyda det tolk”ningssätt, hvarigenom samma princip blif« "vit härledd från Lagens analogi eller dess ”orsak6 LagTftskottetS Betänkande N:a 82. 5i Benna till Lag-Ulskottets behandling hänvisade Motion är af Utskottet öfvervägad.
Och som Allmänna Lagen stadgar, i Mista Capitlet u §.
Rättegångs-Balken , att ”Domaren skall Jioga pröfva Lagens rätta mening och grund, och ther efter denna; men ej theremot, efter egen godtycke ,*’ och au. ”landsed, sorn ej har oskäl med sig, ma hafi ock rätta sin dom efter, ther beskrifveil
Lag ej finnes f* i 20 Capitlet 2 att 'när dom å Härads- eller Lagmansting fällas skall, Häradshöfding och Lagman skola underrätta Nämnden om saken och the skäl theri äro, så ock hvad
Lag i thy fall säger i 5 §. af samma Capitel, att’’ när,'* i andra Domstolar,.”omröstas skall, hvar bör grunda sin rosi pä
Lag och klara skäl samt ändtligen i 24 Capitlet 3 §. berörde Balk, att ’ ali Dom bör fästas på. skäl och Lag och ej pd godtycke', och skall sjelfva saken och målet, ther i tvisten består, med thes nådiga omständigheter, tydeliga theri utsättas, sd ock the hufvudskål och then Lag, ther d slutet grundas;" så, enär dessa stadganden, efter Utskottets omdöme, ej allenast äro så klara och bestämda, att något förtydligande deraf ingalunda är behöfligt utan ock, så vidt Utskottet förmått uppfatta Motionairens mening, I sjelfva verket innehålla allt hvad Motionairen i den äskade förklaringen vill hafva £öreskri£vet> finnér Ut - 32 LagUtskottets Betänkande Ntris 82 och 83. skottet, som anser några närmare lagbestämmel» ser, i afseende på Domars och Utslags form och uppställning, i allt fall vara både öfverflödig ga och olämpliga, otn ej omöjliga, sig salena all anledning alt Motionen understödja, oell får derföre vöidsamt tillstyrka , att något afseende S ifragavaran?
de förslag ej må göras.
Stockholm den 23 Julii 182g, N:o 8j* lÄnkom til] Exped.
Utskottet den 30 Julli 1819; Betänkande, i anledning af Herr Friherre Fredrik RidderstoU pes Motion, om stadgandei hit* vida Charta Si g i llatce~för säljning sm an är att anse såsom Uppbördsman, eller ej, •Af den anledning; att 4:dé punkten I 13 z{ Kongl.
Förordningen om Stämplade Papper^ af?
LagUtsholtets Betänkande N:o 83* 35 afgiften innehåller, atf ”allt underslef med stämpladt papper, uppbärande ai högre betalning än utsatt är, förfalskning eller annan grof förbrytelse skall straffas efter allmän Lag,” men det ingalunda vore bestämdt t om förbrytaren bör anses och straffas såsom Uppbördsman eller bedräglig Gäldenär, har Herr Friherre Fredric Ridderstolpe hos Högloflige Ridderskapet och Adeln yrkat , "att någonting härom matte stadgas
Då Lagutskottet, som öfvervägat denna till dess åtgärd hänvisade motion , icke funnit Kongl. Kungörelsen den 8 Januarii 1824, angående stämplade Pappers-afgiften , eller någon annan nu gällande Författning, gifva anledning till den mening, som skulle Chartoe.Sigillatas-Försäljningsmän för närvarande kunna betraktas såsom Upphördsmän , och skäl icke är förhanden alt en sådan e~ genskap hädanefter dem tillägga, hvilket ej eller Motionairen yrkat, får Utskottet endast förklara , att Utskottet anser något stadgande i detta ämne ej vara af nöden.
Stockholm den a3 Julii 1839.
Biht till Riki-St.
Prat. 18^8 och l8*9« 7 Sami, t $ 6:te H-.t. a dra Hulet.
54 ZagUtf hotteli Betänkande N:d 84* N:o 84.
Utskottet den 29 Julii 1819J Betänkande, i anledning af Riksdags -Fullmägtigen Herr C.
