Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man , bidragit till återinförandet af det sedermera fortsatta bruk, att hålla Ting blott vissa tider på året i den församlade Menighetens närvaro , och den som tviflar, att sättet för Tingshållningen i närvaro af ett större antal rättsökande inspirerar mera aktning och uppmärksamhet, och mera tillfredsställer alimänheten och dess anspråk på Embetsvärdigheten, än ofta förnyade Tingsstämmor med ganska få, må hända ock inga parter, denne, säger jag, har visserligen blott fästat tankan på theorien , icke på allmänna begreppet och dess fordringar, i anseende till verkställigheten; men hvilket synbarligen är Deu 5 Juli e• w* att märka, blott vid jemförelsen imellan solenniteten vid ett ordinarie Ting, och obetydligheten af ett Urtima Ting, der anklagaren och den anklagade stundom, jemte nagra för upplysning närvarande personer, nästan obemärkt af alla andra passera den tid, som för ändamålet erfordras.
Äfven den mest tänkande kan ej skilja sig ifrån sinnlighetens kraf genom yttre former, och mindst då de genom vanan vunnit en stadgad häfd, som leder till ordning, och bidrager till värdighet och anseende.
Dessa äro de betänkligheter, hvilka i synnerhet förekomma mig mot HäradsRätternas förändrade organisation.
Finnas de af mindre vigt, ände skäl, som äro för motsatsen; så ligger misstaget vid framställningen i min öfvertygelse, för hvilken jag dock äger stöd af allmänna tanken, som visserligen i Landsorterna icke än förklarat sig för förändring i nu varande förhållandet, lika som den ej allena påkallas af behofvet för det ändamål, som sökes.
Lagmans-Rättens indragning har deremot långt för detta i min föreställning utgjort ett förmodadt bidrag till rättegångsärendernas skyndsamma gång , dels derföre, att den uppehåller Parter, dels derföre, att af En enda der anställd lagkunnig per - Den 5 Juli. e. nt. 255 son, ej större visshet om Lagens säkra tillämpning kan vinnas, än vid en lika organisation i Härads-Rätten; hvarförutan två Under-Domstolar synas vara obehöfliga.
Men då med deras borttagande ovilkorligen står i sammanhang HofRätternas fördelande till vissa Landsorter, så vida ej rättegångsvägen skall blifva alltför besvärlig, och då olägenheterna afen slik styckning visa sig i öppen dag, så skildrade af Hans Excellence Herr Justitie StatsMinistern i Stats Råds Protocollet, att all tillbuden vederläggning deraf vöre förgäfves, hvarförutan de med en slik fötändrins förenade kostnader för allmänna hus, och för nya löner till ett ansenligt ökadt antal Ledamöter och Betjening , äfven måste bland skälen komma i beräkning; så måste min tanka om Lagmans-Rättens indragning gifva vika för de med en slik förändring förenade olägenheter, och sorn Lagmans-Rätterna i nu varande skick, då de af erfarna och kunniga män förvaltas, medföra det verkliga gagn, att omkring ildelar af dit dragna mål bero vid Lagmans-Rätternas beslut; så torde den egenteliga olägenheten , som härleder sig af hinder i målens slut, imellertid kunna derigenom häfväs, att nämnde Domstol i stället för att sammanträda hvaije år, har Session 2 gånger, hvilket ock fordom ägt rum, då, såsom bekant är, Lagmannen, efter slutet af hvarje Tingstour i £hn 5 Juli e, rhi Häraderna , pröfvat tvisterna imellan dö med HäradsRätteiis beslut missnöjda parter.
Förändring i Städernas Ordinarie Dom* stolar, Rådstufvu- och Kämnärs-Bätter sy* nes ej stå i sammanhang rned grunden för LandtDomstolaraes förändrade skick, erne* dan de förra redan äro permanenta.
