Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det innebär det säkraste beviset på hvad jag förut sagt, alt det vore rätta sättet att häruti införa en fullkomlig arbitrage, hvilket vore farligt, emedan det skulle kunna hända att det vore flera landshrr, som tänkte alldeles lika med Hr Akerman, och i sådant fall vore det högst angeläget att förekomma en sådan rättighet i deras hand.
Palmstjerna af mig begärt, skulle jag visserligen ingå på, om icke sjelfva proposm blefve så enkel i sig sjelf, att något slags biträdande lill den meningen icke är behöfligt.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han, då ifrägavar. betänk, innehöll flere särskilda punkter, ansåg sig skyldig att, enligt derom gjord begäran, framställa särskilda proposir å de punkter, hvarom olika meningar blifvit yttrade.
Jag hemställer om icke lista proposm borde blifva på ålerremiss?
I fall den skulle vinna Ståndets bifall, så vore man ifrån saken.
Jag får vördsamt anhålla att, i enlighet med Hr Gr. o. Landtm:s första framställning, propus, på bifall må blifva den första.
Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, alt Utsk. afstyrkt bifall till 2, 3, 5 och 6 punkterne af den ifrågavar. motionen samt att ingen ledamot under diskussionen bestridt bifall lill hvad Utsk. i denna del föreslagit.
Jag ber om förlåtelse, jag måtte hafva uttryckt mig orätt; jag menade bifall lill betänk.
Hr Gr. o. Landtm., sorn i anledn. häraf yttrade, att han redan förklarat det han ansåg sig skyldig framställa särskilda propostr å de delar af betänk, i afseende hvarpå skiljaktiga yrkanden blifvit gjorde, hemställde sedermera, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i afseende på 2, 3, 5 och 6 punkterne af ifrägavar. motion föreslagit.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle alt, på sätt i lista mom. af Utsk:s i afseende på motionens 4:de punkt gjorda tillstyrkande blifvit föreslaget, R.
St. hos K. M. i uud. anhålla, det K.
M. täcktes meddela den nåd. föreskrift, alt det antal hästar, hvarmed en entreprenör bör vara försedd, för att vid anfordran de resande tillhandahållas, icke får bestämmas högre än lill det antal, som under förut varande förhållanden vid gästgifvaregården varit för resandes fortkomst till - 312 Den 18 Mars. gängligt, samt att tiden för de derutöfver erforderliga hästarnes framskaffande skall bestämmas i förhållande till de nuvar. reserv.- hemmanens aflägsenhet från stationen, besvarades denna propos. med starka Ja, blandade med många nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, alt härvid Ja varit öfvervägande.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare, om H. o. Ad. bifölle att, såsom Ulsk. i sednare mom. af dess i afseende på sistnämnde punkt gjorda tillstyrkande föreslagit, R.
St. jemväl hos K. M. i und. anhålla, att K. beftde måtte i nåder anbefallas, ej mindre att, der sådant ulan förnärmande af laglig rätt later sig göra, föranstalta derom, att gästgifveri-rörelsen varder med entreprenaden af skjutsen förenad, än ock alt, i händelse slationernes förläggande till andra hemman i närheten af de nnvar. gästgifvaregårdarne skulle underlätta entreprenaders ingående och lokala förhållanden derför icke lägga hinder i vägen, för sådane förflyttningars tiilvägabringande vidtaga nödiga åtgärder.
Afven denna propos. besvarades med starka
Ja, blandade med många Nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att
Ja öfverröstat Nej.
Beträffande Ulsk:s i afseende på 7:de punkten af iftågavar. motion gjorda anmälan, att särskildt utlåt, derom komrae att af Utsk. afgifvas, fann R.’o. Ad., i öfverensstämmelse med Hr Landtm:s propos., denna anmälan icke föranleda till någon åtgärd.
Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 17 dennes, ang:de ett statsanslag till upprätthållande af den arméens pensionskassa åliggande pensionering.
