Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag, för 62 Den 10 Januari f. m. min del, tror att, om fullmägtige obesedt förkastat detta anbud, så skulle klander, ehuru då i en annan rigtning, blifvit af Hrr revisorer mot fullmägtiges åtgärd framstäldt.
Uti en sådan frågans ställning, hvad hade väl fullmägtige att göra?
I)e funno lånet fördelaktigt, — de funno -detsamma icke stridande emot de dem till efterrättelse för lånets uppgörande meddelade föreskrifter, men då för dem var nödvändigt att erhålla den andra statsmagtens sanktion å de förändrade lånevilkoren, sökte de och erhölio denna sanktion.
Om det ifrågav.-de lånet varit stridande mot landets lagar, eller örn landets kredit kunnat derigenom blifva lidande, så hade sådant säkert icke undgått
Regeringens uppmärksamhet och sanktion i följd deraf blifvit vägrad; men då, på sätt jag redan förut nämnt, fullmägtige erhölio K.
M:s sanktion å länet, så borde äfven hos dem alia skrupler i detta hänseende falla.
Bedömandet af lånets lämplighet, med afseende å förrberörde förhållanden och om tillåtelse till dess upptagande bort medgifvas, skulle jag tro hafva tillhört och ännu tillhöra en helt annan auktoritet än R.
Stms Stats-Utsk:t.
Då nemi.
Konst.- Utsk:t i sinom tid inkommer med Utiåt. rörande det sätt, hvaruppå Konungens rådgifvare fullgjort sitt uppdrag, blir det tilläfventyrs tillfälle att inhemta samma Utsk:s yttrande om saken, för den händelse
Utslct icke uti statsråds-protokollet funnit nöjaktig förklaring rörande åtgärden.
Härvid torde kanske mot mig invändas, att, — då R. o. Ad. bland Konst.-Utsk:ts ledamöter insatt en af fullmägtige i Riksgälds-kontoret samt en annan person, som är i nära frändskap med högsta vårdaren öfver landets lagskipning, — dessa ledamöter befinna sig i den ställning, att man icke af dem kan vänta något särskildt åtgörande i detta fall; men härmed må vara huru som helst, så måste dock R.
St:r hafva förtroende till Utsk:ts pluralitet, och den öfverblick, hvilken Utslct är i tillfälle att egna åt förhållandet, bör vara tillräcklig för ett samvetsgrann! bedömande af frågan.
Min öfvertygelse är fördenskull, att man för närvarande bör inskränka sig att utlåta sig öfver, huruvida denna transaktion från Riksgälds-kontorets fullmägtiges synpunkt varit för Riksgälds-kontoret fördelaktig, samt huruvida åtgärden varit bokstafligen stridande raol de föreskrifter, som blifvit fullmägtige till iakttagande meddelade.
I detta hänseende synes mig den förklaring, som blifvit afgifven, vara i allo nöjaktig; och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville »vid förklaringen låta bero.» H.
Hr Gr.
Sparre: Frih. af Ugglas har i afseende på frågan, huruvida låne-obligationerne borde innehålla visst kapital och viss ränta, åberopat ett moment (litt. d), sorn icke alls rör obligationernas form eller innehåll, utan endast annuitetsberäkningen, hvilken är ganska lätt uppgjord, då man har kontraktet framför sig.
Annuitets-beräkningen har deremot in - Den 10 Januari f. m. 63 gen inverkan på den fråga, som utgjort föremål för Stats-Utskrts nu gjorda framställning.
Hvad Frih. af Ugglas i öfrigt anfört i afseende å premieobligationernas innehåll, eller att ränta å deni ej skulle erhållas, beror helt och hållet på förutsättningen, att man dervid på förhand skulle beräkna 4^ proc. i ränta på ett gifvet kapital.
En sådan förutsättning har dock ingen grund och kan rimligen icke ega rum i afseende å ifrågav:de slags obligationer.
I afseende å vinsten på detta lån får jag åberopa de beräkningar, som redan finnas i tryck utkomna.
