Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
499 mer, det Kongl. Maj:t uti den ofvanåberopade Nådiga Kungörelsen förklarat sig, enligt hvad af Kongl. Maj.-t och Riksens Höglofl.
Ständer vid 1810 års Riksdag blifvit föreslaget och antaget, vilja med Nådigt välbehag för det närvarande anse, att provisoriska anstalter och överenskommelser t i!
1 de fattigas försörjande i Städer och Församlingar på Landet träffas, och Kongl. Majtt.S Nådiga stadfästande underdånigst under täljas, intill desr, efter utarketadt oc.. i underdånighet ingifvet förslag af en deri i l i Nåder förordnad Comité, ett allmänt stadgande i detta anré, enligt Riksens Höglofl.
Ständers i underdånig' et yttrade önskan, vid nästa Lagtima Riksdag, kan komma alt utfärdas; så finner Utskottet, som dessutom för sin del anser fattigför.-örjnings-skyldigheten lämpligare bestämmas, sålunda att d. n förmögnare biträd r den medellöse, än att de fattige skola hj lpa hvarandra, sig icke äga anledning, att hos Riksens Höglofl.
Ständer något föreslå, i afseende på den af Memorialets Författare framställda motion, utan böra, i likhet med hvad Utskottet föreslagit i dess betänkande öfver den af Herr Doctor Knös väckta motion, rörande fattigvården, inskränka sig till den underdåniga önskans yttrande, att Kongl.
Ma;:t skulle täckas i Nåder närmare bestämma, så val begynnelsen af ofva nämnde Comités arbete, sorn tiden för den Nådiga F ifattningens vidtagande.
Do~k varder detta till Riksens Högloflige
Ständers eget upplysta ompröfvan. £©o Eesv. odi Ekon.
Betänkanden. de vördsamt öfverlemnadt.
Ständerj Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskotts
Betänkande i anledning af en inom Valio fl. Borgare
Ståndet vackt motion derom, att den åt Vesterhottniske
Allmogen beviljade seglationsfrihet antingen må upphof vas, eller sättas under nadia: Controll.
O ill detta Utskotts handläggning har blifvit remitteradt ett af Herr Carl T.
Örnberg ingifvet Memorial, deruti han anför, aU den seglationsfrihet med fartyg af till och med 50 lästers drägt, sorn blifvit Vesterbottens Province, det vill säga, Vesterbottens och Norrbottens Höfdingedömmens Landtbrukare eller Bönder i Nåder förunnad, skall vara i närvarande ställning, och då Finland ej mera tillhör Sverige, oförenlig med StatsEkonomien; och att alla Luren drej eri För* fattningar måste blifva frugtlösa, så länge denna af inga Controller utaf Tull och Uppsyningsman begränsade seglationsrätt existerar; i anledning hvaraf han vördsamt föreslår, att Riksens Höglofl.
Ständer måtte taga detta ämne, såsom en sak af högsta vigt och nödvändighet, i öfvervägande, och antingen upphäfva denna så länge, och så of* Besv. och Ekon, Utsk.
Betänkande».
501 ta missbrukade seglationsfrihet, eller åtmindStone sätta densamma under nödig Co :tro 11.
Utskottet, sorn tagit detta ärende i behörig pröfning, har låtit sig föreläsas de stadganden och fi fattningar, sorn till det sammas närmare kännedom och upplys ing höra, och deraf inhemtat, att denna segiationsfrihet är en rättighet, Som ftån ålder tillbaka varit Vesterbottens Almoge, gemensamt nied Sveriges i ai mänhet, förunnad, och sedermera genom flere Kongl.
R solutioner för Vest rbotten sei kildt bekräftad.
I hvilket afseende Utskottet anser sig böra åberopa, utom flera författningar på 1600 talet, 1:0 Kongl.
