Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar de af Hr von Hartmansdorff gjorda anmärknu-, så, i afseende på den anmärkn. han gjort vid motiverna, vill jag biträda den af honom föreslagna förändring derutinnan.
Hvad åter vidkommer senaste delen af Hr von Hartmansdorffs anförande, med ett till hälften gjordt yrkande om ändring i beslutet, så nödgas jag motsätta mig det af skäl att det verkligen finnes åtskilliga sportler i HofRälterna, som svårligen kunna pä ifrågavar:de sätt ersättas, hvilket är anledningen, hvarföre sednare delen af tillstyrkandet blifvit upstäldt så som det synes af Utsk:s Betänk.
Jag anhåller derföre om bifall på sjelfva det förslag till beslut som Utsk. framställt.
Uppå härefter särskildt framstälde propos:ner bifölls Utsk:s nu i afseende på ifrågavar:de punkt gjorda hemställan, men ogillades följande pag. 6, uti motiveringen för denna hemställan, förekommande ord: ”och en sådan utredning måste i allt fall blifva utan ändamål, då för lönebeloppens bestämmande egentligen erfordras att känna sportlernas reglering för framtiden, hvilken det åter tillkommer K. M. att afgöra.
I fråga om en sådan reglering delar dock Utsk. den åsigt, som af många RiksSt:ns ledamöter yttrats, att, efter den nya organisationens trädande i verksamhet, all expeditionslösen bör odelad tillfalla vederbör:de expeditionshafvande”.
H:le och de öfrige punt,'terne.
Utsk:s yttranden lades till handlingarne.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne StatsUtsk:s den 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 182, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk.
N:o 69, ang:de utgifterne under RiksStatens Fjerde Hufvudtitel. 410 Den 20 Juli.
Föredrogs ånyo StatsUtsIcs flen 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 183, i anledn. af återremisser å Betänk.
N:o 71, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens Sjette Hufvudtitel.
Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande, och förekoramo dervid Utsk:s yttranden ang:de nedannämnde punkter af Betänk.
N:o 71. 2: dr a punkten.
Då jag reserverat mig mot denna punkt, torde det vara min skyldighet att redogöra för orsaken, hvarföre jag mig reserverat. K. M. har i Sin Nåd.
Propos. ronde BergsKolhm och Bergslagsstaterna, föreslagit, att Bergsfogde-tjensterne vid 1855 års början skulle komma att indragas, och i sammanhang härmed har K. M. i och för Bergsfogdarnes pensionerande och på det att indragningsstaten icke derigenom skulle särskildt betungas, äskat R.
St.-rs bemyndigande, att från 1855 års ingång låta en dylik löneersättning, så länge rättigheten dertill, efter vanliga grunder, fortfore, till ett belopp af högst 800 R:dr årligen utbetalas af Sjette Ilufvudtitelns anslag lill befrämjande i allmänhet af bergsbruket.
När StatsUtsk:s ledamöter sjelfve misströsta om rättelses erhållande, så lärer det icke heller vara skäl för någon annan att framställa ett sådant yrkande.
Jag får likväl, i öfverensstämmelse med hvad jag förra gången i detta ämne yttrade, förklara att jag ansett mig böra bifalla Konungens Nåd.
Åkerhjelm, Carl: StatsUtsk:s utlåt, i Betänk.
N:o 71 har af 2 Stånd blifvit bifallet.
Praxis inom Utsk. har varit att Utsk. vid sådant förhållande vidblifvit sitt af två Stånd godkända beslut.
Det kan visserligen synas, såsom Hr von Troil anfört, alt åtskilliga delar af K. M:s Nåd.
Propos:n blifvit på detta sätt obesvarade, men om man närmare granskar sjelfva yttrandet af SlatsUtsk. i Betänk.
N:o 71, så finner man verkligen att de frågor, som förmenas hafva blifvit förbigångna, likväl på ett indirekt sätt blifvit af Utsk. besvarade, hvarföre jag anhåller om bifall till den nu föredragna punkten.
