Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 12 Februarii e. m. 3at Lagger man dertill, att rekryteringen under fredstid är svår och legans utbetalning* ej sällan, kännbar ocb tryckande för jordbrukaren, liksom underhållet af soldatens beklädnad *), kost under möten och mönstringar, tillika med reparations- ocb nybyggnads-skyldigbeterna vid torpet, ocb äfven skötandet deraf, då soldaten är kommenderad; — så lärer ingen kunna neka att, ehuru stats-kassan undgår att i detta fall vidkännas någon betydligare utgift, drabbar den deremot så mycket mer direkt ocb nästan för hardt Jordbrukaren, hvars öde för tjenar alt behjertas.
Att på en gång afhjelpa dessa olägenheter, tror jag icke vara möjligt; ty att reducera indelta armen, går icke an; den är för närvarande en nödvändig stam för vår mindre öfvade Beväring.
Ått, utan rubbning af någonderas hufvudgrunder, amalgamera båda, •— se delen, såsom jäg vågar tro, ej mindre nyttig, än verkställbar gärd åt tidens, åt armens ocb jordbrukarens gemensamma fordringar.
Den är dessutom öfverensstämmande med den Rote- och Rusthållare förut beviljade rättigheten, att under krig icke behöfva rekrytera pä annat sätt, än genom allmän - *) Nemligen en viss del deraf. 12 H. 322 Den 12 Februarii e. m. na Beväringen.
Samma rättighet, att efter fri vilja begagnas kunde ju, utan svårighet, äfven utsträckas till fredstider, dock emot en till denna lättnad svarande ringa afgift *).
Soldat-tjensten skulle likväl icke vara längre än Beväringspligten, utan upphöra efter fem års förlopp.
Då denna amalgamation icke annorlunda hvarken kan eller bör ske, än småningom, i mån af sig yppande vakanser, och i öfverensstämmelse med vederbörandes fria vilja, — så blir den händelsen otänkbar, att hela armén eller ens någon betydligare del deraf, på en gång kunde blifva rekryter.
Förhållandet i detta fall blefve, att börja med, detsamma som nu, och framdeles, i händelse förslaget i allmänhet antogs, skulle afgången och rekryteringen komma att stå i bestämdt och lätt beräkneligt förhållande till hvars och ens olika, men alltid högst femåriga tjenstetid, som naturligtvis icke inträffade på samma *)
Denna afgift borde bli så liten som möjligt; roen billigt är det, att Rust- och Rothållare erlade något, både derföre att de icke behöfde lega, och derföre att de lingö soldat-torpet till eget bruk mot arrende, hvilken summa skulle inberäknas i den årliga afgiften, som t. ex. i ett för allt af Roten kunde utgöras med io R:dr om året, hvarigenom, i tidens längd, en årlig inkomst af nära en half million blefve att påräkna, m. m.
Den 12 Februarii e. m. 3a3 åratal för flera än ilem, hvilka, tillfälligtvis, på samma gång ingått i nummer.
Arbets-styrkan för jordbrukaren blefve derigenom icke eller minskad, ty om Beväriogskarlen eller soldaten utkommenderas eller exerceras, blir ju sådant detsamma: det är endera af dem, som i alla fall mäste afgå.
Man skulle till och med kunna påstå, att det är bättre att den äldre arbetskarlen, än den yngre®), stannar qvar lill jordbrukarens tjenst.
Deremot skulle, genom denna inrättning, uppkomma flera ytterst maktpåliggande och väsendlliga fördelar.
