Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Desse ära med Svensk ndaunarätt yttrade och förvarade i Handlingarne; om de äro fplaktige, underkastar jag mig med beredvillighet och fullkomligt iugn laga åigaid, samt vill ej nu uppe - Den 7 Julii, 187 hålla med någon vidare uttydning derå.
Sam-' ma Ledamot har åter nämnt om laglig undersökning, och undrat, hvarföre man ej begärt den.
Jag får upplysa, att efter 181* års Riksdag begärdes den på det ställe, der det borde ske, nemligen i underdånighet hos Konungen j den ägde ock rum:
Utslaget är bekant.
— Undersökning har vid denna Riksdag flefe gångor blifvit yrkad, och Riksens Ständer hafva deröfver sig utlåtit.
Jag hemställer, om jag sökt b strida den, eiler om j*g instämt uti att undersökning må äga rum, men får upplysa, efter det nu åter sättes i fråga, att jag redan för flere dagar sedan hos Kongl Maj.t gjort underdånig anmälan om laglig undersökning. 1 öfrigt har en värd Ledamot yttrat, att man tillåtit sig hotelser emot Riksens Ständer.
Jag bekänner, att äfven jag någon gång i min leinad brukat hotelser, och gått följderne deraf tili mötes, samt att sådant äfven hädanefter kan äga turn, om egen eller allmän ära fordrar det, men älven så litet kan det falla mig in, att på detta rum bruka hotelserj jag tror. att sådant hvarken har händt eller skall hända mig.
Jag vädjar gerna här åter lill Ridderskapet och Adeln.
Skulle emellertid ett sådant misstag hända mig, rättar jag gerna hvad jag felar, och anhåller att blifva rättad, men intill dess emottar jag ej en sådan ogrundad tillvitelse.
Harn ExulUnee Herr Gr ejvén och Landt-*• 188 Den 7 Julii.
Marskalken frågade om Ridderskspet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Banco-lJtskottets Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf, hvilket bifölls.
Anmältes och emottogs Hans Excellence HofCanzleren 111. m. Herr Friherre af Wetterstedt, hvilken å Kongl* Maj:ts Höga vägnar, aflemnade Dess nådiga skrifvelse till Riksens Ständer angående Leipzigska lånet; Gifven Stockholms Slott den 6 Julii iSi8* Flans Excellence Herr Grefoen och Landt.
Marskalken anmodade Hans Excellence Herr HofCanzleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderkapets och Adelns underdåniga vördnad och tillgifvenhet.
Sedan Hans Excellence Herr HofCanzleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes Kongl. Majts högstberörde nådiga skrif-, velse.
Ehuru delade meningarna än må vara rörande Bankens ändamål, tillgångar och anlitande, äfvensom rörån*. t Den 7 Jnlii.
189 de hvad till vinnande af reda i penningsväsenclet vid denna långvariga Riksdag egentligen blifvit uträttadt, och huruvida icke just i besluten torde finnas anledningar till en snart behöflig och förestående ny Ständernas sammankomst, later likväl hvar och en af Riksens Ständers Ledamöter dela den önskan, att denna sammankomst ändteligen snart måtte slutas.
Riksens Ständers Ledamöter skulle således säkert icke utan ledsnad och bekymmer sedt de nu snart afslutade öfverläggnings-ämnenas mängd ökad med ett nytt, af den vigt och betydlighet sorn det, hvarom den nu upplästa nådiga skrifvel* sen handlar; och då vi nu af samma nådiga skrifvelse funnit, att sådant icke kommer att ske, tager jag mig friheten föreslå, att uti den skrifvelse till Kongl. Majit, hvilken som svar härå lärer komma , att från Riksens Ständer till Kongl. Majit afgå, Riksens Ständers underdåniga tacksamhet derföre må uti lämplige ordalag uttryckas.
Friherre Boije, Ludvig'.