Utsk:s ifrågavande förslag blef uppå härefter framstäld propos. af R. o.
Ad. bifallet. 3:dje punkten.
Utsk:s yttrande blef, så vidt det angick de genom 3 RiksStånds beslut afgjorde delarne af denna punkt, lagdt till liandlingarne samt i öfrigt bifallet. 9:de punkten.
Härvid förekom först Utsk:s vidblifvande af dess förra yttrande ang:de det äskade reservationsanslaget 77,000 R:dr.
Den 26 Juli. 417 Frih.
StatsUtsk. har äfven här följt den princip, som nyss nämndes, nemi. att, när 2 Stånd bifallit ett föreg:de Utlät., så har Utsk. vidblifvit sitt beslut; men jag vill vid denna punkt fästa upmärksamheten derå, att om R. o. Ad. bifaller nn föredragna punkt, så är att befara att Landtstaten icke skulle få tillgodonjuta någon tillökning i lönerna, enär StatsUlsk:s förut framställda förbehåll skulle verka derhän, att de fleste Landtstatens tjenstemän icke skulle komma att åtnjuta någon lönetillökning, hvarföre jag tager mig friheten hemställa, att R. o. Ad. ville besluta ”att R.
St., utan att ingå i bedömande af den upgjorda löneregleringen, till K.
M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget 77,000 R:dr”, och på så sätt utesluta det _förbehåll, som Utsk. i sitt Utlåt.
N:o 71 föreslagit.
Utsk. anmärker här huruledes R. o. Ad., likasom PresteSt., återförvisat Ulsk:s Usta och 2:dra yttranden i fråga om löneförhöjning åt Lands-slaterne (sid.
II) i det förra Retänk., hvaremot punkten i sin helhet blifvit af BorgareSt. återremitterad.
Det förra af dessa yttranden lyder såsom följer: ”att R.
M:s disposition ställa det äskade reservations-anslaget, 77,000 R:dr, med förbehåll, att de indelda lönerne, boställs-räntorne likväl deruti icke inbegripne, utbytas emot, en gång för alla, efter de 10 sistförflutne årens medelmarkegångspris bestämda penninge-anslag, i den mån ett sådant utbyte kan författningsenligt ega rum”.
Endast detta yttrande är för närvar:de under öfverläggning, hvarföre jag inskränker mig till att tala derom.
Utsk. säger nu att det anser sig böra vidblifva sitt förra yttrande ang:de detta reservationsanslag, 77,000 R:dr b:ko.
Åkerhjelm har anmärkt hvad följden skulle blifva af bifall till Utsk:s förslag i detta hänseende och jag instämmer med honom. R. o. Ad. torde erinra sig, hvilka anmärkn:r som gjordes förra gången mot ifrågavande förslag och att deribland äfven varit den, att, på sätt ordalagen fallit, vet man icke om fråga är att från Landt-statens tjenstemän borttaga icke blott deras hemmansräntor, utan äfven deras boställen, ty dessa höra otvifvelaktig! äfven till indelningen.
Detta vore, såsom anmärkt blifvit, mycket olämpligt och skadligt.
För att icke vara vidlyftig, hemställer jag alltså att, i detta nogsamt kända ämne, R. o. Ad. måtte besluta att till Konungens disposition ställa 77,000
R:dr b:ko att intill nästa Statsreglering användas för LandtStatens aflöning.
Såväl under den diskussion, som egde rum, då denna fråga här förra gången förevar, som vid den reservation jag vid Utsk:s förra Betänk, bifogade, äfvensom i min reservation i det nu föredragna Betänk, har jag sökt visa olämpligheten af det förslag Utsk. uti Betänk.
N;o 71 i detta hänseende afgifvit.
Jag skulle icke här hafva begärt ordet för att upprepa dessa åsigter, så framt icke Hr von Hartmansdorff nyss 9 H. 27 418 Den 26 Juli. framställt ett förslag till beslut, afvikande från det Frih.
