Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På nu anförda skäl, och med stöd af hvad min vid betänk. fogade reservation i öfrigt innehåller, tillstyrker jag afslag å betänk., under vördsam anhållan, att R. o. Ad. täcktes såsom sin gemensamma tanke antaga min reservation.
Jag tillstyrker bifall till Hr Rydins motion.
Mina skäl dertill dro följande: jag har för min del länge varit obelåten med vår närvarande representations mekanism, och jag har blifvit ännu mera obelåten dermed under denna riksdag; men lika obelåten är jag med det förslag, som genom några få rösters pluralitet i förstärkta Const.Utsk. blifvit antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Jag vill dock alldeles icke anställa något domqval, utan erkänner den fullständigt grundlagliga kraften af förstärkta Const.IJlsk:s utslag; men delta förringar alldeles icke det vigtiga förhållandet, att detta utslag blifvit fäldt mot en afgörande majoritet inom Stånden, ehvad jag beräknar denna majoritet efter det grundlagliga beräkningssättet, nemi. 3 röster af 4 Stånds röster, eller jag använder del arithmetiska beräkningssättet och sammanslår alla majoriteterna och alla minoriteterna i ämnet.
Vid sådant förhållande anser jag ganska logiskt, att dessa majoriteter söka en utväg att till nästa riksdag få beredt ett förslag, som kan vinna R.
Sl:s bifall, för att ligga öfver till derpåföljande riksdag; ty om icke RiksSt:ns majoriteter helt och hållet förändra åsigt, så synes det vara att förmoda, att det nu hvilande förslaget icke antages, och då är ingenting gjordt för en önsklig reform.
Hvad grund lag ligh et en beträffar, så kan jag icke inse, att en grundlagsfråga blifvit obehörigen upptagen eller, rättare sagdt, blifvit alls upptagen, derigenom alt 11.
St. önska, att flere sammanhängande grundlagsfrågors afgörande måtte till en an - Den ii Juni. nan riksdag beredas, oell milt yttersta skäl ligger i den öfvertygelse, att om emellan i834 års riksdag oell denna riksdagen en sådan anstalt blifvit vidtagen, som nu är i fråga, så hade detta vigtiga ärende till denna riksdag förefnnnits bättre bercdt, och sannolikt bade då denna riksdag öfverlemna! till den nästa ett förslag, som haft bättre utsigt alt blifva antaget.
På dessa grunder tillstyrker jag bifall till Hr Rydins motion.
Så vidt som Hr von Ehrenhoffs oförmåga att förstå härrör från ett organiskt fel, kan jag icke vidgöra något, utan får han derom vända sig till en skicklig trepanör; men så mycket som det beror af mig, skall jag söka att hjelpa honom.
Hr von Ehrenhoff har trott, att jag väckt en ny motion, samt har velat att den måtte hvila på bordet.
Om Hr von Ehrenhoff hade genomläst 56 §:n Reg.F:n, så hade han kunnat finna, att när en fråga från Utsk. andra gången utkommit, så äger
Ståndet makt att antaga densamma sådan den är eller med förändringar, eller ock densamma alldeles förkasta.
Det är just förändringar i motionen, sorn jag föreslagit uti mitt upplästa anförande; men det förundrar mig icke, att Hr von Ehrenhoff visat någon okunnighet i grundlagen, ehuru sådant icke borde väntas af en representant.
Hr Gripenstedt, Joli, Aug.:
Att tillfället skulle begagnas af vissa ledamöter, för att visa sin afvoghet mot närvarande Const.Utsk. och yttra åtskilligt om det hvilande representationsförslagets tendens att vädja lill massorna, och att det skulle leda till samhällets upplösning, med mera dylikt, vai' lätt att förutse, och det har äfven inträffat; men då det icke hör till ämnet, torde det vara tillåtet att med tystnad förbigå dessa tydningar, och endast hålla sig till den sak, som är under öfverläggning, nemi. huruvida en underd. anhållan bör ske, att K.
M. ville tillsätta en comité' för utarbetande af ett representationsförslag.
Vid betraktande af denna fråga, är det helt enkelt att tillse, huruvida dermed kan vinnas något resultat, och huruvida det skulle kunna anses passande under närvarande omständigheter.
Att en sådan åtgärd skulle leda till någon nytta, derpå tviflar jag.
Om meningen blott är att få den andra sidan af saken belyst, så finnas redan tillräckliga materialier lill en sådan belysning.