Äfvenledes föredrogs och remitterades till Stats- och BankoUtsk:n K.
M:s denne dag ankomna nåd. propos. af d. 17 dennes, ang:de tillåtelse för banken och riksg:s-kont. att, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af arméens accords-amorteringsfond, emottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 11 dennes e. m. på bordet lagda utlåt, och betänktn: N:o 45, i anledn. af väckta frågor om förändringar i resereglemente!; N:o 46, i anledn. af väckta motioner om skyldighet för resande, att, vid reqvisition af skjuts, betala uppbådningspenningar; samt N:o 47, i anledn. af väckt motion om förhöjning af legan för skjuts från Södertelje stad.
Den 18 Mars. 313 Föredrogos, men lades, på begäran af flere ledamöter, ånyo på bordet StatsUlskrs d. 15 dennes f. m. bordlagde utlålm:
N:o 90, ang:de regleringen af utgifterne under rikssfalens 5:te bufvudlitel; och N:o 91, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 7:de bufvudlitel.
Härnäst på föredragningslistan står nu ett mern.,af Ridd.[Ilsk., med anledn. af Frih.
Palrusljernas motion om förändring i 7 § Ridd.Ordn.
Ett förslag, likarta d t med Frih.
Palinstjernas, har äfven blifvit inlemnadt till Const.- Utsk. för införande i grundlagen.
Hvilket beslut R. o. Ad. också i dag skulle fatta, ronde Frih.
Palmstjernas motion, så kommer Ståndet i alla händelser, att, om Consl.Utsk. med anledn. af ofvannämnde der väckta motion lill Ständerna inkommer med ett grundlagsförslag, ånyo besluta i samma fråga.
Jag får derföre vördsamt' hemställa, om icke R. o. Ad. ville uppskjuta föredragning af ifrågavar.
Ridd.lltsk:s mern. intilldess det på Const.- Ulsk:s bord hvitande med Frih.
Palmstjernas nu ifrågavar. motion likartade förslag blifvit slutligen behandladt, såvidl sådant vid denna riksdag kan ske.
Under de omständigheter, som Gr.
Lagerbjelke nu omförmält, har jag visst icke någonting att erinra dervid, alt öfverlägguingen om den motion, jag tagit mig friheten väcka, må fördröjas intilldess Const.Utsk:s mern. i enahanda ämne blifver för R. o. Ad. föredraget. R. o. Ad. biföll, uppå Hr Gr. o. Landtm.-s i anledn. häraf framställda propos., att Ridd.Utsk:s meni.
N:o 9, icke skulle företagas lill pröfning innan underrättelse erhållits att Const.Utsk. behandlat den dit inlemnade motion i samma syftning, som den motion af Frih. Palmstjerna, hvarom Ridd.Utsk. i nämnde mern. sig yttrat.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne mern., belänkm och utlåt., nemi. från Ranko -Utskottet:
N:o 38, med förslag till sammanjemkning af R.
Sl:s beslut, i fråga om tiden för den behållna vinstens aflemnande från banken; N:o 39, i fråga om det för registratorn vid banko-diskontverket Adolf von Ehrenclou t. v. uppförda personella arfvode; N:o 40, i fråga om löneförhöjning för vaktmästaren vid Malmö lånekontor; Allni.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 48, i anledn. af väckt motion om förändring i skyldigheten all underhålla allmänna vägarne; 314 Den 18 Mars. N:o 49, i anlecln. af väckt motion om ändring i tiden för väglagningen; N:o 50, i anledn. af väckte motioner om upphörande eller lindring i de tullafgifter, som K.
Danska Regeringen uppbär för fartyg, hvilka passera Öresund; N:o 51, i anledn. af väckte motioner, ronde hästafvelns förbättrande inom riket; N:o 52, i anledn. af väckt motion om förvarande af nya gevär, samt användande vid åtskilliga tillfällen af de gamla; N:o 53, i anledn. af väckt motion om förändring i stadgaudena, ronde vården af munderings-persedlar; samt N:o 54, i anledn. af väckt motion, om upphörande aflandsh:nes sjelfskrifvenhet lill ordf. i hushållssällskaperne. H. R. o.