De bestå i synnerhet deri: att hela armeen blir en verklig national-arme', att konskriptions-systemets liufvudprincip sålunda göres, utan undantag, gällande, att den fria mannens rättighet och pligt att till sitt lands försvar, en viss tid bära vapen, blir allmän; alt ingen derefter ”kan sägas köpa en an”nans lif eller sälja sitt eget för penningar **);” att de som exepcerat i fern år, och det i sin bästa och lifligaste ålder, *) Vanligen är den indelta soldaten eller den person, sora dertill leges, äldre och mera jrbetsara, än Bevärings-ynglingen emellan 21 och i5 år. **) Se pag. 174, 1 Del. af Lej rens Föreläsningar i Krigs-velensknpen. 21* 34 Den 12 Februarii e. m. aldrig kunna glömma hvad de lärt; att liela den uppvexande generationen efterhand, på detta sätt, blir vapenför och af oberäknelig nytta och användbarhet, då försvaret i massa sättes i fråga; att försvars-pligten blir jemt delad, och all skråmessighet bannlyst, hvarigenom rättskänslan tillfredsställes och förtroende och enighet alstras; att ”massan af nationen vänjes vid ordning ”och laglydnad, samt att hastigt fullgöra ”sina skyldigheter, som verkar fördelaktigt ”på enskilta företag, hvilket åter har en ”mäktig inflytelse på industrien och natio”lial-välståndet *);” att armens öfver- oell under-befäl vinner genom den i längden betydligare, årliga rekryt-undervisningen, en allmännelig färdighet och vana att bilda och handleda soldater, hvilket är af mycken vigt, och vanligen saknas, då soldaten tjenar på lifstid och årliga rekryteringen sålunda är liten; att man framdeles om mitt förslag vinner Regeringens och Nationens bifall, kan, med skäl, skryta af att äga en exercerad och på sitt sätt stående arme, hvaraf ingen soldat är öfver 25 år '*■■); att det är denna ungdomlighet, sorn *) Se Lefréns Föreläsningar i Krigs-vetenskapen, der fördelarna af en national-arme' upplysas. **)
Det var ined sådana ynglingar, ehuru mindre exercerade, som Napoleon slog det öfriga Europas gamla, till antal och krigsvana öfverlägsna, soldater; det var i spetsen för dern han utropade, du han besteg Bernhards-ber - Den 12 Febr na lii e. ni. 325 i krig är ovärderlig; att det är med den man kan trottsa alla möjliga faror, att uti den företrädesvis herrskar lif, verksamhet och rörelse, att hos den finnes en brinnande fosterlands-känsla, tillika med ärans och modets allsmäktiga hänförelse, och djerflietens eldkraft, förenad med ungdomens sjelf-förtroende; att den ännu icke hunnit fästa sig vid lifvets små bekymmer; att den är oberoende af vanornas, maklighetens och vissa behofs mäktiga inflytelser, att slutligen en sådan nalional-armé är, i ordets vidsträcktaste bemärkelse, krigisk och krigslysten, och derföre —åtminstone inom landets egna gränsor — utan öfverdrift sagdt — oöfvervinnerlig.
Jag hoppas att ett förslag, som, om det verkställdes, skulle bereda så väsendtliga och så vigtiga fördelar, förtjenar all möjlig uppmärksamhet.
Jag vet väl, att 7 och 14 §§.
RegeringsFormen öfverlemna endast och alle - get, för att besegra de Österrikiska veteranerna och befria Italien: aro alla unga, sol claier och generaler s för oss ar o mödorna en ”lek, vi kunna tillintetgöra alla hinder och ar”méer.
JJ Carl XI:s ärorika seger vid Lund och Stenbocks icke mindre lysande vid Helsingborg skedde med lika beskaffade, nyss sammandragna, föga eller intet exercerade ynglingar; flera in- och utländska exempel att förtiga. 3a6 Den 12 Februarii e. m. nast till högste Befälhafvaren öfver Itrigs— makteti till lands och vatten, att, efter sin vishet och sitt godtfinnande, besörja om våra försvarsanstalter.
Jag vet äfven, att denna Konungsliga Hjelte och Härförare, — som så afgörande deltagit i ordnandet af Europas öden under de tider, då dess sjelfständighet var satt på de hårdaste prof,— är vårt dyrbaraste bålverk, vår säkraste central-fästning, till hvilken fosterlandskänslan och modet med de herrligaste förhoppningar kunna ila och med fullt förtroende sluta sig, för att finna ett osvikligt stöd för Skandinaviens oberoende.
Men jag vet derjemte, att Han, med de upphöjda tänkesätt, som äro Honom så egna, icke kan misstycka, alt medborgare täfla omatt uppfinna och framställa de medel, de anse kunna bidraga till det älskade gemensamma fosterlandets försvar.
Det är också derföre jag icke tvekat, att inför Thronell, Svenska Folket och dess Representanter vördsamt frambära mina ideer om våra försvars-anstalter.
Jag har gjort det utan något slags anspråk på ofelbarhet.
Prof ningen af dem tillkommer hvar och en sakkunnigare än jag; antagandet heror, som sagdt är, blott af En, och till Hans djupa insigt och vidsträckta erfarenhet öfverlemna!’ jag mina förslag, med full - Den 12 Februari! c. m. komligaste tillförsigt och glad förhoppning att vinna öfverseende, äfven om min ringa förmåga litet eller intet motsvarat min innerliga vilja att gagna.
