Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. i sammanhang med beviljandet af nämnde anslag, dels hvad länsfängelserne beträffade, tillkännagifvit sig hysa den åsigt att ifrägavar. förbättring sedermera borde utsträckas till samtlige länen och lillvägabringas efter ett för alla dessa häklen gemensamt antaget fullständigt system, dels och i afseende på härads- och stadshäktena i lind. anhållit att efter vederbörandes hörande måtte upgöras en fullständig plan för dessa fängelsers ordnande inom hela riket, samt R.
St. vid påföljde riksdag, meddelas fullständigt förslag till de anstalter, som kunde finnas lämplige att vidtaga.
Sedan byggnadsarbetet derefter blifvit salt i gång och vidare 206
Den 28 December f. m. fortgått så att 3:ne cell-länsfängélser, nemi. uti Stockholm, Linköping och Christianstad i Dec. månad 1846, och 2:ne sådane uti Gefle och Carlstad i Juni månad 1847 till fångars emottagande uplålits, hafva R.
St. vid sista riksdag, på det de för det nya fängelsesystemets införande påbegynta arbeten måtte kunna fortsättas, till detta ändamål anvisat ett ytterligare belopp af 300,000 r:dr att utgå med 100,000 r:dr under hvardtdera af åren 1849, 1850 och 1851.
Före slutet af år 1848 blefvo ytterligare 3:ne cell-länsfängel- ' ser nemi. uti Fahlun, Wexiö och Mariestad färdige och uplåtne, hvarförutan 3:ne andre sådane fängelser, nemi. uti Carlskrona, Wenersborg och Calmar, sedermera varit under arbete, af hvilka de 2:ne förstnämnde snart kunna öpnas för emottagande af fångar, och sedan det uti Calmar jemväl blifvit färdigt upgår cell-länsfängelsernas sammanlagda antal till 11.
Jemte det arbetet å det för Stockholms
Stad afsedda cell-fängelset nu så långt framskridet att byggnaden börjat under tak, hafva för hufvudstadens s. k.
Kronofångar 84 celler blifvit inredda nemi.
24 för fångar af qvinnokönet vid straff- och arbetsfängelset å Norr malm, samt 60 för fångar af mankön uti en särskild fängelsebyggnad å Långholmen.
Ett nytt fängelse har blifvit upfördt uti staden Eskilstuna med 22 celler, afsedt att begagnas så väl för stadens sorn ock för Oster- och Wester-Rekarne häraders behof; och bar K. M. under d. 22 Maj och d. 17 Juli innevar. år i nåder l)eslutat, att nya fängelser skola upföras uti städerne Kungsbacka och Carlshamn, försedde med 12 celler på det förra och med 32 celler på det sednare stället till begagnande så väl för nämnde städer, som ock för angränsande härader hvarförutan frågan om upförande af ett fängelse med 18 celler i staden Wimmerby är j på K. M:s nåd. pröfning beroende.
Efter att sålunda i möjligaste korthet hafva redogjort för fängelse-reformens upkomst och vidare utveckling intill närvar, tid- 1 punkt återvänder jag nu till sjelfva hufvudfrågan, eller den om bestämmandet af det system, eller den plan, som vid reformens genomförande bör följas.
Under den 17 Febr. 1847 har Just.
Statsministern i nnd:het I afgifvit ett reviderad! förslag till reglering af rikets läns-, härads och j stadsfängelser samt af Dom-sagorne; men detta förslag har dock, så vidt jag känner, ännu icke blifvit af K. M. i nåder fastställdt. j Alt den nåd. stadfästelse!! derå allt hittills uteblifvit är efter min t åsigt serdeles lyckligt, helst det till följd häraf torde blifva lättare i alt afvika från nämnde förslag, hvars fortsatta följande efter min j öfvertygelse skulle leda dertill att ändamålet förfelades sedan högst 1 betydliga summor för upnående deraf blifvit fruktlöst bortkastade.
