Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Della synes mig vara att bedöma en vigtig oell omfattande fråga ur ett partiell och inskränkt intresse.
Vid universitelerna och de mångfaldiga Iärdomsgrenar, som bär omtalas, bör man likväl, efter ett rättvist bedömande, medgifva, att de främmande språken i jemförelse med andra Iärdomsgrenar torde böra inlaga en serdeles underordnad plats.
Dä så är förhållandet, hemställer jag om det är skäl att för lärandet af dessa språk förbise den våda, som kunde uppkomma deraf, ali lörarestolarne besattes med qvasi-utländningar, ty jag kallar dem för utländningar, dä de, ehuru födde i Sverige, härstamma från utländska föräldrar och bekänna en annan lära än den rena Evangeliska, Jag skulle visst icke hafva något deremot, att R. o. Ad. förenade sig om den gemensamma tanka, att förslaget icke är hvarken nödigt etter nyttigt, men då en aktad reservant, med hvilken äfven andra ledamöter inom Utsk. sig förenat, ansett att förslaget kan i en lindrigare form sättas i verket, utan skada Den 12 Juli c. m. 249 för det allmänna, och då man vet, att artister i allmänhet hafva sin egen religion nemi. snillets, samt icke låta binda sig vid den ortodoxa tron, så får jag, för att undvika splittring, förklara att jag icke motsätter mig detta sistnämnda förslag i hvad det rörer lärare-beställningar och öfrige tjenster vid inrättningar för slöjd eller skön konst.
Hvad läkare beträffar, så, enär de till följe af sitt yrke i alla fall pläga vara mer eller mindre kosmopoliter, hyser jag i afseende på dem icke heller några betänkligheter.
Beträffande åter uuiversitelerna, anser jag att Hr von Knorring misstagit sig, då lian förmenat lärjungarne vid desamma hafva hunnit den ålder, att man i afseende på dem icke behöfver vidtaga de försigtighetsmått, sorn Hr von Hartmansdorff förordat; men lärjungarne vid universitelerna äro i de flesta fall just vid den ålder, då känslorna äro oändligt mycket lifligare och mägtigare än förståndet.
Således torde det ganska lätt kunna hända, att en älskad och skicklig lärare rycker med sig ungdomen icke blott tili kärlek för den af honom idkade vetenskap, utan äfven för den af honom omfattade troslära, äfven när den icke öfverensslämmer med landets allmänna bekännelse.
Då jag önskar aflägsna de slitningar och menliga följder, som häraf kunna uppstå, får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke antaga den af Hr von Hartmansdorff nyss förordade och af Frih.
Stjernstedt afgifna reservation.
Ulan att betrakta frågan ur en så hög synpunkt, som den siste värde talaren, vill jag dock ur en inskränktare söka besvara honom.
Cederström har fästat sig vid Hr Tersmcdens reservation, som anser förslaget innefatta frö till skilsmessa emellan kyrka och skola.
Detta vore visserligen sannt, om icke den lilla clausulen, ”med undantag af de theologiska och juridiska” funnes, men då så är förhållandet och då fråga är endast om de medicinska och filosofiska fakulteterna, synes mig faran af att anställa lärare utaf främmande trosbekännelse för universitelerna icke vara serdeles stor.
Ar det en aktad lärare, så vill lian icke göra proselyter, ty derigenom stöde han icke på ungdomens bästa, är lian deremot icke aktad, så behöfver man ännu mindre frukta för att han skall menligt inverka på densamma.
Jag fortfar uti min vördsamma anhållan om bifall.
Cederström har upptagit den ena sidan af frågan.
Hr von Knorring har yrkat ett undantag, som skulle åsyfta undervisning i främmande språk.
Jag för min del, tror att man bör utsända egna landsmän, för att erhålla vederbörlig kunskap i dessa språk.
Vi äga nog många Studenter, som vi kunna för sådant ändamål utsända, om vi hafva allvar med saken.
En främling, som kan alldrig så väl Franseska eller Engelska, lärer sig dock sällan eller alldrig tillräckligt Svenska, för att ej blottställas för lärjungarnes anmärkningar vid hans brister i det som de lättast kunna kontrollera, 250 Den 12 Juli e. m. nami. deras modersmål.
Jag påminner mig luiru den fransyska språkläraren, som, under min ungdom, fanns i Upsala, var ett ständigt föremål för gyckel, till följe af sin oförmåga att rigtigt uttrycka sig på Svenska.