Då för Rättegangsärendernas skyndsam»
Ina handhafvande, Kämnärs-Rätter i vissa Städer blifvit t sednare åren inrattade, der. så» dana förr ej funnits; så spes projectet om deras sammanslående nied Rådstufvu-Rätter* na strida emot behofvets redan befunna kraf. Dessutom äga RådhusRättens Leda* möter, såsom tillika utgörande den Executiva åtgärden, i egenskap af Magistratspersoner, sådan särskild sysselsättning», att
Domare-befattningen i deras vård snarare borde mindskas än ökas.
Det är val sant, att genom Ledamöternas förökade antal , i Rådhus-Rätten, arbetet kunde indelas på särskilda divisioner; men utom det en sådan förökning medför kostnader, hvilka Städernas invånare troligen ej gerna sig underkasta , heldst deras påräknade tillgångar för Tjenstemän äro inskränkta blott till aflöning för dem som nu finnas; så äro ärenderna vid Kätnnärs-Rätterna icke af den beskaffenhet, att de collegialiter kunna handteras, det vill säga, att Ordtörander nas - Ven 5 Juli. e. m, S«? nas Lag-kunskap är icke som vid Harads» Ratterna tilli äcklig för ändamålet och för befattningen; hvaraf foijer, alt en förändring i organisationen af StadsDomstolarna skulle mer föranleda till hinder och Uppehåll, an till något påräknadt gagn.
Dessa mina tankar vågar j ig tro vara af den beskaffenhet, att de kunna väcka någon särskild uppmärksamhet till återremiss af LagUtskottets Betänkande.
Men i -det fall, att ett slikt beslutande äger rum , på. grund af andra Ledamöters Yttrande, torde detta med dem få vara följaktig!.
Grefve von Lantingshausen, Albrecht, Instämde i Herr af Kiintebergs yttrande.
Herr Hummelhjelm, Carl Fredrik, uppläste ett så lydande Diktamen; Ehuru i fråga om förändring i Dom r* c? stolar nes antal och organisation å Landet och äf Kongl. Hof-Rätterna, jag ej missledes af egenkärlek, att tilltro mig fullkomligen kunna inse, om sådan förändring är nyttig eller ej ; och ej heller, aF prevention, för elier mot denna fråga, derföre, att den åsyftar ändring af äldre stadgade inrättningar: anser jag likväl icke vara förenligt sned min, och torde hända, med de flastes Rid o. Ad.
Trot. 53- 34* 25S Den 5 Juli. e. in. öfvertygelse, att medgifva det denna fråga om Domstolarnes förändrade antal och organisation, skulle efter Herr Lagmannen Silfversparres särskildta Memorial, oell enligt hvad Kongl.
LagCommittéens och Höglofl.
LagUtskottets, genom hvar deras pluralitet, derom vunna sammanstämmande utlåtande innefattar, nu kunna skiljas från hvad som Kongl Maj:t., så väl vid dess Nådiga Stadgande för LagCommittéen , som genom dess i frågan den 19 nästlidne April i Nåder gifna Yttrande, ansett vara nödigt vid meddelandet af hein Lagförslaget, att nämligen detsamma i afseende på ämnets vigt och grannlagenhet, samt vådan af ett förhastadt beslut, borde komma genom tryck till Allmänhetens kunskap och inhämtande af anmärkningar dervid, innan det Kongl. Maj:ts och Riksens Höglofl.
Ständers öfverläggning och antagande underställdes.
Den häremot framställda tankan, att Kongl. LagCommittéens omarbetande af RättegångsOrdningen, skulle lämpas efter Lagstiftande Magtens snart meddelade preliminaira beslut, om ett inskränktare antal Domstolar, och om tiden och sättet för deras verksamhet, synes icke vara af den nödvändighet, ehvad derom vid bedömandet blifvit yttradt, att man till vinnande deraf må, utan allmänhetens noga Dtu 5 Juli. e. m. 259 kännedom och eftersinnande af en sådan vigtig förändring, förhasta sig med detta beslut, som torde till dess beskaffenhet och följder innefatta så val hittills förekomna , som hädanefter bibringande större betänkligheter»
Månne icke, till undvikande af misstag härutinnan, det i sådant fall vore bättre, att Kongl. LagCommittéen upp?jorde alternativa förslag till Rättegångsordning, lämpad efter
Domstolarnes antal och organisation, så väl enligt deras nu varande inrättning, som efter LagCommittéens med dem åsyftade förändring?
