Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Varade åtminstone en mans ålder, då rusthållaren sedermera fann det med sin beqvämlighet och nytta förenligt, att antaga Sven-tjenare eller Ryttare, så blef denne i långliga tider, uti etc fullkomligt bes roende af rusthållaren, såsom dess tjenare; men tidföräftdringarne hafva häruti verkat ett helt annat förhållande och det står säkert icke tillsammans med ig:de århundradets utbildade begrepp Om Statsborgarens rättigheter, om politisk oeconnomie Och om billighet och rättvisa, att jorden kan vara betungad med en sådan af händelser och öden beroende äfven tyrlig börda, som den af hästens tillhandahåll lande för Statens tjenst.
Behöfver man väl mera än blott nämna, att ett rusthållshemman genom olyckor kan flera år å rad få tillsätta nummerhäst, hvars pris nu hållit Omkring 200 R;dr banco och hvad Vill hat) härvid tänka, då det visas huru sådan olycka kunnat träffa 2:ne gånger inom ett år.
Man skall, sorn jag förmodar, snart nog ej begripa huru denna infattning kunnat så länge bestå, utan att förmärs Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. x Band, 46 722 Den 24 Februarii, nu genom ett högljudt missnöje påkalla en förändring, och man lärer härtill, som för ir.ycket annat uti tingens natur få finna orsa, ken; lidandet likasom allt annat har en gräns hvaröfver det ej kan bäras, och den, som med uppmärksamhet följer händelserne, kommer säkerligen alltid till den slutsats, att de äro verkningar af tiden, och att dess organer blott äro verktyg åt en oemotståndlig kraft, som yttrar sig i tidens fordringar.
Man skall häraf lätteligen finna, huru klagan öfver rustningsbesväret ej är en enskildt jämmer eller otålighet, utan att det verkligen utgör ett ondt i Statskroppen som bör botas.
Dessa betrag - leiser tror jag kunna gälla för rusthållningen i allmänhet, men för Nerike, som är den province jag bebor, tillkommer localförhållanden, som göra rusthållningen för oss tryckande och svår i annu högre grad.
Väre hemman äro för dat mästa af högst inskränkt jordrymd; vare ängar äro vattensjuke och lemna ett dåligt hö, betesmarkerna äro ringa och sällan af någon god natur.
Provincens förnämsta näringsgren är forkörsling, hvadan dess dragare äro i ett beständigt släp; hästafveln kan således ingalunda inom provincen främjas, hvadan ock-' så snart
S3gt hvarenda rustningshäst måste utom provincen anskaffas.
Egarne af omkring -240 Rusthåll inom Nerrike, hafva ej längesedan med tillförsigt till Konungens
Nåd och rättvisa pröfning, sanningsfulit till Thronen framställt taflan af deras belägenhet och rustningens närvarande öfverdritna dyrhet, samt öppet framlagdt sinna bekymmer för framti - Den 24 Februarii. 725 den, om ej hjelp och lättnad mellankommer,' da de fleste ej utan cn säker undergång längre kunna uthärda med det sorn är.
På denna åtgärd vänta sig rusthållarne ett nådigt afseende, då den minsta undersökning skall rättvisa foget af deras klagan, mr-i då Konungens afsigter i detta mål ej ännu blifvit bekanta, anser man sig i afvagtan derå, äfven böra fästa Riksens Ständers uppmärksamhet å ämnet, för att möjehgen kunna bereda sig deras kraftiga medverkan, att förhjelpa rusthållarne i Nerike till åtnjutande af ett bättre tillstånd.
Då nu bättre gynnande och för hästafvel» mera tjmlige provincer, såsom t, ex. Osteroch Westergöthland, till följd af Regeringens proposition fått emot vacanceafgift för hästen, förvandla sin rustningsskyldighet till knecktehäll, så är min begäran att Nerikes Rusthållare måtte förunnas en lika förmån , då vi säkerligen utan undantag skola ingå uti att för hästefriheten betala samma afgift, sorn derföre af rusthållarne i Öster- och Westergöthland betalas.
