Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I likhet med flere talare anser jag visserligen, att mycket icke torde vara alt göra uti denna fråga; men jag skulle dock tro att den i många hänseenden är så begrundansvärd, att den borde hafva blifvit med mera omsorg -— om jag så får uttrycka mig — af Otsk. behandlad.
När detta ärende vid föreg:de Riksdag förevar, blef det af StatsUtsk. upskjutet, hufvudsakligen på den grund, att Utsk. hyste den förhoppning, att den summa, som Krigs-Kolhm hade, på sätt R.
St:rs Revisorer ulredl, för Wadstena Krigsmanshus-kassas räkning reserverad, skulle lemna en sa betydlig besparing, att en förökad pensionering för soldater och korporaler derigenom skulle blifva en följd. Genom K. M:s Nåd.
Förordn. af årl851blefvo också pensionerna förstorade, men jag tror dock, att derjemte en del af Krigsmanshus-kassans medel reserverades, på det att understöd mätte kunna lemnäs åt enkor och harn efter de soldater, korporaler och underofficerare, som i fält stupa.
Dä det enl. min tanka icke blifver möjligt att under pågående krig reservera för detta ändamål tillräckliga medel, »anser jag det vara högst tillfredsställande att nu så skett, i synnerhet som jag tror, att det skulle högst menligt inverka pä den i krig marcherande soldatens mod, om lian vet att, ifall han stupar, hans i små omständigheter qvarlemnade maka och barn icke erhålla något understöd, titan måste lida stor nöd; emedan, såsom kändt är, när soldaten dör och en annan träder i hans nummer, den efterlemnade familjen mäste lemna torpet.
Detta utgör anlednrn hvarföre en reservfond blifvit bildad och hvarföre de reserverade medlen icke kunnat så föröka pensionerna, som R.
St:r haft anledn. förmoda.
Om StatsUtsk. utredt denna fråga och förfrågat sig hos KrigsKolhm, torde utan tvifvel Utsk. hafva kommit till ett helt annat resultat och jag är öfvertygad derom, att, till följe af de känslor Utsk. i delta hänseende hyser, Utsk. skulle hafva lyckats anskaffa medel, genom hvilka det af motionären åsyftade mål hade vunnits.
Ehuru jag icke yrkar någon återremiss, har jag dock icke kunnat underlåta, att, när frågan 1111 förevar, yttra dessa ord.
Hr Hildi:
Med anledn. af den värde siste talarens yttrande får jag äran nämna, att StatsUtsk. verkligen gått i författning om alla de uplysningars erhållande, som för frågans utredande voro behöfliga.
Utsk. upgjorde en förslags-kalkyl öfver den ungefärliga summa, som genom bifall till motionen blef erforderlig, och jag vill minnas att den upgick lill 2 ä 300,000 R:dr, men Utsk. ansåg sig icke, till följe af den utredning, som i afseende på motionen, blifvit gjord, böra afgifva något yttrande ronde invalidhus-fonden, enär frågan härom icke utgjorde föremål för Utskrs handläggning.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. 0. Ad.
StatsUtsk:s förevande Utlåt.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 15 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o 172, i anledn. af väckta motioner ang:de förändrade grunder för pensionering af Justilise-Råd. 362 Den 19 Juli.
Frill, af Ugglas, Curt Gust.:
Ehuru med föga hopp om framgång — emedan jag ser att ingen af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk. reserverat sig emot
Betänk. — anhåller jag dock att få göra några anmärkn:r emot Betänk.
Såsom skäl för afstyrkandet af den af mig väckta motion har Utsk. framhållit, ”att det vore betänkligt, att lill förmån för en eller annan klass, ett undantag från nu gällande föreskrifter i detta afseende göres, hvilken bana, en gång beträdd, skulle, om den fullföljdes, komma att medföra en betydlig tillökning i Stats-utgifterna”.
Jag anser detta skäl icke vara tillämpligt på ifrågavande förhållande, ty R. o. Ad. har sig nogsamt bekant, huru snart sagdt alla öfriga embets- och tjenstemän, då de upnål t en så hög ålder, att de icke kunna förrätta sina åligganden, erhålla tjenstledighet och tjensten förrättas af vikarier till dess de upnått pensionsåldern.