Kungörelsen den 20 November 1766, så lydande ; att Landtmannen bör öga rätt or.li frihet ti l seg'ations idkande på alla orter inom Riket, att der afsätta sina varor och LandtbruksaJ kastningar, pä hvad ort och ställe honom lägligast faller, utan att denna frihet må vara inskränkt inom någon viss tid af äret. 2:0 Kongl. Brefvet till Kammar- och CommerceCollegierne af den 5 October 1786, deruti allmogen\ i Oster- och Vesterbotten förunnas att till större beqvämlighet och säkerhet vid dess seg'ations idkande, samt de meahafvancle laddningarnes bättre conservation, betjena sig af dä ekade fartyg, likväl till högst 50 lästers drägt. 5:0 Kongl. Försäkran på Allmogens fri• och rättigheter, dat. den 4 Aprill 1789.
Och sluteligen 4’° Kungl.
Maj.ts Nådiga skrifvelse den 4- September J8tl till Q02, Be sv och Ekon.
Kongl CommerceCollegium i anledning af vice' Landshöfdingens i Norrbottens
Län underdåniga hemställan om inskränkning i Vcsterbottniske Allmogens seglationsfriket, af innehåll: att, då den af ålder Vesterbottnisk&
Allmogen beviljade
Sjöfartsrättighet äger sin grund i ett billigt afseende på Allmogens behof att afsätta sina producter, och med möjligen minsta kostnad förskaffa sig oumbärliga köpmanna varor; dä vidare en minskning i Fartygens lästetal skulle,, långt ifrån att befordra ändamålet, verka en större skogsåtgång, och flere personers sysselsättning med segel farten, och då antingen denna, vid åtski.liga tillfällen ifrågasatta seg!ationsfrihet blifvit genom flere Kongl. Resolutioner, och i synnerhet genom Högsa ig Kongl. Maj:t Gustaf den lills Nådiga försäkran af den \
Aprill 1789 bekräftad, har Kongl. JSla\:t funnit, uppå dessa och öfrige af Kongl.
CommerceCollegium i underdånighet anf örda skäl, ingen anledning förekomma att i Nåder bifalla någon mindskning, hvarken i låstetalet af de fartyg, Allmogen i Norrbotten äger att bygga oeh nyttja, eller i den samma Allmoge förunnade rättighet till handelsresor och sjöfart.
Med anledning häraf, får Utskottet, som nu gar att yttra sig öfver det förra af de i denna motion framställda alternativer, förklara, att då, till upphäfvande af ifrågavarande seglationsfrihet, som genom så många Kongl.
Rescripter blifvit Vesterbottniska Allmogen försäkrad, några bestämda skäl af Besv. och Ekan. litsle.
503 Memorialets Författare icke blifvit uppgifna eller anförde, så finnér Utskottet sig icke kunna till den föreslagna åtgärden tillstyrka bifall. 1 afseende på det af Memorialets författare föreslagna Alternativ: att denna, hvarken af Tull- eller Uppsyningsman begränsade Seglationsfrihet ätmindstone måtte sättas under nödig Controll, sä anser Utskottet sig böra upplysa, att Kongl.
Brefvet till Kammar- och CommerceCollegiun den 15 Augusti 1801 uttryckligen stadgar hvad Allmogen i Öster- och Vesterbotten bör iaktta a, då den vill försända sina produeter till södra orterna, nämligen: att, om varor sjöledes affärdas till sådana orter, der fart förbi främmande kust inträffar, och inlastningsstället icke är iner än fem mil från närmaste
Stad beläget; bör nödig betjening från LandtTulls-kammaren derstädes bevaka en sådan inlastning, samt Tull vid samma Tullkammare erläggas, och pass derifrån uttagas, men allmogen deremot äga fiihet, när inlastningsstället är belägetpålängre än fem mils afstånd från närmaste stad, att varorne ulan bevakning inlasta} dock med förbindelse att med samma fartyg och gods inlöpa till närmaste
Stad i vägen till den ort, dit det ärnar gä, der betala tull och förse sig med LandtTullkammarens förpassning} äfvensom derest, vid ankomsten till destinerad ort, varor bland lasten skulle finnas, hvi Ika icke blifvit förpassade, och i afsändningsorten förtullade, att slike varor då böra beläggas med sexdubbel 504 Besv. och Ekon. TJtsk.. Betankanäsit, Tull, oc'i Tullbetjent igen deraf njuta hälften, men af forpassadt gods blott draga enkel Tu'l.