Ad. åtskildes kl, ^ till 3 e. m.
Tisdagen den 21 Mars 1848.
Justerades 6 prol.utdr. för d. 18 dennes.
De beklagansvärda händelser, som de sednaste dagarne i hufvudsladen tilldragit sig, hafva gifvit mig anledn. att för R. o. Ad. framställa förslag om en åtgärd, som jag tror vara R.
St. värdig och som måhända kan anses såsom ett åliggande för dem.
Härvid anser jag mig likväl icke behöfva ingå i någon vidlyftig motivering af detta förslag, emedan jag är öfvertygad att motiverne redan ligga i hvarje redligt sinnad representants bröst.
Jag föreslår att R.
St. måtte, medelst en und. deputation, uppvakta II.
M. Konungen och att dervid måtte yttras:
Stormäkligste, Allernådigsle Konung! R.
St. hafva med smälla och bekymmer varit vittne till de oroligheter, som under de sednare dagarne i hufvudsladen ägt rum, och hvarvid äfven försök alt våldföra medlemmar af RiksSt:n blifvit gjorde.
Den förvillelse som ledt orosliftarne och deras verktyg, beklagas djupt af R.
St.; men uti E. K.
M:s vishet och kraft äga R.
St. säkra förhoppningar alt lugn och ordning i samhället snart skola åter stadgas. iyn 21 Mars. 315 För H.
St. är det elt behof och en pligt, att vid detta tillfälle få betyga den vördnadsfulia kärlek, trohet och tillgifvenhet, som fästa R.
St. vid E. K. M. och Dess ätt, samt försäkra E. K. M. om R.
Sl:s beredvillighet till hvarje laglig samverkan med E. K.
M. för betryggande af samhälls-ordningen, allmän och enskild säkerhet, samt ostörd frihet för Svenska folkets representanter att egna sig åt de vigliga samhällsfrågor, som nu äro under behandling. R.
St. anhålla und. alt i E. K.
M:s nåd. bevågenhet fortfarande få vara inneslutne.
Efter uppläsningen af detta skriftligen uppsatta förslag till und. adress, tilläde Frih.
Jag vågar vördsammast föreslå R. o. Ad., alt fatta ett sådant beslut, samt att inbjuda de resp. MedSt:n att sig deruti förena.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. instämde i hvad Frih.
Palmstjerna föreslagit, blef denna propos. enhälligt med ja besvarad.
Justerades ett prot.utdr., ang:de delta R. o. Ad:s beslut.
Hr Gr. o. Landtm, anmodade H. Ex. Hr Gr. Wachtmeister, Hans Gabr.
Trolle, att sedan detta prot.utdr. blifvit utskrifvet, afgå med R. o. Ad:s inbjudnings-depulation till de öfrige RiksStm.
Hr Gr. o. Lan d tm. tillkännagaf, att Hr Furuh jel m, Elis, anmält sig af tjensteåligganden vara hindrad uppfylla sin befattning såsom suppleant i StatsUtsk., samt derföre anhållit alt derifrån, med bibehållande af riksdagsmannarätt, blifva entledigad.
Denna anhållan blef af R. o.
Ad. bifallen, hvarefter Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer, alt sammanträda till val af en suppleant i StatsUtsk. efter Hr Furuhjelm, och att vid samma tillfälle utse en ledamot att inträda i samma Utsk., under Hr von Troil, Sam. Gust., beviljad 14 dagars ledighet, äfvensom en suppleant i Bevilln.Utsk. efter Gr. Ronde, Gustaf, som blifvit vali! lill ordinarie ledamot af sistnämnde Utsk.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 11 och 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 26, i anledn. af K. M:s nåd. propos.