Så förhåller det sig icke med Justitiae-Råden, ty de kunna icke erhålla en så beskaffad tjenstledighet, att, under densamma, tjensten genom en vikarie uppehälles, utan om ett Justitiae-Råd genom sjuklighet eller ålder blifver så försvagad att han icke kan sin tjenst sköta, nödgas han ändock bibehålla den, för att icke sältas på bar backe, samt tjensten blifver emellertid af hans kamrater uppehållen.
Vidare säger Utsk.: ”för öfrigt, derest någon af Högsta Domstolens ledamöter före upnådd pensionsålder blefve för sjuklighet urståndsatt att sin tjenstgöringsskyldighet fullgöra, enahanda utväg, som tillförene i dylika fall begagnats, torde äfven hädanefter kunna vidtagas, att serskild Nåd.
Propos. örn dennes förflyttande å indragnings-stat (ill R.
St:r aflätes”.
Det må väl vara sannt att sä kan ske, men jag hemställer likväl till Ståndet den omständigheten, att om ett Justiae-Råd straxt efter en Riksdags afslutande skulle blifva till den grad skjuklig, att han icke kunde sin tjenst behålla, sä skulle åtgå 2 å 3 år innan någon propos. i ämnet kunde till R.
Hvad nu serskildt beträffar nyttan och nödvändigheten af den utaf mig föreslagna motion, tror jag all hvar och en skall med mig deruti öfverensstämma, att det är af ganska stor vigt, att en man, på den höga plats, som ett Justiae-Råd, icke måtte, till följe af ekonomiskt tvång, fortfara med utöfvandet af en tjenst, hvilken han för sjuklighels skull icke kan bestrida.
Om t. ex. ett Justiae-Råd vid fyllda 60 år skulle, på sätt jag föreslagit, erhålla en pension, motsvarande 3000 R:dr, och om det tilläts honom att i 5 år få fortfara med sin tjenst, hvarigenom han under denna tid skulle få upbära 4,000 R:dr b:ko såsom lön, och sedermera 4,000 R:dr i pension, så hemställer jag huruvida det kan vara någon fara att en sådan rättighet missbrukas.
Dessutom ber jag alt få fästa upmärksamhet deruppå, att det icke alltid är gifvet, att hvad jag föreslagit skall leda till förökade utgifter för Staten, ty om ett Justiae-Råd vid 60 årsålder får afsked med 3000 R:dr b:kos pension och lefver lill 80 år, så blir det alldeles enahanda förhållande som om han vid 65 år tager af - Den 19 Juli. 363 sked ined en pension af 4000 Ridr.
För hvarje år, sora lian lefver öfver 80 år, Olifver det, i st. f. utgift, en besparing för Staten.
Om man (ager dessa omständigheter i betraktande och fäster upmärksamhet på angelägenheten deraf, att dessa tjenstemän i möjligaste måtto må konna vara så verksamma, som deras höga kall påfodrar, tror jag att man kunde hafva väntat ett annat svar på min motion än det Utsk. nu afgifvit.
Ehuru, såsom jag i början af mitt yttrande tillkännagaf, föga hopp finnes att en ålerremiss skall beviljas, anser jag mig ändock — öfvertygad om nyttan och nödvändigheten af mitt förslag — höra anhålla om R. o. Adis benägna bifall härtill.
I fall R. o. Ad. skulle bifalla denna min vördsamma begäran, får jag göra Utsk. upmärksamt deruppå, alt, sedan min motion afgafs, hafva förhållanderna i så fall blifvit förändrade, att Justitiae-Rådslönen, som då utgjorde 3000 R:dr i lön och 1,000 R:dr i taffelpenningar, nu genom Ständernas frikostighet blifvit ökad till 4,000 R:dr lön och 1,000 Ridr taffelpenningar.
