Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa ställen, utgörande med ett ord vanliga lurendrejeriställen, måtte väl icke skäligen kunna anses såsom varande ömtålige, äfvensom icke eller en undersökning måtte kunna anses obefogad ”bos den, som för oloflig införsel eller utförsel af varor tillförene straffad blifvit?” Jag skulle således tro, att R. o. Ad. kan tillstädja den nedsättning, som Utsk:u i denna § föreslagit, och får jag densamma på det högsta tillstyrka.
I öfverensstämmelse med hvad jag sist hade äran yttra, får jag äfven nu vördsamligen anhålla, att denna § måtte få åtfölja ålerremissen af den förra, på det att Utsk:n måtte komma i tillfälle att jemnare fördela böterne.
Det är i synnerhet emot maximibeloppen i båda förslagen, som jag på det högsta protesterar.
I delta förslag till en nedsättning i ansvaret för de tulltjensteman, som göra visilatio - Den 22 Januari f. m. 375 ner i salubodar och magasiner, förekomma den omständighet, att Ulsk:n synas helt och hållet hafva förbisett hvad rätt fordras i ersättning till den handlande, som genom en sådan inventeringförlorar håde den tid och läglighet att afsätta sine varor, som eljest hade varit honom förunnad.
Det torde nemi. falla sig klart, att under den tid, som visitationeu pågår, kan ingen handel i boden bedrifvas, hvarigenom den handlande möjligen kan gå miste om mångdubbla beloppet af det ersättningsansvar, som för dylika visitationer finnes stadgadt.
Hvad undersökningar i magasinerne angar, kan förlusten icke blifva alldeles så stor, alldenstund rörelsen i boden icke derigenom lider något direct afbrott; men då deremot de förstnämnda möjligen kunna draga ut i flere dagar, och sålunda trafiken i boden under hela denna tid blifver afbruten, så frågar jag, om icke denna omständighet något bör tagas i beräkning vid stadgandet af ansvarsbestämmelserne?
Månne det är helt simpelt att taga siflrorne ur luften, eller hör icke den ifrågavar. personen äga rätt till ett billigare ersättningsanspråk, än från 5 till 50 r:dr ?— Jag anhåller om propos. lill afslag å denna § af Utsk:ns betänk.
Om skäl kunde förefinnas att återremittera den föreg:de punkten, då fråga var att uppställa en ny redaction af densamma, så måtte åtminstone icke rimligtvis något skäl kunna uppsökas alt återremittera den nu föredragna, då frågan blott gäller hvilket sifferbelopp, man vill utsätta såsom böter.
Cederström har förmenat, att vid sådane visitationer, hvarom denna § handlar, den person, som måste sig desamma underkasta, möjligen skulle lida den skada, att under flere dagar icke kunna idka någon handel.
Jag får med afseende härå erinra Frih:n, alt den 36 § föreskrifver de tider, på hvilka så beskaffade visitationer skola äga rum; nemi. emellan kl. 9 f. m. och kl. 3 e. m. i November, December, Januari och Februari månader; emellan kl. 8 f. m. och kl. Seplemher och October, samt emellan kl. 6 f. m. och kl. 8 e. m. i Maj, Juni, Juli och Augusti månader.
I allt fall hemställer jag, huruvida icke en tulltjensteman skäligen bör genom cn ansvarsbestämmelse af 50 r:dr kunna anses afskräckt ifrån begäret att anställa visitationer i bodar, blott och harl för att derigenom åstadkomma skada och förargelse?
Då dessutom i andra länder sådane misslyckade visitationer utan den ringaste ansvarspåföljd kunna anställas, får jag på det högsta förorda antagandet af Utk:ns förslag i denna del.
Gr. Sparre, Erik: Förekommen af Frih.
Raab har jag föga alt tillägga.
Jag vill blott, i anledn. af Frih. Cederslröms, Jacob, yttrande, anföra, att det förmodligen högst sällan inträffar, det visitalioncn i en salubod kan, såsom Frih:n trott, komma all fortfara i flere dagar, och att man således icke torde höra antaga, alt den ifrågavar. köpmannens handel kan genom en sådan undersökning lida något väsendtligt afbräck.
Man har talat derom, alt strängt ansvar borde finnas stadgadt för miss - 376
Den 22 Januari f. m. bruk af tulli jenstemännens rättigheter.
Är tiel således ett missbruk, att företaga en vislalion?
