Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur de handlingar, som i afseende på denna sak blifvit hit öfversända, anhåller jag att få meddela innehållet af amtmannens i Hedemarken yttrande: »Amtmanden bemaerker sluttelig, at han väl ikke anseer Oparbeidelse af Vei fra Rögden» (Kaikelandstorp) »af större Vigtighed end et Veianlseg fra Midtandersfors; men i det han formener, at begge bave sin fulste Berettigelse og begge nu eller senere maa komme i stand, antager han, at Anlaegget fra Egnene ved Rögden, der tidligene er bragt paa Bane, idet det allerede gjennem mange
Aar har vaeret omventileret, ogsaa först bör nyde Fremme, saa fremt ikke Statskassens Midlermaatte tillstede, at begge samtidigt tvinges till udförelse.»
Då man häraf ser att den auktoritet å Norska sidan, som har dessa anläggningar att ombestyra, anser företaget företrädesvis böra komma till utförande, men att Propos., till följd af bristande penningetillgångar, ej vid detta Storting blifvit fuMlöljd, torde, för att denna väganläggning ändock å Svenska sidan måtte komma till stånd, det vara bäst att slutet af Utsl::ts Betänk, i denna punkt förändras.
Man skulle väl kunna anmärka, att tillräckliga skäl ej förefinnas att vid denna riksdag bevilja anslag för ifrågav.de ändamål, men då några medel icke blifvit beviljade för någon väg 176
Den 5 September f. m. i samma sträckning som denna, synas dock öfvervägande skäl tala för bifall.
Man kan möjligen ock invända, att denna trakt är mindre starkt befolkad och således mindre i behof af nya vägar, men man måste dervid taga i betraktande att kommunikationen derstädes öfver riksgränsen redan nu är ganska stor.
Jag får derföre anhålla att R. o. Ad. ville lemna sitt samtycke till att den sista delen af punken, från och med orden »dels att, innan någon del» etc. må uteslutas.
Då, efter de af Hr Statsrådet
La gerstråle lemnade upplysningar, det ännu är oafgjordt, hvilken rigtning denna väg å Norska sidan skall taga, och då jag ej anser det vara af så ringa vigt, att enahanda riktning å ömse sidor af riksgränsen blir iakttagen, får jag anhålla om afslag å denna punkt och att denna fråga må blifva uppskjuten till nästa riksdag.
De handlingar, hvaraf jag i denna fråga inom Utsk:t tagit kännedom, hafva hos mig grundat den öfvertygelsen, att denna väg är af den största vigt.
Då man betänker, att densamma utgör en fortsättning af den i föregående mom. afhandlade stora vattenleden genom sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen ända till närheten af sjön Fryken mot Norska gränsen, samt att denna ort hittills varit på kommunikationer vanlottad, måste man verkligen beklaga, att ändpunkten å Norska sidan ännu ej blifvit bestämd.
Likväl och då jag, enligt det af Hr Lagerstråle citerade utlåtandet från amtmannen i Hedemarken, funnit att Kaikelandstorp af honom anses vara den lämpligaste beröringspunkten, tror jag, att, genom att bifalla Hr Lagerstråles förslag, man skulle kunna framtvinga å Norges sida hvad som för Sverige vore mest önskvärdt, nemi. att Norska vägen äfven komme att utgå från Kaikelandstorp.
Jag anhåller om bifall till Hr Lagerstråles förslag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels af Hr Lagerstråle, att Utsk:ts hemställan skulle bifallas med följtde förändrade lydelse: »att R.
St., för anläggning af väg mellan Östmarks kyrka och Norska gränsen i närheten af Kaikelandstorp, måtte anvisa två tredjedelar af den härför beräknade kostnad, att utgå med, i jemnadt tal, tretiofem tusen rdr, under vilkor, att vederbörande vägbyggnadsskyldige åtaga sig att, mot åtnjutande af detta statsbidrag, ansvara för arbetets utförande och vägens framtida underhåll;» dels ock af Frih. Tersmeden, att Ulsk:ts hemställan måtte afslås.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Ullåhts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall dertill med den af Hr Lagerstråle föreslagna Den 5 September f. m. 177 föreslagna förändring, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, oell vidare propos. på afslag å merberörde hemställan, hvilken propos. hesvarades med många nej och några ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, med den af Hr Lagerstråle föreslagna förändring, lörnyades samt hesvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
13:de punkten.
