Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förmögenhet, bestående uti stadsegendom, som Braun under en lång lefnad hopsamlat och som skulle varit fullt tillräcklig att försäkra hans enda efterlemnade, nära 60-åriga dotter, Mamsell Gustava Braun, om en sorgfri ålderdom, förtärdes under den härjande eldsvådan i Örebro år 1853, utan att vara brandförsäkrad, af lågorna; och då nu äfven Mamsell Gustava Braun ej åtnjuter något understöd ur Arméens enskilda Enke- och Pupillkassa, vågar jag vördsamligen föreslå, det R.
St:r måtte bevilja henne en årlig summa af 200 R:dr b:ko såsom pension, och anhåller, att denna min motion måtte remitteras till StatsUtsk., dit jag äfven anhåller, att sedermera få öfverlemna de handlingar, som kunna bestyrka uti motionen framställda upgifter. 6:o En äfven af Gr.
Kalling, Pehr, inlemnad motion af följande innehåll; Om minnet af den ärofulla Finska Arméen och dess hjeltemod och försakelser under 1808 och 1809 års blodiga krig alltid måste utkräfva sin gärd af den djupaste vördnad och tacksamhet, så är det en pligt att se till, det familjerna till de hädangångne krigare, som i denna här intagit ett utmärkt rum, ej må lemnäs i armod och betryck.
En af dessa veteraner, som så många gånger trotsat döden på pligtens bud och som sedan efter freden, föraktande de retande Ryska förespeglingarna på förmånliga anställningar, öfvergingo till det land, som så sparsamt betalar sina tjenare, var Öfversten och Ridd:n af K.
Svärdsörden, Hr Johan Henrik Lemke.
Han afled i Örebro den 10 Dec. 1851 och efterlemnar
Enka i högst torftiga omständigheter, tillika med en ännu oförsörjd dotter.
Den i December e. nu 365 Följande, rörande Hr Öfverstens lefnads-omständigheter må anföras:
Född i Christina Socken af Kymenegårds Län, d. 17 Febr. 1778, var J. 11.
Lemke son af Kaptenen vid Savolax Infanteri, Fredr.
Lemke och Hedvig Sophia Callonius.
Den krigiska ande, hvarmed traditionen och Ryss-hatet upmanade hvarje Finsk yngling, hade Lemke äfven fått i arf från Far och Farfar, hvilken sistnämnde under Carl XILs tid också tjent, vid Savolax Reg:te, dit J. H. Lemke efter idkade studier vid Hapaniemi Kadettskola ingick 1796 såsom Fändrik.
1806 utnämndes Lemke till Löjtnant vid Fältmätningscorpsen och 1808 under kriget till Kapten samt 1814 under Norska krigs-oroligheterna till Major och Riddare. 1831 ÖfversteLöjtnant, 1840 Öfverste och 1842 Postinspektor i örebro.
Då 1808 års krig utbröt emot Ryssland, kommenderades då v:de Löjtnant Lemke tiil Finland samt bevistade hela detta blodiga krig och dess åtföljande mödor och försakelser.
Vexelvis anställd som IngeniörOfficer och Adjutant hos Generalerna Adlercreutz, von Döbeln och Gripenberg, deltog han i striderna vid Sarvika, Mangijärfvi, Kauhava, Lappo och Alavo, om hvilket sistnrda tillfälle Adlercreutz’s rapport till Konungen innehåller, »att Löjtnant Lemke med distinction uträttat de värf och updrag, hvartill han blifvit befalld.» Sedermera tjenstgjorde äfven Lemke under krigen i Tyskland och Norrige samt utförde åtskilliga maktpåliggande updrag.
Ehuru med den största sparsamhet, kunde dock ej Öfverste Lemke med de knappa löne-förmåner, han åtnjöt, lemna så mycket efter sig till sin efterlemnade 60-åriga Enka, Öfverstinnan Christina Charlotta Lemke, född Reenstjerna, att hon, synnerligast som hon genom uraktlåtna insättningar, gått miste om understöd från Arméens enskilda Enke- och Pupill-kassa, med lugn kan motse sina återstående dagar.
