Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare har sagt, att en genomförd reparation af Strömsholms canal, som Hr Hjerta föreslagit, skulle medföra nödvändigheten af en total ombyggnad af alla canalens slussar; oell att så komme att ske, derpå lemnar oss Götha canal ett afgörande bevis, emedan alla dess slussar uro byggde efter den nya Engelska metoden, undantagandes en enda, nemi.
Forssviks-slussen, som byggdes innan nämnda metod ännu var känd.
Det gamla byggnadssättet af slussen är numera icke användbart, de gamla slussarne vid Strömsholm mäste förändras efter sednare tiders uppfinning.
Man behöfver ej vara sakkunnig för att vittna att förstnämnde
Forssviks sluss är ojemförligt sämre än hvilken som helst af de öfriga, och att den redan tagit sådan skada, som gör den inom kort tid obrukbar.
Kunde detta hända redan i vår tid och under Gr. von Plåtens uppseende, huru mycket mindre skall man då kunna förmoda, alt de slussar, som byggdes vid Strömsholm för så lång tid tillhaka, skola kunna repat eras så, att en genomförd reparation skulle kunna verkställas utan en total ombyggnad.
En undersökning i detta afseende vore alldeles icke nyttig, ty hvar och en, som förtjenade förtroendet att företaga en sådan undersökning, kunde genast sätta sig ner och på fri hand skrifva sitt betänk, om olämpligheten af en så beskaffad reparation, ty saken är klar i detta fall för den i sådana ämnen erfarne.
I afseende å hvad yttradt blifvit om behofvet alt bibehålla landttransporler, på det att allmogen må deraf hafva förtjenst, så är min tanke den, att af alla transportmedel finnes intet, som för landet är mera 3i2 i) c n 24 Mars f. m. dyrbart och tryckande, än varutransport med hästar; ty allmogen föranledes att derigenom hålla ett större antal hästar, än eljest, och detta på åkerbrukets och ängsskötselns bekostnad.
Blott det alt föda många hästar skadar landtbruket, helst då de ej användas till åkerbruket, ty under forslandet går den spillning förlorad, som så väl behöfves för jordens ans oell skötsel.
Hr Hjerta; Hr Tersmeden, Carl Reinhold, har visserligen uppläst, lill vederläggning af hvad jag anfört, ett yttrande af Öfverstelieutenanten Edström, men jag tager mig friheten anmärka, att deruti endast talas om en provisorisk reparation af den gamla canalen.
Min mening har ej varit att företaga någon provisorisk reparation, utan alt få veta huru mycket det skulle kosta att ombygga den gamla canalen.
Härvid måste förekomma tvänne omständighe-, ter, som falla äfven den profane i ögonen: den ena, altman redan dertill äger de mest behöfliga materialierna, såsom ställningar, murbruk och en betydlig del af den huggna sten som behöfves, och att det således förnämligast vore kostnaden för den nya inurningen, sorn komme i fråga.
Den andra omständigheten består deruti, att byggandet af en ny canal af 6 fjerdedels vägs längd, på ett betydligt afstånd ifrån den gamla, erfordrar en ganska betydlig gräfningskostnad, som skulle besparas helt och hållet, om den gamla canallinien följdes.
Jag kan således icke annat än fortfara i mitt tvifvelsmål, huruvida all tillräcklig noggrannhet blifvit iakttagen i afseende å undersökningen.
Det är sannt att svårigheter existera i och för transporten på denna gamla canal, dels under sommartiden genom torka, dels under vårarne, till följd af stark strömsättning; men deremot vill jag framställa det argumentet, att det, oaktadt dessa svårigheter, gått bra för sig, på sätt vi sett, att begagna canalen , oell att den uppfyllt sitt ändamål i så målto, att ellecter på densamma blifvit förde och att ingen betjent sig af landttransporter för sina varor.
Jag kan således ej finna annat, ari att det vore en Sländernes skyldighet att först underrätta sig om huruvida ej halfva den kostnad, sorn nu är i fråga, kunde besparas genom att ombygga canalen, icke endast göra en provisorisk reparation å densamma, utan, säger jag, ombygga den i den gamla canal leden.
Jag medgifver, att jag framkommer nog sent med denna sak, men till min ursagt får jag anföra, alt min uppmärksamhet först för några dagar derpå blifvit fästad af personer, hvilka bo helt nära intill Strömsholms canal, hvilka sagt sig hafva hört försäkras, att denna canal på delta sätt kunde ombyggas för halfva kostnaden.
