Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag begagnar här samma inledning som Hr von Hartmansdorff vid sill första anförande, nemi., att då man hör en oriktig sats ofta upprepas, är det en samvetspligt att lika ofta, så godt man kan, söka vederlägga densamma, och motverka den villomening, som derigenom skulle kunna spridas bland åhörarne.
Jag anser mig. således böra till granskning upptaga, hvad Hr von Hartmansdorff yttrat i afseende på bankovinslens användande, hvilket, såsom han sjelf sagt, haft till ändamål all pä förhand lägga ut ett godt ord för banken!
Den siste talaren bar redan visat att förhållandet med bankovinsten icke är alldeles sådant, som Hr von Hartmansdorff påstått,, och den K- proposm så^ iu
Den 'il November. ger blott alt /capitaler blifva dragna ur allmänna rörelsen, dä de hopas i banken, men ej att de derstädes legat räntelösa.
Att sä skett är klart deraf att banken ökat sin fond, eller med andra ord fått fordringar af enskilde personer, och således dragit till sig dessas kapitaler, hvilka derigenom ej mera med samma frihet kunna användas till industriella företag och på det sättet nyttigast komma allmänna rörelsen till godo.
Hr von Hartmansdorff har deremot ganska riktigt utredt förhållandet med bankens s. k. grundfond, hvaraf synes att denna utgör ingen särskild del af bankens tillgångar, utan blott öfverskottet när bankens samtliga skulder och tillgångar balanseras mot hvarandra, och det är således tydligt alt man lika väl och med lika rätt kan anse denna grundfond äfven som dess närvar, tillökning — bankoviusten — ligga i silfverbehållningen, som i någon annan tillgång, t. ex. de räntebärande obligationerna.
Jag får dessutom säga att den åsigt, som Hr von Hartmansdorff i afseende på banken förfäktar, nemi. att man vid alla tillfällen bör öka dess fonder, samt att all den vinst banken på sin rörelse förtjenar, icke bör användas till annat än alt förstärka densamma, för att vid hvarje tillfälle kunna göra rätt för sig; alt denna åsigt, säger jag, icke efter mitt begrepp kan stå tillsammans med sunda principer för statsfinansen i allmänhet, då man besinnar att bankens stora ändamål är att jemte myntets upprätthållande äfven bispringa och underlätta allmänna rörelsen.
För min del anser jag det således vara gifvet att för skyldigheten att konsolidera banken bör finnas en gräns; och vid bankens närvar, lyckliga ställning, förefaller det mig verkligen obegripligt att man icke anser denna gråns uppnådd med 10 millioners grundfond, då likväl mindre än hälften häraf antogs såsom tillräckligt betryggande vid realisationens början, och denna fond sedermera oupphörligt blifvit ökad vid hvarje riksdag — sista gången för 2j år sedan med den enorma summan af 4 millioner.
Det är derföre, enligt min tanka, fullkomligt rätt att baukovinslen blifvit betraktad såsom en tillgång vid statsregleringen, och mot hvarje slags ytterligare tillökning i bankens kapital, skall jag vid alla tillfällen motsätta mig såsom skadlig i st. f. nyttig.
Då jag saknat tillfälle alt läsa sjelfva ordalagen af den K. propos:n, skall jag icke ingå i någon strid om dessa ordalag, utan endast hålla mig till de sakförhållanden, som deri förekomma, och hvilka jag ej kan annat än gilla.
Så vidt jag kunnat fatta, afser den K. proposm att använda de besparingar banken gjort under sista riksdags-intervallen (utöfver sin grundfond af 10 millioner r:dr) lill slatshehofvens fyllande, och det är ett förslag, som jag icke kan annat än gilla.
Denna åsigt instämmer äfven med 1668 års banklag, som föreskrifver att bankens öfverflödiga besparingar skulle användas ”ad publicos usus”.
Vid 1834 års riksdag stadgades den grundsats i detta afseende, att man anvisade anslagen på den behållna räntevinslen i st. f., såsom förut, på den blifvande inkomsten.