(N:o 15) med förslag till förorda., ang:de förslags-inteckning.
Raab, Adam Christia u:
Ehuru jag villigt erkänner den goda afsigt, som ligger till grund för ifrågavar förslag, kan jag dock icke undertrycka de betänkligheter, jag emot detsammas antagande hyser.
Här är nemi. föreslaget, att i st. f. den enskilda förmånsrätt, som genom särskilda undantagslagar hittills tillkommit förläggare af bergsbruks- fabriks- och fiskerinäringarnc, skulle man stifta en lag, som medgåfve inteckningsrätt åt alla som förlägga hvad slags näring som helst.
Företager man 310 Den 21 Mars. nu en närmare granskning af hittills gällande författningar i ämnet, finner man att de äro ganska inskränkta till sin omfattning.
Hvad först angår den inteckningslätt, som enligt 1748 års författning blifvit beviljad förläggare af bergsbruk, så finner man alt den är inskränkt till vissa fall och lill vissa personer, på så sätt nemi., alt handlande äga förlagsrätt hos bruksidkaren, samt bruksidkaren sjelf hos sina underhafvande åboer och kolbönder eller sådane af allmogen, som af ålder varit skyldige att leverera kol till bruket.
Vidare har, genom en författning af är 1749, förlagsrätt blifvit medgifven ät den, som försträcker rudimaterie!1 åt fabriker, liandtverkerier och manufakturier, under vilkor af magistratens tillstånd och på grund af ordentligt upprättade förlagskonlrakter.
Slutligen har samma rätt genom en stadga af år 1774 förunnats förläggare utaf Nordsjöfiskare i fångst, fartyg och redskap.
Af dessa hittills varande uudanlagsförhällanden, som sannolikt varit föga anlitade, troligen föga kända, (åtminstone har jag aldrig förr än detta ärende dertill gifvit mig anledn., haft kännedom om deras tillvaro) vill man nu gifva den utsträckning, alt förläggare, af hvilken näring sorn helst, ägde betinga sig förlagsinteckning.
Orden lyda nemi. i 1 § af ifrägakomne förslag, sålunda: ”Gifver någon förlag i penningar eller varor alt anlägga eller drifva bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan inrättning lill beredande eller förädling af råa ämnen, åge förlagsman låta förlaget intecknas” etc.
Af delta uttryck, att inteckningsrätt tillkommer den som förlägger en inrättning som går ut på alt bereda eller förädla råa ämnen, synes tydligen all derunder jemväl kan inbegripas tegelbruk, bränneriet', mejerier, ost-tryckerier m. tl. dylika inrättningar på landet och således snart sagdt till hvarje landtegendom.
Huruvida en så långt utsträckt förlagsrätt vore lämplig, torde kunna dragas i tvifvelsmål.
Vidare innehåller 1 § att förlagsrätten skulle medföra förmånsrätt ej allenast till del, som af del försträckta är lillverkadt och till all till inrättningen hörande lösegendom, hvaribland särskildt nämnes dragare, utan äfven lill alla inrättningens ägande eller blifvande fordringar.
Ett sådant stadgande synes mig vara särdeles vådligt, emedan det lemnar tillfälle åt en bedräglig gäldenär, som annars varit nödsakad alt afträda sin egendom lill sina borgenärers förnöjande, alt med författningens tillhjelp fortfarande lefva på sina kreditorers bekostnad, om han nemi. lyckas öfvertala någon af sina vänner alt, under sken af lemnadt förlag, taga inteckning till sin säkerhet uti all gäldenärens lösegendom, hvilken derigenom blcfve för öfrige borgenärer oåtkomlig.
På detta sätt, samt med ytterligare tillhjelp af författningen om lösöreköp, kunde en sådan bedräglig person, äfven om han nödgats göra konkurs, icke blott undandraga sina borgenärer all sin egendom, utan göra det uppenbart — och uppenbart sitta i orubbad besittning af den lösegendom han inköpt förderas pengar.