Åkerhjelm före honom gjorde.
Jag tror lika med Frih. Åkerhjelm att R. o. Ad:s beslut bör blifva antagande af första delen af Ulsk:s tillstyrkande i Utlåt.
N:o 71 ”att R.
St., utan alt ingå i bedömande af den uppgjorda löne-regleringen, till K.
M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget, .77,000 R:dr”, men med uteslutande af det derefter följande förbehållet om de indelta lönernas utbyte mot pengar; och anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landtm:s propos. härå.
Hr von Hartmansdorff har visserligen äfven föreslagit att delta belopp af 77,000 R:dr skall ställas till K.
M:s disposition för ifrågavartde ändamål, men jag tror att beslutet derom bör fattas i öfverensstämmelse med Utsk:s Utlät.
N:o 71, och anser detta vara så mycket angelägnare, som Betänk, är i sin helhet af BondeSt. bifallet och jag förmodar att möjligen något annat RiksStånd äfven kommer att godkänna det första yttrandet med uteslutande af förbehållet.
Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtm:s propos. i enlighet med det förslag, som Frih.
Åkerhjelm framställt och hvilket jag tagit mig friheten att vidare understödja.
Om fråga vore endast att splittra meningarne, så skulle jag ingå pä den siste värde talarens åsigt, men då fråga är att falla ett beslut, så får jag förena mig med hvad af Hr von Hartmansdorff blifvit yrkadt, så mycket häldre som jag tror det vara angeläget att icke längre än till nästa riksdag lemna detta anslag, naturligtvis under förutsättning att R.
St. ännu en gång få till pröfning uptaga den vigtiga reglering, som nu är i fråga.
Hr von Hartmansdorff^
Det är ingen annan skillnad mellan mitt förslag och Frih.
Akerhjelms än den, att han vill ställa detta löneanslag utan begränsning af tid till Konungens förfogande.
Ett sådant förfaringssätt tror jag icke vara det rätta, emedan R.
Sf:r äga att, vid hvarje riksdag, bestämma Statsutgifterna, intill den näst påföljande.
Men att upgöra en Statsreglering för obestämd tid, det strider mot vår författning.
Derföre har jag yrkat att orden ”intill nästa Statsreglering” skola inflyta.
Blott de komma in i Frih.
Äkerhjelms förslag, så har jag ingenting vidare att invända.
En sådan disposition af 77,000 R:dr, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, befarar jag icke ens skulle upfylla det af Hr von Hartmansdorff afsedda ändamålet, nemi.
LänsStatens aflöning; ty om denna summa endast ställdes till K. M:s Nåd. disposition till nästa Statsreglering, så kunde icke någon hufvudsaklig reglering af LandtStats-tjenstemännens löner derigenom ega rum, utan blott ett provisionelt tilldelande af arfvoden till vissa tjenstemän, hvilket således skulle kunna ändras vid nästa Statsreglering.
Då tjenster blefvo lediga, så visste icke de sökande hvad lön de kunde få och icke ens K.
M. kunde veta hvilka löneförmåner, som med tjensten kunde förenas.
Jag befarar att derigenom skulle kunna uppstå Den 26 Juli.
419 missförhållanden, som icke kunde förebyggas eller afhjelpas; hvaremot om, såsom Frih. Åkerhjelm föreslagit, R.
St. skulle besluta att de 77,000 R:dr, som R.
St. vilja lemna till denna lönereglering, ställas till K. M:s disposition, på sätt Utsk. föreslagit, dock utan det förbehåll och vilkor, som Utsk. dervid fästat, så är derigenom gifvet, att dessa medel skulle för löneregleringen vara att tillgå.
Då kan K.
M. fastställa löner på stat till de belopp, som för löneregleringen finnas behöfliga.
Det blir då något bestämdt för framtiden och på sådant sätt kan en lönereglering låta sig göra.