Fr. Lundmans
Motion, om rättighet för for äring se g are att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt Promotorial i lagsökningsmul.
Till Lagutskottet har Välloflige BorgareStåndet öfverlemnat ett af Riksdags-Fullmägtigen Herr C. Fr.
Lundman till Ståndet ingifvet Memorial, hvaruti är anförde,’ att, fastän det sällan lärer hafva inträffat J att något Landshöfdingeembete vägrat med-, dela Promotorial i lagsökningsmål till annan Landshöfdinge , i hvars Län Gäldenären borj ett uttryckligt påbud derom likväl skulle lända till mycken nytta och lättnad för fordringsegare , som hvarken hafva någon bekantskap i orten , der Gäldenären har sitt hemvist, eller medel och tillfälle att j till lagsöknings utförande , dit göra serskild resa’ och sig derstädes uppehålla, hvilket ofta skulle medföra större kostnad , än hela for-1 dringens belopp, utan hopp om full ersätt-' ningj och har Herr Lundman derföre hem - LägVtskottets Betänkande N:o 84. 55 ställt, om icke en Författning härom kunde blifva vidtagen och utfärdad.
Utskottet har tagit denna fråga i Öfvervägande.
Och ehuru , så vidt Utskottet bär isig bekant, rättighet för fordringsegare att, genom så kallade Promotorial af Konungens Befallningshafvande i det Län , hvarest fordringsegaren har sitt hemvist, få lagsökningshandlingar fortställde till Konungens Befallningshafvande i det Län , der Gäldenären bor, icke finnes i Författningarne stadgad; så enär likväl en sådan utväg till vinnande af laga handräckning i utsökningsmål , i följd af åldrigt bruk , varit fordringsegare i allmänhet öppen , hvarföre ock lösen för Proxnotorialer från Öfver - Ståthållare - Embetets Cancellie och Lands- Cancellierne blifvit så väl i den nu gällande som i äldre Expeditionstaxor upptagen och bestämd , samt avskaffandet af detta bruk, till hvars begagnan.' de först i senare tider och endast vid några få Lands-Canceliier rättighet lärer blifvit förnekad eller i fråga ställd, skulle hafva högst menligt inflytande på credit väsendet i allmänhet och bereda mångå olägenheter J helst då i vårt land offentliga Advocater; eller Sakforare med embetsmanna-ansvar, till enskildes tjenst, ej finnas, och ifrågavarande ärendens anförtroende åt okände enskilde personer är föiknippadt ej allenast med dry? 36 LagVtskottets Betänkande N:o 84* ga kostnader, utan äfven med våda och osäkerhet , anser Utskottet sig ega grundad anledning att instämma i Motionairens hemställan och tillstyrka utfärdande af en Författning , sorn berättigar fordringsegare att hos Öfver - Ståthållare-Embetets Cancellie och andre Konungens Befallningshafvande erhålla Promotorial å lag. sökningar mot Gäldenärer, som i annan ort af Riket äro bosatte ; i hvilket afseende Utskottet får vördsamt framställa följande förslag till en sådan Författning: Vill Borgenär utsöka fordran hos Gäldenär, som har sitt hemvist utom det Län , der Borgenär ren bor, ege han att till Konung gens Befallningshafvande i samma Län ingifva sin till Konungens Befallningshafvande i det Län, der Gäldenären vistas, ställ2 da ansökning , med dertill hörande handlingar; och äligge Konungens Befallningshafvande i förstberörde
Län att öfversända ansökningen och liandlingarne tilt LegUtsåottets Uttänkande N:o 84- 37 Konungens Befallningshafvande i det andra Länet, hvilken sistnämn ■ de har att, sedan Gälclenären blifvit hord och målet vederbörligen till afgörande beredt, sitt Utslag meddela och till forstbemälde Befallningshafvande insända, f ör att Borgenären, emot lösen, tillställas; äfvensom att, uppå Borgenärens i enahanda ordning skeende ansökning, och derest fordringen är utmätningsgild, låta Utslaget till verkställighet befordra, och derefter de indrifne medlen till samme Befallningshafvande insända , för att till Borgenären, emot vederbörligt qvitto, Öfverlemnas, En Ledamots serskilda mening bifoga!.
