Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 12, med upgift om och huruvida någon del af den sedan 1848 års början uplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande, begärdes af flere ledamöter att detta mern. måtte ånyo bordläggas, hvarjemte Gr. Lagerbjelke, Gustaf, yttrade:
Jag anhåller vördsamt att nu föredragna betänk., måtte sättas fremst på förcdragmslistan till plenum nästkommande Lördag. 396
Otto: Uppå H. Ex. Hr Frih. o. Landlims i anledn. häraf framställde propos. beslöts, att BankoUtsk:s nu ånyo bordlagda mern.
N:o 12 skulle upföras fremst å föredragn:s-listan för nästa lördag d. 15 dennes.
Föredrogs, men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Frih.
Cederström, Rudolf, ånyo på bordet BankoUtsk:s d. 5 dennes e. m. första gången bordlagda mern.
N:o 13, ang:de i Banken qvarstående äldre deposita.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 5 dennes e. m. på bordet lagde utlåt:n. N:o 14, anledn. af väckt motion ang:de begagnande af ett utaf L. W. Olde upfunnit sedelpapper; N:o 15, ang:de väck motion om utsättande af belöning för prof på förbätlradt sedelmynt m. m.; och N:o 16, i anledn. af f. d. Handlanden J. N. Petersons ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handelsdiskont-lån.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 8 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 65, ang:de ett föreslaget lån för anläggningen af en jernväg emellan Götheborg och Mölndahl.
Föredrogos, men lades på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., Gr. Taube, Henning Edvard m. fl. ledamöter, ånyo på bordet StatsUtsk:s nedannämnde d. 8 dennes e. m. första gången bordlagde utlåt:n. N:o 66, i anledn. af väckt motion, ang:de förklaring af den i K.
Circnlär-brefvet d. 20 April 1850 meddelade föreskrift, rör:de befrielse i visst fall från mantalspenningars utgörande; N:o 67, ang:de indragning af Wermlands Fälljägare-reg:te; N:o 68, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de frami, förre Depart:s-chefen vid K. General Tull-styrelsen, Presidenten J. P. af Billberghs Enkas och barns ansökning, att njuta befrielse från Presidenten af Billbergh i lifstiden ådörad ersättnings-skyldighet för den efter upbörds-tullförvaltaren M.
Finér yppade balans; samt N:o 69, i anledn. af R.
St:s sednast församlade Revissorers berättelse om granskningen af de under Commerce-colbii förvaltning ställda fonder.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s följande d. 8 dennes e. m. på bordet lagde utlåt:n.
N;o 70, angrde begärd afskrifning af det för upbyggandet af Stiftskyrkan i Hernösand beviljade lån; och Den 13 Mars. 397 N:o 71, i anleda, af K. M:s nåd. propos., angrde af Majoren G.
Bennich sökt ersättning för innehafda hästhemmansränlor vid f. d.
Westgötha kavalleri-reg:te. B. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 10 e. ni.
Thorsdagen den 13 Mars 1851.
Justerades 9 prot.-utdr. för gårdagen och pleni prof. för d. 26 sistl.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUlsk:s d. 1 och 12 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 11, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag, ang:de flyttning i och ur hus på landet.
Besv. o. Ekon.Utskts d. 1 och 12 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 50, i anledn. af väckt motion om meddelande af Stapelstads rätt för staden Sölvitsborg.
Ottos
Ehuru jag icke reserverat mig emot Utskss beslut, har jag likväl i denna fråga icke delat Utskss åsigt.
Jag har nemi. trott, att stapelstadsrätt icke borde staden Sölfvesborg beviljas.
Såsom Utskss betänk, utvisar, har ansökning om stapelfrihet för denna stad nyligen förevarit hos K. M., som afslagit densamma.
Härförutan hyser jag den åsigt, att en dylik frihet icke bör i allmänhet lemnäs småstäder, hvilka icke ega tillgäng till sådana varor, hvilka kunna afyttras å den utrikes marknaden.