Mig synes obestridligt, att då man erhåller en vinst, utöfver hvad kalkyleradt är, utaf 120,000 thaler eller 320,000 rdr rmt, måste vid beräkningen af denna vinst icke allenast nämnde kapital intagas i kalkylen, utan äfven räntan derå.
Hr Montgomery, Robert:
Man har sagt, att Stats-Utsk:t yttrat sig med stränghet vid den förkastelsedom, Utsk:t uttalat öfver fullmägtiges omhandlade åtgärd.
Detta är likväl, efter mitt förmenande, en orättvisa mot Utsk:t.
Mig synes tvärtom att både Hrr Revisorer och St,ats-Utsk:t erkänt fullmägtiges nit så väl i allmänhet som i de speciela delar, der hvarken Revisorerna eller Utsk:t gillat fullmägtiges åtgärder.
Uti sistnämnde fall är detta ogillande uttaladt på ett, som mig synes, särdeles mildt sätt.
Sjelfva frågan åter är så tillräckligt utredd, både af förutgående talare och tidningarne, att jag icke vill ingå i någon vidlyftigare framställning i ämnet.
Hvad jag dock anser mig böra tillägga, är, att Stats-Utsk:t egentligen med denna punkt afsett att någon slik åtgärd icke för framtiden må förnyas.
Genom bifall till hvad Gr.
Mörner föreslagit eller att man skulle vid förklaringen låta bero, har man icke uttalat något ogillade af åtgärden.
Detta tror jag dock böra ske.
1 likhet med majoriteten inom Utsk:t anser jag fördenskull att, då man i milda ordalag uttalar sitt. ogillande öfver åtgärden, man jemväl tydligt låter förstå, att någon dylik transaktion icke i en framtid bör ifrågakomma.
Sådana åtgärder kunna vara nyttiga uti stater med svag kredit; men då detta lyckligtvis icke är förhållandet med vårt statsverk, anser jag att åtgärden icke varit af behofvet påkallad och har ganska mycket emot sig.
På dessa skäl yrkar jag bifall till Utsk:ts förslag.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Montgomery; men har dock ansett mig, med anledning af Gr.
Mörners förslag att R. o.
Ad. skulle anse förklaringen nöjaktig och låta dervid bero, böra yttra några ord.
Om R. o. Ad. skulle stanna i ett sådant beslut, så vore fältet öppet att äfven i en framtid fortgå å en dylik låneväg, ty fullmägtige hafva ganska vidlyftigt sökt bevisa, att detta lån är icke. allenast fullt lagenligt, utan äfven uti alla alseenden lämpligt och nyttigt.
Skulle R. o. Ad. låta dervid bero, har Ståndet i sjelfva verket godkänt fullmägtiges åtgärd.
Jag anser det 64 Den 10 Januari f. m. vara af stor vigt att R. o. Ad. icke må uttala en sådan åsigt, ty, på sätt jag redan förut erinrat, dylika operationer böra ej förnyas. Jag tror ej att Sverige behöfver tillgripa en låneväg, som i allmänhet icke blifvit försökt inom andra länder än der krediten är mer eller mindre störd.
Denna åtgärd lärer verkligen, som man uti handelsverlden säger, uti utlandet hafva väckt ett ingalunda »angenämt uppseende».
På dessa skäl tror jag, att R. o. Ad. bör, i huru milda ordalag som helst, men dock bestämdt uttala den åsigt, att en dylik åtgärd icke uti en framtid bör ega rum.
Hr Akerman, Fredrik:
Jag kan för min del icke finna annat än att revisorena och Stats-Utsk:t hafva haft en rigtig åsigt, då de ogillat denna operation, i afseende å hvilken äfven jag skulle hafva önskat att den aldrig ilrågakommit.
En annan fråga är deremot, huruvida, sedan förslag om att konvertera en del af lånet, blifvit af detsammas öfvertagare framstäidt, fullmägtiges deröfver lättade beslut förtjent klander eller icke.