På detta sätt tillgick det vid 1828 och 1830 årens Riksdag, då R.
St:r anslogo medel för arméens lönereglering.
St:r anslogo icke vissa löner, utan ställde endast till K.
M:s disposition en penningesumma för att dermed reglera indelta arméens löner, hvilket också egde rum och sedermera fortfarit att ega bestånd, utan någon anmärkn. från R.
Detta skedde då, och jag förmodar, att Utsk. äfven nu sett saken ur samma synpunkt.
Sådant skedde derföre att R.
St:r omöjligen kunna vara i tillfälle att så afväga de särskilda behofven af löner emellan tjenstemän, som äro spridda i särskilda orter inom Riket, som K.
M. kan göra genom att tillkalla män, som ega full sakkännedom, ett mindre antal som kunna öfverlägga med hvarandra, jemföra de olika förhållandena inom särskilda orter, hvilka synnerligen inom LandtStaten äro så högst olika, äfvensom tjenstemännens olika inkomster, hvarigenom en reglering kan ske till belåtenhet, hvaremot om det skall bero på R.
St:rs pröfning, huru stora löner de särskilda tjeustemännen skola hafva, så är det mera äfventyr underkastadt huruvida denna lönereglering blifver lämplig eller icke, och då 11.
St:r anslå medel, som icke få öfverskridas, så skulle jag tro att R.
St:rs rätt i afseende på medlens disposition är under alla synpunkter väl bibehållen. o Frih.
Jag är i hufvudsaken förekommen af den siste värde talaren och anhåller blott få nämna, att jag icke kan medgifva en så beskaffad förändring, som Hr von Hartmansdorff föreslagit äfven af det skäl, att jag befarar att om R. o. Ad. skulle fatta ett sådant beslut, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, så skulle det blott leda till frågans förveckling vid dess slutliga afgörande, hvarigenom man möjligen kunde riskera att dessa 77,000 R:dr icke erhölles till förbättring af lönerna för LandtStatens tjenstemän, hvadan jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propos. på bifall till min förra framställning.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att Utsk:s vidhållna tillstyrkande uti Utlåt.
N:o 71 innehöll: ”att R.
St:r, utan att ingå i bedömande af den upgjorda löneregleringen, till K.
M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget, 77,000 R:dr, med förbehåll, att de indelta lönerne, boställsräntorne likväl deruti icke iubegripne, utbytes emot, en gång för alla, efter de 10 sistföi llatne arens medel - 420 Den 26 Juli. markegångspris bestämda penningeanslag, i den nion ett sådant utbyte kan författningsenligt ega liim”.
Åkerhjelm hade deremot föreslagit att R. o. Ad., med afslag å det af Utsk. föreslagna förbehåll, skulle bifalla första delen af denna punkt, eller ”att R.
M:s disposition ställa det äskade reservationsanslaget, 77,000 R:dr”; och Hr von Hartmansdorff hade yrkat det beslut ”att till K.
M:s disposition ställas årligen 77,000 R:dr, att intill nästa Statsreglering användas för LandtStatens aflöning”.
Efter sedermera först till bifall å Utsk:s tillstyrkande framstäld, men med nej besvarad proposin, hemstälde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad., på sätt Frih.
Åkerhjelm föreslagit, behagade afslä det ifrågastälda förbehållet och i öfrigt bifalla Utsk:s tillstyrkande, och ropades härvid starka ja jemte några nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Då härefter förekom Utsk:s hemställan, i fråga om anvisande af 1,000 R:dr till ersättning för forsellön, yttrade sig Hr von Hartmansdorff:
Sedan det förra beslutet är af Ståndet fattadt, så lärer denna punkt förfalla.
Det förhåller sig så som Hr von Hartmansdorff framställt,;men StalsUtsk. har just föreslagit, att forsellönen skall upphöra, så att jag ser ingen våda i att R. o. Ad. bifaller denna punkt.
