Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Är han okunnig derom och redan ensidigt bildad vid sin ankomst till academien, måste hans val alltid blifva osäkert och skeft.
Man har talat om ynglingens lust till ett eller annat yrke.
Det är icke möjligt att rätt fästa lusten för något, som man icke känner.
Ju närmare man iär känna en sak, desto allvarsammare blir lusten att göra sig dermed fullständigare bekant.
Jag finner det således vigligt, att man i första rummet tillser de lägre läroverkens behof.
Hvad beträffar folkskolorna, vore det önskligt, att man derå fästade en större uppmärksamhet.
Jag fruktar dock med Frih.
Ehrenborgh, att fyllandet af behofven i denna väg erfordrar större summor, än som landets tillgångar för närvarande kunna medgifva, och jag delar till och med deras mening, som tillerkänna de locala menigheterna skyldigheten att sjelfva derom föranstalta; men mig synes, att det vore icke otjenligt, utan deremot högst gagneligt, att gifva en anledning till begynnelse i denna riktning.
Om man åt hvarje prestgäll eller pastorat beviljade äfven det ringaste bidrag för beredelserna till folkskolors anläggande, så snart församlingarna genom sockenstämmo-beslut bestämt sig att med sådanas anläggande aS Den a J u n i f. m. gå i författning.
Jag instämmer visserligen nied Frih.
Ehrenborgh deruti, att det är vigtigt att bilda lärare för dessa folkskolor; men de uträtta dock intet, om sådana skolor icke finnas; hvadan de förra och de sednare böra utvecklas i förhållande till hvarandra.
Jag skulle vilja föreslå en summa af t. ex. 5oo r:dr för hvarje sig sålunda anmälande pastorat, att användas till folkskolors inrättande, och jag haval! anledning att förmoda, att ändamålet dermed skulle i väsendtlig mån vinnas, nemi. begynnelsepunkten för sådana skolanläggningar.
Hvad Carolinska institutet angår, har jag af en särskild tillfällighet vunnit kännedom om det nit och allvar, hvarmed undervisningen derstädes bedrifves; och jag skulle sålunda högeligen önska, att afseende fästades vid de anmärkningar, Hr Cederschjöld emot Utskrs utlåtande i denna del framställt.
Frih. Toll, Gust.
Phil.:
Jag är ganska öfvertygad derom, att R. o. Ad. delar sådana tänkesätt, att universiteten böra komma i åtnjutande af de anslag, hvilka afbehofvet påkallas och som nationen säkerligen väntar, att Representationen skall fylla.
Men det är i anledning af en värd ledamots yttrande, att nemi. endast en röst höjt sig för Lunds academi, som jag begärt ordet, för att instämma med Frih.
Ehrenborgh och Hr Strussenfelt uti hvad de i afseende å Lunds universitet anfört.
Jag vill härjemte tillägga den anhållan, alt Utsk., vid besvarandet af den blifvande återremissen, må fästa vederbörlig uppmärksamhet å såväl den af Hr Dahlfelt väckta motion, att af medel, hvilka på uppgifvet sätt kunna besparas, anslag må göras till stipendier eller premier åt förtjenstfull lönlösa lärare vid academierna, som ock å J-äfmedicus Ekströms väckta fråga om anslag till reseunderstöd för utmärkta vetenskapsmän.
En värd ledamot har trott, att antalet af professioner i theologien vid våra academier öfverstiger det verkliga behofvet; och han har uppgifvit, att 5 särskilda lärare examinera i prestexamen.
Jag får upply» sa, att endast 4 thcologiska profesioner finnas vid hvardera universitetet, af hvilka en vid Lunds nyligen tillkommit.
Egentligen undervisa endast 3:ne af dessa uti sjelfva vetenskapen, ty den Zj:de eller den s. k. theologi® pastoralis professorns befattning är att handleda blifvande prester i den practiska utöfningen af prediko-embetet.
Man blir icke i prestväg, såsom på andra tjenstemannabanor, först extra ordinarie; man måste genast vid inträdet i embetet vara dess utöfning vuxen.
Det är således nödvändigt, att man öfvat sig i de till embetet hörande göromål, innan man deruti inträder.
Den profession, till hvars åligganden bibringandet af praclisk öfning i presterliga göromål hörer, emotsvarar Den a Juni f. ra. s9 anstalterna för läkares skyldighet att viss tid tjenstgöra på lazarett, officerares att passera graderna etc.