Samma erfarenhet har man gjort i Paris.
Vid Frankrikes talrika colleges skulle en miingd Lärare i Tyska språket anställas.
Underrättelse härom utfärdades till närgränsande tyska länder.
Förutom Elsassäre erbjödo sig personer från Wurtenberg, Baden och Baijern.
För att pröfva deras skicklighet lät man 2:ne i sender examinera hvarandra, hvilket de med all möjlig stränghet gjorde.
Men när de skulle på Fransyska öfversätta de Tyska poeter och prosaister, som dem blifvit förelagda, väckte deras fransyska åtlöje.
Då jag vid en sådan examen i Paris frågade en af examinatorerna, som förut varit i Sverige, hvad följden skulle blifva af ett sådant sätt att gå tillväga, svarade han: det blir ingeuting, ty genom dessa examina hafva vi funnit, att vi till Lärare måste hafva Fransmän, .sorn inhemtat tyskan i hennes hemland.
Afven ur denna synpunkt afstyrker jag Utsk:s förslag samt fortfar i min vördsamma anhållan att R. o. Ad. mätte, såsom sin gemensamma tanke, antaga den ordalydelse Frih.
Sljernstedts reservation innehåller.
Frih. Stjernstedt, Aug.
Då man vet att ett dylikt förslag, sorn det ifrågavande, vid sisth Riksdag uti förstärkt Const.Utsk. föll med en majoritet af 49 röster emot 29, synes det mig icke vara lämpligt, att Utsk. ånyo framkommer med detsamma, i synnerhet när man tager i betraktande att Utsk. icke bör afgifva andra förslag än de som möjligen kunna gå igenom.
Då man vid föregående Riksdag i allmänhet icke gillade, att lärare af annan religion än den rena evangeliska skulle vid universitelerna få anställas, synes mig att
Utsk. nu hade bordt undanröjt denna stötesten och framlagt ett förslag sorn kunde vinna allmänt bifall.
Detta var också anledningen hvarföre jag tog mig friheten framställa det uti min reservation afgifna förslag, genom hvars antagande man enligt min tanka vinner ganska mycket, hvarföre jag äfven vördsamt anhåller att R. o. Ad. mätte detsamma till grundlagsenlig behandling antaga.
Hr Adelborg Anders Otto:
Ehuru jag anser att toleransen emot främmande trosbekännare är en af vår tids vackraste kännetecken, kan jag dock icke hylla densamma i afseende på förevar:de fråga.
Jag tror att om detta förslag antages, skulle man också i tysthet hafva gillat den grundsats, att de flesta lärare-platserna vid våra universiteter må besättas med utlänningar, och jag vågar äfven påstå vid skolorna, ty då här står andra inrättningar för vetenskap, vet jag icke hvad som hindrar att tyda dessa t ttryck så, att de kunna tillämpas på skolorna, sorn i sjelfva verl.et icke äro annat än vetenskapliga inrättningar.
Detta har jag anmärkt med anledning af hvad Hr v.
Knorring anfört.
Det vackraste mål, som skolan inom ett samhälle eger, är enligt min t inke att Inbringa ynglingarne en sanh fosterländsk
Den 12 Juli e. in. 251 rigtning.
Jag sätter detta framför vetenskap, ty en vetenskap, det förutan, är af kosmopolitisk natur och kan inhemtas hvar som helst på jordklotet.
Instämmande till alla delar uti den af Bisk.
Fahlcrantz afgifna, sakrika och vackra reservation, anhåller jag om bifall till den af Hr von Hartmansdorff förordade och emot Utsk:s Betänk, af Frih.
Stjernstedt aflemnade reservation.
Redan då jag första gången hade ordet, tog jag mig friheten tillkännagifva, att jag icke obetingadt yrkade bifall till Utsk:s förslag, utan anhöll jag att ordet ”vetenskap” måtte utgå, på det att icke skolorna skulle kunna hänföras till det af Utsk. begagnade uttrycket ”andra inrättningar för vetenskap”.
Jag tager mig friheten att återupprepa detta till följe af den siste värde talarens yttrande.
Hvad åter en af mig högt aktad ledamots yttrande angår, tror jag det vara icke allenast min, utan äfven hvarje ledamots af detta stånd tanka, att, för att. efter inhemtade preliminärstudier, grundligt känna ett språk, fordras icke blott att kunna skrifva, utan äfven att tala detsamma, hvilket man lätt lärer sig af en utlänning.
