Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på hvad Hr von Hartmansdorff anmärkt, rör:cie 71 punkten, ber jag all få fästa upmärksam - 272 Den 17 Juni e. m. heten derå, att de 800,000 R:dr, som der finnas omnämnda, på sätt af honom blifvit upläst, icke varit afsedde att användas annat än tillfälligtvis, emedan Utsk. föreslagit, att de för framliden sliulle användas till ersättande af Privatbanker.
Samma förhållande är äfven med de öfriga posterna, som i denna punkt omförmälas, oell för hvilka på andra ställen betydliga tillgångar blifvit anvisade.
Jag kan för den skull icke finna, att det kan skada, alt från dessa medel taga det ifrågavande kredilivet.
Som å ena sidan Gr, Lagerbjelke yrkat, att R. o. Ad. måtte besluta, att en summa af 1,000,000
R:dr skall anslås lill kreditiv å Hypolheksföreningarne, men punkten i öfrigt återremitteras, pä det att Utsk., med anledn. af den discussion, som här förevarit, måtte komma i tillfälle alt upgöra vilkoren för kreditiv-rätlens beviljande, och å den andra sidan Frih.
Raab anhållit, att frägan om kieditiveis belopp måtte afskiljas från frågan om vilkoren, så tror jag, att genom en sådan delning resultatet bäst vinnes, emedan man lättast kan afgöra, huruvida R. o. Ad. leranar den föreslagna summan till kreditiv-rörelsen.
Ora Frih.
Raab och öfrige ledamöter, som förenat sig med honora, ronde de föreslagne vilkoren, vilja medgifva, att frågan om dem förenas med beslutet om kreditivets beviljande, så skall jag afstå från min anhållan om ålerremiss.
I annat fall måste jag dermed fortfara och bestrida, att man skiljer vilkoren från hnfvudsaken, hvilket synes mig vara alldeles oriktigt.
Det skulle då kunna hända, alt man bifölle hufvudsaken, utan att dervid fästa några vilkor.
Jag tror icke, alt man här kan upgöra vilkoren så noggrant, som erfordras, och jag förmodar, alt om Utsk. anser kreditivet böra beviljas, eller om del blir R.
Stms beslut, så komma i och med detsamma vilkor alt utsättas för dess begagnande; ty detta är en ren nödvändighet, emedan Fullmäktige eljest icke skulle veta, huru de böra förhålla sig, när någon Hypotheksförening begär krediliv-räll; eller också skulle Fullmäktige sjelfva bestämma vilkoren.
För den skull tror jag, att man utan våda kan bifalla Gr.
Men då till följd häraf, vilkoren skulle blifva föremål för Utsk:s behandling, anhåller jag ali få föreslå ett ytterligare dylikt, nemi. ”att de Hypotheksföreningar, som erhålla jireditivrätt, icke måtte erhålla belåningsrätt för sina obligationer.”
Jag anser det nemi. icke vara skäl, alt, om en Hypotheksförening har kreditiv för uprätthållandet af krediten å sina obligationer, den på samma gång har belåningsrätt inom R.
För att gå Hr von Harlmansdorffs önskan lill mötes, och för att få ett slut på denna långvariga discussion, ber jag att få framställa ett förslag, som i hufvudsaken öfverensstämmer med hvad Gr.
Lagerbjelke hemställt.
Detta förslag lyder sålunda: ”att R. o. Ad., med afslag ä Utsk:s Betänk., ville, i afseende å denna punkt besluta: att ett kreditiv af 1,000,000 R:dr b:ko må å R.
Den 17 Juni e. m. 273 R.
Sl:rs Bank anslås ål de i Riket inrättade, ocb med behörigen sanctionerade reglementen försedda Hypotheksföreningar, under de vilkor, som innefattas under punkterna 1—6 i Ulsk:s Betänk., pag. 27, samt med de ändringar deruti, som jag förut haft äran framställa.
Sä långt hafva vi alla, äfven Gr.