Hr Cederschjöld har i sammanhang med sina anmärkningar i nämnde afseende yttrat, att det vore bäst, om man mera holle sig till bibeln än till menniskofunder.
Jag är äfven af samma tanka; men i samma mån menniskofunder blifva klyftigare, i samma mån blifver en grundlig tolkning af Gudsord nödvändigare.
Vidare har Hr Cederschjöld förmenat, att den föreslagna professionen i laghistorien mera torde afse personen än saken.
En ledamot har redan upptagit denna anmärkning; men jag bör tillägga, att vid inrättandet af hvarje nytt embete särdeles afseende bör fästas på den omständigheten, huruvida någon skicklig person finnes att fylla detsamma, ty sådant han bildar det från början, sådant blifver det för längre tid, emedan andra vant sig vid anspråken, att det bör så vara.
Om man nu till det ifrågaställda embetet skulle äga en utmärkt person, bör sådant anses för en särdeles lycka och en särskild anledning att icke låta tillfället gå sig ur händerna att genom personen gagna saken.
Man har sagt, att föreläsningar öfver historia litteraria i allmänhet vore onyttiga och att, i händelse sådana skulle hällas, de lämpligen borde bestridas af hvarje professor för sin vetenskap.
Det må vara; men någon öfversigt af de arbeten, som inom odlingens alla grenar utkommit, kan och bör väl ingen lämpligare framställa än bibliothekarien.
Att med hans befattning förena undervisning i aesthetiken anser jag olämpligt, emedan konstnärssinnets sysselsättningar icke öfverensstämma med de registratorsdetailler, som tillhöra bibliothekarien.
Jag har visserligen icke, såsom man förmenat, gått Carolinska institutet förbi, men jag har gjort mina anmärkningar i detta afseende, då andra hufvudtiteln förevar; de, som då voro tillstädes, lära erinra sig det.
Hvad anslag till folkskolor beträffar, instämmer jag uti Frih.
Ehrenborghs tanka, att första steget bör blifva att söka anskaffa skickliga lärare åt dylika skolor.
Ville man, på sätt en ledamot föreslagit, att staten skulle gifva anslag till dylika skolors inrättande i hvarje pastorat, skulle man företaga sig något, som vida öfverstege statens förmåga.
Åtminstone gick det så i Frankrike med les ecoles primaires, som Napoleon ville inrätta, livad det rika Frankrike ej förmådde, lärer Sverige väl icke heller kunna åstadkomma.
Hr Cederschjöld har sagt, att anslagen till elementarläroverken icke böra uppföras på stat, förrän man fått se, att några förbättringar i läromethoden blifvit vidtagna.
Hvad mig enskildt beträffar, kan en hvar af de i ämnet tryckta skrifter inhemta, att jag anser förändringar i undervisningsmethoden nödiga; men B..
St. torde benäget erinra sig, att anslaget vid sista riksdag beviljades utan afseende på några sådana. K. St:s skrifvelse i ämnet d. 12 Mars i83o inne - 3o Den a Juni f. ra. håller nemi.: ”Att de lika med K. M. funnit, att innan de ”af läroverkscoramitteen föreslagna större och mera vidt omfattande reformer gillades och vidtoges, borde allmänna ”tänkesättet lemnäs tillfälle att sig närmare stadga; men då ”R.
St. emedlertid ansett en af högsta billighet påkallad ”förbättring i lönevilkoren för lärarepersonalen vid elementarläroverken och skolorna böra, oberoende af dessa läroverks i afseende på lärometlioderna framdeles ifrågakom”mande reorganisation, genast af allmänna medel beviljas, ”så framt dugliga lärare skulle vid gymnasier och skolor ”kunna för en längre tid fastas, eller ens för en kortare va"ra att påräkna, etc.”
Om nu anslaget skulle beviljas endast intill nästa riksdag, följde deraf, att någon organisation af läroverken icke heller nu kunde vidtagas, emedan man ej kan lemna fullmagter å tjenster, hvilka icke hafva ständiga lönanslag, utan efter nästa riksdag möjligen torde indragas.
Dugliga personer, som i allmänhet icke sakna anställning, skulle icke vilja emottaga så ovissa befattningar, och läroverken skulle i dubbelt afseende lida af denna osäkerhet och detta hänskjutande till framtiden.
En ledamot har önskat veta, huruvida de utlåtanden, hvilka, till följd af offentlig uppmaning, från allmänheten inkommit öfver TJppfostringscommitte'ens betänk, blifvit pröfvade.
