Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sak samma gälle för gästgifvaregård, som till förberörde ändamål utses, Den 4 Ma j i f. m. 11 dock ej förr än håll- och reservskjutsen, ined LänsStyrelsens begifvande, derstädes upphört. 7:0 Angeläget torde äfven vara, att, till ytterligare befordrande af industrien, att transportera resande, såsom andra flyttbara varor, uti Författningarne bestämmes, att gästgifveriskjuts i sådant ändamål får begagnas, på sätt nu sker med hummer, ostron och fågel för Hufvudstadens behof, under vilkor likväl, i anseende till åkdonets tyngd, på sätt nu Författningar det bestämma; men icke i afseende på antal af personer, som å åkdonet transporteras, då deras sammanlagda vigt ej öfverstiger det stadgade högsta beloppet efter använda häst-antalet: vilkor, som, ehuru gynnande speculationer i denna del, troligen ändå förr eller sednare, skulle förmå speculanterne att betinga sig frivilligare biträden vid forslingen, än de ogena, nödtvungna, de möta på Gästgifvaregårdarne, äro nödvändige. 8:0 Vidare och till slut föreslås, alten underd. begäran göres, det Kgl. Majit läcktes, genom vederbörade, innan nästa Riksdag, låta böra Posthemmans-egare utefter de större landsvägarne, huruvida de, mot erläggandet af någon vacanceafgift till Postverket, vilja vara fria från Postföringen, intilldess Postverket, genom ökade inkomster, vid ett ändradt fortskaffnings-satt, icke fin - 12 Den 4 Maji f. m. nes vara i behof af denna afgift, eller om de hellre vilja ingå genast i Knektehållet, med thy åtföljande besvärligheter; samt, att Kongl. Maj:t äfven Nådigst täcktes till samma tid låta höra håll- och reserv-skjutsskyldige å samma vägar, huruvida de skulle i contant eller genom fouragepersedlar vilja lösa sig från utgörandet af så många hästar i skjutslaget, som private Forvagnsegare med egna hästar skjutsa förbi den Gästgifvaregård, hvartill de äro anslagne; afgiftenicke att utgå längre, än den anses behöflig till betäckandet af Postverkets kostnader för Forvagnsinrättningens fullkomnande på samma väg, och rättigheten alltid lemnad de aflägsnare framför de närboende, att sig af anbudet begagna.
Ridderskapet och Adeln täcktes benäget finna, alt jag uti ofvanupprepade 8 punkter, i form af en Motion eller Promemoria , för Utskottet egentligen sökt, så korrt som möjligt, antyda tendensen af ett system, jag uppgjort för mig, såsom enklast ledande till målet, att få ett fortskaffningssätt infördt i vårt Land, någorlunda liknande utländningarnes, utan våldsam rubbning af det närvarande; ty äfven ett hastigt upphörande af Landtmannens skyldighet att skjutsa, skulle för mången blifva en saknad af den förtjenst, dess hästar nu inbringa, och hvilka han ändå får bibehålla till Kronoskjutsens bestridan - Den 4 Maji f. ni. i3 de och forsslandet af sina produeter till aflägsna städer eller marknader.
Uppriktigt nitälskande för saken, har jag icke låtit hänföra mig af den kännedom, jag möjligtvis kan ega om andra Länders redan fulländade inrättningar i denna del; ty jag har ej velat föreslå annat, än jag tror vara verkställbart, och detta hoppas jag framdeles utförligare kunna bevisa.
Emellertid torde af det redan anförda kunna finnas, att här icke är fråga om att uppköpa och underhålla en mängd hästar för Statens räkning, eller att ingå i stora entrepriser.
Några simpla Holsteinare, som med selar och tillbehör på sin höjd kosta, då flere göras på en gång, 600 R:dr stycket, är hnfvudsakliga utgiften detta försök skulle medföra, utom visserligen ökadt besvär för Postbetjeningen, som också borde ersättas.
Så, ej annorlunda, bör öfvergången beredas, som egentligen skall leda till resultatet; kostnaderne och besvären äro underordnade saker, enligt min tanka; blott man allmänt stadgat sin öfvertygelse om sättet.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera så väl Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Proposition, som Herr af Wingårds, i anledning deraf, afgifne Anförande till BevillningsUtskottet.
Den 4 Maji f. m.