Då utgjorde grundfonden endast 4,400,000 r:dr; den har sedermera Den 27 November.
41 ytterligare blifvit förböjd, så att banken nu äger i säkra fordringar och tillgångar ett öfverskott utöfver dess skulder af 10 millioner r:dr b:co, innan något får af R.
Men då den nu uppnått denna gräns, är det billigt alt vinsten å denna statens räntegifvande egendom användes till statsbehofvens afhjelpande.
Det är visserligen sannt ali den räntevinst, sorn den K. proposm afser att använda, icke för tillfället är disponibel, enär den till största delen blifvit använd till inköp af silfver, samt af räntebärande obligationer, hvarförutan stort belopp af sedlar i stället blifvit i rörelsen utsläppt.
Men detta hindrar icke banken att allt hvad den kan draga in sina fordringar i sedlar, och dessutom är det väl icke meningen att dessa 3,300,000 r:dr skulle på en gång användas, utan endast successivt och fördelade på de nästföljande 3 åren, d. v. s. med omkring 1,100,000 r:dr årligen, oell om det äfven skulle vara nödvändigt att för sådant ändamål utsläppa några 100,000 r-.dr i sedlar utöfver det stadgade förhållandet, så mätte vi väl nu kommit till den insigt i finans-läran, att vi icke rädas derföre och kunna begripa att, för en bank med sådana ressurser som vår, några 100,000 r:dr i sedlar, mer eller mindre om året icke betyda något, då raan icke numera har att befara, att, såsom år 1844, några 100,000 r:dr mer eller mindre sätter bankens kredit i fara.
Det ligger i sakens natur att det goda oell onda omvexlar.
Kriser uppkomma deraf, att allt för stark sedelindragning äger rum genom silfvers utgående ur banken.
Då är det beliöfligt ali till undvikande af den händelse, som under förra riksdags-qvinqvenniet så svårt drabbade de svenska näringarne, påfinna någon utväg för att kunna utgifva mynt i landet och att förekomma, det icke banken enkom drager in sedlar och skadar rörelsen på samma gång som konjunkturen är missgynnande.
Jag kan således icke annat än godkänna den satsen, att bankens besparade vinst, utöfver de millionerne som utgöra dess grundfond, må användas till fyllande af statsbehofven.
Då Hrr Gripenstedt och Rosenblad talat om andra saker än den, hvarom jag yttrat mig, torde jag icke behöfva upptaga deras anmärkmr lill besvarande.
Posses anförande beträffar, skall jag, när vi en gäng komma att tala om banken, söka närmare utreda verkliga förhållandet och visa om han eller jag haft rätt.
Då det synes lämpligt att icke i dag öfver höfvan upptaga tiden med att göra anmärkmr emot den förevar.
K. proposm, och flere andre talare redan förbehållit sig rätt alt i ett kommande plenum få yttra sig i ämnet, anhåller jag att lill dess få uppskjuta de anmärkmr jag eljest i dag ämnat framställa, rör:de vissa delar af den nåd. proposm, synnerligast vid de uti 5:te och öde hufvudtitlarne äskade anslagen.
Uppå härefter framställd propos. biet K.
M:s förevar, nåd. propos., jemte de i anledn. deraf nu afgifue yttranden, till det blifvande SlatsUtsk. remitterad. 42 Den 27 November.
Frih. Cederström, Jacob: [lindrad af tjenstcåligganden såsom fullm. i Riksg.-koot. att vara närvar, då prot. öfver del af bänkmännen förrättade electorsval för R. o. Ad, upplästes, anhåller jag, som af prot. sedermera erfarit, att vid berörde val så tillgått, att emellan 15 ledamöter anställts lottning, och att 10 ledamöter på sådant sätt blifvit invalde, att nu få till prot. afgifva min vördsamma reservation emot ett lotterispel, som ingenstädes i grundlagen finnes för detta fall föreskrifvet.
