Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntan å intecknad jord nedsättas till 4 procent eller måste man, 3:0. genom
Statsobligationer lemna jordbruket lånebiträden till 4 procent, att dermed liqvidera sine, intecknade skulder.
Bevillniagens nedsättande för jordbruket
Den 10 Februarii. *63 tror jag lättast kunde ske, genom förändring i Tullagarne, om t. ex. all ting fick mot billig tull inlöras, med undantag af några hufvudartiklar
Antages de 2:ne första alternativerne gemensamt, kunna vi afstå från det 5:dje, och mitt ändamål blifver nu att bevisa billigheten af räntans nedsättande till 4 procent å de publika Cassalånen till en början.
Hvar och en som köper egendom, och således nedsätter ett Capital deruti, kan ej påräkna högre ränta, än hvad egendomen lemnar i afkastning; på samma grund kan en mindre summa , intecknad eller insatt i jordegendom, då ett på lagliga grunder fotadt Capitalvärde derå är utsatt, ej begära högre ränta, än en ränta relatif till det hela Capitalvärdets afkastning.
När härtill kommer den ojämförliga säkerhet, ett intecknadt Capital äger, mot ett utstäldt pä blotta namn, eller i en vådelig rörelse, hvarpå FilialDisconterne Jemna bevis, borde väl aldrig intecknad penning i jord, erhålla lika ränta, med utlänt penning i handel och rörelse.
Capital omsättes blott en gång om året; en handlandes ofta många gånger om året, i mån af dess drift, skicklighet och lycka, kan saledes bära högre ränta.
Ännu ett skäl för den lagliga räntans ned - Den io Felruarii, sättande till 4 procent är, att jordbruket ocb öfrige låntagare i mångfaldiga år, b?talt de fläste Casors och Capitalers Bevillning, de fläste halva aldrig skattat till Staten för den säkerhet de njuia i äganderätt.
Möter oss derföre långifvare' i våra önskningar, skola vi äfven fortsätta betala deras Bevillning, och på sådant sätt, äfven framdeles fritaga dem från förbindelser, detn de alltid funnit tunga, onödiga och besvärliga att bära De publika Cassorne kunna göra början härmed, och efter 5 år böra de lämpa sine utgifter, elter 4 piocents ränta Intill dess kan Banken tom ersättning för sin irångsrieahård* het emot jordbruket, betala af sine iäntor oeana skillnad.
Jag vågar således ödmjukast föreslå, att Blksens
Ständer mätte nedsätta den lagliga räntan, å de i jord intecknade summor, från 6 till 4 procent.
Högre ränt» kan icke jordbruket bära, och Cassorna böra ftamför allt ihågkomma, att intet jordbruket är till för deras skuld, ty hvar skulle Cassotna med säkerhet placera sina penningar, om icke jordbruket kunde använda dem.
Jtg finner ganska väl, att till vinnande afen hufvudsa klig förbättrings allmänna ställningen, jemväl de brister borde afnjdpas, sorn'uppkommit genom myntets obestämda vär - Den Io Februarii, d<?
och gerom intecknlngslagarnes ofullkomlighet, men som dessa bsister lära af andra väckas, vill jag ej nu med mine åsigter öfver dessa ämnen uppehålla Höglcflige Ridderskapet och Adeln.
Jag har härmed sökt bevisa, att den höga räntan, i förening med dryga Statsbördor, monopotier och näringstvång, egentligen vållat det onda, då kronoutlagor och räntor medtaga största delen.
Att nedsätta räntan, är enda sättet, att bibehålla Capital värdet; och att således ytterligt ökade låneburäden ingalunda hjelpa förlägenhet för framtiden; de kunna blott för någon tid uppskjuta den.
Jag säger derföre icke att jordbruket ej behöfver några länebiträden; utan tvärtom ämnar jag i ett betänkande framlägga en plan, hvarigenom josdbruket kan tå njuta samma förmåner af vår lånebank, som öfrige näringar, likvist utan Spar.nemåhDirection.
Jag får ödmjukast anhålla att detta mitt memorial mätte blifva remittteradt till Lagoth Oeconomie Utskotten; äfvensom med de öfrige respective Stånden coir.municeradt; kan» ske borde äfven StatsUtskottet hafva del häraf i anseende till Statsobligationerna* s66 Den 10 Februarii, Bilagor till PleniProtocollet för elen io Februarii, eftermiddagen, N:o i.