Uti min motion har jag föreslagit alt pensionen skulle utgöra | af embelet åtföljande lön och taffelpenningar, nu deremot får jag inskränka mig dertill, alt den måtte, i likhet med Hr Kontrakts-Prosten Qvidings förslag, utgå med •§ af den ordinarie lönen.
Hr Hild t, Didrik Gillis: Motionären i frågan, Frih. af Ugglas, har förundrat sig deröfver, att ingen af R. o. Adis ledamöter reserverat sig emot Utskis beslut uti ifrågavande fråga, men om Frihin hade kastat en blick på Betänk., skulle han'hafva funnit, att af StatsUtskis 36 ledamöter endast en reserverat sig, samt att följaktligen sympatierna för Frihms motion inom de öfriga Stånden icke heller varit serdeles stora.
Frihin har framställt åtskilliga anmärknir emot Utskis förslag, hvilka jag tror icke vara af beskaffenhet alt föranleda till ålerremiss eller att motväga de skäl, som af Utsk. blifvit framförda.
Frihin har sagt, att det icke vore rätt af Utsk. att yttra, att ett bifall till motionen innefattade ett prejudikat, ty om man gaf åt Justiliae-Räden den ifrågavande rättigheten, skulle icke någon annan embetsmanna-klass kunna komma under samma kathegori.
Jag ber dä att få fästa Frihms upmärksamhet deruppå, att StatsRädets ledamöter äro i samma predikament som Justitiae-Råden, ty om ett Siats-Råd blifver sjukt, så kan icke någon annan person än en Stals-Råds-ledamot tillförordnas alt under tiden sköta hans tjenst.
Här påträffar man således genast en embetsmanna-klass, som i detta hänseende befinner sig i samma kathegori som JustitiaeRåden.
Justitiae-Råden befinna sig dessutom i en betydligt fördelaktigare ställning än Stats-Råden, hvilka äro tjenstgörande under hela året, då deremot enl. grundlagens föreskrift icke mer än 7 Jiistiliai-Råd behöfva vid vigtigare besluts fattande vara närvande, under det de öfriga 5 hafva tjenstledighet.
I praxis har det tillämpats på det sätt, alt 8 hafva varit i Stockholm och de öfriga hafva haft semester.
Delta är en fördel, som ingen annan embetsmanna-klass åtnjuter, och då härtill kommer, att 364 Den 19 Juli. det icke är exempel uppå att II.
St:r hafva underkännt vigten af den höga oell ansvarsfulla hefattningde bekläda,utan att R.
St:r alltid beviljat dem den pension, som K. M. föreslagit, finner jag för min del icke skäl vara för handen alt, ulan afseende på öfriga embets- och tjenstemanna-klasser, för Justilias-Rådens skuld vidtaga en serskild pensions-reglering.
Frih. af Ugglas har vidare anfört, att, om ett Justilise-Råd straxt elter en Riksdag blifver lill den grad sjuklig, alt han icke kan skola sin tjenst, måsle någon af hans kamrater, ända till dess att nästa Riksdag iulräffar, förrätta densamma.
Ja, det är visserligen en sanning, men då förutom de 7 tjenstgörande en ledamot alltid befinner sig i Stockholm och de öfriga 4 hafva semester, torde det icke vara så farligt som Frih.n föreställer sig.
Det är väl mycket värre, om ett SlatsRåd sjuknar, ty då mäste de öfriga StatsRåden förrätta hans tjenst, utan att någonsin hafva den förhoppning alt erhålla semester.
Frikon har slutligen yttrat, att, om hans förslag anlages, skulle det dock icke alltid hända, alt detsamma föranledde till förökade utgifter för Staten; ty om ett Juslilirc-Räd får afsked med 3,000 R:drs pension och lefver tili SO år, sä blir det enahanda förhållande, som om han tager afsked vid 05 år med en pension af 4,000 R:dr.
Att emellertid antaga, alt en person, som är sä sjuklig, att han vid 60 års ålder nodgas taga afsked, dock skall fortlefva lill 80 år, är i sanning en fira hyperbolisk kalkyl, i afseende på menniskans lefnads-älder.