Ständcrnes delegerade skola ovilkorligen välja och komma till en majoritet genom omröstning, hvilket äfven öfverensstämmer med hvad Ridd.Ordn. föreskrifver.
Få flere lika röster, så röstas först i hvilken ordning dessa personer böra komma under ny omröstniug, och derefter forlsättes omröstningen till dess att det erforderliga antalel af ledamöter är fyldt.
Jag får hemställa om icke Hr Gr. o. Landtm, behagade att, till det beslut R. o. Ad. nu fattat om remiss till SlalsUtsk. af statsreglerings-proposm, såsom tillägg foga den framställning till Ståndet, alt del må vara öppet för de ledamöter, som icke ännu hunnit genomgå de vidlyftiga handlingarne, att sednare få afgifva deras anmärkmr, samt att dessa då jemväl måtte fä lill StatsUlsk. hänvisas.
I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. torde finna, att det vore hvar oeh en af Ståndets ledamöter obetaget, att framdeles afgifva de yttranden, som kunna finnas föranledda af K.
M:s nu remitterade nåd. propos. eller af de i dag i fråga derom afgifne anföranden.
Upplästes och remitterades till det blifvande LagUtsk. K. M:s denne dag ankomna nåd. propos. till R.
St., om antagande af ny Strafflag m. fl. tillhörande lagbestämmelser; gifven Stockholms Slott d. 17 sisth Sept.
M:s denne dag ankomna nåd. propos. till R.
St., ang:de vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker; gifven Stockholms Slott d. 17 sisth Sept.
St. med förslag till förordn. ang:de förlags inteckning; gifven Stockholms Slolt d. 16 sisth Oct.
Remitterades lill det blifvande LagUtsk.
St., ang:de anslag till uppförande af cellfängelser och i afseen - Den 27 November.
43 de pä andia frågor, som med fängelse-regleringen äga sammanhang; gifven Stockholms Slolt d. 9 dennes.
Remitterades till det blifvande StatsUlsk.
M:s denne dag ankomna nåd. skrifvelse till R.
St., om förnyadl anslag till lagberedningen; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes.
M:s denne dag ankomna nåd. skrifvelse lill R.
St., ang:de rättighet till pension för åtskilige vid fångvården antagne tjenstemän; gifven Stockholms Slolt d. 9 dennes.
Uppläsles K.
St., ang:de förändrade grunder för bevärings-manskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. m.; gifven Stockholms Slott d. 18 dennes.
Remitterades till det blifvande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Upplästes K.
M:s denne dag ankomna nåd. propos. lill R.
St., ang:de upphörande, emot vissa villkor, af rotehållarnes vid bålsmanshållet i Bohus län skyldighet att förse sina båtsmän med en månads uppfordringskost; gifven Stockholms Slolt d. 8 sistl, Oclober.
Dä så få af R. o.
Ad:s ledamöter nu äro lilllslädes, hemställer jag om icke Hr Gr. o. Landtm, samt Ståndet finna det lämpligt, alt endast rubrikerne af de återstående proposme uppläsas, och att dessa sedermera, jemte den sednast upplästa, måtte få hvila på bordet, på det att ledamölerne af Ståndet må äga tillfälle att af dessa propos:r taga kännedom, samt att remiss till Utsk. således endast må äga rum med de propos:r, för hvilka ett sådant beslut redan är fatladt.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att K.
M:s sednast upplästa nåd. propos. till följe af derom nu gjord begäran, komme att hvila på bordel, samt hemställde om R. o.
Ad. behagade instämma i Hr von Hartmansdorffs begäran, att de i dag aflemnade nåd. propostr och skrifvelser, hvilka ännu icke blifvit föredragna, ej må uppläsas, utan vid deras föredragning endast rubrikerne tillkännagifvas.
Härefter föredrogos och lades på bordet nedannämnde i dag ankomne nåd. propos:r och skrifvelser till R.
