Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj;t, i dess Nådiga proposition, bestämdt förklarat sig vara oförhindrad , att i Oeconomisk väg förändra eller upphäfva de Författningar, hvilka för närvarande förbjuda- Fastighets-försäljning af nämnde beskaffenhet ; Och Bonde-Ståndet icke kunde, lika med Utskotten , anse en tillåtelse i nämnde afseende medföra skadliga följder; Ärendet bor. de , så vidt det vore att betrakta såsom Oeconomie-mål, öfverlemnas tifl Kongl. Majrts
Nådiga psöfoing och afgörande $ hvaremot Bonde* Den 15 December f ni.
Ståndet gillat det förslag till Lag-förändringar, som Utskottens förra Betänkande innefattade.
Af de nu upplästa Protocolls-Utdragen synes , att Trenne Stånd redan godkänt det af Utskotten föreslagna Lagstadgandet, som, i händelse af Kongl. Maj:ts bifall till sjelfva saken , skulle komma att utfärdas.
Det är således fullkomligt likgiltigt , hvad beslut Ridderskapet ojh Adeln derutinnan fattar.
Nu är jemväl genom Protocolls-Utdragen upplyst , att Preste- och Borgare-Stånden bifallit Utskottens båda Betänkanden , hvilka afstyrka fast egendoms försäljning å Lotteri.
Bonde-Ståndet har deremot ansett sig böra öfverlemna sjelfva saken till Kongl. Maj:t.
Om Ridderskapet och Adeln nu förenar sig med Bonde-Ståndet , så förfaller frågan om sjelfva saken, hvaremot, om Ridderskapet och Adeln instämmer med de andra Stånden, ett a/styrkande deraf kommer att ega rum.
Då målet är i sådant skick, anhåller jag nu endast örn Proposition å Betänkandet.
Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan 5 i efter, middag att fortsättas.
Herr Munck af RoseJiskjöld Eherhard ; Jag är alldeles ense med Herr vön Hartmansdorff deruti , att hazardspel alltid äro skadlige för hvem som helst Jag kan icke eller gifva mitt bifall tili en sak , som innefattar ett verkligt ondt, om man ej derigenom kan förekom - Den 15 December f. m. ma ett större ondt.
Visserligen hade jag önskat . att man genom financiel!a och oeconomiska författningar i tid hade vidtagit sådana åtgärdet, att en förmonligare försäljning af fast egendom kunnat beredas , men då nu ingen så* dan försäljning kan ske annorlunda , än till betydlig förlust för fastighets-egaren , och i alla fall de flesta försäljningar lära ske å utmätnings* auction , är detta ett afven så stort, om icke större, hazardspel , emedan det ofta beror på , om en person infinner sig vid Auctionen, eller icke , eller huruvida någon formalitet blifvit försummad.
Jag kan derföre , för närvarande, icke annat än tillstyrka bifall till fast egendoms försäljning å Lotteri, såsom ett ondt, hvilket förekommer ett större ondt.
Dessutom, så länge vårt myntvärde är vacklande, och våra Statsceconomiska författningar ombytas vid hvarje Riksdag , blir, om man dertill lägger de högst låga productions-priserne , hvarje försäljning af fast egendom ett verkligt hazardspel, .och jag hemställer till hvar och en , sorn haft någon erfarenhet i detta ämne , om han kan neka denna sats , dä närvarande ställning icke ens roedgifver någon probabel calcul öfver afkastningen af en egendom , eller öfver räntan af det Capital, man derföre erhåller, enär nemligen denna förvandlas i Silfver.
Om vid en annan Riksdag myntvärdet blir bestämdt, skall jag , om jag då är närvarande som Riksdagsman, vara den första att afstyrka denna försäljning å Lotteri, så snart nemligen Nummer-Lotteriet blifvit afskaffadt.
Detta senare är ett ondt , 6om icke förekommer något större ondt, och Den 1S December f. m. icke ens uppfyller det ringaste goda ändamål.
