Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag ämnar tala om läkare för menniskor, så afstår jag från ordet för det närvarande.
En värd ledamot af StatsUtsk. har behagat lemna upplysningar rör:de Utskrs åsigt i detta ämne.
De hafva varit af behofvet påkallade; men i hvad mån jag kunnat framkalla dem, vågar jag icke bedömma.
Jag ber ytterligare att få säga några ord.
Den värde ledamoten har yttrat sig i afseende på mom. litt. c. af denna punkt.
Rörande rättigheten för Carolinska institutet att promovera doctorer, är jag icke competent att yttra mig; men att den frågan framkommit genom StatsUtsk. tror jag icke vara enligt med våra grundlagar.
Jag ber att få'uppläsa 1 mom. 34 §:n Riksd.Ordn.: ”Allmänna Besvärs- och Ekon.Utsk., ”sammansatt af 48 medlemmar, skall enligt 53 och 8g §§:na "Reg.Frn, samt i anledn. af i Stånden väckta frågor, anmärka brister i de allmänna hushållnings-anstallerna och förändringar deruti föreslå, samt Upptaga alla hos R.
St. upp”komna frågor örn förändring, förklaring och upphäfvande ”af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning ”röra; om sådana nya lagars stiftande, och om grunderna ”för allmänna inrättningar af alla slag, ehvad de röra upp”fostrings- och undervisnings-verken, allmänna fattigvården, ”landthushållningen, bergverken m. m.” Jag har deraf dragit den slutsats, att frågan bort behandlas af Ekon.Utsk. eller ock af StatsUtsk. gemensamt med Ekon.Utsk., och att i alla fall något beslut derom icke kunde fattas i sammanhang med stats-reglertn.
I öfrigt vill jag icke tillerkänna mig behörighet att bedömma denna sak, och kau således icke göra mig skyldig till det slags barbari, hvaröfver en talare beklagat sig; men jag hade önskat, att äfven den värde ledamoten, som derom talat, eller någon annan af StatsUtskrs ledamöter hade behagat upplysa, huru verkställigheten skall ske af StatsUtsk:s förslag uti punkten b., der det står att de ifrågavar.
extra-prov.läkare-arfvodena ”ej må tilldelas så”dana läkare, som förut af Staten eller någon stad åtnjuta "lön, så framt icke roen ig heter na inom ti is t rict et ”annorlunda medgifva;” äfvensom det andra förhålr landet, huruvida det verkligen skajl bero på tillstyrkan - Den 5 Maj f. m. >57 de af Sundhets-colhm, om ett sådant arfvode må af K.
M. kunna någon extra-prov.läkare tilldelas, så att, i händelse af afstyrkande å collegii sida, K.
M. icke kan anslå detsamma.
Då jag anmälde mig, var det egentligen för att understödja de talare, som yttrat sig öfver ökade löner åt djurläkare.
Sedan dess hafva tvänne så fullständigt yttrat sig i ämnet, att jag ej behöfver tillägga annat, än att äfven jag delar åsigten om samma behof.
Jag får dock nämna, att jag anser behofvet af större antal vara mindre än af ökade löner för dem, som redan finnas.
Då i den provins, der jag vistas, flera cavnlleri-regHen äro förlagda , kan man något så när öfverallt erhålla hjelp för kreaturen; men det finnes tillfällen då smittosamma sjukdomar utbryta, och då det är nödvändigt, att en djurläkare linnes, som för Konungens Bef:h:de är fullt disponibel.
Jag anhåller således, att en djurläkare i hvart län måtte få åtminstone i5o r:dr b:co årligen, och att denna anmärkn. måtte få åtfölja återremissen till Utskottet.
Hr Piibbing, Arvid: 1 afseende på djurläkare har jag mig det förhållandet bekant, att, i anseende till desmå lönerna i åtskilliga län, hushålls-sällskapen genom contanta bidrag, uppbyggande af bostäder m. m., funnit sig föranlåtna att bereda möjlighet för erhållande af dugliga djurläkare.
