Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dock grundprincipen för all Bankrörelse; odlingen Bank i Europa och Amerika får nu mera något privilegium, utan att detta Blifvit gjordt till hufvudvillkor, vid påföljd af privilegiernas förlust.
Men det metalliska myntet är en öfverlopps-vara i Motionairens system.
Derför står i §. 4 af BankoOrdningen: ”Rikets "Ständer äga allena rätt, att utgifva Credit”sedlar, hvilka såsom mynt i Riket böra ”erkännas.”
Här är således orden må erkännas, som kommit in i Regeringsformens 72 §. förvandladt till ett bör erkännas.
— En vacker garantie för en kommande Bättre tid!
Hvar finnes den Stat, der en sådan princip Blifvit uppstäld? hvar finnes den Regering, som vågat uttala de ord?
denna sedel bör erkännas för klingande mynt.
Är det på detta sätt, som Rikets Ständer vilja Begagna sin rätt att ensamme utöfva den financiella lagstiftningen, och med detsamma gifva Regeringen Creditiv på grundsatser, af enahanda art, att inom sin krets tillämpa?
Enligt §. 5 skall dock StatsBanken vara skyldig, ”i händelse allmänheten skulle ”finna sig mera belåten med skiljemynt af ”Silfver, än med de nu brukliga småsedlar, att tillhanda hålla sådant mynt, i och ”för utvexling mot de lägre valeurerna.”
Den i December. 59
Men hvem skall i sådan händelse föra allmänhetens talan? genom hvilken Canal skola vederbörande, af hvilka det heror att göra allmänheten belåten, derom underrättas?
Jag skulle tro, att det tillhör Lagstiftaren, att förutse hvad allmänheten kan vara obelåten, eller belåten med.
Sedan i §. 8, genom ett enda penndrag
Statens skuld till Banken blifvit afskrifven — och lyckligt är att detta står i en lag författad för kommande tider, så att desse tider må veta, att taga sig till vara, •— beviljas
Banken en ny fond af3 millioner i RiksgäldsContoirets obligationer.
Ar i835 skall denna fond nedsättas till en million, om erfarenheten emedlertid visar, att den för Bankens säkerhet icke behöfves.
Men hvar finnes säkerheten, att hvad som före
År i835 icke inträffat, ej må inträffa efter nämnde år.
Jag kan ej dolja min förundran, alt Motionären genom 37:de §. velat öpna åt Bankens debitorer för lån mot pant af fastighet nya 28 år, räknade från år 1824, alt löpa på, innan de blifva slutbetaldte.
En del fastighetslån datera sig från perioden emellan åren 1 ^42 oc^ I770, ^e" re gånger hafva terminer blifvit satte för desse debitorer, inom hvilka lånen skulle 6a J3 e ii i December. liqvideras.
Alla i detta afseende gifna stadganden hafva blifvit eluderade.
1777 blefvo desse fordringar nedsatte till halfva beloppet, eller till 18 Dr.
K:p:m. per R:dr3. då de likväl voro contraherade efter förhållandet af g Dr.
K:p:m. per R:dr.
En an större nedsättning synas de nu kunna föryänta; och icke nog dermed,, vili man, bereda dem ytterligare förmåner..
Annorlunda är förhållandet med de lån, som utgått under tiden från 1814 tili 1.821.
De hafva ingen myntvalvation ti 11- godonjutiti, och må de gerna liqvideras efter de grunder, som bestämdes, då de beviljades; men några skäl att bevilja ytterligare förmåner finnas icke.
Bankers egentliga bestämmelse är, att Befordra penningarnes snabba omsättning; de böra derföre undvika, att fästa capita— ler i lån på lång tid.