Min afsigt är icke att här framställa något särskildt yrkande; men enär det alltid måste vara af vigt för en landsort att få kommunikation med residensstaden, och då ovilkorligen ifrågav:de företag är af den beskaffenhet, att det förr eller sednare måste komma till stånd, har jag endast, med ogillande af Ulsk:ts motiver, velat till It. o. Ad:s behjertande påpeka delta förhållande.
Ofverläggningen förklarades härmed slutad och Utsk:ts hemställan Lief, uppå framställd propos., af 11. o. Ad. bifallen. 14:de, 15:de och 16:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 17:de punkten.
Om också det Högt.
Ståndet hittills visat sig villigt att till största delen bevilja de anslag, som af Stats-Utsk:t i delta Betänk, blifvit tillstyrkta för de nordligare länen, tror jag likväl icke, att samma förfaringssätt i afseende på denna punkt hör iakttagas.
Man finnér nemi., att denna liro redan blifvit öppnad och tillgänglig för den allmänna trafiken, äfvensom att Umeå häradsboer blifvit förpligtade att fullborda samma brobyggnad.
Man finner ytterligare att, då detta arbete skulle företagas, kostnadsberäkningen uppgick lill 86,000 rdr, hvaraf statsbidraget utgjorde 55,000 rdr såsom lån, och 27,500 såsom anslag utan ålerbetalningsskvldighet, och stadens bidrag omkring 3,000.
Slutligen, sedan bron blifvit färdig och kostnadsförslaget blifvit ölverskridet med 32,288 rdr, hafva häradsboerne hos II.
St:r anhållit om ytterligare bidrag för att betäcka den genom koslnadslörslagets öfverskridande uppkomna bristen.
Då jag just anser denna anhållan vara någonting alltför långt gånget, får jag vördsamt anhålla om afslag å denna punkt.
I motsats till den siste värde talaren, får jag anhålla om bifall till lUsk:ts förslag.
Det skulle visserligen vara elt och annat att mot denne talare invända, men det torde vara tillräckliga motskäl, då jag får äran II. VI.
12 178 Den 5 September f. ro. upplysa honom derom, att det just var dotia samhälle, som hemsöktes af den svåra missväxten härom året, äfvensom alt detta samhälle redan ådragit sig en skuld af 35,000 rdr.
Det kan visserligen synas vara ganska hårdtl för de brobypgnadsskyldige i Umeå, att, sedan det kostnadsförslag, på grund hvaraf de erhållit statsunderstöd, blifvit med en viss summa öfverskridet, nödgas densamma ensamme tillskjuta, men då R. o. Ad. så många gånger förut under denna riksilag förklarat, alt en kommun, som åtagit sig att, mot erhållande af statsunderstöd, verkställa ett företag, icke kan, äfven om delta understöd befanns otillräckligt, göra anspråk på ytterligare anslag, samt då jag tillika anser, att ett farligt prejudikat härigenom skulle uppstå för eftergifters lemnande, sedan kontrakt blifvit ingångna, måste jag anhålla om afling å punkten.
IIr von Knorring:
Då ingen reservation mot detta Ut sk:ts beslut blifvit afgifven, hade jag sannerligen ej väntat, alt någon af Stats-Utsk:ls ledamöter mot detsamma skulle uppträda.
Då emellertid nu så är förhållanhet, anser jag, för alt bemöta honom, mig endast ännu en gång böra upprepa, alt Umeå 1 lia samhälle, sorn redan förut bällar för en skuld af 35,000 rdr, sannerligen skulle komma i en ganska beklaglig belägenhet, om det skulle åläggas att betala den kostnadsförslag^ ölverskjutande summan af 32,000 rdr.
Ilr Paykull, Lars
Då jag instämmer med Frih. af Ugglas i anhållan om afslag å denna punkt, får jag på samma gång hembära honom min tacksamhet för det han åtminstone i denna fråga ingått på mina principer.
Gr. af Ugglas, L udvig:
Då jag för min del instämmer med Frih. af Ugglas och Hr Fahnehjelm uti deras anhållan om afslag å denna punkt, får jag till Hr von Knorring hemställa, om icke kommunen ändå i sjelfva verket skulle vara lika nöjd med att frän statens sida få emottaga ett ytterligare lån.
