Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln, att, på sätt StatsUtskottet hemställt, Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition skulle till BancpUtskottet remitteras. 3 6 Den 2 Januarii.
Vid förnyad föredragning af BondeSfåndets den 23 och 27 sistlidne
December aflåme samt den 30 i samma månad på bordet iagde trenne särskilde ProtocolisUtdrag, innehållande BondeStåndets Remiss till Stais- och BancoUtskotten samt Communication med de öfrige RiksStånden af BancoFullmägtigen Anders Danielssons från Elfsborgs Län Memorial, innefattande hemställan, att nämnde Utskott måtte från den allmänna granskningen och pröfningen af Kongl. Majus nådiga Proposition till Riksens Ständer om allmänna Penninge-iörelsen och myntvärdets upprätthållande, skilja den del deraf, som hade omedelbart afseende på inlösningen af samtelige Disconternas Assignationer på Riksens Ständers Banque,och serskildt Betänkande deröfver skyndesammeligen afgifva; uti hvilken remiss de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena ; fann Höglofl.
Ridderkap^t och Adeln för godt att, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, äfven för sin del, uti ofvannämnde Remiss instämma - Föredrogs och remitterades till nedannämnde Utskott följande , den 30 sistledne
December, på bordet lagda Memorial: till BancoUtskottet : ett Memorial af Herr von Schulzenheim, David den äldre, angå ende angelägenheten af Bnqaens publicitet, jemte Grefve von Schwerin*, Fre - Den 2 Januarii. 17 ilric Bogislaus, den 3o sistledne December afgifna yttrande i samma ämne; till Stats- och BancoUtskotten: i:o ett Memorial af Friherre Tersmeden, Fredric, angående nödvändigheten deraf, att de föreskrifter, hvilka meddelas Riksens Ständers Banque och RiksgäldsContoir, samt äro för håda PcnningeVerkeu gemensamma, blifva öfverensstämmande både till mening och ordalag, 2:0 Ett Memorial af Friherre Hjerta, Fredric, angående understöd för Södertelge Canaloch Slussverks-Bolag; till Stats- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUt skotten: ett Memorial af Herr Oxehufvud , Bo, angående rättelse i sättet för Kronotionde- och AfradsSpannmålens lefverering; till BevillningsUtskottet: ett Memorial af Herr Bruncrona, Nils, angående lindring i Bevillningen för LotsBetjening.
Hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann för godt tillåta Friherrarne Tersmeden och Hjerta samt Herrarne Oxehufvud och Brimcrona, att sine Memorial med de öfrige RiksStånden communicera.
Föredrogs till remitterande Herr af Darellis.
Isac, den 3o sistledne
December på bordet lagda Memorial, angående penninge-förlä* genhetens afhjelpande.
Prot. II. B. 3, 4’ *8 Den 2 Januarii.
Herr Cederschjöldt Pehr Gustafa uppläste följande: Yid Herr af Darellis Memorial torde mig tillåtas få göra följande anmärkningar:
Den värde Ledamoten föreslår, att ”RiksgäldsContoiret bör gå i förskott för alla FilialDiscont-Sedlarnes inlösande.” Emedan RiksgäldsContoiret har ett obegränaadt Creditiv på Banquen, och alla RiksgäldsSedlar måste vid. anfordran af Banquen inlösas, är det förra egentligen blott ett serskildt
Departement af den senare.
Verkan vore således 'ullkomligt enahanda, om förskottet utgåfves i Riksgäldseller BancoSedlar:
I håda fallen ökades Banquens skuld, och missförhållandet emellan denna och tillgångarna.
Följderna häraf äro lätta att beräkna.
Herr af Darelli tyckes i 7:de puncten af Bilagan frukta, att RiksgäldsSedlarne kunde falla i värde, och tror detta säkrast kunna förekommas derigenom, att ”Banquen hädanefter ej utgåfve någon Sedel mindre än ioo eller 5o R:dr, och RiksgäldsContoiret alla smärre Sedlar,” helst han förmenar, att ”det mynt, som är i stundligt behof, ej kan förlora i gångbarhet och 'värde."