Enl. detta förslag skulle nemi., oberäknadt fängelset i Stock- j holms stad och de 24 länsfängelserne, erfordras icke mindre än i 106 särskildte stads- ock häradsfängelser, med tillsammans 1,506 celler, nemi. från och med 4 till och med 36, eller per medium med 14 celler uti hvardera.
I Jag vill visserligen icke bestrida att ju detta förslag är itp- i Den 28 December f. m. 207 gjordt i öfverensstämmelse med de lisi gier, som vid 1840 års riksdag då första anslaget beviljades, blifvit af R.
St. uttalade, helst, på sätt förut nämndi är, särskildte summor då anvisades jemväl för härads- och stadshäktens anläggning efter cellsystemet.
Men härvid bör dock icke förgätas att man vid den tidpunkt då detta skedde här i landet ännu icke egde någon egen erfarenhet i afseende på sä beskaffade fängelser.
Sedan dess hafva nu tio år förflutit och under de fyra sednare af dessa hafva på sätt redan nämndt blifvit, flere cell-länsfängelser varit för sitt ändamål begagnade, så att tillförlitlig kännedom om fördelarne och olägenheterne af så beskaffade fängelser äfven här i landet numera bör hafva vunnits.
I anledn. häraf anser jag mig i öfverensstämmelse med de åsigter, som jag i fångvårdsstyrelsen uttalat i fråga om anläggning af små cell-fängelser nu böra tillkännagifva att den öfvertygelsen, som jag sedan lång tid tillbaka hyst om cellfängelsets ändamålsenlighet, alltid såsom ransakningshäkte, och i många fall äfven såsom strafffängelse visserligen blifvit ytterligare stärkt genom den erfarenhet, som jag i afseende derå under sednare åren varit i tillfälle att inhämta : men då, efter mitt omdöme det ej gör tillfyllest att cellfängelset i arkitektoniskt hänseende är väl inrättadt, utan, för möjligheten att deraf fortfarande erhålla de åsyftade goda verkningarne såsom ett oeflergifligt vilkor äfven erfordras, att detsamma förvaltas på ett fullt ändamålsenligt sätt, hvartill hörer att en strängt kontrollerad alfvarlig tillsyn oafbrutet deråt egnas, har jag hos mig stadgat den öfvertygelsen att de för Sverige välgörande verkningar, som man eger grundade anspråk att vänta såsom följd af den vigliga fängelse-reformens genomförande icke främjas derigenom att, på sätt Just.
Stats-Ministern föreslaget, en stor mängd små fängelser efter cell-systemet upföras, utan tvertom derigenom, att de fängelse-distrikter, hvaruti landet indelas, göras hvar för sig så stora som de möjligtvis kunna vara, utan att lägga hinder i vägen för brottmålslagskipningens jemna och orubbade gång på det att fängelsernas antal måtte blifva så litet som möjligt.
De olägenheter, som efter mitt omdöme skola upstå derest den föreslagna planen för upförande af de små cell-fängelserne kommer att följas äro: att fängelsereformens fullbordan fördröjes till en aflägsnare framtid; alt oerhörda summor erfordras, ej allenast till fängelsernas upförande, utan äfven sedermera allt framgent för deras administration; — att behof af fångarnes transporterande från ett till annat fängelse ej sällan inträffar, ledande till skada för fångarne sjelfva och till stora årliga utgifter för Staten: samt slutligen, hvad sorn är värre än allt annat, att det ej blifver möjligt att öfver den stora mängden små cellfängelser oafbrutet utöfva den strängt kontrollerande alfvarliga tillsyn, som efter mitt omdöme är oundgängligen nödvändig, så vida cell-fängelset icke skall helt och hållet, förfela sitt ändamål och i stället gifva anledn. till de grofsta oordningar.