Det är fiir att besvara Gr. af Ugg las, som jag nu för tredje gången tröttar R. o. Ad.
Jag kan såsom svar på hans hemställan endast erinra honom derom, att, då icke mindre jin 3 personer från den orten motionerat i samma syftning, man icke rimligtvis kan antaga annat, än att Umeå samhälle (inner en förmån uti, orri det af Utsk:t nu beviljade lånet kommer det tillhanda.
Jag måste, medan jäg har ordet, äfven påpeka den verkligen stora vigt, af hvilken denna bro är, icke allenast för liela norra Sverige, då postgången sker deröfver, utan äfven för omkringliggande trakter.
Vi skola blott i sistnämnde afseende erinra oss om, huru länge de resande, som förut ville passera Den 5 September f. Bi. 179 Umeå-elf, finsjö höst och vår vanta, samt hvilket stort antal personer i densamma drunknade.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt TIr Gr. o. Lamdtm. upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels Infall till och dels alslag å Utsksts lörevule hemställan, framställde IIr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades niånga nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utlöllo med mångå ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Hr von Knorring begärde votering.
Uppsattes och justerades följande voterss-propos.: »Den som bifaller 17:de punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 141, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna punkt».
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna halva utfallit sålunda:
Nej— 33. 18:de—21:sta punkterna.
Utskrts hemställanden biföllos. 22:dra punkten.
Jag har ingenting att anmärka mot det anslag, som Slats-Utsk:t här föreslagit.
Jag har endast velat påyrka, alt allmänheten må befrias från broafgilters erläggande, enär jag till min ledsnad sett alt bropenningars erläggande, i likhet med hvad som eger rum vid bron öfver Sag-ån, af Ulsk:t i denna punkt blifvit föreslaget.
Jag får derföre anhålla alt R. o. Ad. behagade bifalla förevarande punkt, med undantag af det sista mom:t.
Jemförelsen mellan bron öfver Sagån och den nu föreslagna synes mig icke vara riktigt val vald, ty i afseende på den förra eger det förhållande rum, att anslag blifvit hevi!jarit för hela bron.
Hvad bron öfver Hammarsundet åter bet rallar, så har trafiken deröfver förut blifvit ombesörjd medelst en färja; och hafva intressenterne der sjelfva tillskjutit ett icke obetydligt kapital, för att slippa densamma, enär passagen öfver detta lilla sund visat sig ganska vådlig. 180 Den 5 September f. m.
Då trafiken skulle komma att vinna ganska mycket, beluifdes den nu föreslagna nfgilten ieke siiltas annat än ganska lågt; och anhåller jag derföre om bifall till LJtsk:ls hemställan.
Det är visserligen sannt att den långväga trafiken vinner på anläggandet al denna bro, men den närmare vinner ändå mycket mera, om den blelve befriad från afgiflens erläggande; och det är af detta skäl som jag fortfarande anhåller om bifall till mitt nyss afgifna förslag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt IIr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Ulsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall dertill med följtde förändrade lydelse: »alt It.
Sl:r lör anläggande af en jernbro öfver lilla Haminarsundet i närheten af Askersund, malte bevilja det lör berörda arbetes utförande bildade bolag ett mot |:lar af den till 88,100 rdr beräknade kostuadssumman ungefärligen svarande anslag af 58,700 rdr;» framställdes propos. på bifall till Utskits hemställan oförändrad och besvarades med ja. 23:dje—30:de punkterna.
Ulskds hemställanden biföllos. 31:sta punkten.
Jemte anhållan om bifall t'Il denna punkt, får jag, på de skal sorn finnas anförda uti min vidfogade reservation, hemställa, att K. o.
Ad. behagade besluta följande tillägg till de föreslagna vilkoren: att sedan hvarje för sig fristående del af ifrågavide kommunikationsled blifvit, i enlighet med af K.