Den af Lagutskottet förutsedda byggnad af RättegångsOrdningen , med alla sina formaliteter, som skall uppställas på den grund, som sökes genom ofvannämnda preliminaira beslut, bör ej blottställas för att falla, som kunde inträffa, i händelse man ej noga undersökte, utan förskyndade sig med grundläggningen.
För rnin del, i öfrigt instämmande med hvad Herr JustitieRådet Iserhjelm den 11 sistlidne April uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol, rörande detta ämne, yttrat och åberopat, vigar jag vördsamt tillägga några erinringar, som fästade vid min öfvertygelse, under en tid af mer än Den 5 Juli. e. tk. eo års nästan oafbruten sysselsättning med Lagskipningen vid nämnde Domstolar.
Någon billig klagan öfver obeqvämligjhet, att få Tvister anhängiga vid Härad sRätten, äger väl nu icke rum, emedan.
Häradshöfdingen, som miste bo inom Domsagan, alltid är tillgängelig, och der hans hemvist är aflägse för Parter, finnas Personer förordnade, som utgifva Stämningar.
Skyndsamhet med ärendernas upptagande vid HäradsRatlen , synes i synnerhet vara nödig i afseende på Brottmål.
Häruti torde vår nu gällande
Lag göra tillfyllest; ty den ålägger Domaren, alE vid Ultima Ting afgöra sådana Mai, om Ordinarie Ting icke snart infalla: och hvilken utväg, kan hända, klefve lika nödvändig, om än Härads-Tlng i hvarje månad skulle föreskrifvas, emedan uppehållet med en häktad Brottsling från ett sådant Laga Tings afslutande, till början af annat Ordinarie Ting, likväl torde blifva för långt, heldst Brottmål fordra en hastigare behandling, äfven derföre, att den anklagade icke har behof af besinningstid och sällan af anstånd till beredande af motbevisning.
Med Tvistemåls upptagande vid första Domstolen, efter ågången Stämning, torde Deri 5 Juli, e. m. förhållandet vara annorlunda.
Der behöfva Parterne tid till rådrum och öfverläggning, å ena sidan ofta för Käromålets bevisning, och å dea andra, nästan alltid till beredande af försvar, eller till medgifvande af Stämnings-målet.
Öfverilning eller brådska i sådana fall är vådlig.
Genom någon tids utdrägt dermed, händer att en mängd Rättegångar afstadna, antingen medelst Parternas egna, eller andra Personers förenings-åtgärder.
I den man, tillfället att vid lörsta Domstolen framställa Tvister, blifver lättare, i samma mån måste ock Rättegångarnes antal ofelbart ökas, särdeles i afseende på alla de ämnen, som leda sitt ursprung från passionerna, och otvifvelaktigt hafva många, om ej de flesta Tvister derifrån sin egentliga upprinnelse.
Man granske StämningsListorna.
De skola ofta visa, att nära halfva antalet af instämda Mål finnes, innan HäradsTinget infaller, vara förlikte, eller ock beredde till förlikning; och hvilket i synnerhet inträffar med de Tvister, som genom Slämningar längst före Tingets början blifvit anhängige.
I Städer, der Personalen sällan öfverstiger 2:15000, sysselsättas de permanenta Domstolarne hela året; hvaremot på Landet, der ämnen för stridigheter äro vida flere, en folkmängd af 20 å 50,000 per - Den 5 Juli. e. m. fonér, endast under 5 å 4 månader uppta» ger Domarens tid.