I den sista värda Talarens tillstyrkan, att Ridderskapet och Adeln må i underdånighet tacka, för det Kongl. Mapt besparat oss allt hinder i Riksdagens snara slut, instämmer jag, för min del, så mycket heldre, som jag länge önskat, att Riksdagen kunnat förr slutas- Allmänhetens väntan på slutet af denna Riksdag har öfvergåtfc ända till otålighet; och mig synes, att vi nu äga ett dyrbart tillfälle, att inlör Allmänheten, samt i samtlige Ståndens Protocoller, fritaga ©ss från den förebråelse man i allmänhet gör 190 Den 7 Julii. oss, att ej hafva velat sluta
Det är i sådant afseende jag hemställer, om icke de andra Stånden kunde inbjudas, att med oss , i den underdåniga tacksägelsen, sig förena.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tdlkännagaf, att BondeStåndet enligt ProtocollsUtdrag af denne dag, som nu upplästes, beslutat, det borde, i afseende på Kongl. Maj ts
Nådiga förklarande, om uppskof med denna fråga intill nästa Riksdag, Riksens Ständer genom en underdånig skrifvelse betyga Kongl.
Maj;t deras underdåniga vördnad och tacksamhet; uti hvilket Beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena; och hemställde Hans Excellence, i anledning häraf, om icke Ridderskapet och Adeln behagada uti BondeStåndets beslut instäm, ma, samt otn icke Expeditionsutskott kunde anmodas att berörde underdåniga skrifvelse uppsatta.
Upplästes en från Hans Excellence HofCanzleren Herr Friherre af Wetterstedt till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar* skalken ankommen så lydande skrifvelse : Enligt tillförordnade StatsSecreterarens för Kongl.
EcdesiastiqueExpeditionen till mig aflåtne anmälan, har Kongl. Ma:jt i nåder täckts vidtaga nedannämnde åtgärder och beslut, i anledning af följande Riksens Ständers underdåniga skrifvelser, nemligen:
Den 7 Julii. , J9* 1) Angående fortfarande anslag för Fattig, vårds-inrättningen i Carlskrona till svar å Kongl. Maj.ts derom gjorde nådiga proposition.
Maj;ts och Rikets StafsContor, samt Konungens Befallningshafvande uti Carlskrona hafva, till behörigt underdånigt iagttagande och efterrättelse, blifvit härom i nåder förständigade. 2) Om Prestebols friheter för nya Kyrkoherde och Capellans-boställen i Norra delen af Riket, i anledning af nådig proposition derom.
Majds och Rikets KammarCollegium har, medelst nådig skrifvelse, blifvit anbefalldt om iagttagande af hvad Riksens Ständer 1 detta ämne i underdånighet tillstyrkt, samt att derom vederbörande underrätta. 3)
Om medel till Arbets- och Correctionshuset i Stockholm; till följe af Kongl. Maj:ts derom framställde nådiga proposition.
Denna underdåniga skrifvelse har, såsom Törande Tullinkomster, till Kongl. Handelsoch FinanceExpeditionens åtgärd blifvit öfverlemnad. 4) Angående villkoren för Wadstena Kioster-Kyrkas upplåtande åt Wadstena 192 Den 7 Julii.
Stads- och St Pehrs Lands-församlingarj till svar å Kongl. Maj:ts Nådiga proposition härom.
Majt har i Nåder anbefallt Con-1 sistoriuin i Linköping, att, enligt Riksens Ständers underdåniga anhållan, upprätta ett Contract med Församlingarne om Klosterkyrkans emottagande och underhållande, samt villkoren dervid. 5)
Om bestämd tid för den nya Fattigvårdsförordningens utarbetande.
Som Kongl. Majit i nåder bifallit hvad Riksens Ständer sålunda i underdånighet hemstäldt, har F^atligvårdsComitéen blifvit förständigad, att, inom ett år, räknadt från innevarande Riksdags slut, afgifva underdånigt förslag till en ny allmän FattigvårdsFörordning. 6) Om medel till Allmänna Skole-och LäroVerkens förbättring; såsom svar å den Nådiga Proposition, som härom blifvit aflemnad.
Majit har i Nåder anbefallt Dess och Rikets StatsContor, att på 4 de HufvudTiteln de härtill anslagne medel uppföra j hvarjemte UppfostringsCotnitéen erhållit
Nådig befallning, att med underdånigt Förslag inkomma till så väl verkställighet af fördelningen af alla tillgångar, Den 7 3nili.
193 tillgångar, som till en ordentlig
Stats upprätt tande för dessa Undervisnings-verk.
Och får jag härmedelst, på Nådigste befallning, anmoda Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och Landt Marskalken. att förberörde
Nådiga åtgärder och beslut Högloft.
Ridderskapet och Adeln meddela.
Stockholm den 6 Julii 181S* G. af Wetterstedt.