Är det icke tvertom tulltjänstemannens pligt, alt noga efterspana och, der anledning förefinnes, afven göra visitation efter olofligt gods, och månne ett allt för strängt ansvar bör honom ådömmas, om eli misstag skulle äga ram?
Månne icke ett ansvar ända till 50 r:dr för undersökning å somliga ställen och till 13 r:dr l(j sk. ä andra kail vara skäligen afskräckande?
Raab och yrkar bifall lill denna §.
Man har här utsträckt rältighelerue för tulli jenslemanneu, men inskränkt de bestämmelser, som kunde afhälla honom ifrån alt i olrängda mål begagna dessa rättigheter, och sålunda i min tanka icke betänkt, alt frågan här icke blott är om samme tjenstemans mer eller mindre räll eller om lättnaden för honom, ulan alt den äfven rörer den enskildes rätt och skydd i samhället.
Om tulltjensteman gör visitation hos en handlande, så vill jag fråga, om icke risken är för den sednare villa större, än för den förre?
Lider icke den handlande i anseende och i sine enskilda förhållanden deraf? lider icke hans karakter af att vara misstänkt såsom lurendrejure?
ty man må ingalunda tro, derföre att lian hlifver frikänd, alt icke allmänhetens misstankar hvila på honom.
Jag hemställer således, om vid sådant förhållande icke det gamla bötesbeloppet var snarare för lågt än för högt?
Man kan, i min tanka, icke nog bereda skydd åt den enskilde, när det kommer an på tjensteinäns rättighet att ulan särskild lagbestämmelse anställa visitation.
Jag a niia Iler alt fiirst få in stämma med Gr.
Sparre och dernäst att emot Frill.
Cederströms, Anders, sednaste yttrande få anföra, att hvilken köpman, sorn vill undandraga sig de obehagligheter, som här äro i fråga, hehöfver blott att vara ärlig i sin handel; ty det är nästan otroligt, att undersökning skulle anställas hos en person, om hvilken man aldrig hört sägas, att han haft olofligt gods till salu.
Men om man skulle vara så samvetsgrann och frukta sä mycket, som Frih.
Cederdram, derför alt någon enskild medborgare skulle oskyldigtvis misstänkas, då fråga är alt en embetsman ginge honom för nära, hvarföre icke vara lika nogräknad alt i lika män skydda embetsman mot obehöriga misstankar och följderna deraf?
Likväl vet man, att de dagligen äro utsatte för alla slags beskyllningar i offentligt tryck, utan alt någon åtgärd till delta ofogs hämmande under riksdagen afhörts.
Jag tror således, att man icke bör vara öfverdrifvet samvetsgrann der ingen fara är å färde och der man knappt kan anföra exempel på missbruk, under det alt man är likgilltig i sådana hänseenden, der missbruken äro alldagliga.
Den allmänna lagen lem nar embetsmanncn allt det skydd han kan fordra; men här är frå - Den 22 Januari f. m. 377 fråga om en rättighet, som utgör ett undantag från den allmänna lagen, och dä skulle jag
Iro, att man hör göra ansvarsbestämmelserne så stränga som möjligt, pä det alt icke missbruk af denna rättighet må äga rum.
Då nu öfverläggningen ansågs afslulad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om Ii. o. Ad. ausåge de gjorda anmärkn:rue föranleda lill ålcrremiss.
Propos. lill bifall å Utskms förslag till ny redaction af .38 § blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande.
Spens, Jacob Melcher, hegärde votering och yttrade sedermera:
Möjligen skulle votering kunna undvikas, om den propos., som nu blifvit med ja besvarad, finge anses vara den, som hade blifvit framställd pä återremiss.
I anledn. häraf behagade H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, upplysa Gr.
Spens derom, att det icke var den först framställda med ja och nej besvarade propositionen A återremiss, utan den sednare propositionen å bifall till Utsk:ns förslag, som H. Ex. förklarat vara med öfvervägande ja besvarad, hvarefter Gr.
Spens förklarade, det han vidblef sin begäran om votering.
Deri som bifaller det i Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsktns betänk.
N:o .3 gjorda förslag till förändrad ly^ delse af 38 § i K. förordningen till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, af d. 22 Dec. 1841, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o.
Utsk:ns ofvanbcrörde förslag.
Efter det voteringen, hvarunder II.
Ex. IlrGr. o.
Landtm, bortgick och lemnade klubban till främste närvarande ledamoten Gr. Posse, Erik Arvidsson, blifvit slutad, befuunos rösterna hafva utfallit, som följer:
Fortsättningen af målets pröfning uppskjöts till eftermiddagens plenum.
