Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland dessa omständigheter igenkänna vi det Brittiska folkets allmänna deltagande i allt na» 238 Den oi Maji f, nil tionelt, sorn Fäster en noggrann och upplyst uppmärksamhet vid hvarje offentlig handling* och sålunda underkastar den det starkaste moraliska band, på samma gång, som det gifver Samhällsförhållanderne det starkaste moraliska stöd.
Äfvenså finna vi en af dessa modifierande omständigheter vara det tillfälle, denna allmänna uppmärksamhet äger, att följa hvarje Domstols handlingar, då äfven de lägre af dessa alltid sammanträda i folkrika Städer* just vid tidepunkten af ca stor bildad publiks sammanvaro, hvilken sålunda sedan den lika med Juryn följt
Domarens undersökning af förevarande mål, kan lika med Juryn stadga sin moraliska öfvertygelse; och på detta sätt bildar en slags kontroll öfver dennas godtyck, liga rätt till beslut.
Men allt detta oaktadt, ser man likväl vid sådane måls behandling* der enskildta passioner närmare vidröras eller häftigt på individuella opinionen verkande ämnen förekomma, i sjelfva England det godtyckliga afgörandet genom Jury medföra väld och orättvisa.
Såsom exempel häraf återkallar mitt minne 2 händelser ur Engelska Lagskipningens historia, den ena från Åmericariska oroligheternes början, då en i Boston vakthafvande Of, ficer, som först sedan han nära blifvit misshandlad af Folket tillåtit sig gifva eld, likväl af en utaf just samma Folk sammansatt Jury förklarades skyldig till mord, och endast genom befälhafvande Generalens ingrepp i Dosnaremagten kunde räddas; den andra, då efter det fanastiska upploppet i Birmingham 1790, under hvilken man satte eld på ett Dis - Deh 21 Maji f. Vu 2^9 Sidentetcapell och dess Predikants den lärde Priestleys hus och dyrbara samlingar, samt han Sjelf med moda blef räddad ur mordbrännarres händer, en af Stadens invånare utgjord, ej mindre fanastisk, Jury, oaktadt ovedersägliga bevis, frikände de hufvudsakligaste brottsligare ile, och först sedan
Domrarne funnit sig befogade hålla till dem ett skarpt tal om de skyldigheter, de åsidosatt, fällde några mindre brottsliga.
Och vid politiska förbrytelsers afdömmande ser man ej vanligen utgången bero mindre på sakens rätta förhållande, än på hvem, som tillsatt Jury, antingen en af Rege-, tingen eller en af Oppositionssinnade Magistrater utnämd Scherif?
Hos oss, hvars Criminal-lagar i alla öfriga händelser fordra afgörande genom på Juridisk visshet motiverade domslut, har man blott i Tryckfrihetsmål afvikit från denna allmänna grundsatts, och infört en godtyckligt afgörande Jury.
Men hvarför i detta enda fall ändra vår Criminella Rättegångsordning och sålunda underkasta den tvenne motsatta principer; hvarföre frånkänna en i enlighet med J?, 28, 31, och 33 §.§ Regeringsformen samt allmän
Lag tillsatt Domarecorps, som enligt 36 §. är oberoende af allt utom lagen, mett också ansvarig inför den och skyldig att på deft grunda sina beslut, och som äger sig uppdragit det dyrbara värf att skydda de i 16 §.
RegeringsFormen Svenska Folket försäkrade heliga rättigheter af lif, ära, egendom, perfonlig frihet och välfärd, hvarföre, säger jag, frånkänna den - s4o
Den 21 Maji f. m. na Domarecorps skyddandet af Svenska Folkets rätt att i tryck yttra sina tankar, men också att ej genom tryck blifva till sina heli. ga rättigheter förnärmad elier se allmänt lugn stördtj och i det ställe öfverlemna detta skydd åt en Rätt, hvars afgörande med någon skicklighet hos den anklagade nästan helt och hållit beror af denne?
Ty vår Juryssammansättning, deri olik den Engelska, är sådan, att blott en enda röst utom de Ledamöters, af den anklagade sjelf tillsatte, fordras för att frikänna.