Häraf skulle krediten och förtroendet man och man emellan ytterligare på ett högst eftertänkligt säll rubbas.
Den föreslagna utsträckningen af nu gällande lagstiftningen i denna del anser Den 21 Mars. 317 jag derföre vara särdeles vådlig och kan derföre icke annat än yrka afslag å LagUtsk:s förevar, betänk.
Della anförande hade blifvit afbrutet gentfm ankomsten af Hr Statsrådet m. m. Joban Fredrik Fåhraeus, som å K.
M:s höga vägnar atlemnade en Dess nåd. skrifvelse lill R.
Raab yttrat, anser jag mig blott böra begära att R. o. Ad., i st. f. afslag, ville besluta återremiss af förevar, betänk.
Del torde icke vara lämpligt alt nu ingå uti en långvarigare öfverläggning öfver detta ämne, dä sinnena synas vara uteslutande upptagne af dagens händelser.
Men alt efter en blott knapphändig diskussion afslå detsamma, torde å andra sidan icke eller vara detta
Stånd värdigt, då frågan verkligen är af stor vigt och Ulsk:s betänk, grundar sig pä en K. propos.
Genom en återremiss skulle frågan deremot stå öppen samt kunna vid ett annat tillfälle omständligare behandlas; och ett sådant beslut skall jag för mindel, ehuru jag inom Utsk. tillhört majoriteten, så mycket mindre motsätta mig, som jag har mig bekant, att betänk, af ett eller annat af de öfriga Stånden redan är till Utsk. återremitterad!.
De åsigter Frih.
Raab anfört emot uppställningen af 1 § uti förevar, förslag, delar jag i allo, och anser honom för öfrigt hafva så fullständigt utredt ämnet, att någonting vidare icke synes mig vara att tillägga.
Dock anser jag Utsk:s betänk, icke nu böra afsläs, ulan önskar, lika med Hr Gunther, att del mätte återremitteras, pä det ali Utsk. måtte blifva i tillfälle, att uppgöra ett kontraförslag och dervid tillvägagå med den försigtighet, som fordna lagstiftare iakttagit och som alltid bör äga rum, då fråga är om att göra en ingripande förändring i förut existerande förhållanden.
Då 2:ne ledamöter äskat återremiss, vill jag visserligen icke motsätta mig det, utan återtager min anhållan om afslag, under förhoppning att den begärda återremissen måtte leda till det dermed af Hr Printzensköld åsyftade ändamål.
För deri händelse R. o. Ad. dertill skulle lemna sitt bifall , anhålletjag vördsammast att få fästa Utsk:s uppmärksamhet på vigten deraf, alt Utsk., i fall det fortfarande tillstyrker beviljande af en allmän förlagsrätt, då måtte föreslå en föreskrift af det syfte, att med beviljande af vid ett ting begärd förlagsinteckning, borde anstå, lill det derpå följande, på det att förlagstagarens öfriga borgenärer, som derom böra underrättas, må äga tillfälle att i tid taga nödige mått och steg för bevakande af deras fordringar innan inteckningsgifvaren hunnit göra sina tillgångar oåtkomlige.
Och om en författning om förlagsinteckning skall utfärdas, hemställer jag, om det ej vore skäl att, på sätt Gr.
Sparre i sin reservation föreslagit, uti densamma författningen jemväl intaga de nu gällande föreskrifterne om lösöreköp, lämpligt förändrade, så att åtminstone icke mera än ett sätt måtte af lagen beredas, för de af mig öfverklagade missbruk.
Hvad jag nu i denna fråga 318 Den 21 Mars. yttrat, anhåller jag måtte få åtfölja återremissen, hvilken jag förutser kommer att beviljas.
Medgifvande af inleckningsrätt tili lösegendom är en farlig åtgärd, emedan det lätteligen kan föranleda till missbruk och bedrägeri.
