Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inbyggarne der med moda kunna hemforssla sitt åt den sidan uppsfackade höfoder __ samt att aldrig Lapp Allmogen här kan blifva till något biträde emedan de ej vistas närmare Qvickjock än på 10 å 11 mil, eller omkring Randijaur och Jockmock, och ej kunna föra sina Renar dit upp af brist på Renmossa, efter vatiudrsgen och i Fjälltrakten; deremot är det Land sorn omgifver Malmberget uti Gellivare, äfvensom hela sträckningen åt stora Luleå Elfven, oberäknadt Nybyggare, bebodt af ett större antal Lappar, och desse gemensamt med de som finnas ide mera aflägsna skogslanden strömma alltid till den förtjenat Malmtransporten erbjuder, och hafva icke allenast mångfalldiga år kört Malm från Gellivare till Meldersteins Bruks Lastageplats vid Spiken, utan ock ända fram till dess Masugn Strömsund, sorn ligger åtminstone 17 mil från Grufvorne.
Priset har varit lindrigt och skall troligen alltid blifva det, emedan Lappen i briat på all annan förtjenst, hvarken är i tillfälle att dyrka ej eller att afhålla sig frän
Den i September f. m. 23 dessa tjenstbarheter, ehuru afvand under sednare tider han ock må hafva blifvit af lång väntan elier ock tilläfventyrs alldeles underlåten betalning.
Hvarje Lappman , som forsslar, bestrider forsslingen vanligen aldrig annorlunda, än på en och samma gång med flere DragRenar såsom 10 å 20 och derutöfver, hvilka med sina Aktjor eller Slädar bindas i en Rojd, efter hvarannan, och ehuru desse belastas olika från i o till 18 Lispund, så blir afförseln betydlig, då mängden befordrar den, och härvid kan man beräkna den långa vintern, som i dessa Landsändar npptager den betydligaste delen af året.
Nu märke man väl, att dessa Lappmän icke behöfva belasta sig med betes jo der åt sina dragare, emedan dessa förstå att sjelfve uppkasta
Snön och finna mossan, ehvar hvilostället blif— ver; ej eller kan Lappen sjelf bli i förlägenhet om föda, då han vanligen af de Lösrenar han till ombyte medför, ej gör afseende på att förtära eller föryttra en och annan under resan, alltsom behofvet eller tillfället påkallar, och man märke hufvudsakligen, att Lappmannen med sina Dragare icke är beroende af väg, utan finnér deri hvar som hälst öfver Snömassorne, i hvilka han obekymrad om väderleken hviiar efter hvad resans öfrige omständigheter fordra, och alltid oförvillad om sin rätta kosa, fortsätter vandringen, än vid Solens än vid Månans och Norrskenets lysning, enär reaosiunden för.
Sällskapet är inne.
Detta Folket, hvars rättigheter och snart sagt till - 34 Den i September J. m. varelse kanske länge varit betraktade sned liknöjdhet, upplefde en stor föiäudring under Landshöfdingen Friherre G- A- .Koskulls styrelse, hvilken sjelf både vinter- och sommartiden, besökte Luleå Lappmark och stadgade åtskilige der dittills okände eller förgätne ord- * ningar, af hvilka omsorger dessa Fjällboer med så mycket mera skäl tacksamt bevara minnet, som hvad han började icke eller nu lämnas utan uppmärksamhet.
Med det företräde jag härigenom lämnat transporten med Renar framför den med Oxar Och Hästar, har jag ingalunda velat säga , att den transport sorn skall vgrunda en verklig
Bergslagsinrättning för framtiden skulle injlränka sig till denna utvägen; jag har blott velat härigenom framställa möjligheten att småningom framskrida med Landets bebyggande och befolkande, utan att under tiden vara hindrad från Malmens nedskaffande och Bergslagsrörelsens början.
