Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grunden hvarföre sådane Fartyg härko^ kosta mindre än annorstädes är skillnaden i kostnaden för dagsverken.
Ett sådant kostar här blott 18 sk.; i England deremot kostar det 5 skilling Sterling, eller ungefär 2\
R:dr Banco, i America kostar det 2 Piaster, eller 5 R:dr Banco, f England är också derföre den vanliga beräkningen roooPund ; i Frankrike 20,000 Francs; i Dannemark 10,000 Riks-Bank per Canon.
Hvad jemförelsen angår med det Fara tyg som skall byggas i Norrige, är det svårt att derom döma, då det ännu ej är bygdt, oell man således ej kan veta, hvad det kommer att kosta.
Det skulle vara Den 6 Martti. med liten sakkännedom jag kunde tala i detta amne.
Jag får således blott nämna, att Grefve Löwenhjelm förekommit mig i afseende på den af honom nämnde Comité, och att jag med honom instämmer deruti, att resultaten af dess öfverläggningar ej kunna vara kände.
Säkerligen lärer för öfrigt i vårt
Fädernesland ingen finnas med så stora militaira-talenter, som Hans Majit Konungen, och det torde egenteligen endast hafva varit för att. inhämta underrättelser om åtskilliga locala förhållanden, soirt Han nedsatt den omförmälte Comiten.
Herr 1jägerhjelm:
Jag borde i sanning med största blygsamhet uppträda för att besvara de anmärkningar, som af Herr Grefve Löwenhjelm emot min motion blifvit gjorde.
Jag bör likväl icke lemna oanmäld den rättelse, som torde vara nödig i afseende på rätta meningen af den ifrågavarande motionen.
Jag har icke yrkat indragning af 6000 man från stående hären; endast sagt, att om 6000 nummer indrogos, så kunde med de häraf inflytande medel 43,200 man Beväring exerceras.
I anledning häraf får jag å nyo nämna, att besparing icke utgör hufvudideen af den ifrågavarande motionen.
Den är tvåfaldig.
Att få en allmän undersökning om vårt försvarsverks tillstånd och en utredning utaf dess mest ändamålsenliga skick, utgör den första delen deraf Först efter en sådan undersöknings fulländning, kan kostnaden af Rikets försvar beräknas, och ensamt detta sednare resultat kan och bör meddelas Ständerne, som ifrån ämnets eeconomiska sida gå Kongl, _Maj:ts D/iii 6 Martil. 2 fil Nådiga ineddelande till mötes.
Ty Rikets försvarsverk består af tvänne elementer, nemligen den ändamålsenliga formen och den ceconomiska förmågan att bära dess tyngd; och derutaf synes, att både Konung och Folk hafva sin röst i detta vigtiga ämne.
Denna fråga har utan tvifvel länge varit ett ämne för delade åsigter, och i detta fall bör motionairen njuta den rättvisa, att han afsedt, det ett visst system borde iakttagas.
Angående Flottorne vore det djerft af mig, att anföra något mot dem, som med så mycken sakkännedom vitsordat deras nytta.
Jag vill således ej i dessa delar för närvarande motsäga dem.
Men då grunderne för alla försvarsanstalter mäste fota sig på möjligheten att kunna tillvägabringa de sam» ma, så mäste man äfven taga i betraktande, hvilka försvarsmedel man kan åstadkomma, eller icke åstadkomma.
Och om detta är förhållandet, bör ett sådant system antagas, som är byggdt på verkställbara grunder.
Jag hemställer huruvida historien framvisat något just synnerligen tillfredsställande resultat af vara Flottor; jag frågar, huru de uppkommo under den tid Sverige ägde ett mägtigt inflytande.
Under sednare tider hafva vi aldrig af egna medel förmått tillvägabringa en Flotta, som kunnat mäta sig med de Nationers, med hvilka vi kunna komma att strida.
Protocoll, hållna lios Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
Femtiondeandra Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, 1833. .».* * ' ' .