Skall en sådan rätt finnas, mäste den vara så mycket som möjligt begränsad och omgifven af så mänga kontroller, som möjligen kan åstadkommas.
Uti förevar. förslag anmärker jag såsom brister, för det första att der icke finnes bestämdt uttryckt i hvilka saker eller föremål inteckningsrätten är gällande, sedan den blifvit beviljad.
Der står nemi. endast, all förlagsinteckning gifver förmånsrätt till betalning ur det som med det förlagda lillverkadt är, i de för tillverkningen nödiga råa ämnen, fordringar hos arbetare eller andra förlemnade förskotter, samt i all lösegendom som hörer till inrättningen.
Denna obestämdhet kan gifva anledn. till en ofantlig mängd intrasslingar och rättegångar.
Vidare hade man bordt föreskrifva en vida större offentlighet åt dylika transaktioner.
Slutligen torde jag få anmärka den olägenheten, att det finnes en föregrde författning rör:de lösören, nemi. författningen ronde lösöreköp, hvilken visserligen icke talar örn inteckning, men hvaraf verkan dock de facto är vorden den, alt man genom iakttagande af deri föreskrifne formaliteter förvärfva!- sig panträtt till viss lösegendom, oaktadt den förblifver i säljarens vård.
Men derigenom alt dessa båda lagar, ehuru de syfta lill samma mål, likväl utgå frän olika grunder, nemi. den ena frän köp och den andra från inteckning, kunna de lätt begagnas till bedrägerier.
Sålunda kan en person först lemna förlagsinteckning uti lösegendom åt en borgenär, men sedan försälja alla sina lösören åt en annan, mot vilkor att de försålda sakerna finge hos säljaren qvarstå och sålunda bereda en slags inleckningsrätt åt 2:ne personer, som dock för den första blefve helt och hållet illusorisk.
Pä dessa grunder anser jag betänk, böra till LagUtsk. återremitteras. R. o. Ad. ansåg de emot LagUlsk:s betänk.
N:o 26 gjorde anmärkn:r föranleda till delsammas återremitterande.
M:s nyss ankomna nåd. skrifvelse af denne dag, ang:de vidtagne åtgärder i anledn. af inträffade oordningar i hufvudsladen. R. o.
Ad. fann denna nåd. skrifvelse icke föranleda till annan åtgärd, än all läggas till handlingarne. R. o. Ad:s inbjudningsdeputalion till MedStånden afgick.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., med erinran, att R. o. Ad. i sednasle plenum d. 18 dennes beslutat, att med föredragningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s betänk.
N:o 38, i anledn. af väckt fråga om bibelkommissionens upplösande, skulle anstå tills underrättelse erhållits, huru samma betänk, blifvit af Högv.
Den 21 Mars. 319 PresleSt. afgjordt, tillkännagifva att prot.utdr. derom nn hade ankommit, samt låtit uppläsa delta prot.utdr., hvaraf inhemlades att PresteSt. afslagit ifrågavar. betänk., blef detta betänk, nu ånyo föredraget; och upplästes derjemte Hr doktor Annerstedts vid detsamma fogade reservation, på begäran af Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v., som derefter yttrade:
De grundliga skäl, som uti reservationen blifvit anförde och hvarom R. o. Ad. vid uppläsandet deraf blifvit erinrad, tala högt och som mig synes djupt till hjertat.
Man finner sig deraf uppmanad att med aktning och varsamhet behandla en fråga, sådan som den förevar.
Det är derföre med bedröfvelse man erfar, att en motionär kunnat föreslå upphörande af en kommission, som redan arbetat i 70 år och som gjort sig känd och värderad inom hela landet, ja äfven utom detsamma.
I dess ställe har motionären föreslagit, att bibelrevisionsarbetet skulle öfverlemnas åt en enda person, som med en lätt hand ägde att öfverse och förändra föråldrade uttryck och borttaga nu mera obruklige kasuella ändelser.
