Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af mitt anförande, som åsyftade att bevisa lämpligheten att antaga decimal-systemet, äfven om det icke kunde ske pä engång för mått, mål och vigt, som för myntet, har Hr von Hartmansdorff försökt att göra ett vapen emot förändringar i allmänhet.
Jag vet icke huru han har kunnat komma till en sådan konklusion.
Att Fransoserna på 50 år icke lyckats komma till
Stånd med ett decimal-system för mått, mål_ och vigt, det bevisar något för min sats men intet för Hr von Hartmansdorffs.
Det bevisar att de ville för mycket på en gång, då de ville införa decimal-systemet på samma gång i mått, mål och vigt som i myntet i st. f. att gå småningom till väga.
Dessutom är det den väsendtliga skillnaden att man, vid införande af decimal-systemet i Frankrike, gick ifrån de gamla enheterna för mått, mål och vigt.
Om man hade bibehållit dem och ålnöjt sig med att indela dem i decimaler, så hade det troligen lyckats bättre; och om vi, vid decimal-systemets införande i mått, mål och vigt, bibehålla de gamla enheterna, så tror jag alldeles icke all man behöfver frukta en sådan utgång här, sorn i Frankrike.
Dessutom har Hr von Hartmansdorff sagt att folket skulle blifva mycket nöjdt med att vid en Riksdag slippa några nyheter.
Jag anförde i detta afseende ett exempel af de nya sexsltillingarne och tror att många förändringar skulle nämnas, med hvilka man varit allmänt belåten.
I detta afseende får jag äfven fästa afseende på att det, som nu är föreslaget, eller att 1 R:dr rgs skulle blifva enheten, icke är något nytt, utan det är endast en återgång till det naturligaste och gamla, och hvad här såsom nytt föreslås är blott tiodelningens införande uti underafdeln:ne uti denna enhet.
Jag tillstyrker bifall till Ulskrs förslag.
Hur har blifvit sagdt att man vill antaga detta decimalsystyslem för myntet, när ett sådant system för mått, mål och vigt äfven Olifver framställdt.
Jag får påminna om att ett sådant decimal-system för mått, mål och vigt redan finnes upgjordt, jag tror det var 1826.
Uti delta decimalsystem för mått, mål och vigt hafva såsom enheter blifvit begagnade foten, qvadratfoten och Den 22 Februari f. m. 203 kubikfoten; nu inträffar det så lyckligt alt en 1,0- kubikfot är lika nied 1 kanna och således hafva vi i delta decimalsystem redan kände enheter för mått och mål.
Vi hafva således på förhand ett fullstännigt decimalsystem upgjordt och vi kunna således ifrån K.
M. när som helst få en Propos. i det ämnet eller sjelfve i morgon dag gå in lill K.
M. med begäran alt decimalsystemet må på samma gång för mått, mål och vigt, som för myntet införas.
Hr Printzenskiöld har anmärkt huru svårt del skulle' vara att lära folket att räkna till 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, O, 10.
Jag tror verkligen icke att det Svenska folket är så dumt som Hr Printzenskiöld förmodar, och om mau också skulle säga dem att detta nya öre, som K.
M. föreslagit är precis lika med en skilling, så skulle det mesta, som den dummaste jöns kunde förlora, vara 6 styfver, ty om han skulle betala 99 öre med tvåstyfver, så förlorade han verkligen 6 styfver och det må han gerna pligta - för sin dumhet.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att under Konung Carl Johans lid fyåga varit väckt om decimalsystemets införande, men att Ilan afslagit det.
Jag vet icke om sä varit förhållandet, men • troligen hade då en sådan myntenhet varit föreslagen, som icke varit för nationen känd.
Här har nu en myntenhet blifvit föreslagen som är för-nationen bekant.
Hr von Hartmansdorff har äfven sökt vädja till R. o. Ad:s känsla.
Deruti har han verkligen rätt, om denna individualitet går i en riktning som är god, ädel, nyttig.
