Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. har i motionen, hvilken är ordagrannt intagen i Utsk:ns utlåt., bestämdt antydt, att motionen endast afser den omständigheten, att kronorusthålls ledighet må kungöras på samma sätt, sorn för åboskaps tilldelande är stadgadt; men i denna omständighet äro författningarna ang:de kronorusthåll och kronohemman i det närmaste lika.
Hvad åter angår den af Hr Frih. nu anmärkta omständighet, sorn med motionen icke har ringaste gemenskap, får jag upplysa, att skillnaden äfven i detta afseende icke är så stor emellan kronorusthåll och kronohemman, emedan, så vidt jag förstått 1808 års författning, äfven de sednare kunna till annan person försäljas.
Lag- och Oecon.Utskrns betänk.
Biföllos vid förnyad föredragning Lag- och Oecon.Utsk:ns d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåttn: JST:o 12. i anledn. af väckt fråga om stället, hvarest under ransakning varande häktade personer böra förvaras; N:o i3. i anledn. af väckta frågor om ändringar i nu gällande författningar om prestval.
Lag- och Oecon.Utskrns d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda fjetänk.
N:o 14, i anledn. af väckt fråga om upphörande af den sju härader i Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfarihandel idkande.
Jag har uti de sammansatta Utsk:n icke kunnat dela de åsigter, som legat till grund för detta betänk.
Jag tror, att man ganska oriktigt förfarit, då man velat fråntaga de båda städerna Borås och Ullricehamn den rättighet, de hittills åtnjutit att idka gårdfarihandel, derigenom man velat förekomma det så ofta öfverklagade missbruket af en kringspridd lux i landet, men till hvilket mål man icke lärer komma genom att försvåra de 7 häradernas handel.
Är det en vinst för Biket, att den inre industrien börjar utveckla sig, så måste det vara af vigt, att man icke tvingar denna massa af menniskor att, genom kringstrykande i landet, bortslösa en tid, som till egen och nationens vinst kan användas, om dessa häradsboer äro i tillfälle att aflemna sina produeter till de tvenne städerna, hvilkas handlande sedan i större partier kringföra dem till de aflägsnare orterna.
Jag vet visserligen, att missbruk kunna utöfvas af dessa resande liandelsmä ; men jag tror äfven att sådana lagöfverträdelser af auetoriteterna böra kunna förhindras; ty det torde vara ådagalagdt, att pass till sådan ,Den 4 Augusti c. m. handelsrörelse meddelas personer, sorn icke borde erhålla en sådan rättighet.
Deremot är det naturligt, att om man vill betaga dessa städers invånare rättigheten att kringresa med ortens produeter, följden endast blir den, att de personer, som skola kringresa med varorna, mantalsskrifvas utanför städerna, hvarigenom de inträda i samma rättighet, som tillkommer allmogen, och hvarigenom stadgandet i detta fall skulle eluderas.
På dessa grunder har jag icke kunnat tillstyrka Utsk:ns förslag i förevar, afseende, hvarå jag således anhåller om afslag, såvida R. o. Ad. icke skulle anse dessa anmärkningar kunna föranleda till återremiss af betänk.
Horn uti begäran örn afslag å betänk. uti det af Hr Gr. anmärkta afseendet på de ytterligare skäl, som finnas anförda uti Hr Professor Grubbes reservation, hvilken torde blifva uppläst.
Professor Grubbes motion upplästes.
Jemte det jag till alla delar förenar mig uti de anmärkuingar, som innefattas uti Gr.
Horns yttrande samt Professor Grubbes reservation, torde jag få göra en anmärkning vid ett af de skäl, Utsk:n anfört för sitt tillstyrkande.
Utsk:n upptogo nemi. bland skälen för tillstyrkandet, alt rättigheten till gårdfarihandel måtte fråntagas de tvenne städerna Ulricehamn och Borås, att den innefattar en frihet, som icke kunde lemnäs andra Rikets städer.