Lades på bordet nedannämnde från Utsk:n ankomne utlåt., mern. och betänk., nemi. från ti II.
48 378 Den 22 Januari f. m.
Stais - U l s kottet: N:o 159, i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R.
St. om anvisande af medel till arfvoden m. m. för lagberedningen Be v ilin i ngs-Uts kottet: N:o 19, ang;de ett af Hr Rosenblad, Bernh., hos H. R. o. Ad. väckt och af H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptaget förslag, i fråga om bevillningen för embets- och tjenstemän, hvilka af Sverige och Norrige samfäldt åtnjuta aflöning eller traclameute; N:o 20, ang:de minskning i Ulsk:s cancellipersonal och vaktbetjent"; N:o 21, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevilluingen, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf; Lag-Utskottet.:
N:o 14, öfver dels K. M:s nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af ]:a § i 23 cap.
Ärfdabm och tillägg till 7 § i 20 cap. samma balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndarekamrar:
N:o 66, i anledn. af gjorde anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
N:o 15 öfver K. M:s nåd. propos., ang:de ändring af 8, 9 och 10 §§ i 17 cap.
Handelsbo samt förklaring af 2 § i samma cap. och balk; samt N:o 67, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 37, öfver väckt motion derom, att K. förordn. d. 1 Maj 1810, som innefattar förbud att, vid försäljning af fast egendom, göra förbehåll om rätt till densammas återlösande, måtte tilläggas retroactiv verkan.
CMtHW* Onsdagen den 22 Januari 1845.
Justerades ett prot.utdr. för denna dag f. m. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Celsing, Lars Gustaf, såsom ledamot af StatsUtsk., erhållit 14 dagars
Den 22 Januari e. m. 379 ledighet från och med nästa Tisdag, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer att utse en ledamot till tjenstgöring i StatsUlsk. under den beviljade ledighetsliden.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 14 och 21 sisth Dec. på hordet lagda betänk.
Nio 3, i anledn. af väckte motioner om ändringar i tullförfattningarne.
Utsk:ns förslag till förändrad redäction af 3g § i K. förorda. den 22 Dec. /Sfi, lill förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor.
Såsom R. o. Ad. torde finna, så iiro tvenne förändringar föreslagne uti den nya redacliouen ; nemi. för del första, ali bötesbeloppet, i händelse af en obehörig undersökning, är nedsatt ifrån 50—300 r:dr tili 10 — 100 r:dr b:co, och sedermera, alt den, för en misslyckad visitation förut stadgade ovillkorliga suspension från tjensten på tre l ill tio månader är gjord lill villkorligt, beroende af omständigheterna, och tiden derjemte nedsatt till 6 å 2 månader.
Af dessa
Iva förändringar är i min tanke ilen ena riklig; men den andra mindre behöflig.
Jag tror, alt bötesbeloppet gerna kan vara detsamma som hittills, men anser deremot obilligt, att en tjensteman ovillkorligen skall suspenderas från sin tjenst och lön, derföre att han i sin tjensleutöfning en gäng misslyckats.
Jag lager mig derföre friheten yrka, alt böterna bibehållas oförändrade, men att stadgandet om suspension från tre till 10 månader modifieras på sätt Utsk:n nu föreslagit.
Jag vill icke motsätta mig den siste värde talarens yrkande att bibehålla de gamla silferbeloppen för bölesbestämmelserna.
Jag får likväl fästa hans uppmärsamhet derpå, att utom den förändring han har yrkat, synes en annan förändring vara af behofvet påkallad.
Här står nu i 39 §: ”straffes antingen med böter för hvarje särskildt undersökt rum eller lägenhet, som af samma person i samma hus innehafves etc.”
I anledn. af uttrycket: ”i samma hus,” sä skulle § nemi. kunna så förstås, att om undersökningen skedde i samma lägenhet hos samma person, t. ex. i en stad, der en person hade inne på gården åtskilliga packbodar, så skulle den, som gjorde undersökningen, äfven om en mängd förbudna varor blefvo funna, fä plikta derför alt han först anställt undersökning i ett bus, uppfördt likväl å samma lägenhet, der inga förbudna varor funnos, hvilket synes mig vara orimligt.