Men har den en motsatt syftning tillkommer det statsmannen att förändra densamma, att leda den in på en bättre bana.
På hvilken ståndpunkt af bildning skulle vi väl nu stå, om vi hade qvar samma seder och bruk som funnos under hednatiden?
Om nationen hade samma individualiteter qvar i sitt skaplynne som den då egde?
Om Hr von Hartmansdorff då han ej längre kan göra sina meningar gällande och motstå tidens påtryckning, skulle anse sig böra för att bevara sin heder gå in i högen lik en annan Kettil okristen?
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge discussionen slutad, ropades ja, dervid dock Hr Printzensköld anmälde sig och yttrade:
Jag kan icke erkänna mig hafva beskyllt hvarken den stora massan af .Svenska nationen för alt vara nog dura, att icke kunna begripa decimalsystemet.
Tverlom har jag endast yttrat att om decimalsyslemet antages, så fruktar jag att det endast blir en tillökning uti de många räknesätt, som Svenska folket redaji äger.
Medan jag har ordet, så ber jag att i anledn af Hr AminolTs uplysning om hvad som gäller i ett annat land, der han vistats, få tillägga lill hvad han yttrat att decimalsystcmel der icke blifvit inskränkt till myntet, utan äfven blifvit infördt i rymdmåttet, ty vårt Svenska mål 32 kappar på tunnan finnes icke der, utan tunnan utgör 30 kappar och har således blifvit indelad i decimaler med 30 delar af hundra.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter
Hr 204 Den 2,2 Februari f. m. Gr. o. Landtm, framställde, att sedan Hr von Hartmansdorff afslått från sitt yrkande och deremot begärt afslag, endast bifall och afslag å ifrågavar:de punkt voro ifrågaslällde, samt hemställde om 1$. o.
Ad. behagade bifalla BankoUtsk:s uti förevar:de punkt gjorda hemställan.
Denna propos. besvarades med starka ja jemte ett eller annat nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Härvid begärde Hr von Hartmansdorff votering men under det i anledn. häraf förslag till votenspropos. upsattes, anmälde sig ånyo och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag afslår ifrån den af mig begärda votering.
2:dra punkten, innehållande tillstyrkande alt räkneenheten må fastställas till ett värde af j Hulr silfver, motsvarande 32 sk.
B:ko eller En R:dr Riksgäld.
Sedan R. o. Ad. beslutat det tio-> talsräkningen skall införas, så anser jag för min del att det förslag, som Frih. Wrede framställde år 1840 är bättre än del Konungen nu afgifvit, samt anhåller att en kanslist måtte ur BankoUlsk:s Betänk. vid sisth Riksdag få upläsa det förra.
Det af Frill. Wrede, Fabian, uti R. o. Ad:s plenum den 29 Febr. 1840 e. m. framstäldta förslag i fråga om förändring af myntenheten, blef härvid npläst, hvarefter Hr von Hartmansdorff tilläde:
Fördelen att antaga Frih. Wredes förslag vore bland annat alt det minsta myntet då i det närmaste motsvarade vår nu varande styfver r:gs, i st. f. att det minsta myntet eljest skulle motsvara 2 styfver r:gs, om de föreslagna örena antoges.
Dessutom medgifver Frih. Wredes förslag en lätt förvandling till det nya myntet af det silfver och kopparmynt, som förut äro i landet gängse.
Om detta förslag antoges, så borde åtskillga ändringar i vissa delar af Betänk, vidtagas, hvadan jag anhåller om dess återremitterande.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
I motsats mot den siste värde talaren, tillstyrker jag antagande af Utslcs förslag i denna punkt.
Jag kan icke inse något giltigt skäl, hvarföre myntenheten skulle fastställas till 16 sk. b:ko.
Någon fördel deraf har icke för mig kunnat blifva tydlig.
Beträffande hvad Hr von Hartmansdorff nyss nämnde all denna myntenhet 24 sk.
