Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, Jacob: Jag biträder Utskrns utlåt. i afseende på frågan om Bankens och Riksg.contorets rättighet att svara inför Svea Hofrätt, dock icke i alla frågor.
Det vore mera än besynnerligt, om t. ex. i hemuls frågor banken skulle begagna sin rättighet att svara uti Hofrätten och undandraga sig svaromål vid den lands- eller sladsdomstol, der frågan rätteligen vore anliängiggjord.
Följden blefve den, att frågan i fullföljd till Hofrättens pröfning vore den andra instansen för öfriga parter, men första för banken.
Att sådant är oförenligt med en riktig rättegångsordning lärer en hvar böra finna.
Jag skulle derföre tro, att betänk, bör bifallas med den ändring, alt banken är skyldig att svara vid domstolen i orten i de fall, då Hofrätten, efter allmän lag, icke är eller kan vara första domstol.
När detta betänk, första gången förevar inom Utsk:n, hyste jag samma tanke som den siste värde talaren.
Jag ansåg då att bankens forum dornicilii skulle rättast vara Svea Hofrätt, men att i öfriga fall banken skulle vara skyldig att svara vid den domstol, 41G Den uj Januari f. m. lill hvilken målet rätteligen hörde.
Jag har visserligen ej heller nu ändrat tanke; men då Utsk:n i sednare betänk, förändrat silt förslag, och förändringen, ehuru ej så fullständigt sorn man kunnat önska, likväl innefattar en väsendtlig förbättring, samt det åsyftade ändamålet helt oell hållet kunde förfelas om någon ändring deri nu af R. o. Ad. göres, så vill jag hellre bifalla betänk., än genom rubbning deruti medverka till dess totala förstörande; och derför tillstyrker jag bifall till detsamma.
Det är ganska naturligt, att, då banken har forum privilegialum uti Svea Hofrätt, de som kära root banken måste vända sig till Hofrätten; men det är icke lika naturligt att så skall ske uti frågor, hvilka efter allmän lag icke få väckas i Hofrätten såsom första instans^ t. ex. i hemulsfrågor; i afseende hvarå jag önskar undantag från den för banken i allmänhet stadgade rättighet att svara i Svea Hofrätt; och det måste instämma med bankens intresse, emedan saken hastigare kan afgöras, då den på en gång kan upptagas vid samma domstol, hvilken ock är i tillfälle att betrakta densamma uti dess sammanhang med alla de förhållanden, som dermed kunna äga gemenskap.
Min erfarenhet under den tid jag varit bancofullmäktig har visserligen hos mig stadgat den öfvertygelse, alt bankens privilegium att både kära och svara i Svea Hofrätt icke varit till någon olägenhet för dess motparter, hvilkas rätlegångsbesvär onekligen derigenom betydligen förminskats; men då man anför att detta står i strid med en allmän princip i Sveriges lag, att en hvar svarande skall stämmas till laga forum, så, efter man önskar det, vill jag icke sätta mig emot att denna princip äfven må tillämpas för banken, ehuru jag tror att dess debitorer och öfriga contraparter icke komma att vinna derpå; men att göra någon ytterligare förändring anser jag olämpligt, och anhåller derföre om bifall till sednare betänkandet.
Jag hade väl önskat att redactionen hade mot slutet varit något klarare; men meningen torde icke gerna kunna missförstås.
Stats-, Banco- och LagUtsk:ns mern.
N:o 129 blef af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 12 sisth Dec. och den 20 dennes på hordet lagda utlåt.
N:o 386, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtsk:s utlåt.
N:o 3io.
Frih. Cederström, Jacob: Denna instruetion för R.
St:s revisorer, som nu är föredragen för R. o. Ad., är i min öfvertygelse bättre än den förra; men jag hemställer till Ståndet, huruvida det kan vara skäl att nu företaga en gransk - Den i-j Januari t. m. granskning deraf oell besluta derom, enär det är troligt alt II.
