Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade trott, alt Ridderskapet och Adelil borde ega den egard för sina blifvande Fullmägtige, alt ej begära deras samtycke att emottaga förtroendet förr, än de med detsamma kunna för3a H. lii Den i3 Julii f. m. klara:
Yi erkänna systemets vigtighet, och skola troget söka utföra detsamma.
Jag får för öfrigt fästa uppmärksamheten på ett förhållande, som i alla tider egt rum vid allt, som rört Banken, att nemligen det varit Ledamöternes af Ridderskapet och Adeln lott, att draga tyngsta bördan; så har förhållandet varit med Utskott, med Revisorer och med Fullmägtige.
Då synes det mig äfven billigt, att, utan afseende på de dagar, som de öfrige RiksStånden bestämma för sina val, Ridderskapet och Adeln beslutar för sig, på sätt lämpligt finnes.
Valen behöfva icke ovilkorligen ske på samma gång; om de öfrige RiksStånden företaga dem i denna vecka, må deras Fullmägtige ingå i den nya BankStyrelsen.
Det är bättre, att denna successive förändras, än att det sker på en gång.
Jag finner således både andan i Constitutionella Stater i allmänhet och värdigheten fordra, att man icke begär af blifvande Fullmägtige den hängifning för de väljande, att de skola emottaga förtroendet förr än de blifva i tillfälle, att säga, huruvida de finna systemet rigtigt, eller anse sig, till följd af sin öfvertygelse, dermed icke kunna taga befattning.
Jag förnyar min anhållan om proposition på det förslag jag framställt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, alt Hans Excellence vid tillfälle af val, vanligen och på Den 13 J ii 1 i i f. rn. 243 sätt nu äfven skett, i samråd med de Öfrige RiksStåndens Herrar Talmän öfverenskomma om tiden och dagen, då valförrättningarne kunde äga rum, så att desamma måtte på en och samma gång inträffa i alla 4 RiksSlånden; men då åtskillige Ledamöter yrkat uppskof med ifrågavarande val, 'ansåg Hans Excellence sig böra förklara, att det visserligen ankom på Ridderskapet och Adeln, att sjelf bestämma tiden för berörde val; dock trodde Hans Excellence sig böra förnya den af Hans Excellence nyss gjorde hemställan, om Ridderskapet och Adelil behagade tillåta, att valen till Ridderskapets och Adelns Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoiret fingo å nästkommande Thorsdag anställas.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Eoccellence frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde valförrättningar böra tills vidare uppskjutas.
I afseende på val till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret liar jag ej hört någon anmärkning jochsom jag ej ser, alt de båda valen hafva något oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, anhåller jag alt särskild proposition derom måtte 32 IL j6* 244 Den i3 Jul i i f. m. göras, hvarefter vi få votera om den andra frågan.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan votering blifvit begärd, ansåg Hans Excellence de ifrågaställde valförrättningarne, hvilka båda innefattats uti den af Hans Excellence nyss gjorde proposition, numera icke lämpeligen kunna från hvarandra skiljas, samt, livar för sig, särskilt till afgörande företagas.
Jag ber, att till Protocollet få anteckna, att jag ej deltager i det beslut, som nu är i fråga, ehuru jag skulle önska att kunna instämma med Grefve von Schwerin i frågan om uppskof; men jag har blifvit ytterligare tvehågsen genom den tystnad Ministerens Ledamöter iakttaga i denna fråga.
Friherre af NordinCarl Johan:
Till svar å hvad Grefve Horn yttrat, får jag endast åberopa 4 §• i RegeringsFormen.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde följande Voterings proposition:
Den, som anser, att val af Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoiret, å Ridderskapets och Adelns vägnar, böra å nästkommande Thorsdag den 16 Julii anställas, voterar Ja; Den i3 Julii f. m.
245 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner
Nej, komma berörde val, att tills vidare uppskjutas.
Sedan 4 b 4a> 4^ och 44 §§• i Riddar liusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till 1 eftermiddagen; och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sora. följer: Ja — 74.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att Rid-p derskapet och Adeln således beslutat, det valen af Fullmägtige, å Ridderskapels och Adelns vägnar, i Ranken och RiksgäldsContoret skulle å nästkommande Thorsdag den 16 dennes anställas.
Hvarefter Hans Excellence föreslog, att valet till Ridderskapets och Adelns Full-, mäktige i Banken måtte genast vid början af Plenum å förmiddagen, samt valet till 246
Den 13 J u I i i e. m.