Det är ej värdigt, att den frejdade krigarens
Enka lemnäs utan anständig bergning; och jag får derföre vördsamt föreslå, det R.
St:r måtte bevilja henne en årlig summa af 300 R:dr b:ko såsom pension.
Jag får anhålla om motionens remitterande till StatsUtsk., äfvensom att det måtte tillåtas mig framdeles till Utsk. inlemna de handlingar, som kunna bestyrka uti motionen gifna upgifter. 7:o En af Hr Olivecrona, Carl Adolf, inlemnad så lydande motion:
Uti det K. M:s Nåd.
Propos., ang:de Statsverkets tillstånd och behof, åtföljande prot. rörande 5:te HufvudTiteln eller Sjöförsv:sDepart.
, har Föredraganden, Hr StatsRädet
Ulner, omförmält, det han ansåge sig pligtig att framlägga en ny AflöningsStat för Flottans OfficersCorps, vid hvars upgörande han utgått från den grundsats, att en hvar löntagare borde af lönen, i de lägsta graderna åtminstone, för sin person och i de högre äfven för familj, kunna hafva en tarflig utkomst; och Hr StatsRådet har äfven, efter anförande i största korthet huru, i sammanhang med dessa förhöjda lön-bestämningar, en i vissa delar förändrad organisation af bemäl - 366
Den i December e. m. de Corps borde äga rum, slutligen i underd:bet anmält, att det Statsförslag, ban på de angifna grunderna uprättat, slutade sig på en summa af 474,000 R:dr r:mt; men att, då Hr StatsRådet ansett, att Riks-Statens tillgångar icke medgåfve den utgift, som de uti detta förslag uptagna löneförhöjningar skulle komma att medföra, ett annat förslag, som förmodats stå i närmare öfverensstämmelse med för handen varande tillgångar, blifvit derjemte upgjordt, hvilket ock i Nåder gillats samt alltså lagts till grund för den Nåd.
Proposm i denna del, ehuru Depart:tsChefen, såsom nyss omförmälts, redan på förhand förklarat, alt de deri upförda lönebelopp, såsom lägre än de i förstberörde förslag, icke räckte till att bereda löntagaren ens en tarflig utkomst.
Emellertid har Depart:tsChefens förstberörde förslag icke, såsom önskligt varit för frågans utredning och riktiga bedömmande hos R.
St:r, blifvit ibland de till prot:t hörande bilagor intaget, och då härtill kommer, att den nu föreslagna löneregleringen för Flottans OfficersCorps måste vara otillfredsställande, såsom byggd på det gamla utsvältnings- och skuldsättnings-svstemets fortfarande, med någon lappning, har jag trott, att det vore lika vigtigt å ena sidan för R.
St:r att erhålla en på verkliga behofven stödd upgift om de lönebelopp, hvilka för Flottans serskilda Officersgrader erfordras, som å andra sidan för OfficersCorpsen att få skälen till sina billiga och rättmätiga önkningar i berörda afseende framlagda.
I sammanhang härmed har jag lika med hvad
DepartitsChefen i sitt anförande aktat nyttigt, äfven ansett nödigt, att förslag framlades till förändrad organisation i flera delar för bemälde OfficersCorps, och ehuru tid felats mig, att, sedan den K.
Propos:n hann att tryckas och till Ledamöterne af RiksSt:n utdelas, förskaffa mig nödiga materialier för fullständig utveckling af den vigtiga frågan, har jag, under förbehåll att till StatsUtsk. direkt få öfverlemna ytterligare uplysningar i ämnet, dock ansett det rättast, att väcka den motion, att lönebelopp måtte hädanefter bestämmas för Flottans OfficersCorps i öfverensstämmelse med nedanstående förslag, samt att om R.
