Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad olycka more det icke dä, at hafina genom ett redan gjordt wal, lågt hinder för sädäne förmåners emottagande?
Men lika sä litet jag will smickra mig med granna förhoppningar, tror jag blott at warsamhet och förstghet i wära företag äro nyttigast.
Det will saga at ej öka anledningarne til fiendernas mistnöje, utan snarare mindssa dem.
Freds underhandlingarnes öpnande genast, anser jag för det angelägnaste företaget; de lemna säkraste uplysningarne, och winna wi genom dem icke mera, sä böra de ätmindstone förskaffa ost ett Stilleständs lugn; fä nödigt för Landtmannen, hwilken behöfwer den modige krigarens arm för at berga en af Försynen nu lofwande härlig gröda, sedan mänga Jordbrukare förlorat Söner och Drängar wid ett i olycklig stund uprättadt Landtwärn; sä nyttigt för at i sommar icke utmattas med hela krigsmagtens underhällande i fält, utan häldre samla krafter för at til wintern, dä fiendernas anfall äro mest at befara, med destomera styrka kunna möta dem, om de wägra den fred ost är wärdigt at antaga.
Wi bora äfwen påminna ost at Nation gladdes med det hopver dä IV af sattes, at, den ost af fienderna ofta tilbudna antagliga fred, hwilken denne Konung alltid enwist förkastadt, skulle ätersökas.
Detta hoppets upfpllande tilhör det Riksens Ständer at yrka och pässynda.
Är det upfyllt, dä ej ännu, efter hwad jag känner, Hägra freds-underhandlingar Z08 Den 18 Inlik. ärv började.
Jag beder för allt hwad heligt är, uraktläten icke detta Edert rätta åliggande som leder rakt til wälet, för at famla efter irrblosi, hwilka kunna påskynda wär ofärd, ädraga osi hemmanwarande Medbröders billiga misinöje.
Lätom osi ej genom fortfarande brådska förwärra det onda.
Wi hafwa i hopp om en snarare fred, nästan utan besinnande antagit en Grundlag, hwarö flera brister wi redan bafwa funnit, utan at mig wetterligen, wi nalkats ett steg närmare wälet.
Aktom ost för flera misitag, eller för de steg, som afwika frän den wäg wi önsta gä.
Thronfoljden är den allra wigtigaste och farligaste fråga, wi under detta Riksmöte hafwa at afgöra:
Len beror Rikets fall eller uprättelse, allman förstörelse eller inbördes lugn.
Den fordrar säledes en läng besinnings-tid.
Nägra mänaders upstof kan alldrig blifwa sä farlkgt, som ett decisift afgörande.
Af alla besia nu af mig anförda skäl, oagtadt den fasta och fulla föresatts jag äger e.t wär Nädige Konung icke aspftar annat än sina undersätareö sällhet och wal, och dä jag mäste tala efter den öfwertygelse och kännedom jag äger, icke ester andras, hwilket är hwarje Riksdagsmans owilkorliga pligt: sä nödgas jag, för at freda mitt samwete, yrka at Thronföljden icke mätte företagas förr, än mot Riksdagens stut, dock innan Riksens Ständer ätstiljas.
Dä, men ej förr, synes mig at stunden är inne til at wälja Den 18 Dull'!. Z09 wälja dcn som skall styra landet, i fall Försynen skulle straffa ost, innan Riksens Ständer om ftin ar härefter äter samlas , med at hädankalla wär wördade, wär älskade Konung, wär Befriare.
Herr liAerlffelm, 8eveck, upläste följande til Protocollet: Wigtig för Fosterlandet är den stund, som stall bestämma Successione och en ny Dynastie pä Swea Konunga-Thron.
Prinsen af Augustenburg äger icke allenast de Kongl, dygder, hwilka Konungen omnämnt; han har wid Danska Hofwet lärt sparsamheten, lärt at undersätarens sanna lycka bestär deri, at ingen skiljemur af Hofmän finnes emellan Konungen och Folket, at en Konung är Fäderneslandets
Far, at de som bebo kojor och Palatzer böra äga lika tilträde til hans dyra person.
