Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lirka med hvad flera ledamöter inom RiksSt. yttrat, anser jag af vigt, att den på f. d. allm. magasinsinrättningens expectancestat qvarstående personal i möjligaste mån användes till tjenstgöring, och hyser icke heller något tvifvel, att ju icke, åtminstone till de underordnade befattningarna, sådana personer, såvida de finnas skickliga, begagnas; men jag får dock. upplysa, såsom det ock i rak motsats och tvärtemot det, som i Utsk:s betänk, är anfördt, lärer kunna fullständigt bevisas, att expectanterna, hvilka tillhöra f. d. magasinsdirectionens stat, men ej K.
Statscont:s, icke kunna, ut^i deras medgifvande, beordras till annan tjenstgöring, än sora öfverenstämmer med de befattningar, hvarför de åtnjuta sina expectancelöner.”
På dessa skäl, hvilka jag såsom mina egna åberopar, anhåller jag, att R. o, Ad. täcktes bifalla StatsUtsk:s förslag uti dess förra utlåt, och således afslå Utsk:s tillstyrkan uti detta sednare.
Cederström instämde med Hr v.
Det är väl sannt, att Statscont. blifvit, om jag rätt minnes, 1823 eller 1824 vegleradt; men man mäste lemna uppmärksamhet åt de flera tillökade göromål, Statscont. sedan den tiden fått emottaga.
Jag äröfvertygad, att Statscont. sjelf icke skulle gjort framställning om tillökning i sin stat, derest den icke vore af behofvet oundgängligen påkallad.
Man bör dessutom märka, att af det ifrågavar. beloppet, 5,200 r:dr, äro 1,200 r:dr ämnade för advocatfiscalen, hvilken R.
St. sjelfva vid föregående riksdagen ansågo nödig för Statscont., men hvilken icke blifvit på Statscont:s stat uppförd, emedan Statscont. begagnat advocatfiscal gemensamt med KammarColhm.
Den andra summan fordras för riksbokslutet, och om detta skyndsamt skall kunna verkställas, fordras dertill en förhöjd aflöning.
På dessa skäl förenar jag mig med dem, som yrka bifall till StatsUtsk:s uti dess förra utlåt, ganska fullständigt motiverade tillstyrkande.
Hr Roos, Carl Ulr., yttrade, det han ansåg Utsk.‘s i i dess sednare utlåt, gjorda framställning väl grundad, H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad, behagade bifalla Utsk:s i utlåt.
N:o 214, röride moni. litt, a) och b) af 6 punkten, gjorda framställning.
Ropades starka nej, blandade med ja, II.
Ex. framställde derefter propos, till bifall å Utskrs tillstyrkanden uti mom. litt. a) och b) af 6:te punkten i utlåt.
N:o 80?
Hr Roos begärde votering. 3io Den ii Augusti f. m.
Upplästes lill justering och godkändes följande votcringspropos:n:
Den, sorn Infaller StatsUtsk:s förslag uti momln litt. a) och b) af 6:te punkten uti Utsk:s utlåt.
N:o 80, voterar ia» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. bifalla, hvad StatsUlsk., rör:de ofvannämnde mom., yttrat uti utlåt.
N:o ai4- Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja ___ 5 Nej — 19.
Frih. Rantzou, Joh. Al b., reserverade sig emot R. o. A:ds rör:de 5;te och 6:te punkterna fattade beslut. 6: t e punkten, m o m: n litt. c) och d) Biföllos. 7,‘de punkten.
Det är icke för att söka åstadkomma någon ändring uti StatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt, som jag begärt ordet, ty Utsk. har både i förra och sednare utlåt, tillstyrkt uppförandet på indragningsslat af de öfverflödiga tjenstemännen.
Jag anhåller blott att få vederlägga den uppgift, som Utsk. i sitt första utlåt, framställt och äfven i detta sednare vidblifvit, nemi. att BergsCollegii nya reglering utfaller med förökade statsutgifter.