De vigtigaste fördelarne af stora fängelse-distrikter och ett mindre antal cell-fängelser skulle deremot efter min åsigt bestå deruti: — att hela fängelse-reformen, så vidt den afser ransakningsfän - 208 Den 28 December f. m. gelserne inom få år skulle kunna vara genomförd; att de dertill erforderlige cellfängelser skulle erhållas för möjligaste minsta kostnad, sannolikt med en eller annan million r:dr, undersligande hvad till planens genomförande eljest skulle åtgå; att å sjelfva administralions-kostnaden, hvilken för de öfverflödiga små fängelserna säkerligen ej kan beräknas till mindre än omkring 100,000 r:dr årligen, skulle för all framtid vinnas en icke obetydlig besparing: — alt tångarne i många om icke i de flesta fall skulle, efter en i enlighet härmed förändrad brottmåls-lagskipning kunna allifrån deras första häktande och till dess straffet vore undergånget få qvarblifva i samma fängelse, hvilket utan tvifvel, ej allenast komme att utöfva ett serdeles godt inflytande på fångarnes moraliska förbättring, ulan äfven skulle genom minskning uti transportkostnaderne medföra en besparing, sannolikt ensam tillräcklig att betacka de utgifter, som erfordras för att lemna parter och vittnen gödtgörelse för deras större rese-kostnader; samt slutligen och hufvudsakligen att iindamälet med reformen skulle vinnas, då hvarje, serskildt ce.ll-fängelse kunde blifva på ett ändamålsenligt sätt förvaltad t, och det för fångvårdsstyrelsen skulle blifva möjligt att å samtlige cellfängelserne utöfva det öfverinseende, som torde erfordras så vida nödig enhet i förvaltningen skall kunna åstadkommas och vidmakthållas.
Af hvad jag nu anfört följer således att den för cell-fängelsesystemets framgång utomordentligt vigtiga frågan, huruvida landet skall indelas uti stora eller uti små fängelsedislrikter efter min åsigt bör först af göras innan vidare beslut fattas om sistnämnde slags fängelsers anläggning; och ehuru min såsom ledamot i fångvårdsstyrelsen i afseende härå gjorda framställning på sätt omförmäldt blifvit, lemnats utan afseende, har jag dock troll det i egenskap af riksdagsman vara min pligt att å detta vigtiga ämne fästa R.
Sirs upmärksamhet, med vördsam hemställan, att K. St., äfven om tidpunkten ännu icke skulle anses vara inne. att, på sätt jag härmedelst föreslår, uttala en bestämd förkastelsedom öfver de uti Just.
Stats-minislers ofvannämnde plan föreslagne stads- och häradshäktena, likväl nu måtte, dels uttrycka den und. önskan att inga så beskaffade fängelser må upföras förr an nyssnämnde vigliga principfråga, huruvida landet bör indelas uti stora eller uti små fängelsedistrikter blifvit definitift afgjord, så att upförandet af cellfängelserne må tillvägabringas efter ett för alla dessa häkten gemensamt anlaget system; dels ock besluta att hvad af de vid 1840 års riksdag för stads- och häradscell-fängelsers upförande beviljade anslag ännu finnas odisponeradt till belopp af omkring 173,200 r:dr l>:co, emedlertid må jemte det af K.
M. äskade anslag af 400,000 r:dr b:co få användas lill u.pförande af cell-länsfängelser.
Slutligen har jag ansett mig böra fästa npmärksamheten derpå dels att, dä Just.