Lagerbjelke, varit ense.
Om vi således besluta, ali ett kreditiv skall beviljas åt Hypotheksföreningarne på dessa vilkor, hvilka redan varit föremål för BankoUtsk:s öfverläggning, så hafva vi icke förhastat oss i afseende på redaktionen.
Hvad sedermera beträffar det förslag uuder JVs 7, som jag skriftligen aflemnat lill Hr Gr. o. Landtm., äfvensom de öfriga här väckta förslagen, så hemställer jag om icke dessa böra till Ulsk. remitteras för att inhemta dess utlåt, deröfver.
På detta sätt tror jag, att vi komma saken närmast, utan att vi behöfva skilja oss i olika meningar.
För min del ser jag icke hvad B. o. Ad. skulle vinna, genom alt vidtaga en sådan åtgärd, som Frih.
Till alt hörja med, är det naturligt, all del icke går an, att lill IJtsk. återremittera eli här väckt förslag; det ligger i sjelfva namnet, och jag tror mig derföre icke behöfva utveckla det oriktiga häruti.
Jag har föreslagit, att R. o. Ad. måtte åt Utsk. updraga, ”att, med ledning af den häröfver förda öfverläggning, upgöra förslag till vilkor.” linder denna öfverläggning har R. o. Ad. varit ense om de punkter, som Frih.
Raab nyss upgaf.
Det bör då för Utsk. blifva ganska lätt, att med denna ledning upsätta förslag till redaktion af dessa punkter.
Hvad åter den sisla punkten beträffar, hafva raeningarne varit ganska delade.
Utsk. får derföre, med ledning af den deröfver förda öfverläggningen, upsätta det förslag, som Utsk. finnér tjenligast.
Hvad som skulle vinnas med att bifalla somliga af dessa punkter, men åt Utsk. updraga utarbetandet af de andra, kan jag icke finna, så mycket mer som Utsk., för ali hafva ledning af denna discussion, måste erhålla del af densamma.
På grund af dessa skäl anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte bifalla det af mig framställda förslaget.
Ju längre denna discussion fortgår, desto flere vilkor blifva framställda.
Gyldenstolpe har nyss föreslagit ett splitter nytt, nemi. att de Hypotheksföreningar, som skulle erhålla kreditivrätt, icke skulle hafva belåningsrält i Banken för sina obligationer.
Den belåningsrält, som är Hypotheksföreningarne naedgifven, finnes uttryckt i 87 § i nu gällande Banko-reglemente, och der denna rätt inskränkes till högst 90 proc.
Jag hemställer, om det vore billigt att borttaga denna rättighet, derföre att en Hypoteksförening fått kreditiv i Banken.
Vi böra netnl. ihågkomma, att det icke är Hypotheksföreningarne, som innehafva dessa obligationer, utan enskilde personer, som kunna vilja belåna dem i Banken.
Vore det således rättvist att, derföre alt raan beviljar en dylik förening ett kreditiv, betaga alla dem, som äro innehafvare af dess obligationer, belåningsrält derå.
Det vore allenast ett sätt att utan 8 H. 18 274 Den 17 Juni e. m. något ändamål nedsätta deras värde.
Här är en serskild fond afsedd för denna sak, och obligationerna äro allmänt ansedda såsom säkra papper.
Skulle de då icke (å belånas endast derföre att Hy-, potheksföreningarne hafva kreditiv-rätt ?
Det är ett vilkor, vid hvilket jag åtminstone, i fall det varder till Utsk:s pröfning öfverlemnadt, får högeligen önska, att ötsk. icke mätte fästa något afseende.
Jag ser icke något skäl, hvarföre Banken skall pä tvenne säll understödja Hypotheksföreningarnes kredit.
Det är ju medgifvel, att dessa kreditiv endast beviljas för att uprätthålla de af Hypoiheksföreningarne utgifne obligationers kredit; och vid sådant förhållande, har ju R.