Utsk. säger nemi. uti sitt lista utlåt.: ”att regleringen jemväl af K.
BergsColhm, med tillhörande Mynt- och Gontrollverk, tillen början utfaller med behof af ökadt statsanslag, och hvilket till en del torde vara föranledt deraf, att alla ledamöterna i K.
BergsColkin ansetts böra utgöras af Bergsråd.”
Mot detta yttrande anförde jag vid återremissen, att det vid alla regleringar skall inträffa, att åtskilliga öfverflödiga personer mäste bibehålla sina löner, hvarigenom åter en brist för de tjenstgörande uppkommer, men att, då detta icke har något att göra med den verkliga framtida regleringen af verkets stat, man icke kall säga, att ökadt statsanslag åstadkommits, sålänge, såsom förhållandet vore med K. BergsColkm, verkets förra anslag ej blifvit öfverskridet genom regleringen.
Denna vederläggning har StatsUtsk. icke antagit, utan har till svar derå meddelat, alt, ”0111 regleringen verkställdes successive, eller i mån af afgång, det förhållande visserligen kan inträffa, att det förutvarande statsanslaget hcfinnes tillräckligt; men att detta så mycket mindre med K.
BergsCollegii reglering inträffat, som, om man borttager de särskilda anslagssummorna för laboratorium chemicum, myntverket och controllverket, hvilka nu i regleringen ingått och derigenom på det liela lemnat ett fördelaktigare resultat, en tillökning i BergsCollegii nya stat, utöfver förutvarande till - Den ii Augusti f. ni. gångar, uppkommer af omkring j,4oo r:dr med 43 t:r spannmål derunder.”
Det är detta förklarande, som jag utber mig att få vederlägga.
BergsCollegii förra stat uppgick till 16,206 r:dr eller 1,462 t:r säd; den nuvar. nya staten uppgår tili i5,55o r:dr och 1,34j t:r säd, hvarigenom en besparing således uppkommer af 656 r:dr och 1J9 t:r säd.
Bland personalen i gamla staten var äfven vid laboratorium chemicum och mineralcabinettet 1 föreståndare, 1 bergsproberare, 1 amanuens och 2 stipendiater, med löner tillhopa af 1,522 r:dr 4° sk. och i53 t:r säd.
Dessa tjenster ansågos, i följd af bergsskolans inrättning, öfverflödiga, utom bergsproberarens, hvilken öfverflyttades till myntverket och förenades med myntproberarens.
När man derföre afdrager hans lön, 3()5 r:dr 24 sk. och 3y t:r säd, måste det öfriga anslaget för laboratorium chemicum och mineralcabinettet icke få något att göra med Myntets och Controllverkets stater, eller något ofördelaktigt resultat för BergsCollegii organisation uppkomma af de sednare verkens reglering.
Också reglerades dessa verks stater alldeles särskildt; BergsCollegii fastställdes genom Kammar-expeditionen och de öfrigas genom.
Finance-expeditionen.
Att anslaget för laboratorium chemicum hört till BergsColhm är så mycket mera gifvet, som de för mineralcabinettet och BergsColhm i gamla staten anslagna materialpenningar, såsom nödiga, bibehöllos i BergsCollegii nya stat.
När man således från den ofvannämnda besparingen på BergsCollegii gamla stat, 656 r:dr eller i3g t:r säd, afdrager bergsproberarens lön, såsom öfverflyttad till Myntverket, uppkommer ändå en besparing af 261 r:dr 24 sk. eller 102 t.T säd; och det står således fast, hvad jag vid å te riem issen anförde, att BergsCollegii nya stat icke öfverstiger den gamla staten, utan tvärtom berörde besparing dervid uppkommit och alldeles icke en tillökning af i,4oo r:dr, sorn Utsk. nu uppgifver.