Jag tror icke, att något skäl finnes att förneka andra städer denna rättighet, såvida de vore i samma belägenhet snm ifrågavarande tvenne, nemi. omgifna af flera härader, som endast sysselsätta sig med slöjder och handarbeten.
Då händelsen är den, att kring dessa städer ligga härader, sorn tillverka bomullsväfnader till den mängd, att deras tillverkningar t. o. m. öfverstiga, hvad Svenska bomullsväfnadsfabrikerna kunna åstadkomma, tror jag, att det af Utsk:n anförda skäl icke är grundadt, och anhåller derföre om återremiss af betänkandet.
Inom Utslcn har jag varit af samma tanke, sorn Gr.
Horn nyss tillkännagifvit.
Jag heldes således att få förena mig med honom, och anhåller såväl på de af honom som af Professor Grubbe i dess reservation anförda skäl om återremiss af betänk.
Jag inskränker mig härtill, emedan ingen talare begärt bifall till betänkandet.
Frih. Cederström, Jac:
För min del anser jag en återremiss utan nytta.
Skadligheten af gårdfarihandel^ upphörande är så fullständigt utredd, alt man lämpligen kan afslå betänk, på de af Professor Grubbe anförda skäl; och jag anhåller således om propos. till afslag å betänk.
Det var en tid, då Den 4 Augusti e. m.
Svenska handeln bestod blott af importer från Liibeck.
Vi behöfva icke gå längre tillbaka än till de skolböcker, vi läste ivar tid, för att finna, huru det då gick till.
Vi hafva att tacka Alströmer, ett namn dyrbart för hvarje Svensk, för uppkomsten af den industri, som jag icke kari tro att vi nu skulle vilja förstöra.
För min del är jag af den tanken, att allt bör göras för den s. k. gårdfarihandeln, under iakttagande af vissa polislagar.
Jag vill blott fästa Frih.
Cederströms uppmärksamhet derpå, att i betänk, förekomma tvenne punkter, gom förtjena bifall, nemi. den punkt, som afstyrker bifall till motionen i hvad den angår handlande borgares rättighet, saint den punkt, som tillstyrker, att motionärernas framställningar om gårdfarihandelsrättighetens upphörande för allmogen må lemnäs utan afseende.
Skulle nu betänk, afslås, så fruktar jag, att vid uppsättandet af expedition derom tvist kunde uppstå, huruvida R. o. Ad. gillat eller ogillat dessa tvenne punkter.
Under sådana förhållanden är det kanske försigtigast att återremittera betänk., ehuru jag önskar samma mål som Frih.
Det undföll mig, att Utsk. afstyrkt motionerna i tvenne punkter.
Jag instämmer derföre uti hvad Gr.
Posse nu yttrade.
Lag- och Oecon.Utsk:ns betänk.
N:o 14 återremitterades.
Vid förnyad föredragning lades till handlingarna Oecon.- tJtsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk.
N:o 61 om åtgärders vidtagande för att uppmuntra byggnadsföretag j Rikets större städer och företrädesvis i liufvudstaden.
Ånyo föredrogs och bifölls Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 96 i anledn. af väckt motion, ang:de lösen af den spannmålsränta, som utaf Lunds domkyrkohemman utgår.
Då nu ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m, på bordet lagda utåt.
N:o 97 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk;s betänk, N:o 67, ang:de ryttares, soldaters och båtsmän* dagsverksskyldighet till församlingarnas pastorer, blef utlåt, ånyo lagdt på bordet af Hrr Riben, Carl Wilh., samt Hjärne, Harald, och Frih, Raab, Adam Christian.
Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m, på bordet lagda betänk, N:o 98 i anledn. af väckta motioner, ang:de gästgifveri- och postskjutsväsendet samt forvagns» inrättningar, Den 4 Augusti e. m. 117 Hr Hjärne, Harald, samt Frih.
Cederström Jac., begärde, att detta betänk. ytterligare måtte få hvila på bordet.
