Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle vara böjd att instämma med Hr von Hartmansdorff, om jag kunde anse det vara riktigt att bancosecretm ålades detta särskildta bestyr, i förening med sina öfriga åligganden: icke derföre att jag anser honom, med det biträde han nu har i tjensteväg, vara så öfverhopad af göromål att han ej kunde medhinna äfven detta; men jag kan icke förena mig med Hr von Hartmansdorff derföre, att jag anser oriktigt, att cancelli-chefen skulle vara den myndighet, som hade att granska de calculer och räkenskaper, som inkomma till fullmäktige, enär dertill erfordras en i afseende på siffran ansvarsskyldig person, hvilken således naturligtvis icke kan finnas vid prof., då hans tjeusteåligganden blifva föremål för fullmäktiges öfverläggningar.
Jag bar gjort anmärkn. emot redactionen, derföre att enligt densamma det blifvit åt ifrågavar. person öfverlemnadt att göra anmälan om hvad han finner anmärkningsvärdt.
Han bör deremot hos fullmäktige göra anmälan 0111 verkställd granskning, ehvad anmärkn. förekommit ellef icke; och om sedermera, oaktadt hans anmälan alt intet varit att anmärka, någon oriktighet upplyses, bör han vara skyldig att ersätta den förlust, som genom hans försummelse blifvit banken förorsakad.
Det hör till ordningen i alla räkenskapsverk, att kamereraren skall vara ansvarig för siffran och uppgifva huruvida den är riktig eller icke.
I hvartdera fallet bör han derom afgifva bestämdt utlåtande.
Den siste talaren har ansett, att denna redaction kunde jemkas genom den blifvande instruetionen.
Deremot har jag ingenting annat alt erinra, än att, derest förevar, förslag blir R.
St:s beslut, det icke lär vara BancoUtsk. tillständigt att uti detsamma göra någon ändring.
Beslutet bör således styJiseras så, att detsamma kan utan förändring blifva gällande och intaget i instruetionen.
Jag är i sanning icke så lycklig, alt jag Den iS J uli e. m. 79 kan inse den otydlighet eller ofullständighet i redactionen, som Frih.
Cederström omförmält, och anhåller att ännu en gång få uppläsa betänkandets redan upplästa slutmening, angrde detta ämne, på det R. o. Ad. måtte kunna bedomina, huruvida en sådan otydlighet verkligen förefinnes.
Ulsk. tillstyrker:
"att vid bancofullmäkliges expedition malte anställas ett räkenskapsbiträde, med åliggande att granska och med hvarandra jemföra alla till fullmäktige inkomna uppgifter, rörtde räkenskapsförhållanden, samt, i händelse något dervid befinnes att anmärka, sådant för fullmäktige tillkännagifva; att upprätta de sammandrag, som kunna vara anbefalta; samt att tillhandagå ej mindre fullmäktige än bancosecreltn med alla erforderliga utredningar och uppgifter i räkenskapsvng.
Då denne person sålunda har sig ålagdt att granska alla inkomna uppgifter och anmäla hos fullmäktige hvad som förekommer anmärkningsvärd!, så måste deraf vara en gifven följd, att då han icke anmält någon anmärka, viden granskad räkenskap, har han icke funnit något att deremot anmärka; och måste han naturligtvis för underlåtenheten att anmäla ett anmärkningsvärd! förhållande vara lika ansvarig, som om förslaget inneliölle det efter mitt begrepp öfverflödiga tillägget, att han jemväl skall anmäla, då han vid granskningen ej funnit något att erinra.
Det beror i allt fall på fullmäktige alt, der så nödigt pröfvas, meddela honom föreskrift att tillkännagifva, det intet varit att erinra, och jag kan ingalunda föreställa mig att en sådan föreskrift icke kan meddelas af den anledning, att här ingenting derom blifvit nämndt.