Dä, såsom jag nyss nämnde, StatsUlsk. aldrig satt i fråga, att vägra meddelandet af pension ät ett Justiae-Rad, som deraf gjort sig förtjent, och då jag icke kan finna, att hvad Frih. af Ugglas anfört pä något sätt uphäfver de skäl, Utsk. för sitt beslut framlagt, får jag vördsamligen anhålla om bifall lill Utsk:s Betänk.
Uppå Hr Gr. o. Landtnäs härefter serskildt å hvardera punkten af förevar:de Utlåt, framställde propostr blefvo desamma af R. o. Ad. bifallne.
Föredrogs, men bordlädes .ånyo, på begäran af flere ledamöter, Allm. Besv. o.
Ekon.Utsk:s d. 15:de dennes f. m. på bordet lagda Betänk.
N:o 110, i anledn. af väckte motioner om inrättande af kommunal-närander.
N:o 111, i anledn. af väckt motion om ändring i sättet förden s. k.
Landskyldens utgörande till Fresterskapet inom Bohus län.
Föredrogs Serskildta Ulsk:s d. 15:de dennes f. m. på bordet lagda Mern.
N:o 12, i anledn. af ålerremiss af Utsk:s Betänk.
N:o 9, om inställande af bränvins tillverkning under innevande höstmånader och om tillåtande, i dess ställe, af tillverkning under någon tid af nästkommande år.
Den 19 Juli. 3C5 Ge.
Lagerbjelke, Gustaf, och Gr. Taube, Henning Edvard, begärde att detta Mern. måtte få ytterligare hvila på bordet; hvarefter Hr Hjärne, Harald, anmälde sig och yttrade:
Då jag icke är närvande, när detta nu på bordet ånyo lagda Betänk, af R. o. Ad. kommer att afgöras, och emedan Ståndets lid icke lages i anspråk af några andra ärender, anhåller jag att få yttra några ord.
Först och främst får jag nämna, att jag icke inom Utsk. deltagit uti öfverläggningen af förevar:de fråga samt att jag icke gillar det beslut, hvartill Utsk. kommit.
Jag anser det af Utsk. gjorda tillstyrkande, att medgifva tillåtelse att bränna en månad instundande vår, vara af den beskaffenhet, att man f. n. icke kati fälla något bestämdt omdöme deröfver, huruvida en sådan tillåtelse är lämplig eller icke.
Om Utsk. ansett den nu föreslagna tillåtelsen utgöra en ersättning för den i höst förbjudna bränvinsbränningen, finner jag det högst oriktigt att utgå från en sådan synpunkt, emedan, om bränvinspriserna komma att nästa år falla, det är ganska tvifvelaktigt, huruvida någon ersättning på del sättet kan komma bränvinsbrännaren till godo.
Ehuru jag icke vill bestämdt, motsätta mig hvad Utsk. föreslagit, så får jag förklara, att jag anser tiden ännu icke vara inne för ett besluts fattande i della hänseende.
Det enda skäl man kan anföra för att, på sätt Utsk. gjort, frångå de principer, som hiltils vid denna Riksdag hafva hos R.
St:r gjort sig gällande uti bränvins-lagsliftningen, eller att så mycket som möjligt inskränka bränvinsbränningen, vore om spanmålspriserna, dels lill följd af en förväntad rik skörd, dels till följd af bränvinsbränningens inställande under hösten och vintern, skulle just under tiden, då allmogen skall betala sina skatter, nemi. Jan. och Fehr., till den grad falla, att landtmännen härigenom blefve högst lidande.
Ehuru utsigterna, i afseende på den blifvande skörden, äro ganska lofvande, tror jag dock, att man häröfver icke kan med bestämdhet yttra sig, förr än man afvakta!
Augusti månad eller den tid, då höstsäden kan vara inbergad.
Af dessa skäl skulle jag hafva önskat, att, i fall det låtit sig göra, behandlingen och afgörandet af denna fråga blifvit upskjuten ännu en månad.