Till det osammanhängande uti våra militaireorganisationer lärer utan tvilfvel kunna hänföras, att en så obetydlig Cavallerietrouppe s«m LifRegementets Husar»r af 500 man, skall 734 Den *4 Februarii. vara. formerad! på 8 Sqvadroner för att såmedelst upptaga ett befäl af 3 Regementsofficerare och 8 Ryttmästare, som är mera än dubbelt det befäl, som till samma styrka bestås uti andra länders arméar; och då säkerligen intet land ar i större behof än vårt, utaf indragningar och besparingar i Statsutgifterna, så må man undra, att sådane förhållanden så länge varit oanmärkte; hvadan de öfver. lemnäs till ett upplyst StatsUtskotts bepröfvande.
För att icke upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid, med flera anföranden i detta för provincen vigtiga ämne, hafva undertecknade Rusthålls- och egendomsägare inom Nerike, förenat sig i den gjorda motio: nen, om LifRegementsHusarers afsilning och sammanslående med Nerikes Kongl. Regemente C. H. Anckarsvärd.
Gust, Liljehorn. G. af Flodin. Carl Maule.
Harr Lefren, Johan Pehr; Vördsamt anhåller jag få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid en hän: delse som inträffade år 1818, emedan den tor* Den 24 Februarii. de förtjena det i en tid då man synes benägen att med allvare sysselsätta sig med uttänkande af medel till Svenska näricgarnes upp» hjelpande.
I början af sommaren år 181 S anlände hit en förmögen köpman från Baltimore i Norra Arne» rica.
Hans afsigt var att på stället inhämta upplysningar huruvida ej möjligt vöre att öppna afsättning på Norra America för Svenska manufacturproducter.
Men i synnerhet hade han fästat sin uppmärksamhet derpå att Svenska jernets allmänneligen bruklige dimentioner ej voro passande för behofven i hans Fädernesland och att mycken dagsverkskostnad der åtgick, att af Svenskt stångjern eller vanligt ämnesjern, åstadkomma tillverkningar af gröfre beskaffenhet, hvilke dagligen erfordrades.
I anledning häraf företog han under sitt vistande härstädes resor till åtskilige Svenska manufacturverk och jernbruk, och förklarade vid återkomsten till Stockholm bestämdt att han vunnit den öfvertygelse att Sverige kunde exportera ämnesjern till Amerika med be • tydlig ömsesidig vinst, allenast de lämpliga dimentionerne blefvo kände och första ste* 726
Den 24 Februarii, get till öppnandet af denna nya handelsgren gjord.
Han hade äfven funnit prisen på finare Svenska Manufactur-srniden och trädarbeten tämmeligen billige och godheten icke allenast försvarlig, utan 1 mångå fall täfiande med Engelska prodacter af samma slag.
1 följd häraf lät han under sin egen upp* sigt vid ett af våra Bruk smida en mängd ämnesjern af åtskilliga dimentioner samt uppköpa finare jern och trä-manufacturvahror af flere slag, till ett sarnmanräknadt värde afflere looode pund Sterling, hvilka varor lastades i ett Svenskt Fartyg, assecurerades och afseglade om hösten samma år.
Men olyckligtvis förgicks Fartyget, genom storm, på Skottska kusten, och med detsamma hoppet att se en ny canal öppnad för Svenska producters afsättning.
Americanaren, hvars öfrige affairer icke tillät honom att å nyo företaga en Svensk reJ sa, lemnade underrättelse om den olyckliga utgången och uppmanade sina Svenska vänner att ej glömma en plan den han ansåg för Sverige lönande, kanske mera än hvad man till en början kunde förmoda.
Som Regering och Ständer hafva det gemensamma, åliggande att flänga vägarne tor sådana förkofringsplaner hvilka skada det allmänna, samt att öppna vägarne för sådane som Den 24 Februarii. 7 2? äro riksgagneliga vågar jag tro att försök, till denna nu nämnda handelsgren» öppnande, torde böra ske på allmän bekostnad, hvarföre jag vördsamt anhåller att denna min anmälan må blifva till vederbörligt Utskott remitteradt.
