Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Kongs. Mains Nådiga proposition til Riksens Ständers Hemliga U st-ttt om en bätrre reglerittg as cckgiftm sör HuSbehofsbränttingen, fa a!
StatS.rerkets par'knace inkomster deraf ma, med mera säkerhet an hittils stelt, lunna bestämmas, har tzos Hunliga U stopet veu fråga upstatt, om icke Veu hittils brukade merttoä.° , at förrätta BränminSbränmngen med V umar af sadan rymo eller karmel al, som, likmätig.
Kongl» Förordningen ak den 20.
December i-rz-, är lampadt efter del Hemmama!, som til Husbehofsbrän» ningen igenom afgi'-eus erläggande g ort sig berätligadt, och pä hwilken lagliga grund de med Kv"gs. Majit och Kronan sednast ingangna och annu ludMeranäL LontraÄsr jämwcl sig grunda, matts tlptzästo-aS och Brän.oiaSöränningen, scn: stulle sä fritt och allmänneligen, emot en förestagen något högre afgift än förut, i hela g mänaoerna inom ct ars tid, komma'a! werkst-Mas med smärre P umor, saint i sölje deraf de i Riket mi bestntclige Bräntvinspaonor, unika med den öfrigt» derefter lämpade Brännerirödftapen, som ej lil pricka inst.mdemeo den nya u.staknLngen, undergå en coml förändring och omgörning.
Med Lenna tanka kan jag af följande stäk mig ej förena. i:o Dä Regerings - Fornren och Rikets besvurna Lagar försäkra hwar man om et orubbadt bibehållande af de§ wälsängna egendom, deräst han ej för begängna brott är lagligen derifrån Md; och ej bsstrioaS kan, at Le enMda Bränneri-in rältningav - rättningar med bertik hkriga redskap, som M befin-- naö pä god tro, enligt högstberörda Kongl. Förordning och et fvrmeligt LonLruÄ rned Kronan, anlsggda at brukas, men ej at utrifwas och med stor kostnad omgöras, är en laglig och wälfängcn agendom, som ej utan ägarens samtycke kan, för störreeller mindre del, honom ftangä, sä anser jag be-- tänkeligt at illstorp den nu i fräga warande romla förändring med Bränneri-redskapen, som kunde föda af sig misttrocnde för allmänna författning rr och sjekfwa äganderättens helgd', som ej nog sorgfälligt karr bcwaras för bade allmänna och enstillva säkerheten. 20 Ut ehuru wigtiga berörda conststsrationar i sig sjelfwa äro, de ända i någor mätto knuds täta undantag, om Rikets wäsendteliga wälfärd det fordrade, men sadant synes ej inträffa wid den i frägawarande nyare metttoäen af smä och widk kringspridda Bränwinspannv-r.
Det av långt isrän min afsigt och önskan, at med de större Pannor, som nu pä sina ställe» existera, Bränwinsbränningcn skulle fa utwidgas; twärtom anser jag det föv Rikets fannstvldiga wälfärd, al-rahäldst uti dest närwarande bekymmersamnra belägenhet, i högstamatto nyttigt, om all Bränwinsbränning för twänns ars tid kunde alldeles inställas, eller ätmindstone L möjcligaste matto inskränkas; men detta minnes, efter min tanka, wistt ej efter den tiltaukta nya? rnetstoäen och en tilläten Bränwinsbränning i hel» 8 mänader af aret, änskönt med smärre Pannor.
Af erfarenheten är redan tilräckeligen utrönt, ak med ordenteliga Bränneri - inrättningar, för hwilka det kan löna siz at hälla en erfaren och i konsten lii 85r Lfwad Bränmästare, kan af rn tunna spannmLl med säkerhet fäs 20 ä 21 kanna Bränwin, dä deremot med smä pannor, som mäste stötas af okunniga personer, sällan erhälles mera än 12 eller högst 14 kannor Bränwin af en Lunna säd, änflönt lika god med den förra.
Häraf följer, at om 620,020 tunnor spannmål om äret med sädana ^ smä pannor förbrukades til Bränwmsbränning, en tredjedel deraf eller 200,002 tunnor pä detta sätt more förgäfwes förspilld, och blefwe sa mycket säkrare en ren nationell förlust, som den kxiowueuia delen, hwilken blifwer qwar i kranken, ej är as rrägon föda eller näringskraft, men wäl til stada för alla flags kreatur, som förtära kranken.