Mig synes, som skulle revisorerna och Utsk:t, vid bedömandet af denna negociation, icke riktigt klart satt sig in uti den ställning, uti hvilken fuilmäglige vid pröfningen deraf befunno sig.
Beskaffenheten af detta anbud var nemi. sådan, att det ovilkorligen för statsverket medförde vinst, visserligen, efter min beräkning, icke så stor, som fullmägtige antagit, men dock ganska betydlig.
Vid sådant förhållande hade fullmägtige alt betänka, om de borde låta staten gå i mistning af denna vinst och derigenom utsätta sig för klander af deras principaler, eller afstå från det fördelaktiga anbudet på den grund att detsamma möjligen kunde anses stå i strid med de vilkor för jernvägs-lånets upptagande, som af R.
St:r blifvit fastställda.
Jag medgifver att i sistnämnda hänseende meningarne kunna vara delade.
Det är visst sannt, att å de så kallade 10-thalers-obligalionerna eller, såsom man velat benämna dem, lotterisedlarne bestämd ränta icke finnes utsatt; men, i olikhet med hvad vid lotterier eger rum, skola de af långifvarne lemnade 10 thaler till fullo återbetalas, och i enlighet med amorterings-planen erhåller vid utlottningen obligations-innehafvaren minst 1 thaler såsom räntegodtgörelse.
Hvad beträffar dessa obligationers beskaffenhet att, som en talare uttryckt sig, vara föremål för lyckans hjul, så är detta händelsen med alla rabatt-obligationer.
Frih. af Ugglas bar uppställt en theori för skillnaden mellan de olika slagen af dylika obligationer.
Det är dock hasard med uti båda fällen.
För en person, som köper obligationer å 100 rdr för 90 proc., inverkar det betydligt, om han utfår sina 100 rdr förr eller sednare.
Men jag säger ännu en gång, det jag önskat att denna operation aldrig blifvit föreslagen samt att fullmägtige således icke kommit i den obehagiiga ställningen att nödgas svara: ja eller nej.
Men då sådant icke kunnat undgås, anser jag fullmägtige icke hafva bort klandras på sätt som skett.
Den 10 Januari f. m. 63 Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.:
Då jag i hulVudsakcn är af samina mening tili denna fråga med R.
St:rs Revisorer oell Stnts-Utsk., oell sålunda instämmer uti yrkandet att R.
St:r behagade förklara, »att det af fullmägtige beslutade tillägg till det om mcranämnda lån upprättade kontrakt icke i allo öfvercnsslämmer med do af R.
St:r angående lånets afslutande meddelade föreskrifter,» så nödgas jag dock skilja mig ifrån några förutgående talare rörande en detaljbestämmelse, uppå hvilken de synas lägga mycken vigt.
Frih. af Ugglas och Hr Montgomery hafva nemi. önskat, att R. o.
Ad. måtte uttrycka den åsigt, att Ståndet för framtiden helt och hållet ogillar en dylik åtgärd.
Jag får dock, för min del, reservera mig deremot, att man skall i detta fall för all framtid binda sina händer; och kan icke finna något giltigt skäl dertill.
Jag beklagar hela denna åtgärd; och finner den icke vara öfverensstämmande med de af II.
St:r meddelade föreskrifter; men opinionen kan såväl i detta som andra hänseenden förändra sig och hvarföre skola vi då binda händerna på statsmagterna.
Sådant synes mig icke egentligen höra till den l'örev:de frågan; hvadan mig synes alt man icke bör inlåta sig uti någon motivering, utan endast stanna vid det af Utsk:t föreslagna beslut.
Då jag varit en bland 1SG0 års revisorer och deltagit i denna anmärkning, har jag icke kunnat undgå alt med tillfredsställelse finna att Stats* Utslcts samtlige ledamöter instämt uti den af revisorerna uttalade mening om befogenheten af samma anmärkning, som fullniäglieo, för sin del, ansett helt och hållet obefogad.
Till försvar för revisorernas åsigter i frågan, anser jag mig icke behöfva upplaga någon längre tid.