Den värde Ledamotens fruktan, att RiksgäldsSedlarne serskilt kunde falla i värde, är ganska onödig.
Förhållandet emellan Riksgäld och Banco skulle otvifvelaktigt förblifva oförändradt, om än aldrig så mycket Riksgälds-Sedlar utgåfvos.
Men håda slagen skulle otvifvelaktigt falla i värde, i förhållande till massans förökande; och detta kunde omöjligen förekommas genom Den 2 Januarii.
19 ”Mynlets stundliga behof och gångbarhet."
De Franska Assignaterne och de Danska CourantSedlarne voro visserligen gångbara.
I första puncten af Bilagan, talar den värde Ledamoten om ”Kustförsvaret ” såsom första vilkoret för vår sjelfständighet, samt yrkar i ^:de puncten, att Amortissements-anslaget dertill borde användas.
— Aldrig kunde 75o,ooo R:dr om året sämre användas, än på försvar af kuster, som af ingen fiende oroas.
Om för öfrigt Amortissements-anslaget bortkastades till så kalladt Kustförsvarhvarifrån skulle då medel tagas till Uppodlings-understöd och Fastighets-lån, hvilka den värde Ledamoten, i 6:te puncten (hvad Fastighets-lånett beträffar, nog oförtjent) prisar, såsom varande "bland de nyttigaste Författningar, tagna vid sista Riksdag till Jordbrukets upphjelpande?" —- Jag, för min del, förmodar, att den värde Ledamoten, i stället för ”Kustförsvar " menat Kustbevakning.
Då skulle jag åtminstone tro mig kunna inse orsaken, hvarföre han dermed velat lägga grund till sin Stats-liushållnings-plan.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd samt af Ridderskapet och Adeln bifallen Proposition; blefvo så väl Herr af Darellis ofvannämnde Memorial, som Herr Cederskjölds nyss uppläste anförande, till StatsUtskottet remitterade; hvarjemte Herr af Darelli tilläts, att sitt Memorial med de öfrige RiksStånden communicera. 20 Den 2 Januarii.
Grefve Gyllenborg, Johan Henningj anförde skrifteligen:
Sedan den tid upphört, då, jemlikt försigtighetens och billighetens fordringar, en Egendomsägare, genara Författningar, var betryggad för förluster i anseende till de oundvikliga biträden, Husbönder på landet måste sine Underhafvande meddela, synes mig, att, vid nuvarande förhållande, Författningar borde vidtagas, som i någon mohn återförde till samma ändamål.
Att Husbönder, icke obetydligen måste biträda sine underhafvande Landtbönder, till förekommande af Hemmanens ödesmål, känna åtminstone jordbrukande Ståndspersoner af egen erfarenhet,-äfvensom att vid nu i flera Provincer tilltagande fattigdom, icke någon säkerhet för återbetalning är att påräkna, och torde jag, ifrån verkliga inträffade händelser, kunna upplysa, att
Husbondens nu varande lidande äfvenså litet kan förutses, som förekommas, för att derifrån hämta anledning att föreslå den rättelse deruti, som jag tror, kunde, utan förnärmande af någons rätt, vidtagas.
Det stadgas väl i 5:te Cap. 2 §.
UtsökningsBalken, ”att hvad Gäldenär minst umbära kan, såsom det lian sin nän.ig idkar med, skall sist utmätas;” men detta 'ägger likväl icke binder i vägen för utmätni; T af hvad som fordras till idkande af en näring, då annan tillgång saknas, och således kan äfven kreatur, åker- och körredskap en Bonde afhändas, då Hemmansbr uket desamma bäst behöfver, hvilket Lagens medgifvande likväl kan för Husbonden med - Ben 2 Januavii. 21 föra flera skadliga följder, tade i anseende till de Aboer meddelte biträden och sjelfva Hemmansskyldigheterne.