Ordalydelsen är följande: ”Hvad deremot angår Utsk:s förslag, om anvisande af 1,000
R:dr till ersättning för forsellön, så, enär denna ersättning torde kunna LandtStats-tjenstemännen beredas utaf det anslag, som Rikets sednast församlade
Ständer för enahanda ändamål vilkorligen beviljat, hemställer Utsk.”. Om R. o. Ad. bifaller denna punkt: så har ju Ståndet förutsatt, det en sådan ersättning kan komma i fråga, fastän hon skulle utgå på annat sätt, än första gången var föreslaget, hvilket Ståndet icke bör förutsätta, när det bi fallit ett anslag, hvarigenom en sådan ersättning blifver öfverflödig.
Hr Bildt, Didrik Gillis: StatsUtsk. har ingalunda föreslagit, att 1,000 R:dr skall utgå af det utaf Rikets sednast församlade
Ständer för forsellön afsedda anslag; men Utsk. har, såsom motiv för sitt tillstyrkande, omnämnt, att om det skulle komma i fråga att utgifva 1,000 R:dr såsom ersättning för forsellön, så kunde detta tagas af det förut anvisade anslaget, och att således icke någon forsellön behöfde särskildt beräknas.
Efter mitt förmenande är StatsUtsk:s yttrande i afseende på denna punkt i det sednare Betänk, fullkomligt felaktigt.
Jag har i min Betänk, bifogade reservation Den 26 Juli. 421 tagit mig friheten påpeka denna omstärdighet och anhåller endast få uppläsa hvad jag derom anfört.
Det lyder sålunda: ”Hvad särskildt beträffar frågan derom huruvida ersättning för förlorad forsellön skulle kunna erhållas från det vid sista Riksdag för enahanda ändamål anvisade förslagsanslag, ber jag endast få erinra, att nyssnämnde anslag beviljades till ersättning åt ”innehafvare af ränte- och tiondeanslag, för upphörandet så väl af deras hittills åtnjuta optionsrätt, att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne upbära forsellön”, samt alt detsamma således icke kan, i enlighet med Utsk:s tanka, anlitas för de tjenstemän, hvilkas indelta löner Utsk. önskar, emot kontant penninge-ersättning, indraga.”
I sammanhang med skatteförenklingen beslöto nemi.
St. vid sistlidne Riksdag att innehafvare af ränte- och tionde-anslag skulle, för det att uppsägningsrätten för dem gick förlorad, få ersättning genom Statsanslag.
Nu har Utsk. i sitt förra Utlåt, för betäckande af (orsellönen föreslagit ”att R.
St. må ytterligare i sådant afseende anvisa en rund summa af 1,000 R:dr, att, i mån af behof, användas och äfvenledes innefatta egenskapen af reservationsanslag, ” men det oaktadt trott det vara möjligt att af det förut beviljade anslaget lemna en dylik ersättning.
Detta är aldeles omöjligt, ty om en sådan ersättning skulle lemnäs, så skulle denna ersättning ovilkorligen genom särskildt
Statsanslag tillhandahållas den person, som dertill vore berättigad, men ingalunda kunde en sådan tagas af förslagsanslaget, som lemnades till indelningshafvarnes godtgörande.
Jag tror således att Ulsk:s resonnemang är felaktigt och då R. o. Ad. beslutat att afstå den sednare delen af första Betänk., nemi. förbehållet om de indelda lönernas indragning, så ser jag aldeles icke hvarföre
Ståndet skulle behöfva yttra sig öfver en så felaktig förmodan, som Utsk. här framställt.
Jag tror således äfven att denna punkt bör förfalla och läggas till handlingarne.
Hr von Troil har nu visat att, i händelse Utsk:s första förslag af detta Stånd antagits, så vore likväl den ifrågavande punkten oriktig.
Nu kan ju hända att det första förslaget, hvilket, om jag rätt minnes, redan blifvit af två Stånd bifallet, vinner i Förstärkt StatsUtsk.