Derpå får jag svara, att som ifråga var. pröfning sammanhänger med bestämmandet af läroverkens organisation i allmänhet, och denna åter ej kan afgöras, förrän de dertill erforderliga anslagen blifvit stadigvarande, så ä- denna pröfning icke gjord.
I afseende på de till Ecclesiastikverket i Lappmarken anslagna räntor och andra inkomster instämmer jag så vida med Hr Rosenblad, att de medel, hvilka tillkommit genom Skytteska föräringarna, äro att anse såsom enskild egendom, den statscassan icke kanslägga sig till, utan under förbehåll att genom fullt motsvarande anslag till det bestämda ändamålet lemna ersättning, så länge Ecclesiastikverket på nu föreslagna sätt förvaltas.
Att Utsk. må utfästa ett sådant förbehåll, anser jag således vara en riktig förändring.
Ang:de de begärda anslagen till resestipendier har eiv ledamot anmärkt, att besparingar på io:de hufvudtiteln kunde dertill användas.
Men några besparingar hafva å denna titel hittills alldeles icke eller alltför obetydligt uppkommit i anseende lill nådåren; ty hvarje tillträdare- är vanligen utnämnd, långt förrän han får emottaga tjensten.
Lönerna stå således aldrig vacanta och lemna följaktligen inga besparingar.
Behofvet if medel till reseunderstöd för vetenskaps- och vitterhetsidkare är af alla erkändt, och ingen vet bättre än R. o. Ad., huru man hittills nödgats tillita enskilda bidrag, för att befrämja dugliga män tillfälle att besöka främmande länder.
Sådant kan lyckas, när det angår ett föremål, som omfattas med det allmänna interesse som fäderneslandets historia; men det kan icke vara att på - Den 3 Juni f. m. 3i räkna, när fråga är om andra ämnen af strängt vetenskaplig natur.
Jag instämmer således med dem, som önska, att Utsk. må föreslå medel till detta ändamål.
En ledamot har trott, att Lunds universitet, i jemnförelse med Upsala, blifvit mindre billigt behandladt.
Jag får upplysa, att antalet af professioner är i allmänhet lika för båda academierna, endast med den skillnad, som särskilda donationer vid Upsala academi föranledt.
I Lund är deremot inom philosophiska faculteten en profession i naturalhistorien, som icke bar någon motsvarande i Upsala.
Lönerna äro vid båda academierna beräknade till lika belopp.
Till materielen äro 6,000 r:dr begärda för hvardera academiens bibliothek och 3,000 r:dr för öfriga inrättningar, jemväl lika på begge ställen; och då Upsala på en gång skulle få 14 ,000 r:dr till byggnadsunderstöd, har jag för Lund i samma afseende begärdt 2,5oo r:dr årligen.
Räknar man 6 proc:s ränta å det förra capitalet,så utgör den blott 64° >:dr årligen, hvilket altså icke uppgår till mer än -J af hvad Lunds universitet skulle uppbära.
Så är förslaget af mig uppgjordt; om det i StatsUtsk. sönderstyckas, är det icke mitt fel.
Sedan åtskilliga ledamöter yttrat sig för anslag till undervisningsverken, och jag icke för närvarande kan dela åsigter med dem, ber jag att få yttra några ord till redogörelse för min mening.
För det första får jag förklara, att jag anser, att man i denna fråga bör boija nedifrån.
Jag tror nemi., att man för närvarande bör företrädesvis fästa sig vid folkundervisningen och lemna universiteten i det skick, de finnas, till dess bättre tider komma.
Jag tror visserligen, att ett allmänt införande af folkskolor, på statens bekostnad, öfverstiger landets tillgångar; men jag tror dock, att vissa anslag i denna väg äro möjliga att utgöras, såsom t. ex. anskaffandet af nödiga undervisningsböcker och tabeller.
Sådana uppoffringar kan statscassan stå ut med, och de skulle ganska säkert utgöra en nyttig väckelse för församlingsboerna att gå i författning om anläggande af skolor.
Jag anser det fullkomligt riktigt, att man företrädesvis söker bilda lärare för folkskolor.
Jag har i detta afseende väckt en motion, som äfven vid sista riksdagen framställdes , att nemi. ingen skulle erhålla approbation i prestexamen eller prestvigas, som icke ådagalagt skicklighet i utöfningen af vexelundervisningen.
En skrifvelse i ämnet afläts jemväl till K. M., hvaruti det ifrågavar. stadgandet begärdes; men PresteSt. ingick till K.