Jag har nu slutat mina anmärkningar öfver Herr Friherre Anckarswärds tankar om Sveriges försvars-anstalter; jag har uttalat dem med den frimodighet, som egnar en Svensk medborgare, och öfvereusstämmer med min värde motståndares eget sätt att handla och uttrycka sig.
Hvem som af oss har mer eller mindre rätt, tillkommer icke mig att afgöra.
Mig tillhör blott att på ett ställe samla de ideer, som jag vågar anse vara de ändamålsenligaste vid ordnandet af våra försvars-anstalter; nemligen:
Att konskriptions-systemet är hufvudgrunden för försvaret af vår politiska sjelfständighet; Att central-försvaret dermed sjtär i ett bestämdt och ovilkorligt samband; Att en tillräcklig skärgårdsflotta derifrån är lika oskiljaktig, sorn deri af hufvudsaklig nytta och synnerlig användbarhet.
Att för densamma ett sjö-etablissement, oåtkomligt för belägring från fasta landet, i närheten af Stockholm borde inrättas ; Att hufvudstaden borde befästas, och kan sålunda utgöra ett vigtigt och uthållande försvar; Den i a F e b r u a r i i e. m.
Att i Vanäs fästning är en ganska nyttig och icke plan/öst uppförd, centralt belägen, hufvud-depot; sitt baserade derpå och i sammanhang dermed, längs armens ekonomiska operations-linier, om möjligt, inom. hvarje af landets regioner, filial- eller operations-depoter borde uppföras, icke starkare hejdstäde, än som fordras att sätta dem i säkerhet för fiendtliga ströj-korpser ; s4tt vissa af Mälarens sund, och de märkvärdiga förenings-punkterna af landets vigt i gas te vägar vid Jönköping borde befästas, dock icke med kostsamma permanenta verk; sitt allmänna Beväringen och indelta Armeii, i mån af sig yppande vakancer, borde amalgameras; Att militär-lärare borde anställas vid alla offentliga högre och lägre skolor '* j ; Att de i armen qvarstående of peer arne borde årligen exercera den Beväring, som icke ingått i Regementernas nummer; *) Hvarvid, äfvensom under Beväringsmanskapets årliga exercismöten, gymnastik-inrättningar och öfningar, såsom särdeles nyttiga, icke böra förbises.
Dessa välgörande kropps-öfningar böra i synnerhet förenas med den praktiska och theoretiska individuella utbildningen för guerilla-krigpt, såsom det vigtigaste och nödvändigaste föremålet för Svenskarnas krigiska uppfostran.
Den 12 Februrfrii e. ni. ylit guerilla-kriget till lands och vatten är närmast öfverensstämmande med landets lokala fordringar och det fruktansvärdaste för en inryckande fiende.
Med d essa tänkesätt lior jag naturligtvis icke bland dem, som, oaktadt våra små tillgångar, misströsta om möjligheten af Skandinaviens tillbörliga försvar.
Jag är Ivertom innerligen öfverlygad att, om vi blott veta akta oss för all excentrisk politik, hvartill böra gränsfästningar och örlogsskepp, — och inskränka oss inom ett ändamålsenligt och inre försvar, —så kail ingen öfvermakt i verlden besegra oss.
Blott en omständighet fordras ytterligare dertill, nemligen en allmän, oförfalskad, innerlig fosterlands-känsla ®). *) Finnes den, så tan ingen fiendtlig öfverlägsenhet underkufva ett samhälle, oru också ägande ringa synbara ressurser i rikdom eller folkmängd: allt ersättes dock i oberäknelig mångfald af den immateriella kraften, genom den allt trottsande foster/ands-kärleken; den heliga lågan, som vid Thermopyle lifvade en handfull Grekerj att motstå Xerxes’ millioner, sora höjde några kolonister till verldsbeherrskande Romare, som bragte Schytherne att saga Alexander: ”Vi kunna icke vara nå”gons slafvar, och vilja ej vara någons her”rar.
— Gå blott öfver Tanais—och du skall ”erfara vidden af vårt välde, — du skall fin— ”na, att vårt armod är starkare än alla dina ”millioner,” — densamma allsmäktiga fosterlands-känsla, som gjorde, alt dessa Schyther Den 12 Februarii e. m.
Svenskar oell Norrmän lia hittills aldrig saknat den; de skola, som förenade Bröder och Skandinavien, framdeles ännu mindre sakna den; ty de veta att, näst Gudomen., finnes icke något skönare än Fäderneslandet, med dess ära och sällhet.