Jag tillstyrker derföre afslag ä betänk.
Efterser man hvad i denna fråga blifvit tillförene åtgjord!, skall man finna, alt K.
M. år 1S44 afslagit stadens Solfvitsborgs äldstes ansökning nm stapelfrihet, och att, i anledn. af R.
St:s till K. M. vid sistl. riksdag allåtna underd. skrifvelse med anhållan att efter ämnets utredning, K. M. ville, derest hinder icke mölle, meddela staden stapelfrihet, K. M., sedan ej mindre General-tullstyrelsen än äfven Kommerse-kollcgium afgifvit und. utlåt, med tillstyrkande af afslag, ånyo d. 13 April sistl. 398 Den 13 Mars. år förklarat sig sakna skäl att bevilja den sökta stapelfriheten för staden Sölfvitsborg.
Några förändrade förhållanden hafva sedermera icke inträffat, pä grund hvaraf den för släden sökta förmånen bör beviljas, och ingalunda kan den omständigheten anses såsom något nytt skäl, att stadens innevånare vilja anskaffa tullhus och vågbod samt vidkännas de bidrag till tjenstemäns aflöning, som städer i allmänhet åligga.
St. nu åter ingå till K.
M. med en ny skrifvelse i ämnet, vore att ytterligare käcksa om samma sak, hvilken K. M. 2:ne gånger och sednast d. 13 April sisth år afslagil, hvarföre jag anhåller om afslag å betänk.
Hr Rosenblad, Berh.:
I strid med de 2:ne föreg:de talarne tillstyrker jag bifall till Ekon.Utsk:s hemställan.
Staden Sölfvitsborg är ingalunda en så obetydlig handelsplats, att den, enl. min åsigt, ju icke eger något, som kan blifva föremål för den utrikes handeln.
Staden tillhör tvertom antalet af de småstäder, som i sednare tider gjort de största framsteg.
Jag har i granskapet af staden tillbragt min första ungdom, så alt jag varit i tillfälle att se stadens stora framsteg på ganska nära håll.
1 början af delta sekel var Sölfvitsborg en ganska obetydlig stad.
Den led en eldsvåda, men hade blifvit åter upbyggd, ehuru stadens borgerskap saknade någon betydligare förmögenhet, men i sednare lider hafva flera förmögna handelshus upkommit inom staden, och, om jag icke irrar mig, lärer i denna stund det största handelshuset inom provinsen tillhöra Sölfvitsborg.
De föremål, som staden hitintills på loflig väg exporterat, har hufvudsakligast utgjorts af spanmål och bränvin, och spanmål utgör Sveriges hufvudsakligaste export-artikel f. n., hvarföre det vore en stor fördel för staden, om för den öpnades ett mera vidgadt tillfälle till afsättning häraf.
Intill stadens portar gränsar den fruktbaraste delen af provinsen Blekinge och den betydligaste delen af den Skånska slätten, och om R.
St, understödja den väckta motionen och stapelfrihet beviljas staden, skall sådant betydligt underlätta handelsrörelsen och skeppsfarten, hvartill staden har vida bättre tillfälle än den angränsande staden Christianstad.
Jag tror icke, alt de angränsande släderne Christianstad och Carlshamn, af hvilka den ene år min födelsestad och i den andra är jag upfödd, hvarigenom de för mig ega kära minnen, hafva större rörelse än Sölfvitsborg.
Denna stad har blifvit beröfvad många af dess färmåner, som öfverflyttats på gransläderne, och Carlshamn har serskilda förmåner, som fordom tillhört Sölfvitsborg, hvadan jag tror, att, om stapelfrihet beviljades staden, de öfrige släderne icke skola lida något deraf, men den omkringliggande trakten deremot tillskyndas många fördelar.
Jag anser mig här böra rätta ett misstag, hvartill ena reservanten, en så kunnig man som Hr Hedenstjerna, gjort sig skyldig, då han sagt, att Sölfvitsborg i forntiden aldrig varit stapelstad.