Ang:de de löjliga sidonie hafva vi lika många prof derpå hos våra egna Svenska lärare, som i afseende pä de utländske.
Jag förnyar min vördsamma anhållan om bifall på Betänk., med den obetydliga förändring, att ordet ”vetenskap” uteslutes, samt att i stället för ”eller skön konst” sättes ”och skön konst”.
Om jag hyste den ringaste förhoppning, att det förslag, Const.Utsk. här framlagt, skulle vid denna och påföljande Riksdag vinna R. o. Ad:s bifall, skulle jag för min del vara ganska villig att rösta för detsamma, emedan jag är öfvertygad örn, att, sedan man undantagit de theologiska och juridiska fakulteterna, inga olägenheter skola uppstå, men då ett med detta ungefär enahanda förslag blifvit vid föregående Riksdag med 49 röster emot 29 i förstärkt Const.Utsk. afslaget, så kan jag, såsom jag nyss nämnde, icke hysa den ringaste förhoppning, att nu ifrägavar:de förslag skall vid denna och följande Riksdag af R.
St:r blifva antaget.
Jag anser derföre det vara vigtigt att det förslag, som blifver hvilande, är sådant, att det eger något hopp, att vid en kommande Riksdag vinna R.
St:s bifall, och då jag tror att det af Frih.
Stjernstedt afgifna förslagbar denna egenskap, får jag i likhet med Hr von Hartmansdorff yrka, att detsamma måtte af R. o. Ad,, såsom dess gemensamma tanka, blifva antaget.
Enligt min tanka förfelas ofta ett godt ändamål derföre, att man begär allt på en gång.
Jag anser det således vara bättre att, genom att begära mindre, få detsamma antaget, än genom att åstunda förmycket, få allt på en gång afslaget..
Jag tror att den tid skall komma då fördomarne i detta hänseende skola försvinna, då intolerensen icke skall vara så stor som nu, då utländske män skola i flera rigtningar användas, men, då denna tidpunkt ännu icke inträffat, anser jag att 252 Den 12 Juli e. m. man icke lili derföre bör förkasta den stora obestridliga fördel, som genom antagandet af Frilh.
Stjernstedts förslag vinnes, då vi t. ex. vid våra nyligen uppkomne slöjdskolor kunna använda utländske i yrket skicklige män.
Creutz, Stephan:
Då jag anser det vara ett glädjande tecken alt ifrågavar:de Const.Utsk:ts förslag framkommit, önskar jag på det lifligaste, att detsamma måtte blifva hvilande till nästa Riksdag.
De mern. bifogade reservationerne synas mig vara afgifne af ömhet för kyrkan, ty man fruktar nemi. att, örn andra lärare än af den rena Evangeliska läran skulle vid universileterna anställas, ungdomen derigenom skulle taga skada och affalla från den rena Evangeliska Läran.
I förvissning örn denna läras i sig inneboende segerkraft, fruktar jag icke derför.
— Jag är sjelf uppfostrad vid en akademi, hvarest fanns 2:ne lärare, som bekände den katholska religionen, och jag har icke hört att någon af dem, sorn med mig der samtidigt studerade, emot tagit något skadligt inflytande deraf.
Man har sagt, att de vetenskapliga skolorne böra vara fredade från lärare af främmande religion, men vid skolor för slöjder och skön konst må de anställas, ty, såsom en talare yttrade sig, dessa lärare för slöjder och skön konst hafva en kosmopolitisk religion.
Man fruktar således icke att den ungdom, som idkar slöjder och skön konst, skall röna någon farlig inverkan af lärare utaf främmande trosbekännelse, hvaremot förhållandet skulle vara motsatt i afseende på den ungdom, som studerade vid universiteterna.
Ett sådant resonnement tinner jag högst inkonseqvent.
Men hur är förhållandet i detta afseende inom Svenska arméen ?
Jo! ehuru derstädes äro anställde officerare utaf främmande religion, hvilka morgon och afton äro tillstädes vid korum samt om Söndagarne deltaga i kyrkparaderua, och ehuru vi veta, huru stort inflytande befälet i Svenska arméen utöfvar på manskapet, har jag dock icke förnummit eller hört omtalas, att någon soldat blifvit refomert eller katholik.