Stats-ministern uti sitt förslag till cell-länsfängelser beräknat dessas storlek med antagande deraf att en mängd min - Den 28 December f. m. 209 mindre härads- och stadsfängelser jemväl skulle komma att upföras, tillförlitligen af samma beräkning måste vara beroende af det beslut, som i afseende på nämnda mindre fängelsers ändamålsenlighet kommer att fattas, dels att, derest med förkastande af förslaget, så vidt det alser de mindre fängelserna, beslutadt varder att landet skall uti stora fängelsedistrikter indelas, det låter sig göra att, medelst lätt verkställbara förändringar uti nu gällande
Lag, hvarom motion redan blifvit väckt, från de allmänna Under-domstolarne skilja och till särskildte vid distriktfängelserne stationerade Brottmåls-domstolar öfverflytta handläggningen af alla "ransakningsmål rörande häktade personer, hvarigenom den dubbla fördelen vunnes, att de allmänna Under-domstolarne skulle kunna mera odeladt egna sin lid åt den vigtiga civil-lagskipningen, utan att deruti hindras med handläggningen af ransakningar rör:de häktade personer, under det att dessa sednare mål deremot kunde blifva handlagde med både större enhet och större skyndsamhet, samt den häktade komma i åtnjutande af den förmån hvarpå han eger grundade anspråk, nemi. att altid dagen efter hans intagande i fängelset varda till förhör inför
Domstolen inställd, på hvilken inställelse han nu ofta får vänta flere veckor till oskyldigt lidande för honom sjelf och till dryg kostnad för Statsverket; — dels att, i händelse en sådan förändring vidtages, cell-fängelserne inom de län der de finnas oberoende deraf om den nya Criminal-lagen varder antagen eller ej, genast skola komma att, icke såsom nu, endast lill en del utan fullkomligt motsvara sitt ändamål, då fångarnc ej vidare kommo att transporteras till och från de mindre ransakningshäktena, utan deremot lingö oafbrutet förblifva i cell-länsfängelset tilldess de skulle antingen på fri fot ställas, eller till straff-arbetsfängelse förflyttas; samt dels sluteligen alt de utgifter, som för Brottmåls-domstolarnes aflöning skulle erfordras icke på långt när komma att upgå till ett belopp motsvarande kostnaden för de små fängelsernas administration, hvaraf följer, att den eller de millioner, som dessa fängelsers upbyggande komme att medtaga genom den föreslagna förändringen alltid skulle blifva en ren besparing för Statsverket.
Om denna min motions remitterande till Stats-och LagUtskm anhåller jag vördsammeligen.
Efter upläsningen häraf anhöll Hr Cederschiöld om remiss till StatsUtsk., samt att motionen jemväl mätte communiceras de öfriga RiksSt:n, sedan de för sådant ändamål erforderliga exemplar blifvit aflemnade.
Hr Cederschiöld, npläste vidare en så lydande motion: Sedan R.
St. vid sista riksmöte i underddiet anhållit, att K.
M. måtte täckas till R. nu församlade St. aflåta nåd. propos. med förslag till fullständig arfvodesstat för fångvårdsstyrelsens embets- och tjenstemäns aflöning har H. Ex. Hr Just.
Stats-ministern uti det vid K. M:s nåd. propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof bi2 H. 14 210 Den 28 December f m. fogade Stats-1'åds-prot. för d. 13 sistl.
Nov. lätit ordagrant intaga det af Fångvårdsstyrelsens Ordf. ensam beslutade förslag till nämnde lönereglering, men deremot uteslutit de från Ordf:s beslut skiljakteliga förslag, sorn af embetsverkets ledamöter afgifvits.
Till följd häraf finner jag mig af min pligt mot tjenslemanna-personslen inom det embetsverk, jag såsom ledamot tillhör, upmanad att, med begagnande af den mig såsom representant tillkommande motionsrätt vördsammeligen föreslå, att aflöningen för Fångvårdsstyrelsens ernbets- och tjenstemän, derest den nu anses böra af R.
St. fastställas, måtte varda bestämd lill likhet med den, som nyligen blifvit fastställd för Krigs-colhm och Stats-konl. samt General-Tulltstyrelsen, med hvilket sistnämnda embetsverk fångvårdsstyrelsen, såsom varande derefter organiseradt, har deri närmaste likhet.