En, förledit år, inträffad händelse skall närmare upplysa detta.
En Åbo å ett Frälsehemman hade en betydlig, Husbonden okänd skuld innan han Hemmanet tillflyttade och just vid vårbrukets inträffande, skedde derföre, Husbonden ovetande, utmätning af Bondens dragare, i brist af annan tillräcklig tillgång.
Husbonden nödgades, för att förekomma Hemmanets ödesmål, inköpa kreaturen och betala skulden, och måste qvarlemna kreaturen, emedan Bonden, dem förutan, icke kunde bestrida Hemmansbruket; men någon tid derefter skedde hos samma Bonde åter en utmätning fölen annan skuld, då man likväl icke velat antaga att kreaturen tillhörde Husbonden, emedan de funnos i Bondens bus.
Detta förhållande visar det lidande och äfventyr, hvarföre en Husbonde kan blottställas, som derjemte är förbunden att ansvara för alla Hemmanets Onera, som Bonden bordt uppfylla, hvilken, genom oförutsedde utmätningar, blifvit oförmögen att med Hemmansbruket fortfara; och i anledning derföre föreslås vördsam ligen att kreatur, åker- och körredskap, som höra till Hemmansbruk och borde anses derifrån oskiljaktige, icke borde få försäljas eller utmätas, utan Jordägarens bifall, och i saknad deraf vara ogildt, i hvilken lösa Egendom , Jordägaren äfven till godtgörande af sina förskotter borde äga företrädesrättighet, eller, om detta förslag till föreskrift icke godkännes, att åtminstone så beskaffade öfverenskommelser kun - 22 Den 2 Januarii. de lagligen Husbönder och Landtboer eller Arrendatorer, få träffas, sorn meddelade Husbonden förenämnde företrädesrätt, och betryggade för andre utmätningar af hvad till Hemmansbrukets bedrifvande hörde, då Afhandlingar derom i HäradsRältens Protocoller blefvo intagne.
Vidare och i afseende på Skattehemman, synes derjemte det Stadgandet i 17 Gap. 3 §.
JordaBalken, nemligen att Skattejorden är underpant för tre års ränta , böra undergå någon inskränkning i de fall, då Jordägaren icke sjelf, utan genom Arrendatorer eller Landtbonde, Hemmanet brukar.
Det kunde ju hända, att en Arrendator eller Bonde, efter Vederbörandes begifvande, i 2 eller 3 år underlät att betala Hemmans-ränta, Krono- och Prest-tionde, med flere Hemmans-utskylder,, och sedermera antingen bortflyttade eller kom på obestånd, och vid sådant förhållande vore det väl ganska obilligt, om Jordägaren, som möjligtvis vore okunnig om allt detta, måste för dessa 3 år utgöra alla dessa Hemmansförbindelser, sorn han förment blifvit behörigen uppfyllde.
I anledning deraf, anser jag mig i grund af rättvisa kunna föreslå, det skyldighet att ansvara för alla Hemmans-utskylder, som Åbo eller Arrendator åtaga att uppfylla, icke borde, i anseende till Jordägaren, kunna längre sträckas, än för det löpande årets Onera, och alt äfven för tillgodonjutande af detta ansvar af Jordägaren, vid saknad tillgång hos Åboen, borde en kortare tid, efter den 25 Februarii, då all Afrad bör vara liqviderad, bestämmas, inom hvilka alla fordrings-anspråk, Den 2 Januarii.
S3 i grund af Henjmaus förbindelser, borde lias Executorer göras gällande, så vida icke liqvid mellankommer eller Jordägaren ansvaret derföre sig åtagit.