Jag anhåller att ännu en gång få återkomma till den omständigheten, att Utsk. icke afselt organiserandet af någon ny tjenst.
Man har blott velat gifva fullmäktige tillfälle, att bland bankens tjenstemän utse och begagna någon person, som af fullmäktige anses skicklig att i räkenskapsfrågor tillhandagå uti fullmäktiges expedition.
Att den i detta afseende föreslagna utgift icke är onödig, såsom Hr von Hartmansdorff behagat säga, har erfarenheten redan ådagalagt.
För framtiden kommer den troligen att blifva desto mera nödvändig, som det är ganska tänkbart, att fullmäktige erhålla en bancosecret., som för öfriga tili fjellsten hörande göromål är ganska skicklig och tjenlig, men föga van vid räkenskapsformer och revisionsarbetet.
I saknad af det nu föreslagna biträde, skulle följaktligen vid sådant förhållande fullmäktige blifva urståndsatte att utöfva deu silfercontroll inom deras expedition, som bankens fördel och säkerhet obestridligen fordra; helst det icke är fullmäktige medgifvet att till tjenstgöring inom deras expedition anställa någon af de tjenstemän, som enligt bankens af R.
St. fastställda aflöningsstat tillhör andra departementer.
Jag förnyar min anhållan om bifall till förevar, betänkande.
Jag kan icke annat finna, än 8p D«n i5 Juli e. m. att det hufvudsakligaste och egentliga, som emot detta betänk. kan andragas, ligger deruti, att, då enligt detsamma hvad som finnes att vid räkenskaperna erinra, bör af det tillförordnade biträdet för fullmäktige tillkännagifvas, den ansvarighet, som nu hvilar på en ordinarie och så val lönad tjensteman som bancosecret;n, skulle kunna öfverflyttas på hvem som helst; ty det skulle, efter hvad den siste talaren tillkännagifvit, stå fullmäktige öppet att till denna befattning förordna hvem de för godt funno, och således äfven en extra-ordinarie.
Jag tror, att då ifrågavar. befattning är af särdeles vigt, hvilken erfarenheten ådagalagt medelst de exempel, som här blifvit anförda i afseende på Malmö och Götheborgs låneconlor, det vore något alldeles orimligt, att denna befattning, som framförallt afser tillsynen å bankens säkerhet, skulle öfverflyttas från en erfaren ordin. -tjensteman- och, med denties befriande från allt ansvar, tilläggas hvem som helst man behagade dertill för ögonblicket utse.
Jag får hufvudsakligen på dessa grunder och hänförande mig till hvad Hr von Hartmansdorff vidlyftigare i detta ämne anfört, anhålla om återremiss af förevar, betänkande.
BancoTJlsk:s betänk.
N:o 36 blef af R. o. Ad. återremitteradt.
Vid förnyad föredragning, biföl lös BancoUtskrs den B dennes e. m. på bordet lagda betänkande!!:
N:o 37, i afseende å den ansvarighet, som Bancoverkets embets- och tjenstemannabefattningar åtföljer; N:o 38, ang:de löneförhöjning för banco-ombuden vid Götheborgs och Malmö lånecontor.
Till pröfning företogs BancoUtsk:s den 8 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 44> metl förslag till ny aflöningsstat för Bancoverkels embets- och tjenstemän, konstidkare samt vaktbetjening.
Jag vill blott erinra derom, att då de 3oo rtdr, som voro i fråga för räkertskapsbiträde hos fullmäktige, stå uppförda här (sid. ao); så får bifallet på detta betänk, ej omfatta denna fråga, sorn redan blifvit återremitterad.
Posse, Arvid: Den anmärka., som Ihvan Hartmansdorff gjort, synes mig ganska liklig; men då R. o. Ad. återremitterat det förra betänk., så fruktår jag att det nu ej finnes någon annan utväg an att återremittera äfven det ifrågavar., ty alt bifalla det med villkor torde ej 1111 gå an.