Det har undfallit reservanten, att Sölfvitsborg varit under medeltiden ibland de större städerne och under den tid provinsen tillhörde
Danmark åtnjöt staden stapelstadsrätt.
Christian IV beröfvade denne stad, likasom många andra, stapelfrihet och till förmån för Christianstad öfverflyttade han på denna stad privilegierne för Ahus.
Sedan provinsen förlädes
Den 13 Mars. 399 under Sveriges och Svenska Regeringen aniagl städerne Carlskrona och Carlshamn, erhöll Sölfvesborg stapelstadsrätt.
Lagerhjelkes yttrade farhågor emot smngling, förtjena enl. min åsigt intet afseende, ty det är väl gifvet, att i samma mån kontrollera emot smugling blifva större, i samma mån skall väl smuglingen uteblifva, och i all fall är väl den smngling, som sker under schabraket af tillåten införsel vida mindre skadlig än den sora sker, der redden är öppen och ulan all bevakning.
I olikhet med den siste värde talaren tror jag icke, att orten omkring Sölvitsborg har behof af stapelfrihet för denne stad, enär, såsom af betänk, uplyses, Carlshamn på den ena och Christianstad på den andra sidan äro belägne endast 3 mil från Sölfvitsborg.
De, som bo i denna trakt, hafva följaktligen icke långt (ill afsättningorlen.
Hvad åter angår frågan om
Sölf v i t sborgs skeppsfart på utrikes ort, så har jag af sakkunnige män erfarit, alt inloppet till staden eller sjelfva rännan lärer vara endast 10 fot djupt, och att man således icke kan påräkna, att större fartyg skola anlöpa staden.
Kan väl han bringas till något välstånd, dä han till medtäflare har städerne Christianstad och Carlshamn sig så nära?
troligen blir Sölfvitsborg ett näste för tullförsnillning och detta desto säkrare, som utanför redden ligger ön Bornholm, från hvilken staden kan erhålla det. utländska kram, som åslundas.
Jag minnes ej, hvarest jag läst eller hört del, men helt nyligen lära 2:ne (ullbeslag hafva egt rum i Sölfvitsborg, dervid innevånarne gjort gemensam sak med försnillarne mot tullbetjeningen.
Hvad, som från Sölfvitsborg förnämligast utskeppas, består, som vi alla nogsamt känna, af bränvin, hvilket man ser i ymnigt mått upföras lill hufvudstaden.
För denna utförsel behöfver Sölfvitsborg ingen stapelfrihet.
Lagerbjelke uplyst, har Konungen 2:ne gånger afslagit ansökning om stapelfrihet för denna stad och sista gången helt nyligen.
Kan del då vara skäl för R.
St. att för 3:e gången åter besvära Konungen med en dylik anhållan, utan alt förändrade omständigheter inträd), på grund hvaraf densamma bör bifallas, hvarföre jag på de skäl, föregrde talare anfört och dem äfven jag nu andragit, hoppas och önskar, alt R. o. Ad. ville afslå betänk.
När delta ämne i går förevar, och Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. på bifall eller afslag, svarade ingen mera än jag ja derpå, innerligen öfvertygad som jag var, att denna fråga icke kan falla.
En stund derefter lemnades Gr.
Lagerbjelke ordet, då han begärde uplysning om frågans utgång inom de öfriga Stånden, af hvilka Bonde- och BorgareShn lära bifallit, men PresteSt. afslagit betänk.
Jag är för litet öfvad riksdagsman för att rätt iakttaga mina riksdagsmanna-rättigheter, i annat fall hade väl frågan varit inom detta Stånd redan afgjord.
Mine motståndare veta bättre än jag att begagna sig af tillfället, och således har frågan ånyo kommit före.