Afven sedan dessa Nybyggen kommit till stånd, på Linien melian Malmberget och Lastageplatsen vid Stora Luleå Eif, där en etablerad väg mäste anläggas, kunna dessa Lappman fortfara att varé till väsendtelig nytta , om de ej onödigtvis undandrifvas allt för långt; de vistas i alla fall, hela sommaren vid Norrska HLfskusten och beta sedan sina Renar i Fjällen , tills de om vintern återkomma i Svenska skogslandet på trakter, der Renmåssan växer.
Att Masugnsiägcnheter finnas åt Gellivare Den i September f. m. 25 sidan, tyckes ej nu vara bestridt; och än mindre skall det låta bestrida sig sedan den undersökning förevarit, hvilken Utskottens Betänkande afse .
Om möjligheten att slutligen ifiån Lastageplatsen vid Stora Luleå Elf, det vare sig med Qvickjocks eller Gellivare Jernmalm, fördelaktigt och i stort kunna fortsätta transporten tiil hafvet, därom tyckes man ock redan nu vara ense, och kan det äfven med så mycket mera skäl, sorn detta, härstädes af Forssar så litet besvärade vattendrag, utan tvifvel lärer kunna anses för det största i hela vårt Land.
Enda skiljaktigheten i åsigterne nu ligger således uti frågan om hvilketdera må vara förmonligast, att rigta sina krafter, åt Qvickjock, eller åt Gellivarej ty att sprida dem till bägge och derigenom tilläfventyrs göra dem otillräckliga öfverallt skulle visst vara att bereda en sen skörd åt Fäderneslandet.
' Jag skulle kunna mycket specielt här än vidare uppfatta de skäl hvarpå jsg grundat min motion rörande Gellivare,' men det vöre att onödigtvis spilla tiden , då denna motion liksom Utskottens Betänkande ej haft något äja.nnst föremål, än att saken måtte under/ökar och resultatet af denna undersökning sedermera blifva grunden för frågan om Statsanslaget* storlek och beskaffenhet.
Den r September-e. m. Bilagor till PleniProtocolIet för den l September, eftermiddagen.
Grefve Hård, Carl Gujlaj: Ehuru Höglofl.
Allmänna Besvärs- och EcononiieUtskottet erkänt nyttan af den föreslagne rättigheten för ägare af enstaka hemman, att derifrån under full ägande rätt afsöndra någon del, och i följd deraf tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl.
Majit om utfärdande af en Nådig Författning i ämnet, har det dock skett med en inskränkning, större, än dea för emmansbeskaltningens utgörande kan erfordras, och som troligen skulle motverka de påräknade fördelarne.
Utskottet har nemligen ansett rättigheten till afsöndring icke böra längre utsträckas för ägare af enstaka Hemman än den förut finnes medgifven för ägare af enskiftade Hemmani så att endast ouppodlad jord finge upplåta®.
Genom en sådan inskränkning vore flere olägenheter beredde.
En redan odi*d, på viss tid bortförpantad lägenhet kunde itke af inn®- hafvaren med äganderätt förvärfva*; icke hellar någon förut utaf utmarken upptagen Torp - Den l September e. m, 27 lägenhet.
Den som köpte en jordrymd, vore allisa försatt i den ställning , att på de forsta åren icke kunna af jorden påräkna det ringaste bidrag till sitt upphälle; och en jordägare skull® vara mindre hugad för odlingar af utmark, då han derigenom skulle betaga sig rättigheten, att densamma försälja, Någon inskränkning torde dock böra äga rum, för att försäkra Hemmanets beståud, och j detta afseende anser jag det vara tillräckligt, om ett Hemmans odala ägor alltid dervid skulle bibehållas.
De Hemman, som endast hafva odalägor, äro vanligen högst irfskränkta, och, der utmark finnes, har den samma icke ingått i beräkning vid Skattläggningen.
Från de förra bör således ingen afsöndring äga rum, och från dem , som hafva utmark, kan den afsöndras utan fara för utgörandet af ooera.
Jag anhåller på grund häraf, om återremiss af Betänkandet, då Högloft.
