Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sakkunnige män hafva tillräckligt upplyst, att man genom hopade faux-fraix, förlorad arbetsvana hos folket m. m. skulle med en summa, kanske motsvarande hela det nu fordrade anslaget, öka kostnaden.
Det vore således en dålig hushållning, att ådraga sig 100 procent större utgift för att i några år kunna uppskjuta utbetalningen.
Detta är orsaken hvarföre det är så vigtigt, att bevilja det begärdta förskottet, för det att arbetet ej må afstadna i år, innan man hinner 18 H. 10
Oen 26 Mars e. ro. bereda hufvudfrågan.
Men kanske ingen tillgång finnes utan att göra den rubbning i myntväsendet, som ej kan af en värd Talare högre ogillas,, än af mig?
En värd Talare, min vän och sjelf Fullmägtig i RiksgäldsContoret, bar sökt upplysa, huru detta Verk skulle nu sakna all tillgång till den ifrågasatta förstärkningen.
Jag ber härvid om tillåtelse att få upplysa tvenne omständigheter, den första att min värde vän lärer endast upptagit RiksgäldsContorets behållning på räkningen N:o 1 eller för dess vanliga utgifter, ej den på räkningen N:o 3 eller för de 1823 beviljade anslagen till Canal- och andra byggnader.
Denna sistnämnde räkning emottog den 2 Januari i år i5o,ooo R:dr från Banken på förra årets inbetalning från StatsVerket, och emoltager i år hela 1828 års anslag å Banco-vinsten, utan att äga nu mera, sedan alla de beviljade anslagen blifvit bestridda, andra utgifter än liqviden af mindre betydliga skulder till Banken och på 3-procents-räkningen.
Denna fond måste således kunna lemna disponibel behållning.
Den andra omständigheten är, alt just nu befinnes
RiksgäldsContoret äga de största förskotterne till StatsVerket å Statsbrist-summan, då från början af nästa månad Bevillningen, som skall betäcka dessa förskott, börjar att inflyta.
Härigenom stiger också Cassabehållningen å räkningen N:o 1 från sitt nu af Herr von Hartmansdorff uppgifna låga belopp»
Den 26 Mars e. m. 147 under sommarn, till 1 million R:dr och derutöfver.
— På alla dessa skäl, och då vidare kommer, alt för det oförmodade fall, att vid hufvudfrågans slutliga pröfning Rikets Ständer skulle afslå ytterligare bidrag till Canalens fullbordande, Bolagets ägande effecter erbjuda full säkerhet för den af Beredningen tillstyrkta förskotts-summa af 100,000 R:dr, kan jag ej annat än på det högsta tillstyrka detta förskott och får sålunda anhålla om återremiss.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag hade ämnat, att söka besvara äfven de anmärkningar emot Götha Canal-företaget i allmänhet, som här blifvit gjorde, ehuru (jag tillstår det) med ledsnad, då jag måste skilja mig ifrån en person, med hvilken jag delar tänkesätt, så att säga, i alla allmänna frågor; och orsaken till denna min afsigt var känslan af min pligt, då jag, såsom Ståndets Fullmägtig i Banken, och af BancoSlyrelsen fyra särskilda gångor hedrad med förtroendet att, å dess vägnar, deltaga i Revisionen af Canal-arbetet, torde vara bland de få, som äro i stånd, att, med kännedom om, jag vågar säga, alla local-omständigheter, bedömma detsamma.
Men, sedan tre Stånd återremitterat Utlåtandet, skulle det vara obehörigt, enär Ridderskapets och Adelns beslut ej mera inverkar på saken, att upptaga kanske hela timmar af dess tid.
Jag 148 Den 26 Mars e. m. förbinder mig deremot, att genom trycket utgifva ett fullständigt intygande om mina tänkesätt i detta afseende, och söka visa, huru felaktigt man bedömmer följderna af detta Canal-företag.