Då för arméen författnme anbefalla Böne- och Andaktsstunders hållande, der ingen Officer, vare sig af egen eller främmande Religion, får vara fränvar:de, hvilket mig veterligen icke tiar något motsvarande ens för eleverne vid universiteten, sä anser jag man bör vara så konsquent alt man medgifver tolerans åt Lärare af främmande Trosbekännelse vid Universitetet och Skolor af hvad riktning som helst.
Detta så mycket mer som vetenskaperne inom landet deraf skulle draga den största profit.
På grund af hvad jag haft äran anföra, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. må bifalla att Utsk:s förslag må blifva hvilande till nästa Riksdag.
Frih. af Uggas:
Åtskilliga talare, som förklarat sig hafva helt och hållet gillat det af Uisk. föreslagna tillägg till 28 § Reg.F., hafva likväl förenat sig om en annan gemensam tanka, på den grund, att ett dylikt förslag, som det förevande, blifvit Den 12 Juli e. m. 253 vid sislförflutne Riksdag förkastadt, men jag täger mig friheten fästa Urmas uppmärksamhet deruppå, att förhållandet i denna fråga icke numera är enahanda med det vid förra Riksdagen.
Det hufvudsakligaste skälet, som då anfördes emot bifall till förslaget, var det, att den gamla Akademiska Jurisdictionen ännu fortfarande fanns, men sedan, genom K.
M:s nya förordning i denna fråga af den 4 April 1852, universiteternas domsrätt till betydlig del eller snart sagdt alldeles upphört, har äfven det vid förra Riksdagen anförda skälet emot förslaget förfallit.
Frågan står således icke nu på samma ståndpunkt, som vid förra Riksdagen, hvarföre icke heller jag, oansedt att densamma vid förra Riksdagen föll, tvekade att inom Utsk. tillstyrka bifall, hvarom jag äfven nu vördsamligen fortfar alt anhålla.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att, såsom gemensamma tankar i fråga om förevande Meni., blifvit föreslaget, dels af Hr von Hartmansdorff, att 28:de §:n Reg.F. bör erhålla den i Frih.
Stjernstedts vid Ulsk:s Mern. fogade reservation föreslagna lydelse, och dels af Hr von Knorring, att i Utsk:s förslag ordet ''vetenskap'1 borde uteslutas; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade antaga Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke.
Denna propos. besvarades med starka
Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
I följd af detta beslut fann R. o. Ad.
Hr von Knorrings förslag till gemensam tanke hafva förfallit, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att, till följe af 56 §:n Reg.F., den af R. o. Ad. antagna gemensamma tanke komme att till Konst.Utsk. hänvisas.
Hr Munck, Claes Joh.: Hrr Elektorer hafva uti sitt i dag hållna sammanträde behagat utse mig till Suppleant i Stats.- Utsk., hvilken plats jag likväl, i anseende till en förestående resa, måste afsäga mig.
I ani. häraf blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o.
Landtm, anmodade att utse en suppleant i StatsUtsk. i st. f. Hr Munck.
Föredrogs ånyo Konst.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Mein.
N:o 13, med förslag till ändring af 52 §:n Reg.F. och 24 §:n Riksd.Ordn., ang:de tillförordnandet af RondeSt:s Sekreterare.
Sedan ett förslag, af enahanda innehåll, som det förevande, blifvit af Ständerna godkändt, men af Konungen förkastadt, hemställer jag till R. o. Ad., om det är lämpligt, att vi straxt derefter återkomma med ett dylikt, hvars blifvande öde man tydligen kan förutse.
För min 254 Den 12 Juli e. m. del tror jag det icke vara i sin ordning och, instämmande derföre med de talrika reservanterna, anhåller jag, att R. o. Ad. matte, såsom sin gemensamma tanke, förklara att ifrågavande förslag ej är nödigt.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Hr von Harlmansdorffs förslag, behagade såsom sin gemensamma tanke förklara att ifrågavande förslag till grnndlags-förändring är hvarken nödigt eller nyttigt, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg
Ja hafva varit öfvervägande, äfvensom att den sålanda antagna gemensamma tanke jemlikt 56 §:n Reg.F. komme att lill Konst.Ulsk. hänvisas.
Vid förnyad föredragning af Konst.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 14, med förslag till ändring af 11 och 15 §§:na i Riksd.Ordn., ang:de förrättande af Riksdagsmannaval för BondeSt., lemnades detta förslag utan anmärka., hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att detsamma, så vidt på R. o. Ad. berodde, komme alt hvila lill grnndlags-enlig behandling vid nästa Riksdag.