Ridderskapets och Adelns Fullmäktige i RiksgäldsContoret genast vid början af Plenum å eftermiddagen verkställas.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 2 Eftermiddagen.
Måndagen den i3 Julii .feg.
Herr von Qvanten j Carlj anförde skrif- , teligen:
Då de sammansatta Stats- och BancoUtskottens Utlåtanden rörande Myntväsendet återremitterades, var jag icke närvarande; jag anhåller derföre, att de anmärkningar jag nu går att framställa, må få åtfölja den redan beslutade återremissen.
Det är tillfredsställande, att Utskotten tillstyrkt Myntvärdets bestämmande, hvilken hufvudfräga öfverensstämmer med de skriftcliga anföranden jag afgaf under sist - Den i3 Julii e. m. lidne Riksdag, men som jag icke fullkomligt kan dela Utskottens åsigter i de fyra sista Utlåtanderne, nödgas jag dervid göra några anmärkningar.
I Utlåtandet N:o 2 antaga Utskotten, att då den reela fonden erhåller ett förhållande till Sedelstocken som 5 till 8, bör utvexling först taga sin början, hvilken tidpunkt torde kunna inträffa i83i, genom ytterligare uppköp af silfver.
Att den bestämdt då tager sin början, derföre ansvara icke Utskotten, och likväl uttrycker första Utlåtandet någonting bestämdt, som Utskotten icke förmå bestämma med nu antagne grunder.
Vid dessa silfveruppköp framställer sigen financelära af egen art; att nemligen en för en ägare snart sagt onyttig, och seqvesterad skatt, (under hvilken benämning det oåtkomliga silfret i Banken allt ifrån 1810 kan hänföras) likväl äger den obegripliga förmågan, alt snarare befordra samma ägares uppkomst än obestånd, hvilket exempel ingen Capitalägare i hela verlden förmår uppvisa, och hvilken omständighet på ett elier annat sätt måste innebära ett bedrägeri.
På hvilkas bekostnad förstärkes väl Silfverfonden?
Det är en fråga, som icke lärer vara svår att besvara.
Hvad åter angår principen och dess verkan, så anser jag, att när man öppnar Banken lill utvex - 248 Den 13 J u 1 i i e. m. ling med 128 sk.
Cours, när den är noterad till 122, lärer ingen vara så dåraktig, att der utfordra silfver efter 128 sk. hvarigenom en bestämd förlust uppkommer af 6 sk. å hvarje R:dr.
Stiger åter Coursen upp till 128 å i3o sk., då upphör ju äfven Silfverköpet, och häraf följer tydligt, att vid en annalkande tid af utvexling, om man genom Silfveruppköp förmår uppdrifva Coursen till 128 sk., skall äfven den reela fonden anlitas i ett reia Lift förhållande till uppköpen, vid den supponerade vexlingsperioden, då alltid omkostnader och provisioner blifva en säker förlust.
Helt annat är förhållandet, då man, som hittills, köpt silfver för att icke mera lemna ut det, och resultatet deraf har förvillat begreppet om åtgärdens rätta verkan.
Lika besynnerligt förefaller det mig, att i Spannemålscreditivet 1 million finna tillgång till Silfverfondens förstärkning, som sålunda använd skulle bevisa en ökad rikedom.
Om efter dessa principer ytterligare några missvextår skulle inträffa, förenade med creditiver och spannemålsuppköp, så skulle man ju i dem finna en källa till ökad rikedom, till Silfveruppköp i oändlighet.
Hvarföre icke infordra en million af hvad Götha Canal lånat; ett par millioner af StatsVerkets skuld till Banken; och derföre köpa silfver, så vore ju hela financeplanen mogen, och utvexling genast möjlig, men jag tviflar på, att dessa uträkningar hålla stånd i förening
Den 13 J u 1 i i e. m. 2 4g med utvexling.
Jag mäste således förklara mig ernot dessa åtgärder, åberopande mitt anförande lill Riddeiskåpets och Adelns Protocoll af den 22 Julii f. m. 1823, hvaruti jag bevisar med Tabeller, grundade på den erfarenhet Bankens Tablauer lemna, att utvexlingen låter genast verkställa sig, och att den reela fondens förhållande till sedelmassan, under den sista mynlbestämningsperioden emellan i8o3 och 1809, aldrig varit så förmånlig som den för närvarande är; hvarföre jag yrkar, med stöd af deruti åberopade facta, att inga vidare Silfveruppköp böra ske, och att vexling med i83o års början må beslutas.