Då Hr Rosenblad så grundligt ådagalagt alla de skäl, som tala för saken, borde jag kunna spara mig mödan att spilla ord på detta ämne; men som jag är mycket 400 Den 13 Mars. känd inora provinsen och linder sisth år gjorde en resa derigenom, derunder jag tog vägen genom Sölvitsborg, upstod hos mig den tanken, alt staden borde erhålla stapelfrihet, och det förundrar mig, att staden icke långt för detta erhållit sådan.
Likasom Hr Rosenblad erinrat, att Hr Hedenstjerna i sin reservation begått ett misstag, får äfven jag mot Hr von Hartmansdorff anmärka, att han gjort sig saker till enahanda förseelse, då han påstår, att Sölvitsborg vore serdeles väl belägen för lurendrejare, och att ön Bornholm skulle ligga utanföre stadens redd.
Delta är ett geografiskt, oeh Hr Hedenstjernas var ett historiskt misstag.
Med samma skäl som Hr von Hartmansdorff yttrat detta, skulle jag kunna påstå, alt
Slitö hamn ligger här mitt framför mig, der jag nu står.
Att staden skulle blifva ett tillhåll för tullförsnillare, är något som kan förutsättas, men då det icke är ifrågasatt eller ännu mindre visadt, att
Sölfvitsborgs innevånare hitintills begått dessa brott mera än andra städers innevånare, anser jag detta skäl icke förtjena afseende.
Lagerbjelkes yttrande, att denna fråga blifvit 2:ne gånger afslagen af K. M., så får jag erinra, att dessa afslag möjlivarit föranledda deraf, alt ämnet icke erhållit den fullständiga utredning, som nu åstadkommits och serdeles genom Hr Rosenblads yttrande samt denna debatt.
Jag förenar mig med denna talare och yrkar bifall å betänk.
Dock vill jag tillägga att, om hamnen eller rännan är för grund, sådant kan hjelpas genom muddring, hvadan detta icke är något skäl, utan ett svepskäl.
Vid della som vid alla likartade mål fäster jag serdeles vigt vid K.
Bef:h:des i länet afgifna utlåt, i ämnet. K. M. Bef:h:de har här pä det högsta tillstyrkt stapelstads-privilegiers meddelande åt Sölvitsborg.
Borgerskapet i Carlskrona, hvilken man skulle kunna tro hafva mehn af den ifrågasatta stapelfriheten likaså.
Inom Utsk. uplysles derjemte, alt staden under sednare åren nedlagt betydliga kostnader för uphjelpandet af dess hamn och segelled, staden bör således anses ega billiga anspråk på den nu begärda förmånen.
Hr von Hartmansdorff har visserligen anmärkt, att inloppet lill staden endast är 10 fot djup, men äfven detta hinder är undanröjdt, det är nu uptaget till 12 fots djup.
Hvad åter angår Christianstads hamn, är den i det skick, att tvifvelaktigt är, huruvida andra än mindre fartyg kunna der inlöpa.
Vidare har samme talare, och jag tror äfven Gr.
Lagerbjelke, fästat sig dervid, att 2:ne betydliga tullbeslag blifvit gjorda inom Sölfvitsborg, dervid folket skall hafva gjort gemensam sak emot tullbetjeningen, och dessa talare hafva eget nog, på detta skäl yrkat afslag å betänk.
Dessa omständigheter synas mig snarare tala för bifall än motsatsen; der en stadigvarande tullkammare inrättas, bör väl 6ådant förekomma, men ingalunda föröka lurendrejeri-brotten.
Likaledes har man sagt, att staden och orten deromkring skulle sakna export-artiklar, detta är åtminstone icke öfverensstämmande med K.
Bef:h:des uti. i ämnet.
Det synes mig således billigt, att, då staden i sednare tider gjort stora upoffringar i och för uphjelpandet af dess handel
Den 13 Mars. 401 handel och skeppsfart, K.
Bef:h:de i länet tillstyrkt, och endast det i saken jäfviga Christianstads stads borgerskap afstyrkt bifall till ansökningen, R.
St. på sätt Utsk. föreslagit understödja densamma.