Ånyo föredrogs Konst.Utskrs d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 15, med förslag till ändring i 39 §:n Riksd.- Ordn. ang:de val af Ordförande i Utskott och andra R.
Sl:rs delegationer.
Det förhåller sig med vissa förslag — äfven hvad grundlagen beträffar — så, som sagan förmäler om Thors bockar, hvilka slagtades hvarje dag, men stodo den påföljande morgonen lika krya upp igen.
Detta förslag har vid innevar:de Riksdag blifvit för 3:dje gängen förkastad!, och det af 2:ne Stånd.
Likväl återkommer Utsk. dermed.
Om meningen med ett grundlagsförslags hvilande, från den ena Riksdagen till den andra, måste vara den, som 1809 års Konst.Ulsk. uttryckte, nemi. att ändringen skulle gillas af ett mer än tillfälligt tänkesätt: så borde man väl icke envisas med sådana förslags framläggande, hvilka halfva representationen ogillat.
Jag hoppas och anhåller derföre att R. o. Ad., som, icke blott vid denna, utan äfven 2:ne föregående Riksdagar, underkänt förslaget, äfven nu måtte förklara det hvarken vara nödigt eller nyttigt, Frjh.
När jag under Betänk, finner icke mer än en reservant af R. o. Ad:ns ledamöter, hade jag väntat mig, att någon af de återstående 5 ledamöterne, hvilka, då de icke reserverat sig, naturligtvis bifallit förslaget, lippträdt till försvar för sitt verk.
Jag förmodar likväl, att sådant kommer att inträffa, ehuru jag kommit före dem.
Emellertid anser jag mig pligtig att, till följe af de åsigter jag förut i afseende på denna fråga uttalat, yrka att R. o. Ad. ville bi - Den 12 Juli c. m. 255 falla förslagets
Uvilande till grundlagsenlig behandling vid följande riksdag.
Det är af Hr von Hartmansdorff ganska rikligt anmärkt, att delta förslag kommer, såsom Thors bockar, tillbaka vid hvarje Riksdag, men jag ber att få nämna, alt det alltid återkommer, ända till dess att R. o. Ad. godkänt detsamma.
Della härleder sig derifrån, att det ligger ett rättsanspråk i sjelfva förslaget samt alt sådana förslag, som hafva en dylik grund, icke låta så lätt afvisa sig.
Jag vågar således understödja förslaget samt anhålla att detsamma mätte antagas hvilande lill nästkommande Riksdag.
Mig veterligt förefinnes ingen lag, som föreskrifver, att, då man icke bilrädt ett Utsk:s beslut, man skall bifoga det afgående Meni. en reservation, men emedan den siste värde talaren är nyfiken att få veta, huru i Konst.- Utsk. vid denna frågas afgörande tillgått, får jag meddela honom, att förslaget blef genom den förseglade sedeln antaget med 12 röster emot 11, samt att jag befann mig ibland de elfva.
Efter den redogörelse, som den siste värde talaren afgifvit, är det helt och hållet öfverflödigt att tillkännagifva att jag äfven befann mig bland de elfva.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, hemslälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag, behagade såsom sin gemensamma tanke förklara, alt ifrågavar:de förslag till grundlags-förändring är hvarken nödigt eller nyttigt, och ropades härvid starka Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, att han ansåg
Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth, begärde votering.
Uplästes till just. och godkändes följ:de förslag lill voter:s-propos.
Den som bifaller Hr von Hartmansdorffs förslag, alt R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att det uli Konst.Ulsk:s Mern.
N:o 15 framsläldla förslag till ändring i 39 §:n Riksd.Ordn. hvarken är nödigt eller nyttigt, löstalja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder berörde förslag lill gemensam tanke icke af R. o. Ad. antaget.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer:
Nej — 4.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade att den sålunda af R. o. Ad. antagna gemensamma tanke, jemlikt 56 §:n Reg.F., komme att lill Konst.Utsk. hänvisas.
256 Den 14 Juli.
Hit Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledaraöter, och befanns att dertill blifvit utsedde i Constit u tion s-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 245, Frih.
Lagerfelt, Israel Carl Adam, beviljade fjorton dagars ledighet, från och med den 12 dennes, N:o 678.
Hr Bildt, Knut.
Stats- Utskottet: efter Nro 2317.
Hr Fåhreeus, Olof Immanuel; Nro 1786.
