Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen borde erhålla Förslag till, Tullkammare-District-styresmansEmbete, som ej haft en vårdad uppfostran och ägde academiska betyg pä undergången Examen i Theo-? logi, Moral, Geografi, StatsEconomi, lefvande språk m. m.
Tulltjensteman borde ofelbart äga säkra bevis på god uppfostran och oklanderlig lefnad för att kunna uppföras på Förslag
Illa uppfostradejmenpi6kor hafva sällan aktning för lagar, pligtkänsla och redlighet.
Inga Controller göra tillfyllest mot en liga af lagbrytare; och lika som man vid våra Domstolar, efter tusende omvägar och försigtighetsmått, omsider stad-d nar i sin bevisning vid edgången, sorn är sam,* vetets vittnesbörd och vid den moraliska lagens förbindelser i så återstår slutligen äfveo, i afseende på Tullverkets Embetsmän, ingen annan säker controll och, ingen annan pålitlig tydning af TuilLagarne, än upplysning och samvete.
Det är med afseende härpå, som upplysta och patriotiska Regeringar anse TullEmbetena så vigtiga att de af deras, innehafvare fordra vida större kunskap, än att läsa, skrifva och räkna; samt hafva tillagt dem en emot deras vigt svarande rang pch värdighet.
Kongl-* Maj:t har också gifvit Hufvud-TullkammareChefen i Norrige., lika Embetsvärdighet med yngre RiksColIegii Ledamöter, I England hafva alla Huf vildt ull - Ben 12 Martti. kammare och InspectionsChefer vid Sjötullverket lika värdighet med Ledamöterne, till och med lika med presidenten (Chairman) för Ceni träl eller GeneralTullInspectioncn, nemligen den af Erquir.
Härigenom skulle ock det ändamål vinnas, att inga odugliga personer sökte intränga sig i dessa vigtiga tjeqster och besvära Kongl. Majit med obehöriga ansökningar.
Dessa tjenstemän borde lönas anständigt, rättvisan fordrar det, i anseende till det ansvar och det obehag deras kall medförer, Statsklokheten fordrar det ej mindre i anseende till de lätta, ofta förekommande tillfällen och frestelser att undansnilla från Staten. 7:0, Ingen högre eller lägre Tulltjenste.' man borde få tillsättas utom förslag, hvarå 3 personer uppfördes
Nu uppföres derå blott i, hvilket möjligen kan gifva anledning till den gränslösaste Embetsmanna aristokrati och o,~ rättvisa samt hafva den verkan, att personer med moraliskt värde ej vilja ingå i ett verk, der de af förmän kunna, utan ansvar behandlas efter godtycke. 8:0.
Ledigheter borde anonceras, icke såsom nu sker, i GeneralTullDirectionens förmak, utan i tidniogarne, och det förhållande icke mera inträffa, att vigtigare Embeten vid Tullverket tillsättas af Konungens Embetsman 728 Den 12 MartH, eller undersäter, och mindre vigtiga af Konin? gen sjelf. 9:0.
Ingen af Konungen förordnad Tull. officiant borde kunna transporteras af någon annan än Konungen eller hån tjenstgöring skiljas utan laga ransakning oell dom.
Det arbitrium som i sådant afseende stundom blifvit föröfvadt af Embetsman, måste ofelbart af deras underhafvande dana nedriga bedragare och slafvar.
Utom frihet och sjelfständighet i omdömen och behandlingssätt giives intet moraliskt värde, iDgen ära och ingen dygd, 10:0.
Båda Tullkammar-styresmännen, i synnerhet den första, borde befrias från def mångfalldiga, invecklade och oftast onyttiga skrifveriet , hvarmed de nu öfverhopas.
Hans vigtigaste göromål borde vara Inspectionen och Styrelsen af alla yttre bevakniDgsärender inom TullkammarD:strictet, Genom namnet TullDistrictChef kunde han härom påminnas.