Herr af Tibell, Gustaf Wilhelm:
Att inför det samfund, som från vapnens ära leder sin upprinnelse, tala om vapenöfningar, torde väl ej anses utom sin plats; jag skall dock icke glömma, att jag upptager en dyrbar tid , som Rikets Lagstiftare till öfrige vigtige värf behöfva, och derföre inskränka mig till några korrta anmärkningar öfver ett ämne, som en värd ledamot vid ett framflutit Plenum behagat framställa.
Vid förra århundradets början användes både de strategiska och taciiska röreiserne foga ; och hvarje vapen stridde, om uttrycket ej tagas i dess inskränktaste mening, stillastående.
Den ?4 Februarii.
Artilleriets tyngd och deraf följande ovighet, nödgade det att under en batailledag bibehålla den ställning det en gång med möda intagit, och Cavalleriet, hvars utrustning, beväring, och exercice, endast var beräknad på Choquen , kunde i sådant skick ej utföra de hastiga ställnings-förändringar, hvartill dess natur, likväl syntes hafva bestämdt det.
De physiska vettenskapemes betydliga framsteg verkade sedermera en stor förändring äfven i krigsväsendet; krutets och metallernes styrka undersöktes närmare,och snillet drog häraf resultater, sorn skapade ett nytt tidskifte i KrigsHistorieD.
Det Europeiska Fält-Artilleriet blef täflande med det lättaste Cavallerie i rörelsernas snabbhet, och med det bäst Exce cerade Infanteri i skjuteldens hastighet; de djertvaste positions-förändringar, nästan lika ögonblickligt utförda som beslutna, blefvo häraf en följd och deraf uppstod åter en ovillkorlig nödvändighet att gifva både Cavalleriet och Infanteriet en större rörlighet och en förmåga att understödja hvarandra med samma ha_ stighet som Artilleriet ändrade sina hotande ställningar, hvartill sjuåriga kriget lade det militairiska phenomen, att lätt Cavallerie med fördel utförde äfven sjelfva Choquen ; massornas tyngd upphörde då att genom sin tryckning ensamt gifva utslaget; välberäknade och hastigt utförde rörelser, bereda nu oftast slagets utgång, innan den egentligen så kallade adaquen börjar.
Den bildning som till fordna tiders strids - Den 14 Februarii, 729 sätt erfordrades, kunde tillräckligt vinnas inom hvarje vapen enskilt, och inom hvarje mindre del deraf, men ett föråndradt krigssätt fordrar afven ett derefter lämpadt ölningssätt.
De serskilte vapen, hvaraf en Armé Corp» i krig bör bestå, måste nu under fredstider sammandragas att gemensamt öfvas, om det nödiga sambandet i deras rörelser och fälttjänstgöring skall vinnas; tnen då hvarken ändamålet fordrar eller Statens tillgångar medgifva att hvarje år samla hrla arméen i sådane större läger, der ingen Compagnie ellar Re* gements-exerciceegentligen bör förekomma, utan förnämligast de rörelser, som i fält af blandade vapen gemensamt komma att utföras, så har arméens indelning i vissa fördelningar eU ler Inspectioner, blifvit i Sverige liksom i alla öfriga Europas länder, införd, dervid de närmast kringliggande
Regementer blifvit ordnade under ett ständigt befäl, som ansvarar för deras öfningar och tjenstbarhet-
Då nu en af dessa fördelningar, hvarje år i en viss tour komma att sammandragas å den dertill förberedde Inspection mötesplatsen, för att i ett af alla vapen bestående gemensamt läger, i stort öfva Fältrörelserne, under det de öfrige Inspectioner, Regementsvis å sina vanliga mötesställan med en nödig noggianhet öfvas i detailleexercicen , så torde denna inrättning kunna anses, sorn både af närvarande krigssätt påkallad, och såsom uppfyllande dess iordringar u~ tan att åsidosätta den enskifta bildningen, hvilken alltid sker bäst och noggrannast inom 733 Den 24 Fcbruarii. hvarje Corps serskildt, och hvilkens försummande skulle förfela ändamålet med öfningarne i stort.