St.: l:o K. M:s nåd. propos., angrde staden Marstrands utseende till etablissement för vestra sjöförsvaret; gifven Stockholms Slolt d. 9 dennes; 44 Den 27 November. 2:o K. M:s nåd. propos., i fråga om tillvägahringande för Stålens räkning af en lots- och båk-inrättniug å Götha Canal samt de sjöar, hvarigenom densamma ledes, äfvensom å Götha Elf; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes; 3:o K.
M:s nåd. propos., i fråga om indragning af Hofjaktvarfvet härstädes; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes; 4:o K. M:s nåd. propos., ang:de grunderne för rättigheten att tillverka, omdistillera och i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid; gifven Stockholms Slott d. 18 dennes; 5:o K. M:s nåd. propos., ang:de nedsättning uti den af Stora Kopparbergs bergslag utgående Kopparräntan från hvart 10:de till hvart 30:de
Sa af tillverkningen, samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet, att in natura till bergslaget leverera deras hemmansränte- och mantals- eller qvarntulls-kol; gifven Stockholms Slott d. 12 dennes; 6:o K. M:s nåd. propos., om upphörande af s. k. nädårs- och liggetids-besparingar vid tillträden af embeten och tjenster på rikets stat, samt om årliga anslag till arméens och civil-statens pensionskassor och amiralitets-krigsmanskassan, såsom ersättning för de inkomster dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta; gifven Stockholms Slott d. 12 dennes; 7:0 K. M:s nåd. propos., ang:de medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen för en till ny lokal för mynt- och kontrollverken inköpt egondom, äfvensom tilt betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader; gifven Stockholms Slott d. 12 dennes; 8:o K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om båtsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, emot en viss afgift dertill af rust- och rotehållarne; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes; 9:o K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de lönetillökning för lotspersonalen; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes; 10:o K. M:s nåd. skrifvelse med öfverlemnande af roteringsverken för den tillökade ordinarie båtsmans-roteringen; gifven Stockholms Slott d. 8 dennes; samt ll:o K. M:s nåd. skrifvelse om förordnande afen Statsrådsledamot i afseende på handläggningen af vissa i Riksd.Ordn:s 36 och 42 §§ omförmälda riksdagsärenden; gifven Stockholms Slott d. 16 dennes. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
Den 30 November f. m. 43 Tisdagen den 30 November 1847.
Justerades ett prot.utdr. för d. 27 dennes.
Jag råkade att vara frånvarande då K. propos:n om cellfängelser remitterades, ty jag föreställde mig icke att det skulle genast ske utan föreg:de bordläggning.
Men då nu denna propos. blifvit remitterad till SlatsUtsk. allena, så hemställer jag, om den icke tillika borde remitteras jemväl till LagUtsk.
Genom denna propos. är nemi. föreslaget, att häraderne skulle slippa hädanefter underhålla sina fängelser och all kostnaderne derföre skulle af statsverket under vissa villkor öfverlagas.
Genom denna åtgärd korame, i fall den af R.
St. bilolles, 4 § 26 kap. Byggninga-Balken att förändras eller tillintetgöras.
”Vid hvarje tingsställe skall ock ett fängelse vara, der missgerningsmän måge i förvar hållas.
För denna byggnad vare ingen fri, utan sätes- och ladugårdar, afhyste rå-och rörshemman, så ock preste- och klockare-bo!. ” Emellertid skulle ifrågavar. hemman genom förändringen blifva befriade från häradsfängelsers underhåll, och med detsamma denna § i allmänna lagen upphäfvas.
Jag hemställer således att R. o.
Ad. måtte göra det tillägg till dess förra beslut, att propos:n mätte remitteras jemväl till LagUtsk.
Landtm:s i anledn. häraf framställde propos. , beslöt R. o. Ad., att K.
M:s redan till StatsUtsk. remitterade nåd. propos., ang:de anslag för uppförande af cellfängelser och i afseende på andra frågor, som med fängelse-regleringen äga sammanhang, skulle remitteras jemväl lill LagUtsk.
Öppnades Hrr Electorers listor vid val af ledamöter uti nedannämnde Utsk., och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i Constitutions-Utskottet: N:o 86.
