Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksg.cont. står icke i beroende af reglementariska stadganden från BancoUtsk., utan dess reglemente skall på förslag af StatsUtsk. vara af R.
St. godkändt, och det måste naturligtvis hänvisas till de allmänna grunder, för förvaltningen af de medel, som R.
St. vilja anvisa till ett eller annat ändamål af allmän beskaffenhet, medlen må utgå i låneväg, i anslagsväg eller i omsättningsväg.
Man vet icke ännu hvad som i delta afseende kan beslutas, när StatsUlsk:s betänk, kommer in, ty vi hafva ännu icke vid denna riksdag fått se något slutligt betänk, öfver statsbristsumman; men att BancoUtsk. vill komma in och reglementera för Riksg.cont. är i sanning högst eget och enskildt för denna riksdag, ty vid något föregående tillfälle har något sådant icke skett.
Jag anhåller nu, att i afseende på frågan om uppskof med 6 § tilldess man kommit till privatbankslagen, få yttra några ord rörande sjelfva förhållandet med privalbankerne.
Hvad kan det finnas för hinder för Banken att öfvertaga utredning af privalbankerne, som kunna upphöra inom loppet af nästa riksdag.
Banken har nu med en betydligt förmin - 262 Den il April. skad sedelstock, ett capital af 5 millioner mer ån livad som för* ut utgjort behållningen utöfver
Bankens skulder af alla slag; hvad hindrar då att emot full säkerhet utgifva sedlar, för att supplera privalbankernes rörelse?
Intet; ty oaktadt en sådan sedelntgifning, blifver Bankens ställning långt fördelaktigare än den förut varit.
Man måste vara ärlig i fråga om financereglering, eller blir det bara krams af alltsammans.
Jag anhåller, att man, ulan afseende på Hr von Hohenhausens begäran, mätte företaga 6 § till afgörande, samt att jag sedan får särskildt yttra mig angående detaljerna deruti. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bi fölle, att 6 § uppskjötes tills R. o. Ad. afgjort den 7 §.
För min del instämmer jag i den anhållan, som blifvit framställd, att mom. a) och b) af 6 § måtte uppskjutas, men ingalunda mom. litt. c), ty jag anser det högst vigtigt, alt de 2:ne förstnämnda mom. uppskjutas, men anhåller deremot, att det 3 mom. får genast företagas.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att II. o. Ad. med öfvervägande nej besvarat den nyss framställda propositionen, och således icke bifallit uppskof med den nu föredragna §:ns pröfning.
Jag anhåller, alt H. Ex. Hr Gr.
Björnstjernas reservation måtte varda uppläst ifrån början, ända tills dess han slutar med orden: ”jag anser således dessa obligationers öfverlemnande lill Banken icke allenast för onyttigt, utan äfven för skadligt.”
Sedan denna uppläsning skett, yttrade Hr Lagerhjelm:
I sammanhang med hvad reservanten anfört, får jag för min del förklara, att jag anser ett sådant utställande af obligationerne vara stridande mot den egentliga afsigten med det beslut, som R. o. Ad. i går fattade, och alt således denna summa bör öfverlemnas till Riksg.cont, samt att, ulan utställande af ifrågavar. obligationer för det ändamål, sora man synes åsyfta, finnas äfven andra utvägar lagda i Bancofullm:s väld att begagnas för ifrågavarande ändamål.
Då jag således afstyrker antagande af mom. a), så följer deraf, att mom. b) mäste förfalla.
Hrad åter angar mom. c), så är jag af samma öfvertygelse som Frih. Cederström yttrat, nemi. alt, sedan beslut är fattadl, rör:de medlens öfverlemnande lill Riksg.cont., den förevarande öfverläggningen ronde bancoväsendet icke häfver något vidare alt dermed skaffa; men ifall 11. o. Ad. skulle vilja ingå uti någon närmare detaljbeslämmelse ronde denna disposition, så utber jag mig att derom fä vidare yttra mig.