St. vid nästa riksdag, ifall de hvilande grundlagsätidringsförslagen i mer eller mindre mån I.lifva bifallna, finna nödvändigheten fordra utarbetande af en ny instruetion, och om det icke vore bättre att bibehålla den gamla med iakttagande af den nödiga rättelsen, alt man utesluter hvad som 0111 Hofcancellers-embetet finnes stadgadt oell i stället insätter vederbör, departements-cbef.
Jag hemställer huruvida icke Ståndet skulle vilja instämma i denna åsigt.
Nto 386 blef af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Bevilln.Ulskts den 19 sisth Dec. och den 20 dennes på bordet lagda betänk.
Nto 35, angide stämplade pnppersafgiften.
Tnom TJtsk:s afdelning tillhörde jag dem, hvilka biträdde Hr Hallings åsigt angrde bibehållande af nU gällande charlae-sig.förordning.
Men denna åsigt blef icke den allmänna, och i följd deraf företogs förändringen, hvarvid en mening gjort sig gällande, sorn jag åtminstone för min del anser 111ig böra bestrida och hvaremot jag anhåller att få göra några anmärkningar.
Bevilln.tllsk. bar yrkat afgifter för alla s. k. nådebevisningar.
Detta anser jag för en indirect inskränkning i det K. prerogalivet att genom nådebevisningar utdela belöningar. 5 §:n utvisar, huruledes afgiften blifvit förhöjd för t. ex. adelsbref från 70 till 100 r:dr, på grefvebref till 5oo rull-; och vidare har afgiften för commendeurs- och riddarebref, med ett ord för alla s. k. nådebevisningar, blifvit förhöjd.
För min del anser jag denna åsigt icke böra i så hög grad göras gällande, som inom Utsk. uti 10 §:n tillstyrkt att constitntorial eller resolution uppå transport inom samma grad eller corps skall beläggas med slumpladt papper till 6 rtdr i stället för 3 r.dr, sorn afgiften nu utgör.
Samma anda gor sig på detta sätt gällande uti hela betänkandet.
Slutligen ber jag att få instämma tili Hr von Helands reservation rörtde det af honom vid 5 §:n yrkade tillägg i afseende på chartering af fullmakter för underbefälet vid K.
Telegraf-corpsen.
Jag anser såsom ett misstag, alt delta tillägg icke blifvit i §:n iakttaget.
Jag anhåller att få instämma i de reservationer, sorn Hr Prytz och Hr Edenhjelm afgifvit, men får särskildt tillägga i afseende på 5 §:n, der Utsk. föreslagit en högre charlas-sig.afgift för adels-, friherre- och grefvebref, att så länge Svenska representationen är indelt uti Stånd, hvarutaf adeln utgör ett, är det alldeles oriktigt att genom högre afgifter vilja förhindra delta 19 H. 53 418 D «n i-j J a 11 u o r i f. m.
Stånds ledamöter att bibehållas.
Det är klart alt döden utsläcker den ena siiigten efter den andra, och alt följaktligen nya ätter böra tillkomma, hvilket ej genom ökade af gifter bör försvåras.
Hvad sorn blifvit anmärkt mot de förhöjda afgifterna för ordensbref, anser jag äfven ganska rik tigt och instämmer uti hvad sorn blifvit yltradt deremot.
Likaså biträder jag hvad Gr.
Posse erinrat mot förhöjd eharlas-sig. afgift för transporlresoluliorier.
Jag vill icke upptaga li. o. Ad:s lid med ett närmare genomgående af detta betänk., emedan det redan lärer vara återremitteradt af de tre öfriga Stånden och således kommer att omarbetas eller åtminstone att blifva föremål för ytterligare granskning i Utskottet.
När det återkommer derifrån, får R. o. Ad. tillfälle att närmare pröfva detsamma och jag att göra mina anmärkn:r dervid.
Den af Hr Edenhjelm gjorda anmärkningen mot sättet att försälja slämpladt papper vid tingsställen biträder jag.
