Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att denna likpredikan år 1765 föranledde Gälareds-grenens öfverförande till ätten JM 1 anser reservanten sig således af det föregående hafva bevisat vara ett hittills helt och hållet obevkadt antagande af Utskottet, isynnerhet som ej ett ord finnes nämdt derom i den af Schönfelt år 1770 på Ridderskapet och Adelns bekostnad utgifna matrikel.
Tvertom står der under Riddarhus-Utskottets Utlåtande JK 4. 21 JU 1 »Lilliehöökar till Fårdala» och under M 66 »Lilliehöökar till Gälared och Kålbäck» samt för ätten JU 66 anmärkt, att dess ursprung ses å ätten JM 1; sammalunda är förhållandet uti den förut omnämde matrikeln, som utskrefs efter Riddarhusets omorganisering år 1779, då klassindelningen ånyo blifvit införd.
Då bemälte Herr Schönfelt, som år 1770 var ledamot i Riddarhus-deputationen och under en lång följd af år Riddarhusets tjensteman, deltagit i genealogiernas granskande och kände 1755 års anmälan likaväl som Lilliehöökarnes egen uppgift af år 1761, är det väl icke tänkbart, åtminstone icke för reservanten, att Herr Schönfelt skulle hafva menat och önskat, att Gälareds-grenen skulle räknas till ätten JU 1 och det oaktadt i sin matrikel fört densamma till ätten JM 66, i strid med den Akersteinska genealogien och så många andra å Riddarhuset befintliga uppgifter.
Således finnes inga bevis för, att hvarken Tilas eller Schönfelt fört Gälareds-grenen till JU 1 utan heldre tvertom.
Man har häremot anfört, att den oegentlighet äfven nu eger rum, att Gälareds-grenen räknas till JU 1, ehuru ätten JU 66 heter »Liiliehäökar till Gälared och Kålbäck», men just denna omständighet är ett bevis till för det påstående, att denna ättegrens represeetation å ätten JU 1 tillkommit genom ett misstag samt att öfverflyttningen aldrig varit afsigtlig.
Man vet deremot och det synes äfven af Riddarhus-genealogierna sjelfva, att densamma efter införandet af vårt nuvarande statsskick under General Melins försorg omkring åren 1811 —14 ånyo ordnades och renoverades.
Ett misstag kunde då lätt insmyga sig å genealogierna, sedan Gälareds-grenen redan vid ett par riksdagar representerat för ätten JM 1.
Men att år 1809 ingen anmärkning gjordes mot
Gälareds-grenens arfsrätt till representation efter ätten JU 1 Fårdala, då slägtskapen med Fårdala-ätten var tydlig af genealogierna och det alldeles icke ligger så nära till hands att anmärka och efterforska, huruvida slägternas gemensamma stamfader varit Riks-Råd eller ej, må man väl ielea förtänka dem, som år 1809 utdelads poletter å Riddarhuset, isynnerhet som man år 1809 svårligen kunde minnas 1755 och 1761 årens förhandlingar eller att farbrodern till den Pierr Lilliehöök, som år 1809 utgaf fullmakt för ätten JM 1, sjelf år 1755 representerat för ätten JU 66.
Att ätternas genealogier icks nu i allo äro lika de genealogier, som upprättades ens åren 1811—14, synes lätt, om raan jemför våra nuvarande genealogier med de å Riddarhusvinden befintliga gamla makulerade genealogiska tabeller.
(Se till exempel Tab. 4 oeh 6 öfver ätten JU 66, der tvenne omnämda ätters nummer på sednare tider blifvit tillskrifna.)
Huru olika i sina uppgifter och i uppställning de första tabellerna öfver Lilliehöökska ätterna JU 1 och .Tks 66 äro, kan hvar och en för öfrigt lätt öfvertyga sig om.
Häraf synes tydligt, huru missledd man blir, om man antager, att
Riddarhusets genealogiska tabeller icke vid hvarje renovering ändras efter förefallande omständigheter; hvilket ju också är alldeles nödvändigt, om de skola vara tillförlitliga.