Denna nationella förlust blifwer ännu större, VM med de nu föreflagna små pannor, efter derest trer gjord uträkning, möjeligen kan pä g L 4 märraders tid afwerkas en million tunnor spannmål, pä lofligt sätt, oberäknadt alla misibruk, som wid en sä kringspridd och allmänneligen fri Bränwinsbränning omöjeligen kunna förekommas, särdeles i stognka orter; hwarföre ock, ester min tanka, af en sadan »vidsträckt Bränwinsbränning i 8 mäna» ders tid om aret, allt hopp cm Rikets räddning ifrån betz narwarande trångmål wore sörswunnet och intet rum lemnades för den tanken, at de utwägar, som widtagas til winnande af ordning och stadga i Penningewasendet, kunde bliswa as en tvaraktig werkan. 3:0
At igenom de nu föreslagna smä Pannor, som öfwer hela Riket torde komma at utgöra et antal af wid past 200,200, wed - conlumtionen L
Riket stulle säkerligen bliswa z eller 4 gängor ftörrs för Bränwinsbränningen, til obotelig stada för wära redan alltför mycket medtagna skogar i et Land, der Olunatets härdhet eller de naturliga näringars bestånd nödwändigt fordra den nogaste hushållning med denna dyrbara egendom. 4:0
At igenom Bränwinsbränningen med smA ^ pannor, efter det föreslagna fältet, en stor mmgb af mennistor komme at fysielsättas med detta kieri!» arbete i en tid, da arbetande händer sä gansta wal behöfwas til nyttiga företag för bagge könen om Rikets förkofring i hushällswägen, och en nyttig inäullries utwidgande til större afkomsters ästad» kommande, stall kunna winnås. 5:0
At den förestagna eller nödigblifwande to' tala förändring af Bränwinspannor och annan derefter lämpad Bränneri-redskap, om den ock bl fwe i wcrkställighetc» möjeiig, L anseende til vtilrackligheten af Kvpparflagare och andra Handtverkare, som dettil fordrades, skulle, efter min tanka, utan mindsta nytta eller besparing för Riket, bringa Allmänheten pä en gansta dryg kostnad, som för d» siesta blefwe mer betungande än sielfwa afgiften til Kronan för Z ä 4 är.
För besia och flera orsaker, som jag anser öst wcrflödigt at anföra, kan jag ej tilstyrka den tiltänkta förändringen af Bränwinspannorna annorlunda än sä wida någon sinnes af större rymd än Kongl.
Förordningen af d. 20.
Deccmb. 175?
efter hemmantalet tilläter.
Men dä all möjelig inskränkning af Branwmsbränningen, til förekommande deraf, at en stor Mängd af utlandst spannmål til HandelsivägenS betungande, behöfds införas, anser jag sadan inskränkning mycket säkrare kunna winnås derigenom/ «t Bränwinsbränningen ej blefwe tilläten mera än 2 eller alorahögst g:ne mänader om aret, nämligen i November manad vm höften, samt Martti och Upnl manad vm waren, hwaremcllan Bränneriredstapen borde förseglas.
Och som med en panna af ivo kannor eller deröfwer, likwäl inrättad efter Hemmantalet, kan winnås större afkastning i Bränniln, än med smärre pannor, til en tredjedel mera, fä syrtes jämwäl billigt at afgiften, ester hemmantalet , der sädana större pannor brukas, bör för Hemmantalet blifwa en tredjedel högre, än dä en panna för et helt Hemman enligt Förordningen nyttja s.
I öfrigt och ehuru angeläget det mä wara ak E möjeligaste mätto inskränka Bränwinsbränningen, bnfner likwäl nödigt, at Kronans päräknade inkomster af Bränwinsbränningen i Riket ej mä blisrva beroende af en större eller mindre Branwinsbränning, emedan det eljest skulle upstä en olyckekig contrakt emellan Statens trängande behof och en nödwändig omwärdnad för Rikets allmänna bästa, som icke medgifwer, at en mängd af utländsk spannmäl införes för at förwandlas i Bran-vin.