M. fastställd plan och afslutadt kontrakt, fullbordad, den behållna årliga trafikinkomsten först och innan någon ut delning må aktieegarne tillgodokornma, bör användas till lånets årliga förräntning och amortering, hvaremot, om inkomsterne icke härtill blifva tillräckliga, aktieegarne frikallas från all skyldighet att för sådant ändamål utöfver det inbetalda aktie beloppet vidkännas någon utgift; samt att Riksgäldskontoret skall, intill dess lånet blifvit till fullo betaldt, ega utse en ledamot uti direktionen för det till arbetets utförande bildade bolag, hvilken direktionsledamot skall hafva skyldighet vaka deröfver att behållningen af rörelsen varder på löreskrifvet sätt årligen använd till lånets förräntning och amortering, innan något deraf må till aktieegarne utdelas.
Jag befarar alt det af Frih. af Ugglas framställda förslag kan föranleda fullt så stora svårigheter, sorn Utsk:ts. Till en början får jag anmärka, i afseende å det framställda prejudikatet angale kanalen vid Asasjön, alt detsamma är af föga vigt, då denna anläggning aldrig kommit till stånd.
Den 5 September f. m. 181 Hvad det förslag
Sfer beträffar, aft man först skulle använda en del af inkomsterne, innan aktieegarne skulle få sin, så föranleder detta till en kontroll öfver kanalens inkomster oell olver det, som skall komma staten till godo.
1 det hänseendet återigen hafva vi prejudikater.
Så skall t. ex.
Hjelmare kanalbolag endast erhålla 5 proc. på sina aktier, och hvad deröfver är, skall komma staten till godo.
Det lärer icke vara så klart, huru delta öfverskott beräk nas.
En dylik fråga är emelleitid för närv:de af direktionen för Trollhätte kanalbolag väckt.
Rnglorna innehålla nemi. der, att, sedan linder ett visst antal år kanalbolaget lått åtnjuta dels Statsbidrag och dels de uppburna inkomsterna, staten skulle få en årlig inkomst af 15 proc.
Nu har bolaget inkommit med ett torshag till andning af dessa regler, öfver hvilket förslag Kammar-Rätten i dessa dagar algifvit sitt utlåt.
Deraf har visat sig, alt det blir en ganska trasslig sak, att få tillfyllestgörande bestämmelser.
Då jag derföre anser det vara ganska besvärligt för staten att inlåta sig på en bana, sådan som den Frill, af Ugglas föreslagit, får jag lill R. o. Ad. hemställa, 0111 icke en återrc miss af ifrågav:cte § vore lämpligare, i syftning att lä ett förslag, som vore mera lätt utförbart än det i den ifrågav:de reservationen föreslagna.
Att vid ett så stort företag, som det ifrågav.de, bestämma att bolaget skall ställa säkerhet för ränta och kapital-albetalning under hela den tid, som dertill åtgår, anser jag vara orimligt.
Af hvilken skulle man kunna be gära en borgen för räntan på 800,000 rdr under 31 år?
En sådan kan icke en gång fordras vid fråga om kronans egendomar och boställen, då dessa utarrenderas på 30 år, utan man fordrar borgen liir 5 år i sender.
Det skulle visserligen kunna låta sig göra här; men hvad hiefve följden?
Jo, att efter denna tids förlopp bolaget ej skaffade vidare borgen, och staten finge efter dessa 5 år Öfvertaga kanalen.
Men staten har redan nog att förvalta i fråga 0111 kommunikationsleder.
Jag instämmer derföre i hvad Frih. af Ugglas anfört i första delen af sin reservation, nemi. att medlen först skola användas lill ränta och amorterting af det lånade kapitalet, innan delegarne få uppbära någonting.
Då den side talaren har anmärkt, alt vid Hjelmare och Trollhätte kanaler svårigheter i detta afseende visat sig, får jag göra den värde talaren uppmärksam derpå, att förhållandena der äro olika.
Då nemi. för de lörra kanalbolagen finnes löreskrifvet alt delegarne först skola uppbära en viss proc., är ju förhållandet här alldeles motsatsen.
Jag kan således ej, i likhet med denne värde talare, inse, att afgörandet af denna fråga, på sätt Frih. af Ugglas löreslagit, skulle vara med några särdeles svårigheter förenadt.
Hvad åter beträffar den sednare delen af Frih. af Ugglas' reservation, kan jag icke underlåta alt deremot göra en an - Den 5 September f. m. märkning.
Att för ett så beskafTadt ändamål tillsätta en ledamot i direktionen, synes mig vara högst olämpligt.