Men fastän jag nödgas afråda dylika affairer för vår Bank, tror jag dock att det gifves utvägar för densamma, att genom bemedlande åtgärder* befordra lånsökande fastighetsägares intresse^ Banken kunde, när långifvande publika verk med fastighetsägare contraherat om lån och penningar till lånsummans fulla utbetalande saknas, discontera låntagarens på, långifvaren dragna och af den sednare accepterade vexlar, den kunde jemväl på korta Ben i Deember. t!t tider gifVa lån på intecknade reverser; så braka både Cassör och enskildte.
Blifva vi en gång lycklige nog, att få lika mynt med andra Nationer, så lära våra större hypotheksbjudare icke underlåta, att söka lån i andra länder, der räntan är lägre, än här.
Banken kunde bemedla så» dana transactioner, och sedan långifvare och låntagare öfverenskommit om hypotheket, samt om återbetalningsvilkoren, åtaga sig att mot särskild säkerhet besörja räntebetalningen.
I samma mon, som de, hvilka kunna utbjuda större hypotheker och mottaga större lån, upphöra att med de mindre fastighetsägare täfla om de capitaler, som inom landet finnas, skall ock svårigheten för desse senare, att återhålla lån till drägliga vilkor minskas.
Att låntagaren må blifva mindre beroende af långifvare, eller ock att transactionerne dem emellan må faciliteras, är ju hvad som önskas.
Genom ofvan uppgifne bemedlings åtgärder å bankens sida, kan ändamålet för närvarande uppnås.
Hvad framtiden ytterligare kan fordra, må lemnäs åt framtiden.
Hvad Bankens discontrörelse beträffar, så måste medgifvas, att den ingalunda för närvarande skötes såsom den borde skötas och såsom den bedrifves i andra länder.
För att härutinnan komma till någon redighet, tror jag att man borde börja med 62 Den r December. alt classificera disconteurerne.
För classen af mindre jordägare, merendels hörande lill BondeStåndet, och som man ej kan från discontens begagnande utesluta, sedan de fått vana derpå, borde en viss fond afsättas och maximum för lånet bestämmas till iooo å i5oo R:dr.
Dem må gerna förunnas den förmån, att få taga lånet på 5 år, med ^ afbetalnings skyldighet om året.
Och dermed tror jag, att denna dass vore fullt belåten.
Tjenstemän, som icke äga annat än sina tjenster, borde utgöra en annan dass med proportionerade vilkor.
För denna dass kuncle de betalningsvilkor bibehållas, som nu äro öflige.
Alla andra skulle underkastas de strängare principerne, som gälla för disconter: icke mer än en omsättning skulle få äga rum.
Men äfven inom dem böra creditsclassificationer uppställas.
Sådanet.
ex. för hvilka ett maximum af 20,000 R:dr bestämdes, borde få sina lån endast på 3 månader; vid ett lägre maximum borde låningstiden få utsträckas till 4 månader; vid ett än lägre till 6 månader.
Discontrörelsen på detta sätt uppställd, skulle nödiga gränsor blifva satte för de afvikelser från rigtig discontprincip, som under de sednare tiderne ägt rum, och derjemte utväg öppnas för disconten att befordra större affairers uppgörande, som är dess egentliga bestämmelse i andra länder.
Jag hade trott att vid uppgörandet af en ny plan för bank-rörelse i Sverige, den Den i December. 63 princip, hvarpå Skottska Banksystemet är grundadt, icke hade bordt förbises.
En Skottsk banks primitiva fond utgör egentligen blott den åt allmänheten erbjudna garantien för en klok förvaltning.
Sin rörelse grundar den på tillgången på penningar, insatte mot ränta, samt på rask omsättning, så att ett stort antal noter må kunna begagnas.
Likasom tillgång på arbetande händer utgör ett hufvudvilkor för anläggandet af en fabrik, är ock villkoret för bildandet af en bank, att, å ena sidan det må finnas ymnig tillgång på capitäler till förräntande, och å den andra, personer, ägande utväg att till större speculationer använda dem.
Banken är blott medelperson emellan desse tvänne folkclasser.
Sådan har verkan varit af den fria täflan för Skottlands bankrörelse, att bankerne nu gifva 4 procent i ränta för penningar, som insättas dåde taga 5.