Hr Blomstedt, Carl Reinhold. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 10 på aftonen.
Fredagen den 14 Juli 1854.
Justerades 5 prot.-utdr. för d. 12 dennes, samt nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag lill R.
Skrifvelser lill K. M.:
N:o 74, ang:de förändradt användande af den till Stalsskolor inom Lunds Stift och provinsen Halland utgående Helgonskyld ; N:o 75, rörrde låne-understöds beviljande för verkställande af tomt-reglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping; N:o 76, ang:de förändrade beskattnings-grunder för mjöloch såg-qvarnar samt ödesqvarnars befriande från grundskatt; N:o 77, angrde ytterligare anslag till upförande af cellfängelser; Nro 78, angrde allm. stadganden för erhållandet af Statsbidrag till allmänt eller enskildt nyttiga arbets-företag; N:o 79, angrde beviljadt lån för åstadkommande af en båtled emellan Asunden och Jernlunden m. fl. sjöar i Östergöthland ; och Nro 80, i ani. af K.
Mrts Nåd. hemställan till R.
St. rörrde Folkskole-lärares pensionering.
Anmäl - Den 14 Juli. 257 Anmäldes, men begärdes pä bordet, Exped.Utsk:s under N:o 81 afgiTna förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de Iransito-bandel mellan Sverige och Norrige.
Uplästes ett af Hr Blomstedt, Carl, inlemnadt sålydande Mern.:
Då jag numera ingått som ordin.
Ledamot i StatsUtsk., får jag vördsamt afsäga mig min plats som suppleant i Coust.Utsk.
I anledn. häraf blefvo Hrr Elektorer af H>- Gr. o.
Landtm, anmodade att utse en Suppleant i Const.Utsk. i st. f. Hr Blomstedt.
Föredrogs ånyo Consl.Ulsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 16, med förslag lill ändring i 69:de §:n Reg.F., ang:de behandlingen af StatsU(sk:s Betänk:n i vissa frågor.
Ifrågavar:de förslag lemnäs ulan anmärkn., till följe hvaraf Hr Gr. o.
Landtm, förklarade att detsamma komme, att, såvidt på R. o. Ad. berodde, blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Ånyo föredrogs Const.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 17, med förslag till ändring i 14:de §:n Riksd.- Ordn., ang:de representalions-rätlighelen för Slockholm.
Hr von Hartmansdorff, Aug.
Den nu gällande 14:de §:n i Riksd.Ordn. är upställd i öfvensstämmelse med den grundsats, som gäller för Stånds-representation i allmänhet, eller efter olika yrken.
Denna § stadgar att af hufvudstadens 10 Riksdagsfullmäktige skall ett visst antal utgöras af Magistrats-personcr, handlande, fabrikörer och handtverkare.
Jag anser denna klassifikation vara ganska riklig i en så stor stad, sorn Stockholm.
Skälet, hvarföre man icke förfarit på samma sätt i hänseende till våra andra städer, ligger naturligtvis i deras obetydlighet, i ringhelen af deras befolkning, hvilken möjligen skulle blifva hinderlig för valen, om man ville försöka der införa samma klassifikation som i Stockholm med dess talrika borgerskap.
Att här borttaga denna klassifikation och blott förklara, det Stockholm skall sända 10 Fullmäktige, är detsamma som att utbyta klassvalen mot samfäldta val.
Sådant innefattar, i min tanke, en stridighet mot hvad sorn gäller för vår representation i det hela.
Jag anser följaktligen detta förslag vara hvarken nödigt eller nyttigt samt önskar, att Ståndets gemensamma tanke mätte innehålla en sådan förklaring.
Delta förslag afser alldeles icke att förändra representationssättet för Stockholm och således icke heller att öfvergå från klassvals-principen lill den allmänna valprincipen.
Här ifrågakommer endast att bestämma, huruvida det är behöflig!, att i grundlagen föreskrifves valsättet för Stockholm, då densamma ej innehåller en sådan föreskrift i afseende å någon 9 H. 17 258 Oen 14 Juli. annan af rikets städer.
Det är nemi. de öfriga städerna öppet lemnadt att sjelfva ordna deras valsätt, under förbehåll af K. M:s sanktion.
Vid sådant förhållande har det förekommit Const.Utsk. som intet skäl förefilnnes att förmena hufvudstaden en frihet, som tillkommer alla öfriga städer i landet.