Det förundrar mig derföre , att personer, sorn icke ifrat anot Nummer - Lotteriet och mot Utländska Fastigheters bortspelande , för närvarande så mycket bestrida fast egendoms försäljning å Lotteri.
Det egentliga föremålet för Riksens Ständers åtgärd har varit, att uppgifva ett Lag-förslag i ämnet, men alldeles icke att afgöra, huruvida sjelfva saken är skadlig eller icke , helst frågan är oeconomisfc.
Jag kan derföre ej annat än tillstyrka Ridderskspet och Adeln . att förena sig sned Bonde-Ståndet, som , om jag ej misstager mig , ansett inrättningen nyttig, ocli tillika antagit Utskottens Lag-förslag.
Grefve PosseArvid.’.
Den Ledamot, sorn först yttrade sig, är illa belåten med Utskottens Betänkande, emedan han tror sig finna , att bifall dertill skulle innefatta detsamma , som om Ständerna yttrads ; Vi anse saken skadlig, men vi vilje likväl i vår nion medverka dertill.
För att kunna döma mellan honom och Utskotten , bör man göra sig reda för formen af ämnet.
Kongl, Maj;t har sagt, att frågan är af oeconomjsk beskaffenhet , men som den i visst fall "inverkar på den Allmänna Lagen, har Kongl. Majit deröfver velat inhämta Riksens Ständers yttrande.
Utskotten hafva svarat, att de funnit sjelfva frågan sådan, att Ständerna? hörds hos Kongl. Majit afstyrka dess verkställighet j men som densamma vore af ceeonomisk beskaffenhet, och Kongl, Majit således utan Den 15 December f nu utan afseende å ett säcfant afstyrkande , äger öppet att till åta! fast egendoms försäljning på lotteri, så hafva Utskotten ansett nödigt att ifrågavarande Förslag till ändring i Allmänna Lagen öfverlemnades till Kongl. Maj:t, hälst underlåtenhet deraf icke directe kan förekomma tillåtelsen att på lotteri bortspela fast egendom ; men val förorsaka mycken oreda och tvetydighet för Domare-makten.
Betänkandet delar sig således i 2 delar ; den förra dm fast egendoms försäljning å lotteri , den sednare om den förändring i Allmänna Lagen, som deraf blir nödig.
I den sednare frågan hafva, på sätt Friherre Cederström anmärkt, tre Stånd redan fattat deras beslut, hvadan Riddcrskapets och Adelns är till sin följd fullkomligen, likgiltigt.
Den förm frågan är deremot ännu öppen; och på de skäl , jag nu haft äran framställa , vågar jag tillstyrka bifall å Utskottens Betänkande.
Herr LagerhjelmPehr:
Det kan ej vara likgiltigt, huruvida Riksens Ständer anse en fråga nyttig , eller skadlig.
Sjelfva den ursprungliga behandlingen tillkännager, att Riksens Ständer anse frågan vara af oeconomisk natur.
Men det kunde äfven hända , att, ehuru Konungen så förklarat den, Ständerne likväl ansågo den vara af Rätts-natur.
I allmänhet är det ej så likgiltigt, om fast egendom behandlas såsom sådan , elier endast såsom lösören , emellan hvilka Lagen gör en stor skilnad äfven i andra hänseenden.
Det har från uråldriga tiden varit ett tecken på den SvenRidd. o. Ad* Frots XI, Band. 40 754 Den l5 December f. m■ M ' ska Allmogen, att den älskat sin fädernejord.
En sådan tillgifvenhet är väl oiörklarlig för dan, som endast fäster sig vid arithmetiska beräkningar^ men medför likväl i utöfningen en skonsammare bahandling af den egendom , man lemnar åt efterkommande , och dessa olikheter i behandlingen ha ett mägtigt inflytande på Nationens välstånd.
Jag kan ej eller med en annan värd Ledamot instämma deruti, att man bör uppoffra principen för den tillfälliga vinsten, att förekomma ett större ondt, som haa anser utmätnings-auctioner vara.