Herr von Francken, Angust \
Att uppträda i ett ämne, der så många lycklige talare förut hafva ordat, vore betänkeligt, om ej min Riksdagsmannaskyldighet ålade mig, att ehuru medvetande al ett ej lika lyckligt framställningssätt, ändock yttra mig; och tår jag i förbigående nämna, att jag aldeles icke kan med Grefve von Platen och Friherre Anckarsvärd dela den mening, att financeproject endast böra komma från Regeringen och ej kunna af hvarje Riksdagsman meddelas; äfvensom jag ej med Grefve von Platen kan instämma deri, att en i allt fullkomlig handelsfrihet vore nyttig, då äfven fäderneslandets förnämsta produet
Det är mycket sorn låter förträffligt då det kommer från en vältalig, men sorn vid nogare eftersinnande ej alltid så directe kan antagas.
Lika obehörig jag finner öfverdrift vara i afmålandet af ett verkeligt ondt, lika klandervärdt och sårande anser jag det vara att vilja öfvertyga dem om ett allmänt välstånd, sorn sjelfve hardt tryckas af en oförmånlig con - Bert 10 Februarii, 267 juncfur.
Län och lemnar min uppmätksamhet åt deras tillstånd , anser jag mig berättigad att yttra min tanka, det landtmannens vilkor i fyra år varit i jemt antagande och att, om ännu fyra år på samma sätt tillåtas framskrida så kan ordet nöd då appliceras på sitt rätta ställe, ehuru det nu tyckes vara något för tidigt.
Det är vår skyldighet att ej längre uppskjuta med hjeipen, och Landtmannen väntar från detta rum ett kraftigt biträde, 1 hvilken väntan jag hoppas han ej skall missräkna sig, oagtadt han i allmänhet misstar sig derom, att alla det första Ståndets Representanter hafva samma enskilta interét som han.
Han ihogkoramer icke alt minsta delen af Riddarhusets medlemmar äga jord, och att af detta lilla antal ändock äro många Bruksägare, sorn oftare köpa än sälja den hufvudsakligaste landtmannaproducten Spannemål.
Jag anser omöjligt för både Konung och Riksens Ständer att nu genast kunna afhjelpa landtmannens förlägenhet, men jag anser lätt att uppfinna säkra medel till framdeles hjelp, bidragande till mindre beroende af omväxlande conjunctur.
Att nu uppehålla Ridderskapets och Adelns tid med uppräknande af botemedlen för landtrasnnens ixåkade förlägenhet vore orättj 2(58 Den io Fehr uar ii, men för att visa det serskilta Utskottet får i denna sak ensamt mera göromål än vi böra pålägga de andre förut nog sysselsatte Utskotten; vill jag endist omnämna, men ej nu motionera 3;ne tor landtbrukarens framtida väl nödige åtgärder, hvilka ehuru olika, ändock ledande till samma stora ändamål, jag anser mig endast berättigad att här omnämna såsom fordrande handläggning af ett serkildt Utskott.
Det ena är afskaffandet af dt.n olika natur egendomar nu hatva; alla de, knappast af andro än af dem det lör påtänkta dryga onera, som nu endast en d< i hardt vidkännas, skola dä i lindrigare mån drabba hvar och en, och denna lika fördelning skal! onekeligen i längden lör alla medföra samma goda verkan.
Det skall ej allenast blifva efterverlden , utan äfven samtiden sorn kommer att erfara förmånen häraf, då efter min tanka alli bör kunna vara aiangcradt inom S i 10 års förlopp, om den af kungsgårdars försäljning inflytande köpeskilling och ölrige härtill passande inkomster blifva använde till en billig ersättning ät dem, som få Säteri och Frälsehemman nedsatte till en mer onererad natur.
Den andra nödvändiga åtgärden, som äfven bör tillkomma särskildta Utskottet att pro* jectvis uppgöra, är en helt ny grund för fastigheters taxering.
Hvad många hafva yt*i trat om den dryga Bevillningen , såsom en hufvudorsak till Isndtmannens förlägenhet; kan Den lo Februarii.
269 jag ej medgifva.
Bevillningen bör visst nedsättas oin den är större än deri behöfs, men att dess nedsättning gör någon hufvudsaklig hjelp för Jordbrukaren tror jag icke; ty hvad förmögenhetsafgiften beträffar, är visst icke 2 per mille något öfverdrifvit om endast fastigheternes värdering b’ir uppgjord efter tjenligare måttstock och rättad efter närvande ver* keliga värden.