Jag vågar hemställa, Den i5 Juli e. m.
Si sialia, huruvida icke R. o. Ad. skulle kunna bifalla detta, med det villkor att hafva frågan öppen angtde de 3oo rdrtna för att afgöra den, när BancoUtskts förnyade betänk., i anledn. af den nyligen beslulade återremissen af betänk.
N:o 36, inkommer.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att han ej kunde anse förenligt med 56 §tn Reg.Ftn, alt någon del af ett betänk, som från Utsk. inkommit och första gången afgjordes, undanloges från det beslut, som i afseende på den öfriga delen deraf fattades; således, om något i detta betänk, icke kunde bifallas, borde R. o. Ad. finna, att antingen måste det återremitteras eller också hvila lills den fråga blifvit afgjord, som R. o. Ad. funnit vara af den beskaffenhet, att den borde till BancoUtsk. återlemnas; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. fann den emot BancoUtskts betänk.
Nto 44 Sj°rda anmärkn. föranleda betänkts återremitterande.
Anckarsvärd, Carl Henr., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Med anledn. af BancoUtskts betänk.
Nto 44 med förslag till ny aflöningsstat för Bancoverkets embets- och tjenstemän, konstidkare samt vaktbetjening, tager jag mig friheten begära R.
Stts uppmärksamhet å förhållandet med de arfvoden, hvilka af Hrr banco- och riksgälds-fullmäktige tillgodonjutas.
Det lär tvifvelsutan icke kunna bestridas, att ett så maktpåliggande uppdrag, som öfverstyrelsen af dessa båda Riksens verk, icke är vedergäldt genom det arfvode af 666 rtdr 3a sk., som för dessa befattningar hitintills utgått.
Då under loppet af de nu förflutna 3o åren snart sagdt alla stater blifvit medelst löneförhöjningar reglerade, förekommer det mig obilligt, och måhända äfven mindre omtänksamt, att icke äfven höja arfvoden för förvaltare af dessa R.
Stts verk, särdeles vid betraktande deraf huru det i min tanke alltför ringa arfvodet ofta måste begränsa valen inom de uti hufvudsladen bosatte personligheter.
Utan att kunna helt och hållet undanrödja denna olägenhet genom förslag till ett så beskaffadt arfvode, som för valen skulle lemna friare spelrum, anser jag likväl tillräcklig anledn. vara förhanden, att föreslå en förhöjning af 666 rtdr 32 sk. i arfvodena för Hrr fullmäktige uti R.
Sits Bank och Riksg.cont., äfvensom för fullmägtige vid låneconttn i Götheborg och Malmö.
Hr Frih. o. Landtm, föreslog remiss af denna motion till BancoUtskottet.
Bifölls. io H. Den 15 Juli e. m Fi il).
Ceris rslrööi, Jaeol), hemställde, 6m icke denna motion älven borde remitteras till StatsUlsk., då den älven anginge fullmäktige i Riksg.contoret.
Uppå derefter framställd propos., blef motionen äfven remitterad lill StatsUtskottet.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskts den 8 dennes e. ;n. på bordet lagria mern.
N:o 45, med hemställan om ploglandet af en medalj öfver aflidne Banco-secrettn E. U. Helsingius.
Ånyo föredrogs LagUlskcs den 8 dennes e. m. på bordet lagda ii t lät.
N:o 68 öfver gjorda anmärk n:r vid Utskjs betänk. ff:o 4° > ' nnledn. af vackt fråga om ändring i 16 cap. 7 §:n Jorda-b:n och upphäfvande af 8 §:n i samma cap. och balk.
Då detta utlåt, icke innehöll någon förändring i betänk. lN:o 4°> detta blifvit af R. o. Ad. bifallet, fann R. o. Ad. utlåt.
N:o 68 icke erfordra annan åtgärd än att läggas lill handlingarna.