C (■■■i*!; , ; i■• t*« ■ »»v* - • 1 j ^" ifci - ■ .V ‘ ! . ■ frr.
' .1 I ■ I' ..
;■ ■ v,v,v- .■■■,... ■ f D I Onsdagen d. 2 December 1829.
Plenum klockan half lill io Förmiddagen.
T? -T ortsattes pröFningen af BancoUtskottets den 22 sistlidne October under N:o 82 afgifne, och den 2 derpåföljde November e. m. på bordet lögde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under Nrris 48, 49» 5o, 5i, 5a och 53 förut meddeldte Betänkanden, hvaruti grunder för Bankens Lånerörelse, efter dess särskilda utgreningar, för tiderymden intill nästa Riksdag, blifvit af Utskottet föreslagne.
[Angående en på utlåningar grundad Discontering för Handeln och den större Rörelsen. a) Rörande Upplåningen , m. m. 1:0 Att Banken må tillåtas upptaga lån mot Obligationer till högst 3 procents ränta, under ömsesidigt förbehåll af fyra månaders uppsägning, och med vilkor, att räntans beräknande på uppsagdt lån genast efter förfallodagen upphör.j 52 II. 1* 4 Den 2 December f. m. Hans Excellence Herr Grefven och LancItMarskalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln i sista Plenum beslutat, att Banken må upptaga lån för att desamma åter utlåna, återstod nu, att, enligt Ridderskapets och Adelns då jemväl fattade beslut, bestämma de vilkor och det sätt, som vid ifrågavarande upplåning borde äga rum.
Redan i förra plenum, och vid början af öfverläggningarne om den ifrågavarande nya Lånerörelsen, tog jag mig friheten föreslå, hvad jag äfven nu vågar vidhålla, att saken må öfverlemnas till BancoStyrelsen med sådan latitud i rättigheter, att Styrelsen får bestämma så väl räntan för upplåningen inom något visst maximum, som äfven förfallodagen, allt efter omständigheterna.
Jag anhåller derföre först och främst, att Ridderskapet och Adeln ej må antaga Inscriptions-systemet, hvilket jag tror blott skulle komma Stockholm till godo, utan Obligations-systemet, hvilket äfven åt landsorterne skulle gifva en lättnad, som jag i synnerhet åsyftat med denna upplåningsanstalt.
Dernäst skulle jag vilja tillstyrka, att räntan för dessa lån, hvilka BancoStyrelsen alltså skulle komma att upptaga mot Obligationer, måtte, för alt icke blifva så hög, att den kunde föranleda till capitalernas uppsägning i landsorterne, bestäm - Den i December f. m. 5 mas dels lill högst 2 procent med betalning vid anfordran, eller högst 1 månads uppsägning, och dels till 4 procent med ett halft eller helt års uppsägning, med rättighet för BancoStyrelsen att i öfrigt rätta sig efter omständigheterna.
Endast på detta sätt kan inrättningen svara mot ändamålet; och jag anhåller således vördsamt om proposition i enlighet med detta förslag.
Jag kan icke instämma i den mening, att
Bankens upplåning bör ställas på uppsägning.
Den bör efter min tanka ovilkorligen ske, antingen mot Obligationer h vistUj eller uppå af skrifrungs-räkning, ty endast på detta sätt blifver rörelsen, enligt hvad jag förut sökt ådagalägga, sådan den bör vara.
Som det är angelägit, att först afgöra denna liufvudprincip, lärer det blifva nödvändigt, att preliminairt votera derom; i annan händelse skola vi beständigt inveckla oss.
Då jag uppgör skilnaden emellan de tvänne meningar, som här blifvit yttrade, finner jag den bestå deruti, att då den ena Ledamoten, Herr Hjerta, föreslagit, att Banken skall utfärda Obligationer åt alla, vill den andre Ledamoten, Friherre Cederström, att Banken skall utfärda Obligationer endast åt somliga.
