Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att fä fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att jag tror att, i fall något klander kommer att äga rum, det hufvudsakligen har sin grund deruti, att man anser den tidpunkt, hvilken R. o. Ad. valt för meddelandet af den ifrågavar. belöningen, mindre lämplig, men att man ingalunda ogillar syftningen med motionen och jag hoppas, att man vid blifvande voteringen icke afhällcr sig derifrån.
Här har ganska skickligt blifvit framkastade förslag till voteringspropos:r möjligen af den orsak, att vid den långt framskridna tiden R. o.
Adis nu talrikt församlade ledamöter skulle skingras och man derigenom komma till ett resultat, som man icke vågar motse.
Skulle något sådant vara att befara, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, alt endast en votering nu måtte komma ifråga och att, i fall plenum fortsattes på c. m., de öfriga voteringarna måtte då verkställas.
Jag anhåller att få yttra några ord på förhand, i händelse denna strid kommer att slutas med en votering, i hvilken jag icke ämnar deltaga.
Jag vill dä hafva anmärkt, alt jag anser R. o. Ad. uti delta mål vara part och från en part utdelad bclöningspenning år jemförlig med en drickespenning.
Hr Fryxell att vara föremål för en välvilja, som sä litet förutsett den bitterhet hvarmed sötman blef uppblandad.
Denna stund återkallar i mitt minne hvad en icke längesedan hädangången stor man yttrade: ”Gud bevare mig för mina vänner, med Guds hjelp skall jag nog veta att sköta mina flender.” Gr.
Sedan diskussionen rör:de denna fråga räckt nog länge och R. o. Ad. synes önska att snart företaga frågans afgörande, vill jag blott yttra några få ord.
Då flere talare, hvilka yttrat sig för min motion och tillstyrkt bifall på Ridd.- Utsk:s mern., med verklig talang upptagit och vederlagt de inkast som emot motionen blifvit framställda, vill jag ej ingå i vidare besvarande af desamma.
Jag vill blott fästa mig vid ett af några ledamöter under diskussionen haft yttrande, nemi. att de beklagade att ifrågavar. motion blifvit väckt, hvarvid en talare tillagt, att han funnit motionen mindre lämplig.
Dessa omdömen förvåna mig och jag kan vid nogastc eftersinnande icke finna att de till slika yttranden haft giltig anledn.
Jag har vid motionens afgifvande ansett mig endast höra följa min varma känsla för hvad sorn är ädelt och sannt, hvilket motionen också icke otydligt antyder, utan alla bi-afsigter eller sidoblickar på förhållanden, som icke äga något sammanhang med motionens föremål.
Om de värda talarne icke desto mindre vilja tillägga motionen en sådan syftning, blir denna tydning för deras egen räkning; icke för min.
Jag har trott, att Hr doktor Fryxell för den sanning, han ur historiska urkunder i dagen framhaft och meddelat allmänheten, vore förtjent af ett bevis på R. o. Ad:s akt - Den 15 Januari. 131 ning och bifall, men jag har icke kunnat föreställa mig, att genom en sällan åsigt prof.
Geijer lika litet som andra personer hvilka lemna! bidrag lill eller skrifvit lönde Svenska Historien, skulle nedsältas eller förnärmas.
Jag anhåller således att R. o. Ad. behagade gilla Ridd.Utsk:s meni.
Jag vill blott hafva anmärkt, att om R. o. Ad. faster sig vid de förslag, som Hrr Tham och Munck af Ro- • sensköld framställt, så borde de föranleda till äterremiss.
Då nu öfvcrläggningen förklarades vara fulländad, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, alt han ansåg sig först böra framställa den propos. å bifall lill U(sk:s förslag, sorn af flere ledamöter blifvit begärd; och hemställde Hr Landtm, sedermera om R. o. Ad. behagade bifalla Ridd.Utsk:s mein.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med många nej; hvarjemte flere ledamöter hördes begära votering.
1 anledn. deraf yttrade Hr Gr. o.
Landtm, att vidden blifvande voteringen ja-propos:n borde innefatta bifall till Utsk:s mern.; men att, hvad nej-prOpos:n anginge, flere särskildte förslag blifvit framställde.
Några ledamöter hade yrkat, att motionen måtte afslås, med förklarande alt den icke erfordrar någon R. o. Ad:s åtgärd; andra åter och sednast Hr Gripenstedt hade föreslagit äterremiss; en ledamot hade yrkat alf R. o. Ad., tinder erkännande af Hr prof.