Som efter den i Nåder fastställde planen, Inspections-Befälen endast skola aflönas med dertill utsedde Öfverste-Indelningar, så bör denna inrättning i sådant afseende icke medföra någon tillökt utgift för Staten.
I an seende till Inspections-Befälens resekostnader, torde åter få anmärkas , att före Arméens indelning i Inspectioner,funnosenGeneral-lnspecteur för Cavalleriet och en för Infanteriet samt en Inspecteur för Cavalleriet och en för Jägare-Troupparne; och att så väl desse, som General Mönster-Herrarne ägde under sina Embetsresor både skjutts och tractamente efter sine grader i Arméen, nä deremot Inspecteurernenu endast erhålla skjuts för 4 hästar (istället för 8 enligt Rese-Reglementet) och intet tractamente.
Trouppernes underhåll vid de större läger , bestrides utan tillökt kostnad, hvarken för Staten eller de rust-och rothållande; den ökade kostnad åter, som genom monderingens större slitning, m. m. för de rustande serskilt uppstår, då Kongl. Maj t, enligt dess höga rätt finner nödigt, att förlänga den vanliga i Författningarne stadgade mötestiden, äger lika linn om trouppen tillbringar denna förlängda tid å ett Regementsmöte, eller i ett större läger inom Inspection; och torde lättast afhjel - Deri 24 Februarii, pas genom en lämpelig passevolance å karl och häst-monderingen, samt en inom de rustande vid hvarje Corps eller Sqvadron inrättad Remonterings-Cassa.
Enär då Dm sorn vunnit så mångra segrar och således säkrast känner hvad till deras er* hållande fordras, i Nåder funnit nödigt att anbefalla Arinéens öfvande i större läger och i sammanhang dermed stadga dess indelning, i dertill afpassade ArméCorpser eller Inspectiolier, enär flere militairiska skäl synas tala för denna inrättning 5 och enär ingen ny kostnad för Staten, bör efter inrättningens plan, dermed vara förbunden j så anser jag för min del, dess bibehållande nödvändig, så länge Kongl.
Maj t finner den öfverensstämmande med krigs* sättets fordringar och försvarsverkets allmänna plan.
N.o i8* Friherre Björil/!,jerna, Magnus:
Innan jig går att besvara de anmärkningar en värd Ledamot, Herr Montgommerie, gjort emot Arméens organisation på Inspectioner och Brigader, nödgas jag förut såsom Konungens föredragande i commandomål och således en bland organerne af den constitutionella styrelsen, hvars prerogativer böra upprätthållas vid lika helgd som den lagstiftande rnagtens, crindra den värda Ledamoten att ifråga - Den Februmrii. varande organisation under dess militairiska egenskap, i följd af Regeringsformens 7 d> och J4:de §• §-, tillhör Konungens eget bepröfvan* da, såsom Högste Befälhafvare för Krigsmag* ten till lands och sjös.
Hvad åter dess oeconomiska förhållanden beträffar, tyckes all anmärkning i desse afseenden, eber prasscriptionen af 2:ne utan åtal förflutne Riksdagar, till det minsta kunna betragtae såsom öfverflödig.
Ridderskapet och Adeln , som inom denna upplysta krets hvar och en vet och erkänner att, i en constitutionell Monarki, Thronens prerogativ är icke blott ett medel, utan ett af hufvudvilkoren för den lagbundna frihetens bibehållande.
Men fastän jag således an6er betänkligt, att, såsom officiel organ, aflemna de underrättelser Herr Montgomerie tycktes önska, tillåter mig styrelsens kända öfvertygelse om offentlighetens nytta, och bjuder min personliga vördnad för Höglofl.