Afven jag är af den tankan, att hvad som Utsk. tillstyrkt uti gram. litt. a) och b) bör utgå, på de skäl, Den 11 April.
263 som den upplästa reservationen innehåller.
Hvad äler beträffar litt. c), så tror jag, alt på de grunder, som Utsk. i sitt betänk, framställt, Utsk. måtte hafva varit berättigad! alt yttra det fällda omdömet ang:de utlåningens orduande och dess vidare utsträckning, och då är moni. c) icke annat än en följd af Utsk:s yttrande i nämnde afseende, och jag kan således för min del icke finna något som hindrar R.
St. all fatta ett sådant beslut, nemi. att man icke måtte taga medel ifrån det ena af R.
St:s verk, hvilket är hufvudsakligen afsedt att bedrifva utlåningen och öfverlemna dem lill ett annat R.
St:s verk, som icke har detta syftemål.
Jag anhåller således om afslag på mom. litt. a) och b), men bifall till moni. litt. c).
Sedan nu sjelfva § kommer att discuteras, så får jag först, med instämmande uti hvad Frih.
Stjernstedt nu anfört, erinra, alt det sista moni. litt. c) icke innehåller något annat, än en framställning af BancoUtsk. till R.
St. af den åsigten, alt det kunde vara mindre Ijenligt alt taga mtdel från Banken och lenina dem till eli annat R.
Sl:s verk, om de skola utlånas, emedan de likaväl kunde utlånas ifrån Banken.
Detta är alltihop.
Hvad återigen beträffar de båda andra morn., så stå de i nära sammanhang, på sätt betänk, utvisar, med åliggande för Banken alt supplera privatbankerne.
För min del hyser jag visserligen samma öfvertygelse, som Frih.
Cederström, att icke Riksb:n löper någon särdeles fara genom att sålunda supplera privatbankerne, i händelse fråga derom skulle uppstå ; men jag tycker det är skäl nu alt så mycket som möjligt afhålla oss ifrån att ingå i någon detalj om dessa privatbanker, och skall således icke yttra något vidare derom.
I afseende på sjelfva ämnet, ber jag få fästa uppmärksamheten på, hvad som af en annan ledamot förliden gårdag blef yttradt, alt när R.
St. sammanträdde lill riksdagen, så var en allmän farhåga i landet för realisationens bestånd.
Den föranledde till skrinläggande af flere capitaler och en allmän oro i landet.
Nu har den försvunnit.
Sinnena hafva blifvit lugnade, och en gynnsam handelsconjunclur har uppstått, som lofvar godt för framtiden; men likasom vårvindar i allmänhet äro ombylliga, må man icke alltför mycket lita på sådana gynsamma handelsconjunclurer.
Det synes derföre vara skäl, att man, när farhåga så nyligen bar förefunnits, icke gör sig alltför säker nu, och således icke frånhänder Banken, utan någon regress, de medel, som man nu tycker öfverstiga behofvet.
Utsk. har gått den försigligare vägen och velat aflemna bancovinstens efter hvarje år salderade behållning till Riksg.cont., dock under förbehåll, att Banken måtte tilldelas f af denna summa i obligationer, för alt kunna användas för Bankens räkning, i händelse behof deraf skulle uppstå.
Delta tyckes vara en skyldig omtanka för Bankens bestånd och för dess credit inom och utom landet.
Jag kan således icke annat, än tillstyrka bifall till hvad mom. litt. a) och b) innehålla; hvarvid jag likväl, på grund af den vändning, som discussionen bär tagit, ger - 264 Den 11 April. na skall förena mig uti det förslag till förändrad redaction af morn. a), som Gr.
Gyldenstolpe har uppläst, och hvilket jag anhåller, att R. o. Ad. måtte antaga.