Jag har tyckt det vara orätt att, om man erkän. ner, det en princip gifves, uppoffra den för tillfällets kraf; åtminstone är då, efter min tanka , bättre att medgifva , det ingen princip finnes,.utan att allt styres efter slumpens nyck.
— Då Konungen öfverlemna! frågan till Ständerna , tror jag det vara nödvändigt , att Ständerne äfven yttra sig öfver nyttan eller nödvändigheten af sjelfva saken.
Jag förenar mig med L7tskotten i sjelfva hufvudsaken, men det förundrar mig, att Utskotten i en fråga, som de afstyrkt, likväl afgifvit ett lagförslag.
Nu är dock detta lagförslag genom 3 Stånds beslut bifallet, hvarföre endast ett afstyrkande i hufvudsaken återstår.
Jag anhåller således först om proposition på hufvudsaken , och sedermera, om den afstyrkes , att den andia frågan må förfalla.
Herr Ribbing, dr vid; Bonde-Ståndet har tillstyrkt frågan , så vida den vöre af cecono* misk beskaffenhet.
Af Kongl. Majit har åter Den 1S December f, tn. 755 blifvit sagdt, att emedan det vore ett ämne, som innefattade Lagfråga , Kongl.
Maj:t öfverlemnade den till Riksens Ständer.
Men om irågan innefattar hvad ämne som hälst, skall likväl en Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition såsom Lagfråga behandlas, enligt 60 §.
Detta Grundlagens förordnande befästes än vidare af a:ne andra dess §. §., nemligen 34. §.
Riksdags-Ordningen, der det står: Vill Konungen nugot ceconomiskt mål gemensamt med Riksens Ständer afgöra, järf ares dermedj på sätt som for Lagfrågor är stadgadt.
Och 89. §.
Regerings-Formen lyder : Vill Konungen ät Riksens Ständer öfverlemna, att gemensamt med honom något afgöra som Rikets Allmänna Styrelse rörer, då förfar es dermed på det sätt, som angående Lagfrågor är stadgadt.
Nu hemställer jag, om Utskotten behandlat måiet såsom Lagfråga , då de icke bestämdt yttrat bifall eller afslag, utan i stället företagit ärendet, såsom oeconomiskt , och i önskningsväg gjort underdåniga framställningar?
Mig synes det vara alltför klart , att Betänkandet är i en form, vidrig Grundlagen* anda och bokstaf.
Här har blifvit anmärkt, att något klander af sjelfva Lagen icke förekommit j men Herr von Hartmansdorff har likväl nyss anfört, att då icke något visst maximum är uisatt för den summa , till hvilken en egendom må bortspelas , så kan egaren sjelf möjeligen , jemte försäljningssumman , äfven vinna äter sjelfva egen, domen.
Man klagar äfven öfver, att sådane Den i5 December f. m. finance-åfglrder vid denna Riksdag icke blifva vidtagne, hvarigenom man kan undgå dylika paliativ-curer.
Det ar likväl vid samma Riksdag , som man upptagit Stats-Lån på kommande slägters Credit, som man velat fråntaga fader- och moderlöse förmons-rätten till utbekommande af deras arf och , som man icke nöjd härmed , nu äfven vill åt egoismens njutningsbegär offra sjelfva jorden i det den underkastas Lagar, hvarigenom sättet göres lätt, att henne förvandla, och såsom lösegendom förskingra.
Hittills har jorden endast varit den idoges lön , icke ett pris för hazardspelaren.
För min del skall jag icke anse ett bifall till detta förslag annorlunda, än som ett bedröfligt vedermäle, att vi befinna osa i en tid , då krafter mägtigt verka till det helas upplösning.