Min öfvertygelse är, att om frågan i dess närvar, skick åter förekommer inför Konungen, stapelfriheten skall åt Sölfvitsborg beviljas.
Björnstjerna har så fullständigt yttrat, hvad jag ämnade säga, all jag har föga att dertill lägga, hvarföre jag äfven skall inskränka mig till afgifvandet af endast några uplysningar.
Ingen kan högre än jag respektera K.
M:s åtgöranden, men jag måste bekänna, att jag ingalunda kan inse någon orsak, hvarföre en ansökning icke skulle kunna förnyas, derföre alt densamma vid en föreg:de riksdag blifvit af K. M. afslagen.
Jag föreställer mig att en sådan ansöknings förnyande måste vara oberoende af hvad vid ett föreg:de tillfälle varit i ämnet afgjordt.
Dessutom hafva, enl. min åsigt, 2:ne serskilda omständigheter tillkommit uti förevar, fall, hvilka böra tagas i öfvervägande.
Den första är af Gr.
Björnstjerna redan antydd, nemi. alt K.
Bef:.b:de i Blekinge län, hvilken auktoritet är bäst i tillfälle all bedöma förhållandet, har i varma ordalag, förordat beviljandet af stapelfribelcn åt Sölfvitsborg.
Den andra omständigheten är, alt sedan sisla riksdag har ingen af de Svenska städerna, hvilka icke äro stapelstäder, såsom Sölfvitsborg ökat antalet af sina fartyg till begagnande i och för den utrikes handeln.
Delta måtte väl utgöra ett bevis derpå, att, om staden icke idkade utrikes handel, skulle den väl icke så förökat sina fartyg, och dessutom synes mig billigt, att staden erhåller stapelfrihet, då några stapelstäder linnas på den vestra kusten, hvilka icke under många år idkat någon utrikes handel.
Björnst jernäs yttrande, ang:de hamnen och rännan vid Sölfvitsborg, får jag lägga att hamnen eller segelleden till Christianstad är i det dåliga skick, ätt knappast någon båt kan gå upp till staden.
Yrid Ahus är en hamn, som genom upsandning af Helge å blifvit serdeles försämrad, men för att göra denna användbar hafva R.
St. nödgats lemna högst belydliga bidrag, ehuru ännu ändamålet icke vunnits, och om det skall vinnas fordras än ytterligare omkostnader.
Björnstjerna omnämnt, har Sölfvitsborgs stad på egen bekostnad gjort betydliga förbättringar af dess hamn.
I anledn. af den anmärkn., att derigenom, att Bornholm ligger så nära Sölfvitsborg, lurendrejeri vore att befara, får jag erinra, att denna ö ligger närmare en annan stad nemi.
Ystad, hvilken är stapelstad, och alt afståndet emellan denna stad och ön icke är längre än emellan Christianstad och Ahus.
Härförulan skulle jag tro, att då en tullbevakning kommer att i staden inrättas, säkerheten emot lurendrejeri bör vara större, än när ingen sådan bevakning finnes, och i alla fall, enär lurendrejaren icke respekterar bestående författningar, är det väl gifvet, att han har lättare att begå tullförsnillning på den utan bevakning lemnade öpna kusten, än om Sölfvitsborg förses med stapelfrihet och en ständig tullbevakning.
I öfrigt åberopar jag
Hr Ekenstens yttrande. i H. ‘ 26 Den 13 Mars.
Sedan flere riksdagar tillbaka liar det blifvit en sed, oell är det olyckligtvis ännu, alt sedan korporationer eller enskilde personer vändt sig till konungamakten med ansökningar om erhållande af hvarjehanda fördelar, men desse ansökningar blifvit afslagne, så vända de sig lill R.
St. för att af dem få beviljadl, hvad Konungen funnit
Sig icke kunna bifalla.
Så är här förhållandet.