Stockholm den 23 Julli 1829. 88 Bil. lill LagUtskottetr Betänkande N:o 84; Reservation af Herr Berg von Linde:
Emot se^ nare »felen af Utskottets Förslag , hvarigenom stadgas skyldighet för Kongl.
Maj:ts BefalH ningsliafvande att vara enskilde fordringse* gares uppbördsman, nödgas jag mig reservera,' emedan jag anser ett sadant åläggande föga lämpligt, oförenligt med Kongl. Majlis
Be-' fallningshafvandes Embetsbefattning i öfrigt, och föianledande till en ganska vådlig utsträckning af Kongl. Majtts Befallningshafvandes ansvarighet för Under-executorers uppbörd , utan möjlighet att derå hafva den säkra controll , som till skydd mot förlust är nödig.
Mig synas de i Betänkandet anförde skäl fullt giltige att berättiga fordringsegare hos Öfver - Ståthållare - Embetets Cancellie och Kongl.
Majus Befallningshafvande erhålla Promotorial å Lagsökningar mot Gäldenären, som i annan ort af Riket äro bosatte eller vistande; men dermed anser jag ock vederbörande fordringsegare böra vara fullt belåtne , utan att denna rättighet jemväl utsträckes till medlens indrifning och redovisning.
I detta afseende har han icke behof af något Rättegångs-Ombud , och kan,’ j saknad af annan pålitlig Commissionair, dir recte under recommendation, öfversända UtJ slaget till Under-excecutorn med den följd, att, efter utgången af den för verkställighets LagVtskotiets Betänkande N:o 85. 09 åtgärd i Lag bestämda tid j ega anmäla sig hos honom till erhållande af redovisning.
N:o S5‘ Ankom lill Exped.
Utskottet den 29 Julii 1829, Betänkande, angående Förslag till Lag för Åhörare, som bivista Riks-Ståndens sammankomster.
Ridderskapet och Adeln har; genom Utdrag a£ dess Protocoll för den 1 sistlidne April, anmodat Lag-Utskottet att upprätta ett Lagförslag, sorn innefattade nödige straffbestämmelser för de förbrytelser, hvilka kunde begås af åhörare, som bivista Riks-Ståndens öfverläggningar; i sammanhang hvarmed Rid-' derskapet och Adeln till Utskottet remitterat ett af Hr Grefve Claes Fredric ZZo/vz framgifvet förslag till ett sådant stadgande, som han ansåge vara för berörde ändamål tillräckligt, så lydande: ”Fid medgifvét tillträde för Åhörare Vrid Rikets Ständers öfverläggningar dlig - 4» LagUtskottntf Betänkande N:o 85.
"ger den, eller dem, hvilka en sådan rät’’tighet vilja begagna, att ställa sig till ef"terrätlelse de ordningsreglor och föreskrif"ter för Ahör ar nes iakttagelser, sorn hvarje ”Riks-Stånd finnér nödigt att i hvarje ser’ skildt fall stadga och offentliggöra Derjemte har Välloflige Borgare-Ståndet, som, i anledning af Riksdags-Fullrnägtigen Hr M. E. Richerts hos Ståndet väckta Motion om offentlighet vid Ståndets öfverläggningar, uppdragit åt utsedde
Deputerade att i detta ämne yttrande afgifva , genom Protocolls-Utdrag af den 5 sistlidne Mars lill Utskottet ofverlemnat ett, i följd af berörde uppdrag, till Ståndet ingifvet, af Riksdags-Fullmägtigen Hr 11. A. Faltman uppgjordt
Eng om offentlighet vid Riks-Sf anderts sammanträden och of ver läggningar , hvilket är af följande lydelse: l.” ’ Åhörare vid ett Stånds sammanträde *'skola förblifva pä de deni anvisade plat”ser, icke genom samtal eller på annat sätt "blanda sig i öf v er läggningar ne eller deni störa, icke eller genom ord eller åthäfvor *'tillkännagifva bifall eller ogillande af hvad *’inom Siandet förefaller, samt i allmänhet ’’efterkomma hvad Ståndets Ordförande, till Lga-UiskoMets Betänkande N:o 85.
