Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var just emedan jag hyser samma åsigt som Hr von Prosén, nemi. alt lärare uti de ambuiatoriska eller de mindre skolorna också skola tillsättas af församlingens skolstyrelse, sorn jag önskade alt ordet folkskola måtte utbytas mot fast skola; ty om min mening icke varit sådan, så hade naturligtvis ändringen icke varit behöflig.
Jag förenar mig för öfrigt om behöfligheten af ett sådant tillägg, som det Hr von Rosen föreslagit; men jag bar trott att det icke borde tillkomma förr än vid 5 mom. af 5 §:n.
Hr von Hartmansdorff har velat medgifva mitt förslag, såvida R. o. Ad:s beslut i i §:rr, alt en fast skola bör finnas i hvarje församling, blefve R.
Dertill får jag erinra, alt hvad jag tillstyrkt är fullt öfverensstämmande med nyssnämnda af R. o. Ad. fattade beslut, och mitt syfte är blott alt få detta R. o. Ad:s första beslut conseqvcnt lillämpadt äfven på de efterföljande §§:na; jag tror man ej kan komma längre i conseqvens, särdeles som man ännu ej vet livad som slutligen blir R.
Således torde Hr von Hartmansdorffs anmärkn. i della hänseende förfalla.
I öfrigt får jag erinra alt jag anser vid de smärre eiler flyttbara skolorna icke erfordras så väl instruerade lärare som de hvilka genomgått seminarier; emedan det icke kan ifrågakomma alt uti ambuiatoriska skolorna bibringa sådana insigter, som kunna påräknas uti fasta skolorna, hvilka i förhållande till de förra böra vara alt anse såsom ett slags högre läroanstalter inom församlingarna.
Jag har begärt ordet för att tillkän nagifva det jag för närvar, afstår från mitt sista yrkande, under förbehåll att derom få väcka fråga då 6 §:n förekommer, emedan jag finner att ett dylikt stadgande bör der intagas, hvaraf följden blefve alt detsamma lomme att stadgas på tvänne ställen.
Det kan anses vara af mindre vigt, huruvida skolläraren skall äga åtskilliga af de kunskaper, som
Den 13 Februari f. m. sorn fm ilias för alt vara klockare; men jag anser mig böra tilltigga etl skäl hvarför jag tror att af skolläraren icke bör ovillkorligen fordras dessa klockareinsigter.
Jag lior nemi., alt församlingar, som vilja bekosla sig en särskild lärare, må äga rättighet alt fordra att han använder sin lid ensamt för barnens undervisning.
Helt annat ur förhållandet med de församlingar, hvilkas tillgångar icke medgifva dem alt löna en särskild skollärare, utan hvarest skollärare- och klockare-befat!tångarne måste förenas.
Sådana församlingar måste underkasta sig de med ett dylikt förhållande förenade olägenheterna, och der är det naturligt att skolläraren måste äga de kunskaper, som fordras för alt vara klockare; men jag anser icke lämpligt att en skollärare, som af församlingen uppbär en fullt tillräcklig lön för barnens undervisning, stundeligen skulle kunna dragas derifrån för att verkställa en vaccination eller åderlåtning, eller med ett ord äga sådana sysselsättningar, hvarigenom undervisningen afbröts.
Hvad choralsången beträffar, så finner jag visserligen att skolläraren bör äga förmåga att deruti meddela undervisning ; men jag finner det oförklarligt, att stadgandet derom förekommer på mer än ett ställe i mom. och tillstyiker derföre att det må utgå på det ena stället.
Mot Hr von Hartraansdorffs yrkande att ordet fast skulle tillsättas framför ordet folkskola, måste jag opponera mig af det skäl, alt om någon skilnad i förevar, hänseende göres emellan ainbulntoriska och fasta skolor, så skulle sannolikt inträffa att de fleste strömmade till de ambulatoriska skolorna, efter fordringarne der uro mindre, och föräldrarne till de barn, som begagna folkskolorna, i allmänhet äro rädda för skolväsendet, synnerligast dä fråga är att läsa mycket, och derföre gerna vilja slippa undan för så godt pris sorti möjligt.