Genealogierna kunna således närsomhelst efter år 1765 blifvit ordnade så, som 22 Kiddarhns-Utskottets Utlåtande M 4. de nu befinnas och, om man icke kan påträffa ett original till de nuvarande genealogierna, kan man således icke heller med säkerhet veta, vid hvilken tid misstaget med Gälareds-grenens öfverflyttning till Jlf 1 egde rum.
Reservanten anser således korteligen: att Herrar Lilliehööks till Gälarede förfäder blifvit introducerade å ätten M 66 och aldrig lagligen derifrån öfverflyttade, ehuru nämde ättegren af misstag kommit att under loppet af mer än 50 år representera den utgångne ätten M 1; att något beslut af Ridderskapet och Adeln, att Gälareds-grenen skall ega säte och stämma för ätten JW l,icke finnes och att det skulle vara olagligt att nu fatta ett sådant beslut, samt slutligen att icke heller något bevis, som berättigar Gälareds-grenen att representera för ätten JU 1, hvarken blifvit företedt eller finnes att tillgå; — och således att adeliga ätten JYi 1 Lilliehöök till Fårdala är utgången, och att alla nu lefvande Lilliehöökar tillhöra adeliga ätten JVs 60 Lilliehöök till Gälared och Kålbäck.
A. Extrakt af Genealogierna öfver Adliga ätterne Lilljehöök N:o 1 och N:o 66, utvisande samma ätters första utgrening.
Birger Bertilsson till Kålbeck, Väpnare, (stamfader för ätten N:o 66).
Tufve Birgersson till Kålbeck.
Göran Tufvesson.
Christoffer Göransson.
Pehr Christoffer Lilljehöök af Gällared.
»Blef 1625 å ättens vägnar under namn af Lilljehöök af Gällared och Kålbeck introducerad under N:o 66». Bertil Pedersson.
Var 1488, 1494 Häradshöfding i Kållands Härad.
Tillh. Riddar h.-Utsk.
Av o 4.
Brynte Bertilsson till Oplo och Lurfva.
Riddare.
Var 1490, 1512 Häradshöfding i Kållands Härad.
Om honom står antecknadt: å Hufvudstamtaflan öfver ätterna Lilliehöök så länge de icke voro serskiljda: »Blef stamfader för adliga ätten Lilljehöök af Fårdala N:o 1, deraf en gren äfven skref sig till Gällared, samt Friherrliga ätten Lilljehöök N:o 13, f. På Stamtaflan öfver adliga ätten Lilliehöök N:o 1 finnes om Brynte Bertilsson antecknadt: »Han kallas i sonesons scnesons sonesonens Carl Magnus Lilliehööks tryckta likpredikan med personalia Sveriges Rikes Råd, men igenfinnes ej i Uglas rådslängd.
Peder Bryntesson.
Anders Pedersson.
Till Fårdala.
Riks- Till Gällared från hvilken nu Råd och Riddare. lefvande Lilliehöökar af "77“——■Gällared härstamma.
Nils Andersson.
Svea Rikes Råd.
Johan Nilsson Lilljehöök till Tåredal (Fårdala).
Rikstygmästare »1625 blef efter lottkastning under Isbo 1 introducerad på Riddarhuset i dåvarande Riddare-Klassen».
Denna gren utdog 1801 med majoren Anders Fabian Lilliehöök. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863.
Riddarhus-Utskottets Utlåtande M B. 1 N:o 5.
Ullålande öfver Riddarhus-Direlclionens Riksdagsberättelse.
Sedan Riddarhus-Utskottet fulländat granskningen såväl af R.iddarhus-Direktionens protocoll för den 17 Oktober 1859 till och med den 14 Oktober sistlidet år, som ock af 185 9, 1860, och 1861 årens afslutade hufvudböcker öfver Riddarhus-kassan, Adliga kadettskolefonden, Wadstena Adliga Jungfrustifts-kassan med Grefliga Schefferska stiftningens fond jemte alla öfriga under Direktionens styrelse och förvaltning ställda fonder, donationer och legater, äfvensom af Riddarhus-Kapitationsfondens räkenskaper för åren 1858, 1859 och 1860, tillhör det Utskottet, i följd af 36 § Riddarhus-Ordningen, att icke allenast hos Höglofl. Ridd. o. Adeln anmäla resultatet af en sådan granskning, utan ock afgifva utlåtande i anledning af den, jemlikt 15 § af Riddarhus-Direktionens instruction, af Direktionen till Utskottet aflemnade berättelse till Höglofl. Ridd. o. Adeln öfver hvad vid Riddarhusets och Stiftärendenas förvaltning sig i allmänhet tilldragit.