Detta tyckes alltså vara en sak, som kunde tåla att tagas i betraktande för alt ej gilva stöd åt den beskyllning, som ofta nog framställes, alt Ständerne äro D c n 24 M i rs f. m. 313 äro mycket njugga när fråga ur att anslå småsummor, hvilka för de dermed afsedda ändamål kunna vara ganska behöfliga, men deremot icke så nogräknade, när fråga är om summor, som hafva några nollor efter sig.
Med anledn. af hvad jag sålunda, så väl förra gången jag hade ordet, som nu, anfört, vågar jag föreslå: att R.
St., erkännande vigten af Strömsholms canalarbete för en stor del af Rikets bergslager, likväl anse, alt, innan något statsbidrag till denna canal kan medgifvas, undersökning bör föregå, huruvida icke canalens ombyggnad kan ske med vida mindre kostnad, ifall den gamla canalieden följes, hvilken redan i många år varit begagnad, och att R.
St., i anseende till ämnets vigt och på det att nästkommande Ständer må blifva i tillfälle alt närmare utlåta sig deröfver, hos K.
M. anhålla,* att e„ sådan undersökning må ske på Statens bekostnad.
Jag nödgas att ännu en gång begära ordet, och skall söka att vara så kort som möjligt.
Se dan Hr Hjerta förklarat att hans uppmärksamhet först för några dagar sedan blifvit fästad härpå, så förfaller den anmärkn. jag eljest ämnade göra, att hans förslag kommer nog sent; gien jag tror att
Hr Hjelta förbise!t en omständighet, som vid ombyggnad af gamla canaler bör considereras, att man ej får afstänga all den rörelse, som under ombyggnadstiden kan äga rum.
Detta måste ske, om man skall ombygga denna gamla canal, men inträffar icke under byggnaden af den nya, emedan den gamla canalen likväl är farbar och man betjenar sig deraf så godt man kan.
Visserligen har man sagt, att bolaget troligen skulle blifva ganska belåtet att emottaga 3oo,ooo r:dr i afträde för canalen, men man har ej kunnat borga för bolagets vilja i detta fall, om Ständerne om 10 å 12 års förlopp t. ex. skulle vilja canalen till sig lösa.
Det är derföre jag önskar , att något positivt stadgande måtte utsättas, att Ständerne äga denna rätt utan att
Ständerne derföre borde fatta ett definitivt beslut att så skall ske.
Jag vill ingalunda förbinda Ständerna att inlösa denna canal; jag vill blott förbehålla Ständerna lösningsrätten, om de vilja sig deraf begagna, och för att ytterligare bevisa att jag vill främja och gå bolagets fördel till mötes, får jag, med afseende å framställningen örn nedsättning ifrån i5,ooo till 10,000 r:dr, föreslå, att, i händelse bolaget vill underkasta sig villkoret om Statens lösningsrätt, och Staten skulle vilja sig deraf begagna, bolaget må erhålla 5ooo r.dr ytterligare tillskott årligen för de sist— förflutna 5 år bolaget varit ägare af canalen, till de 10,000 r:dr, som bolaget enl. mitt förslag äger att hvarje år af canalen uppbära med 25,000 r:dr.
Jag anhåller alltså, att i deri af mig föreslagna 4 punkt, efter summan 3oo,ooo r:dr 22 H. 4° 3i4 Den 34 Mars f. ra. b:co, få göra följande tillägg: ”i hvilket fall bolaget äfven erhåller restitution af den under de sista 5 åren förminskade inkomsten med särskilda ?.5,ooo r:dr.
Flr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
Som jag fruktar att Hr Hjertås förslag icke kommer att medföra någon ändring i det beslut, som här troligen fattas, vill jag lill prot. hafva antecknadt, det jag anser Hr Hjerta till complett evidens hafva bevisat förmånen af alt ombygga den gamla canalen, i stället för att hygga en ny.
Jag hade icke ämnat alt ytterligare upptaga R. o. Ad:s tid, om ej framställning blifvit gjord derom, alt Staten skulle kunna för en viss summa tillösa sig den ifrågavar. canalen sedan den blifvit färdig; men då jag anser denna princip fullt oriktig, äfven med hänseende på bruket i andra länder, der det stundom gått så långt alt
Staten byggt canaler och skänkt dem till enskilda, endast med bibehållande å Statens sida af en viss controllerande 1 ii It ig— het öfver underhållet m. m., har jag ej kunnat låta förutnämnda framställning komma lill prot. utan att reservera mig emot en sådan åsigt.