Discussionen synes hafva blifvit så sammanblandad emellan dessa 3:ne mom. af 6 § att jag nödgas anhålla hos Hr Gr. o.
Landtm, om underrättelse huruvida icke vi böra afhandla ett mom. i sänder och om vi icke nu hälla på med mom. litt. a).
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att ehuru alla 3 mom. af (i § blifvit föredragne, del likväl berodde på R. o. Ad. alt företaga dem särskildt eller i ett sammanhang till afgörande; och * att H. Ex. derföre nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle, att de hvar för sig må komma under pröfning.
Till följd häraf inskränktes nu öfverläggningen till förslaget i mom. litt. a).
Hindrad genom opasslighet i går att bevista öfverläggningen, har jag med mycken tillfredsställelse erfarit, att den 5 § af Utsk:s förslag blifvit af R. o. Ad. antagen.
Uti ett skriftligt anförande, som jag insände i går, hade jag gjort reda för de syftemål, som ligga till grund för BancoUtsk:s betänk, och hufvudsakligen bestå deruti, att då Utsk. å ena sidan pä allt sätt sökt alt consolidera Bankens förmögenhet och derigenom stadga myntvärdet, så har Utsk. å andra sidan trott sig böra tänka på rörelsens lättande i landet.
Det sednare ändamålet afses hufvudsakligen i 5 och (i §§.
Hade den 5 § blifvit af R.
St. afslagen, hvilket, enär 2:ne
Stånd redan hade afslagit densamma, berodde på R. o.
Ad:s beslut, men nu lyckligtvis blifvit förekommet genom det beslut R. o. Ad. i går fattade, så hade verkligen ett strypsystem inlrädt.
Då nu denna principfråga är på elt lyckligt sätt inom R o. Ad. afgjord, så är det nödvändigt att icke tillintetgöra frukterna deraf medelst antagande af deremot stridande stadganden i den 6 §.
Hvad beträffar dess 1 morn., så har R. o.
Ad. nyss, på begäran af en värd ledamot, Hr Lagerhjelm, hört min reservation uppläsas, hvaruti jag framställt mina skäl mot antagande af delta mom.
Jag kan således icke eller nu annat än afstyrka detsammas antagande, och dertill inskränker jag mitt yttrande, intilldess de öfriga mom. förekomma.
Den talare, som sist yttrade sig, har omnämnt det strypsystem, som skulle blifvit beslutadt af R. o. Ad. ifall den 5 § icke hade i går, vid voteringen, antagils sådan han är.
Jag lemnar derhän, huru rätt lalaren deruti kan hafva.
Han hörde icke öfverläggningen i går, och känner kanske ej med säkerhet innehållet af den mening, som förföll.
Men sedan R. o. Ad. antagit 5 § sådan han är, uppslår nu fråga, hu - Den 11 April.
265 huruvida 6 §:s första mom. bör godkännas oförändradt eller förkastas, eller ock förändras.
Jag vill hålla mig vid Utsk:s tanka, att ett sådant försigtighetsmått, som 6 §:s första mom. innehåller, hör vidtagas.
Det åsyftar, att sedan Riksg.cont. till Banken aflemnat hela sin vinst, så skulle Banken likväl icke vara blottställd för den händelse, att sedermera i behofvels stund ej kunna något deraf återbekomma, ulan vinsten skulle, på sätt Otsk. föreslagit, kunna, under vissa villkor, återfås.
Utsk. har likväl icke velat medgifva, att Banken skulle återfå alltsammans, äfven om han det behöfde.
Detta finnér jag vara alltför obilligt och stridande emot Bankens grundbref, som säger, alt det blott är Bankens salderade vinst, som må kunna lill det allmännas bästa afhäudas.
Jag tror, lika med Gr.
Gyldenstolpe, alt icke blott |:delar utan det hela af Bankens vinst bör (illgodokomma Banken, om sä skulle behöfvas; och tillstyrker fördenskull, alt R. o. Ad. måtte antaga den redaction af 1 morn., som Gr.