Utskottet har härvid ansett sig, i afseande på uppställningen, böra följa den ordning som i Direktionens berättelse blifvit iakttagen; men då denna berättelse redan är vorden till Höglofl.
Ståndets ledamöter tryckt utdelad, har Utskottet trott det göra tillfyllest att endast i korthet under de serskilda paragraferna sammanföra berättelsens innehåll, med de yttranden, Utskottet ansett den föranleda. § 1.
(Jemför pag.
3—8 samt 43—73 i Direktionens riksdagsberättelse.
) Af denna §, som i allmänhet redogör för de under Riddarhus-Direktionens förvaltning ställda kassors och testamentsfonders ställning, inhemtas, vid tillika anställd granskning af dithörande räkenskaper, hufvudsakligen följande.
Riddarhus-Kassans behållning, hvilken, enligt 1858 års bokslut, utgjorde 319,124 Rdr 47 öre, uppgick enligt 1861 års bokslut till 329,570
Rdr 38 öre och har således under de tre år som varit föremål för granskning ökats med 10,445 Rdr 91 öre.
Bil. till Höglofl. Ridd. o. Ad:s prot. vid 1862 års Riksdag. 1 2 Riddarhus-UtskotteU Utlåtande M 5.
Adliga Kadettskolefonden, med hvilken, enligt Ridd. o. Adelns beslut vid 1857—1858 årens riksdag, den s. k.
Wennerstjernska fonden numera blifvit förenad, liar under samma tid blifvit förkofrad från 137,761 Rdr 36 öre till 143,386
Rdr eller med 5,624 Rdr 64 öre. Wadstena Adliga Jungfru-Stifts-kassan, som, enligt 1858 års bokslut, egde ett kapital af 267,270 Rdr 3 öre, har ökat sig till 270,052 Rdr 97 öre eller med 2,782 Rdr 94 öre.
Grefliga Schef er ska Stiftning ens fond uppgick, enligt 1858 års bokslut, till 40,200 Rdr 85 öre och utgjorde enligt 1861 års bokslut 40,461 Rdr 92 öre och har således förkofrat sig med 261 Rdr 7 öre.
Af de öfriga under Riddarhus-Direktionens förvaltning från och med 1858 ställda 19 särskilda testamentsfonder, hvilkas sammanlagda belopp, enligt samma års bokslut, utgjorde 608,855 Rdr 84 öre, uppgingo, enligt 1861 års bokslut, till 617,897
Rdr 3 öre och hafva således vunnit en tillväxt af 9041 Rdr 19 öre.
Häraf faller på Bergenstjernska fonden 1,105 Rdr 13 öre, på von Liewenska fonden 1,398 Rdr 89 öre, på Löwenskiöldska fonden 1,121 Rdr 51 öre, på Queckfeltska fonden 1,623 Rdr 34 öre, på Silfverbergska fonden 851 Rdr 22 öre, på Fröken U. C. von Hauswolffs fond 952 Rdr 54 öre, på Bungencronska fonden 625
Rdr 3 öre samt på Stråleska fonden, 550 Rdr 5 5 öre.
Afven en Onämnd Wälgörares, Stjernereutzska, Wulfcronska, Tersmedenska, Stjerncronska, Fru B. M. von Hauswolffs, Gylienbååtska, Hartmansdorflfska samt
Berghmanska fonderna hafva vunnit en större eller mindre tillökning, hvaremot de återstående två eller de Silentska och von Blockiska fonderna obetydligt minskats, den förra med 128 Rdr 64 öre och den sednare med 35 Rdr 38 öre.
Utom förenämnde nitton s. k. småfonder har Direktionen fått emottaga trenne i berättelsen till senaste riksdag omförmälda donationsfonder nemligen:
Efter frami.