Sådan har verkan deraf varit på folkets förkofringsliåg och sparsamhet, att man beräknar till 20 å a5 millioner pund de besparingar, som Skottlands 2 till 3 millioner menniskor göra fruktbärande genom bankerne.
Till förräntning mottagas ända till io pund, motsvararde iio af våra R:dr.
Men tager man i betraktande olikheten i arbetsförtjenst och tillfället dertill, så torde io pund motsvaras af 5o R:dr.
Banker hafva funnits i Skottland i i3o år; deras antal 64 Den i December. okar sig livart är i den mån, sorn capita*- lerne å ena sidan och utsigterne för spekulation å andre sidan växa.
Under desse i3o år hafva endast t vän ne banker ramlat.
Så önskade jag vår Statsbank inrättad, att den vore, icke cassa allena åt dem som drifva stor rörelse, utan äfven förrän tningsanstalt för, så större, som mindre besparingar.
Täflings-föremålet emellan statsbanken och privatbankerne, hvilkas natur torde vara rigtigare uttryckt med namnet localbanker, blefve då att bjuda högre och högre ränta, för att inom sina kretsar draga besparingarne.
På denna täflingsbana inåste statsbanken stå tillbaka, dels derföre att dess underhållskostnad är större, dels derföre att localbankerne , så vida de kunna göra anspråk på förtroende, i alla afseenden bättre convenera både utlånare och upplånare, hvilke senare äga tillfälle att i banken fruktbargöra hvarje liten influten post.
Då blir tiden inne för Rikets Ständers bank att sluta sin bana.
Då Herr Hjertås ifrågavarande förslag blifvit
Allmänheten genom trycket meddeladt, och den siste värde Talaren nu framställt så många vigtiga upplysningar i detta ämne?
anhåller jag om proposition till Ridderskapet och Adeln, att Grefve Schwerin må anmodas låta till trycket befordra hvad han här yttrat i afseende på berörde förslag.
Den i December. 65 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Rosenblads berörde hemställan.
Hvarefter Hans Excellence å Ridderskapets och Adelns vägnar anmodade Grefve von Schwerin att låta till trycket befordra sitt nyss uppläste anförande.
Herr Hjerta„ Gustaf:
Det är obehagligt för mig, att icke allenast de yttrade anmärkningar emot mina afgifne förslag om Bank-väsendet, utan äfven den vigt en annan Ledamot vill gifva dem, måste tvinga mig att i dag uppstiga, för att vederlägga hvad som blifvit yttradt af en man, för hvilken jag enskilt hyser stor vördnad och tillgifvenhet, och som af så manga skäl äger vår allmänna högaktning.
Men jag liar aldrig förblandat detenskilta lifvets pligter med de allmänna angelägenheternes behandling! och då det är fråga om sak, om en för fäderneslandet så vigtig sak, som denna, bör och skall jag alldrig afhålla mig ifrån att söka utreda misstagen, tillkännagifva betänkligheterna och bestrida de villande läror, man framställer.
De fleste anmärkningar, som blifvit gjorde, visa tydeligen, att Grefve vonSchwe - 66
Den i December. rin misstagit sig om hvad någre §§ af mina förslag innehålla; eller ock, att han alldeles förbisett hvad i andra §§ bestämmes; och de öfrige grunda sig på en, som jag tror, oriktig tillämpning af de begrepp, hvarifrån man likväl måste utgå, om man vill ordna och befordra en öfvergång till bättre Creditbruk och fullkomligare Bankväsende.
Det är detta jag vill söka visa; och förbigår jag allt hvad den värde
Ledamoten anfort uti inledningen till sitt yttrande.