Riksg:s eller 3 daler s:mt eller 9 daler kpr:ml skulle kunna jemt med dessa gamla och i vissa orter efter Hr von Hartmansdoi ffs mening brukliga benämningar mätas, så torde det vara klart att 1 R:dr R:gs eller 32 sk.
B:ko kan likaväl mätas med daler stint eller daler kpr:mt, såvida det någonstädes brukas.
Daler s:mt brukas väl i vissa orter, men Den 22 Februari f. m. 205 daler kpr:mt tviflar jag på nu mera i vårt land någonstädes förekommer.
Det är redan- 40 år sedan detsamma här i hufvudsladen borttogs oell jag, som vistats i åtskilliga provinser, har icke någonstädes funnit ett sådant mynt gångbart.
Det andra skälet var att myntenheten af R:dr R:gs skulle få till underafdelning eli mynt, som något så när skulle motsvara en styfver R:gs.
Vill man gå nedifrån och uppåt, så kan det visserligen vara något konseqvent att börja med styfvern och multiplicera den med hundra för att få sin enhet.
Då skulle man t. ex., när man vill införa
Decimalsystemet i -vigt börja med ett qvintin för att bråka till saken så alt ingen vidare vill höra talas om eff sådan förbättring.
Nu vet hvar och en det värde, som motsvarar 1 R:dr R:gs mycket bättre, emedan det förekommer oftare än 1 styfver.
Alla räkenskaper i daglig handel och vandel utföras i 1 R:dr R:gs.
När man i en bod frågar efter pris, så bestämmes det efter R:dr R:gs.
För styfver köper man i allmänhet ingenting.
Om man gör afseende på motsvarigheten, så bör man bemärka att styfvern icke motsvarar en 8 af den halfva Riksdalern, utan hundra styfver motsvara 25 icke 24 sk:r R:gs och således om man skulle upgöra ett myntsystem pa detta sätt och antaga enhetens TJff alldeles lika med styfvern, så skulle den halfva Riksdalern såsom enhet undergå en förändring från 24 sk. till 25 sk.
R:gs.
Jag kan således icke finna skäl att instämma uti Hr von Hartmansdorffs yttrande.
En värd talare, Hr von Hartmansdorff har uptagit Frih. Wredes förslag om införande af decimal-räkningen i Rikets mynt, samt förordat detta förslag såsom det mest passande och minst afvikande från nuvar:de förhållanden.
Jag erkänner de vetenskapliga grunder hvarifrån Frih. Wrede utgått och de fördelar som, enl. hans tanke, deraf skulle erhållits om myntenheten bestämdes till 24 sk:r R:gs, hvarje sådan fördelad uti 100 lika stora delar, emedan 24 jemt kan divideras med vårt nuvarande mynts underafdelningar, och att minsta enheten, eller T£B:deL af 24 sk:n, blefve i det närmaste en styfver R:gs.
Men ett bland ändamålen af decimalräkningens införande i vårt mynt är äfven alt förekomma ett fortgående af de många olika räknesätten som nu finnas, hvilka otvifvelaktigl blefve bibehållne såsom ägande gemenskap med de gamla räknesätten, om Frih. Wredes förslag antoges, och att ett nytt räknesätt endast tillskapades, för att än mer öka villervallan.
Om myntenheten nedsältes till 24 sk.
R:gs, så komma alla värde-förhållanden alt derefter också nedsättas, visserligen lill fördel för köparen och konsumenten, men huruvida säljaren och producenten dermed blefve nöjd är en annan fråga, oberäknadt hvad denna nedsättning i myntenhel kunde inverka på förekommande skatter och stats-anslag.
Af hvad jag nu i korthet anfört, måste jag bestrida antagandet af 24 sk:r R:gs till myntenhet.