Till stöd för denna min motion får jag åberopa innehållet af fångvårdsstyrelsens prot:r, dels för d. 19 Dec. näsll. år, dels oek för d. 9 och 13 förutgångne Nov., med vördsam hemställan att StatsUtsk., dit denna motion torde remitteras, behagade infordra nämnde prot:r, helst, i saknad deraf, fullständig kännedom om förhållandet icke torde erhållas.
Jag saknar visserligen den fullständiga sakkännedom, som skulle erfordras för att rätt bedöma den motion rörande cellfängelserne, som den siste värde talaren väckt; men så mycket tror jag mig dock kunna se att han har fullkomligt rätt deruti att ett fullständigt ordnande af det hela erfordras innan vidare åtgärder vidtagas och att således icke dessa fängelser upföras förr än en bestämd plan i detta afseende blifvit upgjord.
Alt en sådan plan redan finnes är visserligen sant; men den torde böra undergå betydliga förändringar om förhållanderne icke nu befinnas alldeles sådane som dä den upgjordes.
I sammanhang med den nu väckta motionen stå nemi. äfven tvänne andra ganska vigliga frågor, den ena om domstolarnes organisation, den andra om brottmålslagstiftningen.
1 betydlig mån måsle fängelsernas upförande rälta sig efter domsätena likasom deras ordnande eller det straffsystem, som i lagen antagas.
Ännu hafva vi icke kommit till visshet om utgången med denna lagstiftning.
Jag tager mig emedlertid anledn. af Ilr Cederschiölds motion att väcka 2:ne andra sådane såsom af inflytelse å den förra.
Hr Ribbing upläste härefter följande motioner: l:o.
Genom Lagmans-rälternes indragning innan ännij blifvit sörjdt för deras ersättande i afseende på möjligheten af målens handläggning i behörig ordning utan allt för myckel dröjsmål, liar dessutom en så genomgripande förändring i domstols-organisationen egt rum, att parliela förändringar icke böra ske såsom möjeligen till hinder för ett nödvändigt förestående ordnande af dessa angelägenheter i det hela; det är med anledn. häraf och äfven hvad derom innchålles i Just.-Omb:s berättelse för år 1849 (pag. 170 och föl - Den 28 December f. m. 211 jamie) ang:de den af regeringen följda plan till ny reglering af domsagorne på landet sorn jag vågar föreslå att R.
St. hos K. M. i underd:het må göra hemställan derom, att, enär dryga Statsutgifter genom domsagornas förändring kunna föranledas, k.
M. ej må förr än reglering med öfverdomstolarne föregått och icke, ulan R.
St:s samtycke, vidtaga någon vare sig total eller partiel för framlida bestånd ämnad förändring i domsago-regleringen, till inrättande af nya, eller utvidgande eller förminskande af redan befindtliga domsagor. 2:0 Af R. II.
Just.-Ombudsm:s berättelse för år 1848 inhemtas alt hos K.
M. blifvit i underddiet anmält, dels R.
St:s vid sista riksdag fattade beslut hvarigenom afslag meddelades åt så väl K.
M:s gjorda nåd. propos. om antagande af en ny strafflag, som LagUtsk:s dertill i.stället utarbetade förslag, dels och att af detta och PresteSt. fattadt beslut af innehåll: ”alt anderd, skrifvelse skulle till K. IM. aflåtas, deri R.
St. med anmälan att de ej eller kunnat antaga K.
M:s nåd. propos., ville i underd. anhålla, att enär behofvet af en skyndsam förbättring i vissa delar af brottmåls-lagstiftningen icke medgåfve det upskof, som skulle erfordras för utarbetande af ett nytt förslag till strafflag, samt en dylik förbättring förmodades lämpligast böra börjas dels och förnämligast med ordnande af straffsystemet, i synnerhet hvad anginge frihetsstraffen, hvilka i sednare tider erhållit en vidsträktare tillämpning än 1734 års lag förutsatte, dels med en förändring i lagstiftningen om straffen för stöld och rån, bedrägeri och förfalskning, K.
