Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde för hvar och en vara klart som dagen, att Exped.- Utsk. icke är det Utsk., som bör inkomma med jemnkningsförslag, allraininst då vi hafva ett annat vederbörligt Utsk., som inkommit med ett sådant, och vi torde ej till den grad kunna frångå alla former, att vi skulle i följd af detta memor. låta det komma till en votering i hufvudsaken, hvilket kunde ske på grund af Hr Gr. o.
Landtrots sätt att föredraga ämnet, utan vi mäste finna, att ehvad motiver Exped.
Utsk. än må hafva haft för att sålunda begära detta Stånds yttrande, är likväl Exped.Utskts skrifvelse ej annat än en begäran om vårt yttrande; och till svar derå måtte lända, att Exped.Utsk. får sådant veta, när R. o. Ad. pröfvat frågan, d. ä. när BancoUtskts jemnkningsförslag blifvit afgjordt.
Det beslut kunde således äfven, istället för att lägga memor. till handhna, här vidtagas, altman leranade Exped.Utsk. det svar, alt Utsk. får veta R. o. Ad:s beslut, när Ståndet beslutat.
Nu lärer Ståndet icke på förhand kunna lemna någon upplysning om hvad Ståndet ämnar besluta; och skulle, emot min förmodan, någon yrka, att R. o. Ad. nu skall yttra sig, huruvida Ståndet anser Hr Gr. o.
Landtnäs vägran till propos. vara riktig, får jag på förhand reservera mig deremot, såsom något i högsta grad oformligt.
Det är visserligen sannt, att en hel kedja af oformligheter här utvecklat sig.
Den största bland dem är likväl den, alt då BancoUtsk:s betänk.
N:o 14 föredrogs, den punkten, sorn angick rättigheten att besluta om myntenheten, icke företogs.
Hade den saken då förekommit och Hr Gr. o.
Landtm, då vägrat propos., hade saken nu redan varit afgjord af Constit.Utsk., och någon hemställan hvarken från Exped.- eller BancoUtsk. varit behöflig.
Det lärer vara gifvet, att BancoUtsk. ej tillkommer att framställa något jemnkningsförslag, innan alla 4 RiksSt:s beslut kom - \
Den 21 Augusti. mit Utsk. tillhanda.
Nu har R. o.
Ad. i detta ämne ej fattat något beslut, ulan den ämnet rörande punkten i betänk.
N:o i4 är ännu här oföredragen, och jag förmodar, att med formerna ej kan vara öfverensstämmande, att R. o. Ad. ej skall få för sig föredragen en punkt, som af behörigt Utsk. blifvit föreslagen, utan deremot skall börja med pröfningen af ett jemnkningsförslag, grundadt på de andia Ståndens beslut, rörtde samma punkt.
För att likväl i någon mån minska dessa oformligheter och ställa saken ren samt undanrödja de olägenheter, hvilka uppkommit genom den behandling, saken hittills erhållit, har jag trott och tror ännu, att det redigaste vore att nu få principfrågan afgjord, eller huruvida R. o. Ad. äger rätt att i ämnet besluta, och om icke Hr Stuart fortsätter sitt yrkande, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa, linruvida Ståndet yrkar propos. i strid mot Hr Gr. o. Landtnäs förklarande, hvarefter, i händelse Ståndet yrkar en sådan propos. och Constil.
ITtsk. ett sådant yrkande godkänner, jag förmodar, att Hr Gr. o.
Landtm, ej lärer undandraga Ståndet rättigheten att pröfva, icke blott BancoUlsk:s jemnkningsbetänk., utan äfven hvad i BancnUtskts betänk.
N:o i4 i ämnet förekommer.
Jag yrkar således den af Hr Gr. o. Landtm, vid detta tillfälle vägrade propos.
Jag kan icke, lika med Gr. Frölich, anse Exped.Utsk:s mentor, såsom ett jemnkningsförslag; ty Utsk. har visserligen i reciten upptagit de andra Ståndens beslut, men i conclusionen endast anhållit att få tiel af R. o. Ad:s beslut i ämnet.
Jag skulle tro, att Exped.