Sedan staden Sölfvesborg på den, enl. min åsigt, enda lämpliga och jemväl lagliga vägen sökt den förmån, hvarom här är fråga, och Konungen, efter vederbörande auktoriteters börande, hvilka hvar i sin ordning meddelat Kolningen sin åsigt af saken, grundad på de skäl, som hvar och en ansett mest talande, så bar K. M. i ämnet fattat sitt beslut, som innefattar afslag å ansökningen.
När nu Konungen, som otvifvelakligt är den myndighet inom landet, sorn bäst är i tillfälle att känna och bedöma billigheten och behofvet af dylika fördelar för städerne, som den här irågavar., afslagit ansökningen, och detta Koungens afslag icke är äldre än sedan d. 13 April sisth år, således ännu icke ett år, sä synes det mig, som R.
St. skulle visa Konungen föga upmärksamhet för att icke säga något ännu värre, om R.
M. med begäran, att Han måtte ånyo pröfva frågan örn den ifrågasatte förmånen för Sölfvitsborg.
Helt annat vore, om motionären och Ekon.
Utsk. hade gittat anföra nya omständigheter, som vid frågans föredragning hos K.
M. icke varit kände, men detta har hvarken skett eller ens kunnat ske, af den helt naturliga orsaken, alt frågan så nyligen blifvit pröfvad af K.
M. alt några förändrade omständigheter icke hunnit att inträffa.
Utsk:s hela åtgärd har således inskränkt sig till skärskådande af de utaf konungamakten redan pröfvade skäl, hvilka Landshm anfört för och öfrige auktoriteter emot bifall till stapelfrihetens beviljande, och jag hemställer då, om det är lämpligt, att ånyo göra ärendet anhängig! hos Konungen med begäran, alt Han ville ogilla de skäl, Han förut begagagnat, och godkänna dem, Han förut ogillat.
Dessutom lärer det ingalunda kunna bestridas, att om stapelfrihet beviljas Sölfvitsborg, beredes derigenom ökadt tillfälle lill lurendrejeri inom orten.
Hela Blekingska kusten bebos hufvudsakligast af lurendrejare: jag säger det rent ut, och är det under sådana förhållanden välbetänkt, att öpna ännu vidsträcktare tillfälle för dessa lagbrytare att fortsätta deras handtering.
För ifrågavar. stapelfrihet har man såsom ytterligare skäl åberopat den omständigheten, att hamnen vid Christianstad skulle vara sämre än den vid Sölfvitsborg: det må väl vara möjligt, men på sätt Hr Rosenblad uplvst, hafva R.
St. beviljat ett anslag för afhjelpandet af de brister, som vidlåda Christianstads hamn och den ränna, som blifvit ledd genom ån upp till staden ifrån Ahus.
Detta arbete, hvarom jag, såsom egande äran att vara fullmäktig i Riksg:s-kont., har ganska noga kännedom, har nu avancerat så långt, att hamnen, genom dels nämnda anslag och dels betydliga lån, som Staten lemnat, nästa Ar är färdig.
Då äro de skäl, som man från ofvan berörde omständighet velat åberopa till förmån för Sölfvitsborg helt och hållet undanröjde och böra således icke vid detta tillfälle tagas i beräkning.
Äfvenledes har man anfört, och jag tror Hr Rosenblad Den 13 Mars. 403 yltrade det, att genom inrättandet af en tullkammare i Sölfvesborg skulle säkerhet vinnas emot tullförsnillning, i så målto, som lurendrejerier icl^e inom den staden vidare skulle komma att ega rum.
Går man ut från den grundsatsen, så skulle tullkammare inrättas på alla de fisklägen, ja alla de ställen, der man med säkerhet vet, att lurendrejerier företrädesvis föröfvas, men då skulle härigenom upkomma en sådan mängd tullkammare, att Staten icke mäktade aflöna de derstädes anställde tjenstemännen.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om afslag ä betänk.