St:rs Bank redan bidragit till kreditens uprätthållande.
Skulle den nu göra det äfven på ett annat sätt, så blefve det ju tårta på tårta.
Kunna icke Hypotheksföreningarne, oaktadt de erhållit kreditiv, uprätthålla sina obligationers säkerhet, så är väl icke skäl, att åt dero gifva någon kredit i vrätt, ty i den händelse måtte de icke hafva någon kredit.
Det har äfven häridt, ali Hypotheksföreningarnes Direkt:r taga lån i Banken för föreningarnes räkning på de af dem utfärdade obligationerna; och det vore väl då icke skäl, alt åt dessa föreningar bereda utväg, att på tvenne sätt erhålla lån i Riksbanken.
Åtminstone kan jag, för min del, icke anse det vara lämpligt.
Lagerbjelke icke ingått på mitt sista förslag, ber jag att få vidblifva det af mig först framställda; nemi. så, att jag begår serskild nropos. på kreditivets belopp, och serskild på de vilkor, jag i min motion föreslagit, och hvilka icke varit föremål för tvist inom det Höglofl.
Ståndet, samt slutligen serskild propos. på alla de här framställda förslagen.
Då mina värde motståndare frångå sina medgifvanden: så vill jag göra likaledes, och för den skuld återgå till min anhållan om återremiss.
Jag anser delta vara bäst, och duner att jag, genom mitt medgifvande, icke bringat saken närmare sitt slut, ulan endast förlängt öfverläggningen.
Om återremiss af R. o. Ad. beslutas, så kommer Ulsk.
xi tillfälle, att taga i öfvervägande de vilkor, som här blifvit yrkade, samt således både Gr.
Gyldenstolpes och Hr Ribbings, hvilket jemväl torde förtjena afseende.
Jag har nu skriftligen affatta! de af mig före slagna vilkoreu, hvilka lyda sålunda: ”kreditiv beviljas icke någon Hypoteksförening, som icke visat sig hafva under föregående året minskat sin skuld, derom Banken måste hafva gjort sig öfvertygad genom ombud, som öfvervarit års-räkenskapernas afslutande.
I händelse R. o. Ad. beslutar en återremiss, och jag tilläfventyrs icke skulle vara närvar:de i Utsk., Där frågan kommer alt der ånyo behandlas, så måste jag här protestera mot det af Hr Ribbing framställda förslaget; ty del är klart, att så länge
Hypotheksföreningarne hälla på att utvidga sin rörelse, och ännu icke hunnit lill den höjd, dit de vilja komma, så länge kunna de icke minska sin skuldsättning.
Den tiden kan möjligen om 10 Den 17 Juni e. m. 275 år inträffa, att de flesta Hypolheksföreningar i Sverige nått sitt maximilin; men till dess detta inträffat, kan man väl icke föreskrifva dem det vilkor, ali de årligen skola minska sin skuldsättning; de måste ju i alla fall amortera sina skulder, ty detta ligger i sjelfva sakens natur, och utgör grundvilkoret för hela institutionen.
Jag anser, att man så försl som sist, bör kunna afgöra de här framställda förslagen till vilkor, det ena efter det andra.
Om vi, såsom Frih.
Raab föreslagit, bifalla lista punkten^ så kan Hr von Hartmansdorff vara öfverlygad, att äfven de fyra följande punkterna, mot hvilka ingen anmärkn. blifvit gjord, skola af R. o. Ad. bifallas; och på detta sätt komma vi fortast till målet.
Den siste värde talaren har sagt, alt alla Hypotheksföreningar, som hafva varat någon lid, minska sina skulder så småningom, sedan de väl kommit i gång.
Erfarenheten har likväl visat motsatsen, och det är derföre jag icke kan afstå från mitt ytkande.
Jag ber att få fästa Hr Ribbings upmärksamhel på olämpligheten, alt i förevar:de ponkt inlaga det af honom föreslagna vilkoret.