Otn Tviste-mål någon gång blifvit hvi« lande flere år vid UnderRätterna, äro dessa händelser sällsynta och inträffa icke, om ej, antingen deraf, att endera Parten bereder onödigt uppehåll och Domaien det ej med Laglig försigtighet förekommer, i hvilket fall den lidande Parten äger i Lag förvarad rättighet, att derföre vinna ersättning och rättelse; eller ock af sådana hinder, som härröra af Sakens natur, t. ex. saknade upplysningar, för hvilkas anskaffande en längre tid erfordras; aflägsna Vittnens inställelse, och så vidare, hvilka hinder måste uppehålla saken nästan lika lång tid, ehvad Domstolen är permanent eller icke.
Utom det uppehåll, som LagmansRättens ordinarie sammankomst endast en gång om året verkeligen bereder, och hvarom nedanföre vidare skall nämnas, synes mig grunden till öfverklagad långsamhet och fel i Rättegången ligga, hvarken uti UnderDomstolarnes organisation, eller synnerligen uti nu gällande Lagar, utan på sina ställen, uti sältet att vårda och rätt tillämpa dessa Lagar.
— Om jag härvid får nämna tvänne mig förekomna hjelpemedel, så voro de: dels, att pä ett, för Domare» Den 5 Juli. e. m. 263 Embetets oberoende, förenligt sätt, så väl redan gifne, som, må hända, bättre utarbetade Lagliga föreskrifter, blefvo alfvarligt använde, att förmå den vårdslösa och försumliga UnderDomaren, att fullgöra sina skyldigheter; och dels, att alla Domare, för deras vigtiga göromål, erhölle tillräcklig
Lön af Staten och ej af Parter uppburo några sportlar eller inkomster.
Den hittills erlagda lösen för RättegångsUandlingar, kunde i stället utgöras till Staten, genom förhöjd Stämpel-afgift å Stämningar och Ansökningar.
Nämnden, sådan den nu är, medförer stor nytta.
Dertill väljas, åtmindstone böra väljas, bofaste Bönder af anseende och bepröfvad redlighet.
Merendels ernå de, genom längre tids öfvervarande af speculativa Ärender, en viss odling och Lagkunskap, som, jemte tillvunnen aktning och förtroende hos Menigheten, bereder dem tillfällen, att förrätta Auctioner, Utredningar, Besigtningar, Bouppteckningar och Arfskiften, och att författa Allmogens Afhandlingar, samt leda sina likar i deras enskilda angelägenheter, och sådant allt, utan betydliga kostnader för dem, som behöfva detta biträde.
När stridigheter uppstå mellan grannar, är Nämndemannen i trakten den, som i första rummet tillfrågas.
Ofta bereder han en förlikning, sorn. 264 Den 5 Juli, e. m.
Personer af annat
Stånd, med högre upp3y^r»ir g, fåfängt skulle försöka att tillväga Ininga.
Om nu HäradsRätten, på föreslagna sättet, idi ver permanent, så må te ständiga ombyten ske bland Nämnden; ty förgäfves skall man öfvertala Bonden att lemna sin Jord , för att under 9 månader af året bivista Tingen.
Härigenom förlorar
Nämnden tillfälle, alt vinna nödig förstånds-odling, och dermed vara både sig och Menigheten nyttig.
Manga Socknar finnas, dei man icke igenfinner 2 å 5 Personer , tjenliga till Nämndemän.
Hvar skall det Mistande stora antalet tagas?
Månne i öfiigt, ge nom FhuadsRätternas permanence, d». t skulle blifva uppmuntrande för en Don.are, som oltast vid denna Syssla uppoffrar hela sin verksamma tid , att. under ålinindstone 9 månader af året, begagna en utsedd bonings-plats, der han , ehuru ej alltid sysselsatt med Embetsgöromål , likväl måste, med för honom och dess Tj-nst nödiga Personer, tillbringa sin lid, och således, mer än förr, blifva skild från dess hem och oftast varande eget Jordbruk, hvarigenom han, utom enskild förlust, saknar tillfälle att förvärfva de säkra ceconomiska insigter, som äro oundgängeliga vid liera af hans Embets» göromål.