Jag hemställer likväl till € Den a December f. m. den siste talaren, om ett beslut kan vara rigtigt, sorn af hvar och en med lätthet eluderas.
Då man antager, att somlige skulle äga rättighet att få Obligationer, men att andra måste åtnöja sig med insättningsbevis, frågar jag, hvad som behöfves för alt eludera denna åtskilnad i rättigheter?
Intet annat, än att penningarne insättas på ett annat namn, som icke är från Obligations-rätten uteslutet.
Jag tinner således stadgandet af en sådan åtskilnad vara origtigt, och tror för min del, att föreskriflerne böra generaliseras eller göras lika för alla.
En annan skilnad emellan de båda nieningarne, som äfven gör att jag heldre öfvergår på Herr Hjertås förslag, består deruti, att Herr Hjerta föreslagit den frihet i handlingssätt för BancoStyrelsen att kunna rätta sig efter omständigheterna och den ledning erfarenheten kan gifva.
Menniskan försöker förgäfves, att förutse och stadga bestämda reglor för allt; och alla beslut baseras bäst på erfarenheten.
Jag linner derföre en sådan latitud för BancoStyrelsens åtgärder ganska nyttig, och tillstyrker bifall å Herr Hjertås förslag, i synnerhet med afseende derpå, att ju mera man genom föreskrifter försvårar insättningarne, ju mindre kan man påräkna, att den nya inrättningen skall komma till stånd.
Herr Rosenblad_, Bernhard: Herr Grefven och LandtMarskalken samt Bidderska - Den 2 December f. m. 7- pet och.
Adeln torde erinra sig, att 54 §.
Riksdagsordningen stadgar följande:
Och skulle målet j under discurserna , skiljas uti Jlera delar, hvaröfver särskilda anmärkningar göras, då skall, enär sådant äskas, proposition, öfver hvardera delen särskildt framställas.
Detta gjordes i förra plenum gällande på sådant sätt, att blott en half rad i första momentet af Utskottets förslag blef föremål, för propositionen.
Jag anhåller nu, att 54 §. äfven må bli gällande till fördel för Utskottets Utlåtande, och att vl få hålla oss till bela det föredragna irsta Momentet, hvarå jag yrkar bifall.
I afseende på olikheterna emellan Herr Hjertås och Friherre Cederströms förslag, hvilka begge äro, förkastlige, delar jag åsigt med Herr Hjerta just blott i, den den delen, hvari Friherre
Cederström är af olika tanka med honom.
Saken lärer således icke kunna afgöras med mindre än tvänne voteringar.
Jag har nemligen ingen ting emot, att tillåta Banken, upptaga lån på längre tid, mot högre ränta, än Utskottet föreslagit; men på skäl, hvilka jag redan i förra plenum andragit, kan jag icke på något vilkor tillstyrka, att Banken må upptaga lån ä vista, hvaraf följden blott skulle blifva, att alla nu utelöpande Bancosedlar öfver 5oo R:drs valeur skulle förvandlas lill räntebärande, och bilda, i form af Obligationer, en ny sedelstock utan fond, sorn kunde blifva vådlig för silfver-ulvex - 8 Den 2 December f. m. lingens bestånd.
För att emedlertid lenina Herr Hjerta tillfälle att göra gällande sitt förslag om lån på längre tid och högre ränta än Utskottet tillstyrkt, vill jag gerna, såsom motsatts, å min sida medgifva, att den af Utskottet föreslagne uppsägningstiden af 4 månader må nedsättas till 3, med bibehållande af 3 procents ränta; dock att ordet högst här må borttagas; och med denna lilla jemnkning, anhåller jag vördsamt om proposition till bifall å hela rista momentet af Utskottets förslag; öfverlemnande åt Friherre Cederström och Herr Hjerta att uppgöra contra - propositionen, hvarom, i händelse de ej kunna komma öfverens, vi naturligtvis först måste votera.