Bör då R. o. Ad. hafva ökat ett sådant besluts oriktighet genom elt påföljande äfvenledes oriktigt besluts fattande?
Jag tror mig redan hafva visat huru felaktigt det vore att bifalla den sednare punkten, hvarföre jag yrkar att R. o. Ad. blott ville lägga honom till handlingarne.
Uti sitt första Betänk, hade StatsUtsk. föreslagit, att det skulle anvisas ett anslag af 1,000 R:dr b:ko till ersättning för forsellön.
Detta StatsUtsk:s förslag blef af två Stånd bifallet, men af de öfriga tvenne Stånden återremilteradt.
Uti sitt sednare, nu under föredragning varande Betänk, har StatsUtsk. hemstäldt att detta dess förslag icke måtte vinna R.
Sf:rs bifall.
Denna Utsk:s hemställan måtte väl vara 422 Den 26 J uli. ställd till de 2:ne Stånd, sorn bifallit Utsk:s förslag.
De två andra Stånden, hvilka icke bifallit detsamma, utan belt simpelt återremitterat det, kan jag ej annat förstå än att det icke gäller, och att således, om vi anse några 1,000 R:dr icke behöfva anslås, så lägga vi denna punkt till handlingarne, hvarföre jag vördsamt anhåller om propos. derpå.
Då StatsUtsk:s beslut i denna fråga varit föranledt af olika voteringar inom Utsk., så har följden deraf blifvit att nästan alla dessa framställningar äro felaktiga.
Till en början beslöts, att en summa af 1,000 I5:dr b:ko skulle anslås till forsel-löfier.
Dessa 1,000 R:dr äro på långt när icke tillräckliga.
De skulle motsvara den indelda spanmålen, men forsel-lönerna för den indelda spanmålen upgå till ett mångdubbelt större belopp emot dessa 1,000 R:dr.
Utsk. har nu föreslagit, att detta förslag skulle förfalla, men gjort det med sådana vilkor att, om detta förslag af R.
St:r godkändes, så skulle i min tanka ny förveckling deraf kunna upsla.
Lagerbjelkes sednaste yttrande, ber jag få uplysa, att 2:ne Riksstånd återremitterat frågan.
För min del tror jag den riktigaste åtgärden vara den, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, hvarföre jag med honom instämmer.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att det ifråga— vande anslaget endast skulle slå i sammanhang med det förbehåll Utsk. föreslagit och icke med det af R. o.
Ad. fattade beslutet, samt att derföre
Utsk. i nu förevande framställning ej erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Vidare förekom och lades till handlingarne Utsk:s yttrande ang:de de i 9:de punkten omförmälde enskilda motioner. 13:tle punkten.
32:dra punkten.
Utsk:s hemställan ang:de ersättning för en åkervret till föreståndarne för den s. k.
Lovisinska donationen bifölls och yttrandet, ronde öfriga delar af denna punkt, lades till handlingarne. 33:dje och alla öfriga punkter.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåt.
M 184, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk.
JV2 72, ang:de regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel.
Afven delta Utlåt, företogs punktvis till afgörande och före - Den 20 Juli. *23 kommo dervid Utsk:s yttrande ang:de nedanuämnde punkter af Betänk.
J\° 72. 2:dra punkten.
När denna fråga förra gången förevar, tog jag mig friheten att omständligt utreda de förhållanden, som, i min tanka, tala för bifall till anslag åt Kammar-Kolkm och Kammar-R:n.
Jag tror mig icke böra nu trötta R. o. Ad. med något uprepande deraf, sedan Frih. Palmstjerna, Chefen för Finans-Depart., yttrat, att han anser de begärdla anslagen icke vara för höga, utan snarare för ringa.
Åtskilliga ledamöter af StatsUtsk. yttrade då jemväl, att de funne de framställda anspråken vara billiga.
Jag tager mig derföre friheten till R. o. Ad. hemställa, att Ståndet ville fatta följande beslut, nemi.: ”att R.