Då jag förutser att sådant skall inträffa, så önskar jag alt det ifrågavar. tillägget icke mätte äga rum.
Alt skoldirectrn skulle äga rättighet att pröfva skollärarnes conrpelence till lärarebefattning vid ambulatoriska skolor måste jag äfven motsätta mig af skiil som jag nyss anfört.
Jag önskar derföre alt det må förblifva vid hvad i Utsk:ns betänk, är föreslaget; äfvensom jag önskar att hvad som blifvit tillstyrkt i afseende på skyldigheten alt äga de kunskaper uti vaccination och åderlåtning, som åligga klockare på landet, malte stå qvar.
Jag vet icke hvarföre man skall vaia så angelägen att taga bort det.
Om det föreskrifves alt skollärare skola äga dessa insigler, är det likväl ingenting som hindrar R. o. Ad. att besluta det skollärare- och klockare-befattningar icke få förenas.
Det är ganska nödigt att uti församlingen, jemte klockaren, äga en person med kännedom uti vaccination och åderlåtning, för den händelse att klockaren vid något tilian H. 3* Den i3 Februari f, m. fälle skulle vara hindrad att i nämnda hänseenden lemna biträde.
Det är så mycket mera oriktigt att här borttaga föreskriften om skollärares skyldighet att besitta ifrågavar. kunskaper, som, om R. o. Ad. sedermera vill bifalla Utsk:ns betänk, i den delen som angår förening af skollarare- och klockaresysslorna, det icke kan låta sig göra, om man på förhand beslutat att skollärare icke behöfva äga ifrågavar. insigter.
Sista gången jag hade or det glömde jag att yttra mig rörrde Hr Mannerskantz’s förslag ang:de insättande af ordet fast på det uppgifna stället i detta moment.
Hufvudsakligen förekommen af Hr Ribbing uti de skäl han anfört för nödvändigheten att icke göra någon skilnad i detta hänseende emellan fasta och arnbulatoriska skolor, får jag blott erinra att flera församlingar kunna finnas, der det icke finnes lämpligt, såsom t. ex. i skärgården, att hafva fasta skolor, hvadan på sådana ställen iärarne uti ambulatoriska skolor böra äga det kunskapsmått, som man ansett endast böra fordras af lärare uti fa* sta skolor.
Dessutom torde ordet fast icke böra tillsättas, af det skäl att Iärarne uti ambulatoriska skolor äro att betrakta såsom en art monitorer för Iärarne uti de fasta skolorna.
Hvad för öfrigt angår kyrkosången, så har jag ingenting emot, om det kommer att stå ”eller kunskap i choralsång” etc.; men deremot önskar jag att orden ”de kunskaper, som åligga klockare på landet,” måtte utgå, derföre alt första villkoret för en klockare är ali kunna sjunga, och det icke alltid är sagdt att denna förmåga förenas med den största duglighet såsom lärare.
Jag ser ingenting ondt uti att skolläraren skall äga kännedom uti vaccination, åderlåtning och choralsång.
När medel anslås för undervisning vid seminarierna, kunna dessa medel bereda tillfälle för seminaristen att inhemta kännedom uti nämnda kunskapsgrenar, hvilken någongång kan komma till gagn.
Jag skall icke uppehålla mig vid frå gan om kännedom uti vaccination och åderlåtning böra ägas af skollärare eller icke.
Hvad Utskm i det hänseendet tillstyrkt må gerna qvarstå.
Af vida större vigt är frågan om det kunskapsmått, sorn bör ögas af lärare vid ambulatoriska och fasta skolor.