Den 5 Juli. e. m Lagmans-Rätterna hafva i sednare tider varit föremål för en mera allmän ovil ja*.
Men med en, efter tidens skick, lämpad löneförbättring torde kunnige oeh skicklige äldre
Män bland Här adshöfd ingar och Hofrätts-Ledamöter, lunika behöfva någon ledighet fjån trägnare tienste-befattningar, kunna Lagmans-Embeten emottaga och i allmänhet återföra dessa urgamla
Doms olars anseende och förtroende.
Om derjemte inom sladgade Terminer 2:ne ortbnarie“ Lagman :-Ting årligen förrättades i hvarje Lagsaga och i öfrigt, efter hvad nu är fö . . . <*• 1 esk rifve t, Urtima Lagmans Ting höllos pa Sökavdv partens bekostnad ; är det att förmoda det Lagmans-Rätlernas bibehållande blefve af hög-ta nytta.
Efter temmelig säker beräkning vädja från HäradsRätterna i Götha.
Rike under Lagmans-Rätterna mindst 4°oo mål.
Af dessa vad fnllföl|es åtmindstone hälften eller 2000, och af hvilka endast 4°o eller högst 450 mål genom vad gä till Kongl. Gotha Hof-Rätt.
Skulle Lagmans-Rätterna borttagas, så måste do 2000 mål , sorn derstädes nu fullföljas, dragas till nämnda Hof-Rätt.
Antalet blifver ofelbart ökadt i den mån R.ittegängssättet, genom Härads-Rätternas tillämnade permanence, blifver hastigare och parterna derigenom betagas tillfälle till besinning och deraf följande förlikning. *66 Deu. g Juli. e. m.
De nili, som nu årligen inkomma till Kongl. Götha Hof-Rätt, lära utgöra ett belopp af omkring 3000.
För deras afgörande forsla icke 3 Divisioner.
Den 4 bär derföre i underdånighet hos Kongl. Majit, blifvit sökt.
När för 3000 ärenden fordras
4 Divisioner, miste 6
Divisioner fullt ut sysselsättas med 4600, som komma mindst att utgöra numeraira beloppet, då genom Lagmans-Rätternas försvinnande, det hittills varande antalet ökas med 1600 vädjade mål, hvilka upptaga vida mera tid och omsorg vid pröfningen, än ganska många af de förutnämnda 5000 ärender, hvilka äfven innefatta ansöknings- och mindre besvärsmål, m. m.
Det är onekligt, att mängden af tvistemål förefaller inom BondeStåndet, hvars medlemmar finna lättast, att utan betydligare kostnad, efter erlagdt vad vid HäradsRätten, få sjelfve resa och bereda sig sakens fullföljande vid Lagmans-Rättep, der en med Härads-Rätten lika organiserad
Domstol gifver dem tillfälle, alt genom sina medbroder bland Nämnden, antingen då förlika frågan, eller ock uppsöka Fullmägtiga till dess utförande, samt om vittnens och handlingars inskaffande, och om Den 5 Juli. e. m. 267 sakens »lutliga afgörande, äfven genom Nämndemannen vinna besked.
Detta allmogens enkla och föga kostsamma sätt, att fullfölja tvisten vid. andra Domstolen, försvinner, om sådant skulle »ke vid Hofratterna, antingen på sina nu varande ställen, eller ock vid de till särskilda orter utflyttade Divisioner, efter HofRätterna på annat sätt än Lagmans-Rätterna äro organiserade.