Utskottet korn-’ me i tillfälle, att tillse hvad afseende denna anmärkning kan förtjena; äfvensom till Utskottets bepröfvande hemställes, om icke frågor om afsöndring, tili större belopp, än tiondedelen af Hemmanets rymd, borde hos Kongl. Maj:t af Dess Befallningshafvande anmiilas, då större skyndsamhet skulle beredas, än om afgörandet skulle bero af KammarCollegium, hvars utlåtande i alla fall torde böra underkastas Konungens pröfning.
De upplysningar, Born blefvo nödige kunde af Konungens Befallningshafvande åstadkomma». 28 Den i September e. m. NtO 2.
Sedan RiddarhusUtskottet under den 9 sist-' lidne Julii meddelt utlåtande öfver Friherre Henning Wrangels väckta, och till Utskottet remitterade motion , att introduetioner å Riddarhuset hädanefter icke må emellan Riksdagarne af RiddarhusDirectionen beviljas, utan ankomma på det beslut Ridderskapet och Adeln iu pler.o derom fattar; har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vid företagen pröfning af nämnde utlåtande, under den 6 i denne månad behagat samma Matrorial, i anledning af åtskilligt’ Ledamöters dervid gjorde anmärkningar till Utkottet återremittera.
E^å Utskottet nu går att yttra sig öfver de amnärkningsr, som vid ifrågavarande utlåtande blifvit framställde, får Utskottet tillen början anmäla, att Utskottet trott den af någre Ledamöter under discttssionen uppkastade fråga, huruvida Ridderskapet och Adeln må äga rätt vägra IntroducRon eller icke, böra betragrts såsom liggande utom gränsen för det yttrande Utskottet nu åligger afgifva, och deremot utgöra ett från Motionen afskildt ämne, enär en dylik fråga icke finne# vara hvarken i berörde motion väckt, eller anlednin g af discussion, till Utskottet remitterad.
Och då, beträffande de öfrige anmärkningarnf-, deras månsifalidighet gör det til! en skyldighet för Utskottet, att, till unvikande af Den i September e. m. 39 en tröttande vidlyftighet i e»t ämne, deri redan så mycket blifvit ordadt , urskilja de anmärkningar, som kunna anses vara mindre betydliga lian de, hvilka äro mera väsenteliga; har Utskottet i alseende på de förra, velat inskränka sig endast dertill , att åberopa hvad under discussionen utaf flere Utskottets Ledamöter äfvensom *f andre Ståndets medlemmar, blifvit till vederläggning af de samma anfort, samt vidkommande de senare trott att de lämpeligast skulle kunna sammanfattas under 3:ne serskildta synpunkter, nemligen: i:mo sådane anmärkningar dervid afsigten varit att visa , det ifrågavarande motion och Utskottets derå gjorde tillstyrkande, borde, i afseende på det deri föreslagne uppskof med Introductioners beviljande och i sammanhang dermed representationsrättens tiilgodonjutande, betragtas såsom en inskränkning i Kongl. Maj.ts Höga rätt, att i Adeligt stånd försätta, elier till Friherrlig eller Grufvelig värdighet upphöja förtjente män, samt på sådan grund vara i strid roed'- 37 §•
Regeringsformen j 2:do sådane, hvarigenom velat ådagaläggas, ?*t 51 § Riddarhusordningen icke kunde med antagande af Utskottets Förslag till sin lydelse bibehållas, utan påkallade eo förändring dels derföre, att samma efter hvad några talare trott sig finna, innehölle uttryck , s>f hvilka den mening borde dragas, att Introductioner, jemväl emellap Riksdagarne, skulle äga rum, dels ock af den orsak', att, såsom en Ledamot serskildt förment, den i nämnde §. förekommande Formen för Introductioners meddelande, icke vore 5o Den i September e. m. roed Grundlagens anda förenlig, och 3:tio sådana anmärkningar, hvilka skulle gifva stöd ät det påstående, att den i Kongl. Förordningen den 8 Maj 1775, och Kongl. Brefvet den ti Februarii 1800 gifne föreskrift inom hvad tid prestanda för Introductions erhållande borde fullgöras och hvarest anmälan derom borde ske, tillika utmärkte en rättighet å den Adlades eller upphöjdes sida, att sedan prestanda blifvit godkända, jämväl genast erhålla Introduetion, och att såsom följd deraf.