Frölich i afseende å den föreslagna nedsättningen ifrån i5,ooo till to,000 r:dr uti den inkomst, som bolaget skulle äga att af canalen årligen uppbära.
Beträffande den rättighet, som Gr.
Frölich velat förbehålla Slaten att för 3oo,ooo r:dr kunna lösa till sig canalen, så instämmer jag äfven i denna punkt med Grefven, emedan jag i ett sådant förbehåll finner en garanti för Staten att få ersättning för bidraget till canalens byggande, och för allmänna rörelsen, att varor, som föras på denna canal, kunna blifva fraktade för det bästa möjliga pris.
Ehuru alla föremål för industrien böra lemnäs åt den enskilda omtankan, så är det likväl eli annat förhållande med de företag, hvilka icke bestridas på den enskildes bekostnad, utan på del allmännas.
Då det allmänna bestrider kostnaden, sker det derföre att det allmänna deraf skall äga gagn; men det allmännas intresse är icke alltid förenligt med det enskildtas, som skulle äga en inrättning sådan som den ifrågavarande.
Det enskildta intresset skall äga billiga anspråk att få deltaga i bestämmandet af slu«safgifter, canalafgifter o. m. d. Det enskildta intresset är, alt dessa afgifter må blifva så höga sorn möjligt, det allmännas deremot alldeles motsatsen; ty Staten bör laga så, att dessa afgifter blifva så små som möjligt, på det att transportmedlet må blifva så allmänt nyttigt och allmänt begagnadt som möjligt.
Det vore således angeläget att samhället komme att inlösa canalen, just derföre alt
Staten då blefve i tillfälle alt Den 24 Mars f. m. 315 så lågt som möjligt nedsätta canalafgiflerna, emedan någon annan vinst ej blefve behöflig, än som erfordrades till canalens underhåll, hvilket ej kan ske, om den enskilde har en röst med i laget.
Då jag icke kan ifrån någon synpunkt dela Gr.
FrÖlichs åsigt i afseende på Statens fördel alt göra sig till ägare af den nya canalen, kan jag icke heller förena mig uti det af Hr Grefven föreslagna tillägg.
Det synes som detsamma endast för Staten medförer en ovillkorlig rättighet; men en sådan rättighet kan snart inleda till anspråk ifrån den andra sidan, och jag befarar sådana.
Jag skall i allt öfrigt gerna biträda Grefvi ns förslag, men i delta tillägg kan jag ej förena mig på samma grund sorn Gr. von Platen anfört.
Jag anhåller alt Gr.
Frölichs förslag måtte punktvis företagas.
Jag vill uppskjuta till en annan tid, nemi. till framtiden, att vindicera min princip emot Gr.ne von Platen och Anckarsvärd.
Det tjenar ej till att vidare tala härom, splittringen ar gifven, och det kan jag ej hjelpa.
Med anledn. af den siste talarens begäran, får jag nämna, att propos. verkligen kunde göras delvis, nemi. först propus på PresteSt:s beslut i afseende på sjelfva summan och sältet för densammas användande, och sedan de öfriga proposme hvarför sig, på sätt min skriftliga, till bordet aflemnade promemoria innehåller, med undantag af den 5 punkten eller frågan om inbjudningen, emedan BondeSt, ännu ej fattat beslut i ämnet, och jag anser det vara orätt alt springa i förväg med inbjudningar.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R._o. Ad. behagade oförändradt antaga Utsk:s förslag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det blifvit yrkadt, det R. o. Ad. måtte i denna punkt fatta sitt beslut i öfverensstämmelse med PresteSbs; likväl hade äfven blifvit föreslaget, alt några tillägg och förändringar dervid skulle göras, och jemväl, med frångående helt och hållet från Prest eSt:s och Utsk:s förslag, att R.
St, borde ingå till K.
M. med en und. skrifvelse i ämnet.
Då frågorna dels om antagande af PresteSt:s beslut, och dels om ändringar deruti, föist blifvit framställda, torde R. o. Ad. finna, att de äfven först borde blifva föremål för afgörande och att PresteStrs beslut borde punktvis föredragas, beroende det likväl på R. o. Ad:s beslut, om Ståndet funne tjenligast att behandla det i sin helhet.
Då de fleste yrkat att PresteSt:s beslut skulle oförändradt antagas, så anhåller jag att Den Mars f. ni.
Hr Frih. o. Landin), malle gifva oss propos. på elt oförandradt antagande af samina beslut.