Med grund af hvad Hans Excellence Herr JustilieStatsMini^tern , Grefve Gyllenborg, emot förändringen af Hof-Rätternas utflyttning, sig yttrat, vågar jag dessutom ödmjukast tillägga, att om LagmansRätterna afskafFades, de derstädes hittills afslutade tvistemål skulle a fdömas uti Hof-Rätterna såsom andra Domstolen , följer deraf ostridigt , att Konungens Högsta
Domstol skulle få en ganska betydlig tillökning af från Hof-Rätterna fullföljda tvistemål, att afgöra, heldst det alldeles icke är att påräkna, alt parterne heldre nöja sig med Hof-Rättens beslut, såsom andra Domstolen , än med Lagmans-Rätt#ns yttrande , så framt man icke ville dertill antaga det nog hårda skäl, att den mindre bemedlade, genom bristande förmåga, ofta skulle hindras, att framföra rättvisa klagomål vid en kostsammare Domstol.
\ Den 5 Juli, e. m Säkrare är, att Allmogen, genom sitt »tands deltagande i Härads- och LagmansFiätternas Organisation, tryggar sig gerna vid dessa domstolars åtgäider, om deras Ordförande göra sig hände för ordning och rättvisa.
Genom såmedelst öhade göromål, torde flere Ledamöter i Konungens Högsta Domstol behöfvas : och hunde Högsta Domstolens Ledamöter, i afseende pä möjligt sätt att de tillökade malen behandla, komma att på flera än en Division förblifva, men hvarigenom den händelse, af ännu vigtigare påföljd i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol, än i dess HofRätter, torde inträffa, att uti ett mai af nära lika beskaffenhet , olika domslut, efter olika principer, på särskilda Divisioner, skulle kunna meddelas.
Månne det icke vöre fördelaktigast, att bibehålla våra fyra Instantier, så organiserade som de äro, med för dem varande eller förbättrade Lagprinciper och Rättegångsordning; hvarigenom mångå tvistemål, med mindre kostnad för parter, lära vid UnderRätterna försvinna , och hvarigenom i synnerhet Konungens Högsta
Domstol torde bättre bevaras för öfverhopande göromål; och hvarest färre förekommande Tvister gifva mera arbetstid och större helgd åt Domstolen.
Den 5 e. m.
Då således i fråga ställda förändring af
Domstolarnes antal och organisation, ej synes vara så påtagligen nyttig, att den nu fordrar ett preliminairt beslut, afsöndradt från hela Lag-Förslagets meddelande till allmänhetens kunskap och utlåtande, och utan afseende på de för Staten, i dess och allmänna rörelsens nu varande förlägenhet, härvid förknippade betydliga utgifter, till flera Embetsmäns och Nybyggnaders bekostande; så hemställer jag vördsammast till Eders Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Höglofl.
Ridderskäpet och Adeln, om ej denna fråga måtte blifva hvilanda och, i sammanhang med hela Lag-Föi'slaget, genom Trycket komma till Allmänhetens kunskap och inhämtande af anmärkningar dervid; hvarförinnatt Kongl.
LagComrnittéen kunde meddela alternativa Förslag till Rättegångsordning, lämpad efter Domstolarnes, så väl nu varande, som till förändring föreslagna antal och organisation; och torde derföre Höglofl.
LagUtskottets Memorial blifva återremitteradt, med de härvid gjorda anmärkningar.
I anledning så väl af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, som af här i Ståndet gjorda framställningar, äger detta Ärende 2:ne frågor: den ena, om Beslutet, angående förändringen J7<> Den 5 Juli. e. ni. af
Domstolarne bör nu afgöras, eller uppskjutas till nästa Riksdag, och i förra fallet den 2:dra, huru.
Beslutet hufvudsakligen bör afgöras, till bifall eller afslag.
Da Propositionen först här förevar, vågade jag göra Eders Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln uppmärksamma på vigten af Ämnet, och på den angelägenhet, som jag ansåg ligga uti Ärendets uppskjutande till nästa Riksdag, för att hunna öfvervagas i ett sammanhang med det dertill troligen inkomna LagCommittéens nya Lag-Förslag.