Han har lärt de wisa hushälls-ansialter, som grundlagt
Danska undersätares förmögenhet och oberoende, alltid oskiljaktigt med ett Rikes sanna styrka, och för hwilket detta Rike har at Lacka sin odödliga IZein8clorll'.
Det upstär säledes icke för mig twekan om walet, nej det upstär endast twekan om Tidepuncten.
Wi äro i krig med Rydland; wr äro i krig med Danmark.
Freden med den stora Fransta Magten är ännu icke fullkomli gen fästad — mindre nägot wänstaps- förbund Zls Den 18 Julik. flutet, som försäkrar waraktighetcn och styrkan af Successionen.
Wi äga icke förmögenhet och krafter, atutan et sädant förbund och godkännande fästa waraktighetcn af märt wal.
Wi äfwentyra om det miflkänncsaf denna stora Magt, hwars skydd och wänstap wi söka, at öfwerlemna otz sjelfwa
Lil de grufligaste misiöden, at Fosterlandet flyter i blod, och allmänna eländet fullkomnar förstöringen, at den dyra Prins wära hiertan hyllat, som wi kallat at wara Sweriges Skydds-Engel kan dela en 5tLM8lrn swärn miflöden.
Jag anser således at fred och wänfkaps förbund, som skyddar
Riket och faster wär ^valrättighet med den stora Magt, hwilken det naturliga läget och Secler erfarenhet wist wara nyttigt förcgär innan wi strida til ett wal af en Thronföljare. Hwarefter
Herr liZerbjsim mundteligen tilläde, at han för öfrigt förenade sig med den wärda Ledamoten Herr Grefwe Os O Oarclie, som i detta ämne sä insigtsfullt hade yttrat sina tankar.
^ Friherre Losse, c-iri Oenrlc, (Major) anförde til Protocollet följande:
Dä jag i detta förewarande wigtiga ämne stall taga mitt Beslut, finner jag med flera, at det innehäller twänne saker: 1:0) Om Prinsen af Augustenburg är den Person wi böra antaga Lil Thronföljare? 2:0)
Om nu är rälta Den 13 Julik. 311 rätta tiden at bestämma Thronföljdcn?
Wid sörsta frägan är min öfwertpgelse, at wär älskade Konung, som alltid welat Swensta Folkets wälfärd och nu för detsamma upoffrar aterstäende dagars lugn, säkerligen föreslagit ost en Person med egenskaper, som gifwa anledning hoppas upfpllandpt af denna hans listiga önskan för Fosterlandets sällhet.
När til mitt eget omdöme, som stprkes af en Historisk erfarenhet, at alltid det blifwit stora Regenter af sädana, som ej frän Waggan hafwa en Krona i perspectiv och practistt lärt sig umgänget med mennistor, kommer, at den föreslagne Fursten sin mesta tid lefwat under en Styrelse, (som ehuru Souve-raine) likwäl af wishet tillätit undersatarne frihet, och i senare ären tilwunnit sig ett Folkslags kärlek, til lynne och seder sä nära beflägtadt med Swcnstarne — uphörer all min twekan at icke denne Furste stall wäl regera ett fritt Folk.
Beswarandet af senare frägan, äger de förenämnde skälen til grund, jämte at det ärSwensta Folket -värdigt, at göra sitt wal af Thronföljare innan utländska Magters inflytelse fär tilfälle at medwerka.
Denna Nationalsiolthct kunde wisierligen medföra, at wi med blod finge förswara den, men ett
Folk som p alla tider wetat afstudda sig inhemsse och utländske Tyranners ok, och som nu genom utwäljandet af Thronföljare wisar det förmanade - Zi.2 Den 18 Juiri. de Europa .fullföljandet af desi stora steg til äterwinnande af frihet och sjelfständighet stall ingifwa högaktning hos ds Magter, som ägt förmätenhet at wilja underkufva ost; ännu äga wi sörswarskrafter om wi med sammanstämmighet wilja nyttja dem, och da det hederwärda Bonde-Ständct redan antagit Konungens proposition, är det säkerligen med föresatts at förswara sitt tagna steg samt upoffra sina yttersta krafter, låtande sina Söners blod rinna för Swensta friheten.