Utsk:t har nemi. så klart framställt skälen för och mot; och Frih. af Ugglas har på revisorernas deduktion byggt en så tydlig bevisning, alt mycket icke är alt tillägga; men med anledning af den förste, högt aktade talarens argumentation föran la tes jag dock alt yttra följande.
])e skäl, hvilka af honom blifvit anförda för fullmägtiges åtgärder i nu lörev:de ämne, återfinnas i deras svaromål på revisions* anmärkningen.
Der är bland annat sagdt att desse premieobligationer bära ränta.
Alt man kan påstå, det vinsten af 1 tlialer, hvilken man efter några års förlopp erhåller å en obligation å 10 Hinter, kan kallas för ränta, sådant kan genom en sökt slutledning möjligen låta göra sig, men att påstå, det den vinst af nära 2ö,000 tlialer, hvilken vid första utlottningen af en sådan obligation möjligen kan utfalla, är en ränta på samma obligation, det iir, efter min tro, en grundlig oriktighet.
Således äro i sjelfva verket dessa obligationer icke räntebärande, och detta hafva dock R.
St:r lörcskrifvit.
Såsom ett ytterligare skäl för denna låneoperation har man framhållit deri stora vinst, som deraf skulle hafva blifvit en följd för staten.
Om man genomläser Betänk:t, skall man dock II. II. 5 05 Den 10 Januari f. m. finna den svagn grund, på hvilken fullmäktige uppfört denna helga vinst oell den oriktiga deduktion, genom hvilken man kommit till den höga siffran.
Fullmäktige säga alt det å annuiteterna å den konverterade delen af hånet uppslår 3:ne månaders räntevinst, hvilken, multplicerad med hela liden, gör den utaf fullmäktige uppgifna summa.
Låtoni oss dock tillse, huru en sådan beräkning rörande öfrige förhållanden uti allmänna lifvet skulle gestalta sig.
Kändt är att skatterna här i landet af de skallskyldige vanligen levereras uli Februari månad, men sedermera icke användas förr än i slutet af året eller början af näst derpå följande år, — alt således dessa medel i allmänhet ligga obegagnade under minst 9 månaders lid.
A dessa skattebelopp skulle man jemväl på samma siitt kunna beräkna räntevinst; och om denna vinst multipliceras med 38 å 40 år, så skulle de skattdragande under denna tidrymd hafva blifvit betungade med ett orimligt högt, men dock imaginärt, skattebelopp.
Jag hemställer dock till eder, .Mina Hrr! huruvida en sådan deduktion kan vara riklig.
För antagandet, det denna åtgärd icke skulle vara oriktig eller stridande mot det rätta, har man vidare anfört, alt regeringen å lullmägtiges beslut icke vägrat sin sanktion.
Om man genomläser denna sanktion, så kan man likväl, efter mitt förmenande, icke undgå att finna densamma något, om jag så får säga, underlig.
Regeringen förklarar nemi. ingalunda att den finner den af Hrr fullmäktige föreslagna åtgärden nyttig och lämplig, utan det synes sorn om regeringen sjelf icke ansett samma ålgärd ändamålsenlig, samt derföre ställt sanklions-ordalagen så, att sanktionen derigenom endast och allenast icke skulle förvägras.
Regeringen säger, att då fiillmägtige, uppå anförde skäl, velat vidtaga denna åtgärd, K.
M„ till svar å denna framställning, behagat förklara »att berörde förändring i lånaftalel, derest densamma koinmc lill stånd, ej föranledde till rubbning af den garanti, som K. M. å sjelfva lånet under den 27 April 1800 meddelat; dock alt behörig anteckning om förändringen borde genom lullmägtiges försorg ega rum å håda original-exemplaren af lånekontraklel».
Man finner att dessa ordalag icke äro, hvad man kallar, fullt rena.
En förutgående talare, Ur Akerman, har hedt Ståndet behjerta fullmägtiges ställning, då detta tillbud om konvertering blef för fiillmägtige framlagdt.