Hamilton, Jacob Essen; — 115.
,, Lagerbjelke, Gustaf; — 245.
Lagerfelt, Israel Carl Adam; — 331. ,, Adlercreutz, Carl Gustaf; — 494.
Hr Croneborg; Fullm.
Hr Tersmeden, Nils; — 1955.
,, von Oelreich; Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Axel. Stats-Utskotlet: ■— 338.
Frih. Tesmeden, Wilhelm Fredrik; — 381.
„ Hjerta; Fullm.
Hr von Troil, Samuel Gustaf; — 389. „ von Kraemer, Robert Fredrik; — 394.
„ Nordenskjöld; Fullm.
Hr Stjerngranat, Georg Gu staf Henrik; 46 Den 30 November f. m.
Hr Rääf i Smaland, Leonhard Fredrik; — 1226.
„ Gripenstedt, Johan August; — 1682.
„ Ehrenstam, Johan Fredrik; — 1703.
„ Blomcreutz; Fullm.
Hr af Geyerstam, Carl; — 1905. „ von Rosen, Georg Ludvig.
Bevi lin ings-Utskotlet: . — 8.
Oxenstjerna af Korsholm; Fullm.
Hamilton, Henning Ludvig Hugo; — 243.
Frih. von Roxendorff; Fullm.
Raab, Adam Chr.; „ af Ugglas; Fullm. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig Fredrik; „ Lagerheim; Fullm.
Posse, Fredrik Salomon; „ af Klinteberg; Fullm.
Hr Aminoff, Joli. Fredr.; Hr Rosenstråle; Fullm.
Hr Tornerhjelm, Rudolf; ,, Stuart, Fredrik Christoffer; ,, Philp; Fullm.
Hr Munck, Bror Gustaf Reinh.; ,, Prytz, Lars Adolf; „ Insensljerna; Fullm.
Gr. Sparre, Johan Alexan der Casimir; „ von Konow; Fullm.
Adelsvärd, Erik Seth; ,, Fåhraus, Olof Immanuel.
Banko -Utskottet: — 69.
Cronhjelm till Hakunge, Polycarpus Erik; — 139. 71 Wirsén, Axel Emil; — 287.
Frih. Rappe, Axel Ludvig; — 778.
Hr Leijonankar, Fredr. Wilhelm; — 2082.
A. „ Mannerskantz, Carl Axel; — 1035. 77 Bogeman, Carl Adolf; Reuterskjöld, Carl Leonhard; — 1636. 77 — 2302. 77 Skogman, Carl David; 2320. 77 Akerman, Fredrik. Lag-Utskottet: — 1563.
Hr Cederstråhle, Johan Casimir; — 1723. 77 Gunther, Claes Ephraim; — 1753. 77 Hedenstjerna, Wilhelm; — 1917. 77 Berg von Linde, Johan Albrecht.
All i m ä n n a Besvär s- och Ekonom i-U l s k o 11 e l: — 3.
Gyllenstjerna, af Lundholm; Fullm.
Gylden- stolpe, Anton Gabriel; 260. ii von Saltza, Anton Philip, genom lottning med i\:o 1948.B.
Hr von Engeström, Jonas Fredr.; — 286. 77 Raab, Carl Adam; — 295. 79 Ramel, Hans; De Geer lill Finspong, Gustaf Gerhard; — 312. 77 — 363. 77 Coijet; Fullm.
Hr Coijet, Carl August; — 70.
Hr Kafle; Fullm.
Hr Uggla, Carl Gustaf; — 1053. 77 Hammarberg, Carl Axel; — 311. — 326. — 359. — 37. — 86. — 242. — 702. — 1421. — 2080. — 2317.
Den 30 November f. m. 47 N:o 1505.
Hr von Seth; Fallm.
Hr Munck af Rosenschöld, Thomas; — 1789.
,, Hr Riderhjerta; Fullm.
Hr von Hohenhausen, Mi chael Silvius; — 2077. „ von Wright; Fullm.