Härvid böra vi påminna oss att vi hafva en 5 efteråt, som stadgar att lönerna åt lärare vid ambulatoriska skolorna skola bekostas af församlingarna, utan att någonting likväl finnes nämndt angtde dessa löners belopp.
Bestämmer man ett visst kunskapsmått för lärare uti ambulatoliska skolor, så måste man äfven bestämma ett derefter lämpadt minimi-lönebelopp.
Jag anser de ambulatoriska skolorna vara under samma eathegori sorn enskilda skolor, der föräldrar låta undervisa sina barn, då de icke kunna insätta dem i fasta skolor; men jag anser den fasta skolan böra vara en conlroll på den arn - Den 13 Februari f. m. a', 3 bulatoriska, så att läraren vid den förra tillser att allt går ordentligt lill uti den sednare och att läraren derstädes fullgör sina åligganden.
I öfverensstämmelse härmed tror jag att kuiiskapsmätlet hos läraren vid den ambulatoi iska skolan icke behöfver vara så stort som hos läraren i fasta skolan, då den fasta skolan bör vara en undervisningsanstalt för dem, sorn önska gå längre eller förvärfva större insigter än det bestämda minimi-kunskapsbeloppet.
I ambulatoriska skolan deremot bör lindet visningen icke utsträckas öfver minimikunskapsbeloppet.
De som vilja förvärfva större kunskaper, måste begagna fasta skolan.
Då jag icke kan tänka mig möjligheten att en församling kan hafva råd att med lika belopp aflöna tre, fyra, fem eller sex särskilda skollarare, hvilket blefve nödvändigt, derest man af alla fordrade samma kunskapsmått; så anser jag det ligga i försainlingarnes eget skön att bestämma det kunskapsmått de vilja att iärarne uti de ambulatoriska skolorna skola hafva, hvilket dock icke får vaia mindre än att desse lärare kunna bibringa eleverna det bestämda minimi-kunskapsbeloppet.
Om den fasta skolan blir en högre läroanstalt i förhållande till den ambulatoriska skolan, så behöfver läraren uti den sednare icke hafva samma kunskapsmått som läraren uti den förra.
Af dessa skäl tillstyrker jag den utaf Hr Mannerskantz yrkade förändringen i detta moment.
Innan R. o. Ad. går att slutligen besluta öfver detta morn., anhåller jag att få göra en anmärkn.
, som af ingen utaf föregående talare blifvit framställd.
Här slår nemi., att skolläraren skall äga insigt uti geometri, linearteckning samt naturläran.
Jag hemställer om det icke vore för samhället angelägnare och nyttigare att, med uteslutande häraf, i stället föreskrifva en mindre kurs uti vissa delar af nationalekonomien, som borde i folkskolorna genomgås, och hvilken i möjligaste korthet afhandlade vissa vigtiga samhällsfrågor, hvilkas tydliga utredande för de arbetande folkclasserna otvifvelaktigt under närvar, tids omständigheter blir med hvarje dag nödvändigare.
Denna kurs borde nemi. innehålla en tydlig utredning om. nödvändigheten af äganderättens helgd såsom ett oeftergiflig! villkor för samhällets bestånd och fortskridande; att skilnad emellan förmögenhet måste äga rum i alla samhällen, samt att äganderättens bevarande är lika angeläget för den fattiga som för den förmögna.
Likaledes anser jag det vara angeläget att för de lägre folkclasserna utredes hvad som förorsakar höjning och sänkning uti arbetslöner; äfvensom att skildra fördelen af sparbanker och bildande af sällskaper till inbördes hjelp och bistånd individer emellan vid inträffande sjukdom, ålderdom, och andra tillfällen.
Jag underställer de talare, som i ämnet yttrat sig, om det icke vore nyttigare att meddela undervisning häruti, än uti grunderna för geometri, linearteckning och naturläran. a4 4 Den i3 Februari f. m.