Ulskls inemot', ej hort föranleda lill annat än den propos. , huruvida R. o. Ad. tillät, alt den i BancoUtsk:s betänk.
N:o i4 förbigångna punkten finge föredragas.
Svaret derpå hade förmodligen blifvit ja, och då hade Hr Gr. o. Landtm, kommit i tillfälle alt afgifva det yttrande, Hr.
Gr. o. Landtm, uppläst.
Jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, uppfattat saken på samma sätt och, ehuru Hr Gr. o. Landtm, ej särskildt föredragit sagde punkt af BancoUtskrs betänk.
N:o 16, ansett den utgöra föremål för pröfningen.
I följd af denna åsigt skulle jag tro, att vi, på sätt Hr Dalman önskat, kunde genast gå till afgörande af hufvudsaken; men jag ifrar ej derför, emedan förhållandet blir alldeles detsamma, örn R. o. Ad. lägger Exped.Utskrs memor. till handlingarna och hufvudfrågan upptages, då BancoUtskts memor. förekommer samt Hr Gr. o. Landtm, då förnyar sitt förklarande.
Således skall det för mig vara likgiltigt, hvilketdera sättet antages; men jag tror, att det ledde mera till vinnande af tid, om R. o. Ad. tillät, att, i anledn. af Exped.- Utskts memor., den i BancoUtskts betänk.
N:o 16 förbigångna punkten nu finge föredragas.
Jag instämmer så mycket hellre i a3S r
Den ai Augusti. den siste värde talarens sednare förslag, att Exped.Utsk:s memor. måtte läggas till handlingarna och It. o. Ad. i huf» vudsaken fatta sitt beslut, då BancoUtsk:s betänk, förekommer, som Exped.Utsk. just önskar få veta, hvad R. o. Ad. beslutat, och vi hvarken beslutat eller kunna besluta något i denna fråga, innan BancoUtsk:s betänk, förekommer.
Det var på denna grund, som jag tog mig friheten understödja Frih.
Ehrenborghs förslag om Exped.Utskjs meroorts företagande i sammanhang med BancoUtskts betänk, i ämnet; men nu synes det mig enklast, att detta memor. lägges till handlingarna, hvarefter, då BancoUtskts betänk, förekommer och Hr Gr. o. Landtm, dervid förnyat sitt nu gjorda förklarande, R. o. Ad. erhåller det lämpligaste tillfälle att yrka propos., hvilket i följd af Exped.Utsk:s memor. synes mig svårligen kunna ske.
Jag förenar mig således del i med Grefvarna Frölich och Posse, att förevar, memor. må läggas till handlingarna och att beslutet i sjelfva saken ej må komma alt fattas, förrän BancoUtskjs betänk, blifvit föredraget.
Jemte det förklarande, att jag i allo senterar de motiver, som föranledt Gr.
Posse till sitt yttrande, hvarför jag får tacka honom, får jag gifva tillkänna, att om hans framställning bifailes, är sådant öfverensstämmande med min önskan.
Jag får endast göra Hr Gr. uppmärksam derpå, att vi nu ej hafva annat före, än Exped.- Utskts memor., ty BancoUtskrs förra betänk, är icke föredraget och lärer troligen icke kunna nu föredragas, enär man derpå vore något oförberedd, då det ej stått på föredragningslistan, sedan den ifrågavar. punkten deri blef vid betänkts föredragning förbigången.
Discussion derom torde derföre ej nu böra äga rum, utan anhåller jag, att vi för närvar, må inskränka oss till att lägga Exped.Utskts betänk, till handlingarna.
Efter den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, afgifvit öfver sin åsigt af ämnet, är det gifvet, att R. o. Ad. i denna fråga ej nu kan komma att annorlunda uttrycka sitt beslut, än att Ståndet antingen instämmer i Hr Gr. o. Landtmrs mening, eller i motsatt fall yrkan propos:n. Således är frågan blott, huru man skall lämpligast komma till detta uttryck af R. o, Ad:s mening.
Om man uppskjuter dermed, tills BancoUtskrs betänk. förekommer, har man ej vunnit annat än tidsutdrägt, eller hvad som skulle undvikas.