Jag skulle således, i anledn. af de yttranden, hvilka af åtskilliga Hrr Landshöfdingar nu blifvit afgifna, anhålla, att derest StatsUtsk. skulle anse sig hafva tillgångar att ytter' ligare utföra ett ordin.-anslag utöfver de redan beviljade 5o r:dr, icke bestämdt måtte beslutas, att det skall användas till löner åt djurläkare eller till dem lemnäs, utan att det må bero pä hushålls-sällskaperna att medlen ändamålsenligt disponera.
Jag anhåller att få yttra mig ang:de de anslag, som blifvit föreslagna åt Carolinska institutet, oell att få fästa mig både vid formen och saken.
I afseende på formen, har det redan af flera värde ledamöter blifvit nämndt, att StatsUtsk. icke allenast tillstyrkt hvad Konungen begärt, utan att det gått ännu längre.
Då sådant sker, under det att andra embetsverk på långt när ej blifvit ihågkomna med hvad Konungen äskat, utan till och med fått intet; så påminner denna ojemnhet i gunst om tvedrägtstiderna, då man ömsom gaf öfver höfvan, och ömsom nekade mot all billighet.
Jag vidblifver den meningen , jag i förra plenum yttrade, nemi. att StatsUtsk. varit oberättigadt att göra nya motioner.
De skäl, som äro hemtade från 37 §:n lliksd.Ordn., och som StatsUtsk:s ledamöter åberopade förra gången, tyckas de nu hafva frånträdt, då endast det skäl blifvit anfördt, som Hr von Troil då omförmälte, nemi. att vid Konungens propos. äro fogade och deri omtalas åtskil - Den 5 Maj f. m. liga bilagor, hvilka innehålla än större anspråk än Konungen förordat.
Utsk. tror således, att personer, som hvarken tillhöra R.
St. eller äro Konungar, efter det hittills blott finnes en Konung, skulle hafva motionsrätt.
Så är ej förhållandet; hvarken det ena eller andra collini har motionsrätt, fastän deras yttranden upplysningsvis meddelas åt Ständerna, Utskls fel tyckes således hafva varit, att med sig sjelft förblanda R.
St., hvilkas särskilde medlemmar ej begagnat sin motionsrätt i detta afseende.
I saken har StatsUtsk. yrkat, såsom villkor för anslaget, att, ”med den organisation institutet nu ’’skul!e erhålla, en yngling som vid universitetet genomgått ’’en förberedande pliilosophisk kurs, sedermera må kunna vid ”berörde institut fullborda sin bildning i medicinska yrket ”till erhållande af medicinae-doctors-graden.”
Denna fråga, mine herrar! är ingalunda ny.
Hon har länge varit afliandlad mellan Carolinska institutet och medicinska faculteterna, samt consisloria acadernica; Carolinska institutets första inrättning hade ingalunda en så vidsträckt åsyftning.
De ordalag, som Hr Anckarsvärd uppläst, afse blott, att undervisningen, ehuru praktisk, äfven skulle hafva theoretisk grundlighet.
Hade förhållandet varitsådant, som Hr Anckarsvärd framställer; så hade den ifrågavar. striden aldrig behöft uppkomma.
Just det att hon uppkommit, bevisar motsatsen af Hr Anckarsvärds påstående.
Jag, såsom föredragande för ecciesiastik-ärenden, har nogsamt förnummit, att de stridande å ömse sidor äro heta, just derföre att saken ännu är oafgjord.
Frågan är helt enkelt den, om läkarebildningen skall flyttas från universiteten till liufvudstaden, eller icke; ty i det ögonblick, som hela medicinska undervisningen kunde erhållas på ett ställe, eller i liufvudstaden , är det klart, att medicinska studium skulle draga sig dit allena och upphöra att vara deladt mellan universiteten och hufvudstaden.