På svaga grunder hafva Utskotten uppställt sina förmodade resultater af Silfveruppköpen, och deraf följande vexling 183r.
Nio millioner
Discont-papper äro calculerade.
Banken har ju monopolium att ensamt bestrida hela enskildta creditrörelsen. 1818, för att icke gå längre tillbaka, voro i utelöpande
Discont-papper 6 millioner; 1823 blefvo de ökade till 9 millioner.
Under det folkmängd och production ökas, kan icke credit-capitalet blifva stillastående; om vi denna Riksdag draga oss fram, med nuvarande creditbrist, så måste vi, kanske snart nog, öka lånetillgåugarna, såvida Kronoutlagorna skola utgå i de långt från Hufvudstaden belägna provinserna; antager jag, att
Discontröreisen verkeligen kräfde 3 mil - a5o Den i3 Ju lii e. m. lioners tillökning från 1818 till 1828, så bör den 1831 t. ex. kräfva ytterligare tillökning af 3 millioner.
Bifall dem, eller något annat anslag, så går ju hela financeplanen öfverända, emedan förhållandet emellan silfver och sedlar icke är som 5 till 8; vexling måste då förbjudas, och ytterligare Silfverinköp ske, om nu antagna grunder skola blifva gällande.
Man borde derföre besluta, att Banken endast bibehåller 5 millioner Discontrörelse, och öfverlåter de 4-*ra öfriga till enskildta; då Capitalisterne med en insättning af 1 h 2 millioner i Banken, och assignations-rätt, kunde bestrida de återstående 4 millionerna, och de skulle då mer än tillräckligt förse hela den enskilta crediten med mynt.
Härigenom blefve Banken qvitt från 2 å 3 millioner, och då är ju Silfverfonden till sedelstocken nära nog, som 5 till 8, om detta förhållande nödvändigt måste afses; härigenom lemnäs åt capitalisterna en utväg att använda sina penningar lill allmänna creditens upphjelpande; och att inga olägenheter deraf skola härflyta, (med undantag af att Bankens räntor derigenom något förminskas) behöfver jag icke försvara. 4 ^ 5 Contoir, hvardera på 2 å 3oo,ooo R:dr, kunde etableras, hvarigenom många torde komma att se den nu projecterade mynt.bestämningen med helt andra ögon, och hvarigenom så småningom den enskildta crediten skulle komma att bestridas af Capitaler, som framdeles kun - Den i3 Julii e. m. na helt och hållet skiljas ifrån Banken, sedan myntet vunnit nödig stadga och förtroende.
På annat sätt tror jag aldrig vi kunna återföras från nuvarande förvillelser, till förhållanden lika med hvad andra länder hafva att framvisa, så vida man till ändamålets vinnande vill undvika halsbrytande mesurer.
Motiven härtill igenfinnas i mitt anförande till Ridderskapets och Adelns Protoeoll af den 26 Februarii förmiddagen 1823.
Utlåtandet N:o 3, om Bankens förhållande till Staten.
Det hör efter min tanka vara enahanda, med hvad hvar och en annan penningeägares förhållande till Staten påfordrar, att nemligen efter förmåga i nödens stund försträcka, mot ovilkorlig rätt till återbetalning, hvilket vilkor bör fästas vid alla försträckningar eller creditiver både stora och små; och anse icke Rikets Ständer sig kunna lemna tillräcklig säkerhet härför, i de civila lagarna, (dy att söka ändring i Grundlagens 72 §. tjenar till intet, emedan erfarenheten lärer, att den lika lätt kan ändras på en dag, som att dertill kan erfordras 5o år, allt sorn fördelar och möjliga åsigter påfordra), så vore rådi i gast, att, genom Aktie-inbjudning och Bolag, för framtiden bereda ordning och säkerhet, hvilken åsigt äfven vidrör Utlåtandet N:o 4- I Utlåtandet N:o 5, hafva Utskotten Den i3 Ju lii e. m. antagit 12 sk.
Silfver, såsom norin för enheten.
Att denna enhet skulle tecknas med R.G.S. är visserligen löjligt, men långt mera maktpåliggande och oförklarligt är förhållandet, att Utskotten förgätit, det mått, mål och vigt måste qvadrera med myntet.