Föredrogs änyo och remitterades till Lagutskottet Kgl. Maj:ts den 27 sisth Mars afgifne, samt’ den 28 sisth April e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förmånsrätt för Upsala Academi hos dess Uppbördsmän, i afseende å medel, som af dem för Academiens räkning blifvit uppburne eller förvaltade.
Föredrogs ånyo och remitterades till Stats- och BancoUtskotten Kongl. Maj:ts den 10 sisth April aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Landshöfdingen J. A. Wingårds anhållan, om befrielse från ersättningsansvar för de af förre LandsSecreteraren Kleman tillgripne och förskingrade allmänna medel.
Föredrogs ånyo och remitterades till Lagutskottet Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 1 sisth April f. m., på bordet lagde Motion, angående ett Lagförslag, som innefattade ansvar för förskingrandet af ChartseSigillatse-medel.
Ånyo föredrogs och remitterades till Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskotten Friherre Wrangels, Henning, d. 9 sisth April e. m., på bordet lagde Anfö - Den 4 Maji f. m. rande, innefattande åtskilliga anmärkningar vid den nu gällande Landtmäteritaxan.
Föredrogs ånyo och remitterades till Stats-, Banco- och LagUtskotten Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 21 sisth April e. m., på bordet lagde Anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts den 3o sisth Mars e. m. till Utskotten remitterade Nådiga Proposition, angående förändring och tillägg i AnsvarighetsLagarne för Rikets Ständers Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoret, samt Directeurerne vid LåneContoren i Götheborg och Malmö.
Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtskottet Herr Rosenblads, Bernhard, den 21 sisth April f. m., på bordet lagde Motion, att en pension af 320 R:dr B:co måtte på RiksgäldsContorets
Stat uppföras för fr amlidne ÖfverCommissarien P. A. Heyderichs efterlemnade Enka.
Föredrogs ånyo Herr af Billberghs, Johan Petter, den sisth April e. m., på bordet lagde Motion, att alla Sterbhustillgångar, sedan gäld och skuld guidenär, må, då behållningen efter Bouppteckning öfversliger 3oo R:dr, beläggas med en Bevillning af En procent, och att stadgandet derom iG Den 4 Maj! f. m. må intagas uti 2 Art. 7 §.
Då jag framställde ifrågavarande Motion, var det under förhoppning, att Mantalspenningarne, Lagmans- och Häradshöfdingeränta!!, samt Sterbhusafgiften, skulle blifva afskaffade.
I den händelsen trodde jag en ersättning för den härigenom förorsakade minskning i StatsVerkets inkomster böra beredas, på sätt Motionen innehåller, genom en billig afgift på behållningar i Sterbhus, såsom Bevillning, hvarom stadgandet borde i den blifvande BevillningsFörordningen inflyta.
Men då förenämnde skatter, och deribland Sterbhusafgiften, enligt hvad numera är beslutadt, komma att fortfarande utgå, torde det vara olämpligt, att nu vilja pålägga en sådan ny afgift, helst under samma rubrik, som den qvarstående Sterbhusafgiften.
Jag anser mig derföre böra återkalla denna min Motion, hvartill jag anhåller om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tillåtelse.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Herr af Billberghs berörde Motion måtte få förfalla; hvilket bifölls.
Före - Den 4 Maji f. ra.. >7 Företogs till pröfning StatsUtskottets den 23 sist].
April under N:o 107 afgifne, och den 2/j i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, angående verkställighet af Rikets Ständers beslut, om ett bidrag till Götha Canalbyggnads fortsättande af 100,000 R:dr B:co, att af RiksgäldsContoret genast utlemnas.
Herr Rosenqvist; Fredrik Leonhard:
Det spectakel, som den beryktade Götha Canal nu ånyo erbjuder Svenska Folket, i anledning af RiksgäldsContorets Herrar Fullmäktiges vägran, att, utan CanalBolagets ansvarighetsförbindelse, och dermed gemenskap egande nöjaktig säkerhet, utgifva till Bolaget de 100,000 R:dr, som Rikets Ständers icke serdeles stora pluralitet, vid anställd votering, beviljat, är, i min tanka, blott en liten begynnelse till det stora sorgespel, som, efter alla synbara tecken, kommer alt uppföras, i händelse de af CanalDirectionen, genom Herr Grefve von Platen, uti en oväntad ton, inför Höglofl.
Ridderskapet och Adelli, Plenidagen den 24 April, gjorde framställningar skulle verka lill det resultat, alt Statens medel skola utlemnas uppå blott och bart ett qvitto af CanalDirecteurerue, och emot deras åtagande, att förskaffa Bolagets förbindelse för summans återbetalande.