Icke för att trötta R. o. Ad., som kan hafva hört nog af dessa så haltlösa skäl, som vi för oss helt nyligen fått updukade och som vederlägga sig sjelfva, har jag begärt ordet, utan för att vidare söka utveckla de skäl, på grund hvaraf jag anser, att man bör göra allt för att omskapa Sölfvitsborg till en god hamn.
Nyttan häraf hafva sannolikt
Skånes fordna egare insett, och hvilket måhända varit orsaken dertill, att staden i äldre lider spelat en så stor rol.
Det s. k. inloppet till Christianstad finnes icke i verkligheten, ty, såsom sagdt är, man kan icke genom Helge å komma till staden annorledes än med små båtar.
Om således Sölfvitsborg erhåller stapelfrihet, och hamnen der bygges på en säker och fast grund, så är all anledn. att förmoda, att denna hamn på den släta, raka kusten blir en tillflyktsort för kronans, för våra stormar utsatta, fartyg.
Hvad åter angår de mot denne ort gjorda många beskyllningar cm lurendrejeri, så får jag nämna, att jag icke så sällan under mitt icke så korta lif erfarit, alt hvad, man tillvitar andra, gör man sig vanligen sjelf saker till.
I anledn. af Hr Printzenskölds påstående, alt hamnen vid Alius skall vara snart färdig anhåller jag att få erinradt, att, enl. hvad inom Utsk. blifvit uplyst, visserligen större delen af det beviljade statsanslaget lärer vara uptaget, men om någon hamn derstädes kommer till stånd, är en annan sak och helt och hållet obestämd, emedan hela kusten atgöres af flygsand, der således hamnar svårligen kunna byggas och ännu mindre bibehållas.
Björnstjerna bestridt
Hr Printzenskölds upgift i fråga om hamnen vid Åhus, anser jag mig böra samma upgift vitsorda.
Till fullmäktige i Riksg:s-konl. har nemi. frän Styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader ankommit en skrifvelse, uti hvilken Styrelsen anmält, att hamnen sannolikt under innevar. år blir färdig, och det torde följaktligen vara tydligt, att Hr Printzenskölds upgift är trovärdig.
Besinnar man, att en föreg:de värd talare Hr Rosenblad är ledamot i Commerce-kolhm, och alt colhm i dess und. utlåt, till K.
M. afstyrkt bifall till ansökningen om stapelfrihet för Sölfvitsborg, så torde lätteligen inses, alt den värde talarens åsigt inom collegium blifvit öfvervunnen af de bättre skäl collegium uttalat.
Det må visserligen vara R.
St. obetaget, att inkomma till K.
M. med en flere gånger afslagen ansökning, men de vinna derpå icke något annat än, att vigten af deras skrifvelser förminskas.
Jag förnyar min begäran om afslag å betänk. 26* 404 D« n 13 Mars.
Man har sågfil, att, staden Sölfvitsborg förkofrat sig.
Jag medgifver, att så förhåller sig, emedan dess handel och rörelse pä sednare 10 eller 20 åren tilltagit, men denna handel består nästan uteslutande i export frän Blekinge af varor såsom bränvin, hvilken vara icke är afsättlig åt den utrikes marknaden, ulan den afsändes till andra orter inom landet.
Af spanmål utföres derifrån ett högst ringa belopp till andra delar af landet.
Skåne afyllras visserligen i Staden en stor del men hufvudsakligast till ortens innevånare, som behöfva spanmål för att upblanda den med potates, hvaraf de sedermera tillverka bränvin.
Då nu bränvin är en vara , som icke kan afsättas å fremmande orter, utan utföres från Sölfvitsborg till andra delar af landet, har detta varit en anleda, för mig, att afstyrka stapelstadsrätt för staden, likasom att nu ytterligare begära afslag å betänk.
II. Ex. Hr Flili. o. Landtnäs härefter lill bifall å förevar, betänk. framställda propos., besvarades med starka nej, blandade med ja; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma betänk., samt då härvid ropades starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja.
Upläsles lill justering och godkändes följande förslag till voter:s propos.