Hittills har man trott, att den theovetiska bildningen- borde förnämligast inhemtas vid universiteten, och den praktiska i hufvudstaden, der tillfälle till vidsträckt praktik finnes, och der äfven de skickligaste practici böra förutsättas vara till finnandes.
Är en sådan förflyttning af det medicinska studium nyttig eller ej?
Denna fråga tillhör, efter min förmening, ej StatsUtsk. att afgöra.
Hon tillhör, på sätt Hr Lagerhjelm nämnt, Ekon.Utsk. att behandla, och Ständerna att till Konungen i önskningsväg framställa.
Hr Anckarsvärd har trott sig i saken kunna, likasom StatsUtskis fleste ledamöter, taga sitt beslut genast.
Det synes likväl vara betänkligt för R.
St. att så hastigt fatta ett dylikt beslut, då man ser, att .professorer och män af de lärda Stånden, som funnils i Utsk., men ej äro läkare, och således icke böra anses för partiska, reserverat sig mot saken.
När nu, såsom Hr Anckarsvärd yttrat, striden är så stark , sorn mellan Turkar oell Hedningar, torde det också vara äfventyrligt för någon af StatsUtskis [ledamöter Den 5 Maj f. m. och för en och livar, som ej har sakkännedom, att yttra sig för den ena eller andra af de stridande, utan säkrast att öfverlåta frågan till sakkunnige mäns och Konungens pröfning, när tiden dertill är inne.
Jag ser i detta försök ej blott en början att från universiteten draga de medicinska faculteterna, utan ock att med detsamma flytta universiteten till hufvudstaden.
Måhända är detta nyttigt efter någras mening ; i min tanke är det icke så.
Följden skulle äfven här blifva att indraga de unga studenterna i tidens politiska strider, på samma sätt som i Paris, der man ser skolornas ungdom deltaga i hvarje upplopp.
Jag torde icke behöfva erinra, hurusom uti Berlin, Köpenhamn och måhända äfven i Christiania händelser förefallit, sorn visa huru äfventyriigt det ur, att hafva universiteten uti brännpunkten för politiska strider.
I Läroverks-comite'ens förslag till lönereglering både för universiteten och för Carolinska institutet, uppgaf comiteen för professorer vid de förra 3oo t:r säd eller ungefär 1,800 rtdrs lön, och för professorerna vid det sednare 1,200 r:dr.
Skälet till denna skiljaktighet var, att professorerue vid universiteten ej kunna påräkna någon extra-förtjenst, hvaremot professorerne vid Carolinska institutet kunna påräkna en sådan.
Visse af de sednare böra till och med bestämdt påräkna en sådan, emedan de, för att kunna gifva lärjungarna praktisk bildning, böra vara praktiske läkare.
Nu hafva, enl. den nya staten, professorerne i Upsala omkring 1,800 r:dr, och de i Lund omkring 1,600 rrdrs lön.
Proportionen mellan Upsala och Stockholm blefve då temmeligen riktig, om man hölte sig vid 1,200 r:dr för professorerna vid Carolinska institutet.
Här är äfven fråga om att gifva alla professorerna vid institutet lika lön.
Sådan valej meningen i comite'en , ej heller i Konungens stat.
Det finnes nemi. 2 lärare-befattningar vid institutet, hvilka Konungen ansett böra vara förenade med öfver-läknrens och med öfver-chirurgens befattningar vid Seraphimer-lazarettet, på det alt desse, såsom utmärkte läkare oeh med det bästa tillfälle till daglig praktik, måtte vara desto skickligare att bilda praktiska läkare.
Desse professorer hafva redan bestämd lön, såsom anställde vid lazarettet och böra hafva betydlig förtjenst af denna praktik.
Således föreslog
Läroverkscomite'en 800 ltdr för den ena, och Konungen bestämde lika mycket för den andra.