Friherre Anckarswärd, som utur offentliga handlingar sökt visa, att CanalBolaget ej förtjenar Statens biträde, och att Directionen ej förtjenar Rikets Ständers förtroende, har äfven motsagt sjelfva arbetets nytta.
Jag medgifver, att om man vill bedömma förhållanderne endast efter hvad man kan läsa uti Riksdagshandlingar, kan man hafva mycket att invända emot Styrelsen af ett företag, som fordrar 5 till 6 gångor större summor, än ett på god tro upprättadt kostnads-förslag ifrån början upptagit; men, jag tillstår, att detta aldrig förmått inverka på mig.
Jag har alltid ansett mig höra bedömma CanalStyrelsens handlingssätt efter de omständigheter, hvari tid och förhållanden efter hand ställt den; och hela min inre känsla säger mig, att det är och hlifver omöjligt, att ett Canal-företag, som öppnar en communication emellan i5o mils insjökuster och flodstränder, skulle kunna blifva af föga vigt för fäderneslandet.
Om jag blott räknar, att de, som bo sex mil på hvardera sidan af dessa stränder, hafva någon nytta af Canalfarten, så uppgår denna del likväl till en sträckning af utöfver 1000 qvadratmil, och då, utom sjelfva Canalfarten, äfven förträffliga tillfällen till anläggningar af vat - Den 26 Mars e. m. 149 tenverlc erbjuda sig, samt ängsvattningar i Sveriges mest fruktbara delar derigenom kunna åstadkommas, skall jag alltid anse mig böra söka medverka till detta företags framgång; ty jag finner det stå i ett oskiljaktigt sammanhang med möjligheten, att bereda lif och rörelse åt de inre delarne af Riket, och att sålunda draga allmännare fördel af alla de lyckligare förhållanden, i hvilka, om ej på papperet, dock i verkligheten, hittills monopoliserade kustorter varit försatta.
Men jag går till målet för mitt yttrande, som nu endast skall blifva, att inför Ridderskapet och Adeln framlägga de förluster, som oåterkalleligen blifva en följd för landet, om icke CanalDirectionen skulle nog tidigt erhålla ett tillräckligt förskott, för att verkställa detta årets, redan till en del förberedda, arbete.
Jag bestrider på det högsta den satts, att Götha CanalBolaget icke skulle förtjena understöd af Rikets Ständer, för det att det icke i närvarande ögonblick sjelf förmår bereda sig en tillgång af 100,000
R:dr; ty då Bolaget alltsedan i8i5, till följd af Rikets Ständers beslut, blifvit stäldt i det förhållande till Staten, att Canalen, dess område, hemman och lägenheter tillhöra densamma såsom pant för gjorda låneförsträckningar, så finnes icke mera någon möjlighet för Directionen att upplåna medel af enskilda.
Bolaget har aldrig kunnat förutse det fall, som nu inträffat, att Rikets Stan - I Den a6 Mars e. m. der, hvilka till och med 1828 anslagit byggnadsbiträde, och den 4 November sammankommit, icke skulle innan April månad hinna besluta om detsammas fortfarande.
Det har alltså endast kunnat öfverlemna åt sin Direction, att fullfölja arbetet, så framt ytterligare medel erhöllos.
Directionen har i annat fall ingenting annat att göra, än att låta det afstanna.
Men att blott för ett år låta.det afstanna, om det sedan skall fullföljas, innebär en tanka, som en hvar genast lärer finna icke kunnat hos någon uppkomma förr, än man nu ser det förvånande af våra öfverläggningars svårigheter och tidsutdrägt.
Directionen måste låta arbetet för innevarande år afstanna, om ej det ifrågavarande förskottet erhålles innan den 20, högst den 24 April; ty uppköp och förberedande anstalter måste vara i ordning före truppernes ankomst, och då betydliga murningsarbelen äro i fråga, böra dessa trupper i tid ankomma, för att ej arbetet skall förlängas inpå vintern, då frost och köld hindra detsamma.