Månne ej också såsom en följd häraf skulle kunna inträffa frikännande af uppenbart mot Tryckfrihetsförordningen stridande skriftef, underlättadt äfven derigenom, att den verklige fast ej uppgifne Författaren sjelf kommit att sitta i Juryn och således att dömma i egen sak? månne ej å en annan sida, då en anklagad saknar skicklighet eller vilja, att till egen förmån begagna lagens brister, den händelse skulle blifva möjlig, att en af samma personer sammansatt Jury, under alldeles lika förhållanden inkallar en anklagad, men förklarar en annan skyldig till en förbrytelse, som med» för förlusten af en af de dyrbaraste medborgerliga rättigheter?
Bland alla Tryckfrihetens missbruk äga inga vidsträcktare och svårare följder, än dé som kunna föranledas af Tidningar eller periodiska skrifter.
Ty liksom dessa, uppfattande de för det ögonblickliga intresset mäst begärliga ämnen, kunna sätta hela den läsande allmän - Den 21 Maji J. m. mänheten 1 samband med tiden och tiden8 hän» delser, och sålunda kraftigt bidraga till Tryckfrihetens välgörande verkningar hos ett fr it t folk, Nätionalandans och upplysningens framsteg, så äga de äfven förmåga att undergräfva hela samhällsbyggnaden, om lagarne skulle sakna all tillbakahållande kraft.
Hos oss, der utgången af hvarje till Domstol öfveriemnadt Tryckfrihetsmål är godtycklig och detta godtycke ofta är den anklagades eget, der måste emot de möjliga följderne häraf finnas något motvägande, och det enda nu lagliga är HofCanzlerens i 4 §. 8 Morn.
Således 6å länge Rättegångsordningen i Tryckfrihetsmål befinner sig i sitt närvarande skick, kan ej nämnde Moment utgå , utan att borttaga det enda befintliga stöd mot sjelfsvåldet, ehuru jag gerna medgifver oriktigheten af principen för dess stadgande och lättheten att eludera detta.
Ehuru det ej står i omedelbart sammanhang med mitt ämne tror mig likväl böra omnämna hvilka missbruk af allmänna Tidningar och periodiska Skrifter, jag anser vara störande allmänna lugnet, och således hufvudsakligen påkalla lagarnes hämmande makt.
Bland dessa räknar jag ej framställandet af hvilken ej samhällsordningen störande sakåsigt som helst, och i hvilka uttryck som helst, blott dessa senare ej Öfvergå till personliga smädelser.
Bland en större samling af tänkande menniskor må - Bil. till Ridd, 0. Ad.
Pr. IV Band. 16 242 Den 21 Maji f. m. ste otvifvelaktigt under mångfalldigt olika synpunkter de vigtigaste saker framställa sigj Och således en mängd af olika åsigter uppkomma, och då man med innerlig öfvertygelse är fästad vid sin åsigt, så insmyger sig så lätt vid bedömandet af motsatta, en klädsel at uttrycken, sorn det lugnare bepröfvandet aldrig kan gilla, som förvånar den ovane Läsaren och som måste smärta dess föremål.
Men denna mindre tillbörliga uttryckens klädedrägt tillhör likväl de menskliga ofullkomligheter, som måhända aldrig kunna undvikas, men också aldrig medföra någon synnnerlig skada.
En gång vand dervid fäster man ingen synnerlig uppmärksamhet på dem, anser dem på sin höjd uttrycka Författarens individuella känsia och betraktar endast sjelfva den afsöndrade saken.
I öfverensstämmelse med hvad jag här har yttrat, är således min önskan, att på sammå gång måtte ur Tryckfrihetsförordningen kunna utgå dess 4 §:s 8 Moment och förändras dess 5 §■ i likhet med vanlig Rättegångsordning.
Då skall från Sveriges Grundlag och Sveriges lagskipning försvinna allt godtycke, Den 2] Maji j, ml 245 och hvarje medborgare äga trygghet att endast kunna straffas efter lag och laga dom,' men också att finna skydd af lag och laga rätt.
Bilagor till PleniProtocollet för den 21 Maji, eftermiddagen.