Frölichs, David, den it dennes på bordet lagda motion, alt i händelse handels- och sjöfartsfonden skulle upphöra, medeltillgång från annat håll måtte åt nya Trollhätte-canalbolag beredas.
Ifrågavar. motion kunde anses föranledd af en händelse, sorn under riksdagen förekommit, om den händelse, i anleda, hvaraf densamma blifvit vackt, redan hade inträffat; men som detta icke är fallet, så anser jag ej motionen kunna grundlagsenlig! upptagas, innan den händelse inträffat, som motionen förutsätter.
I denna motion omnämner Gr.
Frölich, hvars frånvaro jag beklagar, ''förnuftets åberopande emot lag.’'
Vi hafva dessa dagar, som alltid, tolt förnuft alla.
Men jag allena har taft om förnuft, hvadan jag bör anse mig meni.
— Enär nu Gr.
Frölich visserligen icke velat tillägga mig annat än hvad han trott mig hafva velat uttrycka, har han uppenbarligen så skrifvit i följd af ett i Lördags ännu fortfarande missförstånd, hvilket jag har full anledn. tio mig hafva skingrat i f. m. medelst den utveckling, som utan inskränkning af min åsigt bort förtydliga den — Emedlertid är mig angeläget att Utsk. förnimmer mitt bestämda bestridande, att jag ''åberopat förnuft emot lag,’’ enär jag sagt alt, ”förnuftet” — sorn ju bör begränsa allt — ’’äfven begränsar bruket af ”rättigheter.” Frih, Raab, Adam Christian:
Jag har visserligen ej Be 11 i5 Juli e, m. 83 approfondera! den fråga, sorn lagt grund till Gr.
Frölichs motion, nemi. frågan om Trollhätle-canalbolag, och icke heller så noga läst motionen, att jag tilltror mig kunna bedomina alla detaljerna deraf; men hvad jag vid ett hastigt genomögnande deraf trott mig finna, är, att motionen går derpå ut, att vilja tvinga canal-bolnget att ändra några af de villkor, hvarom bolaget öfverenskomma med K. M. och Kronan.
Ehuru jag visserligen ej tager ifrågavar.
a/Tafs parti, utan tvertom är af den mening, att det varit väl, om den varit ogjord; så skulle jag likväl för min del anse, alt sedan Regeringsmakten har uppgjort detta contract, det vore högst orätt, att nu på en annan väg bryta samma contract.
Detta skulle vara förnärmande för Regeringens värdighet och begreppet om dess makt och myndighet, och det skulle äfven för framtiden hafva ett mindre lyckligt inflytande på opinionen hos personer, som kunde komma uti contact med Regeringen, om ett med Regeringen ingånget contract å dess sida ej blefve respecteradt.
Jag anser det således vara Representationens pligt att förekomma hvarje försök alt på någon slags omväg söka bryta ett sådant contract.
Vid remissen af ifrågavar. motion anhåller jag, att dessa anmärk ntima tte få till Ulsk. åtfölja.
Cederström; Enär lvänne ledamöter förutsatt lagligheten af denna motions remitterande till Utsk., anhåller jag att få uppläsa 56 $:n Riksd.Ordn.
Den lyder sålunda; "Intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga "beslut.
Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya "ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början, enligt 27 §:n, tilländalupit, såvida icke sådana "frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ären"den, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.”
Nu är här alldeles icke fallet, att handels- och sjöfartsfonden upphört, hvilket är villkoret för den motion, sorn Gr.
Frölich väckt, och icke heller har af R.
St. något beslut blifvit fattadt om ändring af de förhållanden, som frågan rör.
Man måste således afvakta den tidpunkt, då R.
St. beslutat öfver dessa ämnen, för alt få göra den motion, som nu för tidigt och i grundlagsvidrig ordning blifvit vackt.
I slutet af den utaf Frih.
Cederström 1111 upplästa 56 § Riksd.Ordn. står:
— "så vida icke sådana ”frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas."