Skulle R. o. Ad. anse, att den icke kan upskjulas, utan bör ju förr dess heldre afgöras, får jag för klara, att jag är mera böjd att afslå än att bifalla Utsk:s Betänk.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte uti prot. blifva uptaget såsom en reservation af mig emot Utsk:s beslut.
Taube förklarat sig vilja afstå från den af dem begärda bordläggning, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, derest inga andra ledamöter påyrkade Merms bordläggande, diskussionen derom komme att fortsättas.
Gr. Posse, Knut
Jag hade föreställt mig,att Serskildta Utsk:s åtgöranden hade haft 2:ne syften, det ena att ge - 366
Den 19 Juli. norn inskränkning i bränningstiden förminska bränvinsfloden, och det andra att förekomma lönnbrännerierna, men genom detta Betänk, har jag funnit min villfarelse fullkomlig, ty jag kan icke finna annat än alt Ulsk. befarat brist på varan och inden synpunkten sökt bedöma frågan.
Utsk. säger: ”onekligen kan mycket bränvin tillverkas under den halfva dertill medgifna månaden i höst; men de ansträngningar, som komma att för detta ändamål göras, blifva större elier mindre, allt efter som utsigten till vinst är lockande.”
De af Utsk. omtalade ansträngningar tror jag redan äro gjorda, ty hvar och en, som ämnar fortsätta sin rörelse, bar säkerligen vidtagit allvarliga åtgärder, för att kunna i höst bränna så mycket möjligt är.
Jag vågar derföre tro, att, om R. o. Ad. bifaller Serskildta Utsk:s Betänk.
N:o 12, skall ändå mera missnöje komma att ega rum, än som af de redan fattade besluten i afseende på denna fråga blifvit framkallade.
På dessa oell flera skäl anhåller jag vördsamt, alt R. o.
Ad. behagade afslå nu föredragna Betänk.
Hr Reutersvärd, Pehr Adam, anförde skriftligen: Emot Utsk:s tillstyrkan, i hvad den underd. skrifvelsen till K.
M. beträffar, har jag, för min del, intet att anmärka, som af mig fullkomligen gillas.
Men hvad Utsk:s resonnementer i detta Mern. beträffar, så finner jag dem högst oförväntade och nära sagdt vidunderliga.
Då Bränvins-Utsk., som det allmänt benämnes, förl. höst tillskapades, åsyftades med detsamma hufvudsak). 2:ne saker: minskning af bränvinsbränning och minskning af bränvins-supning.
Dessa saker synes Utsk. nu hafva satt å sido.
I detta Mera. läser man nemi. pag. 2: ”Ehuru bränvins-tillverkningen sisth höst och vår af många idkades med stor ansträngning, måtte tillverknings-beloppet i Riket varit mycket ringare än föreg:de årens, alldenstund tillgången på spanmål och potäter sedermera visat sig vida större, än man under vintreu hade anledn. förmoda, efter en i allmänhet svag skörd.
Förrådet af bränvin lärer derföre icke kunna vara så stort, att det lemnar synnerligt öfverskott för nästa års behof.”
Alt tillverkningen af bränvin förl. höst ej var ringa, visar sig deraf att, enl. hvad allmänna lidningaHålit oss veta, det ankom mer bränvin till Stockholm under nasti.
Maj månad, än under hela fjolåret; och efter hvad jag har mig bekant, så har hvarje torgdag, sora är 2 i veckan, till Norrköping inkommit, under loppet af vinlren, våren och sommaren, en mängd bränvin, som der blifvit uplagdt, må hända 10 å 12 milhr kannor.
Huru kan dä Utsk. förmena, att bränvins-för rudet icke kan vara så stort, att del lemnar synnerligt öfverskott för nästa års behof?
Det förra påståendet är dock lill konklusion grundfalskt, och hvad menar Utsk. härefter med behof?
Anser nu det värda Ulsk. bränvin vara ett behof lika som bröd?
— Vidare påstår Utsk. alt potäter svårligen kan med lika vinst tillgöras annorlunda, än på det säll vana och redan befintliga anstalter anvisa.