Län väl ej stor, men förut innehafd af arne ägare, är den ena hälften taxerad till io.ooo R dr, och den andra hälften, uti allt precist lika med den första är taxerad till 36,400 R:dr, endast för det, att den derföre sålldes för 7 år s,jdan, då ali fastighet hade nära tredubbelt värde mot nu.
Jag har sökt ändring häri, men ej fått, och det är härmed, som med många saker, att dit är vårt eget fel och ej Styr eli ens.
En af Serskildta Utskottet utarbs'2d plan, hvarefter det blifver Landtmannen medgifvit att i spannemål få lefverera sine nu varande contente onera, är den tredje förmån jordbrukaren tycks böra erhålla.
Oin någon skulle invända att detta ej nu kan verkställas, har jag ej annat svar, än för att någon gång blifva verkställda bör dermed någon gång börjas.
Protocoll, i hållna hos i i Högloflige Ridderskapet och Adeln vi d Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1823.
Tredje Bandet: STOCKHOLM, Tryckt hos Olof G^ah,n, i8a5.
Tisdagen den I April.
V V id förnyad föredragning af LagUtskottets den 18 sistlidne Mars afgifne och den 21 derpå följde på bordet lagde Memorial, angående tillåtelse för Utskottet, att få antaga ytterligare en Canzlist, samt att arfvode för honom må från den 18 sistlidne Mars beräknas; blef samma Me-j morial af Ridderskapet och Adeln bifallet, Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 12 sistlidne Mars under N:o 46 afgifne och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagd#
Utlåtande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelser, angående den, så väl år 1820, som sednast år 1822, förrättade granskning af RiksgäldsVerket och General-Assistance-Contoiret.
Friherre Skjöldebrand, Pehr Erici Nödsakad att på någon kort tid i Embets-ärender 4 Dea i April f rn. aflägsna mig från Riksdagen oell oviss om icke StatsUtskottets Betänkande, rörande Allmänna MagazinsDirectioneris förvaltning under tiden inkommer, anhåller jag att få afgifva några upp. lysningar, som röra mig enskilt.
Härefter uppläste Friherre Skjöldebrand följande:
Föredrogs å nyo ej mindre Stats- och BancoUtskottens den s5 sistlidne Februarii under N;o 23 meddelte och den i sistlidne Mars förmiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förJ ändring i tiden och sättet för indrifningen af Götha CanalBolags, Götheborgs samt Malmö* f. d.
DiscontVerks ännu utestående fordringar, än oek af bemalte Utskotts d, 24 sistlidne Mars under N:o 5i afgifne samt den 25 i samma
Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlålande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet vid Utskottens första Betänkande gjorde anmärkningar.
Jag anhåller att detta Betänkande må få punktvis afgöras; emedan jag tror att der finnas punkter, som böra ändras eller förtydligas.
Herr Grefven och LandtMar skalken. hemställde, om icke, enär Utskotten till lättnad vid Den- r April f m. målets pröfning i slutet af deras första Betänkande framställt resultaten deraf uti Elfva särskildte punkter, Ridderskapet oell Adeln behagade tillåta, att berörde punkter fingo särskilt, hvar efter annan, till afgörande företagas.
Bifölls. irsta Punkten.
FilialDisconternes samtelige gäldenär er, sorn det åstunda, beviljas ett ytterligare anstånd får omsättning af deras Jkulder till den i nästkommande Julii.
Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. ludra Punkten.
Sednast inom denna tid bor omsättning ofelbart vara verkställd, med afbetalning dervid utaf minst en femtedel af det skuldbelopp, som får hvar och en vid 1822 års slut utbalanceras , jemte all till omsättnings-dagen upplupen ofverrånta.
Och blef denna punkt, uppå derom af Herr Grefven och Landt Marskalken framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. * 5;dje Punkten.
Omsättningen sker på Sex månader.
Dt ii i April f, m, 4:de Punkten.
Ifrån förenämnde lid den i Julii 182.5, lemnäs 2'.ne års anstånd med slut-liqvidaiionen af derefter återstående skulder, dessa tvenne år fördelade i fyra afbetalnings-terminer , nemligen tre omsättnings - terminer , och en slutlig liqvidation med Sex månader emellan hvarje; hvilka terminer infalla', den forsta senast inom den 1 Januarii 1824, den andra likaledes inom den 1 Julii samma år, den tredje inom den 1 Januarii 1825 och slut-liqvidationen inom den 1 Julii samma dr.
Jag anser nödigt att göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam på det särskilta förhållande, sorn jag tror här förefinnes.