Då nemi. denne person skulle al Riksgäldskontoret utses, för att deltaga i. direktionens göromål, skulle han vara bosatt på den ort, hvarest direktionen hade sitt säte.
Vore nu detta på landet, skulle ofta inträffa svårighet alt få en fullt lämplig person.
Då nu meningen med denne direktionsledamots utseende vore, att han skulle utöfva kontroll på att de inflytande medlen användas till betalande af Riksgäldskontorets fordran, och det således vore öfverflödigt att han som direktionsledamot komme att deltaga i direktionens öfriga beslut, vore det enligt mitt förmenande vida lämpligare, örn fullm:ge i Riksgäldskontoret utsåge en person, som deltoge i revisionen, och som kunde göra anmälan, derest bolaget ej ställt sig kontraktet till efterrättelse.
Jag får derföre, tillika med det förklarande, att jag instämmer i första delen af Frih. af Ugglas’ förslag, anhålla om pro* pos. på bifall till samma reservations andra del, med den förändring, att, i stället för ordet direktionsledamot, måtte inflyta ordet revisor.
Hr Paykull, Lars Gustaf: 1 likhet med de Hrr, som förut yttrat sig i denna fråga, anser jag att man icke till ett så stort företag som det ifrågav:de kan bevilja lån, isynnerhet då summan är så betydlig och tiden så lång.
Jag kan deremot icke dela de Hrrs åsigter, som velat afhjelpa de uppkomna svårigheterna, dels genom att föreskrifva vissa vilkor för medlens användande, dels genom att Riksgäldskontoret skulle utse en ledamot i direktionen eller i en revision; utan är min tanke, att man bäst skulle vinna ändamålet genom att rent af bevilja ett anslag, hvilket skulle utgå till jemnt så mycket mindre belopp som räntan på lånesumman skulle hafva utgjort.
Det är gifvet att bolaget finge lof att upptaga större lån än det annars behöfde, ifall bristen skulle fyllas genom tillskott.
Skillnaden, som skulle uppkomma, blefve 200,000 rdr, men det är olika för bolaget att pantförskrifva sig lör 450,000 rdr än för 200,000.
Genom alt bevilja detta anslag sluppe man att föreskrifva vissa reglor för användandet af den vinst eller inkomst, företaget kunde gifva, och direktionen finge friare händer, hvilket jag anser vara af mycken vigt.
Meningen är väl att underlätta kommunikationon i den ort, der kanalen anlägges.
Då vidare allt skäl finnes för att nedsätta trafikalgiften så mycket som möjligt, på det att staten derigenom måtte erhålla en ökad inkomst, komma 2 särskilda intressen att uppslå; och det lärer då blifva ganska svårt för statens direktionsledamot att veta, hvilket han skall följa.
Sparres förslag, att den af Riksgäldskontorets fullm:ge utsedde person endast skulle deltaga i en revision, så låter visserligen delta sig göra, så länge arbetet pågår; ty då kan han säga, att, om icke detta arbete göres på Den 5 September f. m. 183 fördelaktigaste sätt, utbetalas ej mer några penningar; men sedan detta en gång blifvit fullbordadt, inträder ett annat förhållande.
Det finnes dessutom ett annat ganska vigtigt skäl, som talar lör att anslag måtte beviljas i st. f. lån.
Då man nemi. giiver anslag, intriilTar vanligtvis det förhållande, att intressenlerne få tillsläppa större delen af kostnaden sjelfva, och då tänka de sig noga re före.
Jag får derföre på de skäl, jag anfört, yrka att R.
Sl:r mätte åt förev:de företag gifva ett anslag af 330,000 rdr; samt, på det alt saken mätte blifva nogare undersökt, att ifrågv:de del af Betänk:t måtte blifva återremitterad.
Jag instämmer med Frih. af Ugglas deri, att säkerhets ställande för så slör summa under en lid af 30 år har stora olägenheter med sig och är ej lält alt åstadkomma.
Då det tillfölje deraf är klart att man hör söka en annan väg för att betrygga statens säkerhet, blir frågan den, hvilken väg man skall taga, helst llere sådana erbjuda sig.
Ett sätt är här förut framstäldt, nemi. att, sedan aktieegarne lått en viss del, det öfriga skulle tillfalla staten.