Gamla Svenska
Daler-räkningen är lika sinnrikt och väl ordnad, som den Franska Deciraal-räkningen, fast fotad på en annan uppställning, men likväl så, att den enfaldigaste köpare och säljare derigenom äger tillgång till ett enkelt och fattligt räknesätt.
På 8 skilliugar eller en daler Silfvermynt gå 32 styfver; på en tunna 32 kappar; på en kanna 32 jungfrur; på ett skålprd 32 lod; på ett tunnland 32 kappland &c.; samma förhållande som daler silfvermynt äger till styfver, samma förhållande äger daler kopparmynt till öre, hvilken utgör 32 öre; här igenfinnes grunden till den fordna brukliga daler-räkningen, hvilken endast af oförstånd blifvit rubbad genom R:drs-räkningen, som egentligen tog sin början vid 1776 års realisation.
När således t. ex. en tunna, en kanna, ett skålpund, &c. kostar 5^ daler silfvermynt, som utgör 44 sk-> så kan visserligen en räknemästare säga bvad en kappa, en jungfru, eller ett lod kostar; men genom ofvannämde klaf, vet den enfaldigaste bonde, alt sistnämde enhet gäller då styfver, lika med 1 sk. r:st., hvilken uträkning i en handelsbod, efter 12 sk. till enhet, torde sätta mången räk - Den i3 Julii e. m. 253 nare myror i hufvudet.
Hvad åter angår den mindre upplyste, så måste den alltid hädanefter betala mindre enheter efter köpares och säljares uppgift, utan att kunna controllera hvad en öfverblifven mindre enhet bör gälla, sedan man afhandlat ett större köp, eller om man vill köpa en mindre enhet, efter ett bestämdt pris på en större.
Jag föreslår derföre, enligt mitt ofvannämnde anförande af den 22 Julii 1823, (ehuru frågan då var om 126 sk.
Cours, som 5 år härefter torde nppstegras till i32 sk.) att 8 sk. i Silfver antages som enhet, och framdeles blifver det gångbara myntet med namn af daler Silfvermynt.
Det svarar ungefär mot en franc, mot | mark Hamb.
B:co, mot £ R:dr samma Banco, som derjemte svarar nära emot Svenska R:dalern.
Räkningen mot Riksgäld är också då ganska enkel, men framdeles bör väl blott ett mynt existera; nu svarar en daler Silfver emot 32 sk.
Rrgds. 8-skillingsstycken, eller daler Silfvermynt, hvaraf vi torde äga förråder, borde till en början blifva det största mynttecken, eller kanske 2:dalers-stycken, som äro lika med en mark Hamburger B:co; half-daler eller 4 sk. det minsta; resten bestridas med kopparmynt; och månne man icke till och med borde begagna koppar till halfdalers-rnyntet; efter denna plan, med nuvarande BancoOrdning, kunde Banken icke hinna utvexla sin Silfverkorn! på 10 år, om den också vexlade hvarenda minut på de medgifna timmarna. a54 Den i3 Julii e. ra.
Nedanstående
Tabell visar den reela fondens förhållande till Sedelstocken under den sednast varande realisations-perioden.
Hvarjemte
Herr von Qvanten till Protocollet aflemnade en så lydande Tabell: Förhål- B:coRGS. g landet
Den va- samt Dis- a 2. mellan Sedel- Större rande contpap- fil 0 Silfver- stocken Rörelse- Silfvcr- per sam- 3 n fond och förvand- Capital årligen fonden i manslagit 2 C Sedel- lad till Banken. årligt Rö- crq 2 stock, 126 skirs emot relseCa- ►ö filo beräknad Cours. 1829. pital. i Silfver. i8o3 3.417.751 14,076,810 5i 1 till 4 36,ooo,ooo 7,000,000 ä8o4 3,437,233 15,718,156 5i 1 uu 4i 38,ooo,ooo 9,000,000 x8o5 3,4o3,o54 16,460,693 5o 1 till 5 4i,ooo,ooo 12,000,000 1806 3,302,570 16,798,968 5i 1 till 5 4i> 000,000 12,000,000 1807 2,909,285 l6j556,700 54 1 till 5 40,000,000 11,000,000 a8o8 5,437,114 24,1 l5,629 53 1 till 41 60,000,000 31,000,000 1809 5,224.027 29,555,097 59 1 till 5| 59,000,000 3o,000,000 1829 5,700,000 i 1,000,000 128 i till 2t 29,000,000 307,128 lyftade Piastrar.