Hr Frih. o Landtm, hemställde,' om R. o. Ad behagade bifalla Utskms förslag i 5 momentet.
Sedan Hr Landtm, upptagit de anmarknrr, hvilka vid detta 5 morn. blifvit gjorda, framställde han propus, å Hr Mannerskantz^ förslag, alt ordet fast borde i (iloi as näst före ordet folkskola.
Då Hr Landtm, förnyade denna prnpos., blef den nied starka nej, blandade med ja, besvarad, i anledn. hvaraf Hr Landtm, förklarade, det lian trott sjg linna att nej öfverrösta! ja.
Hr Landtm, hemställde derefter, om it. o.
Ad. ansåg att utur mom. borde uteslutas föreskriften örn åliggande för skollärare att äga kunskap i vaccination och åderlåtning.
Hr Landtm, förklarade det han tiott sig finna att nej öfverröstat ja.
Hr Landtm, framställde derefter propos. till antagande af Hr von Harlmansdorffs förslag till 5 inom., så lydande; "Hvar och en, som vill anses behörig alt söka lararebestallning vid folkskola, skall, antingen lian genomgått seminarium eller icke, derstädes aflägga prof, och enligt betyg af dess föreståndare samt af dem domcapitlet förordnar att dylika prof öfvervara, äga erforderlig skicklighet till den lärarebeställning han söker.
Föremål för skollärare-examen äro Svensk språklära och välskrifning, catechesen, biblisk historia, kyrkosång, fysisk och politisk geographi i säker öfversigt, fäderneslandets historia och liufvuddragen af allmänna historien, räkenkonsten till och med sammansatt regula de tri, allmänna begreppen af geometri och linearteckning, samt af naturläran.
Folkskolelarare böra dessutom äga skicklighet att undervisa i enkel gymnastik och innehafva de klockare på landet ålagda kunskaper i vaccination och åderlåtning.
Vid desse lärares antagande bör afseende i för sta rummel fästas vid deras gudsfruktan, chrisleliga sinne, fromhet och ödmjukhet.” Bifölls. 3 §:n 6 momentet.
Hr von Hartmansdorff; Jag anser visserligen Gr.
Hamiltons anmärkn. i detta morn., att orden "icke äro förbjudne att” måtte utbytas mot ordet må vara ganska riktig; men jag tror hela momentet vara öfverflödigt; tvätt kyrkoherden icke lämpligen kan sjelf vara lärare uti en skola, uti hvars styrelse han vöre ordförande, är väl tydligt.
Icke heller kan hans adjunct gerna vara det, dels emedan han är utsatt för missiv af domcapitlet till en annan för - Den 13 Februari f. ra. samling, oell dels emedan adjunclen ofta förordnas till vice pastor och i sådan egenskap skulle förena ordförandebefallningen i skolstyrelsen med lärarebefattningen i skolan.
För de öfriga presterna finner jag intet hinder att bestrida skollärarebefaltningen.
Om jag icke minnes orätt, var del Gr.
Hamilton, som anmärkte att comministrarne på åtskilliga orter dela nattvardsläsningen med kyrkoherdarne och deraf vore hindrade att undervisa i skolan.
Det är ganska sanni.
Men också heter det uti momentet: ”der det sig göra ] å t e r o c h m e d s k o
I a n s t i 11 b ö r 1 i g a vård kan förenas.
När man iakttager denna föreskrift, så kunna comministrar, som af andra göromål uro hindrade att vederbörligen sköta skollärarekallet, icke användas dertill.
Jag fäster synnerlig vigt vid detta moment.
De tvänne klippor man skall söka undvika, om man vill bringa folkundervisningen i vårt land lill hvad den redan flera år varit i hela Tyskland och Danmark och ar på god väg alt blifva i Norrige, består deruti, alt man icke skall skapa ett intresse, som gör att skollärarelönen blott blir en tillökning uti adjunctslöner eller klockarelöner, och skolundervisningen blott en bisak eller ett medel för dessa lönetillökningar såsom ändamål.