Herr Thamj Wollrath:
Hufvudsakligen förenar jag mig med Herr Hjerta.
Man har väl anmärkt, att om Banken tillätes upptaga lån mot 2 procent att betala a vistaj skulle sådant förorsaka nya sedlars omlopp i landet.
Men jag vet ej, hvad ondt deri ligger, då man ej angriper Bankens silfverfond, eller skadar myntets värde.
Mig synes, att det ej vill säga annat, än att göra sedelstocken mera rörlig, och hindra capitalernes skrinläggande.
Jag tror, att då man har ett i proportion mot folkmängden litet rörelse-capital, är det just rigtigt att omsätta detta capital på mångfaldigt sätt, och göra det så rörligt som möjligt, så länge man ej skadar det verkliga myn - Den 2 December f. m. 9 tels credit.
Jag förenar mig således med Herr Hjerta i den anhållan, att Ridderskapet och Adeln måtte besluta, att BancoFullmägtige berättigas upptaga lån mot högst 2 procent att betala h vistaj eller efter högst i månads uppsägning, samt att, i händelse penningar på detta sätt ej skulle erhållas, eller det annars skulle finnas behöfligt, lån jemväl må upptagas mot högst 4 procents ränta och 6 månaders uppsägning.
Hvad angår frågan om namnet på de bevis öfver insalta penningar, som Banken skall utfärda, så ber jag att få påminna, att Götha-Canal-Discont på sin tid gjorde sina upplåningar så väl mot Obligationer, som uppå Afskrifnings-räkning, och att ingen fara deraf förspordes.
Jag kan således ej finna någon våda deruti, att nu jemväl lill BancoFullmägtige öfverlemna, att använda både Obligationer och Afskrifnings-räkning, allt efter omständigheterne; och, med detta tillägg, anhåller jag om proposition å Herr Hjertås förslag.
Ty att fastställa blott ett sätt för upplåningen med en enda sorts ränta och med en viss bestämd uppsägningstid, anser jag vara ganska orätt, helst vi ännu äro utan all erfarenhet i afseende å detta slag af låne-rörelse.
Det må vara Friherre Boye förbehållit, alt förtyda hvad jag yttrat; han lärer likväl icke dermed kunna öfvertyga Ridderskapet och Adeln, dag Den i December f. m. har aldrig påstått, att olika vilkor skulle stadgas för olika personer; jag har endast sagt, alt upplåningen borde ske antingen på Af skrifnings-r åkning , eller mot Obligationer ä vista, och om Friherren behagat fasta uppmärksamhet vid ordet eller^ hade han icke bordt kunna misstaga sig om min mening.
Om BancoStyrelsen skulle mot olika räntor och obestämd, uppsägning få upptaga lån på Obligationer, sorn, åter i samma Bank kunde belänaSj skulle följden blifva den, oordning Grefve Bjorn-, stjerna i sista plenum omnämnde, och vi, förblifva, barn. i ali.
Bankrörelse, likasom, förut.
Frågan är bär att skaffa större rör-, lisbet åt rörelse-capitalet, och att under-, lätta möjligheten för, de handlande att göra, sina cnssabehullningar räntebärande och,lik-, väl disponibla i ögonblicket.
Det är, der-, före jag tillstyrkt afskrifnings-räkning; men om man efter vanan heldre vill hafva Obli-, gationer med påtecknad ränta, så bar jag ingen ling deremot, blott de ställas a vi~ sta.
Landtmannen kan då äfven deltaga i anstalten, hvilket icke, i händelse af Afskrifnings-räkning, ginge särdeles väl an, enär alla öfverflytlningar skulle fordra besvärliga resor, helst det torde vara vådligt, alt tillåta dem ske genom Assignationer, sorn lätt kunna föranleda lill bedrägeri och förfalskningar.