Dertill kommer, att om propos. skulle göras att lägga memor. till handlingarna, och någon då ropade nej samt i följd deraf ville dictera en contraproposm, kan man ej veta, hurudan denna Liefve, och en ny strid kunde derom uppstå.
Mig synes derföre kortaste utvägen vara, att R. o. Ad. genast företager till afgörande det betänk,, som redan är föredraget.
Vi få eljest blott tidsförlust och nya tvister om contrapropostn.
Den 2i Augusti. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Jag instämmer såvida i den siste välde talarens yttrande, som en propos. att lägga Exped.Utsk:s nu föredragna memor. till handlingarna kunde med nej besvaras och således ett beslut, stridande mot Hr Gr. o.
Landtmrs tillkännagifna uppfattning af grundlagen, möjligen tillvägabringas.
Jag skulle derföre vilja föreslå, att Hr Gr. o.
Landtm, täcktes, i följd af målets beskaffenhet, förklara, alt som denna fråga innebär uttryckandet af ett beslut, sora ännu icke af It. o. Ad. är fattadt, Hr Gr. o. Landtm, anser målet böra hvila och icke kunna till afgörande upptagas, innan R. o.
Ad. fattat sitt beslut i sjelfva saken.
Sedan uppstår den frågan, huru den förbigångna punkten i J3ancoUtsk:s betänk.
N:o i4 skall komma till föredragning, då den egentligen icke hör till dagens färed ra gningsämnen.
För min del skulle jag tro, att denna punkt kan upptagas, då BaneoUtskts sednare betänk, förekommer, ty dä kan Hr Gr. o. Landtm, framställa sin åsigt i ämnet, eller grunden, hvarför den förbigångna punkten äfven kan discuteras, helst jag tror, att Hr Gr. o. Landtm:s på förband gjorda förklarande icke kan för R. o. Ad. lägga hinder för yttrandet af dess opinion i frågan; ty först sedan den är till fullo discuterad, inträder Hr Gr. o.
Landtmts grundlngsenliga rätt att vägra den slutliga pröfningen eller fattandet af ett beslut, som Hr Gr. o. Landtm, ej anser grundlagsenlig!. Gr. von Fersen:
I anseende till Hr v.'Hartmansdorff!: yttrande, får jag till honom hemställa, hvad contrapropos. i anledn. af det nu föredragna betänk, kunde yrkas, i fall propos. om dess läggande till handlingarna blefve framställd.
För mig synes, såsom jag förut yttrat, saken vara ganska enkel.
Exped.Utsk. har funnit, att det från R. o.
Ad. ankomna prot-utdr. ej innefattar något yttrande uti ifrågavar. ämne, och har derföre anhållit att få del af R o Ad:s beslut.
Man kunde således förmoda, att Exped.Utsk. trott, att någon omission i prot.-utdr. ägt rum och derföre trott sig böra begära ett fullständigare meddelande.
Men då R. o. Ad. ännu icke fattat sitt beslut, vore underrättelsen derom allt, hvad nu kunde Exped.Utsk. meddelas.
Först sedan vi till pröfning förehaft BancoUlsk:s betänk., kan det af Exped.Utsk. begärda svaret genom prot.-utdr. meddelas.
Mig synes således det enklaste vara, att Exped.Utsk:s nu förevar, memor. förklarades icke föranleda till någon åtgärd, utan lades till handkna, och att Exped.Utsk. underrättades derom, att R. o. Ad. ännu icke i saken fattat sitt beslut.
Då kommer saken i det skick, att den, då BancoUtsk:s betänk, förekommer, kan afgöras.
På detta sätt synes mig saken blifva redig och Exped.Utskts memor. belt enkelt kunna läggas lill handkna.
Hr Dalman anhöll att från prof. åter få höra den af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nyss afgifna förklaring.
Den si Augusti.
Sedan denna blifvit meddelad, fortfor Hr Dalman:
I anseende till det sätt, hvarpå jag nu finner Hr Gr. o. Landtnäs vägran vara uppställd, vill jag afstå från att vid detta tillfälle yrka den vägrade propostn, och förenar jag mig med dem, som anse Exped.Utsk:s memor. kunna läggas till handkna, så framt Hr Gr. o. Landtm, icke sjelf, i följd af sin förklaring, äfven finner sig hindrad att derom framställa propostn.