St:r sådant gilla, äfvensom den föreslagna förändrade organisationen, underd. anhållan om K. M:s Nåd. bifall till denna, måtte af R.
St:r aflåtas; och hyser jag den tillitsfulla förhoppning, att Flottans Officerares ställning, som under sednast sistförflutna åren varit icke allenast förenad med de största försakelser, utan äfven för de flesta i hög grad bekymmersam, måtte vid innev:de Riksdag komma att utgöra ett af föremålen för It.
St:rs allvarliga behjertande.
Under denna förutsättning är mitt förslag upgjordt och har jag dervid utgått från den grundsats, hvad beträffar de ifrågaställa förändringarne uti Corpsens nuvide organisation, att största möjliga gagn må kunna dragas vid utbrytande krig af densamma, inskränkt inom nuv:de antal, och i afseende å lönebeloppen, att det af
DepartdsChefen redan angifna syftemål eller hvars och ens tarfliga bergning dervid må kunna löntagarne beredas.
De hufvudsakligaste skälen till berörda af mig föreslagna för - Den 4 December e. m. 367 ändringar i nuv:de organisation, utbeder jag mig nu att få i korthet anföra:
De 5 Amirals-platser, som nu finnas, äro, på det all skymt till skäl må borttagas för den ofta uprepade förebråelsen, att det nuv:de antalet Amiraler innebure en onödig Statslyx, inskränkta till 4, hvilket är det minsta antal, som kan komma i fråga, dels till Chefsplalsen å Stationerna och i Förvaltn:n af SjöÄrendena, äfvensom för befäl å Flotta eller större expedition; hvarvid jemväl torde böra liiggas tillbörlig vigt derå, att några sådana högre platsers bibehållande, är ett oundgängligt och i alla tider erkändt medel att lifva hågen bos OfficersCorpsen alt utmärka sig och derigenom vinna en samhällsställning, som jemförelsevis är värd att eftersträfva.
Kommendörsgraden, såsom innebärande befäl öfver flere fartyg, är alltså beroende på tillfälligheten af en sådan expedition och torde, i likhet med hvad i andra Mariner är brukligt, för hvarje gång efter behof och efter serskildt Nåd. förordnande böra tillsättas.
Alltså är densamma i förslaget utesluten.
KommendörKaptensgraden, hvilken är särdeles vigtig, enär i första rummet derifrån böra besättas SkeppsChefsplatserne och sådana vid större rustning af Skärgårdsfartyg m. fl., bär ock derföre blifvit föreslagen att ökas med lika många som motsvara indragna 1 KonterAmiral och 5 Kommendörer.
Den är indelad i 2:ne klasser, och för den högsta af dessa, lön beräknad till 5,000 R:dr r:mt, då, för de fleste, Amirals-befordran icke kan påräknas samt deras bepröfvade erfarenhet samt ådagalagda skicklighet och högre insigter berättiga dem till Statens erkännande deraf, genom beredande af en anständig bergning för dem på den plats, der de slutligen komma att stadna.
Kaptensgraden har uti DeparlitsChefens betänkande ansetts , böra till antalet bibehållas, men uti en enda löneldass; och, för min del, bar jag icke kunnat utfinna något enda skäl för denna fåtaliga grad-delning i 2:ne löne-klasser, om ej rent af brist på tillgångar att bestå dem lika aflöning, och alltså äfven bär upfört dem i en löneklass.
KaptenLöjtnants-graden är nu alldeles för fåtalig, och jag tvekar ej att tillstyrka dess ökning till 100, med motsvarande minskning af Premier- och SekundLöjtnantsgraderne, hvardera till 40.