RiksStms prot. och reservationerna vid Const.TJtsk:s betänktn innehålla rikhaltiga materialier, för att vägleda det Const.Utsk., som naturligtvis måste komma att handlägga frågan, och hvar och en annan, som önskar upplysning i ämnet.
Än mindre tror jag, alt just under närvarande omständigheter den ifrågavarande åtgärden kan anses lämplig.
Skälen härför behöfver jag icke upprepa; de äro ofta förut sagda.
Jag vill dock betrakta saken från en synpunkt, ur hvilken den icke blifvit sedd.
Man må nemi. komma ihåg, 148 D e n ii Juni. ull egentligt sältet, hvarpå grundlagsförändringar böra ske, är det, att endast Coust.Utsk. skall äga första rösten i sådana frågor.
Enskilde riksdagsmän få icke väcka motion derom i Stånden, och K.
M:s propostr ang:de grundlagsförändringar få icke i Stånden discuteras; med ett ord, Const.- Ulsk. ar den auctoritet, som alltid först bör yttra sig öfver dessa frågor, oell en deliberation, sådan som här föreslås, strider således åtminstone mot andra af våra grundlagar.
Är åter meningen blott att inhemta Konungens tanke i frågan, så anser jag det lindrigast sagdt vara olämpligt, att den ena statsmakten påminner den andra om en sådan sak.
Lika litet som jag tror att Konungen skulle finna det passande att göra framställning att R.
St. ville fästa deras uppmärksamhet på ett ämne, som de måste pröfva, lika litet bör denna statsmakt på ett sådant sätt handla mot den andra.
Vi hafva alla den öfvertygelsen, alt
Konungen inser behofvel af en representationsförändring, och med denna öfvertygelse slår det väl tillsammans att motse, det Konungen af egen drift täckes vid nästa riksdag gifva sin tanke tillkänna, i händelse det nu hvilande representationsförslaget icke skulle gå igenom.
Att Konungen icke med Dess Statsråd skulle kunna åstadkomma ett antagligt representationsförslag, derom må vara olika tankar; men i detta fall har ju K.
M. makt att opåmint tillkalla sådana män, som han finner äga förmåga alt tillvägabringa ett sådant.
Af dessa skäl tager jag mig den friheten att yrka bifall lill Utsk:s förslag.
Jag anser det såsom en skyldighet för mig enskildt i och för det förtroende R. o. Ad. behagat visa mig, då jag blifvit inkallad till ledamot i Ekon.- Utsk., att söka redogöra för de åsigter, som ledt mig i denna fråga, särdeles då detta Stånd fästat mer än vanlig vigt dervid.
Den första fråga i, som borde utredas, var den, hvilken äfven i Utsk. togs nder öfvervägande, huruvida Ståndets ledamöter böra anse sig ovillkorligen förbundne af de yttranden, som af en majoritet uttalats vid en återremiss, alt finna och tänka lika med hvad den majoriteten önskat vid återremissen.
Detsamma har här blifvit framstäldt, nemi. alt Utsk. borde ställa sig de 3 Ståndens tanke till efterrättelse och att det bort vara tydligt och klart för Utsk., om Utsk. tagit kännedom af de anmärknzr, som i Stånden afgåfvos, att Utskis först fattade åsigt vore oriktig.
Hvad nu detta förhållande först beträffar, så bekänner jag, alt jag icke tror, att jag med den samvetsgrannhet, hvarmed en representant bör uppfylla sin pligt, bör frångå min öfvertygelse, såvida den är grundad på eftertanka, derföre aliandra tänka olika med mig.
Jag är fullt öfvei tygad, att de öfrige af Utsk:s majoritet gjort sig lika väl reda forsin öfvertygelse, som jag gjort det för min.
Jag kan icke medgifva, att Utsk:s ledamöter, eller Utsk. i sin helhet, äro skyldige att fatta andra Del) ii Juni. beslut, iin sådana, om hvilkas riktighet de äro fullt öfvertyga de.
Det är den enda norm de kunna följa.
Hvad det angår, att, om Utsk. hade kännedom om yttranden inom Stånden, Utsk. skulle hafva kommit till ett annat resultat, så får jag förklara, att jag har tagit kännedom om dessa yttranden och med särdeles uppmäi ksamhet genomläst dem, sorn blifvit lemnade inom detta Stånd; men att, det må härleda sig från bristande förmåga hos mig eller icke, jag icke kunnat uppfatta någon af de yttrade tankarna såsom varande så bestämdt öfverlygande, eller så bestämdt af Ståndet antagen, att jag deraf kunnat blifva rubbad i min tro.