Uplästes och lades på bordet LagTJtskottets den 16 sistlidne Januarii under N:o 16 afgifne Betänkande öfver väckt förslag till en Lag, att då oenige makar, som af undergången varning ej låtit sig rätta, blifva för kif och osämja ställde under tilltal vid vederbörlig Domstol, DomCapitlet må äga tillåta Makarne, att flytta från hvarandra, under den tid Rättegången varar m. m.
Lagerheim. voro de enda, som förblefvo obesegrade, och som ännu hänförde deras senaste efterkommande — Svenskarna — att under Engelbrekt och Gustaf Wasa frånskaka sig tyranniets ok, samt att icke blott våga sig i strid, men äfven slå med 8000 — 80,000 fiender vid Narva.
Det är således kärleken till fäderneslandet eller fosterlands-kånslan, som, näst religionen, högst bör vårdas, främst värderas; ty den gör en upplyst nation på en gång ädel och krigisk, och, ehuru liten som helst, stark och sjelfständig.
Den i4 Februari i. 331 Lördagen d. 4 Februarii 1829.
Justerades 6 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets oell Adelns i plena den 12 dennes f. och e. m. fatLade beslut.
Det är anledning till anmärkning mot SlutsMinistern för Utrikes Ärenderne, HansExcellence Herr Grefve G. af Wetterstedt, hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas.
4 Hvarjemte Friherre Anckarswärd till Protocollct aflemnade eLt försegladtconvolut.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att den utaf Friherre Anckarswärd emot SlatsMinistern för Utrikes Ärenderne Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt framställde anledning till anmärkning komme alt, jemte ProtocollsUtdrag derom, enligt 29 §.
Riksdagsordningen, till ConslitutionsUtskottet afgå.
Föredrogos ånyo och bi föllos följande StatsUtskottets den 1 g och 24 sistlidne Januarii afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lugde, Utlåtanden: 332 Den 14 FebruarIi.
I anledning af ifrågaställd förändring i tiden för levereringen af Kronoarrenden.
StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under N:o 43 afgifne, och den 3 dennes p. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte motioner om förändring af stadgandet uti Kongl.
Placatet den 27 Augusti 1723 angående vilkoren för Bergsbruks anläggande.
Herr von Hartmans dorff\
Angust:
StåtsUtskottet liar föreslagit: ”att afgifterne till ”Kronan för Bruks- och Bergshandteringen, ”må bestämmas efter enahanda grund, el”ler till livart 3o:de Sffi, ehvad rudimaterie n hemlas å Frelse- eller Krono- och ”Kronoskatte-jord, emedan de med nämnde ”handteringar förenade förlags- och hruk”ningskostnader äro af jordens natur oberoende.
” Jag förmodar, att i detta tillstyrkande är uteglömdt ordet framdeles j eller hädanefter , enär förslaget endast kan hafva afseende på de Bergsbruk , som i framtiden anläggas.
Ty om det tillämpades äfven på dem, som redan äro anlagdé, under andra beskattningsvilkor, skulle sådant medföra en betydlig minskning i Kronans inkomster; hvilket icke lärer kunna vara Stats - Den i4 Februarii.
Utskottets mening att tillstyrka.
Jag anhåller derföre om återremiss af Utlåtandet, för att i denna omständighet rättas.
I anledning af denna anmärkning hlef StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, till StatsUtskottet återremitteradt.
Yid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under N:o 45 afgifne, och den 3 dennes e. ro. på hordet lagde, Utlåtande, angående understöd af allmänna medel för'
Arvika köping, hlef detsamma af llidderskapet och Adeln gilladt.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under N:o 46 afgifne, och den 3 dennes e. na. på hordet lagde, Utlåtande, i fråga om uppresandet af en minnesvård vid Lutzen, der Konung Gustaf II Adolf stupade.
- Herr Rosenblad, Bernhard:
Då jag hörjade läsningen af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, och dervid fann Utskottet erkänna den store, den ovanligt store, ja kanske den störste af våra Konungar, Gustaf II Adolfs utmärkta förtjenster, hoppades jag, att Utlåtandet skulle innehålla 334 lien 1.4 Februarin ett belt annat slut, än ett afslag pä motionen; men då jag derjemte funnit Utskottet hafva antydt ett annat sätt, än det i motionen föreslagna, att uttrycka vår erkänsla för, och bevara minnet af denne ovanlige Regent, är jag också lika öfvertygad, alt man i enskild väg icke skall underlåta att vidtaga de åtgärder, som kunna visa, det vi icke glömt, att vi ägt en sådan Konung.