Gyldenstolpe här föreslagit.
Cederström: II. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna har i sin reservation rätteligen visat det olämpliga äfvensom det onyttiga af den mesure för Bankens consoliderande, som ifrågavarande obligationer skulle medföra; men Ur Gr.
Björnstjerna har icke visat del alldeles abnorma deraf, att bancovinstmedel skulle återgå till Banken pä det sätt, att, sedan de blifvit lcmnade till Staten för att användas ad publicos usus, så skulle Slaten genom obligationer i Banken skuldsätta Riket till Banken.
Detta är en abnormitet, som står i rak strid emot 72 § Reg.F., som säger, att R.
St:s Bank skall förblifva under R.
Sl:s egen vård och garanti, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmäktige hvarje Stånd dertill förordnar efter de stadganden och reglementen, hvilka äro gjorda eller af R.
St. allena rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas.
Vi vilja ett ögonblick fästa uppmärksamheten dervid, att rör:de denna (j §, som innehåller villkoren för den i går afton antagna §, hvilken då bestriddes af Hr von Hartmansdorff, Gr.
Gyldenstolpe och några andra ledamöter, med modificationer i formen, R. o. Ad. afslog den af mig begärda samfällda pröfningen af denna § med den föregående.
Vi hade eljest varit af med dem begge genom en enda votering.
Nu begäres det villkor för bancovinslens allemnande, att Riksg.cont. skulle för § deraf lemna Banken obligationer.
Hvartill skulle då dessa obligationer användas?
Säkerligen till intet annat, än hvad H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna yttrat, nemi. till försäljning.
Om Banken verkligen skulle blifva i behof alt förstärka sin silfverfond, behöfvas då dessa små eländiga utvägar att försälja obligationer med 20, 30 proc. förlust i capital för att skaffa in silfver i Banken?
Banken kan ju genom simpel vexelcredit få silfver efter pari curs till det belopp, som den behöfver lill förekommande af silfverntvexling för export.
Jag ber eder betänka, mine Hrr, alt Banken har blifvit betydligen consoliderad sedan förra riksdagen; och att den nu har 10,000,000 r:dr utöf 9 H. 34 2G6 Den 11 April. ver sina skulder.
Är dä icke detta ett rent försök att vilja förvilla Svenska allmänheten om Bankens ställning, då man påstår, alt Banken icke kan öfverlemna sin vinst, på sätt bancoiageri ända ifrån 1068 bjuder, lill Statens disposition för allmänna ändamål?
Jag bestrider riktigheten af Ulsk:s framställning samt allt afseende derpå, och yrkar propos. till afslag på morn. litt. a).
Jag är till en del förekommen af den siste värde talaren; men det sy ires mig äfven såsom icke allenast Utskrs eget förslag, ulan ännu mera det förslag, som nn är af Gr.
Gyldenstolpe väckt, står i strid med R. o.
Ad:s i går fattade beslut.
Discussionen har nu kommit tillbaka på samma fält, hvarest den då var.
Detta är icke enligt med god ordning.
Jag yrkar således att vi snart måtte genom R. o. Ad:s beslut få komma ifrån denna punkt, emedan åsiglerna här äro alldeles desamma, som de voro i går under den discussion och votering, som då ägde rum.
Jag yrkar således propos. till afslag på mom. litt. a).
FIr von Troil:
De båda sista talarne hafva fullständigt utredt, att derest R. o. Ad. antog ifrägavar. 1 morn., så vore det de facto intet annat än elt upphäfvande af det beslut, som i går fattades rör:de den 5 §.
Jag får således, i allo instämmande med dem, förena mig i den åsiglen, hvilken af såväl Frih.
Stjernstedt som af Fl. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna blifvit yttrad, och anhåller om afslag på denna §.