För min del anser jag detta mom. vara ganska visligt förfatladt, till undvikande af dessa begge klippor; hvarför jag tillstyrker delsammas bibehållande oförandradt, blott med den redactionsförändring, som Gr.
Jag har redan på f. m. yttrat mig l'ör:de Utskms åsigt i denna punkt och vill blott tillägga, att då Hr von Hartmansdorff ansett detta mom. böra belt och hållet utgå, så får jag motsätta mig detta yrkande.
Den värde talaren tiar bland andra skäl derför anfört, alt adjuncler icke skulle kunna användas till skollärarebefattningar, derför att de äro skyldige alt lyda domcapitlets missivering; men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, huruvida icke en antagen skollärare kunde af pastor enskildt missiveras till hans adjunct.
Jag finner ingen skada deruti, att morn. qvarstår; men den redactionsförändring, som Gr.
Hamilton föreslagit, må gerna ske.
Då jag först yttrade mig i detta ämne, var jag af den mening, att kyrkoherdar och adjuncler borde vara tillåtet att vata skollärare; men de upplysningar och anmärkn:r, som sedermera förekommit, har jag funnit så grundade, alt jag icke blott afstår från denna åsigt, utan deremot tror att äfven convniinistrarne borde utflyttas bland dem, sorn icke få användas till ordinarie lärare i folkskolorna.
Till det skäl jag nämnde, nemi. att desse commir.islrar stundom med församlingens pastor dela skyldigheten att undervisa barnen till nattvardsgången, får jag tillägga, att corn - Den i3 Februari f. m. miuistrarne på landet hafva boställen och äga således, jemte den presterliga befattningen, äfven omsorgen med sitt landtbruks skötsel, hvilket jag ganska ofta funnit öfvervägande hafva tagit deras uppmärksamhet i anspråk, dag skulle önska att skollärare måtte, så vidt möjligt är, hufvudsakligen, om icke uteslutande, egna sig åt sitt kall, och anhåller derför alt förevar, inom. mätte erhålla följande redaction:
'Hvarken kyrkoherdarne, deras adjuncter eller comministrar må till ordinarie lärare i folkskolorna användas, hvaremot audre prester, såsom huspredikanter, brukspredikanter med flera, der del sig göra låter och med skolans tillbörliga vård kan förenas, må ordinarie skollärarebefaltuing, jemte sin förut innehafvande, sig åtaga.”
Samma förhållande som med comministrarna, nemi. att de hafva boställen, inträffar med ganska mångå klockare.
Om derför detta skäl antages för uteslutande af den ena sorten tjenstemän, så bör det äfven gälla för uteslutande af det andra slaget.
För min del kati jag icke finna att vården om dessa boställen hindrar dem att vederbörligen sköta skolundervisningen.
Jag skulle derför önska, att §:n blefve oförändrad, blott med den af Gr.
Hamilton tillstyrkta förändringen, enligt hvilken adjunclerne ställas i lika förhållande med kyrkoherdarna.
I anledn. af den siste värde talarens anmärka, får jag fästa hans uppmärksamhet på den skilnad jag gjort emellan boställe och fast bostad inom församlingen.
Klockaren har vanligtvis sin bostad straxl invid kyrkan, och högst få församlingar måtte det vara, der klockaren hai- så stort boställe att landtbruket kan hindra honom att vederbörligen sköta skollärarebefattningen jemte klockaresysslan.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att flera anmärkmr blifvit gjorda emot 6 inom., men Hr Landtm, ville nu först framställa propos. å Utsk:ns förslag.
Sedan jag hört flera ledamöter anse momentet böra bibehållas, afslår jag från mitt yrkande att det skulle utgå.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade oförändradt antaga XJtsk;ns förslag, Ropades nej.