Remitterades till Stats- och BancoUtskotten. Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard j hade inlemnat följande, som upplästes:
Ridderskapet och Adeln beslöt bifall till StatsUtskottets Utlåtande N:o 179 öfver Herr Öfver Directeuren P. A.
Norstedts underdåniga ansökning, att till skatte få lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande
Kronolägenheten
Den i3 Julii e. rn.
255 PihlUdden, begagnar jag den mig i Grundlagen förvarade rättighet, att mot samma beslut mig till Protocollet reservera.
Skälen till min motsatta mening äro: 1:0.
Att alla partiella afsöndringar ifrån Kungsgårdarne nödvändigt bidraga till deras försämrande; 2:0.
KammarCollegium på väl grundade skäl afstyrkt Herr Norstedts ansökning; 3:o.
Att då den, på den erbjudne, och nu genom beslut bestämda Köpeskillingen 655 R:dr blifvande årliga räntan 3q R:dr 14 sk. 5. r:st. lägges till den nu antagna årliga af giften 65: — 24 sk. — så blir endast och allenast 104 R:dr 38 sk, 5 r:st. den årliga revenu, som Staten erhåller för dess frånträdda ägande rätt till PihlUdden; en summa, som efter all sannolikhet vid arrende-årens utgång till dubbelt belopp, i anseende till Lägenhetens närhet till HufvudStaden, i ärligt arrende kunnat påräknas, utan att hafva gjort Carlbergs Kungsgård oftanämde Lägenhet PihlUdden förlustig.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskoltens f 256
Den i3 3ulii e. m. den 25 sistlidne Junii under N:o 40 afgifne, och den 3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af Strömsholms Stuteri.
Företogs till pröfning Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 3 dennes på bordet lagde hemställan, att StatsUtskottet måtte förständigas att innan den 24 dennes afgifva Utlåtande öfver de hos RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande i frågan om Skeppshandeln.
Jag får anmäla, att målet redan är handlagdt af Utskottets afdelning, och skulle kunna inkomma till den föreslagna tiden, så vida Boktryckaren hinner lemna sitt biträde.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma i Herr Rosenqvists berörde hemställan.
Ja och Nej. Herr Tham, Wolrath:
Ordföranden i StatsUtskottet lemliat, hemställer jag, om något föreläggande af tid är af nöden.
Jag föreslår således afslag å Motionen.
Den 13 J u 1 i i e. ra. Hans Excellcnce Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg den af Herr Rosenqvist gjorde hemställan böra förfalla.
Föredrogs ånyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den a5 sistlidne Junii under N:o 3^ afgifne* och den 6 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte Motioner, angående Sockneslämmor och Kyrkoråd.
Herr HjertaGustaf och Grefve Horn>■ Claes Fredrikj anhöllo,att Lag- och EkonomiUtskottens ifrågavarande
I anledning hvaraf Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, då flere Ledamöter begärt, att berörde Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet, komme detsamma ock att, enligt 4p §•
Vid förnyad föredragning bifölls Lagsamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoltens den 25 sistlidne Junii under N:o 38 afgifne, och den 6 dennes e. ro. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 26 32 H. 1 n 358 Den i3 Julii e. m. förut meddelte Betänkande, angående väckt fråga om upphörande af Utsökningsprovision och Öfver-ränta för Skuldsedlar, som pantsättas i ManufacturDisconten.
Då nu ånyo föredrogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den s5 sistlidne Junii under N:o 3(j afgifne, och den 6 dennes e. m. på bordet lögde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:ris 17» 3j och 33, förut meddeldte, och till Utskotten återremitterade, Betänkanden J fann Ridderskapet ocb Adeln, att samma Utlåtande borde läggas till handlingafne, företogs till pröfning Lng-i samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 3,5 sistlidne Junii under N:o 40 afgifne, och den 6 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:ö 16 förut meddeldte Betänkande, rörande väckt fråga, attalia hus och gårdar i Städerne skulle ovilkorligen vara underkastade Brandförsäkring.
Jag föreslår, att Ridderskapet och Adeln måtte qvarblifva vid sitt fattade beslut, att ingen skrifvelse till Konungen i detta ämne behöfves.
Jag anser ötjenligt, att vidtaga en sådan åtgärd, Den i3 Ja lii o. m> sorn den förcslagne.
Jag kan ej inse någon ökad säkerhet för Städerna genom det tvung* na sättet att brandförsäkra hvarje byggnad.