Om den värde Ledamoten icke funnit oss äga några garantier för laglig Bankförvaltning'; något BolagsContract, sorn bestån}- mer Bolags-Interessenternas förhållanden till hvarannan; så har jag deremot trott mig hafva funnit sådane, och tror mig ej behöfva vidare utveckla det, när min, Statsoch BancoUtskottens Finance Betänkande år 1823 åtföljande Reservation tillräckligen visat, att Vi äga dem, så vida 72 och 79 §§ af RegeringsForraen åtlydas, och om Svensk Lag återgifves sin kraft, i afseende å Rikets Ständers Bank.
Och jag har i dag med glädje inhämtat, att i den Kongl. Propositionen om myntvärdets upprätthållande finnes ett erkännande af den sanning, hvars beifran jag torde i någon del hafva rätt att tillräkna mig, då jag var den första ibland mindre medborgare, som vågat yttra, att det vore Konungs och Ständers Den i December. 67 gemensamma pligt, att tillse, det Rikets Mynt är enligt Lag.
Men jag skall skynda till de invändningar, som mera bestämdt angå mina förslag.
Den värde Ledamoten har klandrat, att jag grundat inrättningen af PrivatBanker på bibehållandet af en kostsam Statsbank.
För den, som vill allfvarligt komma till ett bättre, måste det sätt, hvarpå lian kan framgå, först af allt vara klart utredt.
Jag har trott, att sedan man i snart 4» år arbetat på, att undergräfva den enskilta Crediten, först genom ett illa ordnadt
Riklgäldsverk och sedan genom ett ännu origtigare uppfattadt Banksystem; sedan mall, på bekostnad af de gamla enskildte Capitalerne i landet, gjort Rikets Ständers Bank till den enda stora Banquier i Sverige och till den, på Metallisk valuta, i förhållande till Sedelstock, rikaste Bank på jorden; då hör man ock, när man inser vigten af det enskildta CreditSystemets återinförande, begagna den kraft, man i denna Bank äger, till ändamålets vinnande.
Att allenast önska fram de enskildta Creditlnrättningarne, bar icke varit nog för mig.
Jag har sökt, alt hjelpa dem till rätta.
Jag har derföre användt ali uppmärksamhet och förmåga, till att utreda för mig möjligheten af öfvergång till ett bättre Credit- och penningväsende.
Jag har tydligen insett vigten af, att ordna privata Crediten, och jag har 68 Den i December. ej tvekat, att härtill använda den enda betydliga kraft, som i landet [finnes och som, till ett sådant ändamål, onekligen af Fiikcts Ständer rättvisligen och nyttigt kan disponeras.
Under det att jag, genom ett lagligt mynt, sökt att återgifva penningrörelsen sin blifvande princip, har jag sökt, att genom ändamålsenlig enskildt Bankrörelse, framkalla och befordra enskildt Credit; oell derunder bar jag icke försummat, att vårda den StatsBank, som finnes, och som ännu längre skall gagna, om han i en sådan anda förvaltas.
Denna StatsBank skall då ej blifva kostsam och skall alidrig skada landet, såvida han cj återryckes i laglöshets-tillstånd.
Men emot förnyandet af detta misstag anser jag, att vi äga den bästa garantien, i folkets stigande upplysning, och det bästa Contractet, i Rikets Ständers framskridande begrepp om pligter och rättigheter.
Den värde Ledamoten har sagt: att ej publika papper hos oss finnas.
Jag har åter ämnat, att i sammanhang med BankRegleringen föreslå ett sådant LåneReglemenle för RiksgäldsContoiret, att derigenom Publike papper skola hos oss ökas.
Emedlertid torde de RiksgäldsContorets Obligationer, som nu finnas, jemte flere säkre Actiepapper, till en början kunna begagnas.
Att våra IntekningsLagar skulle hindra möjligheten, att begagna intekningar, till Den i Doetnber.
69 säkerhet för de af mig föreslagne Crediliver, kan jag ej tro.
Jag har för Bankernas Octroijer föreslagit längsta terminen till 20 år.
Den fordrade altså en, högst 2:ne I11- teknings-förnyelser, och detta måtte väl icke göra saken omöjlig.