Om åter de händelser härvid inträffade, att Skepparen, sorn förer allmogens fartyg, antingen i förstnämnde fäll hade underlåtit att taga bevakning öfver inlastningen och vid närmaste Tullkammare erlägga tull, samt förse sig med förpassning, eller i sednare fallet, utan anmälan vid någon Tullkammare, afseglat. till annan ort; så skall den, som passtagning alldeles försummat, derföre, på sätt uti Seglationsordningen a den 15 Juni 1774 §• 27 samt förenämnde I.andt Tulls och Accisstcidga 13 Capitlet 6 fi. jemf örde med 6 art. 2 §. uti Kongl. Förordningen till förekommande af Lurendrägeri och tullförsnillning den 6 Aprill 1799, finnes stadgadt, böta 200 deder Silfvermynt, och för det inländska oförpassade godset, som rigtigt angifves, er ägga Gdubbel Tull till Treskiftes mellan Kronan, och den som äta1 derå gör; mett förtegaclt e ler undanclöljdt gods vare förverkadt.
Och är i 'öfrigt kronobete eningen förbudet, att hädanefter utfärda bevis eller förpassningar för varor, som föras förbi främmande kust till och emellan Södra orterna.
H^ad redan blifvit anfördt synes vioa, att nödig Control! icke saknas mot underslef i afseende på bortresan och Kongl, brefvet den 8 Januari 1807 föreskrifver hvad Almogen i Allmänhet åligge fullgöra till förekommande af det missbruk, att under återresan Utländsk handelsplats må besökas, och varor der inta» Besv. och Ekon. XJcsk.
Bclänkanden.
505 gas, sorn sedermera å Landet utlastas, och till oloflig förbrukning derstädes insmygas; .Af detta Nådiga bref är ödra Momentet så lydande:
För att desto nogare bevaka efterlefnaden af hvad sorn blifvit stadgadt till hämmande af Allmogens sjöfart på utrikes orter, skola utan undantag, alla de, sorn föra Svenska fartyg större eller mindre, öppna eller dä chade, vid vite af 50 I{:d.r, angifvarens ensak, vara skyldige, att vid ankomst till någon af de i Östersjön belägna främmande hamnar, der Svensk HandelsAgent eller vice/lgent finnes, sig hos honom anmäla; åliggandes Handels Agenten att Månateligen till GeneraltullarendeSqcietetens Fullmägtige i Stockholm insända dylika uppgifter på alla ankomna fartyg, med hvad mera efter Tull Journalernas f öranledande han tjena till vidare upplysning om de varor och effecter, som både till o eli från stället varda transporterade. 5dje Momentet.
En hvar af allmogen, som i anseende till fart förbi främmande kust varit enligt ofvannåmnde Kongl. Förordnande d. 15 Augusti 1801 förbunden, att vid afresan taga Tullkammarepass, skall ock åligga, att icke allenast för återresan sig förse med förpassning af LandtTullk ammar en i den stad, till hvilken hem varit bestämd och ankommit, utan och derefter inlöpa till den intill hemorten närmast belägna
Stad eller tullplats, för att der uppte samma förpassning och undergå visitation, innan mer eller minfre af de medförda varor å något stolle utlastas. qo6 B esti. och Elon. litsa.
Betänhanden.
Till följe af dessa upplysningar, hvar» igenom Utskott t tror sig hafva kommit i tillfälle att vi a, d t i fråga varande Segiationsfrihet verkligen är begränsad af sådana stadga"den och författningar, att deras behöriga eft rlefnad borde blifva en tillräcklig Controll mot öfverklagade missbruk; anser Utskottet sig icke kunna något föreslå i afseende på hvad Memorialets fö rfattare yrkat; Och får deijemte tillägga, att, om grundade skal till ofvannämnde rättighets öfv rklagan» de möjligen skulle gifvas, torde de samma snarare böra sökas i en försummad, än i en bristande controll; I hvilket afseende dtt icke lärer tillhöra
Uts‘ ott t att rörande detta ärende taga någon vidare befattning.
Do k varder detta allt R.
H. Ständers
Eget upplysta ompröfvande vördsamt understäldt.
Riksens Tlögl.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Utlåtande i anledning af de hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt
Högvördige P restStändet gjorda anmärkningar vid Utskottets den 21 sistlidne Januari afgifna, och från välbemäldta sine Riksstånd återremitterade Betänkande, angående vackt fråga om skyldighet för Götha CanalBolag, att Ecsv. och Ekon.
Betankanden, 507 besörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgs och Ostergötlands han, hvilka tillhört sådana hemman, som genom C anal anläggningen blifvit indragne m. m, II os
Håglöf!
Ridderskapet o h Adeln hafva anmärkningar emot Betänkandet blifvit gjorde af Herr Grefve Baltzar Bogislaus von Platen, som, på grund af de utaf Kongl.
Maj t år 1810 för Göt’ a Cana'Bo!ag utfärdade Privilegier, och de i ista, 2dra, 5<1; och 4-de Momenterna af 5dje §. deruti lemnade Nådiga före: krifter, ansett d n ifrågavarande vägunderhåPnings-skyldigheten icke b ra eller kunna Bolaget åläggas, så mycket mindre, sorn, då Bolaget kommer att, utom sjelfva Canalen, underhålla en 8 mils grusad dragväg af 6 alnars bredd lä''gs Canalen, på hvilken väg de betydligaste Transporter skola fortskafYas, Bolaget måste anse9 som den största väghållare i Riket; och, om Bolaget nu skulle förpiigtas, alt deltaga uti den allmänna vägunderhållningen, så borde nyssnämnde väg deruti äfven ingå.
I afseende på antalet af de hemman, som genom Canalanläggningen utgått, har Herr Grefven anfört, att Vadsbo Härad i V.st.rgöthland, hvilket består af 97/iJd
Is hemman, hade förlorat /pg-dels hemman- Aska Härad i Östergöthland, bestående af 533-g-dels hemman, hade förlorat intet; Bobergs härad, af 502-fdels hemman, förlorat 2-J; Gullbergs Härad i82-|dels, förlorat 2 Memmings Härad lä/pfcUls förlorat 13 Hammarkinds Hä - .503 Eesv. och Ekon. VtsL Betänkanåen. rad 4263-Iels, förlorat och Björkekinds Härad 26o|;dels forioral 1 hemman.
Dä nu Kongl.
Maj:t uti nådig skrifvelse till Götha CanalDirection af den 19 September 3815 förordnat, huru med ds använda hemmanens väglotter bör förhållas, o c antalet af nyhemman, heidst i Vadsbo Härad, beständigt ökas, kunde Canalbolaget icke b j lastas med den i fråga satta vägunderhållningen, emedan Canalen, en gäng färdig, icke äger hvarken dragare, redskap tller folk till väglagning utom sitt område, äfvensom ej heller något hemmantal, hvilket är grunden för all väglagning; och skulle berörde onus tor öfrigt blifva ett prejudicat för andra pålagor och utskylder, hvilka skulle göra privilegiernas föreskrift och skattfrihet till intet, H OS Hög vördiga PrestStåndet har Herr Biskopen m. m.
Doctor Carl von Rosenstein uppläst Kongl, Maj.ts högstberörde Nådiga skrifvelse af den 19 September 1815 af innehall: att, i händelse de ny hemman i Skaraborgs Län, hvilka efter redan slutade eller snart upphörande frihetlår, väghållning åläggas kan, icke skulle anses tillräckliga eller tjenliga att besörja den väghållning, sora förut ålegat de genom Götha Canalanläggning bortgångne hemman och Lägenheter, ny vägdelning borde anställas, dervid kostnaden skulle af Kongl. Majrt och Kronan samt CanaiBolaget, till hälften hvardera, bestås; men den ökade väghållningen Häradets samtelige vägrödjningsskyldiga
Hem - Besv. och Ekon. 11 t;k.
Betiinkandeit. 50^ ^länsinnehafvare till last falla.
— För öfrigt liar Herr Doctorn och Bi köpen anfört nahanda skäl för Bolagets futagelse från vägunderhållning, sorn dem Herr Grafve von Platen begagnat, endast med den skillnad i afseende på antalet af de hemman, hvilka genom Canalanläggningen gått förlorade, att desse hemman, enligt Herr Doctorns och Biskopens uppgift, sko'a utgöra blott 15-g-dels mantal.
Utskottet får 1 anledning häraf anföra, ätt, ehuru, på sätt uti Utskottets under den 21 sistlidne Januari afgifna, och af Vällofl.
BorgareStåndet samt Hedervärda BondeStåndet till alla delar bi allna Betänkande, är upptaget, Utskottet i detta ämne icke fått sig meddelade några till upplysning ledande uppgifter eller underrättelser af de värda Ledamöter, hvilka väckt dea nu förevarande motion, har Utskottet likväl icke haft någon möda ospard, att samla upp ysningar om hvad i målet blifvit tillgjordt; och att Utskottet ibland de flera af Kong1.
Maj:ts till Götha CanalDireetion aflåtna Nådiga Skrifvelser, ej åberopat den af den 19 September 1815, torde icke böra, såsom Herr Biskopen Doctor von Rosenstein förm nät, tillskrifvas brist på vil;a att undersöka, enär de Nådiga skrifvelserna icke fått någon publicité, och således endast genom Utskottets eget bemödande blifvit för Utskottet kunniga.
Utskottet skulle likväl, äfven med kännedom om Kongl. Maj;ts nådiga förordnande 510 Besv. och Ekon.
Betänkcmden, uti ofvannämnda skrifvelse af den 19 September 1815, icke ansett sig böra afvika från den grundsats, som bestämt Utskottets omdöme, uti det redan afgifna Betänkandet, heldst Riksens Ständer uti frågor af så Ekonomisk beskaffenhet som denna, äga rättighet att, utan afseende på något af Kong!.
Majit fattadt Nådigt beslut, hos Kongl. Maj:t deruti i underdånighet begära ändring.
Utskottet blifver således vid sin redan yttrade tanka om Götha CanalBolags väghållningsskyldighet, emedan det icke lärer kunna bestridas, att iu
Bolaget på ett eller annat satt drager fördel af de Hemmans jordägor, hvilka i och för Canalanläggningen användas, och att de tillkomna, eller framd les tillkommande ny-hemmanens väghållning är en förmon, hvilken bör kunna påräknas lika så väl af hvarje annan väghållare, sorn af CanalBolaget.
Stockholm den 15 Aprill 1818.
Rest). och Ekon.
Betcinkanäen.
N:r 89.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonorniTJbskotts Utlåtande i anleda ning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande yrkad be. frielse från skyldigheten att afskala barken å utsynta Ekar. nr1 i- ill Utskottet har Höglo/!.
Ridderskapet och Adeln den 17 nästlidne Februari samt Högvördiga BrestStåndet och Vällofl.
BorgareStåndet den 9de i samma månad återremitterat Utskottets oFvannämnde Betänkande, hvilket af Hedervärda BondeStåndet blifvit bifallet5 och hafva följande anmärkningar dervid blifvit gjorda, nämligen: Hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, af Herr P.
Estenberg, som öfverklagar, att Utskottet tillstyrkt ett upphäfvande af alla de välgörande Författningar, som i förflutna tider blifvit utfärdade till garfveriernas befordrande och framgång, å hvilken näringsgren Regeringen för omkring 50 år tillbaka fästat så mycken uppmärksamhet, att äfven premier till dess uppmuntrande utdelades, hvarigenom äfven Näringen kommit till den fullkomlighet, att mycket Svenskt
Läder nu mera utskeppas, i stället för att det förr måste i betydlig qvantitet införskrifvas.
Herr Estenberg tror ej, att brist pä afsättning a£ Ekbarken äger rutn, då garfveriet- öfver hela Bihavg till IiiksSt, Frat. i3l7-*8>8> Q:‘le Sami.
AVr 65. 66.
Jie sv. och Ekon.
Set ani-abele#4 B i ket äro anlaggde och flera utvägar finnas, att å niångfalldiga ställen utåt sjökusterna få flen föryttrad, heldst brist derå ofta skall yppas, äfven i Stockholm, der tunnan skulle betalas med 1 Bd. 16 sk.
Om Ekbarken fick exporteras, förmenar Herr Estenberg, att Englands garfveriidkare första åren skulle för hvad pris sorn heldst uppköpa Svensk Ekbark för att, genom det uppstegrade priset, undergräfva de Svenska Lädergarfverierna, hvarefter utländningen kunde efter behag nedsätta priset å Ekbarken, och äfven nödga oss, att införskrifva läder af Engelsk tillverkning.
Enär dessutom genom barkens försummade aftagning de menligaste följder skulle tillskyndas ej mindre Svenska Garfverierna, hvilkas under beredning varande hudar, af bristande beredningsämnen, förderfvades och blefve oduglige, än äfven Rikets handelsvåg gerom den inom Landet saknade varans införskrifning, skulle betydligen betungas; hemställes om afslag å Utskottets i detta ämne uppgifna tvänne alternativa förslager.
Hos Högvördiga PrestStåndet : af Herr Prosten Pnltn, som anser den föreslagna friheten, att till utländsk ort försälja Ekbark, medföra de skadligaste följder för de inhemska Fabrikerna, som, i brist af denna vara, skulle råka i lägervall, eller ock, priset å Lädret, till allmänhetens kännbara skada, uppstegras; hvarförutan Herr Prosten förmenar, det skyldigheten att afskala barken å utsynta Ekar innefattar en Ccjntroll å E - Besv. och Ekön.
513 keträdens behöriga fällande 5 och yrkar på dessa skäl, att de härom utfärdade Författningar må ovillkorligen bibehållas.
Pierr Prosten Doctor Wijkman har till alla delar instämt i Prosten Palms yttrande, och derjemte åberopat Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 11 Juni sistlidet år, deruti Kongl.
Maj:t ansett såsom ett hufvudföremål för en väl inrättad Statshushållning, att uppmuntra och gynna de tillverkningar, som £ ett land äro oundgängliga, och der kunna åstadkommas, för hvilket ändamål ett af da kraftigaste medel onekeligen ar, att bereda säker tillgång på de råämnen, som dertill erfordras.
Herr Prosten anförer vidare, att, i stället för det vi förr årligen införskrefvo flere hundrade tusendedelar, efter den tidens beräkning, så kalladt Engelskt läder, har i Sednare tider Svenskt läder blifvit exporterädt, och någon gång i sjelfva landet pä Auction försåldt.
I händelse Ekbarken skulle få utföras, anser Herr Doctorn såsom en oundviklig följd deraf, att Engelsmännen da första åren skulle uppköpa denna rudimateria till enorma priser, för att derigenom förstöra de Svenska Garfverierna, då vi åter skulle, till ej ringa undervigt på handelsvågen, nödgas införskrifva Engelskt läder, hvarjemte Herr Doctorn förmodar, att, om barken i råttan tid afskalades, skulle arbetet blifva ganska lönande.
Herr Prosten Raabe har, i anledning häraf, upplyst, att flere medlemmar af Hedervärda BondeStåndet i Utskottet uppgifvit, §i4 Besv. ock Ekon.
Betänkatiden. att de för intet erbjudit Ekbark till dem, Som ville draga försorg om afskalningen.
Hos Vällofl.
BorgareStåndet af Herr Westin, som jemväl ansett exportfriheten a£ Ekbark i stor mon skadlig, såsom undergräfvande de inhemska Garfverierna och på samma gång upphjelpande de Engelska- Herr Westin har derefter i korthet framställt de åtgärder, som i Sverige, ifrån längre tider tillbaka, blifvit vidtagne, för att genom lättad tillgång på rudimaterierna och utestängande af utländsk medtäflan bereda Garfveriernas' förkofran, hvarigenom de äfven blifvit bragte till åtminstone lika höjd med, hvilken annan näring sorn heidst, så att, i stället för att tusendetals Skålpund Engelskt läder förr måst införskrifvas, det nu kunnat exporteras och äfven i Landet på auctioner forsäl as.
Herr Westin anser det gjorda yrkandet om befrielse ifrån skyldigheten att afskala barken å Ekar härleda sig ifrån bristande industri, och tror att allmogen ytterst 9ä!lan saknat afsättning ä den bark, den haft att aflåta, heidst brist derå ofta skall yppa sig.
För öfrigt förmenar Herr Westin, att
Engelsmännen skulis med glädje begag* *ia detta tillfälle, att genom uppköp af Rikets förråd af Ekbark, beröfva Sveriges garf» vener denna nödvändighetsvara, osh förstelna en näring, som ej kunde uthärda en så olika täflan 5 hvarförutan han fruktar, att den återstående Ekskogen, genom en fri export och genom begäret efter en större vinst, som härigenom kunde uppkomma, skulle inom Eesv. och Ekon.
Betdnkanden.
515 kort uthuggas.
Pä dessa grunder anser Herr Westin sig ej kunna gilla den föreslagna exportfriheten af Ekbark, utan önskar, att alla nu gällande
Författningar om dess samlande måtte i deras förra kraft fortfara.
Herr Arfvidsson har helt och hållit instämt uti Herr Westins yttrade tanka, och vittsordat Garveriernas vunna förkofran i den mon, att nu mera endast obetydliga partier af läder till Paket införas.
Pierr Bager har förklarat sig vara förekommen ef Herr Arfvidsson, isted hvilken han i alla delar instämmer.
Herr Schwan II.
IV. önskar, att Utskottet ville ifrån General TullDirectionen infordra uppgift å qvantiteten af utländskt läder, både för längre tid tillbaka och under sednare åren, för att genom denna jemförelse öfvertygas om nyttan af nu gällande Författningar rörande Ekbarkens samlande.
Utskottet, som med behörig noggrannhet skärskådat ofvanupptagne anmärkningar, får nu förklara, att, dä Utskottet meddelade sitt utlåtande i ämnet, ansåg Utskottet, så väl i anledning af anförda klagomål öfver de olägenheter, hvilka genom skyldigheten att alskala Ekar tillskyndats Lanatmannen, sorn af noga kännedom om de grundade anledningavne till dessa klagomål, sig böra föreslå sådana medel, som Utskottet ansåg mest lämpliga till olägenheternas afhjelpande.
Utskottet trodda detta ändamål kunna vinnas, antingen genom fri export af Ekbarken, emot behöriga Tullafgifter, eller genom den 5iö Eesv, och Eko», UtsE Bit&nkanclen. öfverklaga*!© skyldighetens upphäfvande.
Des» sa medel framställdes derföre såsom alternativer, utan att företräde åt någotdera lemnades.
Utskottet för sin del ej kan inse de stora faror, sorn genom en fri export a£ Ekbark skulle tillskyndas Riket, har Utskottet likväl, med fästadt afseende å den allmänna tanka, sorn hos de respeetiva Stånden synes vara rådande, trott sig nu böra frångå förslaget rörande exporten, och deremot en-, dast tillstyrka, att en jordägare eller hemmansinnehafvare, sorn bevisligen erbjudit närmast boende Gaifvare den å utsynta
Ekar afskalade barken, men ej derföre kunnat er-, hålla skälig betalning, så att hans arbete och, möda någorlunda kan blifva ersatt, bör helt; och hållet ifrån afskalningsskyldigheten och. allt laga ansvar befrias.
Utskottet kan ej förmoda, att någon vill åsyfta den ena näringens uppkomst pä den andras bekostnad, eller att den, kanske allt för mycket betungade, Modernäringen,, jordbruket, skulle beläggas med bördor, på det Garfverieyna måtte florera.