Jemte det jag i allo biträder livad Hr von Hartmansdorff nu yttrat, anhåller jag att vid den blifvande återremissen få tillägga, alt då behofvet icke fordrar en ökad inkomst genom chartse-sig nfgiflen, är det så mycket olämpligare att förhöja chartao på grefve-, friherre- och adelsdiplomer, som våra grundlagar erkänna och stadga dessa värdigheter såsom belöningar för förtjenster; hvadan en sådan beskattning skulle kunna gifva anledn. att betrakta förtjensten såsom en luxartikel i vårt land, hvilket jag dock hoppas icke skall blifva förhållandet.
Äfven jag anhåller om återremiss och stödjer denna min anhållan på samma grunder som de värde ledamöter, hvilka talat för ålerremiss, redan anfört; samt vill blott tillägga, alt jag finnér Utsk:s förfarande högst ensidigt och felaktigt, i strid med de bevillningsgrundsatser, som uti landet böra äga rum.
Också jag förenar mig med dem, som yttrat sig mot en förhöjd charlae-sig.afgift för fullmakt på innehafvaode tjenster.
Allmänna opinionen har redan tydligt uttalat sig mot accorder.
Vi skola akta oss att gå till samma mål på en annan väg.
Förhållandet blir nemi. i så måtto sämre för tjenstemannen, då han köper tjensten genom charta3-sig.afgiften, än då han erlägger summan i accord, att han i sednare fallet någon gång kunde få accordssumman tillbaka, då deremot den maculerade chartan hvarken kan eller får säljas.
Då Bevilln.Utsk. ökat chartae-sig.afgiften, har Utsk. således blott ökat orättvisan.
Af denna anledn. anhåller jag om ålerremiss af betänkandet.
Den af [Jr Rosenblad gjor - Den 27 Januari f. m. 4*9 da anmärkn:n erinrar mig örn en annan, sorn äfven torde påkalla återremiss.
Utsk. liar förhöjt chartan på ö'ppna bref för dem, som uppnå den fordna värdigheten af Riksråd, från 258 r:dr 16 sk. till 5oo r:dr.
Sedan vi kommit till det lyckliga statsskick, att Statsministrar, hvilka genom deras embeten tillhöra Rikets herrar, icke fortfara med embelet längre än fyra månader, så hafva R.
St. försigtigtvis befriat dem, likasom andra Statsrådsledamöter, från fullmaktslösen.
Mea Konungen äger att upphöja andra (örtjenta män till den fordna Riksrådsvärdigheten.
Skall denna rättigheten Honom betagas genom en ökad beskattning, desto nitra obillig, sorn hon ej utgår af ökad inkomst, utan tvertom höjer de utgifter, som den lönlösa titeln- i alla fall medförer?
Jag instämmer fullkomligen i Gr.
Gyldenstolpes mening, att det är olämpligt beskatta dem, sorn inträda i Statens tjenst, särdeles, numera då det knappa lönebeloppet är förknippadt med ett desto ymnigare mått af smädelse.
Statens tjenster skola derigenom blifva mindre eftersökta än hittills, och den tid komma, då Styrelsen får med så mycket större löner betala tjenslemännens biträden.
Under sådana förhållanden är det icke skäl att belasta fullmakterna med högre afgifter.
Snarare borde man lemna dem för intet, på sätt Gr.
Gyldenstolpe yrkat.
Till de anmärkn:r, som blifvit gjorda, får jag tillägga, att enligt Utskts förslag komma geometriska cliartors beskrifningar alt beläggas med stämpladt papper.
Utsk. har nemi. tillstyrkt alt vid slutet af den i första mom, af 4 §!l1 förekommande första afdelning skulle tilläggas orden: ''äfvensom landtmätare;” i följd hvaraf alla handlingar, hvarmed landtmätare hafva att skaffa, och således äfven geometriska cliartors beskrifningar skola med stämpladt papper beläggas, derigenom skiftesförrättningar blifva ännu kostsammare än de äro; ehuru man i allmänhet torde vara ense om att de lända till landets fördel och att de således icke böra försvåras genom alt göras kostsammare än 6om oundvikligen fordras.