Då jag således ej kan instämma i Herrar Hjertås och Thams slutsatts om Hyttan deraf alt få Obligationer löpande med Den i December f. m. olika ränta och olika betalningstid, fortfar jag å andra sidan att tro, att om lånen upptagas endast ä vista mot 3 procents ränta antingen i Obligationer eller på uppoch afskrifnings-räkning, skall anstalten blifva ganska nyttig, i stället att den annars blifver vådlig.
— Herr Rosenblad har begärt proposition till bifall å sitt egit foster i sin helhet, att jag så må kalla Utskottets Utlåtande, och han har äfven begärt votering derom, förmodligen på det tiden ej för hastigt må förlöpa.
Jag har emedlertid ingen ting deremot, ty jag hoppas, att propositionen blir afslagen, och att vi sedermera få skrida till afgörande af hvar sak för sig.
Jag skulle likväl tro, att om den af Herr Rosenblad begärda proposition blir besvarad med ett betydligt öfvervägande
Nej, votering deröfver kunde anses öfverflödig, och vi genast få skrida till votering öfver de särskildta frågorna, om upplåningen skall ske mot Obligationer, eller på Afskrifnings-räkning; på viss uppsägningstid, eller ä vista; och rörande räntan.
Af discussionen, som hos hvarje talare slutar med begäran om votering, lärer hvar och en finna, huru bråksam denna öfverläggning kommer att blifva.
Jag skall ej eller mycket förlänga den; jag vill blott förklara, att jag ej kan fatta, hvartill den slutna voteringen skall tjena i ämnen, sorn dessa, der fråga ej är om ylt* t2
Den i December f. m. randet af politiska tänkesätt, och der man allt för väl kan saga rent ut sin mening.
Jag finner det således föga värdt, att nu anställa den ena voteringen efter den andra, utan tror, att hvar och en kan anmäla sin tanka till Protocollet, hvarigenom pluralitetens mening kunde utrönas, utan ordentlig votering, och vi bespara oss en ansenlig tid.
Hvad saken beträffar, anser jag af vigt, att vederlägga den här yttrade farhågan för upplåning h vista.
Herr Rosenblad har sagt, att Obligationerne ä vista skulle utbytas emot Bankens större sedlar.
Men jag frågar, hvartill dessa större sedlar tjena, om ej för remisser; och om man nu kan göra delta med 2 procent mindre kostnad, hemställer jag, hvarföre icke en sådan utväg skulle begagnas.
Herr Rosenblad kan nemligen icke neka, att genom denna operation, utan all förlust för Banken, den fördel för allmänheten vinnes, att kunna göra alla remisser och hålla cassa med 2 procent mindre kostnad.
Men, säger Herr Rosenblad, sedelstocken kan på detta sätt icke hållas ute till lika högt belopp.
Jag svarar, att den utelöpande sedelstocken förblifver lika stor, ty de inflytande sedlarne utgå genast å nyo i rörelsen genom utlåningen, och om man icke tror, alt de sedermera förblifva utelöpande, måste man föreställa sig, att näringarne icke äro i behof af den tillökning i rörelsekapitalet af 3 millioner, hvilken här är Den i December f. m. i fråga, och då vöre hela inrättningen öfverflödig.
Hvad Inscripstions-systemet beträffar, får jag, utom det att delta lånesätt blott kan begagnas på stället, der upplåningen sker, fästa uppmärksamheten på besynnerligheten deraf att säga, det båda lånesätten skola äga rum; ty om det måste medgifvas, att det är beqvämare, att hafva Obligationen i fickan, än alt springa till Banken hvarje gång man behöfver penningar, så är det ock tydligt, alt alla skola välja Obligations-vägen.
Följden af Inscriptions-systemet, om det af allmänheten kommer att begagnas, skall blott blifva, att om något tillfälligt misstroende till Banken uppkommer, skola alla, som hafva penningar insatta på Inscriptions-räkningen, storma till på en gång, då deremot Obligationerne, såsom mera spridda, ej kunna så hastigt inkomma.