Huru är det möjligt att gifva den inskränktare personalen i BergsColhm en behöllig löneförbättring, utan genom indragning af de tjenster vid verket, som kunde anses onödiga; och att, med undantag af bergsproberaren, de öfriga tjensterna vid laboratorium chemicum tillhörde BergsColhm och dess stat, måste vara alldeles obestridligt.
I öfrigt anbefalldes den nya löneregleringen för BergsColhm att i mån af indragna tjenstemäns afgång verkställas, så att icke en gång ett interimsanslag derför togs å besparingarna. y:de punkten bifölls. 8:de punkten bifölls. g: de punkten.
Jag vill icke trötta B. o. Ad. med att upprepa, hvad redan manga gånger blifvit ordadt om detta verks organisation.
Jag vill blott fasta uppmärksam - 31 a Den n Augusti f. m. beten derpå, alt Utsk. icke lemnat afseende på den vederläggning, som ägt rum af Utsk:s uppgift i denna punkt af förra utlåt.
Utsk. säger, att öfverstyrelsen af K.
Kammarrätten bort kunna anförtros åt en mindre talrik personal, och att vid regleringen icke tagits i betraktande de icke obetydliga extra inkomster, som vid detta embetsverk genom anmärkntsproc. m. m. ägt rum, och anser dessa åsigter vinna styrka af Biskop
Faxes meddelade uppgift å anmärkn:smedlens betydliga tillväxt och derefter lämpad förhöjning i den Kammarrättens tjensteniannapersonal tillfallande observationsproc.
Jag tycker mig således icke behöfva vidare upptaga, hvad som ligger solklart för hvar och en, att, då personalen icke blifvit ökad, men göromålen mer än fördubblade, Utsk. sjelf måste anses medgifva behofvet af den fordrade tillökningen, sorn jag hoppas, att R. o.
Ad. genom bifall till K.
M:s propos. i denna del äfven skall bevilja.
Raab, Adam Christ:
Min afsigt är ej att våga en undersökning, huruvida de i denna titel äskade anslagen aro mer eller mindre af behofvet påkallade, — jag lemnar åt män med djupare insigter, än jag äger, att härom vexla sina omdömen; men det ringa understöd, som Utsk:s betänk. rönt, och det knappt af någon enda bestridda bifall, hvarmed ökade anslag på f. m. blifvit beviljade, synas mig illa stå tillsammans med den från båda sidors talare för få dagar sedan yttrade opinion: ”att folket ej mägtar bära ökade skattebördor,” likasom med det motstånd, statsskuldssystemet rönt.
Denna medgörlighet synes icke annorlunda kunna förklaras, än att man å ena sidan ej måtte sätta tro dertill, att folkets belägenhet påkallar sparsamhet, och att man å den andra tänker: ”R. o. Ad. må gerna bevilja, hvad de andra 3 RiksSt. afslå.” Jag kan ej biträda någondera af dessa meningar.
Mig synes R. o. Ad:s värdighet fordra att nogsamt pröfva, hvad den går att besluta; och denna pröfning beslår i främsta rummet uti en undersökning om de skattdragandes sinnesstämning och förmåga att bära skattebördorna.
Det är onekligen representantens pligt att uti detta vigtiga ämne uttala sin öfvertygelse.
Må det då tillåtas mig att här yttra det omdöme, som jag i detta afseende medför från min landsort!
Jag anser mig dertill så mycket mera uppmanad, som jag befinner mig på detta rum ensam från en hel provins.
Jag delar ej deras åsigter, som påstå, att man ej, utan våda för allmänna lugnet, skulle kunna våga försöket att öka debelsedlarna några proc.
Så farligt tror jag visst ej, att det vore; men jag måste vitsorda, att en viss vantrefnad, missnöje och missbelåtenhet börjat inrota sig hos allmänheten, och att denna sinnesstämning är uti ett betänkligt tilltagande.
Folket, intaget af tacksamhet och kärlek för en äl - Ben ii Augusti e. m. 313 älskad Konung och ej rätt inseende skillnaden emellan dess personlighet och regering, tillskrifver icke heller Regeringen liela skulden för det onda, det lider — eller tror sig lida.