Under discussionen förra gången fälldes här särdeles olikartade yttranden.
Utom det att ett icke så särdeles litet antal talare biföll Utsk:s först yttrade mening, så sönderdelade sig den majoritet, som förenade sig mot Utsk:s mening, i (vänne hälfter.
Den ena hälften sade, att Utsk. hade gjort orätt, som någonsin upptagit frågan, då den stod i strid med Sl §:n Riksd.Ordn. och således aldrig bort behandlas.
Flere talare yttrade sig ur denna strängare åsigt.
Andre åter säde, alt frågans behandlig icke stod i strid med Riksd.- Ordn., då man alltför väl kunde anse det nu hvilande representationsförslaget utgörande R.
Sits lanke och ändock ingå till K.
M nied en underd. anhållan, som bestämdt innehölle ett ogillande af denna tanke, och att således samma persona moralis, som godkände, äfven kunde underkänna förslaget.
Denna sats hvilade, efter min förmodan, icke på andra skäl, än att man så tyckte.
Jag bekänner att jag tyckte motsatsen.
Jag anser att conseqvens och formernas helgd är af vigt, och derföre har mitt tycke icke kunnat vika för andras tycke.
Hvad sjelfva frågan beträffar, så nekar jag icke att det är nyttigt samt högst både lämpligt och nödvändigt, att Regeringen fattar sin åsigt i detta för hela nationen så vigtiga ämne.
Jag hvarken nekar eller kan neka att det är både nyttigt och nödvändigt, och jag går så långt, att jag säger det vara en pligt för Regeringen att tillkalla och inhemta erfarne, opartiske och fosterländskt s'innade mäns tankar i saken; men jag tror att det hör vara Regeringens ensak att härutinnan tillgöra hvad Regeringen finner lämpligt.
Jag tror icke att det kan vara mest formenligt att, på det sätt, som här blifvit föreslaget, uttrycka ett ogillande å R.
St:s sida mot ett förslag, som R.
St. antagit genom ett af R.
St. i behörig form tillsatt Utskott.
Jag känner väl att de 3 Ståndens majoritet icke gillat detta förslag.
Jag har sjelf utgjort en ringa del af denna majoritet.
Jag har beklagat, att icke andra åsigter, mera enliga med närvarande tidsförhållanden och innebärande en större möjlighet att vinna framgång för den nyttiga saken, gjort sig gällande; men jag tror icke, alt det missnöje, som denna majoritet hyser deröfver alt den stannat i minoriteten, bör leda densamma till att kringgå hvad form och conseqvens fordra.
Jag tror, att om man för mycket Donn Juni. ruskar på formerna, kan man få det igen vid andra tillfnlJen, då man ångrar det.
IVu återstår den frågan, huruvida det vore lyckligt i elt sådant ämne som della, att Regeringen täger initiativet.
Jag vågar kanske för mycket, om jag uttalar min opinion, då så många kloka män yttrat sig för motsatsen; men jag tror, att saken vid denna riksdag bör betraktas sådan den är, nemi. att icke något absolut theoretiskt riktigt later uppställa sig, och ännu mindre låter använda sig, när andra förhållanden finnas, som måste betraktas, och när fråga är alt i jemkningsväg öfvergå från det beslående till det, som bör antagas.
Just derföre, att del är en jemkningsfråga, och dertill en vigtig fråga, tior jag det icke vara nyttigt och icke lyckligt, om Regeringen på förhand binder sina händer vid något visst förslag, aldraminst om det är detaljerad!, emedan Regeringen då icke skulle kunna ingå på de jemkningar, som Regeringen kunde finna både nyttiga och lämpliga.
Detta är ett hufvudsaklig! skäl, hvarför jag anser det icke vara lyckligt, om en sådan comité' komme till stånd och dess arbete vid början af nästa riksdag skulle framlemnas.
Jag är visserligen yngre an de fleste talare, som yttrat sig i ämnet; men jag kan icke annat än vara något mera långsam, än de värde talarne.
Jag anser frågan vara af så öfvervägande vigt och att den, om den lyckas, måste verka på en så lång framtid, att jag icke har lika öfverdrifvet brådtom som många andra i denna sak.