Man har anfört, att det vore mindre lämpligt, om R:drn R:gs skulle blifva myntenheten, utan alt upgifva några hufvudorsaker dertill; delta måste jag bestrida, emedan R:drn R:gs på intet vis rub - 206
Den 22 Februari f. m. bär de nuvande värde-förhållanden hos den stora allmänheten; det är endast denna R:drs underafdelningar, som komma att undergå förändring, derigenom att dess 48 sk:r, eller 96 halfva skir, blifva fördelade uti 100 lika stora delar, d. v. s., att hvarje Ti5:del af R:rn utgjorde i det närmaste två styfver R:gs; och denna obetydliga skillnad, jemförd med det stora helas fördelar, är knappast värd att omtalas såsom ett hinder för decimalsystemets införande.
Det är likväl denna R:dr R:gs, som i allmänna rörelsen mest begagnas och hvarefter de liesta, åtminstone större, beräkningar göras.
Svenska folket, hvarmed jag menar den större allmänheten, hafva i låugliga lider vant sig vid alt anse R:drn R:gs såsom enheten uti deras handel och vandel, ja! ända till den grad att om man nämner för dem värdet på en vara i Silfver eller Banko, förvandla de _den genast, i sin tanke, till R:gs, och göra derefter sin beräkning, synnerligen då fråga är om summor öfversligande R:drn.
För allmänheten Olifver förändringen således ej svår, emedan det blott är ett ombyte af namn från R:dr R:gs, lill R:dr Riksmynt.
Deremot tror jag, alt om någon annan beräkning på R:drn R:gs tages lill royntenhet, sådant skall möta mycken missbelåtenhet hos den stora allmänheten.
På dessa grunder tillstyrker jag att R:drn R:gs måtte antagas till enhet inom Riket.
Till de skäl, som blifvit anförda för Utsk:s förslag och K. M:s Nåd.
Propos. får jag göra det tillägg att om någon annan enhet aritages än R:gs R:drn eller t. ex. ^ R:dr R:gs, så hegar man i sjelfva verket det fel, för hvars skull decimalsystemets införande i åtskilliga andra länder har misslyckats, nemi. att man antagit en ny icke förut bruklig enhet, och det är af detta skäl, jemte det att denna enhet är bruklig, åtminstone i den lika handeln, som jag röstar för antagande af Utsk:s förslag i denna punkt.
Öfverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm., jemte framställning att å denna punkt blifvit yrkadt dels bifall, dels återremiss, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i förevar:de punkt tillstyrkt.
Ropades ja. 3:dje punkten, innehållande hemställan alt mynt- och räkneenheten må till enahanda värde bestämmas.
Jag förmodar att Utsk:s afsigt med dess framställning i denna punkt har varit (och jag kan i sanning icke heller inse någon annan rimlig afsigt) att afskaffa, så vidt möjligt är, namnet Riksdaler och att i denna ifver mot namnet R:dr, Utsk. också ansett Specie- eller Silfver-R:drn böra afskaffas.
Jag kan ej i detta afseende dela Uisk:s mening, ty jag anser att det är både oklokt och skadligt, i viss mån omöjligt, och i alla händelser onödigt.
Propos. visar bättre, än jag skulle kunna göra, det okloka och skadliga i denna åtgärd.
K. M. säger nemi.: / ”Emellertid finner K.
M. det vara af synnerlig vigt att undanrödja hvarje anledn. till den föreställning, att någon den ringaste Den 22 Februari f. m. 207 rubbning tili sjelfva myntfolen skulle vid della tillfälle ifrågakomma eller kunna deraf blifva en följd.
En R:dr Specie, sådan som den lill skrot och korn är beslämd genom Kongl.
Förordn:ne d. 25 Juni 1830 och 9 Maj 1835, bör hädanefter såsom hitintills blifva rätta och verkliga mätaren af alla värden, och den enhet, hvilken antages för beräkningar och liqvider i allmänhet bör deraf utgöra en viss, i jeml tal beslämd andel.”
Vi inhemta häraf att K.