Företogs till pröfning Baneolltskottets dea go sistledne Junii afgifne, samt den 4 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning aE den uti Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition om allmänna Penningerörelsen Och Myntvärdets upprätthållande väckte fråga, angående nedsättning af öfverräntan uti Banco-Discont-!
Herr af Malmborg, Abraham, uppläste föl-1 jatide; Ilrån lång tid tillbakars har jag ansett
Creditsysteffiet vara tillskapadt af omedborgerligheten, och begagnadt af obetänksamheten; och Discontsystemet, som åt sig utprassat årliga vinster af 2o till 30 procent, samt beredtroot«j svarande förluster för näringarne och jordbruket,' har verkat, att, snart sagdt, hvarje medborga» Ridd, 0, Ad, Fröt. VIII. B, 13 J94 Den 7 Juliu te blifvit förstörare och förstörd.
För att und-ä vika bägge delarne har jag aldrig anlitat och skall aldrig anlita någon Discont, ehvad behofver ock kunna trycka mig.
Efter denna upprigtiga och högtideliga förklaring hoppas jag icke blifva ansedd för speculant på lånebiträde utur någon Discont, hvarifrån jag tyckt mig finna de betydligaste Bankerutter hafva härledt, och sannolikt vidare skola härleda deras upprinnelse.
Jag må då fritt yttra min* på fullkomlig öfvertygelse grundade tanka, angående ifrågavarande så kallade straffränta till den blifvande Allmänna
Disconten, som jag tycker rätten ligen borde få namn af privilegierad ockrare , om den genom ett stadgande skall förklaras berättigad till 12 procents ränta för det en Gäldenär, som obetänksamheten kastat i dess hårda händer, icke förmår på förfallodagen betala ett där erhållit lån.
Ett sådant stadgande står i uppenbar strid emot allmänna lagens hälsosamma Bud, i 9 Cap., 6 §.
HandelsBalken, der det heter:
Ingen tage, eller låte förskrifva sig större ränta än Sex för hundradet om åretj hvar som det gör, eller tager ränta på ränta, håfve förbrutit hela räntan, och tiondedelen af hufvudstolen till de fattiga.
Att uti ett land, der en så välgörande lag finnes, vilja stifta eller bibehålla en annan, som berättigar en Corporation eller inrättning, att rakt handla emot berörde lag, tyckes åtminstone mig vara stridande emot ali Den 7 julii. * 95 rättvisa och billighet, då ett sådant stadgande synbarligen kan leda till Medborgares för-* störing.
Mig torde tillätas upplysa denna sanning genom följande exempel: örn A tår af B pä 6 månader låna looo R:dr, eller hvad summa som helst, ernof 6 procents ränta, som är den högsta enskildt man tår taga; mert A inom desse 6 månader, genom en vid lånets meddelande oförutsedd händelse, kommer i trängande behof af sin utlånte Summa, som hart då icke möjeligen kan få på annat stalie, så torde han olyckligtvis blifva nödsakad låna den i Disconten, der 6 procents ranta, jemte andra utgifter, som höfligt vis kallas douceurer lill vederbörande, genast afdragas länet, så 9tt
Gäldenären får äfven vidkännas mera tunga än ränta på ränta, och måste tillika lemna förbindelse, att inom 6 månader återbetala capitalet med 12 procents ränta för den tid, sönt derefter utan betalning förlöper.
Han underkastar sig dessa hårda vilkor, ehuru han för sin försträckning hvarken fått douceurer* eller får räntan förr än med capitalet, som han gjordt sig förvissad återfå på förfallodagen, och derpå grundat sitt hopp, att kunna å utfäst dag betala sid skuld tili Discontetf.
B försummar likväl sin skyldighet, att betala till A, som derigenom sättes utur stånd betala sin berörde skuld, derföre han då måste erlägga 12 procent ränta i Disconten, men får icke fordra eller taga mera än 6 procent för sin fordran hos B, som tilläfventyrs, såsom man ty värr ofta böf 19Ö
Den i Julii. och ser, har nog rymligt samvete,' att vilja Uppehålla A uti sin rätt, den han således i laglig väg måste utsöka; hvarmed, genom Gäldenärens krångel och undanflygter, oftast går så långsamt, att hela år förlöpa, innan A får sin fordran; och under ali den tiden måste han för sin skuid till
Disconten, i brist af be-; talning, erlägga 12 procent såsom straffränta, och förlorar således sin lagligen betingade (3 procents fänta af B.