Lagutskottet har nu ansett de af mig då framstäflda skäl icke verka till uppskof: och det är i anledning deraf som jag får den äran ej allenast åberopa mig hvad jag då androg, utan äfven förklara, det jag så mycket heldre förblifver vid samma mening, som jag aldrig kan öfvertyga mig att finna RättegångsBalken, hvars förändring nu blott till en del är i fråga, innefatta någon ting annat än det reglementariska af Lagskipningen, det vill säga, en blott Rättegångsordning, hvilken bör, efter min tanka, rätta sig efter Lagarna, men ingalunda tjena till någon rigtning åt dem: och det är just af detta skäl, som jag tror, att likasom Lagar vis - Den 5 Juli. e. m.
271 serligen tillkommit innan man föll på tankan , att stadga det särskildta sättet för deras anlitande, likaså bör ock nu frågan om nya Lag-Projectet föregå frågan om nya Lagskipningen.
Så länge menniskans alla beslut äro underkastade ofullkomlighet, skall nu föreslagna förändring af Domstols-formen, och öfriga Lagskipningens delar, aldrig utgöra annat än blott ett utbyte af olägenheter, af dem vi känna, emot dem vi icke kunna förutse.
Det är naturligt, att de närvarande verka lifligast på vårt sinne, emedan de liksom ligga i Avant-Scenen af taflan , men i sjelfva omöjiigheten att genomtränga till alla de som kunna förestå, i sjelfva denna omöjlighet tror jag att vi böra se en varning att icke förhasta oss i vårt beslut, utan låta tiden och det nya Lag-Projectet leda till den stadgade öfvertygelsen i ämnet.
Jag anhåller, på dessa skäl, det Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes först göra proposition till uppskof med ärendet till nästa Riksdag; och jag förbehåller mig att derefter, och i händelse uppskof ej beviljas, få sluteligen i hufvudfrågan mig yttra: men skulle å ter denna preliminaira proposition ej kunna göras, och jag således vara pligtig att S74 Dsn 5 Juli• e. nt, hufvudsakligen mig nu genast utlåta, st fär j ig, på de af justilie-Rädet Is?*rhjelm i hans Dictamen andragna skäl . forändringen afslå.
Herr Bergenschöld, Eric Johan, anförde skrifteligen lill Protocollet:
Då nu till öfverläggning hos Höglofh Ridderskapet och Adeln förekommer LagUtskottets Utlåtande i anledning af LagCommittéens Betänkande om förändring af UnderDomstolarnes och Hofrätternas antal och organisation, utbeder jag mig att fä yttra mina tankar deröfver, i Vid öfverlemnande! af LagCommittéens o
• ifrågavarande Betänkande, har Kongl Maj:t behagat förklara, att särskild granskning af deri afhandlade ämnen, utan sammanhang med de Öfriga till Rättegångs-Ordningen hörande Stadganden, vöre förenad, meide svårigheter, sorn man velat förekomma genom den vid Lag-Committéens förordnande gifna föreskrift om Lagförslagets, meddelande genom tryck till Allmänhetens kunskap och inhämtande af anmärkningar dervid, innan förslaget till Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers öfverläggning och antagande underställdes.
Genom ienna Lag-Committéen meddelade föreskrift samt åberopande deraf - Den 5 Juli. e. m. 2?3 af vid detta tillfälle, har Kongl. Majit icke allenast sökt förekomma att icke ämnen deri allmänna röstén åtinindstone icke haft rådrum att yttra sig', skulle till antagande eller förkastande framställas Lagstiftande Magten, utan ock gjort Riksens Ständer uppmärksamma pä ämnets vigt och vådan af ett förhastadt beslut härutinnan.
Och då frågan här icke är om mindre, än att till antal, organisation och verkningsförmåga förändra Domstolarna, hvilka under seklers förlopp, i det närmaste så sammansatta sorn nu, svarat emot ändamålet med deras inrättande, utan att Konung eller Ständer funnit några hufvudsakliga rättelser deri nödiga, lärer den med skäl böra anses vigtig, utan afvikelse från den för granskning af LagCommittéens arbeten stadgade ordning.