I sjunde punkten äro tvenne alternativer framställde; men af dem skulle det ena redan vara afgjordt och borttagit, derest denna 4:de punkt nu bifölls; och då man sedan framkom till 7.de punkten, befann man sig ickehaf. va annat att göra, än bifalla det endast qvarstående , hvilket åter just är det som jag tror icke böra bifallas.
Jag anhåller alltså, att denna 4:de punkt får lemnäs oafgjord, intill dess man pröfvat och afgjort yule punkten, då, i fall det alternativ vinner bifall, som jag tror vara det rättaste, följden också blir, att denna 4;de punkt alldeles förfaller.
Herr Grefven och LandtMarJhalken hemställde, , om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att, på sätt Friherre Boije föreslagit, Den i April f m. 7 den 4:de punkten fmge i sammanhang med den ■7:de till pröfning förekomma.
Vid 'hvarje af desse omsättningar skall äfvenledes ovågerligeri af betalas minst en femtedel af det skuldbelopp , som ifrån 1822 ars räkenskap för hvar och en gäldenär inbalan• ceras till är 1823, jemte all sedan sista omscittnings-dagen upplupen öfver-ränta.
Och blef denna punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln gillad, 6:te Punkten.
Det lån, hvarå omsättning icke verkställes inom den 1 nästkommande Julii, anses med samma dag förfallet till utsökning af hela capitalet och räntan, utan a/vaktan af de såkallade respit- mänaderne.
Det kan ju vara! en möjlighet, att lån blifvit omsatte i slutet af December
Månad och således förfalla omkring! den x Julii.
Om nu dessa lån ovilkorligen skola! omsättas före d. x Julii, förlora ju desse låntagare sin omsättningsrätt.
Jag får derföre föreslå bi-f fall till denna punkt med det tillägg, alt dei^ blott gäller för de lån, som äro fölfallne åtmin" stone 2 månader före den 1 Julii.
Herr Stråle, Nils iVilhelm:
I anledning af Herr von Qvantens yttrande får jag nämn.-x 8 Den i April f, att så vidt jag fattat förhållandet, inga omsättningar fått ske under December Månad, eraedan intet lån fått till omsättning anmälas under de 9 sista månaderne af utrednings-tiden; Alla lån som äro qvar, äro således antingen redan förfallne eller förfalla, och böra följakteligen omsättas sednast nu i Junii. .
Jag föreställer mig att alla lån äro omsatte inom förlidne October månad, och att således icke det fall, som Herr von Qvanten nämnt, inträffar, eller att respit-månader komma i fråga.
Jag får då nämna, att fjäg sjelf omsatt några små lån i slutet af Dejcember. hvilka således förfalla i slutet af Junii jmånad, eller omkring den i Julii.
Att lån i Filial— jDisconterna verkeligen förfalla i Junii månad |cau
I g intyga, ty jag har sjelf ett par små lån, &ied Ika detta är förhållandet; men derföre yrkar jv g ej detsamma som
Herr von Qvanten, ty efter förra författningar ägde vi ingen Andare i>msättni lgs-rätt, utan hela återstående lånet sjkulle talas; nu har man fått en ny förmon, *^ch tb före tillstyrker jag bifall till 6;te punkten.
’ Grefven och LandtMarslalken liemt lid om Ridderskapet och Adelil behagade alja e punkten, hvilket bifölls.
Den i April f, m, 7:de Punkten.
För den öfrige tiden galler val afven lili. danefter Reglementetr stadgande, att tvenne månader efter hvarje omsättnings fot fallotermin afvaktas, innan länet till lagsökning ut lemnäs j men cici gäldenåren ej ter förfallodagen dock inom de sextio respit- dagarne till omsättning af länet sig anmäler, ajkortas omsättnings-tiden i samma mohn, sd alt nasta förfallo-termin injaller pd dagen af fårflutne Sex manacler fran förra reversalets datum, hvarmedelst slutliga Hqvidationen iqjce må kunna öfverskrida den fastställda yttersta terminen af den \
Julii i X 2 5, utan sa vidt ett uppehåll derutöfver genom lagsökning eller bevakning i concourser uppkommer.
De alternativer som hår förekomma, angå omsättningstiden för lånågarne, sålunda, att i ena fallet får lånågarne i FilialDisconterne njuta till godo samma fördelar, som lånågare i RiksDisconten, och som ända hittills, i alla Disconter, varit lemnade; nemligen att deras tvenne praescrjptionsmånader icke afkortas på deras omsåttnings-tid; och i andra fallet skall den olika, och alldeles nya princip stadgas, att praescriptionstiden af~ drages på omsättningstiden.