Jag tror det vara af högsta vigt, att densamma grundligen och långsamt, ja till och med af flera riksdagar behandlas, på det slutligen de satser, som förena det rälta med det sanna, må innötas i nationens öfvertygelse, på det man må öfvertyga sig om hvad som är det absolut oumbärliga vid representationsförändringen, samt hvad en majoritet eller minoritet måste uppoffra af hvad som kan uppoffras, för alt komma till målet.
Förr än detta skett, må det lyckas eller icke att vid en riksdag genom en majoritet genomdrifva ett förslag; motbjudande blir det dock alltid, då det ej utgått från folkets inre öfvertygelse och uttalat sig genom en öfverlägsen majoritet inom representationen, och dessförinnan anser jag frågan icke vara så fullmogen, att Regeringen bör upptaga densamma och framställa den såsom ett absolut förslag.
Detta anser jag vara den rätta marschen.
Den är äfven följd af nationer med vida längre constitutione! erfarenhet än vi äga.
England ansåg sig böra använda en lång följd af år innan det kunde komma till en absolut öfvertygelse uti en reformfråga, som var af vida mindre betydelse än denna.
Den genomdrefs icke förr, än Regefingen genom en lång erfarenhet blifvit öfvertygad, att det var nationens stora majoritets önskan, som Regeringen upptog och framställde; och då gjorde Regeringen visserligen väl, att den satte sig i spetsen för rörelsen och dref den så långt den borde gå.
Jag ber om ursägt, i Den ii Juni. 131 fall jag varit något vidlyftig; tnen jag finner ämnet vara af så stor vigt, alt jag ansett mig böra samvetsgrann t redogöra för mina tankar deröfver.
Jag kan icke neka, att Hr Aminoff? reservation innebär ett fördelaktigare förslag än Hr Ryding motion; ty hvad utgjorde denna motion? den innehöll i korta ordalag, att R. lSI. skulle ingå lill K.
M. ville nedsätta en comité' till utarbetande af ett representationsförslag; men hvad dermed skulle göras, om det skulle leda lill något resultat, eller om det skulle blifva en enkel författareproduct, för alt genom tryckpressen utspridas i landet, derom innehöll motionen icke ett enda ord.
Hr Aminoffs förslag deremot afser en underd. anhållan, att K. M. täcktes, ifall K.
M. ansåge sig icke kunna bifalla det hvilande representationsförslaget, till Ständerna afgifva en propos. angtde en förändrad nationalrepresentation, eller ock uppgifva de hufvudgi under, som K.
M. skulle anse såsom oeftergifliga i och lör bildande af en ny representation.
Detta innehåller åtminstone någonting absolut, äfven om det strider mot formerna.
Om motionen från början ägt denna form, så hade den visserligen mott mindre motstånd, och skulle Hr Aminoffs förslag hälga igenom, skall jag också icke beklaga det.
Jag har ansett mig böra utveckla de skäl, som ledt mig och majoriteten inom Utskottet.
Då det blifvit anmärkt, af så väl tidningspressen, som på delta rum, alt det blott var en händelse, som åstadkom majoriteten inom Utsk., så mäste jag tillkännagifva, att så verkligen var förhållandet, men med glädje kan jag tillägga, alt denna händelse icke berodde af R. o. Ad:s ledamöter, emedan desse, med undantag af en enda, mangrannt infunno sig i och för frågans afgörande.
Farhågan derför, att det till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag på R.
Sirs bord hvilande representationsförslaget skulle blifva antaget, har utan tvifvel framkallat den motion, med hvars pröfning och afgörande R. o. Ad. nu är sysselsatt.
Då motionen af sådan anledn. sett dagen, så vill jag visst icke ogilla sjelfva motiven till densamma; men jag måste på det högsta ogilla, om ifrågavar. motion skulle af R.
Jag tror icke att det går an, att på det sättet träda utom våra nu gällande grundlagsformer.
Ang:de denna motion liar så mycket blifvit ordadt, att jag för min del måste bekänna, det jag icke kan anse densamma förtjent af så mycken uppmärksamhet.
Det synes mig vara tydligt, att om ett bifall lill motionen skulle kunna äga rum, så måste såsom skäl derför ovillkorligen åberopas och bevisas, att det hvilande representationsförslaget antingen tillkommit i oriktig form, eller ock är oantagligt; men begge dessa frågor anser jag Rikets nu församlade Ständer icke äga rättighet att pröfva; jag säger med 11 i t: nu icke äga en sådan pröfningsrält, helst
Den ii Juni. det icke en gång blifvit pn stadt, lin mindre leri t i bevis, att förslaget lillkommit på annat sätt eller i annan ordning an grnndlagarne föreskrifva.