Jag afstyrker således att ingå på det Beslut , som de öfrige Riks-Stånden fattat, och tror Riksens Ständer helt simpelt böra svara:
Att, med erkännande af Kongl. Maj ts Nådiga omtanka , att vilja höra Riksens Ständer öfver ett ämne, vackt af enskilte, och som möjeligen kunnat innebära medel att afhjelpa en öfverklagad förlägenhet vid fastigheters försäljning , Rikrens Ständer likväl, så i moraliskt, som ceconomiskt, afseende finna sig befogade, att i underdånighet afslå det nådigst framstäldta förslaget.
Herr Rosenblad., Bernhard:
Jag delar visserligen den Ledamots tanka, som ansett försäljning af fost egendom för det närvarande nästan Hafva blifvit ett hasardspel i jag delar den Den tS December f. m. så mycket mera, som jag fruktar för, att sjelfva ägande-rätten blifvit ett sådant, och icke det minst osäkra ; men jag finner i dessa olyckliga förhållanden ingen anledning till att biträda denna Ledamots tillstyrkan, att ännu ytterligare utvidga hazardspel-systemet genom införande af fast egendoms bortspeiande på lotteri.
Ehuru alla lotterispel, som skola löna sig, måste vara så stälcie, att möjligheten af förlust för den spelande vida öfverväger möjligheten a£ vinst, så verkar dock retelsen af en och annan lysande vinst , och det hvarje menniska medfödda förtroendet till egen lycka, att många, till och med bland dem , sorn iättligen kunna inse ofördelaktigheten, använda, ofta knappt umbärliga, tillgångar pa en rörelse, som i stället för att vara produetif är den mäst förstörande af alla.
Jag tror dock , att införandet af det nu föreslagna lotteri-spelet föga skulle medföra någon förmån för fastighetsägare i förlägenhet att finna köpare till sine egendomar, emedan jag tviflar på, att de exempel vl nu en tid bortåt hos oss haft af sådane af yttringar, gifvit allmänheten något förtroende till dem.
Vi hafva t. ex. sett egendomar vundna, hvilka den, som vunnit, måst anse för en förmån att få afstå utan all ersättning • vi hafva en annan gång sett, huru den bortspeiande ägaren efter dragningen förkunnat att, såsom ett otillräckligt antal lotter blifvit försålda, den som vunnit egendomen , måste åtnöja sig med den (vanligen obetydliga) högsta penningevinsten , och detta utan att hvarken hafva förbehållit sig en sådan rättighet i planen, eller ers 758 Den iS December f m. på något sätt redovisa för riktigheten af sin uppgift, I afseende på Utskottens Betänkande instämmer jag med Herrar von Hartmansdorff och Ribbing, samt (inner icke skäl att förändra denna min tanka af hvad jag hört en vard Ledamot yttra till försvar för Betänkandet, Om man äfven antager den vidsträckta tydning af Konungens Proposition, att Kongl. Majit betraktat frågan såsom ceconomisk , så kan detta likväl endast anses såsom cn Kongl.
Majits Nådiga Förklaring af Lag, sorn, enligt 88- §.
Regerings-Formen , Riksens Ständer äga rätt antaga eller förkasta, och vid hvars bedömmande det således tillkommer dem, att bestämdt med Ja eller Nej uttrycka sin tanka.
Då nu i Cap. t §.
Jorda Balken , denna grundval för all laglig rätt, att besitta eller förvärfva Svensk fastighet, tydligen säger; ”Thessa ,Jåro laga fång , therigenom man jord, hus och ”grund å landet och i Staden förvärfva må: ett, "är Arfj om lagliga ärfdt är, annat är Skiftej, ^om lagliga skift är: tredje är Köp, om lagli’’ga köpt är 5 fjerde är Gåfvaj om lagliga gif* ”vit är; femte är Pantj om then lagligen pantsatt och förstånden ärj" då bland de hä'r uppräknade laga fång icke finnes spel, och spel, åtminstone så vidt jag kan lörsta , hvarken är arf, skifte, köp, gåfva eller pant, så måste införandet af spel , såsom lagligt förvärfningssätt af fastighet, fordra en förändring eller åtminstone förklaring af hvad Lagen nu stadgar, och således endast genom Konungs och Stan I - Ben tS December f. m 759 ders förenade bifall kunna tillkomma.