Ridder&kapet och Adeln, att såsom enskilt medlem af detta Ssånd, dessa underrättelser upplysningsvis meddela.
I följd af denna min enskilta önskan, att $å fullständigt som möjligt är, besvara de gjorde inkasten, anhåller jag om Höglofl.
Ridder^kapet och Adelns benägna tillståod att först få uppgifva den chronologiska upprinnelsen af
Den 24 FebruariL 733 Arméens ifrågasatta organisation, hvarigenom ali anledning af partiskhet hos mig, torde försvinna, ty det är ej jag, som hvarkeniföreslagit eller verkstält densamma, utan min företrädare i tjensten, framledne Herr Grefve Adlercreutz.
Utdrag af Kongl. Brefvet af den 23 Mars 1813 contrasigneradt: G. IVirsén.
”Arméen skall fördelas i Brigader och Divisioner, under befäl af Generaler, som i deana egenskap komma att förses med löner på stat, och under sig hafva nödige Stabsofficerare och öfrige tjenstemän, hvarigenom hvarje sådan fördelning af krigsrnagten må finnas för Fälttjenstgöringen fullkomligen organiserad, och vid förekommande tillfällen genom egen kraft vara activ och användbar.’’ "Till N. N Regemente håfve Vi, på sätt här nedanföre närmare utsättes. i nåder antagit det af Eder (Herr Grefve Adlercreutz) i underdånighet upprättade förslag till organisation af lönereglering, och uppdraga Eder att för de öfrige Regementer i underdånighet förslag upprätta.,, ”Sedan indelta Öfverstelönern», enligt det antagna förslaget, (uppgjordt af Eder Herr Grefve Adlercreutz) efter hand komma att anvisas till fond för Brigad■ och Divisions Befälets aflöning och ÖfverfleLieutenants
Indelningen ne i följd deraf blifva Regements Chtfslöner, sä ehuru något allmänt hinder häremot icke möter, hälst ÖFverstarnes tjenstebefattningar och dermed förknip - 734 Den 24 Februarii. pade utgifter blifva lindrigare, då Brigad- och LHvisionsGeneraler ti5Isättas, kommer likväl vid verkställigheten af, denna reglering, att tillses det, i händelse någon af ÖfversteLieutnants indelningarne icke £uppgår till det be - lopp sorn för en Regementschef pröfvas tillräckligt, lämplig tillökning deri n;å blifva gjord, &c. & c.'5 Utdrag af Kongl. Brefvet af den 6 April 1S13, contrasigncradt: G, IVirftii ”Sedan
Vi i nåder bes!ut st att Vår krigsmakt till lands skall fördelas i Brigader och Divisioner, under befäl af Generaler, hafva
Vi nu ytterligare funnit godt förordna, att arméen skall bestå af 5 Divisioner, hvilka af serskildta Regementer och Corpser, på nedannämnde sätt komma att utgöras.”
(Indelningen följer); ”Armero fördelas i Lif-, Östra-, WestraSödra- och Norra - Divisionerne °); hvardera Division utgöres af,Cavallerie, Artillerie Och Inianterie.
Division är deld i sine Att denna organisation icke var gjord för det då tillstundande kriget, utan ansågs såsom en ständig äfven fredsorgacisätion, synes dels af sjelfva indelningen efter vädersirecken, dels deraf att de til!
Tyskland kort derefier afgående Regementer formerades, vid deras ankomst till Pommern, på ett af ofvaanämnde Kongl, Bref alldeles oberoende sätt, Dea 24 Februari i« 735 Brigader; hvardera Brigad utgöres af 3:ne Vapen. ”Lönerne för desse Divisions- och Brigad-'
Generaler, vela Vi i nåder fastställa efter närmare reglering af den fond sorn dertill af Oss den 23 sistledne Mars blifvit påräknad och envist, (nemligen de indragne Öfverstelndelningarne) men emedlertid skola de beräknas för de förre till 4000 R:dr och de sednare till 3000 R:dr Banco årligen, viljandes Vi i nåder tillse huruvida, då regleringen sker någon del af löne-anslaget kan blifva i spannmål utgående.