Att i följd af detta hypothekssätt, Banker skola uppstå sorn Svampar, anser jag ej vara att befara.
Jag har utfäst ett minimum af 100,000 R:drs fond i Banken.
Är det för lågt, välan! tag ett högre; men jag tror ej att det belröfves.
Uti Inteknings-säkerhet skulle Rikets Ständers Bank visst icke antaga annat än första Intekningen.
Och då tror jag, att i vårt land icke så mångå svampar på 100,000 R:dr skola uppskjuta, Man gör sig i allmänhet ett altför origtigt begrepp, om man tror, att PrivatBanker i alla orter kunna löna sig.
Det fordras att den ort, der en PrivatBank anlägges, skall hafva en säker, på stadgade afsättnings-bruk och ordnade omsättningsbruk grundad penningrörelse med 2 å 3 andra orter.
Det är icke nog, om blott en enda debouché för dess handel finnes; åtminstone ej för att framlocka någon större Bank-inrättning.
Jag har, för att tydliggöra huru dermed förhåller sig, i den afhandling öfver dessa ämnen, som jag på trycket utgifvit, äfven angifvit såsom passande ställen sådane: t. ex. Götheborg, Carlstad och Jönköping.
Sådane orter och 7°
Den i D e ce m b e r. handelsbruk erbjuda betydlig PrivatBankrörelse, och så länge de ägde fortsatt penningrörelse med Stockholm, skulle der kanske uppstå den största PrivatBank-rörelse i Riket.
Norrköping, Örebro och Stockholm ; Fahlun, "Westerås och Stockholm skulle äfven medgifva vidsträckt Bankrörelse; men icke erbjuda alla orter sådane tillfällen.
Jag vädjar till en hvar uppmärksam granskare, om jag icke med all erforderlig grannlagenhet afsett controller och garantier för Allmänheten.
Om den större rörelsen ger sig in med illa förvaltade Banker, jnå den skylla sig sjelf.
Allmänheten kan alldrig komma att lida, så länge min plan följes, Noterna, som ibland den omlöpa och derföre äro nedsatte ända till 5 R:dr (och om detta är för lågt, kan ju Rikets Ständer höja det tili io R:dr) lemnäs numererade och bokförde af Rikets Ständers Bank och kunna icke missbrukas, om ej rena bedrägerier förekomma; och hvem kan afvända sådane, äfven under närvarande Bankbruk, De andre creditpapperen måste vara på minst 5oo R:dr.
Ett sådant emottager ej menige man, utan allenast personer, hvilka noga efterfråga Bankens tillstånd: ett tillstånd, som årligen i Allmänna Tidningarne fullständigt tillkännagifves.
Också kan jag försäkra, att vid allt hvad i dessa förslag är framstäldt, har jag sökt, att beständigt hafva för ögonen allmänhetens sä - Den i December.
71 kerhet och sanna fördel; och om den värda Ledamoten endast fästat sig vid 2:ne Bankers fall i Skottland på i3o år, så har jag haft tillräcklig uppmärksamhet vid otaliga Bankers fall i England och America, för att hafva insett vigten af att strängt controllera och ändamålsenligt anordna PrivatBank-rörelsen.
Den vigtigaste anmärkningen, som blifvit gjord emot mig, har varit, att det Metalliska Myntet, i mitt System, är en öfverloppsvara. Ja! mine Herrar, det är sannt, att jag sökt göra det dertill.
Men jag har icke sökt att framtvinga detta resultat.
Jag har lemnat en hvar fritt, att sig deraf begagna, då jag föreslagit en ändamålsenlig, én införbar Myntfot.
Men att anordna vårt CreditSystem på någonting så besvärande, så ändamålslöst, som att alla betalningar, hvilka hittills i Bankens Sedlar kunnat ske, hädanefter skulle ske i Specie, då ej förskrifningen det uttryckligen innehöll: detta har jag ej ansett mig böra föreslå.