Hoffröken Carolina von »Setefcen hvaraf behållningen , enligt 1861 års bokslut, utgjorde 3,166 Rdr 26 öre.
Hofmarskalken Johan Fredrik Aminoff och hans äfven aflidna hustru Johanna Charlotta Aminoff, hvaraf behållningen, enligt 1861 års bokslut, uppgick till 10,213 Rdr 55 öre; samt Efter frami:
Fröken Anna Catharina Bethun, hvaraf behållningen, enligt 1861 års bokslut, uppgick till 14,593 Rdr 87 öre; varande afkastningen af dessa tre fonder anslagen till pensioner åt medellösa enkor efter Adelsmän eller ogifta fruntimmer af adligt stånd.
Sammanlagda beloppet af de medel, som af Riddarhus-Direktionen under den nu granskade perioden förvaltats, hvilka enligt 1858 års bokslut utgjorde 1, 373,212
Rdr 55 öre, uppgingo således enligt 1861 års bokslut till 1,429,341 Rdr 98 öre,och har fördenskull under 1859—1861 ökats med 56,129 Rdr 43 öre; häruti likväl icke inberäknadt kapitalvärdet utaf en frami.
Öfversten Ambrosius Berghmans fond tillhörig, emot ett årligt arrende af 171 tunnor råg, utarrenderad egundom i Wermlands
Län, jemte frälseräntan af ett helt hemman i Calmar Län, hvilken, efter markegångspris i pen - Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 5. 3 ningar förvandlade, afkastning af Direktionen disponeras, jemte räntan af fondens kontanta tillgångar till stipendier och pensioner.
Vid anställd granskning af räkenskaperna öfver alla ofvan uppräknade kassor och fonder, har Utskottet icke funnit anledning till någon anmärkning, hvarföre Utskottet med nöje vitsordar den särdeles noggrannhet och ordning hvarmed samma räkenskaper blifvit förda.
Beträffande i öfrigt frågan om förvaltningen af dessa kassor och fonder, har Utskottet, efter tagen kännedom af
Direktionens protocoller och dertill hörande handlingar, ansett sig böra med tillfredsställelse förklara att Utskottet funnit
Direktionens förvaltning hafva varit i allo öfverensstämmande med de i Direktionens instruktion samt serskildt gällande reglementen, donationsbref och testamentsförordnanden meddeldta föreskrifter.
Uti förevarande § anmäler
Direktionen i öfrigt, hurusom Direktionen låtit vid vederbörlig
Domstol bevaka ett uti Direktionens berättelse till sednaste riksdag omförmäldt testamente af frami.
Enkefru Friherrinnan Wrangel von Brehmer samt jemväl vidtagit uödiga åtgärder för testamentsmedlens utbekommande, medelst en af Hofrätts-Assessoren Grefve Rudolf Horn, såsom skyld med en annan testamentarie efter bemälda Enkefru Friherrinna, Fröken Eva Maria Sofia Eleonora Gustafva Horn, utan någon utgift för ltiddarhus-kassan, utförd rättegång emot testamentsgifverskans son och enda arfvinge Majoren Friherre Carl Gustaf Wrangel von Brehmer, men hvilka åtgärder ej ledt till det dermed åsyftade ändamål, så att i denna sak för Direktionen endast återstode att tillkännagifva, det Grefve Horn förmält sig framdeles skola meddela upplysning, huruvida, efter den slutliga utredningen af Friherrinnan Wrangel von Brehmers bo, någon behållning deri möjligen kunde förebringas.
Då emellertid vid det förhållande, att enligt bouppteckningen skulderna i någon mån öfverstege tillgångarne, den efter boutredningen möjligen befintliga behållning icke kunde antagas uppgå till något betydligare belopp, har Direktionen ansett sig ega anledning att, utan afvaktan på några vidare meddelanden uti ifrågavarande hänseenden, hemställa, det Ridd. o. Adeln matte förklara, att, för den händelse att den på ifrågavarande donation till Riddarhuset belöpande andel af möjligen befintlig behållning i Friherrinnan Wrangels bo skulle understiga 1,000 Rdr Rrnt, Ståndet ville till förmån för ofvanbemälda Fröken Horn samma andel afstå.