RiddarhusUtskottets tillstyrkande, det RiddarhusDirectio* nen borde pröfva prestanda och Ridderskapet och Ådein sedermera vid allmänt Riksmöte bevilja lotroduetion, åsyftade, att tillvägabringa på origtig väg en ändring i dessa Författningar, uviika utgått från Högsta magten och iivari således ändring icke annorledes , än med dess bilail borde verkställas.
Efter ett noggrant öfvervägande af hvad sålunda förekommit, får Utskottet yttra, att Utskottet hvad den första omständigheten angar, så mycket mindre kan finna Förslaget, att Introductioner eodast vid Riksdagar må beviljas vara i strid med RegeringsFormen, som denna Lag, jemte förklarande, att Konun* gen må låta samtelige Riksens Ständer deras Privilegier, förraoner, rättigheter och friheter åtnjuta, rörande förevarande ämne, endast förmår, att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarhusQrdningen och således, ehvad sätt för denna Representation än må bestämmas, de särskildta föreskrifter som utstaka
Den i September c, m, 3t detta sätt, icke kunna komma i någon motsägelse med Grundlagen, hvaraf åter följer, att ett bud, som innehaller, att en Adlad, eller i Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjd person icke må vinna Introduction eller, sorn är detsamma, få sio plats såsom Representant å Riddarhuset bestämd förr, än vid infallande Riksdag, då hans Representationsrätt först kan komina i fråga att utöfvas, icke eller kan anges ingripa på Grundlagens område; och då i afseende på a:dra anmärkningspunklen, Utskottet af de yttranden, som inom Rid— derskapet och Adeln blifvit afgifne vid det tillfälle, då Friherre Wrangels.
Motion först» gången remmitterades, inhämtat, att Ridderskapets och Adelns flesta Ledamöter då synts vara öfverens derom, att 51 §.
RiddarhusOrdningen icke vore i behof af någon särskild omarbetning eller förändring i och för antagandet af ofta nämnde motion, hvadan och enär Utskottet jemväl för sin del, instämt i en sådan öfvertygelse, Utskottet uti det uppgjorda iörnyade Förslagst till i:sta delen af RiddarhusOrdningan, hvilket förr, än ifrågavarande återretniss kommit Utskottet tillhanda, är vordet uti ett särskildt Betänkande underkastadt Ridderskapets och Adelns pröfning och hvarpå det ännu beror, bibehållit samma §,, så vidt den rörde Introduetionsväsendet oförändrad; vid hvilket förhållande
Uiskottel anser sig icke böra ånyo ingå i granskning ar ett ämne, deröfver Ståndet ännu icke sig yttrat; samt beträffande 3:dje anmärkningen, det af äldre å Riddarhuset förvarade handlingar lia - 02 Den i September e. m. nes ufred?, hvad jemväl blifvit af en Utskottets Ledamot under d:scussionen upplyst, att då en person tillförene sk,plåt intagas pa Riddarhuset, hain först borde i sådant afseende ' derstädes Jtg angi/tfci, hvilket nu mera uttryckes med de i sednare Författningar nyttjade orden: fig till Introduction ä Riddcirhufet anmäla, hvarpå, sedan en Deputation bestämt de avgifter, som för detta ändamål borde af honom erläggas, den Adlade blef genom en särskild Ceremonis införd i Ståndet, elier såsom det lordom kallades, derstädes Introducerad, hvilken åtgärd motsvarar den actus, sorn nu för tiden äger rum, att tilldela den af honom bildade nya ätt sin särskilta Numer och anteckna den i Riddarhusets Matrikel; och vid ett så be*kaffadt förhållande, något tvifvelsmål icke bör kunna uppstå derom, att den