I öfrigt vill jag icke sätta mig emot Hr Gripenstedt* förslag, och tillåter mig nu alt i ett sammanhang för R. o. Ad. uppläsa huru förslaget skulle lyda om Hr Gripenstedts förslag blefve anlaget, med det tillägg, som jag tagit mig friheten föreslå : ”Har behörig man gjort sådan undersökning, som 1 mom. 380 Den 32 Januari e. m. i 33 § uiedgifver, ulan att olofligen infördI gods i något af de undersökta rummen uppläckt blifvit, böle för hvarje särskildt undersökt rum eller lägenhet, som af samme person innehafves, ifrån 50 lill 300 r:dr, eller straffes med suspension frän tjenst och böle fran 2 lill 6 månader jemte böter till nämnde belopp, allt efter omständigheterna.”
Jag instämmer visser ligen med Frih.
Raab i afseende på redaclionen; men jag hemställer till R. o. Ad. om de höga höler, som han har yrkat, äro lämplige.
Om den ifrågavarande lullljenstemannen icke skulle finna gods, sä synes det vara tillräckligt ansvar för honom att sadana höler stadgas, sorn i della betänk, af Litslen blifvit föreslagne nemi. ända lill 100 r:dr.
När dertill äfven lägges det sednare ansvaret af suspension, så synes man hafva emot ett kitsligt förfarande i detta fall satt allt det ansvar, sorn är nödigt.
Jag hemställer derföre till R. o. Ad., att R. o. Ad. ville antaga Frih. Raabs ordalag, men låta de böter, sorn Utsk:n föreslagit, qvarstå.
Jag får vidblifva milt yrkande, att bötesbeloppet mätte förblifva såsom det hittills varit.
En nedsättning deraf skulle uppmuntra tjenstemännen till den vida beqvämligare utvägen alt i främsta rummet lägga sig vinning om spionerier och angifvelser för att få göra visitationer, i st. f. att genom vaksamhet och nit egentligen verka lill förekommande af oloflig varuinförsel.
Dä man derjemte vet huru impopulära sådana visitationer äro, huru litet folklynnet fördrager dem, så tror jag, alt det är både oriktigt och farligt all ytterligare utsträcka sig åt det hållet; och det är derjemte obehöflig!, enär den medgifna förändringen i afseende på suspension i alla fall minskar tulltjenslemännens ansvar.
Afven jag får lika med den siste värde talaren yrka, att R. o.
Ad mätte vidblifva de bestämmelser, som 1841 års K. förordn. innehåller.
Jag gör del äfven pä grund deraf, att då R. o. Ad. vid en föregaie riksdag beslöt att afskaffa visitationer på kroppen, uttryckte R. o.
Ad derigenom ett misshag öfver alla sådana visitationer i allmänhet, som man ansåg kunna slöra husfriden. R. o. Ad. har bifallit en nedsättning i bötesbeloppen för undersökningar på allmänna farvä gar, i uthus och bodar.
Jag har sä godt jag förstått under stödt en sådan nedsättning.
Jag hemställer nu, om icke Hr von Hartmansdorff skulle vilja gifva med sig i delta afseende, särdeles som i alla fall tvenne ganska vigliga förbättringar i § vinnas, nemi. att den som gör undersökningen icke kan pliktfällas särskildt för hvarje rum eller ens särskildt för hvarje hus, derföre att icke finnes olofligt gods i hvardera, ulan endast om hela undersökningen misslyckats, och att han icke skäligen kan blifva blottställd för att både få plikta och suspenderas ifrån tjensten, så vida han icke gör sig deraf särdeles förtjent genom någon allt för oskicklig undersökning.
Den 22 Januari e. m. 381 Hr Fåhraeus, Olof Immanuel:
Jag har tagit närma re kännedom af det förslag, som af de förste värde lalarne blifvit gjordt, och jag tror mig böra instämma i detta förslag.
Frågan angår icke här visitationer, hvarken |>å vägar eller gator, eller i lägenheter, der försäljning eller upplag äga rum; den angår visitationer i enskilda hus, der försäljning icke äger rum.
Det synes mig alt man i delta afseende bör gå tillväga med den största varsamhet.
Tullförvaltningen har det största behof af ett stöd i den allmänna opinionen, och om detta någon gång skulle genom eli oförsigtigt steg störas, så har tullverket deraf olägenheter, hvilka icke kunna motvägas af den möjliga vinst, som någon gäng genom ett lyckadt beslag kan äga runi.
Uti de afgifna förslagen hafva, såsom redan blifvit anmärkt, tvenne lättnader härförulan blifvit medgifna i lullbeljeningens ansvarighet för misslyckade visitationer.