A denna Direktionens hemställan får Utskottet vördsamt tillstyrka bifall.
Med anmälan, att frami.
Statssekreteraren Magnus Georg Danckwardt uti ett den 26 Dec. 1860 upprättadt och af Direktionen bevakadt testamente förordnat, bland annat, att utaf hans qvarlåtenskap ett kapital af 3,000 Rdr
Rmt skulle öfverlemnas till Riddarhus-Direktionens förvaltning samt att räntan deraf efter fem procent skulle årligen utdelas i två lika stora pensioner till 4 Riddarhus-Utskottets Utlåtande AS 5. tvänne adliga eller ofrälse enkor eller ogifta äldre fruntimmer, hvilkas fattigdom vore tillförlitligen styrkt, att för hvarje gång i sex år åtnjutas, och dervid de i nämnde belägenhet stadde, som voro beslägtade med testamentsgifvaren eller hans broders döttrar eller deras efterkommande borde ega företräde, har
Direktionen, som för närvarande under sin förvaltning icke innehafver andra testaineuts eller donationsfonder än sådana som äro stiftade till förmån för medlemmar af det stånd, hvars rätt och fördelar
Direktionen eger att bevaka och iakttaga, funnit sig föranlåten att afstyrka emottagandet af den ifrågavarande donationen.
Och då, enligt Statssekreteraren Danckwardts ofvanberörde testamente, rättigheten att söka de pensioner, som af fondens afkastning komme att bildas, skulle blifva utsträckt till alla så väl frälse som ofrälse fattiga Enkor och äldre ogifta fruntimmer inom Fäderneslandet, men, på sätt Direktionen jemväl yttrat, det är för dess verksamhet alldeles främmande att förvalta medel, afsedda att tillgodokomma fattiga personer i allmänhet, som icke tillhöra Adelsståndet, delar Utskottet Direktionens åsigt och tillstyrker fördenskull bifall till den af
Direktionen uti förevarande hänseende gjorda hemställan.
Vid det förhållande, att Adliga Kadettskolefonden, hvars afkastning användes dels till underhåll af tre Kadetter vid Kongl. Krigsakademien och dels till fyra högre och åtta lägre akademiska stipendier samt tvä så kallade näringsstipendier, under de sistförflutna 10 åren vunnit en tillvext af 11,407 Rdr 03 öre, samt vid slutet af 1801 uppgick till 1 43,380 Kdr, samt, enligt en berättelsen bifogad kalkyl, lemnade ett öfverskott för året af 1,338 Kdr, har Direktionen, hvars uppmärksamhet det icke kunnat undgå, att de belopp som för närvarande äro fastställda för ofvanberörde Stipendier eller 30 0
Kdr för de högre samt 240
Kdr för de lägre akademiska stipendierna och näringsstipendierna, numera äro alldeles otillräckliga för stipendiaternes torftiga bergning under studiitiden, ansett det vara lämpligast att använda öfverskottsmedlen till förhöjning af dessa stipendiers belopp och i afsende å förhöjningens storlek funnit densamma, utan något äfventyr för fondens förmåga att bestrida de derå anvisade utgifter, kunna förökas, de fyra högre akademiska stipendierna med 90 Kdr, samt de åtta lägre akademiska stipendierna oeh näringsstipendierna med 00 Kdr, hvarigenom fondens tillökta årliga utgift komme att uppgå endast till 900 Rdr, eller 378
Kdr mindre än det för 1802 beräknade öfverskott, hvarförutan de akademiska stipendierna, hvaraf för närvarande |:delar belöpa sig på vårterminen och g på höstterminen, hädanefter skulle sålunda fördelas, att för vårterminen anslås f:delar och för höstterminen §:delar af stipendiisummorna, men att näringsstipendierna fortfarande utbetalas till sina innehafvare med en fjerdedel i hvarje qvartal.