Jag får erinra den siste värde talaren derom, att äfven jag yrkat propos., och jag ämnar ej derifrån afstå, utan anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa, huruvida Ståndet instämmer i yrkande af denna propostn.
Då jag hör, att Frih.
Ceder ström yrkar propos., anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, att få veta, hvad det är för en propos., som Frih. yrkar.
Jag bekänner, att jag ej inser, att i anleda, af Exped.Utskts memor. någon annan propos. skulle kunna yrkas, än den, alt Exped.Utsk. må få veta, huruvida 11. o. Ad. uti förevar. ämne fattat 'något beslut och hvad detta beslut innehåller; och då nu R. o.
Ad. icke fattat beslut i ämnet, lärer annat svar ej kunna lemnäs Exped.Utsk. än det, att R. o. Ad. ej fattat beslut derom.
Efter nyss för andra gången skedd uppläsning af Hr Gr. o. Landtnäs motiver för dess vägran af propos., innehållande, att frågan om bestämmandet af myntenheten och dess öfver- och underafdelningar beror endast af K.
M:s och icke af begge Lagsliftningsmagternas afgörande, och då således Ståndet, till följd af Hr Gr. o. Landtm:s förklaring, ej kan besluta i denna fråga, faller det af sig sjelf, att då Exped.Utsk. begärt, att
Ståndet mätte besluta i ämnet, blir fiåg.in, huruvida Ståndet tilltror sig äga rätt att i ämnet fatta beslut.
Det är denna fråga, som nu bör afgöras antingen derigenom, att Ståndet yrkar propos. i det ämne, deruti Utsk. begärt att få inhemta Ståndets beslut, nemligen bestämmandet af mynlenheten och dess fördubblingar och afdelningar, eller också derigenom, att Ståndet instämmer i Hr Gr. o. Landtm:s åsigt, i hvilket fall
Ståndet förklarar sig ej äga rätt att i ämnet besluta, och då förfaller jemväl allt, hvad af BancoUtsk. blifvit hemstäldt.
Efter den vändning, som öfverläggningen nu tagit, synes det mig svårare att komma ifrån Frih.
Cederströms yrkande af propos., än att besluta i sjelfva saken.
Mig synes ostridigt, att Exped.Utsk:s memor., isoleradt betraktadt, ej kan föranleda till annat, än att R. o.
Ad. kunde besluta, att den förbigångna punkten i BancoUtsk:s betänk.
A:o i4 borde föredragas.
Men om jag betraktar detta me - Den 21 Augusti. wernor, i sammanhang med den förbigångna punkten i BancoUtskts betänk., uppstår fråga om sjelfva saken samt anledning för Idr Gr. o. Landtm, att förklara sin åsigt i frågan.
När Hr Gr. o.
Landtm, afgaf en sådan förklaring, var del naturligtvis under förutsättning, att R. o.
Ad. ville företaga sjelfva saken.
Nu har dock förhållandet förändrat sig derigenom, alt tankarna i delta afseende visat sig vara stridiga, och enligt min tanke har Hr Gr. o. Landtm, icke händerna bundna att nu låta hufvudsaken afgöras derföre, att han på den grund, att husets ledamöter underläto att yttra sig straxt, då målet föredrogs, gifvit sin åsigt tillkänna.
Hr Gr. o* Landtmls förklaring har endast afseende på sjelfva saken, och då den ej blifvit föredragen samt en stor del af Husets ledamöter önskat, att den ej nu må föredragas, svnes mig, att frågan är i samma skick, som deri vore, i fall Hr Gr. o. Landtm, icke uppläst sitt yttrande.
Jag skulle jemväl tro, att dä R. o. Ad. ej syties vara ense om, att saken nu skall företagas, det är Hr Gr. 0. Ländtm:s pligt att derom inhemta Siåndets tanke; och efter derom gjord propos., skall det häst visa sig; huruvida Ståndet vill uppskjuta profningen af sjelfva saken.
Med Exped.Utskis betänk, i hand ser jag tydligt, att Utsk. endast begärt att få inhemta R. o. Ad:s beslut.