Jag tilstyrker således, at, hwad inskränkning i Bränwinsbränningen efter Lilbefinnande omständigheter häldsi mä göras, den afgift af hwarje hemmansdel, utan Qtstillnad, söm nu blifwer föreslagen, mä oafkorrtadt rrtgä; men at under den tid, dä en total inställning af all Bränwinsbränning nägon gäng wid Avar Mst.växt eller spannmålsbrist blifwer nödwan - 88; dig, blott en fjerdedel af berörda afgift mä komma at afkorrtas.
Dä Riksens Högloflrga Ständer en gäng tilförene gifwit det stora och lysande prof af deras Hmhei, ej mindre för Statswerkets uorätthällande, -> än Rikets allmänna bästa medelst förklarande, at den erid det titfället gjorda Bewillning L och för Bränwinsbränniugen borde oafkorrtadt utgå, om . vek Bränwinsbränmngen helt och hållet inställdes, sa är ock med säkerhet til förmodandes, at lika ädelmodigt och pmriotistt tänkesätt ho§ Riksens Höglofliga Ständer hyses under en KvnungS Regering , som redan gifwit sä stora med erma len af sparsamhet och en öm omwärdnad om Rikets »välfärd, men emottagit styrelsen »vid de mest bekymmersamma omständigheter.
Norrköping d. 4.
Junii ?802. j. lilliencrantz.
Widare upläsies följande af Herr von lin» Ac kröna, jfonas, inlemnade Oomjukaste anförande til krotocollet.
Til följe af den rätt, jag säjom Riksdagsman äger at öfwer förekommande ämnen yttra mina tankar , har jag äran til H-gloflige RidderftapstS och AdelnS pröfning aflemna dem, som hos mig up« kommit, i anledning af Högloft.
Hemliga 1K stöttets Betänkande rörande Brännecirrna u.i Rrter.
Innarr jag likwäl begynner anföra de betänkeligheter, mig bärroid mött, får jag förklara at min 'afsigt ingalunda är at förnnndsta Statens 886 "—: derä grundad; kilgängar, utan är jag bade willig och stylvig dem pä allt annat sätt understödja, hwilket ock är hwarje rättskaffens undersatares pligt och styldighet.
Högloflig» Hemliga Utskottet tyckes först och främst icke hast afseende pä de Lontracker, som Landet för twänne ar sedan uppå Tio är med Kongl. Majit i underdånighet ingätt.
De innehålla , at hwarje Hemman får tillverka Bränwin emot Tio LiSpunds säds ärlig afgift, och at en Hemmansåbo, emot berörda afgrfters e läggande, hade Ulftand för flera Hemman kunna bränna.
Alla LontraÄeis natur medgifver, at dä de c) med bäda de flutandeS bifall häfoas, eller den, som i anledning deraf äger nägon förbindelse, icke deruti brister, kunna de cj ändras.
Drt more öfwerflödigt at anföra, huru mycket allmänna säkerheten härwid annars lede, och at dä eontraöksr icke äro tngängna med Ständer, utan »ned enjkillda, hwarje enstillds samlycke til häfwande more nödigt inhämta, derföre ock icke heller alle äro förluftige sina UomiaÄer, och öfwer Götheborgs Stads Bränneri nag t bcsiut icke är wordet widtaget, innan Staden deröfver blifvit hörd. War NLdige Konung, som jag ust alla affeenden sa uprikligt som underdänigst wördar, lärer ock, om desta omständigheter i Nådigt öfwerwägande kommer, icke lemna dem utan nådigt afseende.'
Skulle ock Kongl. Majrt finna för godt, at med Branwins - tilwerkningen annorlunda föranstallta, torde Let bock, efter förr öfiigt bruk, icke förr an LowtraLernÄ til anda supit, warda i werket satt. 887 Dernäst har Högloft.
Hemliga Utffottek föreslagit en Bränwmspannerymd, som «r mindre än förut warit Maien, deraf följer, at pannorna nu böra omgöras, hvilket för hela Landet medförer en ansenlig kostnad; ty den kopparen, som aftlippes anses och betalas tom gammal koppar, Kopparslagaren - stall hafva sin arbetslön, och utbrytning och inmnrning aftöper ej utan mgift, allt uti en tid, dä nödiga behof erfordra Allmänhetens ringa förråder.