De ledamöter, som för jemkningars erhållande önska andra beslut, hafva sig öppet att uppgifva de contra-propos:r, som de åslunda.
Den sisle talarens förslag var ganska knapphändigt, ty genom ordet oför ändrad t, skulle det blifva omöjligt att få något tillägg till PresteSl:s beslut, d. v. s. skulle mitt förslag icke kunna komma under pröfning.
Jag är nöjel med hvad Hr von Hartmansdorff begärt, blott jag får bort ordet oförändra dt, ty eljest är jag säker på att detta ord skall ligga lill hinders för möjligheten alt få något tillägg.
Jag anhåller alltså, alt vi må få företaga punkterna i enlighet med discussionens fortgång och efter StatsUtsk:s betänk.
Jag tror det lätta vara att få propos. på hvarje särskild punkt, och att man ej bör binda sig genom ett så snärjande förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt.
Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att PresteSt:s beslut blott innehölle tvänne punkter, ehuru den första kunde sönderdelas i många flera.
Den första bestämde anslagssumman till 600,000 r:dr och godkände de af Utsk. föreslagna villkor; den andra gjorde ett tillägg till dessa villkor; således om förslaget att instämma med PresteSt. skulle punktvis föredragas, så borde, enl.
Hr Landtmrs tanke, tvänne proposrr derom framställas; den första proposm kunde anses innefatta sjelfva hufvudsaken, och vid dess framställande hade de olika meningarne tillfälle att såsom contra-propos:r göra sig gällande, hvilket äfven vore förhållandet om PresteStrs beslut framställdes i sin helhet; enl.
Hr Laodtm:s tanke inverkade det således alldeles icke på beslutet, om målet till afgörande framställdes på det ena eller andra sättet, då R, o. Adis majoritet i hvarje fall hade tillfälle att uttrycka sin mening.
Om jag ej orätt uppfattat innehållet af discussionen, så hafva de fleste talarne bestämt sig för önskan att få propos. på PresteStrs beslut, och då en sådan framställning, som den ja-propos:n innehåller, icke utesluter Gr.
Frölichs förslag i contra-proposm, eller någon annans, enär contra-props:rs antal kan vara obegränsadt, så föreslår jag, att propos. bör göras på det ämne, som de fleste yrkat, nemi. bifall till PresteStls beslut, hvarföre jag hoppas att Hr Frih. o. Landtm, villfar den önskan, som blifvit framställd, och lemnar oss propos. på nämnda Stånds beslut titan att sönderstycka detsamma, emedan det är probabelt att R. o. Ad. antager detsamma i sin helhet.
Efter allt hvad jag kan begripa om riksdagsordning och praxis, så är den propos., som Hr von Hartmansdorff begärt, den enda rätta, ty pluraliteten har ön - Den 24 Mars f. m. skat godkännande af PresteSt:s beslut i sin helhet, d. v. s. olörändradt, och genom framställande af propos. derpå, har man icke i något afseende t rädt för nära hvarken Gr.
Frölich* eller Hr Hjertås meningar, hvilka i contra-propos:n kunna få all den rätt de kunna begära.
Lika med de 2tne sista talarne anser jag det vara min och deras rätt, som dela mening. med mig, att få PresteSCs heslut i sin helhet understäldt R. o. Ad:s pröfning.
Jag anser icke thin rätt vara bättre än någon annans, men lika så god.
Frölich vill hafva ti eller 9 särskilda propos:r, och åter delar deni sönder i 18 eller huru många som helst, så är det visserligen bans rättighet att försöka huru långt R. o. Adis tålamod räcker till.
Mig synes dock alt meningarne under denna öfverläggning varit så eniga, att hon för två timmar sedan kunnat vara slut.
Skola vi likväl få 18 propostr och votering öfver hvar enda af dem, så kan detta enda mål räcka oss veckan ut, och möjligen ett slycke in på den nästa.
Discussionen har klarligen gifvit tillkänna att här äro 2tne särskilda opinioner, den ena, som vrkat odeladl bifall till PresteStts beslut, och den andra, som yrkat åtskilliga andra bestämmelser, mer eller mindre afvikande från PresteStts beslut, och den som hufvudsakligen fört denna sednare opinionstalan har varit Gr. Frölich.
Om den ädle Grefven tillåter, att de som ej tänka lika med honom få propos. å hvad de önska, så får ju Hr Grefven tillfälle alt i conlra-propostn söka göra sin och siria vänners tanke gällande.
Jag anhåller att få den propos., som Hr von Hartmansdorff begärt, och att man ej här må förspilla tiden med onödigt prat.
Jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s samt HivFrih. o. Landtnäs uppmärksamhet derpå, att såvida allas meningar skola göra sig gällande, så måste här ovillkorligen voteras öfver contra-propostn; men då jag icke bort något allmännare understöd lemnäs åt den sats, som jag drifvit, så ehuru jag ej kan annat än vara lifvad af den innerligaste öfvertygelse alt hvad jag vågat föreslå vore det enda rätta, anser jag det dock vara ändamålslöst att upptaga liden med yrkandet af en sak, sorn ej funnit understöd, och för att ej föranleda något afsteg ifrån formerna, skall jag ej yrka någon propos. på mitt förslag, utan förena mig med Gr. Frölich.
Hr von Hartmansdorff har genom sitt sista yttrande ådagalagt ett ganska vackert prof derpå, an tingen alt han alldeles icke följt discussionen, eller också att lian icke erkänner att min rätt att få propos. är lika god som hans.
Jag vill ej upptaga det försök han gjort att missleda Ståndet till resultäler, sorn aldrig kunnat äga rum, 3.8
Den a'i Mara f. ra. nm min anhållan blifvit efterföljd.
Hr Frih. o. Landtm. ilar föi U,.i al, att PresleStis beslut egentligen blott innefattade
Iva punkter: detta kan vara rätt, om man nb. anser att i första punkten ufven innefattas den, hvarigenom PresteSt. godkänt alla de 8 villkor, som finnas i SlalsUtskts förslag.
Jag liar tagit mig friheten att i ett af dessaB villkor göra ett tillägg, nemi. i det 4 villkoret.
Deremot är jag ense med PresteSt. i r morn. af i punk ten, som endast handlar om de 600,000 rtdrna.
Jag hemställer, om icke det är lika lätt och lika liten tids förlust förorsakande att först fä propus, pä denna summa, som ä någon annan punkt, isynnerhet sedan Hr Hjerta afslutt ifrån yrkandet af propus, på sio framställning, då svaret ang:de bifall lill de 600,000 rtdrna ej kati troligen blifva något annat än jakande, och om ej då hasen är lagd för alla, som vilja instämma i PresleStts beslut.
Skulle det då tillåtas alt fa propos. på den 2 punkten i mi11 förslag, så gufve sådant icke anledn. till några 18 propos;r, sool Hr von Hartmansdorff' behagat yttra, utan helt enkelt alt i en euda propos. få bestämdt, antingen alt lika med PresteSt. gilla alla de 8 punkterna, eller också att i 4;t^e punkten få den nedsättning ifrån i5,ooo till 10,000 r:dr, suni jag föreslagit.
Således ligger liela skiljaktigheten mellan PresteStis beslut och milt förslag i denna enstaka punkten.
Likaledes är jag ense med PresteSt. ronde den 9 punkten , hvadan ingenting 0111 densamma behöfver inflyta i votertspropostn.
Hela frågan är således endast den, huruvida jag kan få någon propos. och vinna något understöd för den af 111ig föreslagna förändringen i 4 punkten.
Jag är visserligen ibland dem, som önska bifall till PresleStts beslut, och kan ej förbise de fördelar i fråga om beqvämligiieten, som skulle blifva en följd 0111 bela saken afgjordes i en klump, hvarigenom vi aldra skyndsammast förhjelptes hvar till sitt för att få äta middag, och skulle derföre ej yttrat mig, om jag endast toge denna omständighet i betraktande; men då i 54 §:n Riksd.- Ordn. står, att om under discurserna ett mål skulle skiljas i flera delar, hvaröfver särskilda anmärkn:r göras, då skall, enär sådant äskas, propos. äfven å hvardera delen särskildt framställas, kan jag ej finna annat, än att Gr.
Frölich har rätt att saken punktvis bör föredragas.
Så vidt jag kunnat uppfatta, finnes ej här mer än arne meningar; den ena, att fullständigt instämma med PresteSt., och den andra, ali fullständigt i alla dess delar, och således jemväl i de modificalioner, som blifvit föreslagna, äfvensom i del tillägg, som Gr.
Fiölieh äskat, instämma med bemälde Hr Grefve.
Någon slags anleda, alt dela dessa frågor, som bilda ett helt för sig i sina liesläoimelseformer, i flera proposir, för att derigenom förlora tiden, kan jag ej inse.