Här finnes en Hypotheksförening, nemi.
Mälareprovinsernas, som just nu baller på att bildas, för hvilken det skulle vara omöjligt att begagna kreditivrätten, om den icke skulle få öka sin skuld.
Den är nu sysselsatt att uptaga lån, och den ifrågasatta kreditivrälten skulle sannolikt verka, alt detta län blefve inhemskt.
Jag hemställer för den skuld till Hr Ribbing, huruvida han icke skulle vilja afstå från sitt förslag.
Om så är, som Frih.
Alströmer upgifvit, så år del ju ganska lätt för en sådan Hypotheksförening, ali icke begagna sig af sin kreditivrält.
Om för öfrigt den största fördel, som blifvit framhållen af Hypolheksföreningarne, nemi. att,de skulle minska jordens skuld, verkligen bar något alfvar med sig, tror jag, att man icke bör motsätta sig mitt förslag.
1 fall det skulle hända, alt den nyssnämnde Hypoteksföreningen upnått sitt maximum, men sedermera ändock funne nödvändigt, att ytterligare taga utländska län, tror jag att Banken och R.
St.' skulle anse det vara orätt att fortfarande understödja ett dylikt skuldsättningssystem.
Jag vill icke bestrida, att det kan vara huru gagneligt som heldst, men jag tror likväl, alt det har visat sig, att detta system alltför mycket updrifver jordbrukarnes rikedomsbegär och äflan att sålja sina egendomar till allt högre och högre pris.
Min öfvertygelse är derföre, alt lagstiftningen för Hypolheksföreningarne bör göras så, alt landet i sin helhet deraf har fördel och icke skada.
Sedan härefter, uppå förfrågan af Hr Gr. o. Landtm., Hr von Hartmansdorff förklarat, det han önskade propos. på sin begäran, att 71:sta punkten måtte, i sammanhang med den nu förevar:de, företagas till afgörande, blef propos. å bifall till denna Hr von Hartmansdorff begäran framställd, men besvarad med starka
Nej, jemle ett eller annat Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Öfverläggningen förklarades nu vara fulländad, hvarefter Hr 18* t 276 Den 17 Juni e. m. Gr. o. Landtm. framställde, all, i afseende på den förevar:de 27:de punkten Idifvit yrkadi af Frih. Raab, alt R. o. Ad., med afslag å Utsk:s yttrande måtte besluta: ”ali 1,000.000 R:dr h:ko må å R. ”Si:rs Bank anslås lill kreditiv åt de i Riket inrättade, och med ”behörigen sanktionerade reglementen försedda Hypotheksföreningar, ”under följande vilkor: ”1:0 alt 200,000
R:dr må vaia det raaximi-belopp, som skall ”kunna uågon förening såsom kreditiv beviljas”; ”2:o att före lyftningen af heviljadt kreditiv, Hypotheksförening ”skall ställa Banken fullgod, af Baukofilllmäktige godkänd, säkerhet ”för hela kredit i vet”; ”3:o alt utassignering och insättning å kreditiv, icke må ske ”till lägre belopp ån 1,000 R:dr b:ko, och derutöfver endast å ”jemna 1,000-lal”; ”4:0 att till utassignering begagnas handskrifna assignation»'”; ”5:o ali för alla de å kreditiv dragoe summor, Banken beräk”nar 4 proc:s ränta”; ”6:0 all Bankofullmäktige må ega att kreditiven till större el”ler mindre del upsäga, derest Bankens säkerhet skulle sådant fordra ; börande i dylikt fall det till inbetalning upsagda belop”pet vara Banken godtgjordt sednast inora 6 månader derefter”; samt ”7:0 att för Hypotheksförening, som utlemnar andra lån på ”namn, än tillfälliga förskott till delägare i föreningen, som inlem”nat handlingar för erhållande af lån emot inteckning, kreditivet ge”nast varder upsagdt”; hvarjemte Frih.
Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
Femtonde Häftet.