Den andra Tullkammareföreståndaren, som kunde kallas Cassaförvaltare och hvars räkenskapshandlingar äfven torde kunna betydligt förenklas, borde åläggas, att, så ofta Contoirets göromål ej fordrade hans närvaro, inspectera eller förrätta Tullärenden utom Tullkammaren. 11:0.
Ingen Landshöfding eller gammal Officer borde få åtnjuta de höga löner de nu, såsom serskilt» TullDistrictChefer innehafva.
De förre hafva nog att beställa dessutom, och Den 12 Martil.
729 genom de sednares brist på kännedom af veri ket, blottställes det för stora oredor. 12:0.
Tullverkets högre och lägre Tjenstemän borde förses med tillräckliga löner på Stat oeh derjemte njuta vissa procent af upp* börden, inom hvarje District, efter den method, sorn, i enlighet med förhållandet i Norrige, är uppgifven af CanzliRådet von Hartmansdorff ; sä att hvar och en i samma tjenstegrad , så vidt möjligt är, njöte samma inkomster.
Hade man blott mod att indraga denna skara af onyttige tjenstemän, som finnes uppförd på inrikes bevakningsst3- ten, och att förena denna mängd öfverflödiga Canzlier, lnspectioner.
Contoir och Tullkamrar; så skulle derigenom handeln lättas, näringarne förkofras och tillräckliga fonder för de nödvändiga Embetsmännens aflöning uppkomma.
Den stora Samhällsnyttan af dessa enkla reformer är ofta af upplysta Statsmän ådagalagde.
De äro verkställde i andra, väl organiserade Stater.
Kan det väl vara för tidigt, att yrka dem äfven i Sverige? eller är det blott i Sverige, som man ännu ej mognat för det förnuftiga och ändamålsenliga?
Igenom en ny afsigtsenlig reorganisation af Tullverket i vårt land skulle ansenliga besparingar i Statsanslagen kunna göras 73« Pen j2 Marlit. till lindring'! tryckta medborgares bördor.
Man skulle rädda från moraliskt förderf och medborgerlig död tusendetals traiiquerande och Embetsmän, hvilka nu måste lefva och dö i lagbrott och bedrägerier mot Staten.
Och allt detta goda skulle visa sig i ännu högre grad, om in- och Utförsels, om nederlags förbudslagar och omåttliga tullafgifter på varor , hvilka ej inom landet kunna produceras, i grund af säjcra principer, dels inskränktes, dels uppbäfdes.
Oberäknelig är den nytta, som deraf skulle härflyta, både för städerne och för landet, jqen ännu oberäkneiigare är den skada sorn detta Rike nödvändigt måste vidkännas af en fördröjd reform uti organisationen af Tullverkets närvarande styrelse och förvaltning.
Hvarje så demoraliserande och bristfällig inrättning som den ifrågavarande, kan ej för snart afskaffa?.
Det är en orm sorn Staten närer i sin egen barm ; ty då nationen utblottas, cfå dess krafter förtäras utan ändamål; så måste omsider Staten äfven råka i förlägenhet.
Vi böre aldrig glömma att endast visa och moraliska medel kunna med framgång använ. das till vinnande af det stadgade oberoende och det allmänna välstånd, sorn alltid borde vara föremål för Regeringens och Nationens Representanters gemensamma bemödande.
Jag anhåller att deta vördsamma Memorial må till Stats- och Serskildta Utskottet remitteras och med de öfrige Respective Stånden communiceras - Ben i2 .Ihrt/ii N:0 2 o Herr Thami Wollrath*.
Så vida de af Götha CanalDiréction föreslagna inbetalningar för actierna, få erläggas åren 1824, 1826 och 18285 och af actieägarne få verkställas emot beräknande och tillgodo— njutande af 5 procents ränta under arbetsåren, samt Riksens Ständer bifalla det till arbetets fullkomnande nödiga anslaget, förmodar jag att dessa inbetalningar, ehuru utgörande 203 procent utöfver det tecknade capitalet, likväl icke af någon actieägare lära vägras, «!å dessa sistnämnde 20 procent egentligen icke fordra con» fant tillskott utan utgöras af den ränta, soro uti privilegierna under arbetsåren är aptieägarqe tilierkänd.