Jag tror det icke vara skäl att rubba detta förhållande, ty desse läkare böra troligen alltid förblifva i samma ställning.
Detta om förhållandet mellan professorer: ser man på det, som är mellan institutet och Sundhets-colhm; så har Utsk. äfven öfverskrida en billig proportion.
Utsk. har föreslagit 1,200 r:drs lön åt medicinalråden, emedan de jemväl påräknas att vara prakticerande läkare.
Är det nu skäl, att en professor, som står under Sundhets-colkm, har'1,600 r:dr, då ett medicinal-råd blott har 1,200 r:dr.
Här har blifvit gjord en jemförelse med Den 5 Maj f. m. rakstugorna och deras innehafvare badareroästarne.
Jag tror ej, att den passar hvarken på institutet eller universiteten.
Men det är till befarandes, att derest raan vill borttaga den tlieoretiska undervisningen från universiteten, så skulle den bärvar. undervisningen blifva alltför praktisk, och kanske just derigenom få en lutning åt rakstugorna.
Detta år ingalunda sagdt för att betaga den förtjente Professor Retzius den fördel, som Utsk. velat bereda honora.
Han har den förtjensten att egna sig ensamt åt den theoretiska behandlingen af sitt yrke.
Han kan således icke påräkna någon praktik utan försakar tvertom all förtjenst deraf.
Vid dylika tillfällen är det skäl, att Konung och Ständer uppmuntra en vettenskapsidkare med särskildta anslag , men de böra uppföras på allm. indragn.staten.
Jag vill derföre nu, om det ej är för sent, göra den motion, att Professor Retzius måtte få samma summa, som Utsk. föreslagit, men ingalunda vill jag hvarken för hans eller någon annans skull medgifva grundlagens öfverträdande.
— Enär så många andra redan hafva talat om barnbördshuset, så, emedan jag har ordet, torde det äfven tillåtas mig att tala derom.
Jag tillstyrker då, lika med andra ledamöter, att Hr Cederschjöld , med afseende på hans särskilda förtjenst, måtte få det särskildta anslag
Konungen för honom äskat; men ingalunda att han måtte få någon lön utöfver proportionen vid universiteten och med hans kamrater.
Jag hade önskat undvika att yttra mig i detta ämne, för hvars utgång jag såsom lärare vid Carolinska institutet kan anses personelt intresserad; men då jag just genom denna min ställning också bör vara bäst i tillfälle att lemna tillförlitliga upplysningar, anser jag det vara min pligt att icke iakttaga tystnad.
Den siste värde talaren har åter upptagit den frågan, som här förevar i sista plenum, nemi. om StatsUtskrs rättighet att föreslå högre lönebelopp för professorerna vid Carolinska institutet, än Konungens propos. innefattade.
Jag trodde att detta yttrande redan på förhand var tillräckligen vederlagdt genom den af Hr Anckarsvärd upplästa punkt i ingressen till Konungens propos., der Konungen i bestämda ordalag åberopar de handlingar, som åtfölja den nåd. proposm, och det i tydlig afsigt, att StatsUtsk. och R.
St. på dessa handlingar mätte fästa afseende, der de finna det antingen billigt eller med Statens tillgångar förenligt; menför den händelse, att här skulle uppstå någon tvekan om rättigheten att behandla ärendet, så begagnar jag samma rättighet, som den siste talaren, under åberopande af 56 §:n Riksd.Ordn., och upptager, om det så behöfves, såsom min enskilda motion, föranledd af under riksdagen inträffad händelse, frågan om den löneförhöjning för professorerna vid institutet, som StatsUtsk. föreslagit.
En D c 11 5 Maj f. m.
En annan principfråga är äfven ilen, huruvida StatsUtsk. ägt rätt alt föreslå R. o. Ad. alt vid förslaget om ett Ökadt anslag fästa något villkor.