Men om ej Rikets Ständer eller Konungen bispringa Bolaget, kunna medel icke erhållas, och då uppkommer det förhållande jag nu vill beskrifva.
AflöningsStaten, som uppgår till minst 24,000 R:dr B:co, kan ej för detta år minskas med mer än 6000 R:dr.
Engelska verkmästarnes aflöning kan icke upphöra, emedan de skulle nästa år behöfvas.
Den utgör 6,5oo R:drT 160 enskilda arbe - Den 26 Mars e. m. i5i tare, som nu ungefär kosta i5,ooo R:dr, äro i lagstadd tjenst; de kunna icke vräkas, och om äfven, genom särskilta öfverenskommelser, denna kostnad kunde förminskas till xo,ooo R:dr, torde detta vara allt; äfvensom kostnaden för dragares underhåll icke skulle kunna förminskas till mindre än i5oo R:dr, enär de i alla fall behöfvas till de oundgängliga arbeten, hvilka jag nu vill uppgifva.
Dessa äro: sammanförandet af alla de gröfre machinerier, materialier och ställningar, hvilka för arbetet erfordras, och som vanligtvis, under vintern, äro lemnade ute i Schakterne, men hvilka, i sådant fall, måste införas och med skjul eller betäckningar förses.
Kostnaden derföre antages till 4ooo R:dr. 2000 R:dr anser jag minst åtgå till sådana mindre arbeten och broar, reparationer m. m., sorn årligen ifrågakomma.
3ooo R:dr blifver ungefära förlusten på försäljningen af redan befintlige proviant- och fourrage-persedlar.
En lika summa bör beräknas för försämringen af alla förrådspersedlar och byggnader.
Här finnes redan sålunda en utgift af 48,000 R:dr.
Bolagets, för detta årets arbete, redan gjorda utgifter och ingångna skulder utgöra 16,800 R:dr.
Således en summa af 64,800
R:dr, som måste utbetalas.
Den kan också blifva betald genom försäljning utaf ganska säljbara, men till arbetet eljest behöfliga effecter, hvaribland jern tili 47,000 R:dr, åtskilliga persedlar af träd Den 26 Mars e. m. till någre 1000, samt proviant till ungefär 7 å 8000 R:dr, och någre fartyg.
Men, hvad blifver följden?
Jo, att, då dessa äldre, förut slitne eller begagnåde, persedlar till underpris måste afyttras, skola desamma nästkommande år med nya ersättas, och kostnaden på det hela ökes alltså med ännu 20 å 3o,ooo R:dr.
Mine Herrar! dessa uppgifter äro sanna.
De grunda sig på de förhållanden, hvilkas sannfärdighet jag kan för Eder intyga, till följd af en, för några veckor sedan afslulad, Re visionsförrättning; och mina beräkningar äro så låge, att jag vågar säga, att J boren räkna förlusten, genom inställandet af detta årets arbete, snarare till 100,000, än till qo.ooo R:dr.
Och hvem drabbar denna förlust?
Man må vara mot Bolaget, mot Directionen, huru mycket man vill; man må taga för afsigt att med allmänna medel, eller genom nytt Bolag fullfölja arbetet; saken blifver i alla fall den, att en National-misshushållning af 100,000 R:dr onekligen uppkommer.
Nu återstår för mig, att visa, om ej medel finnas, som kunna och böra användas till förekommande af denna förlust.
De böra det, åtminstone om Directionen vågar gifva sin förbindelse för återbetalningen.
Men jag går att bevisa, huru de kunna det.
Jagar nu, som ofta eljest, nog olycklig, för att icke skåda våra Statsfinancer så mörkt, som Herr von Hartmansdorff.
Den 26 Mars e. m. 153 Hvad RiksgäldsContoiret angår, vågar jag påstå, att det ej är i så dåligt skick, soth den värde RiksgäldsFullmugtigen uppgifvit.