Hvad slutsats skall väl den fördoms 23 H. 2 I i8 Den 4 Maji f. m. frie tänkaren häraf draga; och hvad tanka skall han väl göra sig örn redbarheten i ett sådant handlingssätt?
Rikets Ständer, med uppmärksamheten fästad på de med Götha Canal under loppet af snart 20 år timade händelser, och af framfarne auspicier liksom öfvertygade, att den summa, som till det eviga Canalarbetet nu igen blifvit beviljad, skall föga eller intet bidraga tillvinnande af de 2:ne stora föremålen, nemi.:
Arbetets snara fullbordande och ressourser till Statscassans godtgörelse för sina mångaförskjutna millioner R:dr B:co, hafva dä en gång funnit, att åtminstone en skenbar säkerhet för de nu ifrågavarande 100,000 R:dr B:co bör presteras, och att begrepp om säkerhet icke kan fästas vid CanalDirecteurernes nakna qvitto på medlen; hvarföre ock Stånden beslutit, att CanalBolaget borde ikläda sig ansvarigheten för summans återbetalning.
Huruvida detta beslut kan stå tillsammans med det af några CanalDirecteurer gjorde försök, att, utan anskaffad säkerhet och utan Bolagets ansvarighetsförbindelse, uppbära utur Statens Cassa 100,000 R:dr B:co, det må hvar och en döma, som har sundt förnuft, och vill använda det på ett sätt, att den helgd och den respect, som ett Rikets Ständers beslut ovillkorligen bör medföra, icke comprometteras.
För min del förstår jag icke, huru dylika försök kunna göras.
Om Rikets Ständer vilja vara hvad Den 4 Maji f. m. '9 de äro, och soutinerasitt anseende som Statsmagt, så bör ock Herr Grefve von Platen, såsom hans egna ord till förutnämnde Plenidags Protocoll, anmärkningsvärdt, tyda, kunna hoppas, att Piikets Ständer förblifva vid sitt en gång fattade beslut; och då jag i delta fall anser för oriktigt, att hoppas en sak, som redan är gifven och afgjord, så hör ock den ädle Grefven inse, att hans hopp om de 100,000 R:drs utbetalande på endast CanalDirectionens qvitto och emot dess lösliga löften aldrig kan, tvertemot Ständernes beslut, realiseras; icke ens om de af Herr Grefven i sitt tal omförmälde i3oo man skulle alldeles uteblifva; tyman må vända sig huru man vill, och förklara det i Ständernes beslut nyttjade ordet genast huru man behagar, så kan det ordet aldrig förstås annorlunda, än att penningarne skola utlemnas genast efter det Götha CanalBolag afgifvit sin ansvarighetsförbindelse och ställt säkerhet, men ingalunda förut, och innan berörde af Ständerne stadgade bestämda vilkor blifvit fullgjorde.
Att RiksgäldsContorets
Full mäktige handlat consequent, och alldeles i enlighet med Rikets Ständers beslut, är således en gifven sak; men att StatsUtskottets pluralitet kunnat tverlderemot. föreslå de 100,000 R:drs utlemnande, utan någon säkerhet och utan någon af Götha CanalBolag utgifven skuld 2* - 20 Den 4 Maji f. m. förbindelse, det är så mycket mera ovänladt, som Utskottet uti sina i sjelfva ämnet afgifna 2:ne
Betänkandeii utmärkt sig för belt andra grundsatser, hvilka, långt ifrån att vara paradoxa, snarare bordt bibehållas än öfvergifvas.
Om CanalDirectionen vill utbreda den financelära, att ju större besvär man haft att få låna, ju mindre bekymmer bör man hafva att betala; så torde Rikets Ständer decretera en sådan lära för oduglig, isynnerhet sedan CanalDirectionen ansett lånet böra gå förut och reversen följa efter, men deremot säkerheten alldeles uteblifva; hvilket allt är tvertemot den ordning, som i vanlig låneväg följes.
För öfrigt torde vara svårt att förklara, huru 4 år, såsom CanalDirectionen uppgifvit, ännu behöfva användas på det återstående Canalarbetet.