Nu är händelsen den, att Hr Halling under denna riksdag väckt en motion, som afser handels- och sjöfartsfondens upphörande.
Då hans motion blifvit till Utsk. remitterad, så är detta alltså ett redan upptaget ärende.
Detta 84 Den 15 Juli e. m. liar gifvit Gr.
Frölich en aniedn., hvars gilllighet jag ej anser kunna honom bestridas, att väcka ifrågavar. motion.
Jag tror mig derföre ej för min del kunna tillstyrka R. o. Ad. att vägra remiss å Gr.
Frölichs nu föredragna motion.
Då jag finner af Frih.
Cederströms sisla yttrande, att hans afsigt är att hindra remiss af Gr.
Frölichs motion; så uppstiger jag, för att, i motsats mot hvad han yrkat, begära, alt denna remiss måtte äga rum.
Frölich har tillräcklig aniedn. för sin motion deruti, att Hr Halling i BorgareSt. verkligen begärt, att handels- och sjöfarts-fonden skall försvinna.
Så till vida anser jag att Gr.
Frölich välbetänkt kommit Utsk. till hjelp med denna motion, i händelse Utsk. delade Gr.
Baabs åsigler, hvilka öfverensstämma uti den frågan, att det ej vore Representationen värdigt att neka uppfyllande af de förbindelser, dem Svenska Regeringen ingått; och således skulle måhända frågan om
Trollhättecanalbyggnad verkligen lägga hinder i vägen för denna fonds upplösning, nemi. i händelse icke någon annan utväg skulle gifvas för att honorera de förbindelser, som skulle hindra motionens upptagande och bifallande.
På denna grund anser jag det vara nyttigt för Utsk., att på en gång få behandla Hr Hallings motion och Gr.
Jag tillstyrker alltså remissens bifallande.
Hr Lefre'n, Joh. Pehr: 5i §:n Riksd.Ordn. lyder sålunda:
"I en skrift böra ej flera mål af olika beskaffenhet sammandragas etc.’’
I denna motion äro likväl tvänne mål sammandragna, det ena är frågan om Trollhätte-canal, och det andra är frågan om handels- och sjöfarls-fondens upphörande.
Jag tror, att dessa begge mål derföre blifvit kedjade tillsammans; emedan man ej på annat sätt kunnat få fram det ena målet.
Frågorna böra derföre i min tanke skiljas åt, på det att R. o. Ad. må kunna bifalla remiss å den ena och neka remiss af den andra.
Hr. von Hartmansdorff, Äng.:
Det vore visserligen behagligt för lii ig att få, likasom Gr.
Horn, åtaga mig en frånvarandes sak; men jag kan icke hjelpa alt motionären är frånvar. när hans sak förekommer; och för denna tillfälliga omständighet kan jag ej underlåta att göra de anmärka:!' emot lagligheten af hans motion, hvilka jag skulle hafva gjort, om han varit tillstädes. Gr.
Horn har yttrat, alt som fråga vore väckt uti ett annat
Stånd örn handels- och sjöfarls-fondens upphörande, så vore detta en tillräcklig aniedn. för Gr.
Frölich att upptaga frågan, och på denna grund blefve motionen laglig efter 56 §:n Riksd.Oidn.
Men, mine herrar! det är icke om möjligheter, utan om verkliga förhållanden, sorn vi här öf - Dtu i5 Juli c. m 85 verlägga.
Om nu t. ex. Coust.Utsk. föreslagit, såsom man förtäljer, att Konungens rätt att allena styra Riket skulle upphöra, och om nu ett sådant förslag verkligen inkommit till R.
St.; månne det vore skäl för oss att då, innan sjelfva förslaget vore antaget, göra motioner om sättet huru Konungens rådgifvare sedan skulle styra Riket?
Månne icke de fleste skulle säga, att del vore tids nog alt komma med en sådan motion sedan Konungen upphört att allena styra Riket, och att man dessförinnan blott förspillde tiden med motioner och öfverläggningar derom.