Jag anhåller således hos Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition till afgörande af den frågan, i hvad väg upplåningen skall ske, antingen endast mot Obligationer, eller både mot Obligationer och på Afskrifnings-räkning; ty innan denna fråga blifvit afgjord, kunna vi ej komma längre.
Men jag anhåller, att vi må slippa votering, och att hvar och en endast anmäler sin mening till Protocollet.
Jag bekänner, alt BancoUtskottet ej äger samma sjelfförtroende till sitt förslag, som Friherre Cederström tyckes
Den i December f. m. äga lill sitt, och att det således är lätt förklarligt, huru Friherre Cederström han vara säker på sin förmåga, att kullkasta Utskottets förslag.
Jag uther mig dock att få fästa uppmärksamheten derpå, att ett Stånd afslagit hela den ifrågavarande låninrätlningen, och att ett annat, långt ifrån att besluta en upplåning a. vista j utsträckt uppsägningstiden utöfver hvad Utskottet föreslagit.
Om således än tre Stånd besluta, att denna låninrättning skall äga rum, komma dock vilkoren för dess verkställighet att blifva en Nämndfråga, och det kan vara ganska problematiskt, huruvida man icke, i fall man stöter tänkesätten både hos det Stånd, sorn afslagit inrättningen, och det, sorn Önskat ytterligare garantier mot missbruk, ställer så till, att hela saken sättes på spel.
Jag hemställer derföre ytterligare till Herr Hjerta och Friherre Cederström, om icke, sedan jag i åtskilligt jemkat Utskottets förslag, det må anses billigt, att bifall dertill blifver den ena propositionen, då det står desse Herrar öppet, att genom votering få afgjordt, livilkenderas förslag skall utgöra contra-proposition.
Om då Ridderskapet och Adeln beslutar en upplåning h vistaj så skulle, i händelse denna mening förkastas i Nämnden, det åtminstone stå öppet, att få en upplåning på tre månaders uppsägning, såsom mera ändamålsenlig, än en på 6. månaders uppsägning, i likhet med hvad PresteStåndet beslutat» Den 2 December f. rn.
rFör öfrigt måste jag i alla fall förklara, att da rain öfvertygelse ej godkänner hvarken Friherre Cederströms eller Herr Hjertås förslag, kan jag ej frångå att yrka bifall till Utskottets, med den mindre betydliga jemnkning jag förut uppgifvit.
Särskildt bör jag, i anledning af Herr Hjertås senaste yttrande, nämna, att om 3 millioner finnäs i 5oo Rtdrs-sedlar, men andra sedlar blifva att tillgå, som kunna med större fördel användas, följer det af sig sjelf att de förra, hvilkas plats i rörelsen är uppfylld, skola ingå till Banken, eller förvandlas till io Riksdalrar, 3 Riksdalrar, eller 16 sk:r.
Jag skulle emedlertid ej hafva något att invända emot utgifvandet af dessa 3 millioner i nya sedlar, örn controllen funnes i en fri silfverutvexling.
Men då vi ännu måste vänta a:ne år, innan denna tager sin början, finner jag, i en sådan ny sedelutsläppning, det kraftigaste medlet att hindra utvexlingen.
Särskildt bör jag äfven nämna* huruledes med en upplåning h vista och en utlåning på 4 a 6 månader, Banken hvarje dag måste vara beredd att inlösa sina förbindelser, under det att den icke på mindre än flere månader kan incassera sine fordringar; och huru skall delta kunna verkställas annorlunda, än genom vanlig sedel-fabrication.
Jag fortfar alltså att begära proposition till bifall å i:sta momentet af Utskottets förslag, med den förändring, att ordet: högst iG Den i December f. m. framför orden: 3 procents ränta utgår, och att uppsägningstiden bestämmes till 3 månader, i stället för 4» hvilket synes mig vara en lämplig medelväg emellan den här föreslagna upplåningen ä vista > och den strängare meningen, som i PresteStåndet blifvit gällande.