41 ’’ordningens bibehållande, dhÖrarne föreskrift ”ver.
Bryter någon häremot, varde han , ”efter omständigheterna, antingen genom "lämplig varning af Ordföranden kallad till ”ordning , eller ock, på Ordförandens be”fällning, afvisad från sammanträdet; och ”ankommer det i ifrigt på Ståndets godt"finnande, att från tillträde vid dess sam - ”mankomster under påstående Riksmöte ”utesluta den, som en gång af förenämnyde anledning blifvit afvisad. 2.” 'Bär Proposition till votering anslås, ,’skola dhurarne, innan voterings- sedlarne 31 utdelas, utur sessiousrumrnet afträda; men "efter fulländad votering, och dd Ståndets "beslut tillkännagifves, ega de att äter vara *'tillstädes.
Dessutom skall det bero af "Ståndet, att, pä proposition af dess Ord*’förande eller efter någon Ledamots ytiytrade önskan, förordna, att dhörarne bö~ *’ra lemna ”motiver för propositionen eller beslutet be"höfva anföras, »’§.
3.” *’Åhörare vare berättigade att under **Ståndets sessioner anteckna de ämnen t LagZJtskottets Betänkande Nio 85, ''hvarom Ståndet Öfverlägger, med allt hvad ”dervid yttras och beslutes, samt att under* "rättelse derom i allmänt tryck meddela, ''under det ansvar, som i Tryckfrihets-För* "ordningen bestämmes. »’§. 4." ”Ellfver
Ståndet eller någon af Dess "Ledamöter, eller någon till Ståndets Cari* ’,c ellie hörande, biträdande betjening, under ”påstående session, af åhörare med ord eU ''ler gerning ofredad; dd skall sådant sd"som EdsÖrebrott anses och bestraffas.
Skulle ''någon åhörare försöka att våldföra ett ’'Riks-Stdnd eller någon af dess Ledarnö* "ter, eller störa friheten i Ståndets öfverg ”läggningar, vare sådant ansedt som för-, ”räderi, och ankomme på Ståndet att slika *’förbrytelser i laga ordning beifra låta. *$ 5.’!
"Brott och förseelser af åhörare emot ”hvarandra eller emot någon af Ståndets "Väkthetjening under Ståndets session, be"straffas efter Allmän Lag, och botes dess”utom för fredens störande vid Ståndets ”sammankomst, Tretton Riksdaler 16 skil* "lingar.
LagUtsköttets Betänkande N.o 85. 43 % 6.” yHvarje Riks-Stånd ege att för sig *’upprätta serskilda reglementariska /'öresskrifter, i afseende dels på bestämmandet "af åhörarnes antal, dels på sättet och vil*’koren får deras inträde> platsers anvisan"de får dem, med det mera, som härmed ’’kan hafva sammanhang.
% 7.” ”Förbrytelser emot denna Lag åtalas ”vid allmän Domstol.
8.” ”Böter efter denna
Lag fårclelas och *’förvandlas efter Allmänna Lagens före-j V skrifter. ’V 9-” 0Frågor om upphof vande) förändring "eller förklaring af denna Lag behandlas Vefter föreskrifterne uti Regerings-Formens *87 /.
Vid öfvervägande af delta ärende J ha^ ÖUkoltet stannat i följande äsigter ; 44 LagUtskottets Betänkande N:o 85. a) att, da det synes böra vara hvatt och ett Riks-Stånd obetaget att inom sig stadga de reglementariska föreskrifter, som, till vidmagthnllande af ord. ning vid Ståndets sammankomster, anses lämplige, samt att i sidane föreskrifter göra de ändringar eller tillägg, som behofvet och förekommande anledningar påkalla, den ifrågavarande
Lagen ej bör i detta hänseende upptaga andra bestämmelser, än den antydan, att hvar och en åhörare bör rätta sig efter Ståndets antagna ordningsstadga och åtlyda Ordförandens tillsägelser j b) att, dl rum, der Riks-Stånd har sammanträde, bör vara lika fridlyst, som rum, der Gudstjenst eller Rättegång hålles, störande af rummets frid, genom öfvervåld, bör bestraffas enligt 18 Cap. 3 §•