Jag bör till mensklighetens heder tro, att ingen gifves, som linner ett stadgande rättvist eller billigt, hvarigenom en medborgare oskyldigt kastas uti ett sådant lidande, som möjeligen kan helt och hållet förstöra honom.
Lagstiftaren bör således vara omtänkt, att, genom sammanstämmande Lagar, förekomma sådane missbruk.
Uti förevarande fråga synes mig detta icke kunna ske på annat sätt, än att antingen cilla eller och ingen Långifvare, den må vara enskildt man eller
Discont, bör hafva rättighet fordra eller taga så kallad straff- eller öfver-ränta efter förfallo— dagen.
Om så stadgades, vore Lagen, såsom den bör vara, lika för alla medborgare.
I annat fall måste den blifva skadlig, och kunde då med billig harm anses lika oduglig, som den Apothekaren medicamenter, hvilka endast dugde för Skomakare, men alldeles icke för Skräddare.
Lagar, så beskaffade, att de kunde få ett sådant anseende, tror jag icke böra äga rum i en väl beställd Stat.
Jag tror derföre, att Högloflige BancoUtskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, hellre kunnat och bordt tillstyrka, att ali öfverränta för Den i Jutii.
Discontlån, enligt allmänna lagen, borde försvinna, än att den borde förblifva vid 12 procent.
Skulle, eagtadt desse mine anmärkningar Utskottets Betänkande gillas, anhåller jag ödmjukast, att de måtte, såsom min reservation, få införas uti Högloft.
Ridderskapets och Adelns Protocoll; men af nit för det allmänna bästa, önskar jag, att Betänkandet måtte ogillas.
Jag är så fullständigt förekommen i hvad jag ville yttra af den sista värde Talaren, att det endast återstår för mig, att i hufvudsaken förena mig med honom.
Redan vid början af handläggningen inom StatsUtskottet af de ämnen, som af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition rörande penningeväsendet och myntvärdets upprätthållande föranleddes, delade de fleste af Utskottets Ledamöter den önskan, att straffräntan i BancoDisconten kunde nedsättas, men som detta ämne ansågs tillhöra BancoUtskottets handläggning, kunde StatsUtskottet i denna del icke något vidare tillgöra.
För öfrigt instämmer jag uti Herr Friherre Wirséns nu uppläste, och Betänkandet åtföijande, serskilta yttrande, att, om någon straffränta skaj! anses behöflig, den blott bör vara 2 procent, såsom svarande mot de förluster och kostnader Discont Verket kan komma att vidkännas genom anställande lag.' sökningar.
Men jag tror, att, om Executionslagarne genast och allvarsamt tillämpades, då ett lån vore förfallet, skulle sådant vara vida bättre, bade för Verket, och låntagarna sjelfve jgS Den ^ Julii, än en 6traffränta, som är ogillad af allmänna lagen, och sorn ovedersägligen iur,e‘attar ett procenteri på läotagarne.
Grefve Mörner, Carl SteVan:
Uti hvad de nyss talande 2:ne värde Ledamöterne anfort, angående obilligheten och olagligheten af nu varande öfverräntan i BancoDisconten , instämmer jag desto hellre, som jag i egenskap af Executor åtskilige gångor erfarit, att denna öfVerränta drabbar icke de förmögnare, utan merendels de fattigare Låntagarne, Jag hemställer således, om icke denna öfverränta , som bereder en alltför stor vinst åt Discontverket, kunde på sätt Friherre Wirsén föreslagit, från 12 till 8 procent nedsättas, samt anhåller, att?
j händelse af återremiss, detta yttrande matte få till BancoUtskottet åtfölja.
Herr Manner stam, Jahan-, Då detta mål förevar i Utskottet till öfverläggning, voro meningarne delade, hvarföre votering anställdes.
Jag var af den tankan, att nedsättning å straffa räntan i Disconten borde äga rum, men jag katr likväl icke neka. att de skäl, som på an-* dra sidan anfördes för samma räntas bibehållande vid dess nu varande belopp, förtjena mycket afseende.