Fryxells stora förtjenster om fäderneslandets häfdeforskning, ej må anse sig berätligadt ätt enskildt helima honom och derigenom gå i förväg för den rätt, som tillkommer hela fäderneslandet; och en ledamot hade begärt alt först må afgöras om den i fråga var. medaljen skall gifvas, och att sedermera, i händelse af bifall dertill, måtte bestämmas, huruvida medaljen skall lemnäs för prof.
Fryxells förtjenster om Svenska Historien i allmänhet, eller för hans förtjenster om Svenska Adelns historia.
På R. o. Ad. berodde fördenskull nu att afgöra hvilketdera af dessa förslag borde blifva kontrapropos.
Då äterremiss är begärd, hemställer jag, huruvida den icke bör i första rummet komma i fråga som kontrapropos.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga äterremiss af Utsk:s mern. såsom kontrapropos. vid den föreslående voteringen, ropades starka Ja, blandade med
Nej, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf att han trott sig finna, att Ja härvid varit öfvervägande.
N:o 3, ang:de en medalj till Hr prof. Anders Fryxell, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; 9 * Den 15 Januari.
Vinner nej, kommer förenämnde mern., på grund af de deremot gjorda anmärkmr, att till Utsk. återremitteras.
Ja — 16».
Mot detta i mitt tycke föga ridderliga beslut, hvarigenom R. o. Ad. långt ifrån att, som åsyftadt varit, grundlägga sin varaktighet såsom RiksStånd, kanske snarare tagit ett steg till sin upplösning, får jag härmed vördsamt afge min reservation.
N:o 16, med återlemnande af Pehr Mårtenssons från Jönköpings län motion angule nedsättning i postporto-afgifterne. R. o. Ad. ansåg berörde motion böra behandlas af Bevilln.- Utsk.
Vid föredragning af Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 2, ang:de återlemnande af en utaf riksdagsfullm.
Johan Jakob Rutberg m. fl. väckt motion i afseende pä föreskrifterne om produktions-bevis för lax och smör, som från Norr- och Westerbottens län till annan inrikes ort aflastas; ansåg R. o. Ad. berörde motion böra behandlas af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 4, ang:de återlemnande af ledamöternes af Hederv.
Magnus Månssons frän Östergöthlands och Ola Pehrsons från Blekinge län motioner om ändring i nu gällande föreskrifter, ang:de stämmoböternes fördelning.
Hr Gr. o. Land tm. upplyste, att de vid sista riksdag föreliafde frågor rör:de fördelning af stämmoböter väl icke, såsom Utsk. uppgifvit, blifvit behandlade af Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulsk:n utan af Stats- och Bevilln.Utsk:n; men hemstälde om icke, sedan nu Bevilln.Utsk. ansett ifrågavar. motioner ej tillhöra dess behandling, R. o.
Ad. ansåge dem böra öfverlemnas till StatsUtsk.
Jag anhåller att betänk, måtte få hvila på bordet.
Jag kan icke erinra mig om stämmoböter äro upptagna uti bevilln.-förordn:n eller följaktligen sluta om frågan tillhör Bevilln.Utsk. Hr Gr. o.
Landtm, tillkännagaf att Utsk:s mern. enligt derom gjord begäran komme att läggas på bordet.
Föredrogs och begärdes på bordet Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 5, ang:de återlemnande af K. M:s nåd. propos., rör:de befrielse för de vid K.
M:s beskickningar å utrikes orter anstälde embets- och tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf Norrska statens medel bestås.
Den 15 Januari. 133 Äfvenledes föredrogs och begärdes på bordet BankoOtsk:s mern.
N:o 7, med återlemnande af en utaf Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län väckt motion, att nya oktroyer icke måtte för privatbanker utfärdas, samt att hypotheksföreningarne jemväl må 1 framtiden upphöra.
Vid föredragning af BankoUtsk:s mern.
N:o 8 med återlemnande af Hr C. G. Indebetous motion, att någon del af bankovinsten mätte afses till premier åt dem, som anställa försök att bereda socker af potatis, ansåg R. o.
Ad. berörde motion tillhöra StatsUlsk:s behandling.
Föredrogs BankoUtsk:s mern.
N:o 9 med återlemnande af Hr prosten Setterblads motion, ang:de afskrifning af Kottholms kanalbolags skuld. R. o. Ad. ansåg äfven denna motion tillhöra StatsUtsk:s behandling.
Vid föredragning af LagUtsk:s utlåt.