Det är visserligen saiint alt en vinst af 120,000 thaler derigenom tillskyndades statsverket, men icke torde della vara ett tillräckligt skäl för beträdandet af en hana.
Irvars nytta för landet är, minst sagdt, tvifvelaktig.
Annu mindre skäl dertill förefanns, då det primitiva lånet redan var afshitadt.
I öfrigt har blifvit under diskussionens lopp flera gånger sagdt och framhållet, alt de ordalag, hvaruti revisorerna och Utslct framställt sin anmärkning, bort affaltas i mildare ordalag.
Mig synes det icke vara möjligt alt uttala denna anmärkning på ett uiildare sätt, än som skett; och för att än mer förmildra ultryc - Den 10 Januari f. m. 67 kol, liar rrian sanningsenligt crkännt fullmiigtiges osparda nit och möda vid utförandet af det dom anförtrodda värf; oell hvarken revisorerna eller Ulslct hafva, vare sig uti motiveringen eller lili slutmeningen, inlast den skärpa, som, icke allenast elter mitt utan efter allas omdöme, beklagligen företer sig uti fullmägtiges försvar.
IIr Cederschiöld, Robert Theofron:
Man har tillförsvar för fullmägtiges i fråga v:de åtgärd åberopat, alt R.
St:r föreskrifvit, att delta lån borde upptagas på de billigaste vilkor, som kunde erhållas, samt i följd deraf uttalat den åsigt, att, som det då erbjudna lånet med amortering varit det billigaste, så hade det älven af fullniägtige bort antagas. Afven om R.
St:r icke hade meddelat nämnde föreskrift, så synes det mig dock ligga i sakens natur, att det låneanbud bort erhålla företräde, som varit fördelaktigast.
Detta likväl under förutsättning att vilkoret) för samma lån icke innehölle något, som vore stridande mot våra lagars stadganden.
Men då lotterier här i landet äro uti lag förbjudne och då det måste anses vara ådagalagdt, att detta lån är ett lotterispel, för så vida som den, hvilken köpt en lottsedel, ifall han har tur vid dragningen urlyckkans hjul, kan erhålla en vinst af ända till 25,000 tlialer, så synes mig alt ett på sådane vilkor gjordt låne-anbud icke bort antagas.
Ehuru jag således, derest jag haft äran att vara en bland Riksgälds-kontorets fullmägtige, skulle hafva ansett mig utan all tvekan böra afslå delta anbud, måste jag dock medgifva alt meningarna om det rätta i detta hänseende kunnat vara mycket delade, samt att fullmägtige onekligen befunnit sig uti en ganska kinkig ställning, helst det var att. förutse, att de, antingen låne-anhudet antagits elior icke, kunde hafva att vänta sig ett ogillande omdöme af större eller mindre del af representationens medlemmar.
Vid sådant förhållande anser jag att det ogillande, som bär uttalas, bör sko uti mildaste forin.
Min granne, Frih. Stjernstedt, har yttrat den åsigt, att man icke borde hinda händerna på R.
St:r, lör den händelse 15.
St:r framdeles skulle vilja godkänna sådana lotterier.
För min del anser jag alt en låne-transaktion, ställd, såsom denna, på lotteri, icke vidare hör ifrågakomma, och att således ogillandet deraf biir vara alldeles bestämdt; men då jag likväl, af förut anfördt skäl, önskar att detta ogillande måtte uttryckas i så milda ordalag, som möjligt, samt jag icke kan finna några mildare ordalag än de af Utsk:t föreslagna, hemställer jag till IIr Åkerman, sorn i berörde hänseende tyckts hysa en något motsatt åsigt, att uppgifva förslag till dessa mildare ordalag.
Hamilton, Gustaf Axel Knut; Frågan huruvida fullmägtige riktigt förfarit, i afseende å dessa premie-obligationer, anser jag vara tillräckligt utredd af de föregående talarnc; och cs Den 10 Januari f. m. har derföre endast velat yttra mig beträdande den omordade vinsten.