En värdig Ledamot, under det han som bäst sysselsatt sig med genomdrifvande af sin plan, alt få penningar till Canalen, bar inför Ridderskapet och Adeln baft det yttrande, att det återstående arbetet vöre lika lätt, som att gräfva i smör; och om man tillika erinrar sig, att Directionen försäkrat, det blott i af arbetet återstår, så må man väl fråga: huru är det rimligt, att 4 år kunna åtgå på fullbordandet af denna så lätta åttondedel?
Det skulle således fordras 3a år för det liela, och de, efter uppgift, redan färdiga | måste då Kafva varit ännu mera lätta att fullborda; och likväl hafva dertill behöfts så många millioner R:dr B:co.
Månne icke sådant allt antyder ett omvändt förhållande, och att minst 20 år ännu förflyta, innan Canalen med allt sitt tillbehör blifver färdig, samt att lika många millioner, sorn redan erfordrats, måste presteras?
Detta är åtminstone min öfvertygelse, och att den är grundad, det skall tiden visa.
Jag måste alltså förklara, att jag anser StatsVerkets säkerhet fordra, det inga medel till Canalarbetets fortsättande böra hädanefter utlemnas på andra vilkor, än emot' fullkomlig säkerhet och CanalBolagets förbindelse, att ansvara för summans återbetalande.
Friherre Anckarswärd* Carl Henrik:
Då Utskottet uti dess ifrågavarande Memorial ganska tydligt uppfattat Rikets Ständers beslut i denua fråga, sådant, att CanalBolagets förbindelse att ansvara för medlens återbetalning är ett oeftergifligt vilkor för utbetalningen af summan, kan jag ej förstå, huru man nu vill komma till upphäfvande af ett sådant redan fattadt beslut.
För mig synes, som de anförde facta, huru förut tillgått med utgifvande af anslag till Götha Canal, sakna all tillämplighet på 22 Den 4 Maji f. m. förevarande fall.
Jag tycker, att Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, att det till Canalen då beviljade anslag vore det allrasista, åtminstone nu bordt leda på den tanka, att man skulle börja novo conto, när, detta oaktadt, nya pretentioner å Bolagets sida framställdes.
Icke eller kan jag finna, huru CanalDirectionen kunnat tilltro sig att afgifva en sådan förbindelse, utan att förut hafva försett sig med Bolagets autorisation dertill.
Yåra åsigter om sjelfva saken må vara så stridiga som helst; så böra väl åsigterne i afseende på formerne icke vara några andra, än den enhälliga, att formerne framför allt böra noga iakttagas.
Jag tror, alt vi icke böra så lättsinnigt behandla skattebidragen, att vi utan alla försigtigbetsmåtts iakttagande utlåna Statens medel.
Vi hafva haft exempel på följderne deraf i fråga < om afskrifning af de medel, som blifvit lemnade till Helsingborgs HamnbyggnadsDirection , hvilken icke nekat till skulden och att hafva emottagit penningarne, men bestridt all förbindelse att dem återbetala, då revers ej blifvit gifven.
Jag tror det öfverensstämmer med våra pligter, såsom Representanter, att, i fråga om allmänna medel, sorgfälligt taga i akt alla de former, hvilka i Lag äro stadgade såsom vilkor för Jåneförsträckningar och deras återbetalning, helst då det grundar sig på ett af oss redan fattadt beslut.
På denna grund kan jag ej annat, än instämma i Riksgälds - Den 4 Maji f. m. 23 Contorets Fullmäktiges åsigt, och ogilla SlatsUtskottets förslag, att medlen må, utan Bolagets förbindelse, utbetalas; hvarföre jag anhåller om afslag derå.
För mig är det ej fattligt, att nå gon skillnad är emellan RiksgäldsContorets Herrar Fullmäktiges och StatsUtskottets åsig— ter i detta ämne.
RiksgäldsContorets Fullmäktige nekade, att mot den af CanalDirectionen afgifna förbindelse utbetala ifrågavarande medel, och föreslogo ett annat formulair till förbindelsen; hvarefter de ingingo till StatsUtskottet medförfrågan, om Utskottet vore nöjdt dermed.
En del af Utskottets Ledamöter svarade ja; men pluraliteten ansåg det vara bäst, att låta Rikets Ständer sjelfve förklara orden i deras beslut, och underställde derföre frågan Rikets* Ständers pröfning, med tillägg af den hemställan, om ej, då Rikets Ständer sagt, att de anslagne medlen borde genast utbetalas, meningen dermed vore, att de nu finge ulgifvas endast mot Directionens ofvanberörde förbindelse, såsom Ilerrar Fullmäktige den föreslagit.