Under sådant förhållande kan der ej annat än förundra mig lika med Herr von Hartmansdorff, att samma Utskott, som ansett hufvudsaken , det vill säga det ifrågastälda nya förvärfningssättet, böra afstyrkas , likväl inkommit med ett Lagförslag till dess införande, och genom denna förundransvärda behandling måhända föranledt en utgång , som icke öfveiensstämmer med pluralitetens af Riks-Ståndens yttrade öfvertygelse, och som aldrig kunnat inträffa , om Utskotten öppet antingen tillstyrkt, hvad de föreslagit, eller icke föreslagit , hvad de afstyrkt.
Jag får anhålla om proposition i enlighet med hvad Herrar von Hartmansdorff och Ribbing yrkat, och i händelse 3;ne Stånds för öfrigt hvarandra motsatta beslut, likväl skulle anses redan hafva bildat Ständernes pluralitet, finner jäg icke häri något skäl , som bör hindra Ridderskapet och Adeln att uttrycka sin mening p5 ett sätt, öfverensstämmande med dess öfvertygelse, samt värdigt dess sjelfständigt het i opinion och handlingssätt.
Herr von HartmansdorffDå det af Herr Rosenblad tydligen blifvit visadt, att om än Kongl. Majit skulle tro sig äga i eeconomisk väg besluta denna författning den’Uikväl icke kan verkställas, utan en förändring af Allmänna Lagen, så är det lika tydligt, att om Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Stånden skulle afslå denna Lag-förändring, kan icke heller sjelfva saken äga rum.
Ogillar man ändamålet, 760
Din i5 December f m. så bör man icke heller medgifva medlen dertill.
Man har dragit i betänkande, huruvida målet kunde förklaras för Lagfråga, samt om Kongl, Mäj:t icke ägde att derom besluta, oberoende af Riksens Ständers mening, eller mot deras ogillande af sjelfva saken, jag anhåller att, till vederläggning deraf, få påminna om en händelse, som nyligen inträffat i frågan om granskning af allmänna medels förvaltning , att då Riksens Ständer, som det syntes enligt Grundlagen, yttrade: det vara deras rätt att göra denna granskning fullständigt; svarade Konungen Nej dertill.
Maj;t äger denna rättighet till vägran, när Ständerna utöfva initiativet, så synes till motsvarigheten mellan de constitutionclla Makterna höra , att Ständerna äga samma rätt till vägran, när Konungen utöfvat initiativet, Då saken ej kan äga rum, utan förändring i allmänna Lagen, hvartill Ständernas samtycke erfordras , så kunde det ju lagligen gå med Lotteriet, som det gick roed Revisionen af allmänna medel, att allt genom ena contrahentens vägran förblifver vid hvad det hittills varit.
Om saken, enligt min önskan, skulle få en sådan utgång, tillstyrker jag, att Riksens Ständer, i skrifvelsen derom till Kongl. Maj:t, måtte tillägga den underdåniga anhållan, att de Författningar, som redan blifvit utfärdade mot Spel på utländska Lotterier, måtte göras gällande, för att derigenom förekomma de annoncer vi nu läse i Tidningarne, om fasta Egendomars bortspelande i främmande Länder, och de Penningc-remisser dit, som derigenom föranledas.
Den 15 December /. m.
För att fö rekomma Fastigheters alltför täta bort-auctionerande , hafva flere Ledamöter ansett deras försäljning pä Lotteri vara ett ondt medel, att förekomma ett större ondt.
Så mycket jag varit i stånd att höra af Herr Lagerhjelms yttrande» har han sagt, att principen icke borde uppoffras för tillfällets nyck.
Detta låter ganska vackert , men tål likväl undantag.
Enligt princi* pen bör Banken inlösa sina sedlar med silfver , likväl finnes nu mera ingen, som yrkar det.