i 1775 års Kongl Förordning befinteliga föreskrift, att de, hvilka i Adeligt Stånd försättas, eller i Friherrlig elier Grefvelig värdighet upphöjas icke må antaga de dem förlänte Tittiar och Sköldemärken, samt åtnjuta de privilegier och immuniteter, som den nya Värdigheten åtfölja, innan de sina Dipiomer uttagit och fig till Introduction anmält, hvarpå 1800 års Kongl. Bref sig åberopar, har afseende på något annat, än den i:sta af ofvanberörde. åtgärder, och icke på den, hvarigenom Ättens numer bestämmes, samt Utskottets Förslag, att skilja granskningen af prestanda från sjelfva Introductionens meddelande, hvilket skulle tillhöra Ridderskapet och Adeln;, således icke eller kan, såsom några Den I September e. nti 33 någre Talare velat påatå , anses innefatta en inskränkning i nämnde Författnings tillämpning, hvilken Utskottet tvärtom tillstyrkt måtte i sin hela vidd bibshållasj alitsa anser Utskottet sig icke äga skäl, att på grund a£ de i omförmälte måtto gjorde anmärkningar frångå sitt i dess förra Betänkande afgifne ytt» rande.
Hvilket dock till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 26 Augusti 1823. C. G. Spen s. N» Snoilsky.
N;o 1. 1 ■ Herr von Törne, Michael; Sedan jag genomläst det anförande till Bögloflige Ridderskapets och Adelns Proto l Bil. tili Ridd, o. Ad.
Pr, VIII Band, 3 * ' *■ Ben .5 September J, m» coll den 22 Auguat af Herr Montgommerie, Gustaf, hvaruti iian söRer vederlägga Statssamt Allmänna Besvärs- och EconomiUtskotten som afstyrka Motionerna om Wester- och Norrbottens sammanslående till ett Län, äfvensom Jemtlands återläggande till WesterNorrlands
Län, mea i fråga om Herjeådalen^ återförläggande under Gefleborgs
Län tillstyrka närmare undersökning, anhåller jag vördsamt att, vid detta fjerr Montgommeries anförande, få göra några ^anmärkningar.
Om någon ort är i behof af Länsstyrelse, så måtte det väl vara den, hvilken i anseen» de till sitt aflägsna läge, sitt oförbättrade skick, sina stora obegagnade förmåner påkallar allt möjligt bemödande, för att vinna economisk förkofran.
Af Högloft- Utskottens Betänkande ådagalägges, som m>g synes mer än tillräckligt otjeniigheteo att förena Jemtland med WesterNorrlands Län.
Flere af Jemtlands Invånare hafva tili Hans Majit Konungen inkommit med underdånig anhållan, att intétt afseende måtte göras pä denna Motion, som mot deras vilja blifvit frsmstäld och som rakt strider emot Folkets önskan och sanna interesse.
Hvem inser icke olämpeligheten, att Jemtlänningen vid Norrska gränsen skall, för att sökt rättvisa, nödgas inlemna sina ansökningar i Hernösand på ett afstånd af omkring 40 mil, och hvem kan betvifla de svårigheter, som möta att på sådant afstånd vidtaga endast vanliga administrativa åtgärder, som åligga alla t
Den 5 September /. m. 35 Länsstyrelse’’?
IngeD, *om äger kännedom a» en Landshöfdtnges göromål, Kan anse detta tjenlig!. Hvad
Heijeådalen serskildt beträffar bör det vara förenadt med Jemtland, med hvilket det är, i alla atseenden, af tn&ra likartad beskaffenhet, än med Gefleborgs Län.
Sedan nu mera allmän Landsväg emellan Jemtland och Herjeådalen, pä Statens bekostnad, blifvit anlagd, är communicationen ganska beqväm.
Herjeådalens Invånare hafva i allmänhet längre väg till G fle, än till Östersund Och på de marknader, som hållas å sistnämnde ställe, kunna de både köpa sina b^hof och föryttra sina varor.