Detta kan väl vara sannt; men i och med detsamma vill Utsk., att landet skall öf - Den 19 Juli.
367 versvämmas af bränvin och superiet med alla sina skadliga följder fortfara!
O A nästa sida af Mera., pag. 3, säger Utsk.: ”Vinsten skulle, derest bränvin får tillverkas i början af nästinstundande år, icke kunna beräknas större, än skilnaden mellan den nu fastställda och den för nästkommande år utgående tillverknings-afgiften; och för denna vinst lära inga nya bränner ier komma att anläggas.”
Huru vet Utsk. det?
Jag vet dock, alt många nya brännerietäro under anläggning, med hvilka man ämnar ”storbränna.” Slutligen tillstyrker Utsk. och säger, att lämpligaste liden för bränvinsbränning vore början af nästkommande år.
Detta visar alltför liten bekantskap med ladugårds-skötseln.
Lämpligaste tiden är dock onekligen, för första halfåret, April månad.
Med stor förvåning finner man, alt bland reservanlerne icke mer än en enda gjort några synnerliga anmärkn.-r och ogillat Utsk:s resonnementer, och detta är en Riksdagsman af BondeSt., Nyqvist, som anmärkt åtskilligt lika med hvad jag nu har gjort.
Då denna fråga på några ledamöters begäran för en stund sedan bordlädes, aflägsnade jag mig för ett ögonblick, under förmodan, att den skulle förblifva hvilande på bordet; men återkommen, finner jag, att, till följd af dessa ledamöters återkallelse af dess begäran om bordläggning, diskussionen öfver ämnet fortgått.
Enär jag ingalunda belviflar, att, hvad i ämnet redan yttradt blifvit, lärer vid ärendets afgörande varda taget i behörigt öfvervägande, anser jag mig emellertid skyldig att bevaka de möjligen frånvarandes rätt, hvilka kunna hafva bortgått i förlitande på bordläggningens bestånd; till följd hvaraf jag ödmjukligen anhåller, att Betänk, måtte ytterligare få hvila pä bordet.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskär inkomne Ullät:n, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 176, i anledn. af erhål
Ine återremisser å Betänk.
N:o 64, ang:de beräkningen af Stats-verkets inkomster och vissa till samma Betänk, hörande bilagor; N:o 177, i anledn. af väckte frågor om nytt formulär för Riks-hufvudboken samt om serskild hufvudbok för K. Stats-Kont.; N:o 178, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. N:o 68, ang:de inqvarterings-skyldigheten i Slockholm.
N:o 17, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Betänk.
N:o 10, ang:de stämplade pappers-afgiften; samt 368 Den 21 Juli. N:o 18, i anledn. af gjorde anmärknir vid Betänk.
N:o 12, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför. H. K. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 1 e. m.
Fredagen den 21 Juli 1854.
Justerades 4 prot.-uldr. för d. 19 dennes samt pleni-prot. för d. 3 sisth Maj e. m.
Uplästes till justering samt godkändes Exped.Utsk:s under N:o 85 afgifna förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de inställande af bränvins tillverkning i sammanhang med pressjäst-beredning.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöter och befunnos dertill utsedde i Bevillnings-Uts kottet: efter N:o 1,370.
Hr Ehrenborg, Henrik; ,, 1,741. ,, Wolffelt, Mauritz Constantin.
Lag-Utskottet: efter N:o 1,378.
Hr Lagerbjelke, Carl Oscar; ,, 765.
„ Charpentier, Gustaf Reinhold.
Allm. Besv.- ot Ekon.-Utskottet: efter N:o 1,055.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, och N:o 2,134.
Hr Printzsköld, Fullm.
Frih. Wrede, Fabian Jacob; N:o 931.
Hr Gripenberg, Carl Fredrik Wilhelm, „ 1,582.
,, Steuch, Mathias.
Riddar hus-Utskottet: efter N:o 139.
Gr. Wirsén, Axel Emil, och N:o 79.
Frih. Sjöblad, Fullm.
Gr. Lagerberg, Gustaf; N:o 93.