Jag anhåller vördsamligen att detta Anförande må till Lagutskottet remitteras.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning>■ yttrade vidare:
Sedan, i sammanhang med min i Plenum den i5 sisth December framställde Motion, om controllerande Stadganden i afseende på Läne-styrelsen, jag yttrat, det angeläget vöre, att en Motion äfven till LagUtskottets handläggning gjordes, om ett bestämdt Stadgande, i afseende på den Landshöfdingar, genom Kongl. Kungörelsen af den io Maji i8i5, uppdragne rättighet, att i Politie-mål afhöra vittnen, får jag nu i sådant ändamål vördsammeligen anföra, att då obestämde Stadganden ofta genom missbruk kunna utsträckas utöfver den gräns Lagstiftaren åsyftat, och kunna bereda följder, stundom vådliga för personlig frihet och allmän säkerhet; så anser jag så mycket angelägnare, att en Definition på hvad till Politiemål lagligen bör hänföras, af Lagutskottet må uppfattas, som detta generella Stadgande någon gång möjligen kunde lämpas till Mål, hvari Domstols-åtgärden icke borde öfverlemnas åt den execuliva Myndigheten.
Det förekommer mig, alt, vid nuvarande obestämda 24 Den.
2 Januarii.
Stadgande, det möjligen kunde hända, att, med afvikelse ifrån vanlig Rättegångsordning, under rubrik af Pölitie-mål, vid minsta obevista angifvelse, vittnen kunde inkallas till Landshöfdingesätet, och, på deras ensidiga berättelser, äfven Arresteringar möjligen kunde följa, sannolikt utan ansvar för Landshöfdingen, och utan rätt till en deremot svarande Reconvention för den , genom obestyrkt angifvelse, skymfade, så vida icke sådant af Lagutskottet, nu äfven, i sammanhang med Definitionen på Politie-mål, bestämmes, och i hvilka afseenden jag ödmjukligen anhåller att detta anförande må till Lagutskottet remitteras.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde derefter:
Då allmänna Posten i Riket, inrättad på Statens bekostnad, har allmän nytta och enskilde beqvämligheter lill föremål, synas alla sådana åtgärder böra vidtagas, som i ett sammanhang till dessa ändamål leda, och får jag, till beredande af allmännare och förbättrade anstalter både i det ena och andra afseendet, följande vördsamlingen anföra.
Det är allmänt kändt, och de ifrån Landshöfdingarne utgå ugne kungörelser upplysa, att aldrig någon tid Landet varit så öfversvämmadt af Rymmare, som dels ifrån Arrester, dels ifrån Fångförare, Den 2 Januarii. 25
Fått tillfällen sig på flygten begifva; äfvensom deraf blifvit en följd, att näppligen någonsin så många inbrotts-stölder och osäkerhet iLandsorlerne blifvit försporde.
Att skyndsammare efterlysningar och undersökningar i dessa afseenden äro af yttersta vigt för medborgerliga säkerheten, ligger i Öppen dag; men denna vinner icke så skyndsamt som vederbör, åtminstone icke utan en tätare Postgång i vissa Provincer, och kan jag närmare upplysa detta ifrån förhållandet i den ort der jag är boende.
I Vingåkers socken i Södermanland på gtänsen af Nerike, der det måste inträffa i följd af belägenheten, att om rymning eller stöld sker i Vingåker, kan efterlysning af Rymmare eller Tjufvar icke ske i nästgränsande Socken i Nerike, ifrån Landshöfdinge-sätet i Örebro, förr än stundom tolf dagar derefter, emedan Postgång är endast en gång i veckan ifrån Nyköping till Örebro och alla vestra Provincer i ' Riket, hvaraf följer, att en Rymmare, en Tjuf och bortstulna saker, kunna hinna anlända till Utländsk ort, innan någon efterlysning hinner verkställas, och får jag, med afseende å hvad anfördt är, vördsamligen föreslå, ej allenast att Postgång inrättas två dagar i veckan alla Landshöfdinge-säten emellan, den största och kortaste vägen, utan äfven, att när så tarfvade, dessemellan Communication kunde beredas
Länen emellan genom vanlige Brefbärare.