Majjts nådiga proposition innehål?
ler i afseende på sjelfva Byggnadsbiträdet 2:ne frågor, den ena angår bela det anslag, sonj fordras, att fullborda Götha Canal arbete, utgörande om jag rätt minns 2,050,000 Rtdr
B:oj den andra åter tillåtelsen att genast uti Riksens Ständers Bank få lyfta 200,000 R:dr B:co deraf, såsom redan år 1818 beviljade.
Att skyndsamt erhålla tillåtelse till lyftande af sistnämnde Summa, är för Canalarbetet af hög : sta vigt, emedan
Directionen icke förr kan gå i författning om de upphandlingar och för-j beredande åtgärder, som för detta års arbete fordras, och erfarenheten nogsamt lärt, att hvarje uppskof med eller inskränkning uti arbetets Deri i2 Mart ii, bedrifvande ordsakar ökade, förut ej påräknade kostnader.
J*g anhåller derlöre vördsamt, att Stats- och BancoUtskoiten måtte anmodas med första möjliga inkomma med deras Utlåtande angående lyftningen af förenämnde 200,000 R:dr B:co.
Hvad åter aogår den lörsta frågan eller det till hela canalarbetets full" komnande nödige fleråriga anslag, anser jag för min del att den icke kan afgöras utan i sammanhang med planen för hela Rikets myntoch penningeverk, emedan det endast blir i sammanhang dermed, sorn Riksens Ständer kunna stadga, af hvad fonder de till anslaget nä* diga medel skola tagas.
Jag torde äfven vid detta tillfälle få anmärka, att lika förhållande företer sig i afseende på alla andra anslag, som för Staten fordras; att bevilja anslag hår till innan Financefiågan är afgjord tyckes vara att besluta utbetalningar innan man kanner sina tillgångar.
Jag tager mig häraf äfven anledning ödmjukeligen föreslå det Stats- och BancoUtskotten må anmodas att framför alla andra frågor, företaga den om Rikets financer, Cch att i anledning så väl af Hans Majit Konungens nådiga proposition, som FinanceComiténs Betänkande och alla i detta ämne ingifna Memorialer, så fort sig göra låter författa och till
Ständerna afgifva förslag om reglerande af allt som angår myntet; enär frågan härom hos Rikets Ständer blifvit afgjord , då först men icke förr kunna Ständerna bedomina alla så väl till Staten i allmänhet sorn till Götha Canal enskildt erforderliga anslag, hvilka hvad. de förstnämnde eller Statsanslagen angår, en - Den 12 Mar t ii. 733 ligt min öfvertygelse på en gång, uti ett samj manhang, och icke styckevis böra till afgörande företagas» N:o 3.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus i Jag anhåller vördsamligen att få framställa några önskningar till de
Utstkott som komma att handlägga frågan om det biträde, sorn ytterligare skulle kunna beviljas Götha Canal. jag önskar nemligen att frågan, huruvida landels myntväsende skall förblifva i det skick det är, eller någon åtgärd till myntvärdets bestämmande skall vidtagas, måtte afgöras, innan trågan framställes huruvida nationen skall eller icke skall biträda canalbolaget.
Utskotten skulle föreslå ytterligare biträde till Canalens fullbordande, önskade jag att detta biträde heldre måtte bestå 1 garanterande räntor åt actieägare än i nya lån.
Jag föreställer mig att genom garanterade räntor actieägare skulle sättas i tillfälle att sjelfve kunna uppnegotiera Capitaler.
Jag önskar vidare, att om räntor skulle garanteras actieägare, denna förmån måtte blott komma de actieägare tillgodo, hvilka gjort inbetalningar, icke dem hvilka på auctioner 734 Oen 13 Martil\ för -§ R:dr köpt ioe R:drs adier med |° inbetalning, och ej heller bolaget för de adier# hvilka för bristande inbetalning hemfallit det» samma.