Af detta skäl ensamt vill jag ej yrka återremiss, ehuru jag ej godkänner det resultat, dit StatsUtskottet kommit.
StatsTJtskottet, som i allmänhet gjort rättvisa åt Gustaf II Adolfs egenskaper och förträffliga inrättningar i Riket, har dervid i synnerhet fästat sig vid hans organisation af UndervisningsVerket.
Såsom jag fattat Utlåtandet i detta afseende, är Utskottets mening den, att det vore genom vidare befrämjande af UndervisningsVerkct, genom ytterligare anslag till dess befordrande, som man häst skulle hylla minnet af den, som sjelf för samma ändamål gjort så stora uppoffringar.
Detta gifver mig hopp, att man, när frågan om UndervisningsYerken förekommer, begagnar denna utväg att hembära en skyldig minnesgärd åt Gustaf II Adolf; och jag skulle, bland annat, anse lämpligt, om man vid Upsala Akademi, som nästan helt och hållet är grundad på hauf enskifta gåfvor, stiftade en ny Profession t. ex. i StatsYetenskapen, och lät densamma bära den store Konungens namn. — Jag be - Den i4 Februari i.
335 gär ej återremiss, men jag liar velat till Protocollet yttra förenämnde önskan, emedan jag erkänner mig hafva mer än vanligt con amore behandlat detta ämne.
Och jag får derjemte tillägga en omständighet, som synnerligt tillfredsställt mig.
Man har nemligen sagt mig, attdå StatsUlskottets ifrågavarande Utlåtande, som på en afdelning var utarbetadt, i Utskottet föredrogs, hade någon der yttrat den anmärkning, att ett afslag på motionen icke behöfde så utförligt motiveras; men dervid skola Lednmöterne af BondeStåndet hafva sagt: ”Denne ”Konung var så stor, att man om honom icke kan säga för mycket.”
Dessa få ord, jag upprepar det, hafva till mig talat mera kraftfullt, än all den oratoriska prydnad, hvari Utskottets afslag blifvit iklädt.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Föredrogos å nyo och bi föllos StatsUtskottets den 24 och 28 sistlidne Januarii afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 47* I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå underdåniga ansökningar om nedsättning i arrendet för hemmanen Rörby och Barkarby. 336
Den 14 Februarii.
N:o Angående uppförande af clt Kronomagazin vid Mörby Långa köping på Öland.
Till pröfning företogs StatsUlskottets den 28 sistlidne Januarii under N:o 5o afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående inrättande af ett Rikets Ständers Archiv.
StatsUtskottet bar missförstått mig deruti, att det ansett min motion endast hafva afseende på Riksdagshandlingarne efter år 1809.
Deremot har jag förnämligast fästat mig vid de äldre handlingar, hvilka finnas hos Ridderskapet och Adeln från år 1 Gay, hos PresteStåndet från i633, hos BorgareStåndet från 1719 och hos BondeStåndet från 1728.
Det är desse, som innehålla de lmfvudsakligaste källorne för vårt fäderneslands historia från bemälte tid, och då det är historien, som kraftigast befordrar en sann upplysning och lefvande kärlek till fosterlandet, så synes man icke böra underlåta att sorgfälligt vårda nämnde handlingar; men min motion åsyftar icke blott desse handlingars bibehållande, utan äfven deras ordnande i ett mera användbart skick.
Det är hög tid, att åtgärder vidtagas till deras bibehållande.
Jag har anledning tro, att BorgareStåndet och kanske äfven de andre Stån - Den i4 Februarii.
Stånden ägt äldre Riksdagshandlingar än som nu finnas; och de, som PresLeStåndet har qvar, äro i väggskåp sammanpackade och redan mycket skadade af fugt, så att de snart blifva obrukbara, I afseende på användbarheten, äro dessa mångfaldiga och vidlöftiga handlingar i deras närvarande skick nästan alldeles otillgänglige för forskaren: och det är för honom nu omöjligt, att ur dem kunna hemta hvad han behöfver.
Det fordras derföre, att en serskild
Embetsman tillsattes att genomgå dem, och deröfver upprätta fullständige register.
Också torde flere år behöfvas, innan de kunna så ordnas, att man deraf kan hafva fullkomlig nytta, och de blifva rätt brukbara.