Han har fördöljt i sin sorgliga målning af dess Cassaräkning för dagen, att
RiksgäldsContoiret måste äga en tillgång uti de 3- procentslån, som Rikets Ständer år 1823 beslöto, och hvilkas upptagande åt RiksgäldsContoiret uppdrogs; visserligen med föreskrift att, till räntas besparande, begagna inflytande öfverskoltsmedel till Obligationernes inlösen; men aldrig under annan förutsättning, än att sjelfva lånet skulle såsom ett Statens lån anses, om hvars afbetalning eller slutbetalning nu varande Ständer äga att besluta.
Denna tillgång bör minst vara 1,700,000 R:dr, och är så contant, att det visserligen icke behöfves mer än en annonce i Tidningarne och tvänne tjenstemän vid RiksgäldsContoirets lucka, för att, inom några dagar, äga alla ole 900,000 R:dr, som till Götha Canal erfordras.
Så litet förfärlig gör jag åter uppställningen i RiksgäldsContoiret: en StatsSkulds-Bureau, den rikaste, som för det närvarande finnes på jorden.
Jag vågar alltså anhålla om återremiss.
En StatsUtskottsLedamot har dertill sjelf gifvit en så förträfflig anledning, då han påstått, att man borde bifalla detta Utlåtande, för det att hufvudfrågan inom i4 dagar kan i Utskotten förekomma; och det i54 Den 26 Mars e. m. således vore illa, om ej Utskotten sattes uti tillfälle att afhjelpa de förluster, hvilka genom deras nu gjorda tillstyrkande skola uppkomma.
Jag hoppas att äfven dessförinnan kunna till trycket aflemna hvad jag eljest hade i dag ämnat anföra, och hvilket jag förmodar skall öfvertyga hvarje tänkande medborgare, att
Canalföretaget i framtiden kan komma att hära sig, samt åt stora delar af Riket bereda desamma förmåner, som TrollhätteCanalen redan beredt Wermland, hvarom jag, äfvensom om sjelfva möjligheten af en genom Canalen riktad transitohandel, skall söka framlägga bevis.
Om detta lyckas mig, hoppas jag, att vi skola håde till allmän fördel och åtminstone till någon nytta för ett,Bolag, som uppoffrat så betydliga medel, kunna i hufvudfrågan besluta.
Atskillige yrkade på proposition.
Jag ämnar ej upptaga Ridderskapets och Adelns tid med att inlåta mig uti någon undersökning af hufvudfrågan, huruvida Götha Canal kommer att medföra den påräknade nyttan, eller icke.
Jag refererar mig i detta afseende till hvad Herr Franc Sparre uti denna dagens förmiddagspleno anfört.
Emedlertid nödgas jag bekänna, att jag ejjbegriper den prist på takt, som röjer sig uti de åtgärder, hvilka Directionen vidtagit, för att genom Regeringen bringa detta ärende un - Den 26 Mars f. m. i55 der Rikets Ständers pröfning.
Man fordrar förskott på ett bidrag, hvarom man först framd eles skulle besluta, och erbjuder, såsom säkerhet för detta förskott, i fall det äskade bidraget ej kommer att bi viljas, Canalens materiel och Proviant, som för mer än halfva beloppet af det äskade förskottet först skulle inköpas.
Jag är för mycket vän af företagets fullbordande, för att någonsin kunna gilla detta förfarande.
Dessutom måste man väl ock göra rättvisa åt Nationens fordran, att en gång se sig befriad från en beskattning, hvars eviga fortfarande den ej utan skäl synes befara.
Den allmänna klagan, att gifna löften brutits; att man gäckar, snart sagdt roar sig åt Representationens ombud; att det återstående arbetet skall fullbordas endast för att leda till nya kostsamma företag, hvilka dels endast röra försvarsverket, dels stå uti en alltför aflägse beröring med Nationens Ekonomiska förhållanden, för att till sin medförande nytta kunna bedömas; denna klagan är för högljudd, att den ej här hör äga afseende.