Ehuru detta betänk, är begärdt på bordet, tager jag mig likväl friheten att deröfver nu afgifva ett kort yttrande, emedan jag troligen kommer att vara frånvar. vid detsammas förnyade föredragning.
Jag har visserligen ieke för ändamål att bestämdt söka befordra en återremiss af betänk., emedan, efter min öfvertygelse, något bättre än detta för närvar, icke kan erhållas från Oecon.Utsk.; men jag bör icke dölja, att jag varit skiljaktig från Utsk. uti dess sätt att betrakta saken.
Jag har nemi. trott, att, för att åstadkomma en ändamålsenlig och bestående reglering af skjutsväsendet i landet, ämnet borde behandlas meia rationel!. Efter Utsk:s förslag fruktar jag, att man icke kommer till det sökta ändamålet, emedan man förbisett den slags samhällighet, som är högst nödvändig för att åstadkomma något så nyttigt, sorn att Reglera skjutsväsendet.
Om man behandlar saken på sätt Utsk. föreslagit, fruktar jag, att man blott åstadkommer några partiella förbättringar, men icke hvad man vill åstadkomma, när frågan sent omsider till slutligt afgörande förekommer.
Detta ämne har under seklers lopp varit föremål för R.
St:s öfverläggningar, utan att man hunnit till något resultat, sorn kunnat undanrödja de olägenheter, hvaraf det missnöje bärflutit, som vid riksdagarna föranledt förnyade förslag till ändring och lindring i 'skjutsningsbesvär!;.
Man mäste derföre sent omsider komma till en hel och genomgripande reform i denna sak, ehuru det torde vara förgäfves att af en Representation, så sammansatt som den Svenska, fördelad i fyra kamrar, begära utarbetandet af ett förslag, som kan vinna gehör af andra Statsmagten.
Förgäfves hafva R.
St. vid denna riksdag väntat ett förslag i detta ämne från Regeringen, hvarifrån dock förslaget mäste komma, såvida icke allt tillgörande i detta ämne skall blifva en förspilld möda.
Man har vid besvarandet af den mängd motioner, som i detta ämne blifvit afgifna, sökt att i möjligaste mån inskränka frågan till behandling inom särskilda Jocaler.
Man har icke ens velat tillåta, att länsstyrelserna skulle få vara medverkande på ett sätt, som kunde leda till verklig nytta
Man har trott, att nationen kunde behandla denna fråga såsom en communalangelägenhet och trott sig på så sätt kunna komma till det åsyftade resultatet.
Uti detta betänk, haiman nemi. icke kommit längre, än att man inom hvarje skjutsdistriet velat tillvägabringa entreprenörer afskjutsningsbestyret.
Men det är naturligt, att då man öfverlemnar åt allmänheten ensamt att handla i detta fall, det skall blifva dess intresse att endast afse det bästa priset, då man icke kan begära, att dessa communer skola fästa sig vid det stora ändamålet med communicationens befrämjande, Detta ligger utom deras beräkningar.
De hafva blott afseende på 118 Deli 4 Augusti e. m. deras enskilda fördel; och om det då kan lyckas dem att här och der tillvägabringa isolerade entreprenader för lindrigt pris, skola desamma derigenom blifva sådana, att de icke länge kunna bära sig.
De auetoriteter, sorn skola befatta sig med ärendet, blifva icke nödsakade att bidraga till dessa entreprenader; de hafva hvarken ansvar för eller skam af hvad som sker, och inrättningarna skola derföre lika lätt falla, som de uppkomma.
Man har icke heller velat sammanbinda frågan att öfverlåta skjutsningsbestyret till entreprenörer med frågan om diligence- och forvagnsinrättningar.
Jag är af den öfvertygelse, som Utsk. äfven yttrat, att dessa inrättningar äro af högsta vigt för ändamålet; men man har icke velat, att de skulle komma skjutsen till hjelp.