Bilagor i till PleniProtocollet för den 15 Martil; N:0 i« Grefve von Schwerin, Fredric
För rätta behandlingen af Köngl.
Majttö nådiga proposition hafva betänkligheter hos mig uppstått, sorn jag anhåller att få underställa Herr Grefvens och LändtMarskalkens samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns upplystaré bepröfvande.
Maj:ts nådiga proposition innehåller en yttrad önskan att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i Missgerningsbalkens 5 Cap. 1 §.
Sjelfva propositionen innehåller icke något nytt lagförslag.
En remiss till Lagutskottet skulle förutsätta rättighet hos Lagutskottet att väck,?
fräs
Den l3 Marlit. 7^5 gor till afgörande i Ståndens Pleha, det vill säga: att framställa Förslag.
Men denna rättighet, enligt Riksdagsordningens 37 §. äger endast Constitutions-Och BancoUtskotten.
Lagutskottet, enligt Riksdagsordningens 33 §. äger endast att ”utarbeta de från Riksens Ständers plena remiterade förslag,” samt att upptaga de, Riksens Ständer meddelade, Konungens propositioner, eller i Riksens Ständers plena väckta frågor.
Lagutskottet synes mig icke kunna lemna någon annan åtgärd än att det utreder det närvarande förhållandet med ofvannämnde lagrum, samt yttrar sig huruvida en ändring synes Utskottet behöflig.
Annorlunda hade förhållandet varit om Kongl. Maj:ts nådiga proposition hade blifvit Ständerna meddelad, innan motionstiden, eller rättigheten för enskildta Riksdagsmän att väcka frågor och göra förslager upphört.
Nu blir sannolikt den enda åtgärd hvilken från Ständernas eida kan lemnäs, den att Rikets Ständer i underdånighet för Kongl. Maj.t anmäla, att Rikets Ständer mott hinder för uppfyllandet af Kongl. Maj:ts i nåder ytt-r rade önskan.
Sorn likväl RiksdagsOrdningens 44 §, synes ovilkorligen påkalla remiss till Utskott sS 73C
Den i.3 Martti, Kongl- Majte propositioner, då den säger att de ej få i Riksens Ständers plena till omedélbarligt afgörande upptagas” anser också jag denna remiss böra ske, anhållandes att mitt Memorial måtte få åtfölja remissen, då ofelbart Utskottet om de af mig framställda betänkligheter skulle befinnas grundade, derpå lärer göra behörigt afseende.
Kto 2.
Herr Cederschjöld, Pehr Gu fia/:
Hvarje brottmålslag består af 2 serskilta delar, nemligen brottetr uppgift och sjelfva flrafjet.
Dessa lagar äro goda i mon som brotten äro noga bestämde, samt straffen lämpade efter brotten.
I Stället nemligen för den gamla bestämningen af brottet: ”Hvar som lasteliga talar eller skrifver något emot Konungen eller
Drottningen , eller den som till efterträdare i Regementet förklarad är&c-, får jag föreslå:
Den sem lasteliga talar eller skrifver något emot Den 13 Martil, mot Konungens person eller enskildt a gerningar} eller emot Drottningens, eller Tnronjöljarens 3 &c. Jag har på detta sätt velat noga utmark ka, att det är Konungens en skildt a lif och lefverne, mea ingalunda Kongl, Maj:ts Regerings-åtgärder och Författningar, sorn skola fridlysas för klandret.
Härigenom tror jag mig blott hafva förtydligat det äldre stadgandet, och deruti klart uttryckt RegeringsFormens anda, samt satt detta lagrum i närmaste öfverensstämmelse med det motsvarande 4 morn. 3 §. af Tryckfrihetsförordningen, hvarest förbjudes: ”allt slags ”lasteligt yttrande om den regerande Konun”gens höga person eller gsrningar, eiler dess Gc”mål, Drottningen, eller Rikets bestämda ”Tronföljare.”