St:r måtte till Konungens förfogande under nästa statsreglerings-period anslå a) 4,000 R:dr b:ko för alt tills vidare användas till den löneförbättring åt Kammar-Kolkii embets- och tjenstemän, hvilken K.
M. finner nödig, intilldess Nåd. förslag till ny stat för detta embetsverk kan vid nästa Riksdag varda till R.
Stms pröfning öfverlemnadt. b) 4,000 R:dr, för alt under samma tid likaledes begagnas, dels till lönereglering inom Kammar-R:n, dels lill godtgörande af det ökade arbete, som fatligvårdsmålens förläggande till detta embetsverk kan medföra.” Frih.
Då de summor, som Hr von Hartmansdorff föreslagit skulle ställas till K.
M:s disposition till förökning af de arfvoden, som f. n. äro af R.
St:r anslagna till lönelillökning åt tjenstemännen i Kammar-R:n och KammarKolhm, äro ganska måttliga och icke öfverstigande behofvet, ulan tvertom understigande hvad som skulle erfordras för en slutlig lönereglering af dessa verk, så anser jag mig böra på det högsta tillstyrka antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag.
Propos. synes tydligt, att K. AJ. icke föreslagit någon reglering af dessa båda Verks tjenstemäns löner, derföre att K.
M. ansåg tillgångarna så bardt medtagna af andra anslag, som K. M. äskat; men då StatsUtsk. funnit lämpligt att derutöfver anvisa detta anslag, så torde icke någon svårighet upstå att för denna ringa summa 8,000 R;dr finna tillgång, hvarigenom K.
Al. skulle komma i tillfälle att något underhjelpa de små lönerna, som f. n. finnas inom dessa Embetsverk, och till nästa Riksdag framlägga ett fullständigt förslag till slutlig reorganisation af dessa Verk, der delta interimstillstånd fortfarit i 30 är, hvarunder blott en del af anslaget för Kammar-Kolhm och Kammar-R:n utgår såsom löner på stat, men den betydligaste delen är endast såsom arfvoden anslagen från Riksdag till Riksdag, hvilket icke torde vara lämpligt att låta fortfara.
Jag kan visserligen icke undgå att erkänna, att de af Hr von Hartmansdorff förordade iönetill - Den 26 Juli. ökningar äro af behofvet påkallade, men jag ber att få fästa R. o.
Ad:s upmärksamhet derpå, att StatsUtsk. och R.
St:r icke blifvit i tillfälle att pröfva huruvida de summor, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, äro tillräckliga eller äro de rätta för att afhjelpa bristen i dessa Embetsverks löner.
Jag vill påminna mig, att det finnes en serskild punkt utförd i afseende på tillökningar eller s. k. lönefyllnader för Kammar-Kolhm och Kammar-R:n, som StatsUtsk. i sitt föreg:de Betänk, har tillstyrkt, å hvilken punkt det blir nödvändigt att erhålla R. o. Ad:s bifall, och om då R. o. Ad. biträder Hr von Hartmansdorffs mening, så skulle den insättas i st. f., såsom jag vill påminna mig, första mom. af den punkt, som finnes afhandlad i StalsUtsk:s föreg:de Betänk.
N;o 72 under 2:o b) sid. 3, der Utsk. hemställer ”att förenämde motioner ej må till någon R.
St:rs åtgärd föranleda;” hvarefter Utsk. tillstyrker ”att, i öfverensstämmelse med K.
M:s derom gjorda Nåd. framställning och i likhet med hvad alltsedan år 1840 egt rum, ofvan omförmälda fyllnadsanslag, 7,532 R:dr 31 sk. 11 rst. till K.
Kammar-Kolhm och 13,075 R:dr 28 sk. 9 rst. för K. Kammar-R:n, må af R.
St:r anvisas, att, emot förut stadgade vilkor, fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu skeende statsreglering blifver gällande.”