Jag kan således icke tilsiyrka Högloft.
Ridderstapek och Adeln at bifalla Högloft.
Hemliga Utskottets Betänkande i den del det Landet rörer, sä lange oswanberörda LontraÄ räcker, hwarä g är ännu återstå, dock öswerlenmar jag allt detta til Högloft.
RiLderstapets och Adelns högst mogna och L unstiga ompröswande. ftonas von LnZestrLm.
Os 6ser, Larl.
Det mesta af der jag hade ärnst anföra, är sä tydligt och wäl af Hans Lxcellsncs Friherre Lilliancrrnr? och Herr von Lageström framställde, at jag stulle lro et wi« dare anförande af mig härutinnan wara ae uppehålla Högloft.
Ridderstapcts och Adelns kälamod: och sar jag allsta förklara, at
;ag cil atla delar conkormersr mig med dem.
Jag fär allenast tillägga, at om Ridderffapet och Adeln skulle wittja bifalla Hemliga Utskottets LxrrsLium klloivcolli» hvilket likwäl skulle synas.mig wara stridande emot mgängna LontreLler (ty för annat än (AmrsÄ kan jag ej anse den med Branwinsbränningen i Riket hlttilS widtagna anstallr); dä och som i berörda krorocollsUtdrag ej »ämnes om tiden, huru länge den nya inrättningen skulle^räcka, får jag ödmjukeligen under» 888 ställa, ak dm ej matte kunna utsträckas utöfwer de enligt Oovtri->6:LrnL ätcrstae-de ätta ar'
Hvarefter min underdåniga öuffan were, ak H m§ Kongl.
Majit i NKer stnule tackas ater höra Sina Undersåtar- , detta ämne.
Herr von HossnstLln, I^ils.
Jrg utbeder mig Höglest.
RidderskapctS och AdelnS tilstand, fk öfwer det i fraga warande amne fä upgiswa na« gm tankar.
Utan at inga i Historisk bttätcelse af hwad med Bränwinet i sednare ttder förefallit, skall )ög endast yttra unn öfwertygelse, at dä Konung den III. genom denna wara sökce nya tilgäu. ar för Sratswerket, war Han bertil brage af en lwragands uödwättdighet, och at den inkomst, som sedermera derigenom ulstuttt samma Statswerk, för dest upränhallaiide omöjeligen kunnat umbäras.
Den nytta, de lisAals Brännerierna i Osconomiskc afseende gjort, har man k a uste hwarkcn uog insekt eller erkänc.
Da Högstsalig iKonungen i deras ställe införde de uuwaraude arroliäeu, skedde det för at afhstipa del enskillda lidande, hwaröswcr Jordbrukaren, icke utan skäl, klagade.
Under bada desta opoguer har afgifteu icke kunnat umbäras, och sä lärer det aftven förhålla. sig för framtiden»
Öm man betraktar wart Srars-Werk, torde dest förlägenhet finnas mindre härröra af utgifterna au af inkomsternas belopp.
Någon betydande mmdskning i de förra ar ej at förmoda och bör knapr önskas.
I intet Laud lärer Pennlnge-Löntagaren hafwa sämre wilker.
Konungen har likwai giswit ost hopp om den sä kaljgde xrrionLilö
Statens förmjndf^nlUg, men dä detta inträffar, sta flepa behof färdiga at cmonagq nu sak - wade kilgangar.
Hivad til Flottorna, til Fästningarna, til Fölswarsiverket i allmänhet är an fl.iget, är sa knapt, at hrvar wälsinnad Medborgare, vin möjeligt wore, borde önska ar se dek manudubbms» Flera nyttiga anstallter kunna göras til Lande s upkomst, svin nu antingen mast i ställas eiler ofullkomiigen werkstallas. Swenska
Folket rvidkännes uran civiswel en ganska dryg brskattnlng, men de > hurde förnämligast fran äldre osti nnare Niks-Skuld, sant kostnaderna ;vid et rreärigt krig.
Dec, som egenie, ligen til State» san»manskjutes, torde, i lämnförelse med andra Lander, icke sinn s drygt.