Herr Riben, Carl Wilhelm: Svenska Hemmanen voro icke af begyn? nelsen Kronans utan hörde fullkomligen sina ägare till, hvilka voro så frie att de icke erkände någon öfver sig.
Roni de kallades också endast den som var ägare till sitt hemman: han hette man jör Jig: han var odalburen till sin jord, hade stora fri-; heter och deltog i landets Styrelse, hans skyldigheter voro ringa och frivilliga.
Bönderne sig att bygga och underhålla s*4 Deli 21 Maji e. m.
Slotten samt Upsala öde, stt utgöra krigstjenst till fots och förse vägfarande män med skjuts och gästning.
Hemman bestodo icke fordom af visst hemmantal och voro derföre icke satta till ständig ränta: deraf uppkommo de årliga skattläggningarna genom hvilka hvar Bonde skattlades . efter sitt ämne.
Den första syn och skattläggning beslöts år 1282, då hemmanen i vissa Landsorter blefvo satte till öre och örtug ejler ättung och tolftung.
Dessa skattläggningars föremål voro: 1:0 •
Btt utsätta huru mycket hvar Bonde efter det af honom innehafvande öretal eller annan jordräkning borde i årlig ränta skatta till hemmanets Jordeboksränta, 2:0 att sätta hvart hemmantill en viss sättning, det vill säga till huru stor del Bonden i extra ordinaire skatter borde svara.
Allt kom an på skattläggningsmännens godtycke.
Gustaf den I ville afhjelpa dessa olägenheter och förordnade derföre år 1528 en all - Den 21 Maji e, rn. s45 män skattläggning öfver hela Riket.
Skattläggningsmännen, som af Konungen förordnades, biefvo befailte att uppskrifva hvart hemman med sine ägor med utsäden, höbol, mulbete, fiske, skog eller andra förmohner, dock så att gården icke skulle skattläggas efter ägornes vidd utan efter deras godhet, m:d iakttagande af tillhöriga lägenheter och förmohner.
Derefter skulle Hemmanen med Torp, Utjordar, Qvarnar.
Strömmar, Fisken, Ängar, Holmar, eller andra lägenheter upptagas och inskrifvas i årliga räntan.
Å denna allmänna skattläggning skulle ock ransakas. om någon hade slagit under sig Kronans Jord, Skogar, Strömmar, Qvarnar, Fisken, Ängar, Holmar, Skär eller andra Ägor, hvartill innehafvarne med goda skäl borde visa sin rättmätiga åtkomst; mäktade de det ej skulle egendomen komma under Kronan igen.
Sammaledes skulle ägor tagne från Kronohemman och med orätta lagde under Skattehemman åter läggas till sina rätta hemman.
Vidare förordnades, att de större gårdar, å hvilka flere åboer kunde bärga sig, särdeles när de hade öfver 2 markland jord och annan god lägenhet brer devid, skulle räknas för 2 och ett halft mantal, i hviiKet fall skatten skulle förökas, men de Skatte- eller Kronogods, som allenast lågo för 4, 5 eller 6 öres land jord eller mindre skulle skattläggas för allenast halfva sättningar, och räknas för en half uti gärder och andra ovissa pålagor, så framt icke jordens godhet och andre iörmohner ersatte dess ringhet, i hvilket fall ett sådant hemman skulle räknas för helt. 246 Den 21 Maji e. m.
De Frälsehemman som voro lagde för hel ordning och fulla gärder skulle med flit ransakas, efter som
Adeln besvärat sig att somliga endast utgjorde hälften af de årliga utlagorna.
Äfven blef förordnadt, att den Bonde eller Landtman, som brukade 2:ne Hemman Krono- eller Skatte, skulle hålla bägge vid magt med byggning, gödning, stängning oeh dikning och svara till 2 mantal, så att han icke fick lägga det ena under det andra.
År 1582 förordnades af Johan lil skattläggning på de Kronohemman, som sålldes till skatte under ständig Besittningsrätt: den verkställtes af Häradshöfding, Fogde och Prest.