Jag misstager mig ej om jag äfwen tror at Swensta Riddersmän med Fosterlands känslans och frihetens mägtiga mod anföra dessa tappra Härar, och at ingen dödlig Magt dä underkufwar oss.
Hwarföre jag är öfwertygad Högloft.
Ridderstapet och Adeln i dess widd bifaller Konungens Nädiga proposition.
Herr kiiläsr lijerta, frerlric, hade inlemuat följande, som uplästes:
Dä uti Högloft.
Ridderstapets och Adelns senaste Plenum, Kongl.
Majit tilkännagaf dess Nädiga förslag til en Thronföljare, samt dcrjämte förklarade angelägenheten af Högloft.
Ridderstapets och Adelns Beslut, och denna dag fastställdes til företagande och afgörande af detta för hela Riket och allmänt wäl sä wigtiga ämne, torde mig tillätas fä yttra mina tankar.
Intet Den 18 Julik. 313 Intet kan wara af mera grannlagenhet än ett wal, som ffall bestämma en hel Nations Inkommande lycka eller olycka; jag medgifwer således at detta wal borde fordra en noggrann öfverläggning; men jag fruktar, det Högloft.
Ridderffapet och Adeln, torde hafwa lika sä smärt at foresta en annan och för Riket fördelaktigare Thrvnfoljare, som at kunna förenas vm nägot wist beslut sä wida Hans Maj:t Konungens proposition skulle frängäs.
Jag har det förtroende til de Herrar och Alan som utgöra Hemliga Utskottet, at de äga sä mycken säker och grundelig kännedom af ben Höga Herres goda egenskaper de projecterat til Thronföljare, at de ibland dem, som skulle kunna förefläs , anse honomför den mest wärdige, den för Rikets sjelfständighet bäst pasiande Prins at ustiga pä Thron:
Jag stadfästes ännu mer i denna öfwertygelse, dä Hans Maj:t Konungen gillat och tilstyrkt denne Furstes utkörande til Efterträdare; Jag har sä öfwertygande prof pä wär älskade Konungs kärlek til sitt Fädernesland, at desi ädla och ömma Fadershjerta ej kan framställa någon proposition, som i sitt ändamål, icke ffall wara nyttig i närwarande och tilkommande tider, för at stadga det urgamla Sweriges sällhet, lugn och fördelar.
För min del fär jag säledes förklara det jag enligt Kongl. Maj-.ts
Nådiga proposition samtycker, Zi4 Dcn 18 It-lik. samtycker, det Hans Kongs. Höghet, Hertig ^116087- af Schleswig Holstein, Sonderburg - Augustenburg mä genast utköras lil Sweriges Kron - Prins.
Sä snart Ständerna härom äro ense, lärer Kongl. Maj:t ej underläta at underrätta Hans Kongl. Höghet om detta wal, wid hwilkct tilfälle jag önffar, det Hans Kongl. Höghet mä fcrestäs, och Desi Nädiga löfte winnås, at ofördröjeligen inflytta uti Riket, pä det Hans Kongl, Höghet genom sin närwaro mä winna en närmare kännedom af det folk han en gäng stall regera, de Lagar han sjelf stall ntöfwa och hwars helgd han stall med Konungslig Magt förswara.
Det blifwer ock härigenom en lättnad för Hans Kongl. Maj:t, at wid sina af Lagrar och Mödor aftagande dagar, finna wid sin sida den Furste som stall fullborda de werk, Desi höga älder torde hindra se sitt stut, och som Desi kärlek til Fosterbygden nödgadt Konungen sig pätaga wid de är, dä menstliga lifwet endast söker lugnet och stillheten.
Stockholm den 18 Julii 1809. krellric ldiclclerbjerta.
Friherre Ickl^encrant?: soban Wilhelm, upläste til Protocollet ett
I et ämne af den wigt som Thronföljden, och under den Opinion om tänkesättens riktning i denna fräga, som mänga förmodat, eller - Den 18 Iulir. 516 ler lätsat förmoda, är det kanske för hwar och en nödigt at särskilt och bestämdt yttra sig.