Det misstänker väl de män, som omgifva thronell, att dels ej känna, dels förtiga landets ställning, behof och önskningar, men knota dock mera öfver Representationen, som bör känna dessa förhållanden och ej frimodigt uttalar dem samt handlar derefter.
Min enskilda öfvertygelse är det icke heller, att denna sinnesstämning bör läggas ensamt Regeringen till last.
Jag tror, att Representationen deraf med rätta bör uppbära sin dryga del, och utbeder mig att få upptaga R. o. Ad:s tid några ögonblick med en undersökning af dess orsaker.
Dessa torde kunna sökas deruti: 1:0
Att sedan alla egendoms- och spannmålspris blifvit efter 1809 års sedelemission och inrättningen af Allin.
Spannemålsdirectionen uppdrifna till sin böjd, men åter lika hastigt folio, då den sednare upphörde och sedehnassan minskades, har en mängd jordägare förhandlat sig och missräknat sig på inkomsterna af sin jord.
I förening härmed har osäkerheten i myntvärde, måhända också den obestämda tullen å införsel af spannmål, hindrat uppkomsten af spannmålshandel, under det uppodlingarna tilltagit och productionen blifvit ökad, hvaraf följt stagnation i rörelsen och penningeförlägenhet för jordbrukaren. 2:0
Med denna förlägenhet har också konsten att tyda och förtyda lagar och författningar stigit till sin höjd, hvaraf följt, att våra föråldrade civil- och executiva lagar ej —• åtminstone ganska lamt — förmå att skydda äganderätten, som likvist är det första vilkoret för erläggande af skyddsafgift.
Häraf har följt opålitlighet i aftal, osäkerhet i begagnande af välfången egendom, ömsesidigt misstroende och den enskilda creditens fall. 3:o Erfar folket menliga verkningar af ofta ombytta, förklarade och förändrade oeconomiska författningar, hvilka, såsom en vard talare yttrade sig för några dagar sedan, icke alltid blifvit efterlefvade. 4:o
Då behofvet tvungit den enskilde att, ofta med försakelse af lefnadsnjutning, iakttaga yttersta sparsamhet, har han också fordrat noggrann hushållning med de medel, han erlagt till statsverket.
Likvisst hafva anslagen under flera påföljande riksdagar blifvit ökade och förhöjning å embetsmannalöner städse yrkad, utan att någon deremot svarande inskränkning blifvit vidtagen. 5:o Torde det ej kunna nekas, att ju en och annan embetsman, särdeles bland deni, som stå i närmare beröring med folket, blifvit tillsatt, till hvars förtjenster man hyser ett — stundom ej ogrundadt — misstroende. 6:0
Jag vill ej heller dölja den öfvertygelscn, alt perio11 II. 4o 34 Dea 11 Augusti f. ra. diska pressens flera gånger upprepade, städse saltade beskrifningar på de misstag, den funnit eller trott sig finna hos Styrelse och representation, i icke obetydlig mån ökat missnöjet.
Långt ifrån att påstå, alt denna sinnesstämning ännu tagit någon vådlig riktning, eller att den krafvel' hastiga och genomgripande reformer, tror jag, att blott Statsmagterua ådagalägga ett allvarligt uppsåt och göra en början att beträda reformernas och inskränkningarnas bana, skall den mildras och med hvarje steg derå allt mer och mer utplånas.
Redan vid innevar. riksmöte hafva dels blifvit föreslagna, dels beslutade flera nyttiga åtgärder.
Må realisationen binna att vinna stadga och förtroende, och en väl ordnad creditrörelse gifva ökadt lif åt handel och näringar!
Må flera nu föreslagna nyttiga förändringar till lagskipningens förenkling återgifva aktning för domstolarna och återställa den enskilda crediten!