Jag är för litet bevandrad iden vanskliga tolkningen af våra grundlagar, för att inlåta mig i någon strid om SlatsUlskls rättigheter; de må af dem sjelfva försvaras; men i afseende på sjelfva villkoren, så kan jag icke underlåta att säga, att det synes innehålla ett minimum af hvad man utaf institutet kan fordra.
Jag kan deraf icke draga den slutsalsen, att medicinae-doctorer skulle vid Carolinska institutet promoveras.
Det har icke heller reservanten sagt, utan blott om meningen vore den.
Det står likväl endast uttryckt, att den bildning skulle vid insti. lutet kunna erhållas, som fordras afmedicinas-doctorer eller till vinnande af medieince-doctors-grad.
Uttrycket hade kunnat vara annorlunda, men orimligt är icke detta villkor; äfven såsom princip synes det mig i allmänhet, att det vore skäl, att R.
St., vid beviljandet af anslag, alltid uttryckte ändamålet dermed, och sker väl ock de facto i hvarje stat, der budgeten uppgöres och beviljas i detalj.
Man har i detta villkor velat se ett deltagande i den strid, som skulle vara å bane mellan medicinska faculteterna och Carolinska institutet, och man har derigenom kommit in på frågan, huruvida det vore rätt och för läkarebildningen så väl som för vettenskapen i allmänhet fördelaktigt, att medicinska undervisningen kunde meddelas här eller icke.
Man har deraf sett den våda, att de medicinska faculteterna helt och hållet skulle undergräfvas; och man har deraf, att undervisningen här skulle fullkomnas, velat leda lika vådliga följder för det allmänna som för vettenskapen.
Man stödjer sig egentligen derpå — och, jag vet det, detta är den egentliga steckenpferd för dem, som ifra mot Carolinska institutet — att den theoretiska undervisningen endast kan, eller åtminstone endast bör meddelas vid universiteten ; och raan har här åberopat att nu så sker.
Jag tror, att bär ligger till grund ett verkligt missförstånd, antingen med vilja, eller också af oriktiga åsigter om hvad theoretisk undervisning inom läkare-vettenskapen vill säga.
Förslår man med theoretisk undervisning egentligen bokläsning, då medgifver jag, att den theoretiska kunskapen inom läkare-vettenskapen bättre meddelas, der man har bästa lugnet: men om man med theoli inom läkare-vettenskapen menar blomman af all forskning inom denna vettenskap, resultatet af all erfarenhet, som samlas i naturen; så kan jag ej medgifva, att den theoretiska undervisningen skulle meddelas bäst, skiljd från den praktiska.
Om det är fråga, mine herrar! om att undervisa en yngling i botaniken — och vi skola ej glömma, att läkare-vettenskapen utgör en del af natur-veltenskaperna — 0111 vi vilja undervisa en yngling i botaniken, instänga vi hf-4 nom med böckerna i rummet och säga ”läs?” Nej. — Vilja 6 11. il Den 5 Maj f, m. vi väcka intresse för saken och gifva lif åt undervisningen, och att han skall begripa livad lian läser, så föra vi honom med Flora under armen ut på det blomstrande fältet och säga åt honom: ’’läs nu och betrakta.”
Detta är den sanna theoretiska undervisnings-metoden i alla grenar af nalurvettenskapen och således äfven i läkare-vettenskapen ; och hvad det beträffar, att här ej skulle meddelas någon sådan, så är äfven detta ett misstag; ty, så vidt jag vet, har vid institutet theoretisk undervisning aldrig saknats, såvida man icke vill påstå, att anatomi och pbysiologi icke lidra dit, hvilket de dock göra, såsom egentliga grundvalen för kännedomen 0111 menniskokroppen, så i dess friska, som sjuka tillstånd.
Jag ser dessutom alldeles icke alt läkare-bildningens förflyttning till hufvudsladen skulle blifva en ovillkorlig följd af Carolinska institutets organiserande på ett fullkomligare sätt.