Jag tager mig derföre friheten att ytterligare fästa Hr Gr. o. Landtnäs samt R. o. Adis Uppmärksamhet uppå, huruvida det är möjligt, att R. o. Ad. kah gifva Exped.
Utski annat svar, än att R. o. Ad. icke fattat sitt beslut i en fråga, som ännu icke blifvit föredragen och ej heller discuterad, samt deri Hr Gr. o. Landtm; således ännu icke haft behof af att tillkännagifva sin Öfvertygelse örn enligheten eller stridigheten med grundlagen att derå meddela propos.
Om, pä sätt Frih.
Gederström synes vilja antaga, en vägrad propos. på detta mernor. skulle komma att äga rum, hemställer jag till Ståndets bedömande, om det ens är tänkbart, att Constit.Utsk. skulle kilnha gilla vägrandet af propos. å detta me mor., hvilket ej vore annat, än att vägra Exped.Utsk. ett svar.
Jag tior, att det vore omöjligt, och lika med Gr.
Posse är jag Öfvertygad, att Hr Gr. o Landtm, framställning af dess åsigt har haft afseende på sjelfva saken och icke på formen.
Formen kunna vi afgöra, men saken kunna vi ej afgöra, innan saken blifvit discuterad och innan Hr Gr. 0. Landtm., efter discussionCrts slut, inheiMtat, huruvida Ståndet anser öfverläggningen fulländad, samt sedermera ånyo behagat framställa sin åsigt om grundlagsenligheten om propos. meddelande.
Då jag hörde, att Frih.
Gederström anmälde sig efter det Frih.
Ehrenborgh begärde att tå veta hvilken propos.
Gederström ville yrka i anledning af ia H. åi Exped.Utskrs memor., trodde jag, att lian ämnade framställa denna propos.; men min förmodan liar ej blifvit uppfylld.
Väl har Hr Frih. något så när uttryckt den propos., han ämnade yrka i strid med Hr Gr. o. Landtnäs åsigt; men i anledning deraf får jag nämna, att den propos., Hr Frih. sagt sig ämna yrka, icke synes vara i enlighet med det amne, som är föredraget, utan fast mera afser ett ämne, som ännu ej blifvit föredraget.
Exped.Utskts memor. innehåller endast en hemställan att få veta, hvad IL o. Ad. beslutat, och jag kan ej se, att frågan om att derå lemna Exped.- Utsk. ett svar kan blifva föremål för en vägrad propos., ty det kan ej uppstå tvifvel derom, att R. o» Ad. icke fattat något beslut i detta fall.
Jag kan således ej annat än ånyo anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, läcktes afgifva den förklaring, att detta betänk, ej fordrar någon annan åtgärd å Ståndets sida än expedierandet af ett sådant svar, hvarefter Hr Gr. o. Landlmts upplästa enskilda tanke torde kunna förekomma vid föredragningen af Bancotltskrs memor., då Frih.
Cederström har sig öppet att yrka den propos., han begärt.
Het är i anledn. af Frih. Ehrenborghs yttrande, att Constit.Utsk., i fall Ståndet skulle yrka den af Hr Gr. o. Landtm, vägrade propos., ej skulle kunna godkänna denna vägran derföre, att Exped.Utsk. endast begärt att få inhemta R. o. Adis beslut, som jag anhållit om ordet.
Jag hade trott och tror ännu samt kan ej komma från den öfvertygelse, att Constit.Utsk. är sammansatt af så pass upplysta män, att de linna, att dä fråga uppstår, att beslut bör fattas i ett ämne, deri Hr Gr. o. Landtm, anser beslut af Ståndet ej kunna fattas, är det Hr Gr. o. Landtnäs pligt att just vid denna preliminärfråga förklara, det lian ej anser sig kunna meddela propos, till fattande af beslut i ämnet.
Jag skulle förmoda, att Constit.Utskts ledamöter ej kunna misstaga sig om meningen med Hr Gr. o. Landtmts vägran; ty bland de frågor, som utgöra föremål för denna discussion, ingår den, huruvida R.
Sl. skulle hafva rättighet att besluta om myntenheten och dess fördubblingar samt underafdelningar, och det är till beslut derom, som Hr Gr. o.