Om någonsin det skulle blifva anledning till mordbrand för vinnings skull, så vore det just i det fallet, då huset vore försäkradt*
Det skulle snarare leda till osäkerhet, än säkerhet, att anbefalla alla husägare i hvarje
Stad ovilkorlig skyldighet att brandförsäkra sina hus.
Tillika ber jag att få fästa uppmärksamheten uppå, huru denna sak förefallit mig.
De smärre husägarne skulle ådragas lidande, som ej vöre i proportion af de fördelar* de större skulle njuta.
De senares byggnader kunna anses mindre exponerade, än de öfriges, hvarigenom de ej äro utsatte för ett proportiotieradt lidande, men deras afgifter skulle ändock vara i lika proportion* Jag skulle snarare tro, att ett förslag, sorn detta, vore ett påfund att undertvinga sig de smärre husägares egendomar* hvilka skulle beskattas, för att lätta de störres afgifter.
Jag anser detta Upphitt öfverflödigt, Och tillstyrker att Ridderskapet oell Ädela toåtte qvarblifva vid det beslut, sorn förra gången fattades, hvarigenom 2 Stånd stanna! emot 2, och frågan således förfaller.
Öm detta sednare Utlåtande innefattade ett bestämdt tvång att ingå i brandförsäkring, så skulle jag instämma med Herr Hjerta* men då 3a II.
Den 13 Jli 11 i e. rö. det blott är fråga om en underdånig skrifvelse, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta genom vederbörande myndigheter höra semtlige Städernas innevånare öfver omförmälde, för deras eget bästa högst vigtiga, fråga, ser jag endast deruti en erinran, som gör dem uppmärksamma på vigten deraf för dem sjelfva; och då det är obestridligt att en stark fond är af större garantie, än en mindre, måste jag snarare finna godt än ondt i denna skrifvelse.
Jag tillstyrker alltså bifall till Utskottens sednare Utlåtande.
Ben åtgärd, som af de förenade Utskotten blifvit föreslagen, att Städerne skulle höras, om de vilja ingå uti allmän Brandförsäkring, är långt för detta verkställd på Konungens befallning.
Alt göra om den saken, tror jag ej vara behöfligt; lika med Herr Hjerta tror jag det vara mera än vådligt, om alla hus i Städerne kommo att ingå i Brandstodslnrättningen, ty det blefve just i de små husen, sorn eldsvådorne skulle börja, och mångå svårigheter skulle uppslå att urskilja, om eldsvådorne skett genom' mordbrand, eller ej.
Så länge husen ej äro försäkrade, vårdar man elden bättre, väl vetandes, att ingen ersättning erhålles,' om det brinner.
Jag tillstyrker, lika med Herr Hjerta, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt förra beslut.
Den i3 Jnlii e. m. Herr Rosenblad:
Så vida de af Herr Hjerta och Friherre Cederström anförde skäl, angående vådan af en allmän Brandförsäkring skulle innefatta anledning till afslag, borde man utsträcka satsen till förbud för sådane små hus att få braudförsäkras; ty om man i afsende på deras försäkring, skulle mera befara spekulation på eldsvåda, än hos andra, står en sådan spekulation öppen, då intet förbud för dem finnes, att brandförsäkra sådane hus.
Då jag således ej kan finna något skäl för motsatsen af min mening, förblifver jag dervid, och anhåller om bifall å Utlåtandet, Herr Hjerta:
Jag underställer Ridderskapet och Adelil, huruvida det är Lagstiftarekallet värdigt, att jemnt blanda sig in i enskilta förhållanden , och att hos Kongl. Maj:t begära, det enskilta personer måtte höras, om de vilja brandförsäkra sina hus.
Då det är en gifven sak, att ett hus, som ej är försäkradt, blir säkrare vårdadt, än det, som är försäkradt, finner jag ej någon anledning, hvarföre Lagstiftande makten skulle dermed befatta sig, om ej meningen är, att draga mera räntor till ombuden i BrandförsäkringsBolaget i Stockholm.
Jag tillstyrker, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt beslut; ty att förbjuda Brandförsäkring, vore lika orimligt, som att uppmana dertill.
Det bör till - Den i3 Jul i i e. m. höra den euskilta omtankan, att derom draga försorg.
Herr von Qvanten_, Qari:
Jag tror, att hvad Konungen redan gjort i afseende på BrandstodsBolaget, är tillräckligt.