Uti sisiberörde hänseende liar nemi.
Frih. af Ugglas ullalat den mening, alt denna vinst inskränkte sig till 120,000 tinder, derå rabatt blifvit erhållen.
Denna beräkning är ganska riktig, för sä vida man antager att stalén irdåsle dessa medel uti ett kassaskrin och först efter de il'rågav:dc 38 åren framtog dessa 120,000 Ibaler; meri cit sådant förfaringssätt bör man väl icke skäligen kunna bos vederbörande antaga.
Alltså är vinsten 120.000 thaler + den ränta, sorn linder tiden tillkommit.
Ilvad slutligen beträffar den i sammanhang härmed framkastade åsigt, alt R. o. Ad. skulle, med algörandet af denna punkt, bifoga den bestämmelse, alt dylika åtgärder lör framliden icke må ifrågakomma, kan jag, lör min del, deruti icke instämma.
Då det här är fråga om de nämde fullmägtiges decharge, anser jag icke lämpligt att, med anledning deraf, uttala en sådan åsigt.
Den rälla tidpunkten för allåtandet af en sådan bestämmelse anser jag först inträda, när II.
Sl:r uppgöra de vilkor, på hvilka ett nytt lån skall upptagas och afslutas.
Jag anhåller således om afslag.
Mot det af mig framställda förslag liar hufvudsakligen blifvit erinradf, att man på sådant sätt icke skulle uttala det ogillande, som ansols nödvändigt till förnyande af enahanda lånooperation.
Att fullmäglige icke för nämde hafva något bemyndigande att upptaga något lån. torde dock vara eder, Mina Hrr! nogsamt bekant.
Om ett sådant bemyndigande kommer alt lemnäs fullmäglige, synes mig rätta tillfället vara inne att bestämma de vilkor, uppå hvilka man önskar alt det nya lånet skall upptagas, samt de särskilda föreskrifter, som kunna befinnas vara lämpliga alf. motverka sådana operationer, hvilka nu tyckas ådraga sig ogillande.
Med milt förra anförande har jag endast önskat fästa uppmärksamheten på den ställning, uti hvilken lullmiiglige vid tillfället sig befunno.
De hade den Ideligen säkra utsigten alt hvad heslut, de än fattade, så skulle de dock komma alt lör silia åtgärder ådraga sig klander.
Då likväl obestridligen delaf fullmiigtige i Irågan lättade beslut boredt landet en fördel, — då samma beslut blifvit af regeringen sanktionerad!, — ty en sanktion är det dock väl onekligen, då K. ål. uttryckligen förklarat att berörde förändring i låneaftab t icke föranledde till rubbning af den förut meddelade garantien, — så synes mig, att Ståndet, i betraktande utaf fullmägtiges utaf mig påpekade ställning, skäligen kan och billigtvis bör helt enkelt vid hvad af fullmäglige förklarad! blifvit låta bero.
Derigenom har man icke godkänt åtgärden, men derjemte icke heller uttalat ett bestämdt ogillande, något, hvaraf tullmägtige, efter mitt förmenande, icke gjort sig förljenta.
Den 10 Januari f'. m« CO Frill.
Äfven ja? tillhör deras antal, som anse fullitiägliges ställning hafva varit så heskalläd, alt de halt mycket svårt alt afstå delta anbud, som likväl tillskyndade Statsverket en icke ringa vinst, den må nu beräknas hur som helst; men jag måste jemväl instämma uti den åsigt, som förfäktar, att man icke för framtiden biir uppmuntra dylika låneoperationer.
Äfven do talare, som skarpast ogillat dona åtgärd, hafva yttrat alt de icke vilja klandra fullmägtigo, utan blott, om ock i så milda ordalag som möjligt, häntyda deruppå, att dylika operationer icke i en framtid böra ega rum.
Mig synes leniligon Klart och tydligt, att om II. o. Ad., för sin del, biträder dit af Gr.