Landtm, förklarat sig ej kunna göra propos.
Om nu denna fråga ej blefve afgjord, utan Exped.TJtsk:s memor. endast lades till handhna, hade man begått en oformlighet, oformlig i sig sjelf och sä mycket större, som propos. redan blifvit yrkad och af Hr Gr. o. Landtm, vägrad, Jag kan således ej afstå från min anhållan om den propos., Hr Gr. o. Landtm, vägrat, oaktadt jag, lika med honom, är öfvertygad om olagligheten af att framställa en sådan propos , och kan ej tvifla, det ju Constit.Utsk., i fall Ståndet skulle yrka densamma, skall inse denna olaglighet.
Jag förnyar min begäran, att Hr Gr. o. Landtm, måtte inhemta, huruvida Ståndet yrkar den vägrade proposrn.
Den 21 Augusti. i^S II.
Et, Hr Gr. o.
Landtm, yttradu, att redan de första orden af ingressen i H.
Ex:s nyss afgifna förklarande tydligen utvisade, att ej fräga kunde vara om annat an utredning af det ämne, som utgjorde föremål för Exped.Utskts memor, Att H. Ex. gifvit sin åsigt tillkänna, innan någon yttrat sig i ämnet, hade skett, dels emedan II.
Ex. hoppats förenkla öfverläggningen, dels ock emedan ingen anmält sig att tala vid målets föredragning, ehtjru ett uppehåll deremellan och afgifvandet af II.
Ex:s förklaring ägt rum.
Då emedlertid öfverläggningen ej blifvit genom nämnde åtgärd förkortad; då H. Ex. funnit, att H.
Ex:s handlingssätt i denna väg af åtskilliga ledamöter ej blifvit gjlladt, och då man ansett, att föredragningen af I3ancoCJtsk:s betänk.
JN:o 29 bort föregå, fann H. Ex. sig ej af grundlagen förhindrad föreslå R. o. Ad., att.
Exped.TJtskcs nu föredragna piemor. linge hvila, till dess BancoUtsk;s memor.
N;o 29 blifvit föredraget.
Då jag hört R. o. Ad, gilla det af Hr Gr. o. Landtm, nu gjorda förslag, får jag till prot. anmäla min protest deremot, gtt, då ett mål blifvit föredraget, i hyilket Hr Qr, o. Landtm, vägrat propos., och denna propos. af en Ståndets ledamot blifvit yrkad, framställning till Ståndet icke immediat»* blifvit gjord för att inhemta, huruvida Ståndet instämde uti att yrka prppostn.
Då R. o. Ad. lika med PpesteSt. bifallit StatsUtsk:s förnyade betänk, i fråga piil ett anslag af 8000 r:dr för de oiindgängligaste tua?
turiella behofven vid universiteten, men BorgarpSt. i så måtto varit skiljaktigt från R. o. Ad. samt PrestcSt., som BorgareSt. endast beviljat hälften af detta anslag, skulle jag vördsamt våga föreslå, att R. o. Ad., i likhet med hvad sorn inpm FresteSt. blifvit beslutadt, behagade inbjuda BorgareSt- att instämma i detta R- o. Ad;s beslut.
Jag tror, att dertill vöre så mycket större skäl, som det är oss bekant, att frågan inom BorgareSt. afgjordes gepom en votering, dervjd endast med en rösts pluralitet StatsUtskts förslag blef afslaget.
Begärdes på bordet af Gr;na Posse, Arv., och Frölich, Dav., samt Hr Dalman, Willi.
Företogs till pröfning BancoUtsk;s d. 18 dennes på bordet lagda memor.
N:o 29 med förslag till jemnkning af RiksSUs olika beslut, i afseende på Ulsk:s under IS':o 14 afgifna utlåt. R. o. Ad. ansåg detta memor. böra punktvis afgöras. i:sta punkten tillika med dc» dertill hörande >oter:spropos:n.
Den ii Augusti.
Gr. Horn, Claes Fredi-.:
Det nu upplästa belänt, ådagalägger fullkomligt det kända förhållandet, alt R. o. Ad. öfver frågan sig icke utlåtit.