Hvad nu dernäst angår Post-inrättningens lämpande till den enskilta nyttan och beqvämligheten, så, emedan Posten är inrättad på allmän bekostnad, är det hvar Medborgares rättmätiga fordran 26 Den 2 Januarii. att, så vidt ske kan, utan afseende på besvär och kostnad, kunna denna Inrättning få begagna, men detta inträffar likväl icke vid nu varande förhållanden, utan sjnes mig det böra medgifvas, dels ett vidsträcktare begagnande deraf, dels att någon serskild Inrättning i sammanhang dermed bör beredas.
I det förra afseende tillstyrkes att hvar och en borde äga rätt att till alla Embetsverk, Collegier, HofRätter, Landshöfdingar, Consistorier, Domare med flere, der PostContor finnas, directe med Posten insända sådane handlingar, som endast fordra deras inlemnande, äfven med reconimendation, då säk rheten ansågs fordra densamma, som borde i EmbetsVerkens
Diarier, till bevarande af fatalier och bestyrkande af uppfyllde föreskrifter, genast antecknas; och då man fäster uppmärksamheten vid den vidlyftiga omgång, som åtecknas Landshöfdingars Utslag såsom föreskrift, till iakttagande vid ändrings sökande i IIofRätter och Collegier; så inser man lika så väl billigheten af en sådan fordran, som skäl till förundran, att en så besvärlig och kostsam omgång kunnat, i senare tider, blifva Rättsökande ålagd, och hvilken äfven, till ändrings vinnande deri, förtjente serskilt uppmärksamhet.
Ändamålet med detta tillstyrkande är ej allenast, att för Allmänheten förekomma kostnader till Fullmägtiges antagande i den minsta angelägenhet, utan i synnerhet att bereda en säkerhet för angelägna handlingars ingifvande vid föreskrifven lid, då förklaringar eller utlåtanden, stundom vid förelagde vilen, i grund af allmänna förbindel - Den 2 Januarii. 27 ser, af Embetsverk fordras, men den förklaringsskyldige stundom icke har rådrum att söka Fullmägtig, eller kännedom, hvar någon sådan, med trygghet om dess skicklighet och pålitlighet, är att tillgå.
Hvad nu slutligen angår angelägenheten af något Stadgande, som bereder ett allmännare begagnande af Post-inrättningen, i grund af allas lika rätt att njuta lika fördel af o på allmän bekostnad gjord Inrättning, får jag vördsamligen anföra, att då ganska många, kanske en tredjedel af Rikets Städer, äro i det förhållande, att de, med Statens kostnad, i anseende till Postmästares aflöning, Postförare och skjutnings-kostnad, begagna Post-inrättningen som en serskilt fördel, utan att Postgång till och ifrån dessa Städer är för Staten hvarken egenteligen nyttig eller nödvändig, och hvaribland jag endast vill nämna de närmast till Stockholm belägna städer Waxholm, Norrtelje, Östhammar, Öregrund, Trosa, Thorshella och Eskilstuna, så synes mig, under medgifvande att ingen förändring deri må ske, att likväl, med lika rätt, någon Postgång kunde och borde' beredas, kanske Sockne vis, för dem som ho på landet aflägse ifrån Städer, så att de icke, som nu inträffar, alldeles vore beroende af Postmästarens godtfinnande och föreskrifter om och under hvad villkor de vilja med Landtboarnes Postgång sig befatta.
Jag har vid i8i5 års Riksdag, den 5 Maj, till Höglofl.