Frölich får Den u j Mars f. m. liela sin mening fullständigt uttryckt i conlra-propostn, följaktligen ufven den åsyftade jemkningen i PresteSl:s beslut, neli vi på andra sidan få fullständig propos. att instämma i PresteScs beslut, så måste all möjlig rätt vara bevarad på ömse sidor.
Jag kan således icke instämma i Gr. von Plåtens åsigt, utan anhåller alt i ja-propos:n måtte införas bifall lill PresteScs beslut neli i contra-propostn samina Siånds beslut, med de ändringar deruti, som Gr. Frölich begärt.
Efter det förord jag fått af Frih.
Sprengtporten, torde det lyckas mig att erhålla den propos. jag askal, och då är jag mycket belåten.
Hr Rosen lilad: Frih.
Sprengtporten har så fullstän digt utredl frågans beskaffenhet, alt jag dervid icke har något alt tillägga, utan lorenar mig i den begäran om propos., som Frihm hemställt måtte R. o. Ad. meddelas.
Lika med Gr. von Platen tinner jag, att, om någon af Ståndets ledamöter bestämdt begär punktvis föredragning af ett ämne, sådant icke kan förvägras; men hvad detta ämne beträffar, finner jag lika med de Heste att sådant icke är behöflig!.
Jag tror att man kan sälta den delen af Gr.
Frölichs förslag, som afser modificalion i PresteScs beslut, uti contra-propostn, men att den delen åter, som åsyftar alt dertill göra tillagg, må särskildt behandlas.
Ett sådant föredragningsssält tyckes vara det rättaste. Gr. Frölich:
Jag får förklara ett missförstånd, ehuru välmenande, att uppställa proposm annorlunda än jag redan velat medgifva; hvarföre jag ej heller kan deruti tillåta någon vidare förändring.
Jag vill visserligen icke tvista med Gr.
Frölich härom, men tror att han ganska väl kunnat ingå på hvad jag nyss föreslog.
Hr Frih. o. Landtm. lät nu uppläsa så väl PresleSt:s beslut, som Gr.
Frölichs förslag, och hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade instämma i det beslut, PresleSt. rör:de i5 punkten fattat.
Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Gr.
Den som instämmer i PresteSt:s beslut ronde anslag för Strömsholms canal och slussverk, voterar den det ej vill, voterar nej; Den 24 Mars f. m.
Vinner nej, antager P». o. Ad. Gr. Fröliclis förslag, innehållande: 1:0 Infall till anslag, i likhet med PresteShs beslut, i afseende på summan 600,000 rtdrs afsättning för Strömsholms canalbolags räkning; 2:0 antagande af de i SlatsUtsk:s betänk, å pag. 25—27 stipulerade villkor, med den ändring, att det högsta belopp bolaget, enl. 4 punkten, skulle åtnjuta efter canalens färdighlifvande, nedsatt, s från i5,ooo till 10,000 r:dr h:co ärlige» ; 3:o att, i likhet med PresteShs beslut, en 9 punkt tillägges i afseende på controll af någon Riksg.conl-.s fullmäktig eller iitsedt ombud; 4:o att ett ytterligare villkor i en 10 punkt föreskrifves, hvarigenom förbehåll göres för Slaten att inom 5 år efter det canalen blifvit färdig få till sig lösa hela canalverket för en summa af 3oo,ooo r:dr b:co, i hvilket fall bolaget äfven erhåller restitution af den under sista 5 åren förminskade inkomsten med särskilda 25,000 r:dr.
Efter voteringens slut, befunnos löslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 83.
Nej— ii."
Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts lill e. m. plenum. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. OllS - Den a4 Mars e. m. 321 Onsdagen den 24 Mars 1841.
Justerades pleni-prot. för den 8 dennes.
N:o 435 litt. C., i anledii. af erhållna återremisser af utlåt.
C. Hr Lagerhjelm, Pehr: f anseende till det vigtiga ämne, som förevar under f. m., får jag vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad. skulle finna det förtjena att genom en inbjudning till Borgare- och BondeStm söka vinna RiksStms gemensamma beslut i detta afseende.
Jag vill icke motsätta mig en inbjudning till BorgareSt., men jag anser det deremot alldeles olämpligt att göra någon inbjudning till BondeSt., som ännu icke har pröfvat saken.
Jag anser det icke vara rätt att göra någon inbjudning, förrän man sett hvad Ståndet utan inbjudning beslutat, och först derefter tyckes det mig kunna vara skäl för en inbjudning.
Hr af Si Ilen, Georg Axel, uppläste följande: Sedan R. o.
Ad. nu kommit långt in på litt. C. i StatsUtskts utlåt.