Det måste således vid detta tillfälle inträffa, alt R. o. Ad. ingår i pröfning af sjelfva ämnet, hvilket uraktläts vid pröfningen af BancoUtsk:s betänk.
I anledning deraf anhåller jag alt få tillkänr? nagifva, det jag, i motsats till min yttrade öfvertygelse, då detta ämne första gången förevar, af BancoUtskts nyssnämnde betänk, blifvit upplyst derom, att frågan om myntenhetens bestämmande är ett lagstiftningsärpne, sorn af båda Statsmagterna bör afgöras.
Det orediga begrepp, som jag haft om skrot och korn, föranledde den åsigt, jag då yttrade, att detta vore ett ämne, som berodde ensamt af Konungens beslut, och aft R.
St. endast ägde att deri framställa sin önskan.
Denna mening har jag nu på grund af de skäl, BancoUtsk. framställt, frångått, och jag instämmer i den tanke, Utsk. yttrat, samt skulle önska, att äfven R. o. Ad, måtte omfatta samma öfvertygelse.
Den öfvertygelse, att så borde vara, har äfven blifvit yttrad af en bland Konungens rådgifvare, som vid ett föregående tillfälle bär uppstått och offentligt förklarat sin önskan, att ämnet måtte kunna så behandlas; men lika med mig var denne värde ledamot af den tanke, att ämnet berodde ensamt af Konungamagten.
Efter den upplysning, som jag tror, att BancoUtskrs betänk, i detta ämne åstadkommer, skulle jag önska, att denne ledamot liksom jag kunde frångå denna mening.
Jag tillstyrker, att R. o. Ad:s beslut må blifva i öfverensstämmelse med BondeSt:s.
Cederström, Jac.: BanqoUtsk:s nu föredragna betänk, företer egenheter af ett särskildt slag bland den mängd oformligheter, historien om detta ämnes behandling utvisar.
Utsk. har, i stället för att begära, det R. o. Ad. måtte besluta i frågan, inbjudit R. o. Ad. att först och främst instämma i de 2:ne Stånds beslut, som varit af samma tanke, och sedan att, i fall Ståndet dertill ej samtyckte, instämma i BondeSt:s beslut, hvarigenom 2:ne Ständ lomme att stadna emot 2, för hvilken sednare händelse Utsk. föreslagit R. o. Ad. en voter:spropos. för att afgöra, huruvida frågan skall anses såsom önsknings- eller lagstiftnings mål.
Utsk. har dervid helt och hållet förgätit grundlagens stadgande, att i händelse det vore ett civilt lagstiftningsmål och 2 Stånd stadnade mot 2, skulle frågan förfalla, och att, om det vore ett önskningsmål, frågan i enahanda fall äfven för fö lie, i följd hvaraf ali votering i denna fråga vore en olaglighet, som BancoUtsk. behagat föreslå R. o. Ad.
För min del har jag yttrat mig i ämnet långt före detta, och min öfvertygelse är, att R.
St. icke äga någon beslutande rätt i fråga örn myntenheten; ty det är Konungens ensak.
Deraf följer likväl icke, att
Konungen kan förändra Den 21 Augusti. 2 45 myntets i myntordningen stadgade skrot och korn.
Jag kan således ej se, att Hr Gr. o.
Landtm, på detta betänk, kan gifva It. o.
Ad. propus,, och förtpodar, att på grund af samma motiv, som Hr Gr. o. Landtm, nyss yttrade, vägrad propos. jemväl på detta betänk. skall förekomma, Hr Ce d ers ch jö
Jd , Pehr Gust.; Den fråga, som nu är under öfverläggning, är helt visst en af de svåraste att bestämdt yttra sig öfver, Jag skall derföre utbedja mig att till en början få försöka alt granska några bär afgifna yttranden.
Man har sagt, att frågan skall förfalla, om 2 Stånd stadna mot 2.
Detta anser jag bero på frågans beskaffenhet, nemi. huruvida den kan förfalla; ty om den det icke kati, måste deq behandlas enligt § Riksd.Ordn.
Nu kunna äfven oeconomiska och ännu mer financiella mål vara af beskaffenhet att ej kunna förfalla, t, ex. frågor om verkställigheten af ett fattadt beslut.