Sedan 166‘0-talet, har den allmänna fördelen beredt bruket af Bankens Creditpapper i vår inhemska rörelse.
Nyttan, ja nödvändigheten deraf inses lätt, då man betragtar vårt land, våra från hvarandra aflägsna städer, våra sena, ofta afbrutna cornmunicationer, och jag frågar Eder Mine Herrar, som bon i orterne, huru belåtne skullen J väl vara med upphäfvandet af en 72 Den i December.
Förordning, hvilken, genom tillåtelsen att betala med Bankens lagligt inlösbara Creditmynt, tryggar Eder för kitslige eller egennyttigt fordringsägares anspråk på Silfver, hvilket J kanhända skulle nödgas hämta ifrån en 8, iq till 12 mil aflägsen Stad.
För min del kan jag ej anse för något våld, eller någon otillåtlig handling af Lagstiftaren, att påbjuda ett lagligt och säkert Creditmynts emottagande, under sådane förhållanden; och såvida Rikets Ständers Bank lagenligt förvaltas, skall säkert ingen Svensk klaga öfver ett så billigt och nyttigt Stats-economiskt bruk.
Ty att föreskrifter om skyldighet, att alltid ovägerligen i Silfver betala, skulle fordra en myckenhet af Speciemynt i rörelsen, och att rörelsens bedrifvande med metalliskt mynt, 1 stället för ett inlösbart Creditmynt, är en Stats-misshushållning; detta torde icke vara svårt att bevisa.
Slitningen af det mindre skiljemyntet är, enligt ganska säkra beräkningar i England och Frankrike, 2 procent om året.
Räntan går förlorad på det omlöpande metalliska Capitalet; enär det är naturligt, att i händelse det Metalliska myntet utgjorde en Bankfond och derpå CreditSedlar voro utstälde, skulle dubbel Sedelstock kunna ulstödjas och alltså räntan för ena hälften vara Statens vinst, "708 procent om året är alltså allmänna förlusten på ett för enskilta rörelsen så onyttigt myntsystem, Den i December. 73 Det är synnerligast ett metalliskt skiljemynt, som jag ansett behöfligt, för alt befria allmänheten från förluster på våra dåliga och i orterna alltid trasiga småsedlar.
Ett sådant mynt, om än lika dyrt, genom nötning och ränteförlust, är dock till vinst för allmänheten.
Handeln är deremot bäst belåten med plantsar.
Och huru den värde
Ledamoten kan finna sådan svårighet för allmänheten, att få en canal till vederbörande, för alt erhålla detta skiljemynt, kan jag ej fatta.
Mig synes tydligt, att dertill allenast beböfves, att allmänheten begär det i VexelBankens Cassör, och då är hela formaliteten afgjord, genom den föreskrift jag gifvit, att det der bör hållas allmänheten tillhanda.
I allmänhet hör jag här begagna tillfället, att anhålla af Ridderskapet och Adeln, att om mina uttryck kunnat vara fullständigare, de måtte rättas, utan att saken derföre tillintetgöres, i händelse den är nyttig.
För min del har jag ej ansett nu behöfligt, att hastigt aflysa småsedlarne.
De ingå efter band af sig sjelfve, om det metalliska skiljemyntet anses beqvämligare och hvarföre eljest aflysa det: en sådan åtgärd skulle sysselsätta otaliga öke- och mansdagsverken med transporter af alla de i kust och gränsorterne utelöpande småsedlar.
Hvad Statsskuldens afskrifning angår, öfverlemna!' jag till Ridderskapcts och Adelns 74 Den i December, bedömmande, om ej mitt förslag afser allmän nytta, utan något sådant Bankens lidande, att myntvärde och framtida säkerhet rubbas.
Och då denna angelägenhet alltförmycket förtjenar Rikets Ständers uppmärksamhet, för att nu, oberedd som jag är af mig behandlas, skyndar jag till de anmärkte detaillerne uti mitt förslag till ny BancoOrdning.