Enligt principen borde Tackjern få fritt utföras, äfvensom Stångjern; men ingen vill påstå, att så måste ske.
Man har talat om Enkors och Faderlösa barns interesse, utan att ihågkomma , att många sådanas interesse är förknippadt dermed, att Fastigheter icke försäljas till vanpris, hvarvid ej blott Jordägare kunna förlora, utan ock de, som hafva fordringar hos dem.
Herr Ribbing har beskyllt dem, som ej äro af samma tanka, som han, för lättsinnighet, och tyckes anse flere vid åtskilliga tillfällen yttrade grundliga och insigtsfull omdömen för vrånga och ensidiga, hvarföre jag ej vidare vill inlåta mig i strid med den värde Talaren.
Dessutom se vi i alla andra Länder dylika bortspelningar äga rum, och ingen klagar öfver några menliga följder deraf; det visar blott, att vi försummat, att genom någon Lag-förklaring förkomma de missbruk, hvarpå Herr Rosenblad anfört så beklagansvärda exempel.
Visserligen låta sådana exempel tänka sig; men vi äga äfven flere, att ägare af fast egendom afhållas från förbättring af egendomen, af farhåga för 763 Dtn 1S December f.
Tn. en hastigt inträffande tvungen försäljning af dess Fastighet, om den än skulle vara behäftad endast med inteckning till en obetydlig del af värdet.
Det är just för att förekomma de missbruk, hvilka hittills varit gängse, sorn Kongl. Majit begärt af Ständerna ifrågavarande Lagförslag, hvartill jag, så vidt jag förstår detsamma, äfven lemnar mitt bifall.
Jag önskar att Ridderskapet och Adeln , oaktadt fast egendoms bortspelning å Lotteri är ett ondt, likväl ville anse detta onda ledande till förekommande af ett större ondt, och, i följd deraf, instämma med Bonde-Ståndat.
Det har blifvit påstådt, ait, sedan Kongl. Majtt öfverlemnat frågan till Ständerna, den bort, enligt 89 §•
Re“ gerings - Formen , såsom Lagfråga behandlas.
Dervid anhåller jag dock få fästa uppmärksamheten på origtigheten af en uppgift.
Maj:t har icke ansett frågan såsom Lagfråga, utan endast äskat en Lag-föiklaring af Ständerne, i fall sjelfva saken skulle verkställas.
Lag-Utskottet hade aldrig kunnat yttra sig i ämnet annorlunda än i förening med Oeconomie-Utskottet.
Således har OecoHomie-Utskottet, utan fråga om Lag-förslaget , ansett sig böra afstyrka sjelfva saken.
Det är en ganska stor skillnad emellan detta, och hvad Herr Ribbing yttrat, att Konungen velat öfver sjelfva saken höra Riksens Ständer.
Det är angeläget , då ärenderna skola i behörig ordning afgöras , att ej söka accaparera sig dem i annan form , än de komma tili Ständerne.
Hade Kongl. Maj;t Den 1S Det ernber /, ro. 763 velat bora Ständerne öfver sjelfva frågan , då hade den värde Ledamoten haft rätt ; men då förhållandet icke är sådant, och 3 Stånd redan bifallit Lagförslaget, förtjenar det icke, att med en digcussion upptaga den högst knappa tiden.
Jag tillstyrker bifall å Betänkandet, hvarigenom Riksens Ständers pluralitet afstyrker sjelfva saken, ehuru jag för min del icke anser detta afstyrkande rigtigt.
Herr von Hohenhausen_, Michael:
Äfven jag delar den öfvertygelse, att Uskotten icke behandlat denna fråga i fullkomlig öfverensstämmelse med sig sjelfva.
När Utskotten anse sjelfva saken skadlig, men likväl föreslå medlet dertill, utfärdande af en Lag-förklaring, står detta ej i öfverensstämmelse med premissen.
En Ledamot bar anfört, att man stundom måste åsidosätte principen för tillfällets behof, och såsom stöd härföre citerat flere principer, som icke kunnat följas.