” Utdrag af Kongl. Brefvet af den 11 jfnnii. 1815, contrnfgneradt; G. lUirfén, (Jag var då blefven GeneralAdjutant för Arméen ) De medelst Kongl. Brefvet den 23 Mars 1813, Arméen fråatagne Öfverstelndelningar, återlemnas till Arméen, för öfrigt fördelas Cavalleriet och Infanteriet i serskilda Brigader, 1 stället att de enligt föregående Kongl. Bref, voro förenade inom samma Brigader.
Instructionerne för Inspecteurerne och BrigadGeneralerne af den 14 Junii 1816, utfärdades i följd af förenämnde s:ne Kongl. Bref; den var ej annat än en oundviklig slutföljd af dess författningar. 756 Den 24 Februarii, "
Af förenämnde Kongl. Bref inhämtas: 1:0 Att Arméens indelning i Brigader och Divisioner verkställdes den 23 Märs 1813?
på det af min företrädare, Herr Grefve Adlercreutz derom i underdånighet inlemnade Förslag. 2:0
Att samtelige Öfverstelodelningarne, medelst samma skrifvelse, blefve Arméen från* tagne mot en {e/ter dä varande inåtbegå-g) högst ringa ersättning, bestående enligt Kongl. Brefvet af den 6 April 1813, i 4000 R:dr Banco för Divisions- och 3000 R:dr för BrigadGeneraierne. *). 3:0 Att ÖfversteLieutenantsfndélningarnej enligt Kongl Brefvet af den 23 Mars 18*3* blefvo RegementsChefsIndeluingar 4:0
Att min första Embets åtgärd som föredragande i Commandomål, var att i underdånighet anhålla att de, under den 23 Mars 1813, emot ersättning af penningelöner, Arméen fråntagne Öfverjlelndelningarne Jkulle återgå till Arméen, hvilket i näder bifölls den 11 Junii 1815- 5-0 *) Början gjordes med General-Majoren Grefve N. Gyldenstolpe, som erhöll 3000 R;drs penningelön, i stället för den då vacant blefne Öfvetstelndelningen vid DahiRegemeiUet, hvars afkastning är minst dobbel.
Den 24 Februarii. 737 5:0
Att hela den af mig i underdånighet föreslagna förändring af Arméens organisation inskränktes således dels till återfåendet af Ofverstelndeiningarne (en väsendtlig vinst för Arméen) dels till åtskiljandet af de serskildte vapen, Infanterie, Artillerie och Cavallerie, hvilka, enligt Kongl.
Brefvet af den 6 April 1813, olämpligen voro förenade inom samma Brigader, ty Infanteriet förlorar att commenderas af en CavallerieGeneral och Cavalleriet att commenderas af er» InfanterieGeneral.
Allt detta torde bevisa att jag ar fullkomligen ojäfvig i frågan, så mycket mer som den verkställdes på en tid då jag sjelf var ÖfversteLieutenant, commenderande ett Regemente, och således sjelf var i casus att derpå förlora.
Sedan jag sålunda framställt
Historiken af den ifrågasatte organisationen, öfvergår jag till sjelfva ämnet, nemligen: huruvida nämnde organisation kan vara mer eller mindre nyt* tig eller skadlig, så i militairiskt som oecono-i miskt afseende.
Det gifves vissa principer för en Arméeg organisation så allmänt erkände i alla länder och i alla tidehvarf, att näppeligen någon, åtminstone ej någon sakkunnig möjligen kan sätta dem i fråga.
Bland dessa principer räknas: «*•><■«•
, * lys. ■ *» * - j Bil. till Ridd. o.