Jag tager mig derjemte friheten fästa uppmärksamheten på, att den misstanka, som BancoUtsk. trott sig böra framställa, alt
Banken icke skulle kunna på något sätt supplera de ifrågavar. privatbankerna, ifall dessa upphörde, synes vara alldeles öfverflödig, i händelse R. o. Ad. antager 56 §, som innehåller, att man skulle hos K.
M. anhålla om förlängd oclroj för privafbankerne till år 1849.
Skulle deremot R. o. Ad. afslä ifrågavar. §, så synes mig, på sätt flere reservanter äfven ganska tydligt utredt, ett mycket enklare och bättre sätt finnas att skaffa fonder för de conior, som skulle kunna supplera privatbankerne, derutinnan att Banken upptager eli utrikes lån, hvilket Utsk. föreslagit lill 3,000,000 species.
Således instämmande uti de yttranden, som redan af flere talare blifvit afgifne, anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landlmts propos. pä afslag å ifrågavar. morn.
För min del har jag trott, att discussionen om denna § hade hort uppskjutas intilldess 56 och 57 §§ först blifvit afgjorda; ty om R. o. Ad. bifaller det förslag, som i dessa §§ är framstäldt, i fråga om en möjlig förändring af privatbankernes rörelse, så förfaller det här gjorda eventuella förslag för anskaffande af medel till Bankens förstärkning; och om på andra sidan R. o.
Ad. skulle finna, att R.
St:s Bank på intet vis bör med privatbankerne sammanblandas, hvilket öfverensstämmer med min öfvertygelse, så blir det också öfverflödigt; men sedan nu discussion härom äger rum, så ber jag att i korthet få redogöra för den tanke, som legat (ill grund för Utsk:s tillstyrkande.
D e 11 1!
April. 267
Det eventuelt föreslagna öfvertagandet af privatbanksrörelsen, som i min tanka icke i verkligheten kan på samma sätt fullgöras, skulle, äfven ofullkomligt fullgjord!, all lid föranleda lill en sedelutgifning ifrån Banken, hvilken, enligt Utsk:s i förslaget framställda tanka, skulle kunna uppgå till 4,000,000 r:dr.
Utsk. har nu föreslagit, alt för den händelsen skulle obligationer- ifrån Riksg.- cont. lemnäs lill Banken för -f af den bancovinst, sorn lill Riksg.- con t. a flem nas, och dessa | kunna i rundt tal beräknas till 2,000,000, eller hälften af den nya sedelutgifning, som kunde komma att äga rum, skulle komma att motsvara 2,6G6,666 r:dr 32 sk.
Me ningen har ingalunda varit den, att obligationerne skulle till underpris utbjudas till utländska köpare, utan tvertom, alt de skulle bereda en önsklig och länge saknad tillgång på publika papper inom landet; och derigenom lemna tillfälle att i sådana publika papper, som åtnjuta förtroende, insätta de besparingar af små capitaler, som finnas.
Det är likväl klart, att om hela åtgärden icke kommer i fråga, så förfaller frågan om obligationerne.
I alla fall kunde icke räntan å dessa obligationer föranleda till någon förlust för Riksg.cont., ty den utgifning af sedlar, som i Banken skulle uppstå, mäste ju ske i låneväg i st. f. privatbankernes lånerörelse, och derigenom uppkommer en ny räntevinst för Banken, som jemte öfriga bancovinsten återgår till Riksg.cont.
Jag medgifver att hela uppställningen är mycket konstlad, men det är en följd af den möjliga händelsen, att privatbankerne skulle kunna komma att upphöra, och Banken i sådant fall alt supplera dem, hvilken händelse lätteligen kan inträffa, i följd af den lag, som nu är i fråga.
Jag hade trott, såsom jag förut yttrat, att det hade varit lämpligast alt uppskjuta discussionen om della morn. intilldess frågan om privatbankernes supplerande först blifvit afgjord, men har nu ansett mig höra lemna upplysning om den tanke, som i Utsk. gjort sig gällande.