Måndagen den i Mars 182g.
LJplästes till justering och godkändes följande från ExpeditionsUtskottet inkomne Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Majrt: N:o 35.
Angående Arrendatorernes af fä utaf Sörfors Krono Laxfiske underdåniga ansökning om eftergift i taxan för 3:ne år, m. m. N:o 36.
Angående af Mjölnaren E. Wassell sökt nedsättning i arrendet för Carl Gustafs Stads Krono Tullqvarn.
Fortsattes "den uti Plena den a3 och 26 sistlidne Februarii förehafde pröfning af de uti ConstitutionsUtskottets den 3 sistlidne Januarii aflåtne, och den 5 i samma månad på bordet lagde, Memorial omförmälte, sedan sista Riksdag hvilande, Grundlagsändrings förslag.
Partiella och af hvarandra oberoende Förslag.
4 Den i Mars f. ra.
Riksdagsordningen. 5g §. i Mom.
Alla h os RiksStånden förda Protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas, nied undantag blott af sådana ämnen, sorn hvarje Stånds enskildta ekonomi beträffa.
De Stånd, hvilkas sammanträden hållas offentligen, må kunna låta Protocollen tryckas i sammandrag; men de öfrigas böra in extenso tryckas.
Om jag ej missminner mig, blef den föreslagne nya redactionen af i\ §. i Mom. 2 Punkten Riksdagsordningen upskjuten, för att i sammanhang med denna §. afgöras.
Jag hemställer således, om icke berörde nya redaction först måtte behandlas, emedan det nu föredragne 1 mom. i 5g §. är deraf beroende.
Herr von Hartmansdorff, August :0m minnet ej bedrager mig, är förhållandet enahanda med 4 morn. i 49 §•
Riksdagsordningen, som finues uptagit på sidonie 12 och i3, och hvilket Herr RiddarhusSecreteraren äfven torde få upläsa.
Jag tror, att alla dessa redactioner böra i ett sammanhang behandlas.
I anledning häraf föredrogs det nya förslaget till 24 §. 1 Mom. 2 Punkten Riksdagsordningen, så lydande:
Secreteraren tillhör att öfver discurserna, pä sätt hvarje Ständ inom sig finner tjenligast, utförligen eller ock summariskt, men öfver besluten noggrannt och fullständigt, sammanfatta Ståndets Protocoll, för att sedermera, sä tidigt det ske kan, in Pleno justeras; äfvensom — — — Friherre Boye, Ludvig:
Lagstiftaren har här med mycket skäl infört ett vilkor, nemligen pä sätt hvarje Ständ inom sig finnér tjenligast.
Detta vilkor var nödvändigt, ty annars ankom det på Secreterarens skön, att uptaga discurserne summariskt eller ordagrant.
Men mig synes, att af detta vilkor nödvändigt följer för hvarje Stånd skyldigheten, alt särskilt stadga, huru Ståndet finnér, att Protocollen bora föras.
Jag hemställer till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, huruvida nu discussion äfven i det ämnet bör äga rum, i hvilket fall jag utbeder mig alt få yttra mig; eller huruvida det är mig tillåtit att, sedan discussionen är fulländad, göra en motion, som jag anser nödvändig.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog bifall till den nya redaclionen af §. i Mora. 3 Punkten Riksdagsordningen.
Mig synes, 6 Den 2 Mart f. m. sora skulle förslaget till 24 §•
Riksdagsordningen stå i någon strid med förslaget till 5p §.
På förra stället står det:
Sekreteraren tillhör att öfver discursernaj på sätt hvarje Stånd inom sig finnér tjenligast, utförligen eller ock summariskt, men öfver besluten noggrannt och fullständigt, sammanfatta Ståndets Protocoll, för att sedermera så tidigt det ske kan, in Pleno justeras.
På det sednare åter står:
Så vida ett Stånd således ännu icke har offentlighet, mäste dess protocoll, enligt den löreslagne redacLionen, tryckas in extenso, och det anser jag också vara nödvändigt.