Gr. Wrangel af Sausis, Tönnes Reinhold Henrik, „ 1,931.
Hr von Echstedt, Johan Fredrik.
Den 21 luli. 369 Föredrogs ånyo SlatsUtsk:s d. 15:de och 19:de dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 169, i anledn. af väckt motion om pension för afl.
Den motion, som föranledt detta StatsUtsk:s Utlåt., egde hos Utsk:s utgifts-afdeln., som först utredde frågan, den framgång, att afdeln:n enhälligt stannade i det tillstyrkande, som jag i egenskap af reservant uptagit och inför R.
St:r afgifvit.
Jag tillhörde likväl icke den nämnde afdeln:n; men det har synts mig, lika med dess ledamöter, såsom skulle de förljcnster, hvilka Intendenten Sandström ådagalagt linder den tid det förunnades honom att verka för ifrågavande vigtiga inrättning, vara så talande, äfvensom hans efterlemnade enkas belägenhet så ömmande, att jag ansett mig ega grundad förhoppning, att R. o. Ad. täckes taga ämnet i nogsammare öfvervägande, än StatsUtsk. in pleno gjort; ty der föll frågan, ehuru den egde många flere försvarare, än man i anledn. af de fåtaliga reservationerna skulle tro.
Om 11. o. Ad. behagar taga noggrann kännedom af Utlåt:s innehåll, så skall R. o. Ad. finna, att Direktionen vid Allmänna Damhuset vitsordat, det Th.
Sandström, som innehade Intendents-befattningen vid närande inrättning under den tid, då den af K.
M. fastställda förändrade organisation deraf utfördes, och tjenstens utöfning således var mer än vanligt besvärlig och maktpåliggande, ådagalagt det mest utmärkta nit och den sorgfälligaste omtanka vid handhafvandet af den honom åliggande ekonomiska förvaltningen; äfvensom att det vid Sandströms död afgifna läkarebetyg gifver vid handen, att hans hastigt inträffade frånfälle i väsendtlig mån vållats af öfveransträngning i samma hans tjenst.
Jag anser mig således kunna förlikna Intendenten Sandströms härvid ådagalagda hedrande förhållande vid en soldats, som, efter att nyligen hafva blifvit i fosterlandets tjenst anställd, derutinnan manligt sig förhåller och, om än efter en kort tjenstgöring, under stridens lifligaste stadium, stupar på slagfältet.
Månne det vore med billighet och rättvisa öfverensstämmande, alt förneka denne soldats efterlemnade enka den pension, som eljest kunde hafva tillfallit henne, om mannen ej för fäderneslandets försvar i förtid fallit?
Jag tror det icke och finner således icke heller, att kortheten af den tid, hvarunder Sandström bestridt ifråg:de befattning, utgör ett grundadt skäl för motionens afstyrkande.
Uti motionen begäres åt enkan, till uppehälle för henne och hennes oförsörjda barn, ett årligt understöd af 400 R:dr b:ko.
Man torde lätteligen finna att detta belopp ingalunda är för högt tilltaget, såsom understöd för en familj, som saknar egna tillgångar.
Likväl, och med afseende å hvad för åtskilliga andra enkor blifvit vid denna riksdag föreslaget och beviljadt, har utgifts-afdelningen nedsatt summan till 250
R:dr om året, hvilket synes mig vara ett sä ringa understöd, att man ej mätte kunna 9 H. 24 370 Den 21 Juli. sägas dymedelst Iiafva tagit Statens tillgångar i synnerligen långt sträckt anspråk.
Jag anhåller alltså, att R. o. Ad. behagade återremittera detta Utlåt., på det att StatsUtsk. måtte framdeles inkomma med en hemställan i enlighet med utgifts-afdelningens förslag.
Hr Stråle, Wilhelm, hade inlemnadt ett sålydande Memorial:
Hindrad att öfvervara aftonens plenum och föredragningen af StatsUtskrs Utlåt. JW 169, anhåller jag att skriftligen få yttra några ord, dem jag eljest skulle hafva muntligen framfört.
Då förslag blifvit väckt att till afl.