Cederström har yttrat, alt utgifvande af dessa obligationer skulle vara stridande emot 72 § Reg.F. Jag kan icke inse, huru möjligen ulgifvande af obligationer ifrån Riksg.cont. lill Banken hädanefter kan vara mera stridande emot 72 § Reg.F., än ingifvande af de obligationer, hvilka redan äro i Bankens ägo, och hvilkas ingifvande blifvit stadfästade af K.
M. genom banklagen af den 1 Mars 1830.
Jag förmodar icke, att man kan vilja påslå, alt K. M. eller R.
St. då hegingo något grnndlaasbrott.
Cederström har derjemte förmodat, att försäljningen af dessa obligationer icke skulle kunna verkställas utan en förlust af 30 proc., i händelse de skulle lä försäljas med förlust för Banken.
Det vore besynnerligt om det verk, i hvilket Frilen sjelf förer ordet, skulle vara så förfallet, att det hade så dålig credit, att de obligationer, hvilka det hädanefter kunde komma alt utgifva, icke skulle anses hafva större värde, än att, när man ville realisera dem, man skulle förlora 30 proc.
Jag kan icke förmoda, ali sådant skulle kunna inträffa.
Hrr Lagerhjelm och von Troil hafva ansett, att antagande af 268 Den 11 April. den 6 § morn. a) skulle innebära elt upprifvande af det beslut, som R. o. Ad. i går fattade.
Jag kan ieke finna, huru man kan göra en sådan compliment åt BancoUtsk., att man påstår, att en af deras §§ skulle stå i rak strid emot en annan §, som Ulsk. har föreslagit.
Nu mäste man väl göra så mycken rättvisa åt BancoUtsk.
, att det icke föreslagit en §, som skulle rakt upphäfva en annan, åtminstone kan jag för min del icke inse, ali förhållandet är sådant.
Då jag således icke förmodar, att ingifvande af obligationer från Riksg.conl. kan anses vara inconseqvent emot det fattade beslutet i 5 §, så får jag derjemte fästa uppmärksamheten derpå, att om man läser 5 § sådan den blef antagen af R. o. Ad., så står der, alt Riksg.cont. icke egentligen skulle få mera än hvad som återstod, sedan utgifter för myntvärdets upprätthållande blifvit afdragna.
Således innebär detta beslut verkligen, att Bankens räntevinst skulle få användas till myntvärdets upprätthållande..
Nu är hela skillnaden ingenting annat, än ali Banken nu ansetts böra aflemna sin räntevinst i den förmodan, att den icke skall komma att behöfvas i och för myntvärdets upprätthållande, hvilket också inträffar, i händelse inga sådana påkänningar på Bankens metalliska cassa komma att äga rum och icke eller Banken behöfver supplera någon privalbanks-lånerörelse.
Då har Riksg.- cont. verkligen vid början af nästa riksdag till fullo åtnjutit Bankens räntevinst.
Hvad jag afser och hvad BancoUtsk. sjelf har afsett i sitt förslag, är således endast det, att i händelse Banken under mellantiden till nästa riksdag skulle antingen genom de påkänningar, som kunde äga rum på dess metalliska cassa, eller genom åliggande att supplera en privatbank, blifva tvungen att öka sin metalliska cassa; så skulle Banken äga att repliera på den bancovinst, som den har aflemna! i den förmodan, att sådant icke skulle äga rum.
Detta är, om jag så får säga, en slags reservfond, som finnes inneståeude i Riksg.cont., hvilken således, i händelse af behof, måste återlemnas till Banken.
Riksg.cont. är ingalunda förhindradt att använda den räntevinst, som den erhåller, och kommer att vidkännas en minskning uti beloppet, endast i händelse Banken skulle före nästa riksdag blifva tvungen* att försälja obligationerne.