N:o 7, i anledn. af väckt motion, ang:de skatts erläggande för rättigheten att utöfva jagt, fann R. o. Ad. den deri omnämnda af Frih. Duvall, Axel, väckta motion böra öfverlemnas till Bevilln.Utsk:s behandling.
Föredrogs en från PresteSt., jemte prot.utdr. af d. 4 dennes communicerad motion af komministern Schagerberg, ang:de delning af rikets större pastorater, tillika med de i anledn. af denna motion i PresteSt. afgifne yttranden; och fann R. o. Ad. denna motion, som redan af PresteSt. blifvit remitterad till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk., icke för närvar, erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Slutligen föredrogs och bifölls Be villa.Utsk:s mern.
N:o 3, om antagande af 2 cancellisler. II. R. o. Ad. åtskildes kl. J till 4 e. m.
Onsdagen den 19 Januari 1848.
Justerades 11 prot.utdr. för d. 15 samt pleni-prot. för d. 8 dennes. 134 Den 19 Januari f. m.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot uti Allm. Besv.- o. EkomUtsk. att inträda under ordinarie ledamoten .\:o 49 Frih. Fleetwod, Fredrik Ulrik Miles, beviljad 3:ne veckors ledighet från d. 17 dennes; Och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 184 Hr Silfversvärd, Isak Sebastian.
'Hr Gr. o.
Landtm, tillkännagaf, att Frih. Kappe, Axel Ludvig, anhållit att, i anlcdn. af enskilda vigtiga angelägenheter, få, med bibehållande af sin riksdagsmanna rätt, afsäga sig de honom anförtrodde befaltningarne såsom ledamot i BankoUtsk. samt Bänkman i 6: te Bänkm:s-afd. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Landtm, lillkännagaf, att val af en Bänkman inom ikle Bänkm:s-afd. komme att i början af nästa plenum förrättas, samt anmodade Hrr Eleclorer att sammanträda för att utse en ledamot i BankoUtsk. efter Frih. Rappe, samt en ledamot att i samma Utsk. inträda i st. f. Frih.
Oxenstjerna, Carl Gabi., som för en lid af 3 veckor, räknad från och med d. 24 dennes, erhållit ledighet.
Emot det beslut R. o.
Ad. i sista plenum fattade att tilldela Hr Fryxell Riddarhusets stora belöningsmedalj i guld, får jag vördsamligen nedlägga min reservation.
Den politiska farce, om jag så får uttrycka mig, som då här utfördes var ingalunda af beskaffenhet alt förhöja öfriga samhällsklassers sympatier för R. o.
Ad., och den enda nytta jag inser kan vara vunnen genom det fattade beslutet är den, alt man fått en ökad anledn. att önska cn representationsförändring.
Emellertid har Hr prof.
Fryxell helt oförskyldt blifvit nödsakad att emottaga en l>elöning lika så litet hedrande för honom att erhålla, som för R. o. Ad. att erbjuda, och jag har allt för stor aktning för llr professorn, att jag ej för min del åtminstone vill emot det fattade heslutet mig reservera.
Upplästes lill justering och godkändes eli från kommet förslag till R.
Sl:s und. skrifvelse till K. M. N:o 5, i anlcdn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de staden Marstrands utseende till etablissement för vestra sjöförsvaret.
Dä detta beslut fattades, så var jag hindrad af tjenstegöromål all vara närvar.
Jag begagnar mig således af den i grundlagarne mig förbehållna rättighet att vid detta tillfälle anmäla min reservation enrot det fattade beslutet.
Jag anser den K. proposm i allo öfverensstämmande med sunda åsigter om rikets försvar och beklagar att den icke blifvit bifallen.
Innan Hr Gr. o.-Landtm. för Ståndet föredrager det på bordet hvilande mern. från Const.- Utsk. med åtskilliga förslag till grundlagsändringar, anhåller jag att fä fästa Ståndets uppmärsamhet derpå, att ibland dessa förslag finnas
I 135 3:ne som angå de öfriga Stånden företrädesvis, nemi. 4:de punkten, innefattande en förändring i representationen för Fahlu bergslag, 5:te punkten rörande valförrättning för BondeSt. af Frälseman i st. f. att det förut borde vara en ofrälse och slutligen den 8:de punkten, som angar representationsrätten i Stockholms stad.
Det har förut varit brukligt, att Stånden uppskjutit sitt beslut öfver dylika förslag, intilldess det eller de Stånd som förslagen närmast och egentligen angått deröfver beslutat.