Att det gamla stadgandet ingalunda angår klander af Kongl. Maj.ts regerings- åtgärder, kan tillräckligen inhämtas a£ jemförelsen med x §. 28 Gap.
RättegångsBalken, hvarest utsattes endast peningeboter för den, som tadlar Konungens dom.
För att sa, mycket fullkomligare sätta den ifrågavaranda §, i öfverensstämmelse med det motsvarande stadgandet i TryckfrihetsförordningenÄjhar jag; i hufvudsaken nyttjat samma ordalag; men blott» för ytterligare tydlighet, tillagt Konungens gerningar epithetet; enskildta.
Härigenom har ja g velat skarpt uppdraga den gräns, som Grundlagen utstakat emellan Kongl. Maj-.ts Regeringsåtgärder, samt Konungens person och gerningarl’ Konungens/wso» och gerningar tillhöra nemligen Bil. till Ridd, 0. Ad.
Pr, II Band, 47 Dm 15 Martil, blott hans en/kildta lif och lefverne*, men i det offentliga lif vet är Konungen endast den styrande magtens högsta vilja, utan att likväl sjelf äga några kroppsliga organer, för att till verk och gerning bringa denna sin vilja.
Maj:ts regeringsåtgärder och författningar måste således, enligt Regeringsformen, anses såsom tori' trasignentens gerningar; ett ytterligare bevis för denna mening kan hämtas från sjelfva Regeringsformens ordalydelse.
I 3 § heter det nemligen: ”Konungens Majestät skall hållas i helgd ”och vördnad; hans gerningar vare från allt åtal fredade.”
Men samma Regeringsform medgifver, att Kongl. Majtts regeringsåtgärder kunna hos Föredraganden och rådgifvarne åtalas, enligt 106 §. inför Riksrätt, och enligt 107 §. inför Ständernas opinions domstol; följaktligen måste Kongl. Maj:ts regeringsåtgärder omöjligen kunna vara det, som förstås med de i 3 §. fridlyste Konungens gerningar.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning ’:
Det har varit, likaså oförmodadt, som smärtande för mig, och jag förmodar, de öfrige Riksens Ständers Revisorer, som med mig delat samma åsigter utaf Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angåenderevi80n af tullräkenskaperne, att inhämta, det Kongl. Maj:t ansedt Riksens Ständers revisorer, med afvikelse ifrån den för dem 1813 utfärdade
Den 13 Martil, 739 Instruction, samt 68 §•
Riksdagsordningen, hafva visse deri omnämnde åtgärder vidtagit, oell då jag, ej allenast såsom ledamot i alla revisioner deltagit utan äfven i egenskap af ordförande, ägt förbindelsen till ärendernes framställning till beslut, anser jag mig vara 1 tvefalldigt afseende skyldig att upplysa Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att Revisionsåtgärdeme jemlikt min öfvertygelse icke öfvers skridit föreskrifternas gränsor.
Det är emot revisorerne yttradt, att, oagtadt bokstafliga innehållet, i den för dem utfärdade Instruction, samt 68 § ”Riksdagsordningens stadgande, att hvarje revision endast bör omfatta etne års afslutade räkenskaper, Revisorerne dock icke säl-’ lan utsträckt sina omdömen och anmärkningar till förvaltningsåtgärder , hörande till en påföljande tidepunct, hvarförutan de stundom ingått i tillstyrkanden och förslag, som enligt hvad en del ledamöter vid sista Tevisionen sjelfve funnit icke rätteligen böra utgöra föremål för deras befattning.”