Jag kan för min del icke tillstyrka att man i det afsendet går längre, utan hemställer, att R. o. Ad. mätte antaga Hr Gripenstedts förslag, med del tillägg, som Frih.
Raab gjort.
Då ingen understödjer min mening, så ser jag visserligen förut att hon går under; men jag vill likväl anföra ännu några skäl för hennes riktighet.
Den 35 § är återremitterad, således kan i afseeende på den inga bötesbelopp åberopas.
Hvad 38 § angår, så hafva bötesbeloppen der, på Frih.
Raabs förslag, blifvit nedsatta.
Det vore följaktligen i öfverensstämmelse dermed, som den rättelse skulle göras, hvilken jag yrkat.
Sedermera får jag fästa uppmärksamheten på, att om den ifrågavarande visitationeu har opinionen emot sig, och om en tulltjensteman redan har den alt strida med, så behöfves ieke att genom höjda bötesbelopp göra svårigheten för honom ännu större.
Dä nu öfverläggningcn härmed ansågs vara fulländad, hemställde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad., med afslag å Ulsk:ns förslag, behagade antaga det af Frih.
Raab framställda förslag lill förändrad redaclion af 39 §.
Ropades starka ja, blandade med några nej; hvarefter II.
Ex. lilkänungaf, alt denna propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Hvad Utsk:n för öfrigt uti förevar, betänk, tillstyrkt, hemställt och yttrat, blef härefter föredraget och uppå derom framställda propos:r af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo och bifölls Exp.Ulsk:s d. 14 denes e. m. på hordet lagda mern.
N:o 12, om upphörande af utskrifningen utaf de s. k. originalexemplaren af Ulsk:ns betänk, m. m.
Föredrogs ånyo l^tatslllsk:s d. 17 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o$ 133,'Jlfed förslag till sammaujemkniug eller vo - 382 Den 22 Januari e. m. ter.propos:r, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut ang:de statsreglcringen.
Detta mern. företogs punktvis lill afgörande.
l:sta punkten, ang:de arfvode ut en adjungerad ledamot eller lön åt en ny assessor i K.
Landtm, framställda särskilde propos:r, behagade R. o. Ad. antaga Utsk:s lill
Ståndet gjorda inbjudning lill instämmande i PresteSt:s uti ämnet fattade beslut, samt blcf den första af de föreslagne voler.propos. godkänd, och ansågs den sednare voter.propos. i följd af inbjudningens antagande förfalla.
2:dra punkten, angtde anslag för f nya Ledamöter i li.
Götha Hofrätt.
Med antagande af den till R. o. Ad. ställde inbjudning till instämmande i PresleSt:s beslut, blef den första af de i denna punkt föreslagne voter.propos:r godkänd, och ansågs den sednare voter.propos. till följd af inbjudningens antagande förfalla.
3:dje punkten, ang:de anslag för in structions-compagniervid indelta infanteriet.
Jag anhåller, att Ridd.— seeret. mätte få upplysa huruvida denna voter.propos. är godkänd af de öfriga Stånden.
Till följd häraf tillkännagaf underl, t. f. R i d d.s e c r e t., alt prot.utdrag, ronde pröfningeo af StalsUtsk:s förevarande meni., ännu icke frän något af de öfriga RiksSt:n hade ankommit.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade härefter upplysa, alt, enligt enskildt meddelade uppgifter, alla de föreslagne voter.- proposme bade blifvit af de 3 öfriga RiksSl:n godkände.
Jag bar i sak egentligen intet att anmärka, utan endast i afseende på språket.
Der slår nemi.: ”Den, som anser att K. M:s .nåd. propos. om anslag lill underhåll för instructions-compagnier vid indelta infanteriet, jemte underhåll af sängar, sängkiädespersedlar, husgeråd m. m. för dessa compagnier, tillsammans 37,500 r:dr, ”icke hör beviljas,” etc.
Om det stod bör af slås, så vore det tydligare.
Del skulle eljest lätt kunna hända att man vid votering i förstärkt StalsUlsk. kunde misstaga sig om meningen och icke visste om man skulle rösta ja eller nej.
Den i 3 punkten föreslagna voter.propos. blef uppå härefter framställd propos. godkänd.
4:de punkten, jadt anslags uppförande på stat eller utgående endast för 3 är; 5:te punkten, ang:de ett anslag lijl bestyckning af Carlstens fästning: 6:te punkten, ang^ejctlf anslag till fortsättning af befästningsarbetena vid Carlstien g ; 7:d_e punkten, ang:de Den 22 Januari e. m. 383 ett anslag för befästningsarbetena vid Carlsten; samt 8:ilo punkten, ang:de ett anslag för befästningsarbetena i Stockholms skärgård.