Jag anser mig derföre böra vördsamt hemställa om icke R. o. Ad. äfven nu täcktes besluta att icke företaga dessa punkter lill afgörande förr än Borgare- och BondeSt. deröfver beslutat.
I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, med pröfningen af 4:de, 5:te och Sale punkterne i Const.Utsk:s mern.
N:o 2 må anstå, intilldess R. o. Ad. erhållit underrättelse, huru Borgare- och BondeStin afgjort dessa punkter:
Ropades ja, men härvid anmälde sig och yttrade:
Grefve Lagerbjelke, Gustaf:
Jag vågar vördsamt hemställa att beslutet om uppskof måtte gälla, hvad 4:de och Sale punkterna beträffar, endast BorgareSt. och hvad 5:te punkten beträffar endast BondeSt.
Uppå härefter framstälde särskilde proposn-, beslöt R. o. Ad., att med pröfningen af 4ule oell 8:de punkterne uti ifrågavar. mern. skulle anstå tills underrättelse ankommit, huru dessa punkter af BorgareSt. blifvit afgjorde, samt med pröfningen af 5:te punkten i mern. skulle anstå tills underrättelse ankommit, huru samma punkt blifvit af BondeSt. afgjord.
Föredrogs å nyo Const.Utsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda mein.
IV:o 2, med uppgift å hvilande förslag till ändring i grundlagarne.
De i detta mern. anmäldta förslag företogos punktvis till öfverläggning och afgörande: lista punkten: Ii.
M:s nåd. propos. af d. 30 Oktober 1844,. rör:de organisationen af Högsta domstolen.
Reger ings-For men. §. 17.
Domsrätt skall uppdragas minst Tolf af Honom utnämnde lagkunnige män, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uti Domare-embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet.
De kallas Justitie-Råd och utgör,a Konungens Högsta Domstol.
Deras antal kan ej ökas utöfver Tolf, med mindre Honungen och Riksens Ständer, de sistnämnde i den ordning, som för anslagsfrågors afgörande finnes stadgad, sådant besluta, i ändamål att Högsta
Domstolens ledamöter må kunna tjenstgöra pä a fdel. lingar. 136
Den 19 la n ua r i f. m. §• 22.
Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fern ledamöter, så ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense.
Ofver vigtigare saker skola minst Sju döma.
Ej må flera än Atta ledamöter på en gång i pro/ningen af något mål deltaga. §. 24.
De ärenden, hvilka tillhöra Högsta Domstolens handläggning, skola beredas och uti Högsta
Domstolen föredragas, på sätt härom i allmänna lagen förordnas, eller särskildt stadgas.
Den reservation af Hr von Hartmansdorff, som åtföljt Const.- Utsk:s i detta ämne vid sista riksdagen afgifna utlåt.
N:o 19, upplästes på begäran af Frih. Cederström, Jakob, som derefter yttrade:
Utaf den upplästa reservationen af Hr von Hartmansdorff vid sista riksdagen lärer 11. o. Ad. finna alt, i det skick, den K. propos:n till förändring i grundlagen nu förekommer, är den icke af beskaffenhet att kunna bifallas.
Jag kan för min del här vid lag icke annat än tillika anmäla, att jag anser det ganska skadligt om ifrån Konungamaktens prerogativ de ifrägavar. målens handläggning skildes, emedan just ifrån dessa måls behandling hemtar K. M. anledn. till behöfliga rättelser uti de lagar och författningar i administrativa ärenden, hvilken lagstiftning är Honom uteslutande af grundlagen tillagd; ty om man också skulle önska, att de administrativa ärendenas förvaltning skulle öfverflyttas ifrån K.
M. på domstolarna, sä mäste det väl dock icke vara K.
M:s mening, att afhända sig någon del af den ekonomiska lagstiftningen, hvilket i min lanke vore ganska vådligt.
Om nu denna föreskrift skulle qvarstå, månne då den kunskap vinnes om detaljerna deraf som beliöfves för bestämmelse af rättelser deruti.
Vid undanrödjande af gamla och utfärdande af nya författningar i administrativa frågor skulle den egna erfarenheten hos Konungen och Dess rådgifvare saknas, som dock måste vara högst behöflig om misstag skola undvikas.
Hvad blefve dä följden.
Jag tillstyrker afslag å det framställda förslaget till grundlagsförändring, II.