Ad, Pr. I Band. 47 733 Dm 24 Februariii 1:0
Åtfc befordran bör medföra större befäl och större föns förutan hvilket den ej är befordran, 2:0
Att en Årmées organisation i fredstid
Bör likna, så mycket som möjligt, dess organisation i krigstid, så att Arméen kan träda i fält utan att då omskapass 3:0
Att en controllerande authoritet (/«- specteur) är nödvändig, som äger tillsyn öfver att en och hvar uppfyller sin pligt så i mili— tairiskt som eeconomiskt afseende. 4:0 Att Inspecteuren måste vara ständig, #j tillfällig, ty blott i förra fallet kan han se och bedöma huruvida de under dess tillsyn stående troopper tilltaga eiler aftaga i disciplin, ordning och öinmg.
Dessa princip-r så allmänt erkände i Europas samtliga Arméer, med undantag af den Turkiska, voro det ej i Sverige för några år sedan. 1:0.
I stället att med befordran erhålla större iefäls inskränktes den äldsta Generalens verkningskrets till ett Regemente, liksom den yngsta Öfverstens T stället att med befordran erhålla ftnvre lotti hände ofta att de äldsta och mäst förtjen» te
Generaler vore innehafvare af de min/l gifvande^ Ofverste indelningarna; då åter, nyss blefne Öiverstar, medelst accord, erhöllo d® Den 24 Fehruarii. bästa Öfversteindelningar och således tjente för dubbelt så mycket som Generalerne.
Den nied god indelning försedde Öfversten, uppstigen dymedelst till maximum af verknings4 krets och inkomjl, såg med liknöjdhet all vidare befordran, ledande till blott en titelt och inskränkte sin verksamhet i tjensten någon gång till jemt så mycket som behöfdes för att ej blifva förafskedad.
Jag väntar mig här inkast om nit, skyl.: dighetskänsla, pligt mot Konung och Fädernesland m. m.; hvilket allt jag i högsta gradj högaktar och fullkomligen medgifver; men tror att förre befäl och förre inkomft derjemte, äro driffjedrar som ej heller böra försummas, ty deras verkan på det menskliga sinnet är ovedersägelig. 2:0.
I ställetjatt Arméens fördelning i freds-! tid, så mycket möjligt, bör likna dess fördelning j krigstid, som alltid är och måste vara på Divisioner och Brigader, var den styckad i Regementen, hvaraf följde att hvar gång arméen skulle röras eller gå i fält, måste den ny-organiseras.
Generalen emottog då befäl öfver troupper som han ej kände:
Troupperne, Generaler, hvilka de förr kanske aldrig 6ett.
Om motgång inträffade, ägde Generalen ett förträffligt tillfälle att skylla ifrån sig på underhafvande® okunnighet, försummelse och ovana, hvarföre allt han icke svarade, såsom ägande, under fredstid, intet befäl,öfver deni. fju deremot, äger Generalen ett dicecte inte-f
Den 24 Februarii. resse, att, i fredstid, tilldana de troupper han i krigstid, skall anföra och för hvilkas instruction, disciplin och esprit han då kan och mojle svara.
Förut vöre Befälhafvande ovane vid underlydande och vice versa; hvaraf följde att camp gn^n ofta börjades med ömsesidigt missnöje, med osämia och under mindre lyckliga auspicier.
Nu har Generalen, under fredens lugn, tillfälle att tillvinna sig underhafvandes agtning och förtroende: desse åter att göra sig hände af s:n befälhafvare, hvarigenom ett samband emellan dem uppkommer, af meta vigt för Arnéens framgång i fält, än man vid ytligt påseende kan föreställa sig.
Förut kärde den commenderande ingen af sine underhafvandes militairiika skicklighet.
Nu äger han tillfälle att inhämta den, och vet, vid hvarje oförsedt tillfälle, hvilken Officer htn till olika värf kan begagna. 3:0
I stället att hafva en ständig controllerande authotitet (Inspecteur) för hvarje större afdelning
(Divijion) commenderades förut, serskildt för hvarje tillfälle, en General Mön, eterherre.