År 1602 företogs den första allmänna skattläggning i Gestrikland, Helsingland, Ångermanland och Medelpads 12 sädesland jord räknades för ett fullgärds hemman, hvarefter det skattlades med sina vissa räntepersedlar.
1605 skedde en allmän skattläggning i Dalarne och nedre Bergslagen, 1615 skedde skattejämkning i Helsingland, 1 61 g en allmän jordrefning i Westergöthland och 1624 beslöts en allmän jordrefning öfver hela landet på det skaf 'ste bli lämpad en allmän jordebok upprättades der hemmanen till natur och ständig ränta upptogos, och ingen fick sedermera öka eller minska sina hemman med ägor från andra hemman. efter hemmanens rätta hvarefter ock Den. '21 Maji c. m.
Allt från 1624, klagades beständigt öfver ojemn skattläggning; en ny lofvades stan? digt, mea påbjöds törst 1689.
Denna at Carl XI anbefallte skattläggning skulle i synnerhet, afse Kronans säkerhet och hemmanens måttliga beskattning för att icke råka i ödes mål, och skiljde sig från alla föregående förnämligast deri, att då man vid de sistnämde alltid lågt öretalet till grund, så såg man nu påo hemmanets vcrkeliga förmohner, bestående i Åker, Äng, Skog, Mulbete, Fiske m- m.
Den stora ofullkomligheten uti da hittills omnämnda skattläggningarne härrörde deraf, att hemmanen blefvo satte till viss ränta och mantal utan att deras ägor och tillhörigheter förut blifvit ordentligen refvade och till sin rätta beskaffenhet tillförlitligt beskrilne.
Deraf hafva uppkommit de tid efterannan Skedde förmedlingar och det ännu emellan lika Hemman beftntelige olika Hemmantal, hvadan vid många Riksdagar allmänna ref- och skattläggningar blifvit begärde och lofvade samt i vissa landskap verkstäidte.
Refning är en förrättning, hvarvid ett Hemmans ägor och tillhörigheten geometrice afmeitar pd Charta aftagas och till Jin be [kaj} enhet beskrijvas.
Den 21 Maji e, m, En slik förrättning utgör uu mera grunden för ali skattläggning hvarom kan läsas Landtmätardnstructionen af den 20 April 1725, Kongl. Brefvet af den 27 Julii 1737 , Kongl.
Förordningen den 1 Martil 1749, Kongl.
Resolutionen på Presterskapets besvär den 7 Julli 1752 m, fl.
Grund vid Skattläggningen är Hemmanets samt dess ägors godhet och villkor, hvadan Hemmanet kan så väi förmedlas, som till Mantal och ränta förhöjas, allt som Skattläggningsmännen pröfva.
Se härom skattläggningsmethoden af den 30 Januari! 1688 och KammarCotnmissionens bref den 30 Mars 1742.
Svenska Hemman fördelas nu för tiden i t Deri 2i M-iji c, ntm tre’slag, hvilken fördelning i Kronans Jordebok uteslutande är antagen. 1:0.
Frälsehemman, af hvilka Frälseman»
Oen och icke Kronan är ägare till räntan. 3:0.
Således kallas de hemman SkatteKrono, af hvilka Kronan äger räntan men icke jorden, och ds hemman, SkatteFrälse af hvilka Frälsemannen äger räntan men icke jorden, Kronohemraanen räkna sitt upphof förnämligast: 1:0.
Få Regenter hafva funnits, hvilkas per^ sonliga egenskaper så inverkat på sin tid. som den store Magnus Ladulås.
Af naturen utrustad med ovanliga kropps-och själsförmögenheter och bildad till Tidehvarfvets högsta odling brann han af begär att upplyfta Svenska Folket till rangen af Europas hyfsade nation Dm 21 May i é. m. ner, Genom sitt giftermål med en utländsk Prinsessa, och genom aliiancer med främmande Furstar gjorde han Sverige tili en medlem af det stora Europeiska Statsförbundet, och i fullt medvetande af sin Konungsliga höghet omgaf han sin thron med en förut i Sverige osedd prakt.