Må folket blifva förvissadt, att en ändamålsenlig administrations- och representationsförbättring är att förvänta, och må det erfara, att Statsrnagterna vilja hushålla med dess medel för att befrämja dess välstånd!
Då, nemi. vid nästa riksdag, är jag viss, att man utan betänklighet kan bevilja ej blott hvad nu är hegardt, utan måhända deröfver.
Emedlertid och i närvar, förhållande vore det, efter min öfvertygelse, obetänksamt handladt att bevilja andra ökade anslag, än de oundgängligaste, hvarföre, och för att spara något till nästa titel, jag yrkar bifall till nu ifrågavar. punkt af betänk. 9: de punkten bifölls.
Upptagen nästan hela förmiddagen af min befattning i egenskap af ledamot i sundhetseommitte'en, anhåller jag, utan föregången kännedom om de i dag här fattade besluten, att få anmäla min reservation emot de beviljade anslagen. io:de punkten.
Hr Klingstedt, Gust. Fredr., hade inlcmnat ett så lydande anförande: Sedan H StatsUtsk., i fråga om ett fortsatt anslag för en electricitetsmachin, uti dess betänk.
N:o 80 tillstyrkt, att det vid föregående riksdag beviljade anslag af 600 r:dr om året ännu i Irenne år, eller till år 1837, borde fortfara, för att under K.
SundhetsColiegii inseende allmänheten tillhandahållas, blef samma betänk, i anseende till Utsk:s afstyrkande af delaktighet i detta anslag för Directören Godlund, hvars ådagalagda nit för electricitetens meddelande åt fattiga sjuka Utsk. icke desto mindre i samma betänk, erkänner, från H. R. o. Ad. återremitteradt.
StatsUtsk. har dock nu i dess ytterligare afgifna och nu förevar, betänk.
N:o 214 vidhållit sitt förut gifna tillstyrkande, och får jag derföre till II. R. o. Ad:s afgörande vördsamt hemställa, om icke [Jtsk:s betänk, kunde Undergå den förändring, att det Den ii Augusti f. m. ytterligare beviljade anslaget af 600 r:dr om äret i 3:ne urs tid, sorn utgör en summa af 1,800 r:dr. årligen skulle af K.
SundhetsColhm lyftas för att efter de 3:ne årens förlopp till hälften Direct.
Godlund tilldelas och till andra hälften disponeras åt den läkare, som under denna tid ådagalagt största nit för electricitetens meddelande åt fattiga sjuka, eller ock den, son) K.
SundhetsColhm uppdrager att under de 3:ne åren med electricitetens tillhandahållande åt allmänheten fortfara; hvaröfver jag vågar anhålla om propostn. io:de punkten bifölls. II.
Ii. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 på e. m
Måndagen den ii Augusti i834.
Plenum kl. 6 e. m. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.:
Jag anhåller att nu få uppläsa den reservation, som jag i sista plenum förbehöll mig alt få medsända inbjudningen till de öfriga Stånden att förena sig med R. o. Ad. uti dess beslut till antagande af Frih. Äkeihjelms förslag, rörtde 2 mom. i 4:de punkten af Statslltskrs betänk.
Cronhjelm uppläste derefter följande!
Jag har tillstyrkt bifall till StatsUtsk:s förslag i 4;de punkten af betänk. 212, oförändradt, emedan jag ansåg, det man icke kunde lämpligen gå längre emot Styrelsen, ehuru jag ogillat åtgärden med de för såväl gardesregtterna som civila cmbetsverken fastställda nya stater, utan R.
Jag ansåg likväl StatsUtsk:s förslag innebära tillräcklig grannlagenhet emot andra Statsmagten, som äfven dermed kunde vara tillfreds.
Åkerhjelm har likväl föreslagit och R. o. Ad. antagit den förändring, att orden: ”så länge t jens t er nas nuvarande innehafvare, ” skulle utgå utur 2 mom. af 4'åe punkten.