Exc. Hr Gr. Posse, Arvid:
Den siste värde talaren har på grund af den reservation, som en ledamot i Const.Utsk. vid sista riksdagen afgifvit, yrkal att nu förevar, förslag till grundlagsförändring mätte afslås.
Dä jag icke delar hans lanke, så torde det vara lämpligt, att jag tager till granskning den reservation på hvilken han slödde sitt yrkande.
Jag finner dervid att reservanten i första rummet anmärkt alt ”ärendet saknar den utredning som af högsta domstolens eget utlåt, bordt vara att hemta.”
Han har dock tillika medgifvit att det icke finnes i grundlagen föreskrifvet, att ett sådant utlät, hån högsta domstolen bordt infordras, och dermed har han efter mitt fömenande sjelf vederlagt sin anmärkn., och jag behöfver således endast tillägga att det mig veterligen aldrig inträffat att bogsta domstolens utlåt, blifvit infordradt öfver grundlags - Den 19 Januari f. m. 137 ändringsförslag och att det skulle möjligen kunna hända, att, om K.
M. infordrade ett sådant utlåt., högsta domstolen, som i grundlagen finner sitt åliggande vara att utöfva K:s domsrätt, att afgöra ansökningar alt Konungen må bryta dom äter, som vunnit laga kraft, eller återställa laga tid som försuten är, att meddela lagförklaringar och att yttra sig öfver förslag till civil-kriminal-och kyrkolag skulle, ifall dess utlåt, öfver förslag till grundlag infordrades, afgifva ett undvikande och föga upplysande svar, för hvilket K.
M. icke torde böta blottställa sig.
Den 2:dra anmärknm innehåller att i förslaget ”stadgande saknas om justitie-ärendenas fördelning emellan högsta domstolens ledamöter, sedan deras antal blefve ökadt.”
Ett sådant stadgande finnes visserligen icke i förslaget, men jag tror att det icke bör hafva sitt rum i grundlag.
Det torde medgifvas, att det är ett fel i våra grundlagar, alt de i mänga fall ingå förmycket i detaljen, ty deraf följer det sannerligen beklagansvärda förhållande, att grundlagarne vid hvarje riksdag förändras, enär de innehålla sladganden som äro beroende af tidsförhållanden och följaktligen ofta underkastade förändringar.
Det är således en förtjenst uti det nya förslaget, att det icke är behäftadt med ett sådant fel.
Huru ärendena skola fördelas, är en ordningsfråga som bör bero på allmän lag eller kanske rättast på instruktion.
Den 3:dje anmärknm lyder sålunda: ”När ändring i grundlagen skulle göras, har man ej fästat uppmärksamhet vid det mindre formenliga, att låta mål i högsta domstolen afgöras af minst 4 och högst 8 ledamöter.”
Jag vet att äfven bland jurister äro olika meningar, om detta stadgande är lämpligt eller icke.
För min del skulle jag vara böjd att förena mig med Ilr von Hartmansdorff derom, att det fordrar en förändring; men anser att denna förändring bör göras, oberoende af det förslag som nu är ifråga.
Om man linner det nu gjorda förslaget ändamålsenligt, så vet jag icke hvarföre man skulle afslå det derföre, att man äfven finner nyttigt att ändra grundlagarne i en annan del.
Om man följer Ilr von Hartmansdorffs åsigt konseqvent, så kommer man derhän, att i händelse man icke kan borttaga alla fel i grundlagen, så bör aldrig någon ändring derutinnan ske.
Den 4:de anmärknm lydde sålunda: ”antalet af högsta domstolens ledamöter lemnäs obestämdt, och skulle för hvarje tillfälle blifva beroende på löneanslags beviljande”.
Denna anmärkn. är så till vida riktig, att tillökningen i högsta domstolens ledamöters antal skulle blifva beroende af anslags beviljande, emedan man måste antaga alt K.
M. icke kan utnämna ett, just.-råd om K.
M. icke är i tillfälle att lemna honom tillräcklig lön; men vådan af det nu gjorda förslaget synes mig icke stor, då grundlagen skulle komma alt innehålla, att det nuvar. antalet af högsta domstolens ledamöter skulle framgent blifva det minsta och således icke kunna minskas genom votering i förstärkt StatsUtsk. 5:te anmärknm innehåller att: ”hvarken grundlag såsom hittills, eller ens med säkerhet allmän lag utan möjligen särskildta 138 Den 19 Januari f. m. stadganden, komthe hädanefter att bestämma om nedre justitie-revisionen eller någon annan skall bereda justitie-ärenden till föredragning och afgörande i högsta domstolen”.