Jag tror följagteligen, att så länge offentlighet icke är antagen hos Ridderskapet och Adeln samt medgifven af Kongl. Maj:t, måste dessa nya redactioner afslås.
I fullföljd af den princip jag en gång förut här yttrat, den nemligen, att hvarje §. bör innehålla en tydlig och fullständig föreskrift i det ämne den af handlar, så alt den ej beror af en hänvisning till en annan §., tror jag, att redactionen af en §., till förståndet hvaraf jag ej kan komma utan raisonnement, är bristfällig; men jag inser ingen fara uli att ingå i det förslag som nu är uppgjord t, Den i Mars f. m. 7 enär det står: pä sätt hvarje Ständ inom sig finnér tjenligast.
Jag drager ej i betänkande, att framställa ändamålet med min anmärkning.
Jag tycker, att talarens säkerhet dock bör gälla mera, än Secrelerarens beqvämlighet; och jag föreställer mig det fall, att en talare ville öfverlemna sig åt sin känsla och, i farhåga att missförstås, begärte af Ståndet, att få sitt yttrande intaget ordagrant.
Det vore då hårdt, om
Secreteraren kunde säga Nej.
Se der orsaken till min anmärkning.
Gränsen emellan frimodighet och djerfhet, samt emellan djerfhet och förgripelse, är någon gång så fin, att upfattningen kan taga felt, och talaren komma till ansvar för en mening, som han ej haft, och för hvilken han varit fri, om han haft rätt, alt få sitt yttrande ordagrannt upfatladt.
Jag öfverlemna!’ till Herr Grefven och LandlMarskalken, att efter sitt oöfverträfiliga sätt att bedömma de frågor, som här förefalla, afgöra, om denna anmärkning nu är på sitt rum, eller om jag, sedan discussionen om rcdactionsförslaget är slutad, bör framställa den.
Om min vördsamma begäran, alt förslaget till 4 Morn. i 4;) §.
Riksdagsordningen mätte, i sammanhang med förevarande ämne, föredragas, blifvit bifallen, så hade Friherre Boye funnit en del af sin motion redan vara af Gon - 8 Den 2 Mars f. m. stitutionsUtskottet förekommen.
När utlåtande från RiksStänd till Utskott återremitteras, böra alla anmärkningarne, senast inom fjorton dagar derefterj meddelas Utskottet genom justerädt ProtocollsUtdrag, antingen i hela deras utförlighet, eller ock af Secreteraren punktvis och i korthet sammanfattade, dock i sednare händelsen med öppen rätt för Stånds Ledamot, att sin särskilta mening in extenso skriftligen bifoga, på sätt i 5y stadgadt är.
För min del skulle jag anse, att om Ståndet täckes göra afseende på den stridighet jag tror mig finna i dessa båda stadganden, behöfde man ej ingå i dessa frågor, utan kunde afslå alltsammans.
Så länge offentlighet ej äger rum, har en talare ingen annan säkerhet mot misstydningar och obilligt klander, än ett utförligt protocoll öfver hvad som förefallit.
Den siste talaren har tillstyrkt afslag å de nya redactionerne, i den förmodan att det skulle vara en stridighet emellan 24 och 5g §§. i förslagen, men jag skall utbedja mig få uplysa, att förhållandet ej är sådant.
Den 24 §. bar endast afseende på det sätt, hvarpå Protocollen skola författas, summariskt eller ordagrannt; den 5 g deremot blott på, i hvad form de skola af trycket utgifvas, antingen sådane som de äro författade, eller i sammandrag.
Det är således in - Den 2 Mars f. m. 9 gen strid emellan §§:ne och ingenting i det afseendet kan hindra antagandet.
Jag medgifver visserligen, att genom afslag å den nja redactionen liela den anmärkning är förekommen, som jag velat framställa, och, ehuru jag anser den nya redactionen äga värde, går jag således gerna öfver till den sidan, och föreslår äfven afslag å förslaget.