Härom har Utsk. med en rösts pluralitet fattat ett så beskaffadt beslut, som det hvilket innefattas uti förevar, betänk.
Jag får i förbigående förklara, alt jag dervid icke var närvar.
Jag kan således nu endast i mitt Ständ reservera mig emot berörde beslut.
Utsk. har påyrkat att en ny öfversättning med det snaraste måtte ske.
Detta bestrider jag, och anser för min del den gällande öfversältningen vara sä god, att någon skyndsamhet alldeles icke är af nöden.
Tili ett sådant arbete behöfves en säker hand och icke en lätt hand, det bör behandlas på ett sätt, som är väldigt och svarande emot det höga ändamålet.
På dessa och öfrige af reservanten anförde skäl, tillstyrker jag således afslag å betänk.
Hr Tersmeden, Nils Jakob:
Jag anhåller att i alla delar få instämma med den siste värde talaren i de åsigter, han uti förevar, fråga uttalat.
Härvid får jag beklaga, att andra vigtiga omständigheter nu tagit R. o.
Ad:s uppmärksamhet så i anspråk, ali föga gehör lemnals åt Hr doktor Annerstedts nu upplästa reservation.
Emellertid hoppas jag, alt många ledamöter redan förut deraf tagit tillräcklig kännedom, för att kunna stadga en öfvertygelse derom att betänk, är förhastad).
Hr von Hohenhausen bar nämnt alt betänk., sådant det är, gått igenom i Utsk. blott med en rösts pluralitet.
Af andra personer har jag hört det tillägg att denna utgång hufvudsakligen härrört af misstag hos flere ledamöter vid uppfattning af voteringspropos.
Om man genomläser betänk., Önner man att så väl motionären som Pastoraloch Ekon.Utskm varit ense derom, att bibel-öfversättning egentligen blott bör innefatta en med varsam hand verkställd revision af deu Lutherska öfversältningen.
Skillnaden emellan hvad motionären åslundar och det närvar, förhållandet, är derföre icke särdeles stor.
Likväl yrkar han, alt kommissionen skall upplösas.
Detta synes mig dock icke vara följdriktigt.
Det är möjligt, att 320 Den 21 Mars. denna kommission förr misstagit sig om meningen med dess instruktion, men då den för 3 år sedan börjat arbeta i den riktning motionären ansett vara den rätta, d. v. s. icke med att söka utarbeta en alldeles ny öfversättning, utan med att revidera den gamla, dervid 4 Evangelier redan äro genomgångue, så synes det vara olämpligt att nu afbryta dess verksamhet, eller alt uppdraga arbetet åt blott en af dess ledamöter.
Motionären har ej heller uppgifvit något förslag till den instruktion, hvarefter den nye revisorn skulle albeta, då deremot den gamla instruktionen, som lärer vara af Serenii hand, anses utmärkt för sin fullständighet.
Hvad som synnerligen fäst min uppmärksamhet är att motionären framkastat liksom ett tvifvel om rättigheten att göra förändring uti nu gällande bibelöfversättning, samt att lian förmenat att ett vidrörande deraf skulle kunna föranleda oro inom församlingen.
Delta är ett besynnerligt påstående af en protestantisk prest.
Det är sannt, att promulgerandet af en ny bibelöfversättning kan verka någon oro inom församlingen, men sanningens seger är dock hufvudsaken.
En protestantisk kyrka tillhör det, att ständigt forska i bibeln.
Om man således äfven anser kommissionen förut hafva valt en oriktig utgångspunkt för sitt arbete, bör man dock icke glömma, att hvad som redan är åtgjordt af män, sådane som en S.
Odman, en C.
Aurivillius och en J.
Tingstadius m. fl. utmärkte theologer, icke kan vara förgäfves, utan hör betraktas såsom en rik skatt för efterkommande.