KaptenLöjtnanlerne äro nemi. de som, på grund af redan förvärfvad erfarenhet, hufvudsakligen kunna användas och böra finnas att tillgå för besättandet af alla de underordnade Chefsplatserna, Second- och BatteriChefspiatser å Skepp och Fregatter, och icke kunna vid inbrytande krig suppleras af vid Örlogstjensten ovana personer, tagna från Handelsflottan eller andra förhyrade Officerare, hvilka deremot med någon öfning torde blifva tjenlige att bestrida de Premier- och SekundLöjtnanter åliggande befäl och öfriga tjensteåligganden.
Dessutom hänger en sådan indelning mycket nära ihop, efter hvad mig vill synas, med den af Depart:tsChefen upgjorda plan för öfning af Flottans bemanning, som innehålles i ofvanberörde StatsRådsProt.
I afseende å denna grads 368
Den < December e. m. indelning i 2:ne löne-klasser, får jag åberopa samma motif, som för enahanda fördelning af KommendörKaptens-graden blifvit anfördt.
I öfverensstämmelse med min bär ofvan framställda begäran, förbehåller jag mig att till StatsUtsk. få afgifva sådana handlingar, som efter mitt förmenande kunna ådagalägga riktigheten af de beräkningar, och af de förhållanden hvarpå dessa äro stödda, i afseende å de förändrade löne-beloppen, hvilka blifvit ifrågaställa uti följande förslag:
Flottans OfficersCorps:
R:dr r:mt. 1 Amiral 7,500, 1 Vice Amiral 7,000. 1 KonterAmiral 6,000. 1 d:o 6,000.
1 Kommendörkapten 5,000. 11 d:o . . 55,000. 1 d:o 4,500. 11 d:o 49,500.
1 Kapten 3,500. 19 d:o 66,500.
1 Kaptenlöjtnant 3,000. 39 d.o 117,000. 1 d:o 2,000. 59 d:o 118,000.
1 Premierlöjtnant 1,200. 39 d:o 46,800.
1 Sekundlöjtnant 800. 39 d:o 31.200. 228 Summa K:dr r:mt 530,500- Om remiss häraf till StatsUtsk. anhålles. 8:0 En äfven af Hr Olivecrona, Carl Adolf, inlemnad motion af följande innehåll:
Det har ofta blifvit sagdt och åberopadt såsom ett skäl emot möjligheten för Sverige, att kunna utrusta en Linieskeppsflotta af någon betydenhet, att i landet ej finnes dugligt folk till bemanning och att Handelsflottans matroser, såsom till stor del frånvarande och ej hugade att taga tjenst på kronans fartyg, ej äro mycket att påräkna.
Jag hyllar isynnerhet denna sednare åsigt och tror att man gör rättast uti att göra allt hvad man kan att stryka Handelsflottans sjöfolk utur räkningen, emedan detta folk otvifvelaktig! behöfves i krig så väl som i fred, till sitt ändamål: så vida krigsteatern icke skulle flyttas utom Östersjön, då visserligen vår Handelsflotta blifver overksam och dess bemanning kan till örlogstjenst vara disponibel.
Det är derföre på enrollering af skärgårdsfolk, som äro fiskare till profession, som en stam för Flottans matroser bör grundas, utan att derföre rubba båtsmans-roteringen, som utgöres, visserligen icke af sjömans-ämnen, eftersom rotehållaren icke är förpligtad att upsätta en matros, utan en vanlig bonddräng som håller vissa dimensioner
Den i December e. m. 36» dimensioner på tumstocken samt i öfrigt är fri från kroppslyten; men detta folk har andra ganska goda egenskaper, som göra denna fasta trupp dyrbar för Flottan, och hvars fysiska krafter äro nödvändiga för att fylla besältnings-styikan å kronans fartyg.
Då Konung Carl XI organiserade Svenska Flottans stamtrupp genom indelningsverket, på samma sätt som för Arméen, gjorde man föga afseende på sjömanskap om bord på Örlogsfartyg, hvilket bäst bevisas af valen af SkeppsChefer och ÖfverBefälhafvare under Hans sjökrig.