Jäg önskar ingalunda faculteternas indragning.
Jag önskar tvertom på det högsta, att de alltid måtte bestå.
Jag önskar det för undervisningens skull, och för véttenskapens inom mitt fädernesland.
Skulle vi tänka oss , att vi ägde blott ett undervisningsverk, så komme också hvarje vcttcnskapsgren blott att hafva en enda lärare att påräkna.
Vi skulle icke äga någon sporre till förvärfvande af en högre bildning , som uti alla vettenskaper fordras , då för hvarje branclie det icke funnés mera än en sådan plats att eftersträfva. f det ögonblick vi t. ex. fått en ung kraftfull man till anatomise-professor, skulle vi väl kunna påräkna, att alla bans lärjungar blefve goda änatomer, men ingen skulle utbilda sig till anatom ex professo, och följden skulle blifva, alt om en vacance hastigt inträlfade, funnes detingen inom fäderneslandet, som fullt kunde ersätta förlusten.
Jag önskar ej faculteternas indragning , ty de böra qvarstå såsom vårdare af den classiska, den historiska lärdomen, om de än icke skulle motsvara allt hvad man med skäl fordrar för bildningen i det praktiska.
Vidare har man här yttrat, att de föreslagna lönerna skulle vara för högt tilltagna.
Jag må säga, att denna anmärkn. hade jag bland alla, sorn kunde göras, minst väntat.
Man har tagit som skäl att professorerne vid universitetet endast skulle hafva 1,800 r:dr, och här äro föreslagna 1,600 r:dr.
Ku ber jag den värde ledamoten , som yttrade detta, om förlåtelse, alt jag hänvisar honom till Konungens propos., der den uppgiften står, att professorernes i Upsala löner äro 2,075 r:dr b:co.
Man har anfört såsom skäl, hvarföre lönerna borde vara mindre här, att lärarne vid Carolinska institutet äga mera tillfälle till praktik, än de i Upsala.
Det låter säga sig, det låter höra sig ; men då fråga är att bestämma lönen för en embetsman, lärer man icke skäligen kunna följa någon annan grund än de fordringar, ilian af honom äger, så väl i afseende på qvalification, som med hänsyn lill befattningens vigt och trägenhet. llän - T) c n 5 Maj f. ni.
163 visar man nu lärarne att förnämligast lefva af praktiken, så säger man också, att professionen må vara en bisak.
Detta tror jag ej alt StatsUtsk. afsett, ej heller Konungen.
För öfrigt ar det en känd sak, och bör ej för den värde talaren vara okänd, att medicinae-professorerne vid universiteten praktisera fullt ut så mycket och mera , än de vid institutet göra.
De berömdaste praktiska namn, sorn Sverige ägt, tillhöra Upsala och Lund.
Pehr Afzelius har icke varit utan praktik och icke Munck af Rosenschöld; Rosen von Rosenstein i Upsala var det icke, och Rosenblad i Lund ej heller; Det kommer alltid att så vara.
Institutets professorer hafva, om de skola sköta sina professioner, icke mera tid öfrig för praktiken, än professorerne vid universitetet, och då deras vettenskapliga bildning mäste vara enahanda, och deras lärarekall är lika vigtigt , vore ock likhet i löner fullt rättvis.
Hvad beträffar den särskilda omständigheten med de 2 praktiska professionerna här, så har den siste talaren anfört, hvad med verkliga förhållandet inträffar, att undervisningscomiteen för dessa föreslog lägre löner än för de öfriga.
Grunden derföre var den, som äfven blifvit här anförd, nemi. att de äro innehafvare af bitjenster, hvarvid de skulle hafva att påräkna särskilda löner, nemi. i egenskap af läkare vid vår största sjukvårdsanstalt, Serapliimer-iazarettet.
De hafva löner der, och genom dein äga de högre inkomst, än någon af de öfriga professorerna vid institutet.