I förra alternativet förfaller 4:de punkten af Betänkandet alldeles: och i sednare fallet qvarstår den.
Mig synes, att ingen förändring i den vanliga principen hör göras; emedan det icke år billigt att lånågare i ^JlialDisconterne skulle behandlas svårare ån 10 Den i April f. m. lånägare i RiksDisconten.
Jag vet rått väl, att den som skulle vid alla återstående omsättningar vilja begagna praescriptionstiden, skulle också derigenom förlänga sin liqvidationstid med sammanlagda åtta månader, men jag ser intet ondt deri.
I den mon lättnaden gifves, blir betalningsmöjligheten uppfylld; och emellertid njuter Banken sin ränta.
Jag tror deremot att då sjelfva inhibitionen och tilldelandet af den nya utredningstiden, utgör en välvilja af Stånderne, till skonsamhet för lånägarne, så skulle det vara en afvikelse ifrån sjelfva ändamålet, att borttaga praesoriptions-tidens särskildta beräkning.
Jag tillstyrker alltså att afdrag på omsättningstiden icke må äga rum; samt att den lånågare, som begagnat sig af praescriptionstiden, så att han ej förr, ån vid dess sint, sitt lån omsätter, dock må få den vanliga tiden af 6 månader för omsättningen, tillgodonjuta.
Herr Lagerhjelm, Pehr; Då den vanliga anståndstiden af tvenne månader, inom hvilkas förlopp lagsökning ej företages, blifvit bibehållen, och då man ej kan förmoda att denna tid begagnas endast för att förlänga utredningen af Disconterne, så kan jag ej föreställa mig att någon låntagare blifver förnärmad genom fastställandet af fixa terminer, inom hvilka omsåttningarne skola vara verkställde.
Friherre Cederström, Jacob; Det är visserligen icke fråga om gåldenårernes rättigheter, ninn endast om betalnings-terminernes bestämmande på ett sått, som icke rubbar principen Dtn i April f. in. 11 för Discontlån i allmänhet och som befordrar möjligheten af FilialDisconternes fordringars indrifvande, otvifvelaktigt år att alla lånen kunde utsökas enligt förra Stånders beslut, då de åro förfallne; men en annan fråga har nu uppkommit, den, att med möjligen minsta förluster kunna få in fordringarne.
I anledning deraf, har det nu ifrågavarande nya förslaget inkommit.
Då hemställer jag till Ridderskapet och Adeln hvad anledning kan finnas att hår stadga nya vilkor, att stadga en olikhet i rättigheter för dessa Disconters och för BanooDiscontens låntagare.
I denna sednare räknas förfallotiden ifrån omsättningsdagen, men i de förra skulle den räknas från den dag då lånet sednast förfallit.
Då ett beslut om låntagare uti inrättningar af samma natur skall fattas, bör' vål en generel grund följas för alla, och ingen skillnad göras emellan äldre och nyare.
Det är ej namnet på verket eller på personen som hår bör komma i fråga.
Jag tillstyrker således den för. ändring i denna punkt, som Friherre Boije föreslagit.
I anledning af Friherre Cederströrns yttrande att förhållandet bör vara lika med Filial-Disconterne och BancoDisconten, anhåller jag få fästa uppmärksamheten deruppå, att skillnaden består deruti, att den ena skall fortfara, inen de andra deremot skola upphöra.
Då år det ordentligast att utredningen bestämmes till viss tid, och att den ej långe utdrages.
Flera frågor hvila på Disconternes utredning, såsom om oell huiuvida « ' is
Den i April f m. någon ränta kan tillkomma Disconternes Borgenärer, om Actieågare kunna återfå sina capitaler eller ej, med flere.
Hårunder bero andra personers rått, och det måtte ej vara riktigt, att utan vigtiga skål utdraga på tiden med utredningen.
Jag tror således att
Utskottens förslag bör bifallas och inser ingen stor våda dermed förenad, ty lånen åro små och måtte vål på fem terminer kunna inbetalas; och om det ej skér, måtte i alla fall ganska litet då vara qvar, sora kan uppehålla utredningen.
Jag anhåller att få fästa Fiidderskapets och Adelns uppmärksamhet på ordningen och nödvändigheten deraf, att Riksens Ständer hafva samma grund för sina beslut uti enahanda ämnen, om ock olika personer dervid skulle vara i fråga.