Officerarne af Kavalleriet och Infanteriet, Rådmän och till och med Källarmästare blefvo utsedde som SkeppsChefer, och en duglig och tapper
Fältherre ansågs kompetent till Öfverbefälet.
Att fordringarne på sjömanskap igenom de öfrige graderna ända till gemene man blef i proportion härefter, kan med fullt skäl antagas.
Det blef i dessa tider, sedan Konungen insett oefterrättljgheten af detta sätt att rusta Flottor, ett stort framsteg att hafva anlagt en bufvudstation för Flottan på en tjenligare ort,- att hafva anbefallt skeppens byggande åt de på sin tid skickligaste byggmästare, i stället att sjöstäderna skulle hvar och en bygga sin kontingent och att hafva grundlagt en fast besättnings-styrka i st. f. det sammanrafsade folk, som förut förts om bord af likt och olikt.
Men huru kunde
Han tänka på nödvändigheten af sjömans lynne äfven hos gemene man, då sådant ej kom i fråga såsom en nödvändig ingrediens, jemte sjömansdaning hos befälet.
Att bilda hvad man menar med matroser af rote-båtsmännen, hvilka antagas i tjenst oftast efter fyllda 25 år och ganska sällan under 18, under sådant kontrakt med rotehållaren att karlen endast hvart tredje år skall tjenstgöra i fredstid, är och förblifver en omöjlighet, helst då karlen detta tredje år sällan är, utom för en mycket kort tid sjökommenderad, och då, mer än ofta, till tjenstgöring å sådane slags fartyg, der han ej förvärfvar sjömanskap.
Man har derföre sett att han väl är användbar på däcket i akterhand såsom den der har styrka att hala och draga, och kan skickas till väders för samma orsaks skull, men få äro undantagen, att han kunnat förvärfva matros-skicklighet och kan användas som en dugtig förhandskarl.
I sådant fall har det varit en händelse af medfödt sjömanslynne, eller alt någon sjöman låtit värfva sig till båtsman.
Deremot har det befunnits ganska lätt att inöfva båtsmannen i kanon-exercisen och äfven i handvapnens handterande, hvilka saker kunna vara för honom mera fattliga än sjömanskapet, som fordrar en tidig utveckling af egentligt sjömanslynne.
Må det nu tillåtas mig att göra en teckning af den folkklass, hvarutur jag tror att stammen för en MatrosCorps för Flottan bör sökas, utom den i Carlskrona befintliga, som rekryteras från Skeppsgossekompanierna och är afsedd att derifrån taga underofficers-ämnen.
Denna institution är dyrbar för Flottans bestånd, ehuru den så till vida förfelar sitt ändamål, att sedan Skeppsgossen väl blifvit karlskrifven, är han för illa lönad i förhållande till den ständiga släptjenst han skall utöfva och hvaraf följden är, att de bästa sjömansämnena, så snart de kunna, antingen lemna Flottan, eller II. H. 24 370 Do n 4 December e. m. befordras till Underofficerare, innan de ännu äro fullgoda matroser.
Det skulle blifva alldeles för dyrt att upsätta'en MatrosCorps af detta slag, tillräcklig för Flottans behof ens i fredstid, än mindre för krig.
Men det är en stor fördel att äga en sådan skola för Underofficerare, som denna, och att UnderOfficerares barn derigenom upammas till Flottans tjenst.
Under den tid af 18 år som jag varit företrädesvis sysselsatt med sjömötningar och undersökningar utefter Svenska kusterna, från Helsingborg ända till trakten af Umeå, Gottland inberäknad, har jag någotsånär kunnat observera kust- och skär-befolkningens lynne och talrikhet.
Utefter hela Skånska kusten från Helsingborg till Åhus finnes stora fiskare-byar, som äro väl befolkade af dessa hafvets söner, som äro snart sagdt födda på sjön och ej hafva lynne för annat än sjölif; ty ehuru öfverbefolkningen i dessa byar skulle kunna hafva goda tillfällen att finna arbete vid jordbruket, väljer den heldre, då fisket ej kan sysselsätta den, att söka tjenst på handelsfartyg och förblifva, enl. sitt lynne, sjömän.