Hr Landtm, framställde propos. till antagande af det gjorda förslaget att orden ”i c k e äro förbjudne att”iaåtte utbytas emot ordet må.
Hr [Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att orden ”i allmänhet” borde uteslutas.
Den t3 Februari f. m. »47 Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. beliagade besluta, att comministrar böra upptagas bland dem, som i allmänhet icke (å till ordinarie skollarare i folkskolorna använ das.
Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverrösta! ja.
Uppå derefter framställd prnpos. biföll R. o. Ad. i öfrigt Utsk;ns förslag till 6 inom., med den förändring, som bär ofvan deruti blifvit beslutad. 4:de §:n.
Jag nfbröl uppläsningen af §:n i anseende till ett förslag, sorn jag vågar framställa.
Enligt Revida Utsk:s betänk.
N:o 34, är frågan om skyddsafgiften ännu ieke afgjord, utan hafva två Stånd stannat emot två i fråga om diss nedsättning.
Jag skulle tro att pä åtgörandet af denna § möjligen borde inflyta, huru man beslutar om skyddsafgiften t. ex. bör till stöl re eller mindre tiel stanna inom orterna att der användas till allmänt nyttiga företag, undervisningens befrämjande eller dylikt, utan att vidare få till de vanliga statsbehofven ingå oeti disponeras.
Flera goda skäl skulle kunna anföras för ett sådant beslut.
Jag vågar derför föreslå: att alla de punkter i denna §, som afse huru bidrag lill skollärarnes aflöning skall vinnas, måtte, enär frågan om skyddsalgiftens nedsättning ännu icke är afgjord, tills vidare få anstå.
Jag skulle tro att det är tids nog alt yttra sig om hvem som skall betala lönen, då vi komma att afgöra frågan om det af StalsUtsk. tillstyrkta anslaget.
Hvem sorn skall betala lönen kan vara indifferent.
Fråga är blott om lönebeloppet, men icke om hvem sorn skall betala det.
Hr Ribbing; Jag får erinra den sista värda talaren, alt 4 morn. uppgifver hvem som skall betala lönen.
Der står nemi.: ”Till lärarnes sålunda bestämda aflöning bör dels ett bidrag af minst 2 oell högst 6 sk. b:co af hvarje skallskyldig person i församlingarna illgöras, och dels en afgift erläggas för hvarje barn, som begagnar församlingens folkskola.’’ Gr. Hamilton:
Frågan om skyddsafgiften är visserligen ännu icke afgjord och lärer icke heller kunna blifva det på lång tid, sedan RiksStsn beslutat alt med beslammandet af alla siffi or i bevilln.förordningen skull anstå till dess stalsbristsumman blifvit af StatsUlsk. uppgifven; och då i följd deraf frågan om skyddsafgiften förmodligen icke blir afgjord förr än de aldrasista dagarna af riksdagen, torde det icke vara lämpligt att, i afbidan derpå, uppskjuta Den i3 Februari f. m. afgörandet af denna fråga, emedan följden deraf kunde blifva alt detta vigtiga amne Liefve oafgjordt.
Tvänne Stånd, nemi PresteSt. samt R. o. Ad., hafva ännu icke yttrat sig ang:de skyddsafgiflens nedsättning.
Likväl liar nian här föreslagit, att den personella afgiften skall för hvarje mantalsskrifven person inom församlingarna okas med el t belopp af minst två och högst 6 sk. b:co.
Men innan man å ena sidan ökar den personliga afgiften, borde man hafva afgjort i hvad mån lion kan nedsättas å den andra.
Om R. o. Ad. samt PresteSt. skulle besluta skyddsafgiftens nedsättning, under villkor att en del deraf eller möjligen liela beloppet användes till folkskolornas underhäll inom församlingarna, så skulle man derigenom lättare än på något annat sätt få tillgång för dessa skolor, emedan besvärligheten af en skatt, som man länge burit, mindre kännes, än vidrigheten af en ny.