De Ledamöter af Utskottet, som yrkade nedsättningen, väntade, att beslut under denna Riksdag skulle vidtagas, hvilka medförde ordning i vart penningeväsende, och befordrade lifligare penningecirculation, så att framdeles afven den allmänna räntan för Discontutlåniagen kunde nedsättas* och då syntes
Den 7 Julii. m lämpeligt, att början nu gjordes med en förminskad straffränta, hvaremot de Ledamöter , hvilka bestridt nedsättningen, hafva påstått, att sådant skulle göra Gäldenärer mera efterf låtne i sina skyldigheters uppfyllande, hvilket åter skulle hafva dep följd» att Disconten måste mera strängt förfara vid Lagsökningar.
Jag kan likväl detta oagtadt icke undgå, att. finna, att Discontens nu tillagde rättighet, att taga 6 procents straffränta, utom den lagliga, är i sin grund så orättvis, att den, så fort det med ordningens bibehållande inom Verket kan ske, bör afskaffas, Jag bestrider för min del alldeles icke den begärde återremissen, utan min afsigt med detta anförande har endast varit, att upplysningsvis få nämna de skäl, sorn tala för och emot den väckte motionen.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mart kalk en gjord proposition, blef flancoUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Upplästes och lades till handlingarne Pre^ steStåndets ProtocollsUtdrag af denne dag, innehållande:
Att, efter uppläsande af Kongl, Majtts den 6 dennes till Riksens Ständer aflåtne nådiga skrifvelse, angående Leipziger-länet, Prest*- Den 7 Jutii.
Ståndet ansett för dess del Riksens Ständer äga en behaglig anledning, att uti särskild underdånig skrifvelse till Kongl. Majit betyga deras underdåniga vördnad och tacksamhet, för det Kongl. Majit, medelst
Dess uti högstberörde skrifvelse meddelade förklarande , att frågan om Cours-differencen må till nästa Riksdag uppskjutas, lemnat Riksens Ständer ett förnyadt vedermäle af Kongl. Majits Landsfaderliga omvårdnad om Rikets bästa, och tillika undanröjt en vigtig anledning till Riksdagens ytterligare förlängande, samt ett svårt bekymmer för Riksens nu församlade Ständer; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit itäbjudne, att sig med PresteStåndet förena.
Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets den 28 sist 1 idne Maj afgifne, och den 3 derpå följde Junii på bordet lagde, Utlåtande öfver de inom PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den iq sistlidne Mars meddelte Betänkande, om arbetsfördelningen emellan Riksens Ständers Revisorer, samt tryckning af Revisorernes Berättelser, rörande BancoVerkets befundne tillstånd och granskade för; vältning; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 139 sistlidne Mars af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Den 7 Julii, 201 Justerades följande:
Utdrag af Protocollet, hållet hos Höga loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 7 Julii 181S S. D. Föredrogs Hans Excellence HofCanzleren Herr Friherre af Wetterstedts till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken ankomne skrifvelse af den 3osistiidne Junii, deruti tillkännagifves, att, sedan Riksens Ständer den 29 sistlidne
Maj hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält deras önskan att till trycket befordra ConstitutionsUtskottets Handlingar och Protocoll i ett anmärkningsmål , rörande de genom Föredraganden af CornmandoÄrcnder för Arméen utfärdade Generalordres af den 24 Maj 1817, om vilkoren för approberandet af Recruter vid sådane Regementen, der Rotehållare ej samfällt ingått be-' ting om soldat-beklädnaden-, samt, enär till dessa Handlingar hörde de öfver Commandomål inför Kongl. Maj:t den 24 Maj, 26 Augusti och 30 September sistnämnde år i denna fråga förde Protocoll, i underdånighet anhållit om Kongl. Maj.ts nådiga tillstånd , att få låta verkställa tryckning af omförmälte trenne med förberörde Handlingar gemenskap ägande Protocoll, så har Kongl. Maj:t täckts lemna sitt nådiga bifall till hvad Riksens Ständer i ofvannämnde afseende i underdånighet hemställt j och fann Ridderskapet och Adela för godt besluta , att tryckningen af så väl 202 Dm 7 Julii. berörde Protocoll, som öfrige Handlingar i målet, skulle, på sätt Borgare-och BondeStånden redan förordnat, genom ExpeditionsUtskottets föranstaltande verkställas- Ut supra. S. D. Föredrogs Hedervärda BondeStåndets
ProtocollsUtdrag af den 20 sistledne Junii, innefattande Ståndets beslut, i anledning af Statsoch BancoUtskottens förslag till sammanjemkning af några skiljaktigheter uti RiksStåndens beslut, angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, med inbjudning till de öfriga RiksStånden, att med Bon"- deStåndet förena sig deruti, att creditivet till JernContoiret, 600,000 R;dr, må delas i tvänrte lika delar, hvaraf 300,000 R:dr skulle förblifva under JernContoirets disposition, och de öfrige 300,000 R:dr anslås till - Odlings-Lånefondens förstärkning; men som Ridderskapet och Adeln redan bifallit Stats- och BancoUt^ skottens ofvanberorde jemknings-förslag , fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att vid Dess derom fattade beslut förblifva.