Han sammankallade derföre Ständerna till en Riksdag i Stockholm, der han gaf dem tillkänna, det han nu mer icke kunde upprätthålla glansén af Sveriges Konungsliga Krona med Upsala öde allenast, hvadan han äskade förbättring i Kronans inkomster.
Ständerne togo det* ta vigtiga ärende i öfvervägande, och sedan de rådslagit i 2tne dagar, samlades de deri 3:dje på HslgeAndesholmen der de igenom Uplands Lagmannen Israel Andersson förkunnade sitt beslut och tilldömde Konungen 1:0 högste äganderätten öfver alla Malmstrek och Bergverk, 2:0 öfver Rikets största insjöar och hafsvikar, Mälaren, Wenern, Wettern, Hjelmaren, Blåviken och Undboken, tillika med Strömmarne vid Trollhättan, Motala och Eskilstuna, jemte uttrycklig föreskrift, att alla som idkade fiskeri i bernalt® vatten, skulle göra Kronan deraf ränta, undantagandes Byarnes sjelfägor; hvarförutan alla som i de nämnde Strömmarna hade Qvarnar derföre också skulle erlägga ränta. 3 0 Öfver de största strömmar i Norrland der de stora Fiskerierne voro för fångande af Lax, Ål»
Sik och Id, så att alla som dessa fisken idkade skulle gifva Konungen ränta deraf. 4 0.
I Den 3i Maji c. m. i5i Öfver alla hufvudskären i Skärgårdarne, der fiskande kunde idkas. 5:0.
År 1544 förklarade Konung Gustaf I för ett ftort mifsbruk\itt Byalag tillegnat sig trakter af stora Skogar, och förordnade att ägor, 60m obebyggde lago fjerran från Byggdelagen skulle höra Sveriges Krona och ingen annan till.
KronoHemman hafva vidare uppkommit: 3:0.
Genom Dana-arf. 4:0.
Då Skatte- eller Frälsehemmans ägare genom brott förverkat sin egendom under Kronan.
På det sättet kommo Folkungarnes egendom under Kronan; och enligt 1600 års Riksdagsbeslut tillföll Staten all egendom tillhörig de Herrar, som vikit tili Polen med Kung Sigismund. 2 D2 Den 21 Maji e. m. 5:0.
Derigenom att rika Svenska jordägare uppstigit på KonungaThronen, då deras gods ofta blifvit med Kronans förenade och förlorat sin förra Frälsenatur, samt blifvit Krono. Detta är förhållandet med Birger Jarls egendomar och Gustafvianska familjens arfvegods, hvarom kan läsas Kongl. Brefvet till ReductionsCommissionen den 19 December 1693. 6:0.
Konungarne fordom lära hafva köpt eller till pantat sig Frälsehemman ; när sådant skett är mig icke bekant, men att äfven på detta sätt jord kommit under Kronan, synes af Kung Christians försäkran år 1457 afstå med sådant missbruk.
En sådan försäkring gaf också Konung Hans år 1483. 7:0.
Digerdöden, hvaraf många hemman föllo i ödesmål och sedan upptogos för Kronans räkning. 8:0.
Genom Kongl. Förordningen den 4 Februarii 1543, som bjuder att ett i ödesmål förfallit
Skattehemman skall anses somen Kronans välfångna egendom. 9:0.
Genom Indelningsverket; ty som de Hemman, hvilkas ägare ville afstå sin Skatträttighet, blefvo förmedlade, betjente allmogen sig så mycket mer af en sådan förmån, som de erhöllo Kongl. Maj:ts fösäkran, att orubbade äga och bebo sina innehafvande Hemman.
Den 21 Maji e. lil> 2ÄS lolo. Nät Skattemannen fått Skatterätt med vilkor att underhålla ett visst antal får och efter 6 års förlopp sin förbindelse utan laga hinder icke fullgjordt.
Se Kongl. Brefvet den 28 Jan. 1757. 11:0.
När Skattemannen för 3idje gången blifvit beträdd med oloflig fällning af Ekar.
Se Kongl.
Förordn. d. 10 Jan. 1746 och Kongl. Förkl. den 25 Maji 1757. 12:0.’ När Skatteman häftade för 3 års obetalt ränta och närmaste arfvinge, efter föregångne uppbud ej velat den samma erlägga, samt hemmanet tillträda.