Från Blekinges gräns mot
Skåne börjar den egentliga skärgården, som nästan continuerligt fortfar upp till Haparanda, och uti denna vidsträckta terräng finner man icke så stora byar, men en mera spridd befolkning af fiskare.
Men ett annat förhållande äger ock här rum.
Från Blekinges gräns till Gefle befinnas dessa fiskarefamiljer vanligen bofasta i skärgården, då deremot nordligare, desse vanligen bo i städerna och på fasta kusten och endast sommartiden vistas i fiskelägen.
Den bofasta fiskare-befolkningen vid Sveriges Östersjö-kust kan således räknas från Helsingborg till Arholma, emellan Stockholm och Gefle.
Huru stort antalet af desse bosatte familjer äro, kan jag ej ens aproximationsvis upgifva, men af hvad jag sett, måste det vara ganska betydligt och tillräckligt att derutur välja en stam för sjömän, helst om man tillägger det betydliga antal som bebor Kattegats kust från Helsingborg till Strömstad, och som likaledes består af bofasta fiskare.
Lots-personalen, nemi. den i tjenst varande, utgör omkr.
12C0 personer och är en blott ringa del af denna skärgårds-befolkning, hvaraf man någotsånär kan antaga att den manbara befolkningen är minst tiodubbel.
De egenskaper som isynnerhet utmärker skärgårdsfolk och fiskare, äro i korthet följande:
Barnen börja redan att medfölja föräldrarna vid idkandet af fisket i öppna sjön och öfvervinna derigenom sjösjukan och rädslan för det farliga elementet, samt blifva tidigt härdade för dess våldsamheter och ett äfvenlyrligt lif.
Då de blifva äldre, få de sjelfva sköta sin båt och inöfvas att handtera näten och bössan för fisket och jagten.
Ynglingen lär sig derunder att känna sjöns natur och den skärgård eller kust hvarest han vistas, till betydligt omfång; att känna kompassen, huru fartyg böra styras och segel skötas samt lotsning.
Han kommer ibland i tillfälle att lotsa stora fartyg, som behöfva hjelp, oftast i nödställdt skick, då skärgårdsboen alltid varit beredvillig, att med risk af eget lif i sin bräckliga farkost komma strandsatte till hjelp.
Ett sådant lif, från barndomen, grundlägger mod och Den 4 December «. m. 371 rådighet i faran samt det sanna sjömanslynnet.
Att detta förefinnes hos hela den talrika befolkningen, till och med hos deras qvinnor, kan ej bestridas genom de dagliga exemplen, som man derifrån skulle när som helst kunna upleta.
Den sydliga kust- och skärgårds-befolkningen, liksom den vestra, har utom det allmänna sjömanslynnet en annan karakter, som den fått på en icke laglig väg, men som till sjömanslynnets utbildande mägtigt bidrager.
Det är lurendrejeriet.
För att vara en skicklig lurendrejare till sjös, fordras både mod och rådighet, djerfhet och slughet och han får ej skv nattens mörker på en farlig kust eller vädrets beskaffenhet, utan fast mer välja de tider och omständigheter, då Tuilstatens tjenstemän icke gerna våga sig ut, eller kunna med någon sannolikhet följa honom i spåren.
Jag lofordar visserligen icke denna praktik, men jag vill dermed antyda de egenskaper, sorn deraf hos dessa menniskor inplantas.
Men orsaken hvarföre kustbefolkningen öfvar delta yrke, ligger i deras hårda yrke som fiskare och att detta gifver dem oftast en alltför knapp förtjenst till lifnäring, och att Staten så litet frågat efter att genom andra medel understödja dem.