Ridderskapet och Adelns Protocoll yttrat den tanka, som jag nu, till vidlyftighets undvikande, får åberopa, och till vederbörliga Utskotts granskning öfver - 28 Den 2 Januarii. lemtia, att nemligen Kronobetjent, särdeles om deras antal erhöll en i andra afseenden behöflig tillökning, kunde emot betalning dermed biträda, och jag tror alt Landtboars nu yrkade rätt och beqvämlighet icke bör lemnäs utan allt afseende;, men skulle likväl antaglige hinder deremot ligga i vägen, nödgas jag i sådant fall inskränka mig till det yrkande, att alla Ansökningar, Besvär och Förklaringar, som i allmänna Mål, och i grund af allmänna skyldigheter, till Landshöfdingarne af Läns invånare ingifvas eller infordras, böra af Kronobetjenten emot bevis emottagas och till Landshöfdingen insändas, och i samma väg, Landshöfdingens
Utslag eller föreskrifter Läns-invånare tillställas, utan besvär och kostnad dervid, samt att tillika, likväl emot betalning, ett lika förhållande må iakttagas i enskilte
Mål som fordrade Landshöfdingens Embetsåtgärd.
Jag anhåller vördsamligen, att detta Anförande må till Bevillnings- och OeconomieUtskottens gemensamma pröfning remitteras.
Friherre Lagerb/elkej Johanj hade inlernnat följande, som upplästes: Vördsamt Memorial!
Sedan Kongl. Maj:t, vid öfverlemnande af Dess nådiga Proposition om allmänna Penniuge-rörelsen och Myntvärdets upprätthålla!!- Den 2 Januarii. 29 de, i nåder förklarat, def Kongl. Majrt och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen icke hädanefter, som hittills, ärna härtill göra ytterligare uppoffringar, utan att det blir Riksens Ständer sjelfve, som nu mera ensamme få sig den ansvarsfulla omsorgen uppdragen, att bibehålla i värde det Mynt, som med deras egen Garanti är utgifvet, och som föreställer hela den i omlopp varande enskilta förmögenheten; och som härefter VexelCoursen de senare postdagarne på ett förvånande sätt stigit hvarje postdag, och troligen ännu är i stigande, hvilket nödvändigt icke annat kan, än hafva den menligaste verkan på vårt representativa
Mynts värde, och följaktligen bidraga till varuprisernes än ytterligare stegring, sorn i synnerhet blir kännbart för Löntagare, Pensionairer och den fattigare classen af Medborgare; så får jag, af dessa anledningar, till Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns mogna bepröfvande ödmjukast öfverlemna, om icke någon kraftig åtgärd till hämmande af detta onda skyndsamt bör vidtagas.
Det lärer vara en obestridlig sanning, att Vexelhandeln på Stockholms Beurse regleras af ett nog inskränkt antal betydliga Exporteurer och Hufvud-trassenter, dem alla de mindre betydliga få rätta sig efter:
När nu vissa i Handelsrörelsen verkande omständigheter, til! exempel mycken införskrifning, mindre utskeppning, bri st på frakter eller dylikt, gifva någon anledning, kan egna interesse! utan motstånd, nä - 30 Den 2 Januarii. stan efter godtycke styra VexelConrsen.
Det är priset på Vexlar för behöfvande Remittenter, genom en knapp och återhållsam Trassering, så mycket hellre, som förmögna Trassenter icke behöfva afgifva Vexlar, att få courantmynt till dagliga behofvet i ett Land, der Låninrättningar lemna dem en nästan oinskränkt tillgång deraf på deras namn och exportabla Effecter.
Vore Rikets Handelsvåg utan synnerlig förändring, i så fördelaktig ställning, att den lemnade betydligt årligt öfverskott, tillräckligt att äfven betäcka Statens årliga utrikes Depenser, så kunde föga lönande Vexel-speculationer äga rum; ty VexelCoursen förblefve då, af sakens natur, nästan orubblig vid sitt al-pari; men då tvertom denna ställning visar så betydliga symptomer af undervigt, måste nödvändigtvis utvägar tagas för att hindra Coursens obehöriga uppjagande Banquen, ehuru mycken nytta den skulle draga af Coursens stadgande till måttlig höjd, är likväl och i alla fall, hvarken ännu tillräckligen auctoriserad till sådana företag utom dess egentliga krets, och som medfört stundom kostnader, äfven förluster, eller så organiserad som ett VexelContoir rätteligen borde vara. Banquens Styrelse förvaltas af ett större antal Personer, som ofta kunna hafva skiljaktiga begrepp i Handels-ärender, och olika öfvertygelse om tillåtligheten af saker , utom deras egentliga nog ansvariga befattning; Alla Penninge-transactioner skola dessutom der passera en mängd Betjenings åtgärd efter vissa Den 2 Januarii. 31 Formaliteter; hvadan det är att förmoda, det svårligen några hemliga beslut i den vägen kunna tagas, som icke i förväg skola transpirera.