I öfrigt och hvad angår Utsk:s förslag att domhafvandes rättighet att vid tingen hålla allmogen stämpladt papper tillhanda måtte upphöra, så hade jag önskat att någon jurist här velat yttra sig derom.
Grunden till Ulsk:s förslag i detta hänseende har varit den, alt klagomål försports deröfver alt domare icke sä fullständigt som vederbort charterat utgifna handlingar.
Enligt gällande chartce-sig.förordn. är det visserligen endast i nödfall, eller då handlingar befunnos antingen alldeles icke eller icke fullständigt charterade, som domaren ägde att desamma chartebelägga; men genom bruket har det kommit derhän, att nästan all chartering vid tingen sker genom domaren.
Emedlertid vore det väl, om vid ålerremissen de, som äga närmare kännedom om förhållandet, vil - Den 27 Januari f. m. le yttra sig derom, helst BorgnreSt. och jag tior äfven B011- deSt. beslutat återremiss i detta fall, under yrkande af strängare controller å handlingars chartering, i öfverensstämmelse med Hr Prylz’s reservation, Hr von Hartmansdorff:
Jag har ingenting emot den stränga controll å charlors begagnande vid offentliga handlingars utfärdande, eller deras beläggande dermed.
Men jag befarar att den controll, som Bevilln.Ulsk, uppgifvit, skulle måhända blifva till skada för allmogen sjelf, emedan det är tvifvelaktigt, huruvida någon sådan ehai teförsäljare skulle finna sin uträkning vid att slå upp bod vid ett tingsställe, der försäljningen måhända icke blefve så betydlig att hon motsvarade kostnaden.
För öfrigt fruktar jag att sådane försäljare icke hafva erforderlig kännedom om det chartebelopp, hvarmed hvarjehanda handlingar skola beläggas.
Jag vill minnas att böter äro förenade med ofullständig chartering, och att i sådant fall allmogen kunde komma att få betala för mycket.
Instämmande i allmänhet i de reservationer, som af Hrr Prytz och Edenhjelm blifvit afgifna, äfvensom särskildt i frågan ang:de påläggande af högre afgifter å sådana utmärkelser, som af Konungen enligt grundlagen kunna utdelas, får jag blott tillägga en önskan att få fästa TJtskjs uppmärksamhet på den omständigheten, att möjligtvis i en framlid, om anspråken å en allmän jemlikhet skulle göra sig gällande, R, St, på sådant sätt skulle äga i sin makt att helt och hållet omintetgöra ett af Konungens, i grundlagen stadgade, prerogaliver; ty likaväl som man nu föreslagit dessa betydligen förhöjda afgifter, kunde, med conseqvent utsträckning af samma princip, R.
St. framdeles bestämma 20 å 3o,ooo rtdr, och derigenom ändamålet vinnas, att en af Konungens i grundlag medgifna majestätsrättigheter blefve omöjliggjord.
Frih, von Schulzenheim, David:
Då emot förevar. betänk, åtskilliga anmärkmr blifvit gjorda, föreställer jag mig, att med anledn. deraf R, o. Ad, torde bevilja en återremiss of detsamma, Jag utber mig då alt äfven få göra en anmärkn., nemi. vid 5 §:n :
Här finnes upptagen en afgift af 66 r:dr 3?. sk. å öppna bref för commendeurer med Stora Korset af K.
Svärds- och WasaOrdnarna :
Jag torde med föranledande häraf böra upplysa, att dylika diplomer aldrig, enligt Ordens statuter, utfärdas.