De i dessa punkter föreslagne voter.propos:r godkändes.
9:de punkten, ang:de en ifrågasatt und. anhållan hos H.
ÅI. i afseende på användandet af de a 5:te hufvudtiteln anvisade medel.
Jag kan icke finna, alt denna fråga är af den beskaffenhet, att derom bör voteras i förstärkt StalsUlsk.
Här är blott uttryckt en und. anhållan till K. M. Sådana frågor böra enligt 75 § Riksd.Ordn. förfalla, när två Stånd stanna emot två. 69 § i Iieg.F. bestämmer hvilka ärenden, som böra behandlas i förstärkt StatsUlsk., nemi. hvad som hörer till Statens reglerande, till beviilningens derefter lämpade hela belopp eller hvad till Riksg.cont:s utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksg.conl:s styrelse eller förvaltning.
Jag finner icke att detta null hör till någon af de cathegorier, som i 69 § äro uppställda.
Att delta mål nu blifvit behandladt af StalsUtsk. och kommit att införas i StatsUtsk:s betänk., måtte väl icke förändra ärendets beskaffenhet; isynnerhet som 34 § 2 mom.
Riksd.Ordn. säger, att det är ämnets beskaffenhet och icke det Utsk:s, som handlagt målet, som bestämmer huru ärendet skall afgöras.
Då jag likväl nu bör, att tre RiksSt. redan bifallit dessa voter.propos:r, så skulle det vara utan ändamål att afslå den, som nu blifvit föredragen.
Jag anhåller således endast ali få delta mitt yttrande inlaget i prot. såsom en reservation.
När Hr Råfelt slu tade sitt yttrande med, att det blott för baus räkning skulle stå i prot., så skulle jag väl icke egentligen hafva något att deremot anmärka, enär han derigenom t i 11 kunna gi fv i t, att han icke ämnar yrka ogillande af voter.propos.
Efter jag har fåll ordet, lager jag mig likväl friheten fästa uppmärksamheten derpå, att fastän det visserligen icke är sagdt, såsom något oeftergilligt villkor för ett bestämdt statsanslag, så är ärendet likväl så framstäldt af Utsk. att det bar ett ovillkorligt sammanhang med 5:te hufvudtiteln.
På denna grund har äfven Utsk. ansett, att, sedan två Stånd stannat emot två, öfver denna fråga borde voteras i förstärkt StatsUtsk.
Jag skulle äfven tro, att, såvida man medgifver rättighet för R.
St. att, vid anslags beviljande, fästa villkor, detta verkligen är ett sådant.
Det är ett villkor, framstäidt i sä lämpliga ordalag, som man möjligen kan önska.
Det beror i alla falt af K. BI. att göra huru han finner lämpligast.
Då emedlertid tvenne
Stånd ansett, att en sådan skrifvelse bör afgå, så tror jag icke det är skäl att afslå den ifrågavar. voter. propos.; hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. ville bifalla densamma.
Frih. Cederström, Jacob: Hr Rufelt har ganska riktigt visat, att målet icke är af den natur, att tillhöra statsreg - 384 Den 22 Januari e. m. leringen, och att det således icke lagligen kunnat komma under omröstning i förstärkt StatsUtsk.
Om målet hade tillhört slatsregleriugen och två Stånd hade blifvit af skiljaktig tanka emot de öfriga uti ett sådant mål, så hade frågan blifvit helt annorlunda, e ii ii r ett sådant mål icke är af beskalfenhet alt kunna förfalla.
Här är likväl icke fråga om ett mål, som icke kan förfalla, ty om två Stånd stannar emot två, så kan ett sådant mål, hvilket endast rör en önskan lill K. M., förfalla, men det behöfver icke ens förfalla, ty det beror i alla fall på K.
M. alt vid anslagens beviljande göra afseende på det villkor, som de tvenne Stånden önskat dervid fästa, om K.
M. så för godt finner.
Jag hade lika med Hr Rå felt ansett denna voter.propos. icke vara öfverensstämm; nde med vår grundlag och således trott att propos. derå skulle vägras af talmännen i alla fyra Stånden.
Nu hafva likväl, såsom Hr Rå felt upplyst, tre Stånd bifallit denna voter.propos., och således tjenar det till intet annat än tidsutdrägt, om R. o. Ad. nu härom vidare öfverlägger.