Grefve von Schwerin har anmärkt, att jag ytterligare förlängt utredningen af de gamle, redan alltför länge qvarstående FastighetsLånen.
Herr Grefven har alltså ej fäst uppmärksamhet till 36 §., der det står: ”De nuvarande BankoLånen å fast pant ”och odlingar ingå efter hand, enligt för”skrifningarnes ordalydelse,” 3^ §:s föreskrift angifver blott tiden, när ali utredning i Banken bör vara slutad.
Ingen ny afbelalningsmethod omnämnes, hvarken såsom föreskrifven eller tillåten.
Tvärtom, uppmuntras en hastig inbetalning genom 38 §:s föreskrift.
Hvad angår den värda Ledamotens Förslag om utländska låns befordrande, tillhöra de ej granskningen af mitt, på våra inhemska creditbruk, tillgångar och behof, noga och efter bästa vett rättade förslag; men att jag vid Discontbelåningen förbisett Jordbruksnäringen eller någon närings behof af Discontlån, vågar jag motsäga.
Jag har ej kunnat, jag bekänner det, grunda mitt förslag på en Den i December. sådan åtgärd, sora att indela Nationen i vissa, till olika creditbruk berättigade Caster; men jag har deremot insett, att
Discontbelåningen borde kunna af BancoStyrelsen behandlas, såsom en ren affaire, beroende af så väl Bankens tillgångar, som låntagarens betalningsfördelar.
Derföre har jag i 57 §. af den BancoOrdning, som borde följas, om ej PrivatBankSystemet antages, föreslagit
Discontlåneterminerne på 3 högst g månader; och medgifvom det Mine Herrar, att då Landtbrukarens behof af lån, liksom alla andra näringsidkares, måste bero af omsättningsbruket i dess rörelse, måste det väl infalla högst 9 månader efter lånebehofvet; ty infaller det 12 månader derefter, skulle lian sälja och låna, vid samma tid, och i sådant fall förslår blott stående
Lån oell troligtvis bäst af allt, egendomsförsäljningen.
Men jag bade hoppats, att det ej skulle undfallit Herr Grefven, att jag gjort ett annat, vida beqvämligare och ändamålsenligare förslag, än vår nu brukliga Discontrörelse, medelst inrättande af en så kallad JrsCreclitj som i §.
58 och följande bestämmes.
Detta är ett Credit-bruk, som jag ej vet någon Bank ännu vidtagit; men som af enskilte begagnas och säkerligen skall gagna både Banken, och rörelsen om det rätt organiseras.
Jag har nemligen sökt, att göra obehöfliga de beständiga utbyten 76
Den i December. af DiscontDocument, samt deraf följande nya borgensförbindelser, vederhäftighetsbetyg m. m., som vid omsättningarna beliöfvas; och i stället låtit för ett år i sönder en Credit beviljas, emot ställd borgen, hvilken medgifver, att emot en half procents afgift begagna en Criditiv-rätt ifrån 3ooo till 25,ooo R;dr, samt endast betala låneräntan ifrån den dag penningarne disponeras.
Jag tror, att detta sätt, i händelse vårt nu öfliga otjenliga BankSystem bibehålies, skulle lätta den i Banken låneheliöfvande större rörelsen yida mera, än Discontlånen, Grefve von Schwerin har sluteligen påstått, att jag förbisett de Skottska Bankernas bruk, att upplåna Capitaler mot lägre ränta och dem åter utlåna emot högre.
Om Herr Grefven menar att detta skedt uti Privat-Bank-Lagen, så är det ett oväntadt misstag; ty i 2 Art. §. g står- ; ”äfvensom Banken kan erlägga ränta för Deposition af Rikets Ständers Banks Credit”Sedlar.
” I denna föreskrift innehålles just det nämnda Skottska Bankbruket; men i samma Artikel, §. i3, föreslås ännu ett till nemligen upplåning på uppsägning, hvarvid jag ansett mig böra utsätta högsta tillåtna ränte-normen.