Upplästes Hedervärda BondeStåndets ProtocollsUtdrag af den 22 sistl.
Junii innehållande det beslut, att särskilta Utskottets, angående föreslagen ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, afgifne Utlåtande, jemte de hos RiksStånden dervid gjorde anmärkningar och förefallne discussioner måtte, genom nämnde Utskotts försorg, särskildt och tillhopa på allmän bekostnad till trycket befordras ; uti hvilket Beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena -} men Den 7 Juhl, So 3 som ifrågavarande Handlingar dels uti Riks» Ståndens Prntocoller vid innevarande Riksdag, dels uti Bihanget dertill varda tryckte, ock således till Allmänhetens kännedom öfvedemnade, ansåg Ridderskapet och Adeln någon pärskild tryckning deraf icketerfordras.
BorgareStåndets den 4 dennes aflåtne PrctocollsUtdrag, innehållande Ståndets inbjudning till de öfrige RiksStånden , att med BorgareStåndet sig förena deruti, att i det uti Bevillningsutskottets Memorial N:o 55 meddeldte jemknings-förslag , rörande 5:te punkten af Utskottets Betänkande om sättet för Tull-afgifternas erläggande, orden: efter den trofiqiiercmdes val, må införas, emellan orden importerade varor och orden tua erlfiggas-, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär berörde tillägg endast innefattade ett förtydligande af meningen, äfven för sin del uti enahanda beslut med BorgareStåndet instämma.
Föredrogs Välloflige BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af den dennes, innehållande, att Ståndet med ogillande af Bevillningsutskottets Memorial N:o 34, angående de, i afseende på Beviliniogsfrågans afgörande, föreslagne alternativer, till bestämmande af öfverå flöds-afgifterne, förklarat, att BorgareStåndet, som förblefve vid dess den 11, 2o; och 29 Junii derom fattade beslut, att någon bevillning icke borde äga rum < och för öfverflöds nyttjande, utan bristen i bevillningssumman er - 204 Den 7 Jtiliit sättas genom fyllnads-afgiften, öfverlemna! målet till det Förstärkta Stats-Utskottet, att, enligt 71 §. i Regeringsformen, denna ännu icke af alla fyra Stånden öfverenskomma grund för den nu bristande Bevillningen afgöra , i hvilket afseende
Borgareståndet äfven antagit en voterings proposition ; och hafva de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att uti detta Beslut med BorgarpStåndet sig förena; men som den af BorgareStåndet väckte fråga redan blifvit, genom det förstärkta StatsUtskottets den 9 sistlidne April med Riksens Ständers rätt fattade beslut, afgjord, samt Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af Bevillningsutskottets ofvannämnde Memorial, angående de föreslagne alternativer till bestämmande af öfverflöds-afgifterne, redan den 4 dennes funnit godt, att, på sätt Bevillningsutskottet hemställt, förvisa samma fråga till det Förstärkta StatsUtskottets afgörande; alltså ansåg Ridderskapet och Adeln eig ické kunna, emot Grundlagens föreskrift, gå Välloflige Borgare-Ståndets ifrågavarande Önskan till mötes.
S D. Sedan Ridderskapets och Adelns Ledamot Herr Professoren och Riddaren Carl TraSvenfeit, såsom Svenska LekareSällskapets Secreterare, och å Sällskapets vägnar, tili Ridderskapet och Adeln öfverlemnat ett antal exemplar af Berättelserne om Sällskapets arbeten åren iSiö, 1816 och 1817, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, genom Utdrag af Protocollet, betyga LäkareSällskapet sin aktning öfver dess nit för LäkareVettenskapens
Den 7 Julli. 205 framsteg, och sin erkänsla för det lemnade ve» dermälet af Sällskapets uppmärksamhet.