Ebuvu Friherre Cederström hotat mig dermed, alt ej få mångå för min mening, kan jag likväl ej frångå min begäran om votering; och hvad angår det af Herr Hjerta föreslagna compendieusa sältet att verkställa voteringen, lärer det icke kunna godkännas, såsom stridande mot Grundlagens föreskrifter.
Det må vara Friherre Cederström obetagit, att icke finna skilnaden emellan att origtigt uppfatta, och att misstyda.
Men jag ber honom emottaga den erinran, att Med-ledamöter inom Representationen böra tj'da hvarandras meningar till det lindrigaste.
Jag behöfver icke mera än åberopa vittnesbörd af de ädle
Män, som här bort mig; och äfven under äfventyr att sjelf missförstås eller misstydas, ber jag få erinra, att man gått utöfver ämnet, då raan inblandar frågan om BancoObligationers belåning.
Afskiljes detta, vill äfven jag understödja förslaget, men aldrig skall jag med min röst bifalla belåning af Bankens Obligationer.
Det har blifvit sagdt, alt vid den fria pröfningsrätt, sota Öen 2 December I1. tö. 17 Sorn blir BancoStyrelsen öfverlåten, öppen votering borde äga ruin.
Jag motsätter mig detta, icke derföre att jag anser det farligt här, meli för det jag icke häller af sjelfva principen, som, 0111 den utvidgas, kan vid flera tillfällen medföra oro.
Slutligen får jag undanbedja mig all underrättelse, huru MedSlåiiden afgjort den eller den frågan.
Jag kan icke göra Herr Rosenblad den orättvisa att tro honom vilja inverka på sina Medbröders öfvertygelse med underrättelser om huru de andra Stånden afgjort målen; men för min rättskänsla ar det obehagligt, att, under våra Öfverläggningar lill beslut, få anvisning på huru våra MedSländer ansett frågan.
Jag tror icke, att Ridderskapet och Adeln kan eller vill anses för echo åt Preste- Borgare- eller BondeStåndet.
Oss sjelfva lernnade, hafva vi säkerligen tillförlitligare källor, hvarifrån vi kunna hemta motiverne till våra beslut, än frän exempel på, huru andra tänkt i samma sak.
Må denna afvikelse från sjelfva hufvudfrågan icke illa Upptagas, men jag har icke kunnat afhålla mig från att yttra den önskan, det vi måtte få vara lemnade åt oss sjelfve, då vi säkrast skola uppfylla vår bestämmelse.
I anledning äf hvad JViherrre
Boye nu sist yttrat emot mig, må det Vära mig tillåtet erinra, att jag 52 H. a i8 Den i December f. m. icke velat imponera på någon öfvertygelse dermed, att jag tiilkännagifvit, huru de andra Stånden afgjort ärendet, utan, respecterande livar och ens olika öfvertygelse, likasom jag fordrar samma aktning för min egen, har jag endast åsyftat, att när saken redan genom 3 Stånds beslut vore afgjord, förekomma tidsförlust, hvilken nu mera endast kan gagna alt tillfredsställa egenkärleken genom en möjligen lyckad votering.
Jag befarar, att man lätt misstager sig, om man vill stadga andra grunder för vår Banks operationer, än de, som äro gällande för enskildta Banker.
Enligt hvad jag har mig bekant, tillgår vid enskildta Banker så, att Banken håller afskrifningsräkning med de hus, som hafva större affairer, samt tillhandahåller dem penningar å vista, hvaremot andra Låntagare måste utfästa viss uppsägningstid.
Jag tror, att Rikets Ständers Bank bör hålla begge vägarne öppna.
Lemnäs det BankoStyrelsen öppet, att begagna hvilkeldera sättet den finner tjenligast, blefve det högst tadelvärdt, om den icke begagnade den minst dyra vägen, när den derjemte är säker.