Man har afskurit möjligheten för staten att hjelpa dessa inrättningar.
Det är naturligt, att i ett land, sådant som Sverige, med så liten rörelse både bland menniskor och i handel med sådan fattigdom, som för närvarande är rådande, och med den brist på speculation, som i allmänhet röjer sig, trafiken i början icke kan blifva så stor, att en sådan, på ändamålsenligt sätt organiserad, inrättning kan bära sig utan understöd på ett eller annat sätt; men det naturligaste understödet måste vara, att dessa inrättningar få deltaga i entreprenaden.
Detta har man afslagit, och det är i detta afseende, som jag isynnerhet varit skiljaktig) från Utsk.
Deremot har man önskat, att staten måtte bekosta dessa inrättningar, eller åtminstone bidraga till desamma.
Statens mellankomst i detta fall vore visserligen ganska nyttig; men denna utgift för staten vore alldeles öfverflödig, då man kan komma till samma mål genom att tillåta dessa inrättningar att ingå i allmänna entreprenader.
Men dertill hade en större samhällighet behöfts.
Jag skulle derföre önskat, att en centralstyrelse kunnat taga befattning med skjutsväsendet; att ÖfverPostdirectören fått detta uppdrag.
Men ett sådant förslag motte det största motstånd inom Utsk.
Man svarade mig med samma misstroende, som i detta fall finnes mot Styrelsens organer, då man icke finner någon administrationsform, till hvilken man kunde förlita sig.
Man häntydde på den misshushållning och det rättsvidriga förhållande, som med mötespassevolancen ägt och äger rum, hvaraf följt, att allmänheten numera icke vill contrahera med staten.
Jag inskränkte mig sedermera till att föreslå, att landshöfdingarna, hvar inom sitt län, måtte blifva behörigen auetoriserade att på ett ändamålsenligt sätt tillvägabringa dessa inrättningar ; men äfven denna åsigt möttes med misstroende.
Jag har således icke sett någon af mina grundåsigter gillade i Utsk , och kan följaktligen icke tillräkna mig hvarken något bifall eller klander för detta betänk.; hvarföre jag äfven anhåller, att i prot. få nedlägga dessa tankar, hvilka, i händelse återremiss af betänk- skulle beslutas, torde få åtfölja detsamma till Utsk.
Den 4 Augusti e. m. ■19 Föredrogs ånyo oell bifölls Oeeon.Utskrs d. 3o sistl.
N:o 99 i anledn. af väckt fråga om beredande af vissa förändringar i beräkningssättet af tull å en del varor, sorn från Sverige till Norrige införas.
Vid förnyad föredragning af Oecon.TJtskrs under N:o 100 afgifna ytterligare utlåt, i frågan om nedsättning af de afgifter, som Svenska oell Norrska consulerna äga att af Svenska fartyg uppbära, blef samma utlåt, lagdt till handlingarna.
Till handlingarna lades Exped.Utskrs d. 3o sistl.
Juli e. m. på bordet lagda memor.
N:o i3, ang:de ett närmare bestämmande af 2:ne RiksSt:s beslut i afseende på Allm.
Oeeön.Utsk:s betänk.
Företogs till pröfning RiddarhusUtsk:s d. 3o sistl.
Juli e. m, på bordet lagda memor., ang:de ridd.fiscalstjenstens indragning.
En stor del af hvad jag nu hört uppläsas påminner mig örn några drag af min första ungdom här i Stockholm.
Jag erinrar mig nemi., att det fanns ett ställe utanför Stockholm, som kallades Uggleviks-källa, och att der fanns en man, som kallades rumormästare, hvilken hade sig uppdraget att vaka öfver ordningen på stället.
Tror R. o. Ad. sig i tillfälle att kunna behandla sin Ridd.fiscal på ett så förnedrande sätt, så skulle jag skämmas att vara ledamot af Ståndet.