Ståndet beslutat äfven inbjuda Medstånden att på denna redaction ingå, måste jag medsända min reservation, enär jag tror resultatet af denna redaction, i händelse den blefve R.
St:s beslut, blifva, att allt, hvad Utsk. med dessa 2:dra och 3:dje mom. åsyftat, upphäfdes.
Jag kan nemi. icke inse, huru den i 3:dje mom. i und. begärda förändrade organisation inom förut beviljade tillgångar någonsin skulle kunna inträffa, om de, utan Ständernas begifvande, uppgjorda högre löningsstater skulle komma att fortfara längre, än tjensternas nuvarande innehaf - 3i6 Don ii Augusti r. m. vare qvarstå. leke heller kan jag linna lämpligheten deraf, att It.
St. tillåta fortfarande utgåendet från besparingarna af löneanslag, sorn skulle såsom permanenta utgå, äfven om deras nuvar. innehafvare bortginge och andra personer emottoge tjenslerna.
Är sådant R.
St:s mening, så böra viii sådana anslag uppföras på stat och ej anvisas på besparingarna.
Slutligen bör jag uppgifva, att jag så mycket mera motsatt mig redaclionsförund ringen, sorn den föreslagits af en Regeringsledamot, hvarigenom jag tycker mig finna anledning till den förmodan, det Regeringens mening kunde vara att fortfarande gifva fullmagter på de utan R.
St:s bifall förhöjda lönerna, äfven om dess nuvar. innehafvare bortginge.
Icke heller behöfver sådant ske för tjensternas bestridande, emedan det ganska väl låter sig göra, att, om ledigheter innan nästa riksdag inträffa, låta tjensterna på förordnande och emot arfvodeti bestridas, intilldess R.
St. hinna sammankomma och, om de så finna, medel till en ny reglerad stat för dessa tjenster anslå.
Jag vågar sålunda vördsamt afstyrka de resp.
Medstånden att inbjudningen antaga.
Under begagnande af R. o. Ad:s tillåtelse för mig att få afgifva särskildt yttrande i anledn. af StatsUtsk:$ betänk.
JNT:o ig3, skall jag nu hafva äran uppläsa följande anförande.
Frölich uppläste följandet
Diseussionen på Riddarhuset d. 6 i denna månad, ang:de StatsUtskts betänk.
N:o ig3 eller regleringen af Rjksg,cont:s skuld af circa 3 millioner, upplyste till öfverflöd, att frågan betraktades ej blott för sig sjelf, utan var en af dessa förpostaffärer, som pläga föregå en allvarligare träffning.
Slutligen framträdde också Utsk:s ordförande och tillkännagaf, att hans afsigt varit, att med ett beslut i denna fråga, sådant som hans reservation åsyftade, införa ett ordentligt system för statsskuld.
Ingen konst måtte det hafva varit att blifva ense derom: att då gjord skuld borde betalas; då man i alla fäll vore hotad af ökad bevillning, som icke utan svårighet och missnöje torde utgå; då man icke, i ögonblicket af en nyss besluten realisation, borde taga statsbankens vinst i beräkning för betalningen, fanns ingenting klokare att göra, än alt, utan för stark tryckning på Nationens bevillningsförmåga i närvar, kris, söka genom nytt lån ordna den gjorda skulden på förmånligaste sätt.
Hr v. Troils förslag, hvarmed jag förenade mig, gick derpå ut och hade, i min tanka, den stora fördelen framför Frih.
Pulmstjernas, alt frågan om definitivt antagande af fundsystemet, i och för de t sam mas skull, kunde uppskjutas till lämpligare tidpunkt och att, ehvad öfverty - D c n ii Augusti c. ru - geise man än uti detta ämne måtte äga, borde det s. k. ”första steget på statsskuldssystemets bana ”vara varsamt, att man genom hastigare ainortissement snarare ökade än minskade statscrcditen och att man icke alltför mycket aflägsnude tiden, då man kunde träda tillbaka.