M. med en contraskrifvelse, hvarå högstdensamme behagade fästa mera afseende, än på den från R.
St., hvadan motionen icke ledde till det önskade resultatet.
Då emedlertid Statssecreteraren för ecclesiastik-ärenderna nu fullständigt ådagalagt, att bristen på lärare för folkundervisningen är fullkomligt gifven, får jag endast åberopa sådant, samt anhåller att, såsom skäl 32 Den 2 Juni f. m, för den af mig väckta motionen, få låta utskrifva och till ledning för Oecon.Utsk:s omdöme ditsända det upplysande utlåt. ang:de det ifrågavar. behofvet, som Hr v.
Hartmansdorff uppläst.
Alla scrupler emot bifall till min motion torde derigenom förfalla, och Hr Statssecreteraren, nästa gång frågan föredrages, densamma i underd. tillstyrka.
Jag anser afven det af enskild motionär föreslagna ökade anslaget till normalskolan i Stockholm för vexelundervisningens befrämjande böra beviljas.
Det är utan tvifvel, att tillgångar dertill böra kunna af Utsk. utfinnas, och ändamålet är högst vigtigt, oaktadt K.
M. icke täckts förorda anslaget.
Dernäst anser jag uppmärksamheten böra fästas vid elementar-läroverken.
Det är visst sannt, att behofven af anslag finnas, äfven utan att dessa verk reorganiseras; men lika med Hr Cederschjöld anser jag
Representationen böra begagna detta tillfälle för att förmå Styrelsen framkomma med förslag till den nödiga reorganisationen, och att man sålunda bör bevilja anslagen endast provisoriskt och ej uppföra dem på stat, hvilket i allmänhet är oformligt, då reorganisationer äro i fråga, ty dessa blifva derigenom gemenligen fördröjda och försvårade.
En talare har ganska riktigt framställt den sanning, att de , som tala för landets framskridande i bildning, nu hafva tillfället öppet alt genom medverkande till erhållande af anslag för universiteten visa, att de verkligen nitälska för utvecklingen af samhällets intellectuella förmögenheter; och då jag tillhör dem, hvilka understundom påyrka det omtalade framskridandet, samt jag tyckt mig finna, att den värde talaren velat nedlägga en slags förebråelse i den gjorda framställningen, får jag blott beklaga, att en sådan verkligen i större mån torde träffa den andra Statsmagten än Representationen, enär man just från det hållet sett, hurusom behofven på det sättet uppfattas, att undervisningsverken skola stå efter för löneförhöjningar till militärcorpser och civila embetsmän etc.
Jag kan likväl för närvarande icke med min röst bitx-äda de föreslagna nya lönerna för professioner vid universiteten.
Förrän Representationen får del af ett helgjutet förslag i saken, böra anslag icke beviljas till en plockvis företagande reorganisation.
Det är en känd sak, att uppfostringscommitteen för länge sedan afgifvit sitt utlåt, i ämnet och att yttranden deröfver från flera håll inkommit; men allt hvilar dock nu i god ro.
Då vi få se ett fullständigt förslag framlagdt, tror jag icke, att anslag skola nekas för detsammas befordrande till verkställighet.
Man har sagt, att en elementarskola här i Stockholm blifvit anlagd på prof och att man bör afvakta de resultater, som derifrån kunna för erfarenheten hemtas.
Jag erkänner, att jag verkligen är ledsen öfver detta experiment, emedan jag tror, att den method, hvars fördelaktighet man skulle ådagalägga, redan var fullkomligen visad genom me tho - D e 11 a Juni f. in. 33 thodens tillämpning vid Krigsacademien pä Carlberg; hvaremot jag icke tror, att den vunnit mycket förtroende genom det här anställda experimentet.
Hr v. Hartmansdorff har jemväl specielt begärt anslag till en profession i chirurgien och barnförloSsningskonsten, hvars bifallande jag ber att särskildt få motsätta mig, emedan jag tror, att den theoretiska undervisningen i denna del bör gå hand i hand med praetiken.
Jag anser derföre detta studium ändamålsenligast kunna utöfvas i hufvudstaden, der tillfällen att handlägga verkliga casus mera talrikt förekomma; och då läkare i alla fall är ålagdt att här ge^ nomgå cursen till chirurgie-magistergraden, vet jag icke, hvarföre lärare i detta afseende behöfva finnas både här och vid academierna.