Jag begriper icke, huru det kan sättas i fråga, att en fiscal icke skall existera inom Riddarhuset.
Jag anhåller derföre hos Hr Gr. o. Landtm, om framställande af en sådan propos. i detta ämne, att den skammen icke må öfvergå Riddarhuset, att det afskaffar sin liscalstjenst, särdeles då den innehafves af en individ, som har den högsta karakter.
Den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, är icke ny; den förekommer nästan vid hvarje riksdag.
Men jag skulle tro, att de skäl, på grund hvaraf R. o. Ad. vid förra riksdagen funnit nödigt att bibehålla denna syssla, äfven nu äro gällande.
Jag åberopar för öfrigt hela den discussion, som då föreföll i detta ämne och deruti äfven jag yttrade mig för tjenstcns bibehållande; och den erfarenhet jag förvärfvat genom R. o.
Ad:s smickrande förtroende alt i 10 år vara en af ledamöterna i llidd.directm har yttermera styrkt mig i den öfvertygelsen, att sysslan är oumbärlig, hvilket Utsk. sjelf på visst sätt synes medgifva, då Utsk. föreslagit göromålens fördelning på flera personer.
Få dessa grunder, och då det skäl, hvarvid man vid förra riksdagen fästade sig för fiscalstjenstcns indragning, nemi. att derigenom åstadkomma en 120 Den 4 A11 o 11 st* c* m* förhöjning i Ridd.secret:s lön, numera är undanröjdt genom den tillökning, 11. o Ad. redan beviljat i sistnämnde lön, kan jag icke annat än på det högsta tillstyrka fiscalstjenstens bibehållande och anhåller följaktligen hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. till afslag å memor.
Hr Rothlieb, Axel Fredr., förenade sig med Frih. Boye.
Det torde vara vigtigt att, innan R. o. Ad. afskaffa!' en tjenst, hvarmed ombudsmanskapet för Riddarhusets cassör är förenadt, Ridd.directrs utlåt. i ämnet infordras.
Efter hvad ordföranden i Pudd.- Utsk. nu upplyser, har IJtsk. infordrat och emottagit Direct:s utlåt, i frågan, och jag får derföre blott förklara, att, om Direct. tillstyrkt motionen, jag icke har att invända mot memor., hvarå jag i motsatt fall yrkar afslag.
De af ordföranden i Ridd.Utsk. uti dess vid memor. fogade reservation anförda skäl anser jag för mig vara tillräckliga för att begära afslag på memor.
Jag tror det vara af största vigt, att Riddarhuset, som äger så stora fonder, hvilka efter ali anledning, och om förhållandet fortfar att vara sådant som hittills, skola blifva ännu större, äger en person med skyldighet att följa dessa fonders utlåning och det juridiska uti allt, som rörer densamma; af hvilken anledning, och då dertill kommer, att en mängd personer gjort testamenten till Riddarhuset under förutsättning, att Riddarhuset skulle äga en person, som bevakade de fördelar, Riddarhuset genom slika testamenten blifvit tillagda, måste jag så mycket mer afstyrka fiscalstjenstens indragning, som skillnaden emellan att constituera en cancellist att göra tjensten mot högre lön och att bibehålla en fiscal med lön synes mig af sådan obetydenhet, att någon indragning på sådan grund ingalunda bör komma i fråga.
Skulle ridd.fonden vara i behof af en indragning, skulle jag företrädesvis vilja tillstyrka indragning af den ena cancellisttjensten, men för ingen del en sådan indragning, som kunde blifva vådlig för fonderna, och derföre tillstyrker jag propos. till afslag å memor.
Ilr Riben, Carl Willi.:
Det var jag, som vid förra riksdagen först väckte motion om fiscalstjenstens indragning.
Det är sannt, hvad en ledamot, Frih. Boye, anfört, att denna motion afsåg att skaffa ressource för en löneförhöjning åt Ridd.secret.