Det är således verkligen icke någon skillnad emellan Fullmäktiges och StatsUtskottets åsigter och handlingssätt i denna sak.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då StalsUt -
Ropades starka Ja och Nej, samt Votering.
I anledning häraf framställde Hans Exce/lence följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller, att, på sätt StalsUtskoltet hemställt, det af Rikets Ständer beslutade bidrag åf 100,000 R:dr B:co till Göllia Canalbyggnads fortsättande må, unde!' de af StatsUtskottet föreslagne vilkor, nu genast till CanalDirectionen utlemnas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln, med afslag r StatsUtskottets berörde hemställan, för dess del godkänna Herrar Fullmäktiges i RiksgäldsContoret, i afseende å utbetalningen af ifrågavarande 100,000 R:dr B:co, framställde åsigt.
Jag tager mig friheten anmärka blott ett enda ord i Ja - Den 4 Maji f. m. 25 propositionen, nemi. ordet bidrag, i hvars ställe Jbör st & förskott; ty endast ett sädant låneunderstöd, men icke något bidrag af Statsmedel, hafva Rikets Ständer ännu beviljat till fortsättningen af Götha Canalbyggnad.
Grefve Frölich_, David:
Jag anser visserligen Nejpropositionen i detta fall föra oss till samma resultat, hvartill enNejproposition bör leda; men jag hemställer, örn det icke är mera i sin ordning att uppställa den sålunda: ”Vinner
Nej; anser Ridderskapet och ”Adeln för sin del det beviljade lånebidra”get till Götha Canal böra utgå i den ord”ning Rikets Ständer redan beslutat.” Härigenom undvek Ridderskapet och Adeln olämpligheten att bygga sitt beslut i denna del på hvad Fullmägtige i RiksgäldsContoret föreslagit, och att gifva en tolkning At Rikets Ständers beslut.
Resultatet häraf blifver i det hela detsamma, sorn af den Proposition Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagit; men mitt förslag är bättre i afseende på sjelfva formen, enär det onekligen måste vara lämpligare, att Rikets Ständer åberopa ett redan fattadt beslut, än att de taga till grund Fullmägtiges yttrande.
Jag kan för min del så mycket mindre förena mig med Grefve Frölich derom, att Contrapropositionen borde blifva, det Ridderskapet och Adeln 26 Den 4 Maji f. m. anser det ifrågavarande bidraget till Götha Canal böra utgå i den ordning Rikets Ständer redan beslutat, som jag tror detta beslut vara just hvad Ja-propositionen innehåller; hvarföre jag också tänker votera Ja.
Om jag kan fatta orsaken, hvarföre Grefve Posse anser Ja-propositionen innehålla detsamma, som Rikets Ständers redan vidtagne beslut om ifrågavarande lånebidrag till Götha Canal, så måste den finnas deri, att ordet genast i detta beslut skulle innebära, att Rikets Ständers mening varit, att medlen borde utbetalas straxt, på hvad sätt som hälst, utan något vilkor.
Jag tror åter ordet genast stå der endast i den mening, att utbetalningen må ske, så snart de föreskrifne vilkoren blifvit iakttagne, nemligen förbindelser af Directionen för medlens användande till Canalen, och af CanalBolaget för deras återbetalning, men alldeles icke förr, utan desse vilkors uppfyllande.
När beslutet är sådant, kan jag ej fatta, att någon likstämmighet finnes mellan detsamma och Japropositionen; hvaremot åberopande af detta beslut är den lämpligaste Nejproposition.
I synnerhet är det genom hvad Grefve von Schwerin nyss yttrat, klart, att StatsUtskottels hemställan, som utgör Japropositionen, innefattar ett förslag att extendera Rikets Ständers beslut så, att man skulle förbigå de utfästade nödiga vilkoren för ulbetalnin - Den 4 Maji f. m. gen och blott komma till resultatet att betala ut medlen.
Jag kan vid sådant förhållande icke frånträda, alt yrka, det Contrapropositionen må blifva sådan, som jag nyss begärt.
Då Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoret velat åtnöja sig med en så beskaffad förbindelse, som den de affordrat CaualBolaget, inser jag ej hvad grund de haft, att förfråga sig hos StatsUtskottet.
Enligt min öfvertygelse, bade RiksgäldsContorets Herrar Fullmägtige bordt affordra Directionen Bolagets auetorisation för Directionen, att skuldsätta Bolaget.