I samma mån man till universiteten öfverflyttade undervisningen i berörde vetenskapsgren, skulle man göra Carolinska institutet öfverflödigt, hvilket jag likväl tror svårligen kan ersättas.
Jag har redan yttrat, hvarföre jag icke kan tillstyrka partiella löner för nya lärarebefattningar vid universiteten.
Hvad deremot materiellen beträffar, tror jag, att behofven i den vägen böra fyllas, på det lärarne må sättas i tillfälle att följa med tiden, utan att af sina egna tillgångar nödgas bekosta inköp af dyra böcker, m. m.
Medan jag nu har ordet, ber jag att få påminna derom, att R.
St. en eller två gånger till K.
M. framburit den underd. önskan, att uppgift måtte erhållas å alla löner inom ecclesiastikverket.
Jag tror, att, om en sådan kännedom vuni>es, man säkerligen komme att upptäcka åtskilliga tillgångar, som kunde användas för bättre ändamål.
Yi hafva dock icke ännu undfått något svar å de underd. skrifvelserna i detta afseende.
Möjligen härleder sig sådant från den orsak, att undersökningen icke ännu hunnit fulländas.
Jag hoppas emedlertid att härom erhålla upplysning af Hr Statssecreteraren för ecclesiastikärenderna och önskar i allt fall, att Utsk. må fästa uppmärksamhet på förhållandet samt, i händelse orsaken till det uteblifna svaret skulle finnas vara den, att Regeringen ansett något sådant icke erfordras, föreslå en förnyad skrifvelse i ämnet.
— Jag anhåller om återremiss.
Hr Gr. o. Landtm, tillkannagaf, att plenum komme i eftermiddag kl. 6 att fortsättas.
Jag ber om ursägt, att jag ånyo uppträder för att yttra mig i det förevarande ämnet; men då jag blifvit missförstådd af en person, hvars tänkesätt jag mycket högaktar och gerna delar, anser jag mig böra framföra en liten förklaring.
Min mening är ingalunda, att icke församlingarna sjelfva skola bekosta folkskolorna, utan jag har blott önskat, alt staten skulle inleda anläggningarna ge 8 H. 5 Den 2 Juni f. m. noin något mindre bidrag, bestämdt för en gång, men utgående successivt oell i mån af anmälanden från församlingarna, att de vore i begrepp att göra sådana skolanläggningar, i händelse ett sådant bidrag till begynnelse för t. ex. husets uppförande, eller dylika förberedande behof, kunde dem beviljas.
Jag nämnde 5oo r:dr för hvarje pastorat, egentligen för att angifva, det mitt ändamål var att åstadkomma endast en tendens till begynnelse; men jag vill gå ännu längre, om så erfordras, och öfverlemnar gerna det speciella bestämmandet åt Utsk:s ompröfvande i förhållande till tillgångarna.
Jag tror, att mycket godt skulle uträttas, om man ansloge inalles 60,000 r:dr, att utgå successivt på 10 ä 20 år, och detta synes icke kunna blifva särdeles känbart för statscassan.
Hvad beträffar anslagen till elementarläroverken, är det visserligen sannt, hvad Hr v. Hartmansdorff anmärkt, att det icke är nyttigt att ställa hela lärarepersonalen på constitutorialer; men då här hufvudsakligen icke är fråga om tillsättande af nya lärare, utan om tillökning i de redan befintligas aflöning för att kunna med skäl af dem fordra mera ansträngning, skulle i ganska få delar constitutorialer komma i fråga, och sålunda den beviljade lönetillökningen blifva det hufvudsakligen osäkra för framtiden, tilldess den allmänna regleringen af elementarläroverken hinner för sig gå.
Hvad angår den nya elementarskolan, anser jag den vara ganska nyttig.
Jag för min del finner mig visserligen öfvertygad om den nya methodens företräde genom ämnesläsning och fri flyttning utaf de resultater, som deraf visat sig vid Carlberg; men många finnas, som ännu tvifla i dessa afseenden, och för dessa är det vigtigt att se ej allenast methodens användbarhet äfven för yngre barn, utan jemväl i skolorutan contubernium, emedan man mycket satt i fråga, om resultaterna vid Krigsacademien icke vinna sitt hufvudsakligaste stöd af gossarnas sammanboende under tillsyn hela dygnet om.
Det torde sålunda vara nödigt att afvakta nya elementarskolans resultat, innan man uppför de nya anslagen för sådan undervisning på ordinarie stat.
Jag glömde, då jag sist yttrade mig, att yrka den tillökning i anslaget för Professor Ling, som af åtskilliga blifvit begärd.