-Om wid öswerläggrlingar af sadan bestaffenhet, ren större Folksamling, meningarne alldrig warit och alldrig kunna blifwa fullkomligen eniga, följer deraf icke, at ju ett lita sannt nit skulle kunna finnas hos hwarje Medlem.
Det fanns en allman Fostcrlands-kansta wid Revolutionen den iz Marni, och af ingen utländsk Magt werkad eller understödd kunde densamma med Nationens odelade bifall utan wäldsamhct werkstallas.
Kanske ar det i narwarande Tidehwarf icke mindre sällsamt, atén Nation med sä inskränkte, sä utblottade Politiska krafter som den Swensta, har kunnat ilian främmande inflytelse gifwa sig en Constitution och en Konung.
Skulle sedan detta werkeligen stedt, det wäl wara möjeligit at nägon del af samma Nations Representanter, i fräga om Thronföljare, i fräga om Landets framtida bcständ, wille afbida och emottaga
Lag af fienden?
För min del har jag alldrig kunnat fatta möjligheten af ett sädant förolämpande emot National - Lynnet.
Jag tror at ingen kan eller will neka, at förhällandet med Stater, i detta fall är enligt med hwad som gäller för cnstildte.
Den som utan energie icke wet at sjelf bestämma sitt wärde, som icke dristar försöket af sjelfberoende, winner 316
Den 18 IJuIik. winner det alldrig, och erhäller alldrig andras aktning.
Efter detta torde hända nog länga företal, fär jag ödmjukeligen förklara, at jag länge, långt förr än de fleste ibland Ständers Ledamöter, warit af den deciderade tanka, at Hertig af Schleswig-Hollstein Sonderburg Augustenburg är den Prins, som i Swerigeö närvarande läge har största rätt at utköras til Rikets Thronföljare, och hwars personliga egenffaper säkrast kunna bidraga til Sweriges framtida sällhet och sjelfständighet.
Och! hwilken styrka har icke min ofwertygelse wunnit, sedan en älffad Konung, med sä oemotständeliqe, sä lyckligt framställde ffäl, hos Riksens Högloft.
Ständer i Räder tilstyrkt denna ädle Furstes antagande til Sweriges Kron - Prins.
Men om jag länge haft denna tanka i fräga om Personen, är det först efter ähörandet afKongl.Maj.ts Nädiga proposition, som jag kunnat fatta, at rätta stunden til wal allaredan wore inne.
Hitintills har jag förmodat, at densamma icke kunde inträffa förr, än Riket erhällit fred med sin naturligaste Bundsförwandt, och wore säkert om möjligt biträde frän den sidan.
Ehuru ingen synbar
Politisk relation med förbemälte Sweriges urgamla Allierade ännu existerar , Den 18 Julli. 317 isterar, bör jag nu säsom en wisihet anse, at Swerige kan päräkna desi activa wänstap, hälst en wis Regering, med lika warm kansta för Samhällets biständ, som lifwar osi enstildte, förenar ren kännedom som Individuel.' sakna, och nogsamt lärer inse de oboteliga följder, hwartil en misträkning af sädan natur ofelbart stulle leda — Följder som wäl stola drabba alla, men af Samtid och kommande Slägter alldrig kunna tilläggas — någon annan, än de Rädgifware, som ensamt warit l stand at dem inse och afwärja.
Herr Hen te rejelin, Larl, upläste följande til Protocollet:
Äter wägar jag höja min röst, oaktadt ^vältalighet, tjusande och pöydliga uttryck icke äro i min förnräga.
Den i dag hos Ridderstapet och Adeln förekomna Proposition om Thronföljden, hwarpä Rikets öden sä ^väsendtligen bero är af yttersta wigt, men endast framtiden förbehällit med wisihet bedömma.
Emedlertid lärer näppeligen för en Stat finnas nägon äfwentyrligare tidepunct än dä Konunga-Throncn är ledig och ingen Efterträdare utsedd:
Rädfrägom Tideböckerna hwad rysliga följder detta uturaktlatande alltid förorsakadt.