Derför anser jag Hr Ribbings förslag ganska förmånligt, äfven 0111 del skulle draga något på liden med sakens afgörande.
Någon skada kan derigenom så mycket mindre uppkomma, som Hr Ribbing blott yrkat, att beslutet mätte lills vidare uppskjutas.
Då jag gjorde min sista anmärka, mot Hr Ribbing, skedde det icke derför att jag icke delar hans tanke i förevar, fall; ty den har jag redan yttrat inom Ulskm så väl som i min und. femårsberättelse, deruti jag förklarat det jag anser alt hittills liar kostnaden till skolornas underhåll varit hufvudsakliga hindiet för deras framgång.
Jag gillar således fullkomligen den åsigt, enligt hvilken skyddsafgiften bör bibehållas vid dess närvar, belopp för alt bereda tillgång till folkskolornas befrämjande; men jag trodde att sjelfva lönebeloppet för lärarne icke bade afseende derpå.
Jag ser visserligen att i 4 moni. talas om sättet för lärarnes aflöning; men då de Irenne föreg:de momenten ännu icke äro genomgångna, har jag trott alt den nu åbanebragta frågan borde uppskjutas till dess vi hinna till mom. 4 af denna §; och jag hemställer derför till Hr Frih. o.
Landtm., om icke Hr Frih:n täcktes tillåta en sådan behandling af ämnet.
Anckarsvärd, Carl IHenr.:
I händelse Ilr Frih. o. Landtm, och det H.
Ståndet pröfvar frågans närvar. skick kunna medgifva en sådan behandling af ämnet, som Hrr Ribbing och von Hartmansdorff föreslagit, så biträder jag helt och hållet deras önskan, att afgörandet af denna § måtte tills vidare anstå; emedan, efter min öfvertygelse, bestämmandet af lönebeloppet för lärarne uti folkskolorna är beroende utaf frågan: huru, af hvem och på livad sätt detta lönebelopp kommer att utgå.
Den 13 FebraOri f. m. *49 Gr.
Då jag yttrade mig emot Hr Ribbing* förslag, skedde det egentligen derför att jag fattade den värde talarens mening såsom önskade han att afgörandet af denna § skulle uppskjutas till dess R.
St. fattat deras beslut ang:de sk vddsafgiften.
Då jag nu deremot funnit meningen vara den, att §:ns afgörande endast skall tills vidare uppskjutas, så vill jag icke motsätta mig detta yrkande, utan tvertom biträda det, helst jag icke finner någon olägenhet deraf att, innan beloppet af skyddsafgiften är bestämd, besluta huru någon viss del deraf skall användas.
Jag instämmer således i Hr
Ribbings uppskofsförslag på det sätt, att jag anser afgörandet af samtliga momenten i denna § böra tills vidare uppskjutas, på det alt det ämne, som denna § afhandla!-, må uti sitt sammanhang blifva behandladt och afgjordt.
Uppå derefter framställd propos. blef Öfverläggningen om 4 §:n uppskjuten tills vidare.
Då tiden redan var långt liden, uppsköts fortsättningen af delta måls pröfning till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m.
Lördagen den i3 Februari 1841 •
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 240 till R.
St:s lind. skrifvelse till K. M., angrde ifrågasatt uppförande å allm. indragn.staten af löneersättning åt f. d.
Upplästes och lades till handlingarna Exped.Utsk:s mern.
N:o 32 till IJederv. BondeSt., i"anledn. af dess återremiss af Exped.Utsk:s sednare skrifvelseförslag N:o 186, ang:de näringsfriheten.
Besvärs-och Ekon.Utsk:ns utlåt.
N;o 128, i anledn. af återremiss å Utskrns 20 II. 32 D«n i3 Februari e. m. betänk.
N:o 5, rör:de allm. stadganden och anslag lill folkundervisningens befrämjande. 5: te §:n.