Det är derföre utur statsekonomisk synpunkt i förening med Örlogsflottans behof af en rask sjömansstam, som jag upträdt,' för att framställa ett förslag till enrollering af en serskild sjömanscorps bland kustbefolkningen, på det att K. M. för sin Örlogsflotta, lika väl som med Handelsflottan redan äger rum, af dessa dugliga ämnen till sjömän, måtte komma i tillfälle att draga all den nytta, som fäderneslandets försvar så oundgängligt kräfver.
Men en sådan enrollering måste ske på ett försigtigt sätt, för att ej afskräcka, utan i stället locka folket att sjelfva företrädesvis söka tjenst och skydd hos Kronan.
Man måste undvika allt tvång om saken skall lyckas och om vilkoren blifva sådane, att de äro förenliga med folklynnet och en sjömans billiga anspråk.
Inga kompani-indelningar under ständig upsigt, intet inblandande uti skärkarlens enskildta lif, då han är hemma och icke till verklig sjötjenst är kommenderad.
Han måste anses såsom en alldeles fri man, den stund han blifvit hemförskaffad och får ej godtyckligt kommenderas, utom på förut bestämda tider under fredstid, såvida ban ej sjelf är sinnad och söker sjötjenst.
I öfverensstämmelse med dessa grundsatser föreslås: 1:0
Att hvarje enrollerad karl får en årlig städsel af 15
R:dr r:mt och att kapitulationstiden är 6 år, men kan derefter förnyas på 6 års tiderymder. 2:0
Att denna städsel förbinder karlen att en gång om året inställa sig till mönstring å utsatt närbelägen mönstringsort, efter kungörelse i kyrkorna, samt att han icke afflyttar från hemorten, utan att sådant anmäla, med upgift hvarthän; samt att, om han, under sin ledighetstid, söker annan sjötjenst, sådant förut anmäles för erhållande af permission.
Men skulle sådan i fredstid ej kunna lemnäs, bör ban vara tillåten att emot ställandet af annan skärkarl i sitt ställe, afhända sig och öfverflytta den återstående kapitulationen på denne, jemte det han till honom betalar årets lega.
372 Den i December e. m. 3:0 Kommenderad till sjötjenst skall han, från hemtningsdagen, eller mötesplatsen, för transport till Stationen, åtnjuta en månatlig kontant hyra, enl. ett medelpris af de allmänna hyrorna för lätt matros å handelsfartyg, eller jungman om han första gången kommenderas på seglande större fartyg, samt denna hyra fortfara till dess han aflemnas på utgångs- eller mötesplatsen. 4:o Under transporter, vistelsen på Station och för fartygs utrustning samt om skeppsbord skall han åtnjuta skeppsportion in natura, eller ock det i SjöRegktet bestämda ersättnings-priset undor transporter af 24 sk. b:ko elier 75 öre per dag. 5:o
Han skall vara befriad från all annan varfstjenst än den, som är oundgänglig i och för det fartygs klargöring för sjöexpedition, till hvilket han är förut kommenderad, eller till hvilket han händelsevis blir förflyttad under utrustning. 6:o
I fredstid skall han vara skyldig att underkasta sig kommendering till sjös på minst 1 helt år, från Midsommar till följande samma årstid, så vidt ske kan; eljest till sjöexerciser emelian början af Juni till slutet af Augusti, för att ej hindras i sitt vår- och höst-fiske, hvilka för honom äro de vigtigaste att sköta. 7:o Om han kommenderas på hel årstjenst till sjös, skall honom bestås utom hyran och portion, en parad-mundering samt en kavaj och 2 ylleskjortor.
Ar han kommenderad på sommartjenst, får han blott begagna dessa kronopersedlar, men en ylleskjorta skall honom bestås såsom under tiden intjent.
Deremot skall han sjelf vara försedd med passande släpkläder och der sådant fattas, kronan, för förråds-persedlars utlemnande, ersättas af hyran.