Sådana bref utfärdas endast för commendeurer af nämnda ordnar, och då desse commendeurer upphöjas lill värdigheten att vara commendeurer med Stora Korset, utfärdas derpå aldrig nya diplomer , utan erlägges derför endast en afgift till ordenscassan, Af sådan orsak skulle jag hemställa, att stadgandet om en charta till 66 r:dr 3a sk. på diplomer, som icke finnas, måtte ur förslaget utgå; och i .allmänhet hvad D en aj Januari f. m. släinpl. p ippersafgiflen å ordensbref angar, alt nian dervid följde deli tariff, sorn i ordens-statutei na finnes upptagen, och hvilken är -betydligt lägre än denna, Jag vill likväl mindi e insistera på denna punkt, ehuru den ej saknar vigt, än pä den förslå, nemi, alt afgifleu af 66 r;dr 32 sk. för bi ef å värdigheter att vara cominendeur med Stora Korset a( K.
Svärds- eller WasaOrden mätte utgå.
Jag anhåller, att dessa anmärkntr mätte få åtfölja den återreroiss, hvarom äfven j-ig vågar anhålla.
Frih, Doye, Ludv,:
En värd ledamot har önskat, att någon jurist ville yttra sig i frågan, och ehuru jag icke kan fullgöra hans särskilda begäran att ingå i ett vidlyftigt anförande, vill jag likväl åtlyda hans uppkallande och förklara, att äfven jag anser den föreslagna förändringen af särskild försäljning vid tingsställena af stämpladt papper vara ett förslag, som icke låter verkställa sig.
Äfven om jag antager att personer skulle finnas, som vore hugade att der, som en annan ledamot yttrat, slå upp butiker för charttesig, försäljning och underkasta sig äfventyret af vinst och förlust, så lager jag dock för gifvet, att många skola de icke blifva; ty sjelfva de juridiska föreskrifterna om olikheten i ehartse-sig.beräkningen i förhållande till det ämne, sorn handlingen angår, såsom t, ex, bouppteckningar, skuldfordringar m. na., allt sådant, säger jag, är olika efter ämnets olika föi hållande.
Del fordras hos försa 1 jningsmanncn kännedom häraf, och för öfrigt kan man finna, då man betraktar hurudan provisionen skall blifva på försäljningen, om den icke orimligen förhöjes, att det icke lönar mödan att fortsätta försöket, och hoppas jag således att Utsk, matte förändra sitt förslag i denna del.
Slutligen kan jag ej neka, det ju Hr Lagerheim i principen har rätt, Tillägger grundlagen Konungen prerogativet all utnämna värdigheter, vare sig inom tjenstemannnclassen eller ordnarna, så skall hela detta prerogativ framdeles tillintetgöras genom en så hög beskattning att ingen vill emottaga utmärkelsen.
Jag förenar mig således icke allenast i den anmärkn., som Hr Lagerheim gjort, utan äfven i hvad Hr von Hartmansdorff framställt, och begär proposition lill återremiss å betänkandet.
Hamilton, Henning Ludv, Hugo:
Det kan så mycket mindre vara min mening att motsätta mig återremiss, som äfven jag är en bland reservanterna mot detta betänkande.
Jag anhåller blott att få yttra några ord i anledn. af de gjorda anmärkningarna, En talare har anmärkt alt någon afgift lör commendeursbref å Svärds- och Wasa» ordnarnes stora kors icke barde vara bestämd.
En sådan afgift finnes likväl i nu gällande chartre-sig.förorda, utsatt.
Dessa afgifter äro af Konungen sjelf bestämda, och Utsk. har derigenom haft en anleda, alt äfven utsätla någon sådan, ehuru Den 27 Januari f. ra. jag icke gillat att den blifvit så hög sorn nu skett.
Föröfrigt försvarar jag icke denna förhöjning, inen anser mig böra uppgifva anledningen dertill vara, alt afgiften af förra Ständer bestämdes i enlighet med Utsk:s nu afgifna förslag, och att åtskilige ledamöter inom Utsk. betviflat Konungens grundJagsenliga rätt att deruti göra förändring.