Den i sig sjelf ringa skiljaktigheten i sak hade lätt kunnat sammanjeinnkas, om man ej å ömse sidor yelat ernå helt andra resultaler af djscussjonen, än hvartill betänk, omedelbarligen föranledde.
Så snart jag trodde mig märka detta, beslöt jag att ej vidare deltaga i en djscussion, der bisak tagit öfvcrhanden öfver hufvudsak, der sätten att argumentera blifvit vigtigare än de slutföljder, hvartill nian bort komma.
Man syntes nemi. å ena sidan vilja försöka, huru långt man, på grund af förtroende för närvar.
Styrelse
Och dess organisation, kunde gå med krafven af anslag, som förutsatte statsskuld, och å den andra tycktes nekandet af den existerande statsskuldens reglering på tjenligaste sätt vara ett iudirect medel att framkalla andra mått och steg af Regeringen, dem man lösligen vjdrörde, då man antydde fruktan för systemets missbruk och de upplånta medlens användande &c
Om jag misstagit mig i detta omdöme, frågar jag, hvad det väl betyder, att man utbreder sig öfver fondsystemets vackra sida, den ingen, sorn det ringaste följt utvecklingen af Europas creditförhållanden, numera på allvar bestrider vara, in abstracto, ett det lättaste medel att afbörda redan iråkad skuld eller att erhålla de capitaler, som till landets försvar' eller förkofran beliöfvas?
Än mer, hvilken betydelse har det, att fondsystemet prisas inför deni, som öppet medgifva dess värde, men bestrida dess tillämpning för det närvarande?
Om det snart nog bör kunna antagas såsom politiska och oeconomiska aphorismer för Sverige, att vi behöfva ett ändamålsenligare sjö- och kustförsvar,att vära inre communicationer äro knappt till hälften gagneliga i det stånd de äro eller kunna sättas med vanliga medel; att vi för möjliga händelsen af ett krig väl hafva friska armar, men nödgas lägga dem i kors af brist på vapen; om vidare det är lika påtagligt, att medel till dessa ändamål hvarken nu eller snart torde kunna vinnas i skatteväg; att för öfrigt svårigheten för Sverige att luna, in- eller utrikes, ligger mindre i fruktan för möjlig insolvens, än i trassliga former och missvårdad stats- och allmän credit; att således i dan mån, med vårt politiska läge och vår Regerings yttrade benägenhet för fondsystemet, det torde blifva omöjligt för Representationen att i längden kunna motstå detsamma (man mäste inse, att en ny bana torde böra öpprias, 0111 också blott för att stadga de stridiga begreppen, för att vänja till oss capitaler och för att pröfva våra egna krafter samt vår Regerings syftning under nya förhållanden); så vågar jag utsäga, efter ingen annan här på detta rum velat det, att det icke är okunnighet om eller ovilja emot ett af omständigheterna 318 Den ii Augusti e. ra. påkalladt fondsystem, som förmår en större del af Representationen att måhända säga nej till förslaget, utan det är bristen på garantier.
Regeringen liar ännu icke, under någon form, synts vilja gifva oss sådana, och förtroende saknas till dess förmåga, under sådana styrelseformer som de nuvarande, att göra det goda, dankan tilltros åsyfta.
Till det goda, det nyttiga kan man icke hoppa i ett enda vågadt språng; man måste gå steg för steg, ledd af klokheten och beledsagad af förtroendet.
Jag behöfver icke gå längre eller till att föreslå, hvad som erfordras för att förmå Nationen att med en mun gifva sitt bifall till nödiga anslag, väl vetandes, alt förslag i thy mål löga skulle lända till efterföljd samt vinna föga medhåll inom ett
Stånd, så sammansatt som detta; men jag följer impulsen af min vanliga uppriktighet, då jag ifrar mot en tactik vid behandlingen af fosterlandets vigtigaste angelägenheter, som icke är så öppen, som den egnar en mild Styrelse och ett fritt folk.