M. för Sin del ansett den nuvartde mynlenhelen, den gamla Speeie-R:drn böra bibehållas.
Det är otvifvelaktig! att denna myntenhet också i denna stund och, såsom jag önskar, äfven framgent mätte komma alt utgöra den rätta mätaren på det Svenska myntet.
Det är dessutom kändt att K. M. i Sitt förslag om skalteförenklingen har uttryckt den åsigten att penningeräntor borde i framtiden mätas, när fråga derom kan upstå, med Silfver-R:drn, såsom varande den enda tillförlitliga mätaren.
Af dessa och många andra anlednrr, dem jag icke här nu vill upräkna, tror jag på sätt K.
M. ock i Nåder ansett, det vara oklokt och skadligt alt icke äfven nu bibehålla SpecieRidrn såsom myiitenhcl.
Personer skulle deraf föranledas att tro att det måhända läge en förborgad afsigt i sjelfva framställningen all bereda en framlida myntförsämring.
Jag afslyrker derföre bifall till Ulsk:s förslag.
Jag anser det dessutom vara i viss mån omöjligt, enär nemi. mynlbestämningslagen af d. 1 Mars 1830 säger i sin första § att ”Såsom orubblig grund, såväl för invexling af Bankens sedlar, som för inlösen af dess öfriga förbindelser, hvilka nu med bankosedlar fullgöras, fastslälles, att 128 skir, eller tvä och tvåtredjedels R:dr Specie i sådana sedlar, eller förbindelser, skola gälla lika med En Hulr silfver.'"
Alltså är denna R:dr silfver den mätare, efter hvilken Banken skall inlösa sina sedlar, hvarföre den äfven måste qvarstå, sålänge denna myntbestämningslag ännu finnes i helgd.
Vidare säges i lagen för R.
Strrs bank af den 1 Mars 1830: ”Vägrar Banken af hvad skäl det vara må, att sedel vid upvisandet inlösa med det belopp som, genom Ingen och myntbesVåmningen, vid denna Riksdag faststäld blifvit, må den som sedel innehafver, derom göra skriftlig anmälan hos K. _M. och Rikets Svea Hofrätt” etc.
Det belopp, som genom myotbestämningslagen blifvit faststäldt är just beroende af den der Silfver Ridrn, man nu vill kasta undan.
Då således icke något annat skäl finnes för förslaget, än det att man vill borttaga ordet R:dr, så veta vi dock alla att man på åratal kanske aldrig kommer att nämna ordet silfver-R:dr, utan alf det endast ifrågakommer vid upgörande af kontrakter, afsedda att räcka under en längre framtid, då man af farhåga för en möjligen inträffande myntförsämring bestämmer summorna i R:dr Specie; alltså finner jag icke skäl alt bifalla detta förslag, utan anhåller att Utsk:s Betänk, i denna del blifver återremitterad!.
Ehuruväl det icke kan nekas att Ulsk. haft vissa skäl att framställa den mening, som innefattas i detta utlåt., nemi. att mynt- och räkne-enheten skulle (ill enahanda värde bestämmas, så anser jag likväl att öfvervägande skäl förefinnas för 205 Den 22 Februari f. m. att bibehålla det nuvar:de förhållandet i afseende på den verkliga värdemätaren för vårt Svenska mynt.
Jag är förekommen af den siste värde talaren i fråga om det hinder för en förändring af myntenheten, som ligger i myntbestämningslagen af d. l:sla Mars 1830.
Utan att detta hinder undanrödjés, kan Utsk:s förslag icke bifallas och något skäl till att häfva denna lag för myntbestämuingen, anser jag för min del icke finnas.
Om det vore någon stor olägenhet alt bibehålla en R:dr s:r såsom myntenhet, på sätt förhållandet nu är, så kunde detta vara ett skäl; men det kan jag icke inse.
Uti vanlig räkning förekommer den aldrig utan i R.
St:s Bank och uti myntverket.