De garantier Herr
Stråle föreslagit för medlens användande till behörigt ändamål, och detta ändamåls skyndsamma uppnående, synes mig dels för hårda för Bolaget, dels ej innebära tillräcklig säkerhet för Rikets Ständer, och slutligen äfven gå ut på att iuleda Slaten äfven för framtiden uti 156 Den 26 Mars e. m. närmare förhållande till CanalBolaget, än som jag tror med Statens intresse låter sig förenas.
Jag får i detta afseende föreslå : 1:0
Att de förenade Utskottens Utlåtande må varda återremitteradt, på det de må komma i tillfälle, att yttra sig öfver hufvudfrågan, och derjemte uppgifva förslag till sådana garantier, som för Rikets Ständer äro tillfyllestgörande.
I detta sednare afseende skulle jag föreslå: 2:0 Att Rikets Ständers Fullmägtige uti ; Banken och RiksgäldsContoiret må, i förening med ett lika antal Deputerade af CanalBolagets Actieägare, auctoriseras att genast utvälja en ny CanalDirection. 3:o Att hela återstående Canal-arhetet, med ledning af det nu utvisade kostnadsförslaget, af
Directionen efter eget godtfinnande fördelas uti minst 4> till kostnaden i det närmaste lika, arbetsposter. 4:0
Att, vid påbörjandet af första arbetsposten, hela den dertill genom fördelningen bestämda summan af Directionen genast må lyftas. 5:o
Att den för nästföljande 2:dra, 3:dje och 4;de arbetsposter anslagne summa endast i det fall får lyftas, att nästföregående post vid anställd besigtning befinnes vara enligt förslaget fullbordad.
Den 26 Mars e. m. t5y 6:0 Att Rikets Ständers Fullmägtige må erhålla föreskrift, att i vidrigt fall inhibera utbetalningen intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer derom vidare få afgöra. 7:0
Att om dessa anförda vilkor ej antagas, anse Rikets Ständer sig hafva afslagit det begärda anslaget till Canalens fullbordande. Hans Excellence Herr Grefve von Piaten, Baltzar Bogislaus:
Då en man, hvilken så väl känner Götha Canals förhållanden, som Herr Hjerta, så fullständigt ådagalagt nödvändigheten af det till Canalbyggnadens fortsättning begärde förskott, äfvensom möjligheten af tillgång derför, vill jag inskränka mig till att endast instämma i hvad han sagt, på det jag ej må upptaga tiden med återupprepande af detsamma.
— För öfrigt vill jag blott berigtiga några uppgifter af åtskillige Talare.
En man, känd för allmän Statskunskap, har, under åberopande af egen erfarenhet äfven i Sjöväsendet, yttrat, att icke större fartyg än 4° Lästers skola kunna passera Trollhätte-Slussverk och Götha Canal.
Jag får deremot såsom bevis på motsattsen tillkännagifva det factum, att för mer än 20 år sedan aflemnades, i följd af en derom utgifven prisfråga, en ritning på ett fartyg, som kan passera Trollhätte-Canal och drar 80 å 85 läster.
Ritningen är i58 Den 26 Mars e. m. deponerad i Trollhätte-CanalBolags Archiv.
Samma Talare liar äfven anfört, det jag skulle hafva yttrat, såsom exempel på transporternes betydlighet på Götha Canal, att derpå hittills blifvit transporterade i5oo Tunnor Spannmål.
Dessa ej i5oo, utan i85o tunnor anfördes dock endast af mig, för att visa Kronans vinst på en så liten transport.
Under de svåra åren 1826 och 1827 fördes öfver 4°>ooo Tunnor säd på Götha Canal endast från Öster- till Westergöthland.
— Vidare har han åberopat, såsom uppgift af mig, alt under 5 år blott i5oo Sk© Jern blifvit forslade på Canalen.
Likväl uppgaf jag från 53 lill och med 1595 Sk© årligen vara förda.
— Likaledes har lian yttrat, det jag skall hafva omnämnt, att transporten af Sill och Salt på Canalen, under hela den tid Canalen varit befaren, ej uppgått lill mer än i3,ooo Tunnor.