Dessutom har jag föreställt mig, hvilket äfven verkat till mitt votum inom Utsk., att, om denna motion skulle bifallas, och representationen således ingå till K.
M. med underd. anhållan om tillsättande af en comitd i och för utarbetande af ett nytt representationsförslag, en sådan anhållan skulle sätta Regeringen i det största bryderi vid behandlingen af en fråga så ömtålig som denna.
Det torde kanske vara ganska svårt, om ej alldeles omöjligt, för en Regering att för behandlingen afen så kinkig fråga utse comiterade, utan att derigenom väcka missnöje på ett eller annat håll.
Dessa äro de hufvudsak liga skäl, hvarvid jag fästat mig, när beslutet fattades inom Utskottet.
Hamilton redan upptagit de flesta mot TJtsk:s tillstyrkande gjorda anmärkntr, så skall jag, under anhållan att få förena mig med honom, inskränka mig till besvarande af några, som jag tyckte Hr Frih:n förbigått.
Man har sagt, att motionen icke blifvit opartiskt behandlad inom Utskottet.
Jag måste bestrida alt någon partiskhet legat till grund för Utskrs majoritets tillgörande.
Vidare har man sagt, att beslutet tillkommit genom en tillfällighet.
Jag medgifver att beslutet berott på en enda rösts majoritet; men jag får dervid nämna, att vid frågans afgörande saknades (lere ledamöter i Utsk , och att det är en omöjlighet att kunna uppgifva hvilkendera meningen desse ledamöter tillhörde.
Någon har äfven påstått, att motionen skulle innefatta ett önskningsmål, och att derföre bifall till densamma icke vore stridande mot grundlagen.
Efter den talarens förmenande skulle man således i önskningsväg kunna fatta huru många grundslagsvidriga beslut som helst.
I afseende på den gjorda anmärkn:n, att Utsk., i anledn. af 3 Stånds återremiss af förra betänk., hade bort anse sig skyldigt att tillstyrka bifall till motionen, har Frih.
Hamilton redan framlagt en så fullständig vederläggning, att jag blott anhåller att få förena mig med honom, äfvensom jag, i öfverensstämmelse med hvad jag yttrat, anhåller att Hr Frih. o. Landtm, läcktes framställa propos. till bifall på Utsk:s förslag.
Ehuru jag icke ingår på den sats, som den siste värde talaren yttrat, att det skulle vara stridande mot grundlagarna, att hos K.
M. göra en sådan underd. anhållan, som Hr Rydins motion åsyftar, önskar jag dock, likasom denne talare, bifall på Utsk.-s betänk., och det af tvänne skäl; först af den orsak, attdå förstärkta Const.Utsk., med R.
St:s makt och myndighet, fattat det beslut, enligt hvilket ett förslag till representationsförändring hvilar på R.
St:s bord till antagande eller förkastande vid nästa Den ii Juni. i53 nästa riksdag, anser jag alt det icke vore conseqvent eller enligt med den aktning man är skyldig att hysa för ett af R.
St. redan fattadt beslut, att ingå till K.
M. med en underd. begäran, hvilken innefattar ungefärligen detsamma, sam en anhållan all K. M, ville förhjelpa Ständerna ur den dilemma, i hvilken de råkat.
Den andia orsaken, hvarför jag anser betänk, böra gillas, är den, att då K.
M. enligt grundlagen äger rättighet alt vid nästa riksdag sjelfmant inkomma med förslag till förändring af nationalrepresentationen, vore det, i min tanke, icke värdigt R.
St. att liksom påminna Konungen örn utöfning af kanske den skönaste rättighet han äger.
Med den förtröstan jag hyser och hoppas att de fleste af nationen hysa, att uti den vigtigaste angelägenhet, som inom Riksförsamlingen kan förekomma, Konungen till Rikets näst församlade Ständer sjelfmant skall framlägga ett förslag, anser jag Representationen icke böra påminna Honom derom.
Man har sagt att det vore väl att till nästa riksdag hafva ett förslag utnrbetadt, hvarmed det nu hvilande kumle jemföras, för att lättare inse dess brister.
Ett sådant förslag kan i alla fall inkomma.