Enär den af Herr von Hartmansdorff nyss gjorde anmärkning ej saknar grund, instämmer jag med honom, och anhåller om afslag å det nya förslaget.
Jag hemställer, om icke det föreslagne nya 4 mom. i 4<) §. tillika finge innefattas under samma afslag.
Mar skalken förnyade den af honom nyss gjorde proposition på bifall till den nya redactionen af 24 §.
1 Mom. 2 punkten Riksdagsordningen.
Hvarefter berörde nya redaction blef, uppå derom framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln afslagen.
Härefter föredrogs det föreslagne tillag - lO
Den 2 Mars f. m. get af ett 4 Morn. vid slutet af4g§.
Riksdagsordningen, så lydande:
När Utlåtande ifrån RiksStånd till Utskott återremitteras, böra alla anmärkningarna, senast inom fjorton dagar derefter, meddelas Utskottet genom justeradt ProtocollsUtdrag, antingen i hela deras utförlighet, eller ock af Secreteraren punktvis och i korthet sammanfattade, dock i sednare händelsen med öppen rätt för Stånds Ledamot, att sin särskilta mening in extenso skriftligen bifoga, på sätt i 5y §. stadgadt är.
Hvilket nya tillägg hlef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, äfven förkastade ofvanberörrle förslag till ny redaction af irsta momentet i 59 §.
Riksdagsordningen. 5g ,$*. 2 Mom.
Sådana Handlingar, hvilka till samtliga RiksStånden inlemnas eller från dem utgå, skola icke i Protocollen intagas, utan endast till sina rubriquer anföras.
De böra, såsom ett Bihang till samtliga RiksStåndens Protocoll, särskilt och på Statens bekostnad frän trycket utgifvas, Korum - Den 2 Mars f. m. gens Propositioner, Riksens Ständers underdåniga skrifvelser samt RiksdagsBeslutet till hela deras vidd, men de öfriga Handlingarna, allt efter Riksens Ständers förordnande j antingen in extenso, eller ock i sammandrag.
Denna nya redaction blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln ogillad. 63 §.
{Tillägg vid slutet.) •—■ — •— I händelse Justitieombudsmannen , vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, af säger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skola Riksens Ständer i Embetet genast insätta den man, som de till hans efterträdare utsett.
Skulle JustiticeOmbudsmannens utsedde efterträdare under påstående Riksdag afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i JustiticeOmbudsmansEmbetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe.
Detta tillägg
Lief, uppå derom framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallit. 63 §.
(Ytterligare tillägg.) Inträffar något af dessa fall emellan 12 Den 2 Mars f. m.
Riksdagarna j s/tall Riksens Ständers rätt härutinnan genom Deras Fullmägtige i Ranken och RiksgäldsContoiret utöfvas.
Det.synes mig vara glömt, att det borde stå: genom deras Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret samt RiddarhusDirectionen.
Det liar alltid varit vanligt, att RiddarhusDirectionen varit med vid dylika val.
Månne meningen då kan vara, att den bär skall vara utesluten?
Ridderskapet och Adeln har redan antagit förslaget i 98 §.
RegeringsFormen, och det nu föreslagne tillägget till 63 §.
Riksdagsordningen är endast en afskrift deraf.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag torde få uplysa, att ett missförhållande i antalet emellan Ståndens Deputerade skulle, genom antagande af Friherre Boijes förslag upslå.
Ridderskapet och Adeln skulle få flere Ledamöter vid valet, än de öfrige Stånden.
Utom de uplysningar, som redan blifvit lemnade, anhåller jag få nämna, att under förlidne Riksdag inträffade just det fall, att JustitiasOmbudsmannen afled; och när
Fullmägtige då sammanträdde för att i Embetet insätta bans efterträdare, voro RiddarhusDirectionens Ledamöter ej tillstädes.