Härvid får jag först erindra, att detta stadgande i 68 §•
Riksdagsordningen torde hafva afseende på räkeo; skapernes granskning och de. ärendersorn der-s med stå i samband, i anseende till hvilka, då en längre tiderymd fordras, för räkenskapers afslutande, en bestämd tid, aflägsen ifrån den närvarande tiden, måste bestämmas,men, lägger derföre intet hinder i vägen för den deraf oberoende, administrativa granskningen, emot hvilkens fortgång till den närvarande tiden, inga föreskrifter kunna eiteras, utan hvilka derw <*mot synas dertill authorisera, enär 2 §, i Re - 740 Den 13 Martil. visorcrnes iostruetion innehåller att Revisorerne skola äga tillgång till alla StatsContoirets handlingar och räkenskaper, icke allenast för de år till hvilka revisionen sträcker sig, utan ock likmätigt 42 §.
Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsConloiret undfå de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt finna nödiga } varande det icke tänkbart, att
Lagstiftaren skulle öppna en oinskränkt tillgång till handlingar och upplysningar för en oinskränkt tid, utan ändamål att få till granskningsåtgärder begagnas, samt att
Revisorernes granskringsrätt 6kul!e vara inskränkt allena till räkenskaps granskning för tvenne långt förut förflutna år.
Till detta omdöme hafva Revisorerne äfven hämtat styrka ifrån StatsUtskottets, af Riksens Ständer gillade Betänkande af den 26 Maji 1818, som i enahanda åsigter synes instämma, och i öfverensstämmelse dermed, hafva ock alla revisioner utsträckt sine omdömen om administrativa åtgärder utöfver räketn skapsåren, utan att någon erinran blifvit dervid gjord af Riksens Ständer, eller, förr än nu ifrån Regeringen.
Beträffande åter den andra anmärkningen, att nemligen, Revisorerne ingådt i tillstyrkanden och förslag som ej böra utgöra föremål, för deras befattning, så för-,' modar jag den, ej böra ledas, ifrån Revisorernes instruetion af 1812, då Revisorerne ej lära kunna anses hafva meddeldt föreskrifter eller beslutat förändringar hvad Statsverket angår, sorn i 3 §. af instruetionen förbjudes; och de, ifrån den revisorerne i samma §. uppdxagne rätt att anmärka och gifva omdöme om Dm 13 Martil, 741 förvaltningen icke rimeligen synes böra skiljas den, att, i sammanhang med samma omdöme, framställa utvägar till rättelser och förbättring gar, vill det synas icke vara någon afvikelse ifrån föreskrifter, utan tvärtom att gå ändamålet till mötes att sådane framställa der de tarfvas; enär, ifrån instructionen icke kan deremot hämtas något bestämdt förbud.
Denna Revisorernes åsigt har icke heller af Riksens Ständer blifvit ogillad, och den allmänna nyttan, sorn kan hämtas ifrån ett sådant behandlingssätt, upplyses bäst genom 1820 års
Revisions tillstyrkande af flere stadganden och för: bättringar för Rikshufvudsboksarbetet, som för-! anledt till flere vederbörande Embetsverks åtgärder, sedan Revisorernes åsigter synts hafva blifvit af Konungen i nåder gillade, hvarigenom detta riksgagneliga arbete tidigare och fullständigare kommer till fullbordan, och hvilket förhållande gifvit en ny styrka åt Revisorernes öfvertygelse, att i förening med allmän nytta och utan motsägelse af föreskrifter, så beskaffade tillstyrkanden kunna äga rum.
Ridderskapets och Adeina bedömande vördsamt öfverlemna, kan jag icke , kallad af min pligtskänsla återhålla det yttrande, att om, med instämmande i de emot Revisorerne gjorde anmärkningar, Revisorernes granskningsåtgärder blefvo inskränkte blott till de tvenne räkenskapsåren, för en längesedan tillryggalagd tid utan tillåtelse till vidsträcktare pröfning af administrativa åtgärder, och 742 Den 1^ Martil. utan rättighet att få yttra någon tanke om behöfiige rättelser och förbättringar i afseende på förekommande ämnen, så skall man snart finna att
Revisorerne blifva så inskränkta i deras verkningskrets, att det med denna inrättning, åsyftade vigtiga ändamål aldeles förfelas; och jag vågar tro, att desse nationens ombud , desse väcktare öfver nationens rättigheter, under det längre mellanrummet, emellan lagtima Riksdagarne, så uppfyidt nationens fordringar, att, i afseende på denna beredda allmänna nyttan, man äger anspråk på bibehållande af utöfningen af de rättigheter Revisorerne hittills be^ gagnat, som, under en ökad erfarenhet, otvifvelagtigt skall äga ett betydligt inflytande på nationens sannskyldiga väl
Jag anhåller att detta anförande må få åtfölja Kongl. Maj ts nådiga Proposition till StatsUtskottet samt att de öfrige Respective RiksStånden deraf må erhålla del. N:0 4.