Hr von Stockenström, Carl; — 2322.
,, Sandströmer, Anders Peter.
Expeditions-Utskottel: — 330.
Silfversparre; Fullm.
Stjernstedt, August Wilhelm; — 687.
Hr von Post, Ernst Jacoh; och — 2282. „ von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm.
R idda rh us-U tsk o t te t: — 49.
Frölich, Guslaf Erik; — 118.
,, von Essen; Fullm.
Gr. Gyldenstolpe, Angust; — 79.
Sjöblad; Fullm.
Hamilton, Hugo Bengt Ar chibald ; — 323.
„ Rosenblad, Carl; — 102.
Hr Oxehufvud, Olof Philip; — 264.
„ Silfverlood; Fullm. Gr. von Rosen, Robert Axel; — 749. ,, von Gerdten; Fullm.
Hr von Axelson, Georg Julius; — 1960.A.
Montgommery, Robert Nils; — 1056.
,, Schönström; Fullm.
Gr; Ehrensvärd, Carl Albert; — 1087.
„ Tigerschöld; Fullm.
Bonde, Gustaf; — 2017.
„ Björnstjerna, Oscar Magnus; — 2160.
„ Munck af Rosenschöld, Peter Samuel, genom lottning med N:o 11.
Frih. Bonde, Knut: Frih. von Saltza, Anton Philip:
Af enskilda angelägenheter hindrad att qvarvara i Stockholm, får jag vördsamligen afsäga mig Hrr Electorers förtroende att vara ledamot af Utsk.
Hr Rudbeck, Charles Emil, hade inlemnat följande anmälan:
Med den rättighet Ridd.Ordn:s 19 §, jemförd med samma förordnings 23 §, lemnar, får jag vördsamt afsäga mig befattningen såsom Eleclor. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arved, anförde dels skriftligen dels muntligen:
Sedan jag haft tillfälle taga kännedom om det anförande, som Hr Gr.
Anckarsvärd i förra plenum uppläst, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof, anhåller jag att nu få yttra några ord om åtskilliga af de anmärkn:r, som Hr Grefven funnit för godt alt framställa.
I början af sitt anförande antyder Hr Gr. grundsatser och omdömen, som icke böra med tystnad förbigås.
Der förekom - 4S Deri 30 November f. m. mer bland annat följande: ”Utgångspunkten för all Statsfinans, måste otvifvelaktigt i första rummet afse de skattskyldiges förmåga att bära de äskade bidragen.”
Riktigheten af denna grundsats och dess tillämplighet under vanliga förhållanden, då rikets sjelfbestånd icke påkallar utomordentliga ansträngningar har, mig vetterligen, icke blifvit af någon bestridd.
Men så som den blifvit af Hr Gr. framställd skulle många, som icke tagit tillräcklig kännedom om K.
M:s ifrågavar. propos., möjligen kunna missledas till den tanken, att Gr.
Anckarsvärd funnit att de skaltskyldiges förmåga alt bära de äskade bidragen icke blifvit al K. M. afscdd.
Jag ber derföre alt få fästa uppmärksamheten derå, alt Gr.
Anckarsvärds yttrande icke bör kunna anses såsom ett klander, utan måste tydas såsom ett uttryck af belåtenhet med det sätt, hvarpå proposm blifvit uppgjord, ty flera decenniers erfarenhet har ådagalagt att de nu utgående statsbidragen icke öfverstiga de skattskyldiges förmåga; och det prot. som är bilagt den nåd. proposm innehåller att K. M., ”jemte gillande af beräkningen af Statsverkets tillgångar, förklarat Sin nåd. vilja vara att vid skeende Statsreglering, dels hvad de ordinarie utgifterne angår, förhöjning deruti icke må ifrågasättas till högre belopp än som motsvaras af den tillökta beräkningen af inkomsttitlarne, så att någon tillökning uti den vid sednaste riksdag bestämda statsbrist-summa ej blefve erforderlig, dels ock, hvad de tillfälliga anslags-behofven beträffar, att desse väl må för R.