Icke destomindre är oemotsägligen nödigt, att Vexelhandeln befriades ifrån ettslags monopoliskt välde, hvaraf den nu tyckes bero:
Sådant kan icke ske utan en verksam motvigt, och månne någon annan utväg sig dertill företer, än om tilläfventyrs ett i detta och intet annat ändamål, lämpligt serskilt Verk, eller egentligare V^exelContoir, för Statens egen räkning tills vidare skulle kunna inritas?
Icke allenast Kronans Tionde-jern, Alun och Koppar, skulle då af detta Contoir, efter inrikes gångbart pris, inlösas och exporteras, äfvensom Saltpeter och Krut, när tillgångarne deraf medgåfve Exportation mm., på det att Export-vinsten af allt sådant måtte komma Statens VexelContoir till godo, utan ock vidare upphandling af redbara Effecter tillåtas, på det att
Contoiret måtte tillflyta en åtminstone mot dess underhåll, Circulations-omkostningar och nödvändiga Sacrificer svarande vinst, samt utrikes försäljnings-summorna af det ena med det andra, öka dess re'ela VexelFond.
Försedt med flera Creditiver på goda utrikes Handelshus och med Discont-rätt eller Creditiv på Banquen, emot lämplig säkerhet, samt med nyss berörda tillgångar, skulle VexelContoiret, helst det alltid hade gemensamt interesse med Banquen och StatsVerket, i ett sådant sammanhang förmodligen äga en tillräcklig, och kanhända uti allmänna Opinionen en mera än tillräcklig styrka, för att genom en efter alla omständig - 32 Den 2 Januarii. heter noga lämpad concurrence i Vexelhandeln, kunna varsamt nedsätta Coursell i den mohn, den efter handelsvågens ställning möjligen kan och bör nedsättas, samt någorlunda stadigt bibehålla densamma dervid, och sålunda afböja verkan af ensidiga' vinnings-speculationer, hvarvid det Allmänna eljest alltid skall förlora.
En jemn och med yttersta punctualite' underhållen Vexel-circulation, till ett af Beursen alltir’ okändt belopp, understödt, och tid efter annau omsatt till mer elier mindre del genom en någorlunda betydlig Exportation, utan emot densamma svarande Import, styrd utan minsta beroende af, eller sammanhang med det öfriga gemensamma Handels-interesset, lärer vara den enda motvigt, hvarigenom Coursens stadgande samt minskning i Agio synes med någon slags varaktighet kunna, så vidt möjligt är, vinnas, genom inrättandet af ett sådant VexelContoir.
Dess organisation kunde vara enkel, på dugliga och väl lönta Betjente, alla utsökt pålitliga, arbetsamma och kunniga.
Till styrelsen borde Kongl. Maj:t utse, eller Riksens Ständer utvälja några Deputerade, hvaribland någon, som hade fullkomliga Köpmans-insigter utan ali egen Handels-rörelse.
Desse skulle postdagligen sammanträda, för att efter gemensam grannlaga öfverläggning, reglera Trasseringen för Beurstimmarne, samt alla öfriga Contoirets Affairer.
År Den 2 Januarii. 33 År 1798 och 1799 , då Riket befanns i ungefärligen samma förlägenhet i afseende på Vexelvingleri som nu, tror jag att ett Project, i det närmaste lika med detta, var i fråga:
Den derefter beslutade Riksdagen och derpå följande Realisation, gjorde dess antagande den tiden' öfverflödigt.