Eller för attbegagua ett exempel, som är mera närhändes: om någon t. ex. satte i fråga hvar vi skulle öfverlägga, om taket i Riddarhussalen folie ned.
Månne icke Ståndet svarade: vi vilja vänta med öfverläggningen derom, till dess taket verkligen instörtat.
Jag tror, att samma förhållande äger rum med Gr.
Frölichs motion i hänseende till handels- och sjöfarts-fondens upphörande.
Månne vi ej böra afvakta tiden och se om det verkligen inträffar?
Jag anser alltså motionen obehörig och bestrider hennes remitterande.
Då det är jag som bragt denna discussion å bane, anser jag det vara min pligt alt begära uppläsning af motionen, i den förmodan, att många af Ståndets ledamöter ej tagit kännedom deraf.
Så vidt jag kan erinra mig dess innehåll, så har den ej mer än ett syfte, och jag finner således intet skäl att vägra remiss deraf.
Frölichs motion upplästes.
Raab fortfor derefter:
Tvänne värde talare hafva satt sig emot remissen , den ene af det skäl, att motionen skulle strida mot 5i §:n Riksd.Ordn.
, derföre att den skulle innehålla mera än ett mål. 5i §:n säger väl, att uti en skrift böra ej fle ra mål af olika beskaffenhet sammandragas.
Det kan väl ej bestridas, att bela denna motion blott äger ett syfte.
Allt hvad der uti premisserna är sagdt, innehåller blott det villkor, hvarunder Gr.
Frölich tillstyrker att medlen böra tagas af bancovinsten i stället för af handels- och sjöfartsfonden.
Alltså innebär icke motionen mer än ett enda mål, och remiss kan således ej på denna grund vägras.
Den andre talaren har trott motionen icke kunna remitteras , såsom stridande mot 56 §:n Riksd.Ordn.; men uti 56 §:n Riksd.Ordn. står, att när en motion är omedelbart föranledd af ett redan upptaget ärende, så må den väckas efter motionstidens slut.
Det slår ej, att detta ärende, som föranleder motionen, skall vara upptaget inom samma RiksSt.
, eller alt det redan skall vara afgjordt; utan det kan efter ordalydelsen i 56 §:n, der det blott heter: ''eller redan upptagna ärenden,” vara upptaget inom hvilket Stånd 86 Den ii Juli e. ra sorn helst.
Jag set' således icke heller, att något skäl kan från denna § herntas att neka remiss af ifrågavar. motion, och får således anhålla om bifall till dess remitterande.
Om jag fattat motionen rätt, så består den hufvudsakligen deri, att motionären, med förutsättande af att R.
St. skulle ingå på den motion, som af Hr Halling blifvit gjord, hvarigenom handels- och sjöfartsfonden skulle komma att hädanefter försvinna och att således ej kunna påräknas till de behof hvartill den blifvit afsedd, har föreslagit, att den derigenom uppkommande brist skulle ersättas genom ett anslag af bancovinsten. 56 §:n sager, att en sådan motion ej, efter en månad från riksdagens början, får väckas; ”såvida den ej af redan fattade beslut eller redan upptagna ärenden omedelbarligen föranledes. ’’ Nu kan man väl ej säga, att man genom det nu upptagna ärendet omedelbarligen föranledes att taga ersättning af bancovinsten; ty det kan väl sägas, att ett behof derigenom uppstår, men ej alt det skall fyllas ur bancovinsten.
Således synes mig att en remiss af denna motion nu vore förhastad och borde uppskjutas intilldess R.
St. fattat sitt beslut öfver Hr Hadings motion, ty då skall man kunna göra en sådan motion, som den här väckta, på grund af de 3:ne cathegorier, som uti 56 §:n Riksd.Ordn. finnas upptagna; hvarföre jag, för min del, troi'att man för närvar, ej kan remittera den ifrågavar. motionen.