St. fullständigt uppgifvas, men på eli sätt att R.
St. må finna utväg för afhjelpande af de mest angelägna, inom de för dylika behof uppgifna tillgångar.
Då nu slutsummorna visa att vid uppgörandet af förslaget lill Statsreglering denna K. M:s nåd. vilja aldrig lemnats å sido, så kan och bör jag icke åt Gr.
Anckarsvärds yttrande gifva annan tydning, än den nyssnämnda, och gerna erkänner jag den opartiskhet hvarmed Hr Gr. gått till väga då han, som funnit sig äga anledn. att i många fall motarbeta bifall till hvad K.
M. föreslagit, likväl — jag medger på ett indirekt sätt — uttalat sitt gillande af den grundsats, hvarpå proposm hvilan ”Hvarenda riksdag” säger Hr Gr. vidare, ”har direkt eller indirekt medfört ökade fordringar af Statsanslag, och blott man kunnat undvika att höja den s. k. bevillningen, har man ansett sig hushållat väl och trott sig derigenom bevisa ett för staten blomstrande tillstånd”.
Okade fordringar af statsanslag äro en ovillkorlig följd af samhällets framskridande och förkofran i särskildta riktningar, som medföra behof af större utgifter för statsförvaltningen i allmänhet; men då dessa behof kunna fyllas utan åtagande af nya skatter, bevisar det obestridligen en god financiel ställning och om icke eli blomstrande, likväl hvad bättre är, ett lyckligt tillstånd.
Med tillfredsställelse tillåter jag mig ock derföre att oförtäckt uttala den åsigt, att förhållandena inom Sverige, synnerligast om de jemföras med dem som äro för handen i de liesta andra länder, äro sådane, att i vår lycka icke fattas något, om vi icke sjelfve söka alt öfvertyga oss om motsatsen.
Den 30 November f. m. sen, ty om åtskilliga af våra samhällsinrättningar påkalla förhattringar, år sådant ieke någon olycka.
Det är en följd af förändrade tidsförhållanden, och behofvet af dylika förbättringar skall säkerligen i all framtid förekomma, äfven i de mest lyckliga stater på jorden.
Hvad Hr Grefven yttrar om de oerhördt tryckande gmndskatterne, innebär en fråga, som man långt ifrån att — enligt hvad Hr Grefven säger — hafva omsorgsfullt undvikit att vidröra, vid hvarje riksdag upptagit till öfverläggniog, och som K.
M. ock sökt att få utredd, då den blifvit öfverlemnad till behandling af den Comité, som K.
M. förordnat för uppgörande af förslag till förändringar uti stadganderne ang:de grundskalternes utgörande m. m.
Denna Comité har ansett sig icke böra tillstyrka åtgärders vidtagande för tillvägabringande af en allmän jemkning i grundskatterne, vare sig med afseende å olikheterna i jordnaturerne, eller de skiljaktigheter i skattebeloppet som emellan jordegendomarne i öfrigt förefinnas; och om Hr Grefven gör sig mödan att genomläsa de skäl, hvarpå Comiléen slödt sitt yttrande, skall Hr Grefven säkerligen linna, alt det af honom anmärkta förhållandet icke, pä sätt Hr Grefven yttrar sig, utgör en anklagelse mot formen för vår representativa statsförfattning utan snarare ger oss en anledn. att vara tacksamma för det vi hafva en national-representation, som, ehuru bristfällig i många delar, likväl är af den beskaffenhet, att den vet att vårda äganderätten och undviker att ådraga samhället oberäkneliga kostnader, utan annat ändamål än att bereda en del af nuvar. jordinnehafvare en tillfällig vinning, som icke blir gagnelig hvarken för deras efterträdare i jordäganderätten eller för staten.
Hr Grefvens yttrande, alt skalteallmogens belägenhet gränsar till det tyngsta slafveri, förbigår jag af den orsak, att det skulle vara en missaktning mot R. o. Ad., om jag föreställde mig att en vederläggning vore behöflig.