Men det ges oJika synpuncter för betraktande af en saks allmänna nytta.
Det ges en högre synpunct, att se föremålen ifrån än den enskildta vinning en och annan deraf kan skörda.
Jag är öfvertygad, att då man lättar utvägen, att genom andra medel, än arbete, flit och sparsamhet, komma till förmögenhet, skall detta äfven i oeconomisk väg medföra mycken skada.
Samma Ledamot bar citerat andra Länder, der detta spel brukas, och sagt, att ingen skada deraf uppkommer.
Det är en vanlig sak i despotiska Länder, att sedlighetens band lemnäs lösa, för att afleda folkets blickar från Styrelsens förvalt - 764 Den 1S December f. m, ning , och vända de oroliga häftiga begären på sträfvandet efter rikedom och yppighetens förvekligande njutningar.
I sådana Länder kan detta lottspel vara förenligt med Styrelsens interesse, men ej i öfriga.
Af Tidningarne finne vi dessutom, att i Ryssland och Österrike lemnäs endast tillstånd till en sådan spel-försäljning i särskildta fall för särskildta personer, då Fastigheterne uppgå till ett mycket högt, svårligen säljbart värde, men ännu finnes intet land, der Lotterispel räknas ibland laga fång på all slags Fastighet af högt eller lågt värde, och jag tror det icke vara skäl att dermed göra början i Sverige, frågan delar sig i arne delar:
Lagförslaget. samt önskningsmålet, som af 2:ne
Stånd blifvit antaget, och af ett aflaget.
För egen del önskar jag, att få instämma med dem, som bifalla Utskottens Utlåtande öfver önskningsmålet, men icke med dem, som förklara det böra anses som en nullitet} derföre anhåller jag , att frågan må delas i 2 delar , så att man kan bifalla den ena delen, och afslå den andra.
Det är icke likgiltigt, huru Ridderskapet och Adeln beslutar öfver Lag • förslaget, fastän det af 3;ne Stånd är bifallet.
Då Rid - derskapet och Adeln afslagit Nummer-Lotteriets fortfarande, vågar jag hoppas, att detta Lag-förshg icke eller bifalies.
Derföre anhåller jag först om Proposition på önsknings-målet och sedan på Lag-förslaget, samt ber att vid bifallet å önskningsmålet mätte förenas den underdåniga hemställan Herr von Hartmansdorff tillstyrkt , att hädanefter inga Annonccr om dylika bortspelniijgar utomlands måtte i Tidnin - jPe/i 1S Dceemler, f. m. 765 garne upptagas.
Jag skulle äfven anhålla om Proposition på inbjudning till de öfrige Ständen att deruti instämma, om jag ej fruktade, att hädanefter något instämmande icke mera vore att förvänta.
Herr Lagerhjelm : Lika med Friherre Cederström tror jag det vara angeläget, att icke söka accaparera sig ärenderne i annan form , än de till Ständerne inkomma.
Majit har genom Dess Nådiga Proposition öfverlemnat till Ständerne, att yttra sig i detta ämne.
Vore det nu Konungens mening, att icke Ständerne skulle få yttra sig, huruvida sjelfva saken är nyttig eller skadlig , hvad vore väl då ändamålet annat, än att erhålla en uppgift på de Lag-förändringar, som kunna vara nödvändiga, om fasta egendomar få bortspelas?
En sådan uppgift lärer Kongl.
Majit icke behöfva inhämta af Riksens Ständer.
Hufvudfrågan hvälfver sig kring den satsen, om förslaget är nyttigt eller skadligt.
Hufvudsaken kan icke skiljas från Lag-förändringarne, och när den förra afstyrkes, måste äfven de sednare förfalla.
Mig synes, att Utskotten i detta ämne vidtagit ett dubbelt beslut.
I afseende på hvad en Ledamot yttrat, angående hvad jag först hade den äran att framställa , utber jag mig , att tå nämna några ord.