Hår är fråga om betalningsvilkoren för låntagare i f. d.
MalmöGötheborgs- och Götha CanalBolags Disconter.
De hafva visserligen varit förbundne att till fullo liqvidera sina lån, men orsaken hvarföre de icke kunna betala år oss icke obekant.
Då jag någon gång hört kastas fram den tanka att man skulle tala för enskilt interesse, får jag gifva tillkänna att jag ej har en enda skilling» skuld i dessa Disconter.
Jag förklarar detta, ehuru jag ej uti något mål later leda mig af mitt enskildta interesse.
Man har ytfrat, alt man borde påskynda denna utredning.
Jag har trott det vara oriktigt, att man nödvändigt skall hasta till en period, då desse Disconter skola taga sitt. slut.
BaneoDisconten är ej annat ån en låne-inrättning af samma natur, och jag vet Den. i Aprilf. mi j ;> derföre ej hvarföre olika grunder skola följas; jag vet ej heller hvarföre oviljan emot styrelsen af Malmö Discont, som låg till grund för besluten om FilialDisconternes indragning skall / fortsåttas emot låntaparne i densamma, sedan anledningarne nu likväl försvunnit.
Till en början får jag upplysa, att flere lån förfalla under loppet af Juni månad, nemligen alla de som blifvit omsatte i December, och hvilkas antal ej år obetydligt.
Når Utskottens Betänkande i förevarande ämne första gången hår var under öfverläggning, gjorde jag dervid åtskilige anmärkningar, hvilka åtföljde Betänkandet till Utskotten.
Jag upplyste då i dessa anmärkningar, att Fullmäktige uti RiksgåldsContoiret hade uppgjort ett förslag, hvaruti de, under den synpunkt,, att utredningen på tvenne år skulle blifva fulländad, hade föreslagit en fjerdedels afbetalning af capitalet vid hvarje omsättning, och då äfven tagit respitmånaderne uti beräkning.
Derigenom hade inbetalningen ändock hunnit ske den I Juli 1825.
Utskotten hafva vål bibehållit samma tid för den slutliga inbetalningen, men då de velat bi - behålla omsåttningsråtten med en femtedels afbetalning, hafva de nödgats borttaga respitmånaderne från beräkningen.
Till afhjelpande af den förlust uti omsättningstiden, som härigenom träffar de lån-ägare, hvilka ej förmå omsätta sina lån på förfallodagen och för att göra principen för dessa lån enlig med den som följes i Den i April f m.
BancoDisconten, hafva Friherrarne Boije och Cederström yrkat, att förfallodagen borde räknas från sednaste omsåttningsdagen, och att de vanliga respit-månaderne derutöfver skulle få begagnas.
Härtill fordras visserligen åtta månader utöfver den tid, Utskotten föreslagit för Discont-utredningens förlängning, men då jag förut anmärkt, att den fördelning af tiden som Utskotten föreslagit, lätteligen kunde för låntagare åstadkomma surpriser och misstag om förfallotiden, då lånens lörfallotermin blir ställd på månader och dagar, för alla dem, som till större eller mindre del begagna respitmånaderne vid omsättningar, då detta afviker från all hittills stadgad princip, och åtföljd allmänt känd praxis inom Discontinrättningarj och då dessutom slikt beråkningssått, utan tvifvel försvårar råkenskapsföringen, så förenar jag mig med hvad Friherrarne Boije och Cederström föreslagit, och tror att 8 månaders förlängning i den nya octroijen, icke medför någon förlust för Staten, men deremot, att, då en lindrigare afbetalning, nemligen en femtedel i stället för en fjerdedel lemnats lånägare, denna förlängning i tid afhjelper de omnämnde svårigheter och fullståndigar Riksens Ständers afsigt att bereda lätthet för liqvidationen af de till f. d, FilialDisconterne varande skulder samt bibehålla de grundsatser derföre, som hittills varit följde.
Med afseende på tidsan dans liberalitet, tror jag att Friherre Cederström haft ganska rätt, då han här ingått i förklarande af sitt förhållande till Disconterne.
I an - Den i April f. m. ledning deraf, får äfven jag förklara, att min namnteckning icke finnes uti någon af FilialDisconterne.
Herr Lagerhjelm-.
Utskotten hafva trott, att den lättnad sorn Riksens Ständer åsyftat för FilialDisconternes låntagare, derigenom vore tillfyllest gjord, att utredningstiden blifvit förlängd.