1 öfrigt torde icke oanmärkt böra lemnäs, att Härjeådalen är förenadt i en Jurisdiction med Södra Jemtland, att en del af Militairens LöneSpanmäl i Jemtland utgår från Herjeådalen, och att afvittringsverket derstädes lärer komma att besörjas genom Jemtlands afvittringsDomare.
Alla dessa omständigheter skulle göra den föreslagna lörändringen på det högsta olämplig.
Sveriges Norra Provincer erbjuda icke blott fullkomlig ersättning för hvad som genom Finlands förlust saknas, utan kunna blifva en rik källa till hela Fäderneslandets upphjelpande, om de tillfällen begagnas, 60in der finnas, och som jag sökt att närmare utreda uti mine anföranden till Höglofb- Ridderskapets och Adelns Protocol! af dan 5 Januarii och 3» Ben 5 September /, ‘ml 15 April 1818» hvilka jig nu tager mig den friheten att åberopa.
Kraftiga förberedande anstallter böra vidtagai, om ändamålet akall vinnaa.
Floderna bora göras flottbara, nya vägar böra anläggas, Kronans ägor böra skiljas ifrån de enskiitas, nya bostäder byggas, sådane arbetsföra personer i Dalarne och Vermland öfvertalas att nedsätta sig, sorn Kronohemmansåboer i de Norra Orterna, hvilka genom för stark hemmansklyfning der de nu bo, sakna nödig utkomst, men kunna, då deras irna lotter försäljas, erhålla ett litet Capital, sorn i förening med något allmänt understöd, någorlunda kan svara emot behofvet.
Manne icke till alla dessa anstalter fordras LäneStyrelser, som utan för långt afstånd från 'den ort, der förbättringarne böra göras, med uppmärksamhet kunna följa och befrämja dessa vigtiga företag ?
Detta förekommer åtminstone mig ostridigt.
Herr Montgommerie frågar hvaruti de stova anstallter bestå, sorn i Jemtland blifvit gjorda, och hvarom man på stället, efter hans föregifvande, icke skall äga någon kunskap. logen redligt sinnad Svensk man kan neka Hans Maj:t Konungens Landsfaderliga omsorger till jemtlands förkofran, och de stora förberedande anstalter, som i detta afseende blifvit vidtagoe, äro tämmeligen allmänt kändt.
Mig torde dock tillåtas upprepa dem.
Den 5 Septemberf. nt!
Bestämda giäoaor
Sr första vilkoret
För möjligheten af odling och Jordbrukets förbättring: väl utstakade och afskiljda Jordlot- , ter är det andra och sista.
Afvittringsverket har derföre med 10 Landtmätare
Och sädan skyndsamhet blifvit börjsdt, att det inom få år vinner sin fullbordan, då 275 så kallade Kronans Afrad* land, innehållande 2,374,000 Tunland, blifva att disponera för Statens räkning, och är af mig i underdånighet till Hans Maj:t Konungen inlemnsdt Förslag, rörande en dal af dessa ödemarkers uppodling och befolkning.
Då lättade communicationer, vsre tig landväg eller sjöledes, otvifvelaktig! i betydlig mån bidraga till ett Lands economiska förkofran, mäste dessa anstalter för Jemtland vara af så mycken 6törre vigt, som genom strömmarnes rensning, beredes tillfälle att tranan portera Landets betydliga Skogsproducttr till hafvet, för att dem föryttra.
Jag åberopar den relation Kongl. StrömrenaoiogsComittéen ärligen låtit införa i allmänna Tidningarna, hvaraf inhemtas huru /dessa Strömrensningar fortskridit.’
Hvad åter de vägarbeten beträffar, sorn i Jemtland blifvit företagne, så 5ro de af stor nytta för detta Land.
Den nys vägsn till Norrska gränsen, som öppnar communicationen emellan tvenne BrödraFolk, innefattar 16,415 famnar fast mark och 3,609 famnar kafvelbroar å den Norra, samt 12,529 famnar fast väg och 3,565 famnar Kafvelbroar å Sö, Den 5 September f m. dra linien, hvarjemte en ny väg blifvit anlagd till Herjeådalen ifrån jemtland utgörande 24,187 famnar.