För öfrigt enskilte personer emellan förekommer den endast undantagsvis; t. ex. om uti kontrakter som skola gälla för en längre tidrymd summor uptagas i R:dr silfver-Specie.
Således har allmänheten icke den ringaste olägenhet af att silfverRtdrn finnes.
Med de täta förändringar i myntvärdet, som vi erfarit, anser jag att såsom orubbelig grundsats bör vidhållas, alt icke någon den ringaste förändring af roynllagarne, sådana som de nu finnas, får införas.
En förändring i ordalag medför nemi. lätt nog föreställning om afsigten att äfven förändra värdet på myntet, samt att i Sverige aldrig i afseende på myntet något kan förblifva förfarande beståndande.
Alla, äfven de ringaste anledntr till en sådan öfvertygelse, bör man söka undanrödja och när icke något verkligt skäl finnes för den förändring, som Ulsk. har föreslagit, så är det, i min tanka åtminstone, tydligt att öfvervägande skäl förefinnas för bibehållande af det närvarande förhållandet i detta fall; hvarföre jag anhåller om återremiss af denna punkt, med anmodan att Ulsk. ville taga frågan i förnyadt öfvervägande.
Anledn. hvarföre BankoUlsk. föreslagit att räkne- och mynt-enheten skulle bestämmas till samma värde har icke varit någon annan än den, ali Utsk. ansett all, då man vill införa ett decimalsystem, en hundradelning af myntet, man bör, om det låter sig göra utan några andra olägenheter, så myckel som möjligt tillse att enheterna passa in i systemet.
Derföre har Utsk. äfven föreslagit att mynt- och räkne-enheterna skulle till samma värde bestämmas.
Utsk. har likväl ansett det vara af vigt att ett mynt funnes, som motsvarade den nuvar:de Specien; hvarföre Utsk. jemväl föreslagit att en silfverpjes på 4 R:dr Riksmynt skulle slås.
Man ansåg det för det stora hela vara teraligen likgiltigt om denna pjes kallades 4 R:dr Riksmynt eller 1 R:dr Specie.
Hvad beträffar att myntbestämningslagen skulle lägga hinder i vägen för ett sådant bestämmande som Utsk. föreslagit, så kan jag icke tro det.
Ändamålet med mynthestämningslagens stadgande är att försäkra hvarje innehafvare af en RiksBanksrsedel att derföre få ett visst bestämdt silfvervärde.
Detta förhållande blifver oförändradt antingen man bestämmer enheten till en fjerdedel af den som nu är gällande eller lika med den gamla enheten.
Hvad för öfrigt denna sak beträffar, så lägger jag icke derpå synnerlig vigt och då flere Ledamöter yrkat ålerremiss af denna punkt, så vill jag icke sätta mig deremot.
Hr Den 22 Februari f. m. 209 Hr Bråkenhjelm:
Det synes mig som det antingen varit orätt att gifva det föreslagna namnet åt den nya enheten eller också att man borde förutsätta alt ett mynt skulle präglas med det namnet.
Den nya enheten säges det skulle heta En Riksdaler Riksmynt, men första vilkoret för ett mynt är väl att det skall finnas
Detta yttrande blef härvid afbrutet af Hr Gr. o. Landtm, med hemställan till Hr Bråkenhjelm om icke hans yttrande hade afseende på den nästföljande punkten i Utsk:s Utlåt., enär i den nu förevande punkten endast blifvit föreslaget att mynt- och räkne* enheten må blifva af enahanda värde, men icke namnet derå.
Det är ju fråga om huruvida räkne enheten och rayntenheten skola vara enahanda.
Det är äfven deröfver jag går att yttra mig.
Då räkne-enheten heter en B:dr Biksmynt, så har jag föreställt mig att den enheten borde vara befintlig såsom ett mynt.
Huru skulle den eljest kallas mynt, om icke det funnes ett sådant mynt?