Väl bekant med den utmärkte mannens allmänt värderade förtjenst, kan jag icke annat än understödja förslagen att för densamma påkalla en skälig uppmärksamhet och uppmuntran; hvadan jag jemväl i denna del af Utsk:s utlåt, yrkar återremiss.
Jag skall endast i största korthet yttra mig i ett ämne, som redan synes vara nog vidlyftigt afhandladt; men jag tror mig böra upplysa Hr v.
Hartmansdorff, att min mening icke är, att
Lunds academi är stjufmoderligt behandlad i afseende på antal af professioner, och D c n a Juni f. ni. 35 i öfrigt vill jag här icke strida med honom, 0111 de håda universiteten äro lika behandlade i allmänhet.
Jag vädjar härom till allmänna omdömet och tror, alt det skall göra rättvisa åt min åsigt, att om man icke vill hylla centralisationsideen, utan bibehåller 2:ne universitet, bör man, efter min mening, dela lika emellan båda oell icke låta det ena stå efter för det andra.
Jag tror äfven, att del fiån en politisk synpunkt är orätt att lemna anledning lill missbelåtenhet hos just det universitet, som genom sitt läge står i närmare förbindelse med det öfriga Europas universitet och bildning än Upsala.
Jag har begärt ordet för att motsäga en värd talare, med hvilken jag eljest sorn oftast delar åsigter.
Cronhjelm har nemi. trott, att ingen särskild profession i chirurgi och barnförlossningskonst är i Upsala behöflig.
Men så länge medicinska faculteter skola bibehållas i Upsala och Lund, är det nödvändigt, att särskilda lärare der finnas jemväl i berörde del af vetenskapen.
Det är icke nyttigt att börja med practiken, innan man erhållit erforderlig theoretisk underbyggnad, ty då skulle endast routinierer bildas, men icke egentliga läkare; och det theoretiska kan fullkomligt lika väl inhemtas i Upsala som bär, hvarest man i alla fall icke heller börjar den practiska cursen, innan man undergått examen i de theoretiska delarna.
En ledamot har sökt visa, att en profession i laghistorien är nödvändig.
Jag vill lemna det derhän; men åtminstone måste det blifva svårt att läsa öfver vår oeconomiska lagstiftnings historia, utan att göra en satir på Styrelsens åtgärder i denna del.
Det skulle mången gång kanhända blifva kinkigt nog att göra reda för och reflectera öfver alla de hvarandra motstridiga författningar, hvarmed vår oeconomiska lagstiftning i flera århundraden öfversvämmat landet och förqväft näringarna, utan att man blottställde sig för missnöje eller kanhända åtal enl. tryckfrihetslagen.
Det är med särdeles tillfredsställelse jag förnummit, att icke någon ledamot talat emot bebofvet af det anslag, jag påyrkat; men jag vill besvara några yttranden af den talare, som icke velat till alla delar instämma med mig.
Han har nemi. sagt, att några nya löner icke böra anslås, förrän den generella regleringen af våra undervisningsverk, hvilken vi lära hafva att förvänta, blifvit verkställd.
Jag hemställer, huruvida man beböfver ingå i pröfning af hela systemet för våra läroanstalter för att finna, det en vetenskap, nemi. chemien, som nu blott har en professor, men likväl omfattar trenne andra vetenskaper, geologien, geognosien och mineralogien, ej längre kan vara belåten med en lärare; och hvad angår inrättandet af en adjunctur i physiken, hemställer jag, om det kan vara skäl 3S Den a Juni f. ra. afstyrka sådant, då man vet, att denna vetenskap så tillvuxit, att det nästan är omöjligt, att den kan omfattas af en person ?
Jag kan åtminstone icke frångå mina åsigter derom, förrän jag får höra några skäl för de motsatta, i afvaktan hvarpå jag jemväl afhållen mig från att ingå i vidare utveckling af ämnet.
Slutligen får jag anhålla, att, om Utsk. skulle finna sig i svårighet att välja hvilka behof företrädesvis böra afses, det då må besinna, att den undervisning, som närmast rörer folket, jemväl närmast åligger detsamma att ombesörja.
Man ser ock, att enskilda skolinrättningar på flera ställen uppstått, och det torde icke vara nyttigt, att staten träder emellan för att vänja vid påräknande af dess biträde till företag , som tillhöra de mindre Corporation erna att hvar för sig, på egen bekostnad, föranstalta.