Jag kan ej förstå, att
Directionen är i annat förhållande till Bolaget, än som ett vanligt Ombud till sin Principal, och utan denne sistnämdes tillstånd, kan väl icke Ombudet skuldsätta sin Principal.
Då Ständerne, vid beviljandet af ifrågavarande förskott, förutsatte det vilkor, att Bolagets förbindelse för återbetalningen skulle erhållas, följde väl deraf, att den, som ville lyfta penningarne för Bolagets räkning, borde med dess auetorisation dertill vara försedd.
Af dessa skäl kan jag icke bifalla, hvarken RiksgäldsContorets eller SlatsUtskottets förslag i detta afseende, utan förenar mig deremot med Grefve Frölich.
Det har blifvit sagdt, att Fullmägtige i Riksgälds - 28 Den 4 Maji f. m.
Contoret velat åtnöja sig med en förbindelse, som i närvarande ögonblick icke kunde godkännas.
Men det förhåller sig tvertom.
Då fråga bos Fullmägtige uppstod om beskaffenheten af den förbindelse, hvaremot det beviljade förskottet till Götha Canal borde utgifvas, anmärktes äfven behöfligheten af det tillägg, som Friherre Anckarswärd nu omnämnt, eller att
Directionen borde anskaffa Bolagets fullmagt att lyfta medlen innan de kunde utlemnas; men i alla fall ansågo Fullmägtige sig icke, utan förfrågan bos StatsUtskottet, kunna utbetala penningarne, enär uti det från Utskottet erhållne ProtocollsUtdrag förefans den motsägelse, att på ena stället stod det RiksgäldsContoret genast skulle utbetala förskottet, och å andra stället deremot, att Bolaget borde ansvara för återbetalningen, hvilken förbindelse
Directionen icke kunde anskaffa, innan Bolaget blifvit bordt, hvartill enligt Bolagsreglorna, åtgår minst 2:ne månaders tid, så att omkring två och en haij månader anses kunna förflyta, innan penningar, på detta vilkor, erhållas.
För att förlika dessa stridiga meningar, var det som Fullmägtige beslöto, att hos StatsUtskottet förfråga sig, om de kunde och borde utbetala medlen, innan sistnämde vilkor blifvit fullgjordt.
Fullmägtige hafva således icke åtnöjt sig med något, utan endast förfrågat sig, huru förhållas borde.
Skulle Ridderskapet och Adeln nu antaga den föreslagna Den 4 Maji f. m. jg Contrapropositionen, så Liefve följden, att man uppehölle sig vid en förfrågan, istället för att afgöra hufvudfrågan.
Den är, om man tills vidare vill åtnöja sig med
Direclionens förbindelse allena, eller först utbetala penningarne, sedan Bolaget blifvit bordt, och kommit i tillfälle att afgifva den äskade förbindelsen.
Sedan jag såsom .Riksdagsman blifvit i förskottsfrågan öfverröstad, har jag, såsom Fullmägtig i RiksgäldsContoret, ställt mig pluralitetens beslut till efterrättelse.
Nu, då jag tycker mig finna, alt Ridderskapet och Adeln är på väg, att begå ett misstag vid uppsättandet af Contrapropositionen, har jag till rättelse deri trodt mig böra upplysa förhållandet, på sätt, som skedt.
Det må visserligen vara Grefve Frölich förbehållet, att tyda Riddersl^apets och Adelns sista beslut i denna fråga efter den tolkning lian deråt vill gifva, men få lära de blifva ibland Ridderskapet och Adeln, hvilka deruti instämma.
Ridderskapet och Adeln har förbehållet sig, att framdeles besluta, om, och i sådant fall, huru återbetalningen af Bolaget skulle ske.
Det vore besynnerligt, om man dessförinnan kunde veta tiderna för återbetalningen, och ett serdeles sätt att behandla transactioner mellan Staten och enskildte.
Det har blifvit yttradt, att vi uti Contrapropositionen borde upptaga 3o Den 4 Maji f. ra.
RiksgäldsContorets förslag, men då inträffar livad Herr von Hartmansdorff ganska riktigt anmärkt, att vi, i stället för att besluta i hufvudsaken, skulle, om det alternativet bifölls, hafva beslutat förfråga oss, på sätt RiksgäldsContorets Herrar Fullmägtige genom StatsUtskottet gjort.