Jag har dock sagt, att den utgjort från 5ooo till i3 ,000 Tunnor om året.
Här har också blifvit yttradt af en värd Talare, att Götha CanalBolag och Direction skall hafva trotsat Rikets Ständer.
Jag önskar att man måtte uppgifva, när detta skall hafva skett, och jag förklarar mig på förhand brottslig, om sådant kan bevisas; men intilldess afvisar jag sådane beskyllningar såsom ogrundade.
Sannt är, att jag ansett, att ett Privilegium af Konung och Ständer i en Constitutionel Stat är ett Contract, Den 26 Mars e. m. om det ock heter Privilegium, livan!
Staten är den ena parten, och den som emottagit det är den andra, samt att, när ett sådant Contract blifvit med lagliga former upprättadt, det ipke kan af den ena parten godtyckligt brytas.
Med denna öfvertygelse har jag uppträd t såsom Constitutionel man och hemställt, om man ej bör vara ömtålig om den satts, att Lagen bör vara den starkaste under Constitutionela förhållanden; ty afviker man derifrån, så får Constitutionen en dödlig stöt.
I anledning häraf begärde jag år 1818 laglig undersökning om Götha CanalBolags och Directions klandrade förhållande; och jag tror icke detta kan anses för trots mot Konungen och Rikets Ständer, utan tvärtom såsom ett lagligt förhållande.
Efter den tiden framställdes ytterligare å Bolagets vägnar en Protest mot Contractets brytande på Statens sida; men denna ogillades af Konungen, och jag har nu ej mera alt säga härom.
I dessa åtgärder har jag ej funnit någonting orätt eller något trottsande mot Regeringen och Ständerne; har jag misstagit mig, så må man bevisa det, och jag skall ej undandraga mig följderne.
Densamme värde Ledamoten, med flere andra, hafva ansett, att Ledamöterne i CanalStyrelsen böra ombytas, emedan Styrelsen ej skall hafva fullgjort Rikets Ständers föreskrifter.
Skyldig att öppet tala iGo Den 26 Mars e. m. sanningen, måtse jag erkänna, att här, såsom alltid, den Constutionela mannen varit nödsakad att, när föreskrifter saknats, handla endast efter sin öfvertygelse, visserligen med förbehåll att underkasta sine handlingar Committenternes pröfning, samt stå till ansvar derför och lemna sin plats, om de sådant fordra.
Detta offer kommer ej att falla mig tungt; och för att lätta desse Herrars besvär, som önska tillvägabringa ombyte af Styrelse öfver Canalen, får jag nu tillkännagifva, att redan för 5 månader sedan anmälte jag bos Directionen, att jag, så snart Riksdagen är öfverstånden, nedlägger min befattning såsom Directionens Ordförande.
Utan missnöje afträder jag, och skall till och med lemna Herrar Stråle, Bråkenhjelm och von Hartmansdorff mine röster vid val till nya Ledamöter i Styrelsen, så att äfven all stridighet dervid må kunna undvikas.
Vidare är här sagdt, att man haft till lösen: först Götha Canal, sedan Fäderneslandet.
I dessa enkla ord ligger den svåraste beskyllning.
Mitt samvete säger mig, att jag ej förtjent den; och jag önskar, att den värde Ledamoten, som framställt denna tillvitelse, måtte hafva lika godt med vetande af uppfyllda pligter mot Fäderneslandet, som jag.
Alltför väl vet jag hvad
Fäderneslandet betyder; och för det hafva de I Den 26 Mars e. m. 161 de svåraste offer burits.
För öfrigt önskar jag man ej måtte förbise Götha Canal, äfven en Fäderneslandets sak.
Sluteligen har en värd Talare yttrat, det jag skall hafva sagt, att i förslaget Öfver Hjelmare Slussverks byggnad icke någon missräkning ägt rum.
Talaren har ej förstått mina ord.