Ilvad åter angår Riksdagshandlingarne efter 1809; så hemställer jag, huru stor nytta Historieforskaren väl deraf kan hafva, om icke deröfver upprättas fullständiga allmänna register för t. ex. hvart 20-tal af år.
Hvilken lättnad skulle icke äfven en sådan åtgärd medföra för Utskotten vid utarbetandet af deras Betänkanden, då de härigenom kunde se, huru frågorne blifvit förut behandlade och ansedde.
Saken synes mig vara ganska vigtig och förtjena mera afseende, än Utskottet derpå fästat.
Jag hemställer derföre, om ej återremiss af Utlåtandet kunde medgifvas.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Herr Cederschjöld har visserligen rätt 12 H. 22 338 Den 14 Februari i. i sin anmärkning; Utskottet synes ej liafva sträckt sin åsigt af motionen så långt, som Herr Cederschjöld; men jag hemställer, om väl genom en återremiss af Utlåtandet kan vinnas något annat resultat, än att Utskottet förklarar, det ingen tillgång af Statsmedel finnes till de föreslagne kostnadernes bestridande.
Dessutom får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att i PresteStåndet blifvit väckt motion om anskaffande af en större byggnad till samlingsrum och Canzlier m. m. för de ofrälse RiksStånden; om detta förslag gillas och kommer att verkställas, blifva i samma byggnad rum att tillgå för Ståndens Archiver.
Derföre synes mig förevarande fråga kunna förfalla.
För min del instämmer jag helt och hållet med Herr Cederschjöld.
Jag tror det vara för oss vigtigt, att känna Riksdagshäfderne från förra tider.
De böra finnas på ett ställe; och jag hemställer, om ej Statsverket kan äga tillgång att bekosta årligen 6oo Rrclr till lön för en Rikets Ständers Archivarie, och 200 R:dr till tryckning af nödige handlingar.
Jag tror denna tillgång skulle lätt vinnas på RiksgäldsContorets
Stat, der tjenster nyligen äro och vidare komma att indragas.
Dessutom skulle, om sedelutgifningen från Riksgälds-Contoret upphörde, derigenom uppkomma en årlig besparing af flere tu - Den 14 Februari i. 33g sende Riksdaler, hvaraf en del kunde användas till ifrågavarande ändamål.
Jag vill ej ingå i att söka några utvägar lill bestridande af kostnaderne för verkställandet af mitt ifrågavarande förslag; men mig synes, att, då man uppoffrar millioner för 3:e HufvudTiteln, och till Canalers anläggande och dylikt, så kan man väl också finna utväg till några hundrade R:dr för forskningar i vårt fäderneslands historia.
Emedlertid anhåller jag nu, alt detta utlåtande, hellre än att bifallas, måtte få hvila, intilldess motionen om ett gemensamt hus för de ofrälse RiksSlåuden blifver afgjord.
Bifailes den, så kunna Ståndens Archiver der förenas, och då må mitt förslag förfalla; men afslås deremot nämnde motion, så vill jag hafva min talan i förevarande fall öppen.
Med Herr Cederschjöld är jag ense om vigten och nyttan af ett Rikets Ständers Archiv, och med Grefve von Schwerin delar jag den mening, att om ett gemensamt hus för de ofrälse RiksStånden anskaffades, kunde deras Archiv der äfvenledes förvaras.
Men om också den väckta motionen att anskaffa ett sådant hus icke bifölles; så bör dock icke Herr Cederschjölds ifrågavarande förslag fördenskuld förfalla, hälst jag tror 22® / 34o Den 14 Februarii. det kunna utan stor kostnad utföras.
Det är redan beslutadt, att vissa Exemplar af RiksStåndens tryckta handlingar vid sednare Riksdagar skola i RiksgäldsContoret förvaras ; och der finnes rum nog äfven för de 3:ne ofrälse Ståndens hela archiv.
En tjensteman derstädes kunde förordnas alt hafva vård derom.
Två eller tre tjenster äro sedan sista Riksdag i RiksgäldsContoret indragne såsom öfverflödige.
Om någon af dessa förvandlades till en Archivariebeställning, behöfdes icke något nytt anslag för detta ändamål, utan fråga blefve endast om fortfarande af ett gammalt.
Jag begär följakteligen återremiss af Utlåtandet, med anhållan, att Utskottet måtte låta denna fråga hvila oafgjord, intilldess motionen om anskaffande af ett gemensamt hus för de ofrälse RiksStånden blifvit af Ständerne pröfvad.