Af hvad jag nu haft den äran att anföra, kan lätteligen inhämtas, huruvida icke alia dessa nu nämnde arbeten, på korrt tid verkställde, med skäl af Högloflig^ Utskotten kallas stora anstalter, Mig synes det åtminstone så, och när härtill lägges att 7 Srhäferier äro på serskildte ställen i Länet anbgde, att 300 R:dr Banco årligen under 5 års tid, af H*ns Maj:t Konungen, äro lemnade tili premier för Ylleväfnader, att dylika fabricationer till betydligt belopp blifvit tillverkade och afsättning derföre äfven beredd, att 3 00 R;dr B;co äro genom Kongl. Majrts
Nådiga försorg lemnade jemtlands Kongl.
Hushållningssällskap såsom gåfva, att ett SpanmålsMagazin för Länet blifvit uppbyggdt, att jemtlands Kongl, FältJägareRegemenie, som utgjort Ett Tusende man nedsättes till 8oo:de för att lindra Rotehållarnes för stränga Rotering , så synes klart, stt dessa af Hans Majit Konungen vidtagne
Nådiga åtgärder skola medföra de mest välgörande verkningar, och i sanning förtjena att benämnas för stora förberedande anstallter till Jemtlands uppkomst.
Herr Montgommerie öfvergår ofta från sjelfva ämnet, som icke synes hafva varit dess hufvudSyftemål, för att klandra LäneStyrelsen i Jemtland, och enär anklagelsen, ehuru på orätt »tälle, här blifvit gjord, utbeder jag mig Höglofligc Ridderskapets och Adelns tillstånd och D»n 5 September J. m. 5j tålamod att fa vederlägga flera ogrundade beskyllningar.
Jag skall icke åberopa 90 §. i RegeringsFormen för att undvika svaromål.
Herr Momgommeri anför: ”att man blott för ait fästa en slags uppmärksamhet, mot naturen af saken och mot alla sanna StatsEconomiska fordringur, söker att genom mer och mindre lockaode medei tvinga Inbyegarne i detta hårda och kalla klimat att förgäfves använda omtanka och kostnad på en större Sädesproduction, soin sällan lyckas och nästan aldrig är lönande.
J, Denna uppgift år stridande emot sanna förhållandet.
I ett så vidsträckt
Land som
Jemtland bör hvarje förbättring lämpas efter olika localers serskildta beskaffenhet.
I en del Socknar odlas der
Säd med samma fördel, sorn i Rikets sydligare Provincer, då ett medium beräknas af 10 år, i andra åter kan icke med fördel odlas annat än foderväxter.
Att uti ett sådant land söka införa blott en odlingsmethod vore oklokt och skadligt.
Det är en noga kännedom af bristerna som bör föregå hvarje economisk förbättring, ty utan en sådan kunskap kunde botemedlen hafva vådligare följder, än sjelfva de svårigheter man ville afhjelpa.
Dessa underrättelser äro på det noggrannaste samlade och derefter hafva premier blifvit utsatte i hushållningen» alla grenar, således icke, som Herr Montgomerie oriktigt anfört, uteslutande för sädesproduction.
Tvärtom, är Ängsculturen i betydligt tilltagande i Jemtland *eh framfot tilt uppmuntrad* # 40 Den\
5 September J. m. der sådane lägenheter linnas,, sora dertill äro mäst tjenlige.
Herr Montgomerie klandrar vidare den organisation som blifvit gjord genom ett förvaltningsUtskott och dea skriftvexling sorn detsamma besörjer med SockenSällskspernas Ordförande.
Haa tror att denna srsstalU icke är nyttig.
Blotts framställningen af denna organisation skall sorn jag hoppas bäst vederlägga alia Herr Montgomeries på endast suppositioner byggda anmärkningar.