På grund af hvad sålunda och i öfrigt blifvit af Direktionen an draget, tillstjrker Utskottet i enlighet med Direktionens förslag Riddarhus-Utskottets Utlåtande Al 5. 5 l:o att Ridd. o. Adeln måtte besluta att de fyra högre och de åtta lägre, från Adliga Kadettskolefonden utgående akademiska stipendier skola höjas, de förra från 300 till 450 Rdr och de sednare från 240 till 300
Rdr årligen att utgå med ä:delar hvarje vårtermin och j hvarje hösttermin; 2:o att de å samma fond anslagne två näringsstipendier skola förhöjas från 240
Rdr till 300 årligen, att utgå med en fjerdedel hvarje qvartal; samt 3:0 att denna nya reglering af stipendiibeloppen skall lända till efterrättelse från och med 1804. § 2. (pag. 8—9 i Dir.
Berättelse.)
Direktionen omförmäler i denna §, att den kapitationsafgift, som enligt Kidd. o.
Adelns under 1850—1858 årens riksdag fattade och vid senaste riksdag förnyade beslut, med ett från 1 Rdr 5 0 öre till 5
Rdr förhöjdt belopp tills vidare erlägges af hvarje Adelsman som för lön eller förmögenhet betalar bevillning, under de tre sistförflutna åren influtit med tillsammans 37,230 Kdr 50 öre.
Utom detta belopp och de under sistl. år inkomna kapitationsafgifterna, hvilket allt blifvit användt till bestridaade af Riddarhus-reparationsfondens utgifter för de stora och kostsamma, numera fullbordade arbetena i och för Riddarhusbyggnadens iståndsättande, har samma fond, såsom ersättning för en del af berörde utgifter, fått från Statsverket uppbära en sammanlagd summa af 41,081 Rdr 15 öre.
Genom dessa betydliga inkomster, hvartill kommer en summa af 3,125 Rdr som tillflutit fonden från hyresersättning af riksgngskostnadsmedel för Ståndets klubb och samtalsrum, har denna fond, hvars räkenskaper för åren 1858—1800 blifvit till granskning öfverlemnade, blifvit försatt i tillfälle att icke allenast bestrida de drygaste reparationsutgtfterna, utan äfven något minska den skuld till andra under
Direktionens förvaltning ställda kassor, hvari fonden vid tiden för sista Riksdagsberättelsens afgifvande häftade.
Fondens skuldsättning, som vid sagde tid uppgick till 54,000 Rdr, under det att behållningen var inskränkt till endast 900
Rdr, utgör nemligen för det närvarande, 42,500 Rdr, utom räntor, löpande å större delen af skuldbeloppet från den 1 Januari 1801; och består tillgången utaf en i Banken innestående summa af 2,938 Rdr 22 öre, hvarmed utgifterna till sistlidet års slut ansetts kunna bestridas.
Ehuru således fondens ställning i någon raan förbättrats, uppgå dock skulderna ännu till ett ganska betydligt belopp; och som för deras gäldande några andra medel än de årligen inflytande kapitationsafgifterna icke torde kunna påräknas, har Direktionen funnit nödvändigheten af att det får förblifva vid nu gällande stadgande om kapitationsafgiftens utgående tills vidare med ofvannämnde förhöjda belopp.
Utskottet, som vid granskning af kapitationsfondens räkenskaper för åren 1858, 1859 och 1800, icke funnit något att an - 6 Riddnrhus-UUkottet* Utlåtande M 5. märks, inser, lika med Direktionen, det oundvikliga behofvet af kapitationsafgiftens fortfarande, hvarföre
Utskottet tillstyrker att kapitations-afgiften må tills vidare utgå med Fem Riksdaler Riksmynt årligen af hvarje Adelsman, som för lön eller förmögenhet erlägger bevillning. § 3. (pag. 9 et 10 i Dir.
För att i möjligaste mån befrämja kompletteringen af stamtaflorna öfver de å Riddarhuset introducerade Ätter, har Utskottet, lika med Direktionen, ansett sig böra förnya den vid flera föregående riksdagar af Ridd. o.
Adeln bifallna hemställan att Ståndet behagade besluta och i Riddarhussalen låta anslå en uppmaning till dess medlemmar att i Riddarhuskansliet taga noggrann kännedom om beskaffenheten af sina ätters genealogier, samt derefter meddela alla de för dessas komplettering nödiga upplysningar som kunna anskaffas.