Jag har sagt, att sådane missräkningar inträffat vid alla Canalbyggnader och äfven vid Hjelrnare-Canal, emedan den blifvit byggd efter samma principer, som Götha Canal.
Grefve von Rosen, Adolph:
Under loppet af discussionen har jag hört ifrågasättas, huruvida det vore möjligt, att, med begagnande af Ångbåtar såsom släpande kraft, tillryggalägga vägen mellan Götheborg och Östersjön på Canalen inom en tid af sex dygn.
Jag får i anledning häraf äran upplysa , att jag håller nu bär i min hand en calcul, hvilken upptager, att trenne fartyg, af 4° lästers drägtighet hvardera, kunna, med en ångbåt af endast 25 hästars kraft, släpas från Götheborg till Söderköping på endast 144 timmar, eller sex dygn, då af denna tid blifvit afsedde icke mindre än 4o timmar för väntning och uppehåll på olika ställen, till intagande af fraktgods och passagerare, och att likväl den erforderliga hastigheten icke varit upptagen högre 18 H. 11 16a Den 26 Mars e. m. än till 3| knop.
Denna calcul är icke tilltotad efter godtyckliga uppgifter och beräkningar, såsom jag Gud nås sett dylika, då fråga varit om ångbåtar, utan grundar den sig på rigtig beräkning af fartygens storlek eller yta i vattnet, deraf uppkommande motstånd med den gifna hastigheten, samt den erforderliga kraften att öfvervinna detta motstånd.
Visserligen är jag sjöman och har framlefvat flere år på Sveriges kust, ömsom om bord på Kongl.
Maj:ts och Kronans fartyg, ömsom till Coopvaerdie, och till och med på främmande Örlogsman; dock har jag aldrig hört, att något fartyg på den korta tiden af 70 å 80 timmar seglat från Stockholm till Götheborg.
Jag vågar likväl ej betvifla möjligheten deraf, då det i dag blifvit sagdt här, men tror, att dylika exempel äro så sällsynte, att de icke kunna tjena till grund för någon beräkning af den erforderliga tiden för nämnde seglats.
Äfven har jag i dag hört, att det skulle vara möjligt, att ett fartyg, tungt lastadt med bräder och jern, på sex dygn seglat från Öregrund till Scherness, och ändå kryssat öfver Ålandshaf.
Huru detta varit möjligt kan jag aldrig inse; i fall del är en sanning, så är det åtminstone en skepparesanning, som vi sjömän kalla dem, och hvilka i tillförlitlighet äro att jemnföra ungefärligen med jagthislorier bland jägare.
Här är ock sagdt, att det skulle blifva svårt och förbundet med stor Den 26 Mars e. m. 163 kostnad, att anskaffa de erforderlige Ångfartygen för bogseringen på Canalen.
Jag tror tvärtom, att detta bekymmer på intet sätt kommer att besvära CanalBolaget.; ty jag har sjelf begynt organisationen af ett Bolag för tvenne sådane fartyg, och i förrgår såg jag ett bref från Norrköping till en af mine vänner, hvari man beder honom göra kostnadsförslag på ett Ångfartyg om 60 hästars kraft, att användas till boxering på Canalen.
Med glädje har jag sett denna första strimma af den nya morgonrodnad, hvilken jag hoppas snart skall uppgå på vår industriella horizont.
Möjligheten af en transitohandel på Götha Canal, då den en gång blir färdig, har ock nu här blifvit ifrågasatt.
Jag tror icke allenast att den blifver möjlig då; jag har gått längre; jag tror att den redan blifver möjlig i det tillstånd Canalen nu är, och har också uppgjort calcul öfver möjligheten att, äfven med urlastning vid Wennberga och inlastning vid Söderköping, eller tvärtom, tillvägabringa denna transitohandel.-
Dessa calculer äro meddelade en af mine vänner, en utländsk Köpman, hvilken öfver 15 år idkat handel mellan England och Ryssland; och jag har haft den tillfredsställelsen, att han gillat min plan, samt icke betviflat utföringens möjlighet.