Om förändringen antages, så linnes visserligen icke benämningen nedre justitie-revision i grundlagen ; men det är också endast namnet som här utgör skilnaden; ty nedre justitie-revision skall visserligen nu enligt grundlagens föreskrift bereda målen lill föredragning i högsta domstolen, men huru delta tillgår, beror på den instruktion K.
M. för detta embetsverk utfärdar.
Jag har icke deltagit i uppgörandet af den K. propos., som ligger till grund för Const.Utsk:s förslag, men jag tror att orsaken, hvarföre ordalydelsen blifvit förändrad, är den, att om i en framtid vissa administrativa rättsfrågor skulle blifva öfverflyttade på högsta domstolen, så skulle de kunna undergå beredning af annan auktoritet än nedre justitie-revisionen innan de föredrogos i högsta domstolen.
Den G:lc anmärkmn som, enligt hvad reservationen tyckes utmärka, är den, vid hvilken reservanten lagt mesta vigt, innehåller ”att högsta domstolens utvidgning förklaras åsyfta afsöndring från Konungens pröfning i Statsrådet af vissa dithörande mål, utan att något grnndlagsstadgande föreslås till bestämmande af den inskränkning i Konungamakten, som deraf blefve en följd.”
Jag delar fullkomligt den värde reservantens farhågor för inskränkningar i Konungens rättigheter; ty jag är med honom derutinnan fullt ense, att, om Konungamakten icke är stark, så båtar det icke landet, och när fråga är om de Konungsliga rättigheterna, så skall jag alltid linnas vara en ibland deras försvarare, men jag tror icke att deraf bör följa, alt man bör skapa sig farhågor der icke sådana finnas.
Här böra icke heller finnas sådane, ty för det l:sta är det icke sagdt, att dessa mål ovilkorligen skola flyttas till högsta domstolen om förslaget bifalles, utan endast att det då möjligen kan ske i en framtid och för det 2:dra är det uti den K. proposm tydligen uttaladt att det endast äro rättsfrågor och icke befordringsmål eller andra dylika administrativa ärenden, som skulle öfverflyttas till högsta domstolens afgörande.
Jag föreställer mig att den värde talaren, som sjelf varit ledamot i Konungens rådkammare och således sjelf har' erfarenhet deraf, snarare borde finna att behandlingen af dessa rättsfrågor i många fall mera nedsätter än ökar Konungamakten; ty der förekomma mål till afgörande af den beskaffenhet, att det skulle vara opassande att med deras beskrifning fylla R. o. Ad:s prot.
M. skall sätta
Sitt namn under sådana mål, lärer väl icke vara riktigt.
Det hufvudsakligaste skälet skulle väl vara att om Konungens rådgifvare icke pröfva besvärsmålen, så sakna de den kännedom om administrativa mål, som skulle fordras för att kunna tillse om de ekonomiska författningarna aro lämpliga eller icke; men jag hemställer till R. o. Ad. huruvida det är möjligt att, endast på den kännedom man erhåller genom besvärsmålens handläggning, kunna stödja sitt omdöme om dessa författningars beskaffenhet.
Kunna ej Konungens rådgifvare, med de utvägar de hafva att förskaffa sig kännedom om förhållandena i landet, få fullständigare kunskap om huru de ekonomiska (örfält - Den 19 Januari f. m. 139 ningarne inverka på samhället än genom besvärsmålen, då beklagar jag Konungens rådgifvare och det land, som skall hafva sådana författningar som på grund deraf utfärdas.
Dessutom mäste väl denna anmärkn. icke riktigt stå profvet, ty vore det nödvändigt att pröfva besvärsmålen, för att känna hvad som fordras för den ekonomiska lagstiftningen, så skulle detta gälla äfven i afseende på lagstadganden.
Hr von Hartmansdorff antyder till slut att rätta sättet att afhjelpa den olägenhet, som han medgifver vara för handen, är att öka antalet af Konungens rådgifvare, men hvilket jag afstyrker af skäl, dem jag nu, dä beslut om en sådan tillökning icke kan fattas, icke behöfver upprepa.
Jag får tillkännagifva att jag för min del ärnar rösta ja till ifrågavar. grundlagsförslag.
De inkast, som blifvit derempt gjorda i en vid förra riksdagen afgifven reservation, som nu blifvit uppläst, äro redan hufvudsakligen bemötta och till det mesta fullständigt vederlagda af den talare, sorn sist hade ordet.