Annu mindre skall det sa synas, om w» qä ti? uprtnnelstn af ivar beskattning.
Konung den I:ste, som af Swerige gjorde et stelfstänoigr Rike, fotade Kronans inkomster pä en grund, hwilken af de ku n »gasts och mest rankande j alla Länder bliswic aruedl) rör den rättaste, en äirsK skatt pa jorden, da han cil Kro» nan indrog kwa tredjedelar af den Tionde, hrvilkerr undertiden af en annan Religion bliswit Korka» til. agnad.
Men huru utgär denna tionde?
Genom ständiga tionde-sättningar, gjorda under et annat LandtbruketS skick än det närwarande, widkännes Kronan en bekydelig förlust.
RidderskapetS och Adelns Säte. ner aro wäl fran tionde intagna, men jag kan icke misstaga mig, da jag är försäkrad, at Rrdderskapet och Adeln, det oaktadt, med nöje bidrsger til Sm, tens behof.
Pä alla desta skäl kan jag icke annat är, anse den inkomst, Kronär» nu i flera är hast af Bränwinet, fason, oundroikeligen nödrvändig, antingen de» under detta ester någor annat namn utgår, eller rät. kare sagdk, såsom en billig ersättning för hwad Kro» 112 8y» --------- nan i sin» första lagliga rättigheter werkelkgen saknar.
Detta hindrar likwäl icke, ak ju Bränwms,«fgiflen warit med stora olägenheter förknippad.
Konungen har osta sttt sig i den smara belägenhet, ar antingen ga miste om hwad kil State» fordrades eller ock icke kunna sölja sin böjelse, ak under misiwjpter och dyr lid gifwa BränwinS-tillverkningen all den inskränk, ning, Landers wä! äskat.
Med et ord, Statö-Werket har hast et iknsrefls i et »vidsträckt tillverkande och bruk af bränwin.
Det ar för at afhjelpa denna olägenhet, Konungen gjort den propoluion, om hwilken Riksens Ständer nu sätt kundskap, och kanffe ar detta et af de största prof wt cmonagit af Hans MasttS Landsfaderliga omsorg.
Under denna synpunkt har Hemliga Utskottet sett saken, och ändamålet af desi Förslag är at förena Stars-WerketS bestånd med den instkränkning i brLnwinS-tilwerknin, gen, som Riks-hushällningen kräswer.
Man har anmärkt at LoorrsKer äro asstulna, hwilka enligt deras lydelse ännu i flera ar böra fortfara.
Men besia CorursAsr äro träffade med Jordägare, som antingen fjelswe arv »ärwarande eller genom Riksens Ständer reprefsntsraäe.
De böra icke hindra Konungen och Ständerna at göra en ny östverenskom-- melse, mera lämpad ester 'anders fanna wäl.
Myckec har blifwit sagdt och skeistvet med och emot Bränwinct.
ZU et omättligt bruk deraf tryckt Handelswägsn och fördsrfwat sederna kan icke bestridas.
Jag tror likwäl at en, inom wisia gränser inskränkt tilwerkning, för wart Land är nyttig.
Ak nu mera all. beles afskaffa bruket, tärer bliswa en omöjelighet, och om der more möjeligt, til äfwentyrs icke rädligt- Wi arbete under et hardt Llirnar och flera omständigheter göra Spannemaleus frambringande dyrt i Swerige. - - - rsl
Om wi skutte nyttja densamma til export-wara, torde wi fä sivärt, ar under Handelns wanliga lopp hälla Marknad med wara Grannar kring Östersjön, hwilka i delta afseende finna sig i en lyckeligare belägenhet.
Spannemalens förädling lärer således blifwa nödwä»- > Vig för Landtbrukets bestånd och tillväxt.
Ännu är den lid icke ur minnet, da Landnnanncu om hösten mäste falja sin
Säd at Stadsboen til ek ringa pris och af denna orsak, för at fä et erforderligt qn-inrum penningar, föryttra et större guintum Spannemal, än han kunde umbära, samt sedermera om wären nödgas, ofra mot et fördubbladt warde, af samma Stadsbo återköp», hwad han lil sic lifs uppehälle behöfde.