Men man skall härvid beräkna, att för denna särskilda lön hafva de det trägnaste, det ansvarsfullaste åliggande, sorn någon läkare i Sverige nu äger.
Att förestå en sjukhusanstalt, sådan som Seraphimer-lazarettet nu är, med 3oo sjuka, der ingen dags ledighet kau äga rum, der ingen natt kan påräknas nied säkerhet tili hvila, der hela förmiddagen upptages af tjenstgöringen, är en sådan befattning, att, i det minsta sagdt, det är orimligt att vilja taga inkomsten deraf i beräkning vid bestämmandet af deras löner, vid en annan inrättning, såsom Carolinska institutet, vid hvilken man för öfrigt alltid omtalar, att man förnämligast bör afse den praktiska undervisningen, och hvilken äfven i sanning der minst af allt får betraktas såsom bisak.
Jag kan försäkra, att från den stund jag blef utnämnd till ordin.-professor, i förening med öfverchirurgs-befattningen vid Seraphimer-lazarettet, mina inkomster, just för fyllande af mina skyldigheter på dessa platser, blifvit nedsalta till ^ under hvad de förut voro.
Således torde det skalet icke kunna vara gällande.
Hvad beträffar anslaget för Anatomise-professoren Retzius, så har jag med den största tillfredsställelse hört, alt den värde talaren deruti instämt, och att han tryggat framgången af anslaget, derigenom att han öfverlagd frågan derom såsom sin motion.
Jag tror mig icke behöfva vidare orda om Professor Retzii förtjenster om anatomien i allmänhet och det utmärkta nit, hvarmed han specielt omfattat de till densarn - *64 Den 5 Maj f. ra. tua hörande samlingar.
Det torde dock tillåtas mig få tillägga ännu en bevekelsegrund.
Utsk. liar uttryckt den, men icke så bestämdt.
I betänk, står nemi. äfven: ”för ordnan”det af institutets anatomiska samlingar.”
Han bar gjort iner än ordnat dem, lian har sjelf bildat dem.
I andra lander utgör detta en betydlig inkomstkälla.
Der förslå anatomerne att skaffa sig förmögenhet genom sådana samlingar.
I Berlin såldes de Waltherska samlingarne af arfvingarna, om jag rätt minnes, för 80,000 thaler.
Sommering i Frankfurth har bildat och sålt sådana mer än en gång; — på samma sätt har Meckel i Halle försålt sin samling, under villkor, att under sin lifstid få uppbära, som jag tror, 2000 tinder om äret och särskild lösen efter hans död.
— Retzius behåller intet af hvad han samlar, utan har afstått allt till läroverket; och således är det största rättvisa, att R.
St. bevilja detta anslag.
Då det egentligen var jag, som i förra plenum, uti milt då afgifna yttrande, helt oskyldigt råkade utkasta det lilla frö, utur hvilket sedermera uppspirade dessa visserligen vidlyftiga , men dock i min tanke intressanta och för framtiden gagnefiga discussioner, rör:de rätta tydningen af 37 §:n Riksd.Ordn. och StaisUtsk:s förmenta obegränsade rätt att väcka motioner, ber jag att vid detta tillfälle ej få förlänga denna discussion, ulan endast till prot. afgifva min reservation emot den tydning, som StatsUtsk:s majoritet antagit af den nämnda 37 §:n.
I frågan om det i min tanke oriktiga, om ej äfventyrlign, i StatsUlsk:s förfarande, att på eget bevåg, emot stadgandet i 34 §:n Riksd.- Ordn., föreslå förändrade organisationer, förenar jag mig till alla delar med Hrr Lagerhjelm och von Hartmansdorff.
Då nu i afseende på det af StatsUtsk. föreslagna högre anslag för Professor Retzius, frågan derom blifvit, som jag tror, i grundlagsenlig ordning väckt, har jag intet deremot alt anmärka, utan önskar uppriktigt ali framgång åt densamma.