Konungen kan inkomma dermed; representanter kunna framställa det; sinnena kunna jemka sig; opinionerna kunna förenas; man kan eftertänka hvad sorn vore bäst och nyttigast, blott man går något saktmodigare lill väga.
Då Hr Rydins motion har fått remiss i BorgareSt., så är det redan ett tecken till att detta Stånds talman icke ansett frågan stridande mot grundlagen , och då Ulsk:s första betänk, har inkommit och varit föredraget i alla fyra Stånden samt bär blifvit framstäldt af Landtm, och i de öfriga Stånden af deras talmän till afslag, gillande eller till återremiss, så innefattar det fyra nya bevis derpå, alt frågans behandling icke är stridande mot grundlagen; ty det vore sannerligen en besynnerlig tillfällighet, om samtlige ordföranderne i alla fyra Stånden, och en af dem tvänne gånger, skulle hafva tillåtit ett mål gå fram till öfverläggning och afgörande, om dess behandling bade varit grundlagsvidrig.
Det torde således icke behöfva vidlyftigt ointalas, huruvida frågan är eller icke är stridande mot grundlagen.
Jag tror alt den icke är det, emedan R.
St. äga att i önskningsväg framkomma till K.
M. med hvad de anse för
Riket gagneligt vara, och när vi påminna oss huruledes många gånger, äfven på detta rum, det blifvit framstäldt, och sådant med rälta, att Svenska landets innebyggare ingen annan petitionsrätt i allmänna mål äga, än den som utöfvas af deras representanter vid allmän riksdag i stöd af 89 §:n i Reg.
F;n, så lärer väl få tagas för afgjordt, att ett af två mäste äga rum, antingen att Svea Rikes innebyggare ingen petionsrält äga eller att de äga den 26 H. 20 Den ii Juni. genom sina representanter, på sätt grundlagen stadgar.
Jag tror det sednare och alt vi icke äga en så beskaffad pelitionsrätt, som andra länder äga, nemi. direct pelitionsrätt i allmänna frågor.
Jag anser således saken i denna del vara klar.
Hvad åter angår den del af frågan, huruvida grannlagenheten fordrar alt icke yttra en sådan önskan, sedan man förut i grundlagsenlig väg fattat ett beslut genom förstärkt Utsk., hvars opinion i det hela hör till minoriteten, då majoriteten icke haft tillfälle att göra sin mening gällande, emedan grundiagsformerna gjort sådant omöjligt, så har jag, äfven för min del, haft en stor böjelse för denna slags grannlagenhet; men under våra discussioner här, under de tre dagar då representationsfrågan förevar, märkte jag nogsamt af mina politiska motståndare, att de tillmätte mig och dem, som med mig tänka lika i denna fråga, att vi icke voro böjde för att få förslaget till representationsförändring så utredt, som angeläget hade varit; och då det är anfall mot dem, som från riksdagens början uppriktigt önskat en representationsförändring och velat tillvägabringa densamma på ett praktiskt sätt, det vill säga på ett sätt hvarigenom den blcfve möjlig, då deremot den andra sidans talare ofta medgifvit, alt det förslag, som hvilar, icke är antagligt och sannolikt icke blir antaget; så är det en besynnerlig tillvitelse, alt man anser sina motståndare vara de, som vilja lägga hinder i vägen för ett förståndigt, ett antagligt förslags uppställning och genomgående.
Då jag nu märkt sådana symptomer vara å färde, och tillika varseblifvit den särdeles oro, med hvilken man önskat, att få det förslag hvilande, som nu hvilar, samt då icke särdeles väl dolda förhoppningar visat sig, att möjligen på ett eller annat sätt förslaget vid nästa riksdag sktdle kunna genomdrifvas, så har jag för min del blifvit nödsakad alt åsidosätta den grannlagenhet jag först nämnt, och deremot att öfvergå till deras åsigt, som önskat alt något till nästa riksdag måtte göras, för att utreda denna sak, så att icke blott ett ensidigt förslag måtte vara hvilande, utan ett annat flersidigt och bättre beräknadt med detsamma må kunna jemföras, helst då oss icke obekant är, att man icke underlåter att på allt möjligt sätt bearbeta tänkesätten emellan riksdagarne i en viss riktning, som kallas företrädesvis fosterländsk, som kallas företrädesvis fri, som kallas företrädesvis gagnelig för fäderneslandet; ehuru man betviflar och Gudilof plti ra i i t e te n betviflar, att dessa förslag verkligen innebära hvad de lofva och hvad deras försvarare loforda.