Då dessa äro ouppsägbara från innehafvarnes sida, så kan innan nasta riksdag ingen betalning för desamma komma i fråga.
Det är således endast räntan, som möjligen kan komma att drabba Riksg.cont., i händelse Banken behöfver försälja dem för den metalliska cassans upprätthållande, och det torde icke vara för mycket begärdt om Banken, då den öfverlemna!’ hela sin vinst åt Riksg.cont., må kunna påräkna, att, om den sedermera sjelf kommer i behof, den må hafva något att tillgripa för myntvärdets upprätthållande, hvarom, R.
St. i mintanka, böra vara högst angelägna.
Det är på grund deraf, som jag uppgjort det förslag, sora jag haft äran uppläsa och sorn jag atlemnat för att derpå fä R. o. Adis bifall.
Jag har ut i mitt förslag uteslutit ordet ”privatbanksrörelsen” för att derigenom göra villkoret användbart, utan afseende på den åtgärd, som R.
St. komma att vidtaga med privalbankerne.
Ett bifall härtill lägger således icke Den 11 April. 269 något hinder för de åtgärder, sora R.
St. sedermera kunna komma att vidtaga i afseende på privatbanksrörelsen.
Det tillägg jag har gjort rör.-de Baneofullrms rätt att försälja obligationer för sedelstockens tillökning, afser den händelse, alt privatbankernes lånerörelse kommer all öfvertagas af Banken; i hvilket fall Banken nödgas att öka sin sedelstock.
Således bereder detta förslag äfven en möjlighet för Banken, att öfvertaga en privatbankslånerörelse, i händelse R.
St. framdeles komma att besluta ett sådant åliggande för Banken, hvilket jag, i parenthes sagdt, anser nödigt.
Ilr von Hohenhausen:
Jag kan vara ganska kort, sedan Gr.
Gyldenstolpe nu anfört en stor del af hvad jag hade ämnat säga.
Under gårdagens plenum fann jag mig tvungen af den discussion, som följde på föregående §:s antagande, att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett skarpt och noggrant följande af de beslut, som togos, för alt icke gifva dem en vidsträcktare mening än de innehöllo.
Jag mäste äfven nu göra detsamma med Hrr Lagerhjelm och von Troil.
I går fattades, emot Hr von Hartmansdorffs mening, som yrkade, att medlen skulle bibehållas för Banken, det beslut, att bancovinsten skulle öfverlemnas till Riksg.- cont., under förbehåll, att man sedermera skulle bestämma villkoren derför.
Det är dessa villkor, som nu äro i fråga.
Detta är första gången sedan realisationens början, sorn R.
St. vilja anlicipationsvis förfara med bancovinsten.
Det torde då vara angeläget, att det sker med försigtighet.
BancoUtsk. har gått så långt det har kunnat, utan att störa eller rubba grunderne för Bankens förvaltning och dispositionen öfver den salderade vinsten, ehuru man måste anmärka, alt ordställningen, sådan den finnes i Bankens grundreglor, tyckes innefatta, att endast kommande Ständer lingö besluta öfver den vinst, som under mellantiden sedan nästföregående riksdag blifvit samlad.
Nu har man här gått så långt som man har kunnat, men jag önskar, att man dervid måtte med försigtighet gå tillväga, och icke nu på förhand för 3:ne år afbända Banken hela dess vinst, utan någon tanka på huru Banken kan komma att befinna sig deraf.
Jag förenar mig med dem af Husets medlemmar, som önska ett afslag på ifrågavar. punkt af betänk.
För mig åtminstone framstår särdeles klart, hvad Gr.
Björnstjerna i sin reservation anfört, att R.
St. icke kunna med någon slags säkerhet beräkna hvilka anslag, som af den reserverade bancovinsten skulle kunna göras, då R.
St. icke äro säkra, att icke samma vinst skulle af Banken ifrån Riksg.cont. återfordras.
Följden deraf skulle nödvändigt å R.