Den olyckliga 56 §:n, hvars lätta förstånd 6a ofta varit omtvistadt, får jag öppet bekänna att jag förstår helt annorlunda än den siste värde talaren, och jag har redan yttrat den tanke, som Frih.
Raab med mig delar, att med anledn. af Hr Hadings motion, kan och bör den ifrågavar. af Gr.
Frölich väckta motionen till StatsUtsk. remitteras; och jag förklarar ännu en gång, att del, enligt min öfvertygelse, kan vara ganska nyttigt för StatsUtsk. att i ett sammanhang få behandla den frågan, huruvida handels- och sjöfarts-fonden skall kunna föreslås till upplösning, då den blifvit engagerad till sådana förbindelser, sorn drn ik läd t sig genom bidragen tid Trolihätte-canalbyggnad.
Hvad åter vidkommer den frågan att Gr.
Frö!ichs motion skulle innefatta flera än ett ämne, så får jag förklara, alt jag för min del ej kan fatta att den innehåller mera än ett ämne, nemi. att försäkra Trollhätte-canalboiag om de fördelar, som blifvit detsamma från Regeringens sida medgifna, hvilket Regeringens medgifvande skulle förfalla , i händelse handels- och sjöfarts-fonden skulle upphöra.
Motionären har visserligen hänvisat tid ersättning derför på bancovinsten, men han har äfven sagt, alt förbindelsen på annat sätt skulle kunna honoreras; och jag anser för min del, att en motionär har rätt att föreslå utväg.ir att komma tid det mål som hans motion åsyftar.
Frölichs motion omfattar
Den jf) Juli e, ra. 87 således efter min öfvertygelse blött ett enda amne, men premisserna utgöras af Hr Hildings motion, hvilken gifvit anleda. till Gr.
Fiölichs, sorn verkligen dermed står i sammanhang. jag fortfar alltså att yrka remiss af ifrågavar. motion.
Inskränkande mig endast till att söka bevara helgden af våra grundlagar, och då jag ej finner annat, än alt den motion Gr.
Frölich afgifvit är i grundlagsenlig ordning tillkommen ; så får jag förena mig med de herrar, som yrkat vederbörlig remiss af motionen.
Upplyst af den discussion, som ägt rum, och ännu mera genom uppläsningen af motionen , anser jag mig pligtig förklara, att jag frångår mitt påslående att här afhandlas tvanne ämnen; således bestrider jag ej remiss på denna grund.
Men derföre anser jag mig ej böra frångå den öfveitygelse , att denna motion rör ämnen, som ingå på det gebit, hvilket syflar att göra enskilda corporationers ärenden till föremål för R.
Der talas om deras reglementariska föreskrifters mer eller mindre lämplighet o. s. v. Då Hr Frih. o. Landtm, nu hemställde om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad, anmälde sig Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, och yttrade:
Då jag på grund af 56 §:n Riksd.Ordn. anser denna motion vara uti grundlagsenlig ordning tillkommen, och, sedan jag hört den uppläsas, ej heller kan finna, att den strider emot 5i §:n af samma grundlag, utan tvertom anser alt vi beginge en grundlagsvidrighet, ifall remiss vägrades, så skulle jäg vilja förena mig med de herrar, som begärt remiss; men då Ståndet är så fåtaligt, och jag anser saken vara af vigt, så, enär fråga blifvit, om remitteras bör, anhåller jag, på grund af 49 §:n Riksd.Ordn., att denna fråga måtte få hvila till nästa plenum.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, i afseende på Hr Munck af Rosenschölds framställning, att Gr.
Frölichs motion måtte blifva hvilande, 49 §:n Riksd.Ordn. visserligen medgåfve att sådant kunde äga rum; men Hr Landtm, ansåg dock, alt detta icke följde blott af en ledamots begäran, utan att det berodde af R. o. Ad. att derom besluta.