Brännerierna medförde et mera jämnt och stadgadt Spannemalswarde och en säker afsättning och man lärer icke kunna neka at det warit bland orsakerna lil Jordbi nkets npkomst i senare tider.
Allt hwad der. före tyckes böra önskas , är misibruketS affkaffande, och detta är hwad Hemliga Uiskottct 1 desi Betänkande äsyfcar.
Huruwida detta föremal upfylleö, är en anna» sräga.
Såsom Ledamot i Hemliga Utskottet har jag wäl önskat en större inskränkning bade i Panne.-rymd och BrännlngS-tid.
Jag har befarat, at er allt för stort tunnctal skulle kunna pa det föreflagna sättet af. werkas, häldst om de af Bergs - Rådet I^irberx päfunna förbättringar i BränwinS - redskapen komma t allmänt bruk; och en sadan afwerkning h§r jag i synnerhet trott afwentyrlig i narwarande stund, da öf« werwigt i Handeln för wärk kara Fädernesland mera än någonsin ar angelägen.
Likwäl bör jag erkänna, ar jag blifwjc mött af inkast, dem jag har swart at we, derlägga.
Bonde Stander har i synnerhet yrkat, ar en för liten Pannerymd blott skulle leda lil fruktlöst förspillande af Spannemal, och at Hemmans-ägare i Dr s-7-—-, allmänhet mera twingas til ex mättelig. aswerkning genom deras inskrä kia Spamiemals förråd ä» genom någor annat mevel, sann at mistbruk således woie minore at befara-
I brisi pa tilräckeliga stora Pannor, skulle de hindras at omvända den sämre elier sa kallade slö. säd n, och flera Ocker, som nu tilmer- ' ka Bränvin af Hasta, skulle nödgas, för at ej umbära denna wara, kilgripa bättre Sädesslag, som af dem icke äges, men mäste köpaS.
I allmänhet haf» wa Landkbushallare yrkat, at större Pannor bereda besparing af Spannemal och at den möieltga öfwer, driften r k,!,verkningen icke ska! äga rum, dä hwar öcken bränner r-l husbehof, samt affättningen i sa belydeiig man ar inskränkt.
Wara härmed huru det will, sa synes den »le omsi.iiidiqbrker företommas»
De sä mycket öfwerklagade enskilda stora Bränneriet komma nu at alldeles uohöra.
Til Konungen är öswerlemnadt, at utan rnindskmnq j 8'«ree>8 inkomster, ester tidernas skick,, L .nvcks bedos och Handels-mågens Ställning kunna inskränka Brännings riden.
Krogarnas afskajfande äe der tredje hufwudsokeliga medlet, och pa ek strängt handhafwonde as hiv.-d derom stadgas, hwilar nyttan af hela Planen.
Dä wi af Konungens nit för dest Folk böre sörwama Lagarnas werkstaliighet i denna del, kunne WI MW^I, lofwa ost at se den lid Återkomma, da en ril Husbehof inskränkt bränning blir nyttig för raubchruker, utan at-skada de öfriga HuShallsgre-en och förstör^ sederna hos Nationen.
De anmärkningar, som biifwit gjorda eller kunnat göras emoe särjkcklda delar ar B tänkandet, lemnar jag at utreda och beswara ät nuna warda Medbroder i Utskottet, hwilke bättre än jag känna ämnet och närmare än jag bidragit til best uret»
Jag får slutelig-»» anföra något t anledning af hwad nyst bli-wtt rökt singer, at ställa öswerenökommelsen pä ätta ar.
Dek kan icke bliswa min tanka, e« huru jag hyser all aktning för den Ledamot, som det tllstyrkt.
Jag fruktar, at man pä sadant sätt skulle gä miste om andamaler.
Konungen skulle wid desta arens förlopp anringen nödgas, bloit af denna orsak, sammankalla Riksens-Ständer, eller ock »vidtaga någon af de förr nymade ukwagar.
För Srakswerket ensamt hade Hanö Majit kunnat laka vero wid hwad redan gjordt är.
Annu wara de siuma LanrraQsr i arta är, och när de aro ti! anda kan HnnS Majit af Nationens wana at nyttja Brännan och af den winst enskillde deras dragit, lofwa sig at pä er eller annat fart fe den närmarande inkomsten fortfara.