Hela skillnaden emellan myntbestämningslagen och Utsk:s förslag uti det nu omtvistade afseendet, är att, enl. den förra, det största Sihrmyntet nu kallas En B:dr Specie, hvaremot samma mynt efter Utsk:s förslag skulle kallas 4 R:dr Riksmynt.
Myntets värde förblifver oförändradt detsamma om det kallas 4 R:dr Riksmynt eller 1 R:dr Specie, och derföre föreställer jag mig, att genom Ulsk:s förslag all rättfärdighet vore upfylld.
Jag kan icke annat än efter min oförgripliga mening hålla Utsk. räkning derför att den enhet, som Utsk. föreslagit, skulle komma att konkret finnas såsom mynt och myntenheten bära samma namn, som räkne-enheten.
Hr Aminoff: Då Utsk. i sitt B§länk. föreslog R.
St:r, alt mynt- och räkne-enheten skulle blifva en och densamma, var orsaken härtill att söka tillvägabringa en förening emellan de olika benämningarne af R:dr Specie, R:dr B:ko och R:dr Rgs, samt det i flere landsorter ännu brukliga räknesättet af Daler Silfver och Daler Koppar, allt under ett gemensamt namn, af R:dr Riksmynt.
Att mynt-bestämnings-lagen, genom detta förslag, skulle öfverträdas, som man velat påstå, kan jag icke finna, emedan förändringen ej inverkar på silfvermyntet, lill dess skrot och korn, utan blott till namnet på det nya myntet.
Skulle detta förslag, att, bestämma mynt- och räkne-enheten under en gemensam benämning af Riksmynt, ej af R. o. Ad. antagas, så torde blifva nödigt föreskrifva, alt myntenheten bestämmes i R:dr Silfver, i st. f. de hittills brukliga orden, R:dr Specie, som äfven betyder R:dr B:ko, hvarigenom ali förblandning härutinnan undvikes; och att räkneenheten benämnes R:dr Riksmynt.
Med afseende härå, och då sjelfva frågan om decimal-räkningens införande, och den dermed gemenskap ägande räkne-enheten af R:dr Riksmynt icke rubbas, vill jag för min del, ej motsätta mig en återremiss i denna punkt af Betänk. 4 H. 14 210 Den 22 Februari f. m.
Det förhåller sig visserligen så som Frih. Tersmeden anmärkt, nemi. att Utsk. längre fram i Betänk. föreslagit utprägling af ett mynt, som kallats 4 R:dr Riksmynt.
Detta är således lill innehållet detsamma som En Specie R:dr.
Men hvarföre skall man onödiglvis, såsom mig synes, borttaga det gamla namnet, då likväl delta, likasom sjelfva myntslycket, sätter oss, om jag så må säga, i förbindelse med den öfriga handlande verlden.
Förhållandet är nemi. att då mynt reqvireras ifrån främmande orter, så begär man hela Specier.
Hvarföre må då icke detta namn qvarstå?
Jag kan icke finna annat, än att det är bättre hålla sig vid det förut vanliga i myntväg, när det icke gör någon skada åt det nya system man vill införa.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte gilla hvad K. M. i detta fall har föreslagit och följaktligen återremittera Betänk, i denna punkt, med rättelse i andra dermed sammanhängande punkter så att de inbördes öfverensstämma.
Då jag emot denna punkt af Utsk:s förslag mig reserverat, så anser jag mig skyldig att derom yttra några ord.
Då jag tillstyrkt bibehållande af en Specie såsom enhet, så var det hufvudsakligen ur Skandinavisk synpunkt.
Såsom bekant är, så äro Norska, Danska och Holsteinska Specierna alldeles lika och den Svenska skiljer sig ifrån dem endast genom ett något högre silfvervärde.
Jag anser att i en tid, då man sträfvar till enhet emellan de nordiska länderna, man icke bör förändra detta förhållande.
Man må akta sig att förblanda ordet myntenhet med räkneenhet.