Mörner framstiilda förslag att vid hvad utaf fullmägtigo förklarad! blifvit låta bero, så ligger deruti icke något klander, utan endast att man, efter ordalydelsen, låter vid saken hero.
På dessa grunder och då jag, i likhet med de flesta talare, sorn hafva yttrat sig, anser att dylika operationer icke böra förnyas, hemställer jag att 11. o. Ad. måtte vid den förklaring, sorn fultmägtige afgifvit, låta bero.
Fril), af Ugglas:
Man har här sagt, att fullmägtigo skulle hafva halt särdeles svårt alt nfslå delta anbud.
Jag kan, för mili del, icke dela denna åsigt.
Fullmägtigo hade nemi. sig uppdraget alt anskaffa nödiga medel för jernviigsbyggnaderna; och delta uppdrag hade de också på ett i allmänhet ganska förmånligt och fört jonst fullt sätt utfört genom de 8,400,000 r:dr, sorn blifvit såsom amorloringslån upplånade.
Sålunda var det icke något behof för fullmägtigo, att ingå på denna konvertering.
Huruvida det, endast för att skalla staten den jemförelsevis lilla vinsten af 120,000 (baier, var skäl alt beträda en, om jag skall säga ordet rent ut, förkastlig bana, hemställer jag lill eder.
Mina Ilrr!
Oaktadt Gr.
Hamiltons anmärkning, vidhåller jag fortfarande den åsigten, alt den ilrågavule vinsten icke kan beräknas till högre belopp än 120,000 Ibaler.
Grin bar påstått alt denna beräkning endast vore riklig, lör så vida staten skrinlagt dessa medel och om man fiirst efter de 38 årens förlopp framtog desamma, hvaremot om räntan, sorn utfaller under de 38 åren, tilliigges kapitalet, vinsten skulle uppgå lill det af Gr:n antydda belopp.
Detta Grms heräkningssiitt iir alldeles enahanda, som om Gr:n skulle lör 120,000 (haler inköpa en egendom och på förband anse den vara värd denna summa, med tillägg af 38 års beräknad ränta derå.
Jag tillåter mig att ånyo fästa uppmärksamheten på, hvad som nu bär afhandlas.
Vi skola i anledning af revisorernas anmärkning yttra oss, huruvida fullmägtigo fullgjort sine åligganden i berörde hänseende i enlighet med It.
Stms föreskrift.
Det är deli frågan, uppå hvilken vi skola svara ja eller nej.
Svarar man i öfverensstämmelse med det af Stats-Ulsk:t frainlagdo förslag, så har man, efter hvad mig synes, på ett lugnt och värdigt sätt uttalat en egen mening.
Svarar It. o. Ad. åter ro Den 10 Januari f. m. på det af Frih.
Raab föreslagna salt, så yttrar
Ståndet icke något omdöme i sjelfva frågan — men beslutet innefattar snarare ett ogillande af revisorernes anmärkning, hvilket väl icke kan vara rätt.
Min afsigt är icke att vid detta tillfälle ingå uti något bedömande rörande den något högre eller lägre vinstberäkning, som har blifvit gjord.
Jag instämmer till en början med de talare, hvilka ansett denna åtgärd olämplig, samt att densamma i en framtid icke hör förnyas.
Man har här omsorgsfullt påpekat, att lidlmägtiges grannlaga ställning må behjertas.
Detta är älven min önskan; men jag tror, att Slats-Utsk:t gått en sådan önskan lill mötes, då Utsk:t uti 9:de punkten vördsamt tillstyrkt, att fullmägtige måtte tillerkännas full décharge.
Under förutsättning således att R. o. Ad. godkänner den 9:de punkten, anhåller jag, att R. o. Ad., med afseende å hvad Stats-Utsk:t pag.
I yttrat, eller att »staten likväl, för vinnande af en financiel fördel, icke bör begagna en utväg, sorn den på moraliska grunder i sin allmänna lagstiftning ogillar», må bifalla den nu föredragna punkten af förevule utlåtande.
Nyssnämnde skäl är, hvad mig angår, ensamt lillfvlleslgörande.