M. ville låta utarbeta och till näst sammanträdande
Ständer framlägga ej mindre ett förslag till lag om verkställighet af straffarbete och fängelsestraff jemte de modifikationer i straffsystemet för öfrigt, som kunde anses nödige, än äfven till en författning ang:de ofvanberörde förbrytelser.” Enl. hvad Just.-Ombudsm:s berättelse för år 1849 innehåller (sid. 14) har å Just.-Ombudsnns i följd af ofvannämnde förslag gjorda lind. hemställan, det nåd. svar blifvit meddeladt, ”att i hvad denna hemställan rörde åtgärders vidtagande, för att vid nästa riksdag måtte för R.
St. kunna framläggas förslag till dels ett förändradt straffsystem och dels serskildta författningar ronde vissa brotts bestraffning, K. M. i nåder funnit denna hemställan för närvar, icke till åtgärd föranleda, men ville taga densamma i vidare öfvervägande, då före nästa riksdag inför K.
M. underd. anmälan konnnc att göras i afseende å de förändringar i allm. lagen, hvarom anledning kunde vara att låta hos R.
St. nåd. propos:r framställas.”
Och som hittills någon nådig propos. i detta ämne till R.
St. icke inkommit, så har jag funnit mig föranlåten ali härmed till behörig handläggning samma ämne framställa samt föreslå att genom remiss H.
LagUtsk. må anmodas Att upgöra och för R.
St. framlägga ett sådant förslag som uti Adelns och PresteSt:s ofvanuptagne beslut åsyftas; hvar 14* - 212 Den 28 December f. m. vid de af Just.-Ombuds:m. anförde grunder torde blifva tagne i det öfvervägande de må kunna anses förtjena.
Hr Ribbing, npläste ytterligare en så lydande motion:
Ibland de uti R. II.
Just.-Ombudsm:s berättelser framställde lagförslag förekommer i 1848 års berättelse följande:
Att till förklarande af lagens rätta mening i 13 Kap. 1 § R.B. skalle tilläggas detta stadgande: ”Söker endera parten, sedan rättegång anhängig är, sak med Domaren eller tillfogar honom något med ord eller gerning i upsåt att honom dermed jäfaktig göra; det skall ej för jäf räknas” samt att, ”i händelse af bifall härtill, K.
M. måtte genom särskild författning i afseende på Landtmätare och god man, stadga enahanda tillägg till 3 Kap. 10 § af skiftesstadgan.”
För den händelse att detta lagförslag icke skulle anses vara genom Just.-Ombudsm:s berättelse hos R.
St. så anhängigt, att detsamma i följd deraf kan komma under vederbörlig handläggning och beredande af R. II.
St:rs beslut deröfver, har jag funnit mig föranlåten att meranämnde förslag såsom af mig väckt härmed framlägga med anhållan om remiss derå till LagUtsk., under åbe ropande af de grunder, från hvilka förslaget är i berättelsen härledt.
Jag begärde ordet blott för att instämma i Hr Cederschiölds motioner och anhålla att de måtte blifva hvilande på bordet.
Som de af mig väckta motioner ega ett visst sammanhang med Ilr Cederschiölds, så kunde det mähända vara lämpligt, i alla fall icke skadligt, om äfven de fingo hvila på bordet.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att såväl Ilr Cedersshiölds som Hr Ribbings nu väckte motioner, enl. derom gjord begäran, komme alt hvila på bordet.
Bennet, Carl Stephan, npläste följande:
Då, på derom gjord hemställan vid 1840 års riksdag, ett enhälligt beslut fattades af R.
St., att åt den person, som då innehade Kamererare-tjensten vid K.