Jag hörer äfven till detta antal, men då jag gillar åtgärden, anser jag mig böra skilja huruvida förhöjningen varit laglig eller lämplig, oell instämmer således med dem, som ansett alt nfgifterna böra nedsättas tili hvad nu gällande författning innehåller.
1 afseende på den punkten, som rörer chartae-sig.försäljning vid tingsställena, så har Utsk. framställt sitt förslag härom i anleda, af åtskilliga derom väckta motioner, och hvilka synas haft en gilltig grund i de mångå missbruk, som vid chartas-sig,försäljning blifvit begångna.
Det upplystes inom Utsk. hafva inträffat, att domare emottngit handlingar jemte chartae-sig.afgiften, men, i stället att med chartasig. belägga dessa handlingar, behållit nämnda afgift för sig sjelfva, som bevis hvarpå anförts, att hos en domare funnits 3oo st. ocharterade fastebref och andra handlingar samt hos en annan öfver 70 st,, hvarför också åtskillige domare, som varit angelägne om att icke misstänkas för en slik försnillning, uppdragit åt någon af sitt cancelli eller någon annan alt taga charteförsäljningen om händer, ehuru denna försäljning enligt författningen tillhörer domarena sjelfva.
DA således det icke blott är uppenbart att betydliga missbruk ägt rum, ulan äfven att de varit så stora att domare ansett sig föranlåtne att i viss män eludera författningen, elniru på lagligt sätt, då de varit försedde med charta-sig. till försäljning, så tror jag alt Utsk, gjort rätt alt föreslå en sådan åtgärd, som blifvit proponerad ; men jag instämmer dock i hvad Hr Westlinger i sin reservation framställt och yrkar således äfven ålerremiss.
Rehbinder, Fredr. Willi,:
Det är till följd af Gr.
Mörners, August, yttrande, ang:de charlae-sig.-försaljliingsmäns anställande vid tingsställen, som jag begärt ordet; och mitt uppträdande har blifvit så mycket mera påkal» ladt i anledn. af hvad Gr.
Hamilton nyss anfört.
Jag tror att en försnillning, sådan som den ädle Grefven omtalat, måtte inom domarecorpsen vara högst sällsynt, och Utskts förslag om anställande af särskilda chartse-sig.- försäljare vid tingsställena synes verkligen innefatta ett slags misstroende emot domare i allmänhet.
Om någon medlem af domarecorpsen skulle förhålla sig så oriktigt, som man sagt, och hvarpå Gr.
Hamilton uppgifvit exempel, så är ett sådant förfarande belagdt med högst svåra höter, och farhågan alt blifva upptäckt samt den deraf följande skammen hör vara en tillräcklig controll mot dylika missbruk, om ej D c ii 37 Januari f. m. 4^3 rättskänslan i delta fall skulle göra tillfyllest.
Dessutom tror jag det icke gå an vid flera tingsställen att anställa särskilda chartse-sig.-försäljningsman; ty om det skulle låta sig göra vid några, läte det sig visserligen icke verkställa vid alla.
Jag anhåller att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja den, som jag förmodar, blifvande åtcrremissen lill TJtsk., under det att jag tillika förklarar, det jag, hvad betänk. i öfrigt vidkommer, instämmer i hvad Hr Lagerheim anfört.
Jag har egentligen begärt ordet i nnledn. af Gr.
Hamiltons yttrande, och ber alt få fästa uppmärksamheten derpå, alt, äfven med antagande af de controllör Utsk. föreslagit, är derföre icke den anmärkta saken afhjelpt.
Grefven har nämnt att underslef ägt rum vid chartering af fastebref: jag får då upplysa, att fastebref icke öro handlingar, som till häradsrätt ingifvas, utan som derifrån utg ifvås.