I sammanhang härmed har Direktionen anmält, att uti den af Utgifvaren af arbetet »Svenska Adelns Ättartaflor», Herr Gabriel
Anrep, väckta och redan under förra riksdagen till Ståndets kännedom komna fråga, huruvida den bland lefvanda ätter upptagna adliga ätten J\l 1 Liliehöök af Fårdala borde anses vara utslocknad och dess medlemmar tillhöra adliga ätten Lilliehöök M 66 till Gälared och Kålbäck, Direktionen, uppå de grunder som blifvit framställda uti Direktionens protokoll den 2 Juli 1861, hvaraf ett utdrag är vordet Berättélsen bifogadt, ansett sig sakna giltiga skäl att vidtaga några ändringar uti stamtaflorna öfver adliga ätterna Lilliehöök; och har, vid sådan sakens utgång och med stöd af Ridd. o. Adelns den 26 Oktober 1860, i anledning af Riddarhus-Utskottets Utlåtande JYi 20 fattade beslut, Direktionen ålagt Herr
Anrep att inom föreskrifven tid låta omtrycka de delar af Attartaflorna, som omfatta ifrågavarande ätter, så att dessa blefve i full öfverensstämmelse med Riddarhusets genealogier, samt att låta de sålunda omtryckta Lilliehöökska stamtaflorna, såsom bihang, medfölja det näst derefter utkommande häfte af ofvannämnde arbete, hvarförutan Direktionen förordnat, att utbetalningen af den gratifikation från Riddarhuskassan, som Herr Anrep för arbetets utgifvande fått sig tillagdt, skulle inställas, intill dess han visat sig hafva ofvanberörde föreläggande fullgjort.
Sedan Herr Anrep inom utsatt tid uppfyllt hvad honom sålunda blifvit ålagdt, har han fått lyfta den under tiden innehållna delen af gratifikationen, af hvars hela belopp, 2500 Rdr Rmt, numera endast återstår 400 Rdr, hvilka, jemlikt Ridd. o. Adelns vid gratifikationens beviljande meddeldta föreskrift, icke skola till Herr Anrep utgifvas förr än han styrkt sig hafva utarbetat fullständigt manuskript till meranämnde arbete.
Med tillkännagifvande att senast utkomna häfte af »Svenska Adelns Ättartaflor», omfattande ätterna Skytte af Duderhoff-Stjernancker, får Utskottet, under åberopande af de skäl, som blifvit anförda i Utskottets vid föredragning hos Ridd. o. Adeln den 10 Riddarhm-Utskottets Utlåtaude JU 5.
T dennes bifallne utlåtande M 4, i anledning af Herr Anreps motion angående förmenta oriktigheter i stamtaflorna öfver Lilliehöökska ätterna, vördsamt hemställa att Direktionens ofvanberörde åtgärder må af Ridd. o. Adeln godkännas. § 4. (pag.
10 et 11 i Dir.
Direktionen har här meddelat, dels att, efter det senaste riksdagsbérättelse afgafs, följande ätter blifvit å Riddarhuset introducerade, nemi. bland Friherrar JVf 401 Friherre Braunerhjelm; 402 Friherre Gripenstedt, och 403 Friherre Ericson. ltidders och Adelsmän:
M 2332 Herr de Maré; 2333 Herr Olde wig; 2334 Herr Bohnstedt; 2335 Herr Reventlow; 2336 Herr von Möller; dels att såsom utslocknade blifvit afförda tre grefliga, fyra friherrliga samt tretton adliga ätter samt att adliga ätten Ericson afförts till följd deraf att ättens hufvudman blifvit till friherre upphöjd, dels ock att, med tillämpning af Ridd. o. Adelns vid senaste riksdag fattade beslut, en greflig, en friherrlig och fjorton adliga ätter blifvit såsom utgångna afskrifna, emedan å deras stamtaflor icke finnes upptagen någon lefvande manlig medlem, född under de sistförflutna 90 åren.
Hela antalet ätter som i Direktionens näst föregående berättelse beräknades till 1,011, kan således nu antagas utgöra Grefvar 69.
Friherrar 176.
Ridders och Adelsmän 733.
Summa 97 8. § 5. (pag. 11 et 13 i Dir.