Museum, utom dess knappa lön på Stat, såsom personel tillökning, under hans tjenstetid anslå en summa af 400 r:dr b:co årligen, så tycktes deruti röjas det begrepp rikets då församlade
Ständer gjorde sig om sin pligt att såsom nationens ombud, äfven ät den ringare tjensfemannen belöna ett förtjenstefulll nit- R.
St. hafva sedan framgent visat sig upfatta värdet af det sätt, hvarpå denna Kamrerare-tjenstebefattning fortfarande blifvit skött, de hafva beredt en billig bergning åt en nitisk tjensteman för dess återstående dagar — men de hafva äfven häruti, om jag ej mycket misstager mig, med sitt efterdöme lenmat ät oss deras efterkommande riksdags-ombud den skyldigheten att Den 28 December f. m. 213 såsom de afven söl ja derföre att hvarje tjenst åt fäderneslandet blifvit i förhållande till sin befattning rättvist vedergälld.
1 anledn. häraf vägar jag fästa It. o. Ad-s, samt öfriga medS(:ns upmärksamhet på hur ringa lön Staten anslår för Kammererareljensten vid K.
Riksmuseum — den är endast 400 r:dr b:co, i ett för allt, en lön som vanligen anslås till Statens yngste tjenstemän.
Den ansågs för längre tid sedan lämpad efter tjenstebefattningen, hvilken då endast bestod deruti, att under handen hafva och gömma de konstskatter
Staten då ägde och hvilka sällan af någon efterfrågades: men i följd af tidens utvecklade syftning att i ett mera ordnadt och vårdadt skick ofta få tillfälle att bese och blifva uplyst om dessa skatter, hvilka i sednare tider betydligen ökats, har denna befattning fått en vidsträcktare sysselsättning och kräfver nu en man, som uteslutande egnar sig deråt; och det synnerligen i delin ögonblick då vi med trygghet kunna motse den dag dä ett national-ttuiscum skall för allmänheten öpna sina salar är denna platsen af större betydenhet än någonsin förr, emedan ett mödosamt ordnande af våra rika gravyer och handteckningssamlingar, såväl som tjenliga katalogers uprättande öfver allt hvad vi i konslväg äga — nu borde fullbordas.
Det är mig bekant med hvad omsorg detta arbete redan blifvit börjadt och hur det förorsakat, att den lokal hvilken i K.
Slottet förut tjente (ill bostad ät Kammereraren vid museum, nu måst tagas i anspråk för nämde samlingars fullständiga ordnande — och äfven derigenom förminskat de förmåner som bort tillkomma denna [ilats.
På grund af dessa mina skäl, varmt önskande framgång för allt som kan båta lill landets ära och trefnad, och i förhoppning derpå att J Mine Hrr af R. o.
Ad. jemte MedSt:n, finna billighet uti denna ringa begäran, har jag äran föreslå
Att lönen på stat för kammererare-befattningen vid K.
Museum, måtte hädanefter, i ställe för 400 r:dr b:co blifva upförd till 800 r:dr b:co.
Om remiss lill StalsUlsk. af denna motion anhåller jag.
Då man känner de stora omsorger, som den store Konungen Carl Johan, och sedermera vår nuvande Konung egnat åt de dyrbara skatter, som förvara Svenska minnen ät Svenska folket, så vore det icke rätt att liga, när en så vigtig motion här föredrages inför R. o. Ad., och dä den föreslagna åtgärden verkligen är af behofvet påkallad, sä förenar jag mig med motionären uti del förslag han framställt.
Remitterades (ill SlatsUtsk.
Hr von Heland, Isak Fredr., upläste en så lydande motion:
De framsteg elektriska Telegrafer gjort i andra länder, hafva varit så hastiga, att. kunskapen derom knappast hunnit sprida sig till oss, förr än under innevar. år, då dels resande, dels nyligen utkomne arbeten derom leninat närmare uplysning, hvaraf vi finna 214 Den 28 December f. m. alt elektriska telegrafer spela en stor röle uti politiskt, kommercielt och flere andra afseenden.