Frän denna synpunct- kan jag för min del ej annat finna än nödwändigheten at härom jämte wara Med-Ständer nu genast gä i författning, isynnerhet som Hertrgkn af Schleswig - 313 Den 1Z wig Hollstein, enligt alla underrättelser, sä frän Konungen som private, intyga at denne Herre är begäfwad med de dpgder och höga egenffaper, som alltid pryda en Thron och gagna det folk den regerar.
Under säker förmodan at Högloft.
Ridderffapet och Adeln, som det första Rirs-Standet, gär K'vngl.
Majtt samt Nationen Lil mötes i deras gemensamma önskan, at utan upffof stadga witzheten om en oafbruten wis Regering, och således nu med den enighet, som alltid bör pryda RidderffapetS och Adelns öfwerläggningar, unanimt utnämna Prins e«Li81-7^ ^170778'? af Schleswig-Hollstein til Swexiges Rikes Kron-Prins.
Herr von Lcb8teät, -^!iL8, begynde atup läsa ett Dictamen til Protocollet, men afbrots af en Deputation frän det hederwärda BondeStändet, hwilken anmältes och infördes, anförd af Riksdagsmannen frän Wermeland Lrnse, sorn tilkännagaf, at Bonde-Ständet hade bifallit Stats-Utflottets Betänkande rörande Lönerna för Stats-Ministrarne, Stats-Räden och Justitiä-Rädcn.
Deputationen afträdde pä manligt sätt beledsagad, hwarefter Herr von Lellstcäe fortfor, och upläste följande:
Dä frägan om en Thronföljares utwäljande nu är under öfverläggning, och detta ämrre är af största inflytelse pa Fäderneslandets öde.
Den 18 Julli. Zlg öde, wär egen och Efterkommandes lycka eller olycka, kan jag ej neka mia den tilfredsställelsen at yttra nnna Lackar, luv ilka jaa wägar under ställa Högloft.
Nidderstapets och Adelns uplystare granskning och ompröfwande.
Saknande en närmare kännedom af wärk Hofs Relationer med Utländska Cabinetterna och hwad hopp wi i anledning deraf kunna göra ost, at genom mägtigt biträde stadga Sweriges ^vacklande sjelfständighet, lärer ingen med säkerhet kunna bestämma, bwilken Thronföljare kan medföra för Riket de största fördelarne, bäldst Politiska ställningen i Europa ännu är sä inwecklad, at den frägay: »^wrlcen AllMnce är för Swerige hen föewä-ck-gaste, är swäk VIN ef omöjlig at rätt beswara.
Hemliga Utskottet har, med de uplysningar, som kunnat dem meddelas, ansett Prins L»^- af Schleswig Hollstein, Sonderburg-Augustenburg, böra foreftäs Lil Thronföljare, och Kongl
Maj t har i anledning deraf uti Dest til Riksens Ständer afgifne Nädiga Proposition, detta förslag i Räder gillat och tilstmckt samt til Riksens Ständers ompröfwande öfwerlemnat.
Med grundad öfwertygelse om Kongl. MajitS listiga önskan för sitt folks sällhet och Rikets wäl. som säkerligen äfwen foranledt til denna Dest Nädiga Proposition, och dä Hemliga Utskottets Ledamöter, kallade af Ständens förtroende och lifwade af kärlek til Fäderneslandet, mer Andra Dand, 4i, 42.
Zro Den 18 Julrr. med den uplysning, som omständigheterna ej
Mäla at allmänt meddelas, föreflagit trl Thronföljare en Furste, sorn genom sina personliga egenskaper tilwunnit sig Desi Hofs förtroende och den Nations tilgifwenhet och erkänsla, hwars högsta Styresman han för det närwarande är, ockflför hwars Militariska Talanger Swensta Armeen har mycket skäl at hafwa utmärkt aktning och at önska sig en sädan Anförare emot Rikets fiender, anser jag ingen twekan böra upsla wid utwäljandet af samma Furste til Sweriges KrvnPrins och Tyronfoljare.
Beträffande tiden til detta wal torde nägon anse mindre försigtigt och äfwen wädeligt, at ej häruti sörbehälla sig et medel til freds erhållande med en mägtig Granne.