Hvad controllen angår, får jag nämna, att om äfven vid tingsställena funnos personer, som skulle tillhandahålla allmänheten stämpladt papper, för alt bilägans de handlingar, som skola till rätten ingifvas; så följer icke deraf, att detta utgör någon conlrol! på att de handlingar, sorn af domaren till parter utgifvas, oell deribland fastebref, äro med eharta-sig. försedda.
Det åligger deri som emottager dessa handlingar att tillse, det de behörigen äro charlerade.
Med förvåning har jag hört framställas ett förhållande, som jag skulle, framstäldt i allmänhet af någon mindre aktningsvärd ledamot än Gr.
Hamilton, betvifla möjligheten utaf.
Det synes mig högst tvifvelaktigt, att någon, som falt fasta skulle åtnöja sig med alt betala fastehrelvet utan atl efterse om detsamma vöre charteradt eller icke, och det synes mig i högsta måtto tvifvelaktigt att någon domare skulle äfventyra det förskräckliga ansvaret af förlust, jag hade så när sagt, af heder och ära, om han emottoge betalning för chartan, men gåfve handlingen ocharterad.
Likväl och då en ledamot sagt, att sådant varit möjligt, får jag icke sätta det i tvifvel; men det upplyser icke särdeles frågan, ty om det varit en möjlighet, så måste felet ligga i brist på correctiver.
Har man föreslagit säkra correctiver nu?
Måhända har den, som blef anförtrodd kramm eyrket att särskildt försälja charta-sigillata, måhända har han mindre att äfventyra i sin existimation än domaren, 0111 han skulle handla så skamlöst som vi hört omtalas.
Jag skulle tro, att den moraliska garantien blefve sämre än förut, och påstår, alt om sådana underslef kunna äga rum, ligger hela felet i brist på correcliv.
Chartse-sig.inrättningen har en ombudsman, hans tillvaro mätte hafva för ändamål att utgöra en controll öfver Den 27 Januari f. m. tillämpningen af chartas-sig.förordningen, och om han gör sig ilen möllan alt fara omkring och jemföra chartan med faslebrefven, så skola alla underslef snart upptäckas.
Hamilton; Då tvänne ledamöter fästat sig vid ordet ”fastebref,’’ får jag erinra att jag vid Uttalandet af detta ord tilläde; ”eller andra handlingar.”
Jag tilläde dessa ord, emedan jag alltför val kände det förhållande med fastebref, hvarom Gr.
Boye talal, och att således egentliga underslef ägt rum med de andra af mig icke specificerade handlingar.
Man har ansett den af Lftsk. föreslagna ålgård såsom kränkande för domarecorpsen: jag får saga, att jag bi t rädt CJtsk:s förslag af aktning för denna corps, med hvars befattning jag icke anser en krämarehandtering förenlig; och då flere af Utskis ledamöter, särdeles af BondeSt., fällt yttranden örn domarena i sina hemorter, som gifvit anleda, att tro det hvarje förhållande i och för deras tjenst, som möjligtvis kunde kasta skugga på dem, vore nödvändigt att undanrödja; så har jag med min röst bifallit det förslag, hvarigenom allt underslef å domrarnes sida blefve omöjligt och således icke heller ens misstanken derför blefve^ möjlig.
Måhända blir chartae-sig.försäljning icke lätt att åstadkomma, det känner jag icke, ty jag harie* ke varit på tingsställena och känner ej förhållandet i landsorten; likväl får jag fästa uppmärksamheten på innehållet af 17 §‘.n 4 morn., hvarvid af Lftsk, är föreslaget att tillägga, del hvarje försäljningsman bör under pågående ling stämpladt papper allmänheten tillhandahålla.
Man har sagt, att det kunde hända att desse personer ej voro hemmastadde i chartae-sig.författningen, och att allmogen af dem kunde på något sätt blifva bedragen : men då domaren jemväl är vid tingsstället tillstädes och således kan lemna upplysningar ang:de det rätta chartebeloppet och den som köpt för stor charta kan återgå till försäljningsmannen för att göra utbyte, ser jag ej någon särdeles fara i detta afseende vara å färde.