När Skatteman utan att hafva lidit genom vattuflod eller annan olycka sökt förmedling, då Skatterätten emot förmedlingen antingen bordt afstås eller försäljas åt den, som åt honom erlagt lösen och emottagit hemmanet med gamla räntan.
Br. den 16 Jan. 1695 samt den 3 Jan. 1744. 14:0.
När Hemmanet skolat säljas utom börd, men genom Hembud tillfallit Kronan.
År 1789 blef Skattebönders ägande rätt till Skattehemman bibehåller i sin helgd och för evigt oförkränkt, äfvensom den dispositions-! 2J4 Den 21 Maji t. m, rätt derå som försäkrad blifvit.
De å {vemman i laga ordning gjorde och faststäldte Skattläggningar och Tiondesättningar blefvo äfven förklarade att för evärderliga tider vara beståndande, utan att någon rubbning deri skulle kunna i framtiden tillåtas.
Sedan Krono- och Frälsehemman med tiden uppkommit, blervo de^äldste Svenska hemman kallade Skattehemman, ett ord, som på olika tider haft en ganska olika betydelse.
Ifrån Gustaf Wasas till slutet af Carl Xbs Regering betydde Skattehemman detsamma som SkatteFrälse-
Häraf förlorades gamla betydelsen af Skatthemman och utmärkte då så - dana Hemman, som till Räntan voro af Kronan åt enskildte bland Adeln förlänte.
Den 21 Maj ife, m.
Nu betyder Skattehemman sådana Kronohemman, sorn till ständig äganderätt blifvit sällda undan Kronan åt enkilta; med vilkor, att ägarne deraf skola utgöra skatt och svara till alla Hemmanen åtföljande besvär.
I Konung Johan lilis tid betaltes den för hela Hemman med 50 till 100 Daler: i Carl IXtdes erhöllts den för ett pär Oxar.
År 1629 sålldes Skatterättigheter i Westergöthland för 20,000 R:dr och gafs för hvart Lispund Smör Ränta 24 R:dr.
De i anledning deraf skedde Skatteköpen bekräftades af Gustaf Adolph den to Marti 1630.
Den förekommer under egenskap af ständig besittningsrätt, i allar 16- och i7©otalens Författningar, utom i 3:dje §■ af Resolutionen på Allmogens besvär 1719, der den benämnes med jordägande rätt.
Kronoskatte inbegriper således den un~- der sådan Titel från Kronan köpte jord, jemte sådan som af ålder varit odal.
De Hemman som före år 1700 haft egen - Den jl Maji e, ml skap af Skatte, kallas gammalt, och de som 6edan den tiden blifvit af Kronan försållde nytt Skatte.
Se härom Kongl. Förordningen den 17 September 1701, den 13 Jan. 1707 och d. 19 Sept.
1723* Skatte rätt har äfven blifvit förvärfvad i;o.
Genom rustning i krigstid och upprättande af ödeliggande Rusthåll.
Besvär d. 28 Junii 1731. 2:0.
Genom Nybyggens anläggande 1 Lappmarken.
Se Resolutionen på Allmogens Besvär den 17 Augustii 1762, Kongl. Brefvet d. 27 Julii 1737.
Frälfe är den jord som besittes med full ägande rätt och fri disposition.
, Frälset grundlädes af Magnus Ladulås åc 1285» när hantillät hvarje jordägare att genom rustning fria sin egendom från skatt.
Denna frihet hade afseende på Ledungs Lama elier Rrigs&katten, hvartill Skeppsvirke hörer, en skatt bestående i en del af de persedlar, som nu begripas under Jordeboksräntan och sällan af Frälse utgått.
Gustaf I tilläde - Den 21 Maji e. m. lade år 1526 Sakören åt allt Frälse; befrielsen för gästning och skjutsfärd ägde rum redan åt 1474, men i Bevillning deltog det till hälften mot annan jord.