Jag medgifwer at freden troligen skulle snarare crhällas, om fredsslutet berättigade fienden at tilsätta en Tbronföljare eller blifwande Konung: men huru dyrköpt skulle icke en sädan fred' blifwa ?
-Och kan delta förenas med Rikets heder och sjelfständighet ?
Hwarföre skulle en fiende sörbehälla sig at fä utnämna en Thronföljare?
Om icke för at med Politikens och Maatens förenade inflytelse, kunna styra Riket efter godtncke, och hwad hade i sädant fall, det fordom sä mägtiaa nu styckade olyckliga Swerige mera qvar än namnet af Konunga Rike l
Och l martil flulle denna Titel tjena, om wi Munda bleswe beroende af allt Magtspräk, som bestämde wart öde, och tömde wära yttersta krafter til utförande af sädana assia ter, sorn wero oförenliga med Rikets bastu
Har denna wär fiende ändä ej noa stora pretentioner?
Skola wi sjelfwa gifwa anledning at öka dem.
Dcn 18 Julik. 321 Böra avi ät en fiende fortvara rättigheten at utse den Person, som stall efterträda en (Uffad Konung, som önstar sig ett stod under sin tiltagande höga äkder?
Nej alldrig!
Detta stod för Ko. nungen och Swensta Thrvnen bör wara en Thronsöljare, som af Nationen fritt antages, och som jämte Lilfället, at bättre och snarare lara känna det land hwars lycka han stall bereda bertil finner ett forelöpande exempel uti Konungens fasia foresatts at bidraga ti! folkets wäl, och den största upmuntran utt trogna underfätares tilgifwenhet för en god Konung, at äfwen en dag förtjena den samma.
Desia werkliga fördelar kunna wi af intet skäl förwänta osi af en Tronföljare, som fienden osi pätrugar:
Wi kunna ej hoppas at Rikets wal stulle wara Desi föremäl, dä erkänslan för desi uphöjelse fordrade ett motsatt förhällande:
Kunna wi ej med andra willtor erhälla en efterlängtad fred, och om fiendens öfwerlägsenHet stulle gifiva anledning at befara fullföljandet af Desi inkräktniugs planer; sä lätom osi häldre med det mod, som ägnar Swensta män, pä det kraftigaste förswara äterstoden af ett kart Fädernesland, och om wi med detsamma stola falla, sä lätom osi ätminstone äga den tillfredsställelsen at alldrig friwilligt hafwa underkastat osi ett Utländskt ok och förtryck.
Begagnom derföre wära rättigheter och lätom osi nu antaga den Thronföljare, som oberoende af andra Magier, endast stall öfwcrlemna sig til beredande af det folks framtida lycka som kallat honom, västan stall, jag är derom fullkomligt öfwertpgad, rättfärdiga detta wärt wal.
Med Z22 De» 18 IuUi.
Ridderstapets och Adelns tillätelse fär jag ödmjukast anhälla, det Herr Grefwe» och Landtmarstalken täcktes gära Proposition til bifall ä Kongl. Majus Nädiga Proposition, rörande Prins /encMi-af Schleswig Hollstein, Sonderburg Augustenburg, utwäljande til Swerige- Krvn-Prins och Throna följare.
Friherre ?o8ss, t"Lrl kllc-nric, s E^fwerste) rrpläste til Protocollet ett Dictamen, sä lydande:
I en sä wigtig fräga, som den om Thronföljden, sä nära förenad med Swerigcs bäve närwarande och fransida öden, anker jäg det wara en plikt för hwarje redlig
Medborgare at offentligen yttra sina tankar / och med förtroende öfwerlemna dem ti! samtidens och efterwerldens pröfning och bedömmande.
Det är derföre jag rur^ wägar päkalla Ridderstapets och Adelns upmärksamhet, desi tälamod, öfwertygad at om det i fräga warande ämne ur särstildia spnpuncter betragtas, om derom skiljaktighet i meningarne ripstätt, likwäl alltid ett gemensamt föremäl grundal den, ett föremäl hwarifrän Swensta Riddersman ej förr än med lifwct böra wika, det, at bereda Fäderneslandets framtida sällhet, desi sjelfständighet.