Det är Landels bästa Konungen egeiuekigcn haft til ögnamarke.
Wi böre gä
Dest »välgörande ofsigtec kil mötes, och det säkraste ar at bifalla Hanö Majtts xro^ukrion sadan som den blifwit gjord.
Herr von Rokensteins yttrande hade blifwit afbrutet af en Drxurakion fran det Wällofl.
BorgareStandet, anförd ak Herr Rädmannen iXIorölinö^ som tilkännagaf, at Ständet förehaft Heniliga-Utsikottets LxkrnÄum krorocolii, rörande Bränwins-Brännln» gens ställande pä en annan fot än den hittils warit; sch detsamma bifallit under trenne förbehåll: ilo At Branwins» Försäljnings-rättigheten för Stad och Land mätte bliswa recchroyas. 2:0
At inskränkning af Bränwins-Branningen, enar den funnes af nöden, äfweriwäl matte för Srad pch Land bliswa lika. 894 z o
At hivad nu om Branwlns-Bränningen be. flllkcidk biifwer.
Matie förbllswa orubbadt inkil dest Konung 06) Ständer annorlunda öfwerenskomma.
Afwenwäl hade Borgare Ständer förehaft Hems liga U.skvttete krmocolls Utdrag rörande Ilmc-i-Skul.
. ders betalande med (Asclii-S/dlar och 20 kroLsn» Hgio under de kwanne ar rerlissrionsri pästär, och funnit detta li^uiciskinnr-sätt ival wara sörknippadt med åtskilliga swärigheker, men för omständigheterna af RÄsHt-ttinn berörda krnkocollb-Utdrag bifallit och för sin del önskat, der de öfriga retprÄivg Ständen äswen skyndsamt matte behaga derom sig förena. v-pulsttonsn besivarades pa manligt satt och afrradde.
Derefter förr for Herr von kolenstsin kil slut med sit yttrande.
Herr lls^ksnstrolä, Lkristisn, upläste följande:
At et öfwerdrifwet behof af Spannemäl ulisran ^ är en af de betydeligare orsakerna lil wär handels rmderwigt, hwilken ater wallat
Loursens stegring och i sammanhang dermed axlats, samt at en nt< widgad Bränwins-tilwerkning i stor män åstadkommit detta öfwerdrifna SpannemLls-behof, lärer wara allmänt erkända sanningar- Högloft.
Hem- « liga Utskottet har äswen ä samma grund fattat Letz tilstyrkande af inskränkning i demra maras tklwerkande; men marrne den föreslagna inftrankningen är tilräckelig ansvara ändamalet och befria ost frän förnyandet af den oroande tid, dä werkelig brist updref priset pä en tunna Räg, pä flera orter, i synnerhet inom Bergslagerna, til n R:dr och det ester en äring, hwilken, ehuru ej rik, likwäl ej gaf anledning til klagan öfwer mistwäxt och dä mänge saknade tilgäng pä lifvets första behof, bröd, under rikelig tilgäng af det tilgjorda behofwet, Bränwin. W inskränka Branwins - Bränningen ttl blott Husbehof, hafwcr warit Högloft.
Hemliga Utstottetö tanka, men jag wägar yttra min farhaga, at, med de föreslagna Pannerymder, genom nyligen gjorda förbättringar i Bränner i-konsten, en iilwerkniog wida öfwer detta behof kan astadkommas, och at säledeS det onda, hnilket drabbar Riket i allmänhet och hwarje man eustilldt, blott til någon del wore hulpet, utom den wädeliga inflytelse en för lätt tilgäng pä Br-änmin äger pä de flestas af allmänna hopen seder och moral, hwaras nägot hwar lärer haft tilfälle se bedrvswcliga exempel.
Af sädana grunder tar jag mig den friheten framställa min tanka, det jag anser 6o KannorS pannerymd såsom et för Hnsbehoss BranwinsBränning -tilräckeligt maximum för högsta sainmanlaggda Hemmantal och zo kannors pannervmd fbv et helt Mantal, efter hwilka gisna pannerymder, de för hemmantal öfwer och inunder helt mantal pioxorriourliter jämnkadeS, dock med bibehållande af 15 kannors panna för mindsta hemmansdel.