Sådan v«r Frälsejordens egenslcap till deS#
Eric XIV genom de Säterierne tillagde sar** skildte förniohner lade grunden till den olik» egenskap Frälsejorden sedermera erhållit., och som fördelat den i Utsockne FrälseSäterier, Rä Och Rör samt Ladugårdar.
Frälsejorden har vissa tider minskats* dra ökats:
Under Catholska tiden föll myc-i ket Frälsegods under andeliga Frälset, Undet Gustaf I återgick det till Adeln.
Under Drottning Christinas Regering ökades Frälset ömåtiligt.
Genom Carl XLtes reduction biet åter mycket Frälse till Kronan indragit.
Utfockne Prålfe är sådan Frälsejord* söttt antingen underlagd något visst Säteri * ligger utom dess Rå och Rör* eller sådan Sorn ej underlagd något Säteri ligger här och det i Landet och kallas Strögods.
Sigismund utvidgade år 1594 denna frihet till alla Adeliga Slott och Afvelsgårdar.
Konung Carl Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. IV Band, 17 Den 21 Maji e, m.
Detta district kallades fredsmil, hvaraf Rå och Rör uppkommit.
Räntepersedlarne utgingo kanske någon gång af Fräket, men aldrig af Säterier.
Förordningen den n Februarii 1594$ för skjuts och gästning, Förordningen den 7 Februarii 1615).
(Se Riksdagsbeslutet 1600 och Adelprev. J617, 43 §•).
R:n 1562, Riksdagsbesluten 1602 och 1624.
Vid början af löootalet underkastades Sä> terierne endast följande onera, Kyrko- och Kyrkogårds-, Socknestufva- och Fattigstuga samt Brobyggnad och vägrödning jemte Skallgång.
Prestetionde i frågaställdes länge och 1600 års Riksdagsbeslut säger, att Prester och Adel bora sig derom förena.
Några Säterier äro underkastade Knecktehåll, nemligen sådana hvilkas Säterifrihet var tvetydig när
In« delningsverket gjordes.
» Rå och Rör är sådan Frälsejord, som lig - Den 21 Maji c. fril 259 ger inom Sätesgårds gamla gräns.
Genom *638 års stadga och Förklaringarne deröfver, af 1678 och 1681 fastställdes Säterifrihetens gräns till de Frälsehemman med deras Torp, Adelsmannen ägde inom den Bolbyns enskild te ägor och Rågång der Säteriet låg, eller hvarå urminnes häfd kommit.
Om Rå och Rörs Hemman brukas under Säteri utan serskilt åbo, njuta de lika friheter med Säterier, men i motsatt fall svara de för Lagmans och HäradshöfdingeRänta samt Tings-, Gästnings- och Mantalspenningarce, Brandstod, Prestegårds- och Tingshusbyggnad.
Ladugårdar äro sådane FrälseEgendomar, som till Säteriernas understöd anlagde af deras existence dependera, som orden lydai Kongl.
Plac. den 6 November 1678.
De böra vara högst en half mil i rätt linea från Sätesgård belägne, byggde med svarsgode hus. Se Kongl. Res. den 10 Sept. 1684, Landshöfdingelnstructionen 1687 5o §. och HäradsFogde Instn 1688 9 §•
Ladugårdar åtnjuta enahanda friheter med Säterier utom Rå och Rörs rättigheten.
N:ö 2.
Grefve Hård, Carl Gnjlaf\
Uti det upplästa Utlåtandet har Höglofl. jflo Den 21 Maji e. m.
StatsUtskottet hemställt, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj;t ville efter alla vederbörandes hörande och så vida det kan finnas lämpeligt, låta utarbeta Förslag till jämnande af, all jord och hemman vidlådande, grundräntor Och tjenstbarheter, och detsamma Riksens Ständer vid nästa Riksdag i Nåder meddela.
Jag tycker mig kunna inse, att en del jords frita, gande från åtskilliga grundräntor och tjenstbarheter grundat sig på den idée, att icke alla Statens medlemmar skulle vara arbetare, så vidt dermed ntmärkes de, som använda sin fysiska arbetsförmåga; utan en del äga ledighet att använda sin tid på intellectuel utbildning, för att såmedelst gagna det allmänna.