Detta ändamål är redan vunnet, och den i frågavar. åtgärden är således derföre icke behöflig; men jag kan derföre icke neka, att ju icke Ridd.Utsk:s memor. nivå! grundadt.
Jag var vid förra riksdagen ledamot af Ridd.- Utsk., och jag undersökte då, innan jag afgaf motionen, hvaruti Ridd.fiscalens tjenstebefattning egentligen består, och jag fann då densamma vara afsa ringa beskaffenhet, att jag är öfvertygad, att tjenstens indragning icke skall verka på ridd.- Den 4 Augusti c. ra. 121 ridd.fondens säkerhet eller i något annat fall lända R. o. Ad. till men. R. o. Ad. behagade hnna, att i afseende på fondernas bevakande fisealen icke kanner det ringaste, huru dermed sig förhåller, förrän kamereraren derom lernnat uppgift.
Det är på honom ansvaret ligger.
Skulle han förglömma sig och underlåta att lemna uppgifterna, sä har fisealen intet att bevaka.
En annan omständighet är, att, så vidt jag kunnat inhemta, man icke sett exempel på, att ridd.fiscalén utfört en process eller bevakning utom Stock-» holm, eller att han i sådant ändamål rest så långt som till Rotebro; ty då fråga är om en bevakning för ridd.cassans räkning utom Stockholm, sker sådant genom commissionärer i landsorterna.
Detta allt oaktadt, och då det ändamål, som låg till grund för min motion vid förra riksdagen, numera är vunnet, skall jag icke vidai-e envisas med attfyrka tjenstens indragning, men deremot till R. o. Ad. hemställa, 0111 icke R. o.
Ad. skulle täckas ålägga Ridd.direct. att, i händelse tjensten blir ledig före nästa riksdag, förordna en af Riddarhusets tjenstemän att mot lämpligt arfvode förrätta densamma intill nästa riksdag, då R. o. Ad. kommer i tillfälle att besluta, huruvida den skallåter tillsättas eller icke.
Då man besinnar, att Riddarhusets fonder uppgå till icke mindre än något öfver ^ million r:dr b:co; då man eftersinnar, att riddarhusfiscalen har samma ansvar och tjenstepligt, som åtföljer ombudsmannatjensten inom andra cassör; och om man härtill lägger, att då den närvar, ridd.fiscalén icke sjelf reser i och för inträffande bevakningar i landsorterna, sådant härleder sig derifrån, att ombudsmän i allmänhet icke sjelfva resa, utan begagna commissionärer, torde man äfven finna den siste värde talarens skäl icke förtjena afseende.
På dessa grunder förenar jag mig med Frih. Ehrenborgh, och jag tror mig icke begå någon ovarsamhet, då jag omtalar, att den ledamot af Ridd.direct., som länge haft sig anförtrodd den juridiska omsorgen inom Direct., Irlr Carleson, innan han reste från riksdagen , särskildt anmodat mig att med min uppmärksamhet följa detta memor., under förklarande, att han ansåg tjenstens afskaffande vådligt för Direct:s säkerhet, enär mindre säkerhet vöre att påräkna hos en för tjenslens bestridande constituerad cancellist.
Ehrenborgh har ganska riktigt anmärkt, att skillnaden i aflöningen vore obetydlig; och då ridd.cassån icke har behof af en i allt fall så obetydlig besparing, ser jag icke skäl att bifalla memorialet, hvarå jag således anhåller om afslag.
Till alla delar får jag förena mig med hvad Frih:na Ehrenborgh och Boye anfört.
Då Frih. Fredr.
Boye, sjelf ledamot uti Ridd.direct., ansett fiscalstjenstcns bibehållande nödvändigt; då ordföranden i Ridd.- u H. 16 122 Den 4 Augusti e. m.
Utsk. yttrat detsamma, och då det öfverensstämmer med min öfvertygelse, att en så stor fond, som Riddarhuset äger, förtjenar en särskild embetsman, som efterser, att fonderna ordentligen bevakas, kan jag icke annat än tillstyrka afslag å memor.