Ett annat, som finnes tillämpadt på våra jernvägar, är, att slaten efter en viss tid öfvertager företaget, om aktieegarne ej förmå att verkställa liqviden.
För min del anser jag detta sistnämnda sätt vara det lämpligaste.
Detsamma var också föreskrifvet lör Asa-kanalen.
Hvad den kontroll, som Frih. af Ugglas ansett behöflig för bolaget, beträffar, nernl. att fullnnge i Riksgäldskontoret skulle utse en direktionsledamot, så är jag härutinnan af alldeles lika tanke med Gr. Sparre.
För att emellertid kunna åstadkomma dessa förändringar, och då, vid fråga om etablerandet af en ny princip, det ej är bra att göra delta på stående fot, får jag yrka på återremiss af ifrägav:de punkt.
En talare har yttrat, att det vore bättre, att anslagssumman efterskänkes, emedan man derigenom undginge alla svårigheter i afseende på räntebelalningarne.
Jag erkänner alt della är ett radikalt sätt alt gå tillväga; men å andra sidan måste likväl erkännas, att, ehuru R.
St:r vid flere löreg:de fall beviljat anslag utan återbetalningsskydighet, hvilka företag likväl icke fordrat så stora tillskott från statens sida som della, så kan staten nu, då den hunnar något såsom anslag, billigtvis fordra återbetalning af en del.
Ehuru således detta företag rörer en landsort, för hvilken jag kunde vara befogad att tala, vill jag likväl icke förorda hela summan såsom anslag.
I fråga om det af mig gjorda förslås, har samma talare undrat, huru det skulle komma att gå lill, ifall aktieegarne företaga sig att utdela räntan, innan statsverket erhållit siu del.
Der - 184 Den 5 September f. m. på svarar jag, att i sådant fall
Riksgäldskontoret komme att gå tillväga med bolaget som det skulle hafva gjort med hvilken annan som helst, som ej fullgör sina förbindelser, nemi. att Riksgäldskontoret komme att hos K. M:s Refh:de begära qvarstad å de medel, som funnes.
Ett sådant underslef kan emellertid icke så lätt låta sig göra, då bolaget hade en revisor, som genast- anmälde förhållandet lör Riksgäldskontoret.
Tersmeden bar ifrågasatt, alt samma vilkor här skulle statueras som för jernvägarne.
Detta vore visserligen en mycket enkel utväg; men det är likväl en betydlig skillnad mellan en kanal i en aflägsen landsort och en bibana, som stöter till statens jernvägar.
Jag tror flir min del, alt, af de ifrågasatte alternativcrna, det af Frih. af Ugglas och mig framställda är det lämpligaste och lättast verkställbara.
Då det förslag, som nu blifvit fram stäldt, innefattar en nyhet och lill följd deraf bör nogsamt pröfvas, vill jag ej motsätta mig en återremiss, ifall R. o. Ad. skulle besluta en sådan.
Tersmedens förslag att i afseende å kanaler bestämma enahanda säkerhet som för jernvägar nu är stadgadt, kan vara ganska rigligt, men deremot skulle jag anse det vara orätt, om den likställighet, man nu tyckes vilja emellan dessa arter af företag inlöra, jemväl utsträcktes ti.l den för jernvägarne föreskrifria s. k. garantiteckning lör sjelfva arbetets utförande.
Alt sådant icke heller synts vara Frih.
Tersmedens mening, ber jag att lå i protokollet antecknadt.
Hr Paykull: 1 afseende på Gr.
Sparres invändning ber jag att få anmärka, det jag ej förstår, huru bolaget skulle kunna lagsökas flir det att t. ex. bolaget nedsatt frakterna eller vidtagit reparationer på kanalen.
Hvad heträflar åter Frih.
Tersmedens förslag att staten skulle öfvertaga bolagets egendom, har jag ingenting deremot, så framt staten säljer eller utarrenderar kanalen.
Jag anhåller fortfarande om återemiss.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å Utsk:ts förev:de hemställan, hvars antagande utan förändring eller tillägg ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels af Gr.
Sparre alt punkten skulle bifallas med följande tillägg: »att sedan hvarje för sig fristående del af ifrågav:de kommunikationsled blifvit, i enlighet med al K.