Med den fullkomligaste tilfredssiällelse har jag hort, at omdenafKongl. Maj:t förestagne Tronföljare til SwerigeS Krona ingen delning i tankesätten äat rum; at ett stort och manligt folk enhälligt fästat sitt hopp, sin förtröstan om Statens framtida wäl, sin öfwertngelse om en fortsatt Faderlig Regering wid walet Den 18 Juiri. 823 walet af Prins af Schles wig Hollstein, Sonderburg-Nugustenburg.
Den teckning af denne Furstes Personliga egenskaper, som Kongl. Maj:t i Dest Nädiga Proposition ost lemnat, och hwaruti mitt hjerta likasom min öfwertygelft instämma, gör allt widare yttrande r detta afseende öfverflödigt, och bör aflägsna allt Iwffwelsmäl om wardet och förtjensten af den ädla Furste, i bwars händer Sweriges tilkommande öden med rilförsigt kunna öfwerlemnas.
Jag skyndar säledes til ett betydligare inkast, som biifwit wäckt, huruwida det nu är rätta tiden at strida til detta wal.
Dä i detta afseende min cnstildta mening är lika bestämd, som i frägan om Prinsens Person, sä anser jag för en lika helig skyldighet ak upgifwa de skäl pä hwilka jag grundadt min önvertygelse
Det är icke utan med den lifligaste känsla af Nationalstolthet, som jag i närvarande ögonblick ser Swensta Folket istandsatt, at utan inflytelse af främmande Magter, utan at af dem hafwa erhällit nägon anledning, nägon flaas bertil ledande framställning, med mogen öfwerläggning och sjelfständig pröfning kunna widtaga et för Fäderneslandet sä magtpäliggande beslut, som walet af en Tronföljare.
Detta dyrbara ögnablick bör således ej försummas; upstof kan möjligen wäcka hos wära stender et Lärande hopp; innom Ost, misttrösta» och tweha g senhet.
Mä ej det krigstilständ hwaruti wi Ost befinna, ej de faror, som omgifva Ost, nyttjas säiom grundade stal för et dröjsmäl; endast dek folk wet förskaffa sig aktning hos andra Magter, ZS4 Den 18 Julli. ter, som i sadana frågor, hmarofwer en Nation, som mil sin sjelfständighet ej medgifwer något annat tänkesätt än sitt eget, med dristighet och mod met yrka sina rättigheter, utan at mäta
Dem efter ögnablickets tilfälliga eller föregifna faror.
Endasto det folk kan winna styrka innom sig sjelf och således styrka emot andra, som af sine Fullmägtige fär et märdigt efterdöme af enighet, kraft och sjelfständighet.
Skyndom säledes at fatta märt beslut, styndom at sammanfoga märt öde med en Furstes, hwars hjerta endast flär för Nordens ära, hwars kraftiga arm, ledd af wär Konungs wishct, stal afwända Le stormar, som hota detta urgamla Rike.
L id detta tilfälle tror jag mig bora hemställa til Ridderffapels och Adelns ömmaste behjertande, huruwida i den likstämmighet, som nu räder i tänkesätten all fräga om wottrang
Lör säsom olämpelig förfalla.
Den är stridande emot den Furstes märdighct, som wi snart torde romma at wörda såsom wär Kronprins; -en kunde möjligen af honom anses säsom riktad ernst Desi Person, ehuru den i sjelfwa merkel ej har afseende pä annat än tiden till dest utwäljande
Den är oförenlig med wigtcn af sjelfwa ämnet.
Don bör fluteligen mara hmarje E menst Riddersman motbjudande, som häldre lärer wälja at högt gifma utrymme ät hwad dest hjerta känner, (om det ock skulle wara stridande emot allmänna tänkesätten) än at pä et fordäidt sätt framföra sina tankar.
Ridderstaxet och Adeln yttrade Härwid sit Ltfal.
Herr Den' 18 Julik. 325 Hevi.'
Lilverstolpe, 6u3t!)k ^brLliLM uplä fie följande yttrande til Protokollet: