Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är så mycket behöfligare, som en af de betänkligheter, man yttrat mot realisation, varit fruktan att den nu, icke mer än tillförene, skulle äga bestånd, just derföre, att Rikets Ständer skulle kunna med Banken egenmäktigt förfara.
Jag tror således, att Utskotten haft allt fog, att göra sin framställning om behofvet af ett Rikets Ständers beslut i detta fall.
Om nu Ständerna derjemte yttra, att man tillika behöfver bestämdare föreskrifter i egenskap af CivilLag, så äger BancoUtskottet anledning att gemensamt med Lagutskottet ingifva ett förslag dertill.
I annat fall förblifver man i8a Den 9 Julii e. ra. i samma obestämda belägenhet, som förut.
En värd Talare har tretten Civil-lag allena göra tillfyllest, och att det vore lika fåfängt att stadga något i Grundlagen, emedan om Konung och Ständer förenade sig om dess tillintetgörande vid samma Riksdag, förslag derom väcktes; så skulle intet kunna hindra dem.
För min del trodde jag aldrig, att man skulle här åberopa sådane Grundlagsförändringar, som höra till revolutioner; ty såsom sådan måste man betrakta en öfverenskommelse emellan Konung och Ständer, hvarigenom de bryta lagliga formen.
Just derföre att en Civil-lag kan förändras vid samma Riksdag, men icke en Grundlag, är det, som jag önskar, att penninge-väsefldets bestånd måtte af både befästas.
Det har blifvit anfördt såsom skäl för nödvändigheten af en ändring i 72 §.
Regeringsformen, att Rikets Ständer egenmägtigt disponerat Bankens medel.
Detta hade jag verkeligen icke väntat af en Ledamot af BancoUtskottet, hvilken bör känna BancoOrdningen, Man bar åberopat brist på tydlighet i 72 §.
Jag hade snarare väntat, att man ställt do summor Ständerna tid efter annan på Banken anvisat, i samma cathegori som lån i discontväg, eller lån på fastighet, hvilka enligt BancoOrdningen skola återbetalas.
Jag hade trott, att någon an - Den 9 Jnlii e, ra. rian garanti för återbetalningen, än denna BancoOrdning, ej behöfls.
Då nu 72 §.
RegeringsFortnen är tydlig, har man ändock, sagt, att man hade större garanti af en Civil-lag.
Jag frågar, hvad större garanti man vill hafva, än Grundlagen, sorn åberopar BancoOrdningen, hvarest åter står, att af Bankens medel, endast vinsten får disponeras, då ej återbetalnings-skyldighet är gifven.
I öfrigt fordras tre Stånds beslut med Konungens sanction för att göra ändring i BancoOrdningen, så väl som i Civil-lagen.
Om BancoUtskottet ansett en Civil-lag angående Banken yara nödvändigt hade BancoUtskottet, som enligt Riksdagsordningen har rättighet att väcka Motioner angående Banken, blott behöft begära sammanträde med Lagutskottet, och BancoUtskottet hade alldeles icke behöft inberätta till Stånden, huru det önskar hafva denna Civil-lag.
Hvad åter beträffar Grundlagsförändring, så anhåller jag få uppläsa 81 den lyder sålunda:
"Denna Regeringsform samt Rikets öfrige Grundlagar kunna "icke ändras eller upphäfvas, utan genom.
"Konungens och alla RiksStåndens sammanstämmande beslut.
Ej må frågor derom ”uti Ståndens plena väckas > utan anmälas ”de hos Rikets Ständers vid hvarje Riksdag "valde ConstitutionsUtskott/’
Hvad hafva vi då att skaffa med underrättelsen, det BancoUlskottet ansett en Grundlags-förändring behöflig.
Må Utskottet eller någon dess 184 Den 9 Ju lii e. m.
Ledamot ingå dermed till ConstitutionsUtskottet; det är den enda lagliga vägen.
Herr Cederschjöld., Pehr Gustaf: Några Ledamöter hafva påstått, att ingen ändring behöfves i 72 §.
RegringsFormen, emedan Ständerna ej hafva rätt att disponera annat än Bankens behållna vinst.
Erfarenheten vederlägger tillräckligen detta.
Dessutom har den siste Talaren sagt, att BancoOrdningen förbjöd ett sådant tillgrepp.
Jag vill i anledning deraf fästa uppmärksamheten derpå, ätt BancoOrdningen kan af Konung och Ständer vid samma Riksdag ändras, och att allmänheten fruktar, det denna rättighet skall blifva begagnad.
Det är nödvändigt att betaga allmänheten denna fruktan, och att lugna den derigenom, att den ser representationen afstå sin rätt, att vid samma Riksdag ändra BancoOrdningen i denna del.
Det är derföre nödvändigt, att ändring sker uti 72 §.
Hvad formen, som här blifvit ifrågasatt, beträffar, har BancoUtskottet i denna del praxis för sig.
Särskilta Utskottet gjorde vid sista Riksdag på samma sätt.
BancoUtskottet har icke afgifvit något förslag utan blott sagt, att förslag bör göras.
Det är klart, att någon Riksdagsman sedan skall göra förslaget, och ett sådant är också verkligen redan gjordt.
Det vore rätt Den 9 Jfnlii e. m. i85 lyckligt, om Ridderskapet och Adeln ge-, nom bifall till detta Utlåtande ville uttrycka sin opinion; det skulle vara en ledning för Utskottet.
Det är således angelägit att. bifalla Utlåtandet; genom en äterremiss går mycken tid förlorad, emedan Stats- och BaucoUtskotten ej kunna i förening med Lagutskottet uppgöra en Bancolag, förr än, Ständerna uttalat sin vilja i detta afseende,.
Om det behöfves ytterligare bevis, än 20 års erfarenhet "'m, missbruken af Ständernas dispositionsrätt Öfver Banken, samt att man icke respecterat BancoOrdningen, torde jag få uppläsa 1 §, af denna BancoOrdning; den lyder: ”Att likasom näst den trygghet, hägn och ”försvar Kongl. Majit alles thes trogne Undersåtare häfver Nådigst försäkrat, och hvar "och en förmedelst förbemälte Riksdagsbesluts gide punct, af delta Riksdagsbesluts ”4ide punct, såväl som för högbemålte Försäkring af den 17 Sept. är blifven förvis■”säd, att alle i Banken inkommande pri"vatmedel, ehvad nöd och trångmål, Hans ”Kongl. Maj:t och Riket vid hvarjehanda ”händelser och tillfällen påkomma kunna, ”alltid för Hans Kongl. Maj:t och Kronan ”orörda och till dess nödtorfter ej använ”de blifve skole, så håfve ock Vi Riksens ”Ständer i kraft af denna BankoOrdning» "alle som det kan angå härmed yttermera "lofvat och till mera säkerhet intrygga ve - i86
Den 9 Julli e. m. ”lat, att den som antingen sjelf några penningar i Banken insätter, eller ock genom ”hvarjehanda tillfällen bekommer af medel ”deruti någon avance, skall ofelbart och ”utan någon exception kunna elem commen*’dera efter sitt goda nöje och behag, icke *"annorlunda än hade han samma pennin'"gar uti sitt eget hus, contoir och låda, ”hvaröfver vi ock i allo måtto bandhålia, ”och det beskydda och försvara vela och ”skola, Oss samt och synnerligen på det ”kraftigaste dertill förbindandes,” Jag hemställer, om man blott disponerat den gevinst af rörelsen, hvarom 74 §• talar, och om man icke äfven tillgripit något af hvad som skulle vara säkert i förvar såsom i eget hus, conior och låda!
I afseende på BancoUtskottets obehörighet, att befatta sig med Lagförslag, får jag erinra, att motion derom blifvit väckt hos Ridderskapet och Adeln, samt af Ståndet till detta Utskott remitteradt.
Men i detta Utlåtande finnes dock yttradt, att ”i händelse Rikets
Ständer skul”le finna nödvändigheten af förstnämnde "lagstiftningsåtgärd, Utskotten vilja framdeles i förening med Lagutskottet upp"göra och för Rikets Ständer framlägga huf”vudgrunderne till den blifvande Banklagen.
” Jag förnyar min anhållan örn Proposition till bifall af Utlåtandet.
Deri 9 Julli e. ro. 187
Då frågan redan är utvecklad, anser jag intet vara att i saken tillägga.
Men i anledning af det begärda bifallet företrädesvis framför återremiss, får jag endast fästa uppmärksamheten dervid, att då så väsendtliga anmärkningar mot formen blifvit gjorde, äfvensom angående ändring af 72 §.
RegeringsFormen, samt om ändamålsenliga lagstadganden, synes en återremiss vara ändamålsenligast äfven emedan jag ej kan inse, hvad ett bifall till delta Utlåtande skulle innefatta.
Följden af bifall till detta Utlåtande skulle blifva ingen, emedan det ej innehåller något förslag till egentligt beslut; men skulle medföra en oformlighet, i det Ståndet derigenom skulle besluta behofvet afändring i en Grundlagsparagraph, och dertill eger Ståndet icke rätt, förrän förslag till ändring från ConstitutionsUtskottet blir det förelagdt.
I afseende på hvad en Ledamot af ConstitutionsUtskottet yttrat om praxis för detta fall, får jag svara, att praxis ej kan komma i fråga, hvad Grundlagen beträffar, och aldraminst hade jag trott, att en Ledamot af ConstitutionsUtskottet skulle åberopa den emot Grundlagens klara bud.
Här liar blifvit sagt, ätt ett förslag i denna del redan ligger på ConstitulionsUtskottets bord.
Om Utskottet anser det förtjena afseende, så kommer det .till Ständerne, och vi få Den 9 Juli i e. m. då se det, i annat fall har Motionairen rätt att få veta skälen för afslaget; detta är formen, all annan behandling är olaglig.
I afseende på Lagförslaget är att anmärka, det Utskotten icke kunna få Ständernes yttrande derom, enär något förslag ej blifvit uppgjordt.
BaneoUtskottet eger rätt väcka frågor om Banken, och sammanträda med Lagutskottet, samt sedan inkomma med förslag, då Ständerna på en gång få se förslaget, och pröfva om det förtjenar antagande.
Hans Excellence Herr Grefven och La.nd.tMar Formen af Stats- och BancoUtskottens nu föredragne Utlåtande, att då Utskotten i ett Utlåtande sammanfört, dels anmälan om behofvet af ny förbättrad Lagstiftning för Banken, hvarom fråga kunde väckas och behandlas, på sätt 87 §.
RegeringsFormen för Civil Lag bestämmer, och dels framställning om ändring i Grundlagsenlig väg af 72 §.
RegeringsFormen, rörande hvilket ämne Hans Excellence ansåg sig icke kunna meddela någon proposition; kunde endast den förstnämnde delen af Utskottens Utlåtande nu till Ridderskapets och Adelns afgörande framställas; och hemställde Hans Excellence derföre, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid den del af Stats- och BancoUtskottens förevarande Utlåtande, Den 9 Julii e. m. sorn angår en förbättrad Lagstiftning för Banken, gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf.
Ropad :s Ja.
Företogs till pröfning Stats- och BancoUtskottsns den ic sistl.
Junii under
N;o 5 afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, om någre lämplige ansedde stadganden för framliden, i afseende på så väl första Enheten, som underafdelningarne af det metalliska myntet i silfver» Herr Tham, Wolrath:
Jag anhåller få uppläsa Grefve von Schwerins vid förevarande Utlåtande bifogade reservation; den lyder sålunda: ”Jag kan ej undgå, att fästa "Rikets Ständers uppmärksamhet å otjen"ligheten af, att åt silfvermyntets enhet ”gifva den af Utskotten föreslagna benära”ning af Riksdaler Riksgäld.”
Det ar högst besynnerligt, ja jag vågar säga löjligt, att Utskotten kallat myntet för Riksgäldssilfver.
Från Banken lärer väl ej kunna komma annat, än BanooSpecie, ej Riksgälds-Specie.
Jag har ingenting att påminna deremot, att största silfvermyntet utgöres af 12 sk. i silfver; men tror, att det vore bäst kalla denna enhet för f R:dr Banco i stället för 1 R:dr Den 9 Julii e. m.
Riksgälds.
Jag åberopar äfven Herr Santesjons reservation, och anhåller om återremiss.
Det tillhör Rikets Ständer och Kongl. Majit gemensamt, att bestämma myntfoten, det är således ej ur vägen, att förslag till myntfot uppgöresf, i händelse myntbestämning skall ske, men att kalla enheten Riksgäld, deremot protesterar jag.
Skall enheten blifva så liten, bör den ändock kallas BancoR:dr.
Dervid önskar jag endast att fästa uppmärksamheten på Herr Lefre'ns reservation ; den är i min tanka riktig.
Jag begär, att förslag skall fullständigt uppgöras så för skrot, korn, som delar, på det, i fall Ständerna finna det fullständigt, de må kunna öfverlemna det till Kongl. Majit.
Det är ej! ett önskningsmål; frågan är om lag, såvida begge Statsmakterna antaga förslaget.
Jag bar af det skäl ej kunnat reservera mig emot Utskottens förslag i detta Utlåtande, att jag var frånvarande, då beslutet fattades.
Enligt 79 §.
RegeringsFormen, kan en förändring af myntfoten ej ske utan Ständernas bifall.
Jag tror, att en sådan förändring bör göras, och förenar mig i afseende på sättet, med hvad Herr Santesson i dess reservation tillstyrkt.
Jag tror ingen vå - Den 9 Ju lii e. rm *9* da derigenom uppkomma; hvarje torparekäring känner skillnad emellan Banco och Riksgäld; och jag önskar derföre, att silfverenheten må blifva lika med hvad i R:dr B:co i sedlar nu är.
Ingen lärer missräkna sig derpå, ty denna räkning förslår hvar och en likaväl, som hvar och en vet, att 3 R:dr B:co ar R:dr Riksgäld.
Skrot och korn anser jag kunna lemnäs till Kongl. Maj:t, sorn häst är i tillfälle, att åt kunnige personer uppdraga denna del.
Enskilt önskar jag endast nämna, att en fjerdedels nedsättning ej är rigtig.
Som det förslag till mynt-enhet Utskotten framställt, är föranledt af min Motion, utber jag mig att i korthet få redogöra för mine motiver.
Då ett land skall öfvergå från oordning till ordning i myntväsendet, är första vilkoret, att ej rubba närvarande mätaren af alia transaclioner.
Fråga uppstår nu, huruvida folkets transaclionerj uppgöras i Banco eller Riksgälds.
Om man är öfvertygad, att transactionerna mest ske i Banco, då bör silfverenheten antagas så stor, att den svarar mot i R:dr B:co i Sedlar.
Men äro vi öfvertygade, att de små och mesta transactioner, såsom arbetslöner, minuthandel, m. m. beräknas och bedömas i Riksgäld, så är det vådligt, at taga en högre enhet än den verkliga mätaren för närvä - iga Den 9 Jul i i e. m. rande tids förhållanden, nemligen värdet af 1 R:dr Riksgäld.
Jag är för min del öfvertygad, att de fleste tänka och mäta i Riksgäld.
Jag hade tillfälle, att i Utskotten efter discussionen enskildt pröfva roine motståndare; jag visade den ena en 8 sk.
B:o och frågade, hvad det var för en sedel.
Ha. svarade mig, det är ju en 12 sk.
En annan presenterade jag en 12 sk.
B:co, och fick till svar, att det var en 18 sk.
Den tredje visade jag en 16 sk.
B:co, och fick till svar, att det var en 24 sk.
Jag frågade då, om de ej sjelfva tänkte i Banco.
Det är ej en nyck att fästa sig härvid, ty en större myntenhet uppjagar priserne till mehn för näringarne, som redan tryckas af stora arbetslöner.
Jag tror, att Ridderskapet och Adeln hör behjerta denna omständighet.
Efter en timmas discussion inom Utskotten var pluraliteten gifven för det a? mig framställde förslag; jag understöddes från början synnerligen af Ledamöterna af BondeStåndet.
Hvad beträffar, att detta skulle vara ett önskningsmål, så stadgar 79 §.
RegeringsFormen bestämt, att båda Statsmakterne gemensamt skola bestämma myntets skrot och korn.
Här är nu fråga om att fråndraga mynt-enheten från 48 till 18 eller 12, och dessutom är äfven en förändring i skrotet eller silfverqvanliteten i fråga.
Herr Hjertås förslag upptager, att 100 af de nya Riks - Den 9 Julli e. fö.
Riksdalerstycken han anser bora tagas till enhet, skulle komma att väga 3 Vict. marker, och utgöras af 12-lödigt silfver.
Billigt mitt förslag skulle 5o väga 1 Vict. mark, äfvenledes 12-lödigt.
Vi äro således ense om allt annat, utom enhetens storlek.
Det är angeläget, att Utskotten iakttaga den | procent minskning i gamla Riksdalern, som härigenom uppkommer.
Den siste värde Talaren har klart bevist, att menige man tänker och räknar i Riksgälds.
Men deraf synes också följa, att det är likgiltigt, huru man benämner det nya Tolfskillingsslycket; allmogen skall ändå kalla det En R:dr Riksgälds, likasom man benämnde de af Herr Lefren föreviste Bancosedlarne enligt deras värde i Riksgälds.
Det är derföre angeläget, att ett sådant silfvermynt siås, som motsvarar £ af den gamla R:drn eller 12 sk., och föröfrigt likgiltigt, huru det kallas.
Men jag skulle tro det vara bäst, att bibehålla den gamla Silf— verRiksdalern såsom största enheten; emedan den är känd utrikes, och ett annat förhållande medförde en annan Coursbestämning, som kanhända skulle skrämma menige man, då den funne, att, emot Ständernes löfte, coursen icke blefve pari.
Den af Utskotten föreslagne lojering, eller att myntet skulle blifva blott 12-lödigt j anser 32 H. 13 *94 Den 9 Julii e. m. jag vara alldeles origtig.
Då Utskotten hafva ganska rigtigt tillstyrkt, att utförsel och nedsmältning af silfvermynt må tillåtas, så är det orimligt att genom så hög lojering göra det obrukbart till Förarbetning, utan medelst tillsättning af fint silfver.
Genom denna höga lojering, skulle myntet förlora i sitt värde, och för alt förekomma sådant, tillstyrker jag, att det nya myntet måtte slås åtminstone controllbart, det vill saga med lojering till l3 lod 3 gran, Hans Excellence Herr Grefve t)e ta Gardie^ Jacob:
Då jag begärde ordet, var det för att yttra min enskilta tanka öfver Utskottens förslag att benämna det nya högsta silfvermyntet En Ridr Riksgälds.
Sedermera har jag blifvit förekommen af Herr Tham och Friherre Cederström, och har således icke något att tillägga hvad de i detta afseende yttrat.
För öfrigt instämmer jag ock i hvad Herr Lefren , dels i sin reservation , dels härstädes anfort, om nödvändigheten att beräkna enheten för det nya silfvermyntet enligt nuvarande Riksgäldsmynt, helst dess beräkning i Banco skulle bidraga att höja alla daglöner och priser i allmänhet.
Herr Hjerta i Gustaf:
Då delta Utlåtande väsendtligen angår mitt förslag till ny myntfot, anser jag mig skyldig, att dervid göra några anmärkningar, ehuru jag har föga hopp om att vinna någon rättelse i Den 9 Julii e. m.
Utskottens tillstyrkande, om icke såvida, att bokstäfverne R. G. S. ej blifva utsatte på det nya silfvermyntet» Jag anhåller, att få fästa Utskottens uppmärksamhet derpå, att åtskilligt bör ur deras Ifrågavarande Utlåtande utgå.
Hit borer Utskottens yttrande, att frågor a£ denna beskaffenhet endast utgöra önskningsmål för Rikets Ständer till Kongl, Majit.
Jag har mångfaldiga gånger genomläst den af Utskotten i detta^afseende åberopade ng §.
RegeringsFormen, och kan deraf ej finna annat, än att en förändring af myntfoten måste såsom lagförslag behandlas, samt Följakteligen endast af Kongl. Majit och Rikets Ständer gemensamt, beslutas.
Skulle frågan behandlas i önskningsväg, såsom rent af ekonomisk, så kunde följderne blifva högst olyckliga, och vi skulle hafva användt mycken möda förgäfves.
Derföre bör nämnde premiss, såsom innefattande en farlig och origtig princip, ur Utlåtandet uteslutas.
Hvad åter angår Utskottens förklarande, att de ansett öfverflödigt omnämna något, som angar myntordningen, så får jag erinra, att då Konungen ensam eger att slå mynt, är det af vigt för den enskilta säkerheten, att genom en lag bestämmes, huru enskilte personer skola få silfver myntadt, 3a IL »3* Den 9 Julii e. ra. och huru mycket de skola erlägga i slagskatt.
Hittills har sådan myntning varit tillåten utan afgift, men det är orätt; ty detta har verkat, att vårt Specie stått högre än det bordt, och derföre gått utur landet.
Bäst är, att få en slagskatt lagd i sjelfva myntet.
Den vinnes med \ procent genom antagande af mitt förslag, och derigenom skall för öfrigt mycket lättas införandet af decimalräkning, ehuru jag icke kan tillstyrka, att sådant må ske genast.
Jag tror det vara af vigt, antingen enheten af det nya Silfvermyntet skall beräknas i Banco eller Riksgälds.
Men innan jag vidare yttrar mig derom, ber jag att få anmärka, det Utskotten böra alldeles bortlägga åberopandet af 1664 års mjmtfot, som icke bör omnämnas, sedan Utlåtandet N:o 1 är bifallit; ty det gamla myntet bör ej vidare få slås eller utgifvas.
Att söka bibehålla proportion enligt 1664 års myntfot mellan det gamla och nya myntet, skulle blott inkrångla sakerne och ej tjena till någonting, enär af det gamla myntet föga finnes qvar i Riket, om icke kanske undangömdt i Lappmarken.
Jag yrkar derföre åsidosättande af alla proportioner till det gamla myntet; och då kommer man till helt annat resultat än Utskotten, i frågan, om Banco eller Riksgälds bör vara beräkningsgrunden för det nya myntets enhet.
Herr Lefren har framställt bevisning Den g
Ju lii e. m. *97 om nödvändigheten att räkna myntet i Riksgälds, hufvudsakligen på den grund, att Allmänheten skall bruka räkna äfven Bancomynt i Riksgälds.
Men då skulle det vara lika nödvändigt, att till exempel i Westergöthland räkna myntet i Silfverdalen, i Dalarne uti Koppardaler, i andra Orter uti Mark, och så vidare; ty desse äro allmänna räkningssätten i nämnde Orter.
Det är naturligt, att det möter svårighet att afskaffa gamla bruk, äfven i detta fall, som grunda sig på vana och husliga förhållanden, men jag är fullkomligt säker, att allmänheten öfverallt förstår Bancoräkningen, så att den icke förvillas, om det nya myntet räknas i Banco.
Likasom en piga, som i lön betingat sig 3o R:dr Riksgälds, nu finner sig till fullo betald med 2 Tio R:dr Bancosedlar, och förstår, att desse motsvara 3o R:dr Riksgälds, så begriper hon likaväl, att 20 SilfverRiksdaler i Banco utgöra 3o Riksdaler Riksgälds ; och att hennes lön dermed är fullt godtgjord.
Visserligen har en enhet af mindre valeur sine fördelar; men Utskotten hafva så utmålat angelägenheten af enhetens beräkning såsom 1 R:dr Riksgälds, att
Utskotten verkeligen inträngt på allmänhetens anspråk på tankeförmåga och sundt förstånd.
Ty att det, bland annat, såsom Utskotten säga, skulle bidraga alt utbilda en sparsamhetsanda hos massan af folket, betviflar jag, helst alla de penningar de kunna hopskrapa, utgå i skatter till Den 9 Juli i e, m.
Staten, och dä iir det för dem likgiltigt, om räkningen är Riksgälds eller Banco.
Den trafikerande folkklassen åter önskar säkert Bancoräkningen; åtminstone hafva alla de, som jag härom tillfrågat, förklarat, att de äro mest belåtne med den minsta möjliga förändring i nuvarande räkningssätt.
För öfrigt är det angelägnare att förekomma det mindre upplysta folkets förvillelse i räkningen, än arbetslönernes förhöjning.
Om enheten af silfvermyntet kallas i R:dr, är det tvifvelsutan ganska lätt att inbilla en bonde, att detta nya granna mynt gäller 1 R:dr B:co, helst han nu ser en Silfver* specie, och känner, att man förr räknat i Banco, Jag afstyrker följakteligen på det högsta Utskottens förslag till enhet.
Den enhet jag föreslagit, synes mig hafva stort företräde framför Utskottens, Deras föreslagna enhet liknar ej något Europeiskt mynt.
Min åter är så lika Holländska Gulden, att skillnaden är knappt i runstycke, och således så obetydlig, att vid transactioner ingen frågar derefter, utan Holländska och Svenska Gulden skulle an* ses jemngoda.
Denna omständighet skall gifva hållning åt vår utrikes handel, och isynnerhet i framtiden mycket lätta han* delns beräkningar.
Då Utskotten gillat mitt förslag om det nya myntets halt, så har jag naturligtvis icke något att deremot erinra.
Men Den 9 Julii e. m.
Utskotten hafva ej yttrat sig öfver mitt project om decimalräkningens införande; och jag hemställer, om icke Utskotten skulle finna skäl, att Kongl. Maj:ts. uppmärksamhet fästes på decimalräkningens vigt och nytta.
I hela Utlåtandet är icke något sagdt om detta ämne, utan endast, några ord i en reservation af Herr Lefren, som föreslår nya myntsorter under namn af Carolin och Krona.
Men jag tror sådane nya namn icke vara lämpliga.
Dessutom hemställer jag till den värde Ledamoten, om han. icke sätter för stort värde på Carolinen, då han gör den till Enhet,, och allt för litet värde på Kronan,.
Herr Lefrén::
Jag är i detta fall i alla liufvudsakeliga omständigheter liktänkande med Herr Hjerta.
Att man möjligen skulle framdeles kunna komma till decimalräkningen, har äfven jag afsett; men det kan ej gå så fort, och icke på en gång. —'Jag tror, alt äfven de bildade classerne i alli mänhet tänka i Riksgälds och föra sina böci ker i Riksgälds.
Inom hufvudstadens, der man borde tidigast vänta följden af förra stadganden, förer man ännu i stora köpmanslnis sina böcker i Riksgälds, och i den mindre handeln är det svårt att finna annat, än att samma räkningssätt begagnas lill grund.
I Götheborg, der Herr Hjerta sjelf så länge vistats, är det svårt alt finna någon köpman, som ej för sina böcker i Riksgälds, 300 Den g Julli e. m.
Allt beräknas efter denna myntsort.
All spannemålshandel går efter Riksgäldsbegrepp, och ehuru prisen å vissa varor, såsom Jern och andra metaller, någon gång sättas i tidningarne i Banco, ser man likväl merendels prisen på torgvaror i Riksgälds.
Jag vågar påstå, att den åsigt jag yttrat, är nyttig för landet.
Hvad beträffar de nya namn jag föreslagit, så är anledningen den, alt då man nu i Sverige har 3 olika sorter Riksdaler, anser jag nyttigt, att den nya enheten får ett eget namn, på det man måtte fa ett klart begrepp om hvad den nu kommer att gälla.
Namnet har jag valt derföre, att vi haft ett mynt, som hetat Caroliuer, och som varit nära lika med det föreslagna.
Hvad beträffar det andra namnet jag uppgifvit, nemligen Kronan; så är äfven detta ett gammalt myntnamn.