Friherre Mannerheim, Lars Augujl; Enär alltsedan Pleni-dagen den 18 Februarii då anmärkningar gjordes emot mina Embetsberättelser och min förvaltning af Embret, ingen protocolls justering förr än nu ägt rum, och jag derigenom saknat lämpligt tillfälle att öfver dessa anmärkningar förr mig yttra; anhåller jag att Ridderskapet och Adeln ynnestfull lemnar ett ögonblicks upp - Deri io Martii, märkSamhet till hvad jag i anledning af dem nu ämnar anföra, I främsta rummet sätter jag de väckta frågor, huruvida, (att nyttja Författarens egna ord), sådane förklaringar och tillämpningar af Ttyckfrihetslagen, af administrationen, i oafhängighet med Riksens Ständer gjordes, så att hvad Riksens Ständer stadgadt till skyddande för publiciteten i någon mån derigenom kunde eluderas»
På etne sätt kan JustitiaeOmbudsmanneo egenteligen komma i tillfälle att om så beskaffade ämnen vinna kännedom, nemligen genom klagomål från Författare och utgifvare, eller genom någon till efterlefnad kungjord offentelig handling.
Intetdera har ägt ruin.
Allmänhetens gissningar kunna ej, i hvad fall som helst, ligga till grund för JustitueOmbudsmans åtgärder.
Om med publicitetens hcinclelser och öden menas indragning af Dagblad, eller förbud för någon person att sådane utgifva, äro dylika åtgärder allmänt kände, och äga deras grund i TryckfrihetsLagens uttryckelig» Stadganden, till hvilka Ridderskapet och A i deln vid iS12 års Riksdag sjelf medverkat.
Om det skick hvaruti sig befinner utarbe: landet af Förslag till en ny Civil- och CriminaiLag, har Kongl. Maj:t underrättat Riksens Ständer i dess nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag; E)en 13 Mart ii t (se i6:de sidan;) jag har trott att ett upprepande af detsamma vore öfverflödigt.
Med Comitféen till öfverseende af Författ-' bingarne rötande näringarne, samt förändringars föreslående för de administrativa
Em* betsverken, saknar jag ali relation, Och resultaten af deras arbeten voro mig ej kände, då berättelsen inlemnades hvarken genom meddelande, eller genom någon allmän gjord handling.
Deductionen om hvad som kan förstås med 'jordelagtig elier icke ojördelaktig,, lemnar jag L sitt värde.
Jag har med min ordställning ve* velat uttrycka, att Lagskipningen bibehållit sin jemna gång, och mitt omdöme i denne del grundar sig på hvad jag erfarit, på öppet gjorda forskningar, på hos mig anstälda klagomål, hvilka ej varit af beskaffenhet, att innefatta tillräckliga anledningar för mig, att genom klandrande omdörpen kasta en oför-; tjent skugga på domare och Embetsman i allmänhet; att en och annan; afvikelse bordt anmärkas och blifvit det, bör ej anses verkande på det hela, och elen som under vidräkningen, helst med sig sjelf, fattar, att ingen absolut fullkomlighet finnes på jorden, dömmer andre med varsamhet.
Kerr Cederschjöld indelar desse brister i fena slag.
Den 13 Martti, 1:0.