Det har blifvit sagdt, att ridd.fiscafen icke sjelf reser för att utföra förefallande lagsökningar.
Då sådana resor skulle medföra en särskild kostnad, kan jag icke finna annat, än att han på det rättaste och ändamålsenligaste •sättet fullgör sin tjenstebefattning, då lian genom commissionärer i landsorterna bestrider bevakningen.
Jag anhåller 0111 propos. till afslag å memor.
Jag begärde ordet blott för att upplysa Frih. Gederström derom, att Ridd direct., på Utsk:s begäran, afgifvit utlåt, uti denna fråga, deruti Direct., vidhållande sitt yttrande vid förra riksdagen, tillkännagifvit, att den icke ansåg fiscalstjenstens indragning förenlig med Riddarhusets fördel, i enlighet hvarmed Direct., i motsats mot Utsk., ansett sig böra afstyrka motionen; hvarom jag ansett mig böra lemna upplysning, enär ingen annan af Ridd.direct:s ledamöter nu är närvarande. Gr. Strömfelt, Hans Fredr.:
Jag begärde ordet för att lemna den upplysning, sorn äfven inhemtas af min reservation, att Ridd.direct. blifvit hörd öfver motionen, men tillstyrkt fiscalstjenstens bibehållande.
Det undföll mig vid uppläsningen af Gr.
Strörnfelts reservation, att Ridd.direct. blifvit börd i ämnet.
Sedan jag derom numera blifvit upplyst, äfvensom att Direct. afstyrkt motionen, uppstår intet tvifvel, att ju icke R. o. Ad. bör afslå densamma.
Att fördela fiscalsgöromålen emellan flera personer skulle vara i högsta grad vådligt, emedan den ena af dessa personer litade på den andre, att göromålen blefve bestridda, hvarigenom kunde hända, att fatalier förlorades och på så sätt småningom capitalen försvunne.
Ridd.Utsk:s memor. blef af R. o. Ad. afslaget.
Ånyo föredrogos Hrr Lagerhjelms, Pehr, och Nordenanckars, Fredr. Wilh., d. 1 dennes f. m. på bordet lagda motioner, ang:de dispositionen af Bankens odisponerade behållning utöfver grundfonden för åren t. o. m. i834* Ilr Nordenanckar, Fredr.
Af bilagde redovisning inhemtas, att R.
St:s Bank under loppet af åren i83o, 183r och i832, dels genom reservation af vinstmedel, dels genom bokföringssättet för silf— verfastighetslånen och dels genom en i BaucoUtsk:s tanka misstagen tillämpning af i83o års riksdagsbeslut och deraf följande innehållning af medel, hvarom Utsk. i ett särskildt, snart inkommande betänk, yttrar, att de böra komma Riksg.- Den 4 Augusti c. ra. cont till godo, oell slutligen genom andra tillfälliga vinster, efter afdrag af gjorda förluster, uppbringat sin capilalbe hållning till 5,4o3,n5: 2. 5. hvilken summa, med förbigående af tillfälliga mindre vinster eller afkortningar, under loppet afi838 och i834, sedan dessa års bokslut kunnat fulländas, kan påräknas vara ytterligare ökadt med omkring .... 533,333: 16. - S:ma b:co r:dr 5,986,448: »8. 5. öfverskjutande den år i83o stadgade grundfonden med icke mindre än 1,536,448: 18. 5, eller den nu beslutade 5 millions grundfonden med 986,448 »”dr 18 sk. 5 r:st. b:eo.
Genom bifall till vissa delar af BancoUtsk:s betänk.
N:o 16 hafva R.
St. nu antagit den grundsats, att hvad Banken vid hvarje riksdagstillfälle befinnes hafva samlat, bör till R.
St:s disposition öfverlemnas; och jag vågar således i öfverensstämmelse härmed föreslå: att den behållning, som