Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs ä nyo LagUrstollets den 4 Novem, ber pä bordet lagda Betänkande af den n Ockober, i anledning af RiksdagsFullmägtigen frän Christi, anstad Herr 1^.
H. l>lorIinA8 Memorial, hwari förestäs, art alla de brott, som af de i Städerna Garnisonerande Soldater, Artillerister och Ryttare begäs utom Caserner och Baraqver, samt ej eller kunna fa namn af Subordinationsbrott, mätte wid OrdinarisDomsiolar upptagas, undersökas och dömmas.
A LagUtskoktets i detta Betänkande hära gifne afstyrkande gjorde Herr Grefwen och LandtMarftalken. proposition, hwilken af Ridderjkapet och Adeln: Bifölls.
Sluten Den 14 November.' 725 Slu'ettgen föredrogs ä nyo LagUtskctets den 4 November eftermiddagen pä bordet lagda Betänkande af den n October 1829, rörande wilkor wid afhandlingar om fast egendom.
Arfherre 6zcIIenlljerna, ^xsl Lric, erindrade här-vid, att det, såsom en alla säljare och köpare tillhörande rättighet bör wara öfwerlämnadt ät deras egen fria wilja och bepröfwande, akt wid köps afftutande, fä sins emellan aftala och öfwerenskomma om de wilkor, som de sinna för sig de tjenligasts wara, och tillstyrkte derföre, att den af L gUtskoitet i en sadan frihet nn föreflagne inskränkning mätte af Högloft.
Ridderskapet och Adeln warda ogillad. Zerr ak kilintoderA, Willielm, Uppläste till Prolocollet följande.
Om dek någon gäng handt., att en köpare af fastighet blifwit lidande eller hindrad i odling genom förra säljarens förbehäll om egendomens ater inlösen, dä den kommit ur hans slagt, sä bör wäl en sadan tillfällighet icke blifwa något gällande skäl, att förminska den frihet, en hwar laglig ägare har, alt fritt förordna om sin egendom.
Det inträffade lidandet blir icke någon följd af det gjorda förbehället, utan ensamt af köparens försummelse, att förese sin säkerhet, i hwilket fall han ej har nägon annan att skylla än sig sjelf, som sig . ej bättre föresett, och vin än en senare köpare skulle äga bättre hushällssörmäga, än dest säljare, sä bör detta likwäl ej förandra allmänna principen för ägande rätten och 728 Den 14 November. rättwlsan.
Dä en rättmätig ägare har i sitt wald atk borkgifwa sin egendom för intet/ all afhända den med eller utan wiikor, för en större eller mindre köpesumma, sä matte han wäl äfwen fä bibehålla den rätt ostörd, att begagna sig af en förbehållen lösningsrätt, fäsom motfwarigt hans wälwilja, att för en minstad köpesumma afstä sin egendom till en medellös anförwandt och om denna sistnämnde genom mrsihushällning eller andra händelser, sättes ur tillfälle att kunna rätt wärda samma egendom eller i behof akt den afyttra, sä akt hans wälgörares ändamål förfelar, sä inser jag ej minsta stal eller billighet, att betaga säljaren den lösningssörmän han sig förbehällit.
Jag tror deremot, att ett sädant förbehåll bör göra köparen nu mer omtänkt, att hushålla wäl med egendomen, dä han skulle förlora genom desi afsalu och i allt fall mäste i lagstipningen den regel äga företräde som bjuder, Lat justitia L pereat Anastus.
För Min del kan jag således e) undgä, att bestrida LagUtstoktets Betänkande i detta ämne, sä atk, hädanefter, som hittills, en hwar mä wara förbunden, att rätta sig efter det ästaldt ar: Zerr von IllaustvosK', Larl 6ustak Keinbolst.
Dä anmärkningar blifwit gjorde emot LagUtstottetS uu upplästa Betänkande torde det tillätas mig sä. som med em uti bemäldte Utskott, närmare upplysa, det stil hwara Utskottet förnämligast haft ögnamärket wid tillstyrkandet af ifräga warande Lagförändring eller tillägg.
Ej Dm 14 November. 727 Ej någon kan emolsäga, att såsom den ward» Ledamoten, hwilken sist talat, behagat yttra sig, be, rörde tillstyrkande innefattar någon inskränkning uti den fria dispositions rätt som synes böra tillhöra en fullkomlig ägande rätt; men den princip Lagstiftaren alltid följt, mäste jemwäl wid sammanfattande af nya Lagar, eller förändring af de gamla iakttagas, att nemligen enär Individuel i Samhället mistbruka den dem förunde frihet till den grad, att stadeliga följder i del allmänna astadlommas, genom en skälig inskränkning derutinnan, sätta en gränts för den obilliga och ösiverdrifna egennyttan; emedan det allmännas wäl mäste äga företräde för enskildes obehöriga winst.
Dä man i denna synpunkt betraktar ofwanberörde amne tror jag, att Laglpstot» tets tillstyrkande stall finnas wara lika rättwist som billigt.
Den frihet för en säljare, att utan inskränkning fä wid försäljandet af dest fasta egendom stadga det willor, akt enär samma framdeles upplätes ät någon utom första köparens slägt, första säl» jarens efterkommande Arfwingar stola hafwa rät ig» hek, att inlösa den för sä stor summa, som deras Förfäder annammar, grundlägger osäkerhet i allmän, het ej mindre för köpare och säljare as fasta egen. domar än ock för Längifwarc, hwilke okunni-e om det förbehåll angående lösningsrätt, hwarom de icke eller kunna erhälla kännedom, emedan den som i handom har elt äldre Ducoment, hwarigenom en sä« dan rätt honom tillkommer, sorgfälligt lärer dölja det intill dest han ser sikt ros uti afhandlingar sig inläta, men wid Lagfarten med denna egendom warda öfwerrumplade af densia fördolda forntidens Hand - 72 8 Den 14 Novcmbet Handling, och med det samma pä ett förmanande sätt beröfwadc deras aldrig lagligt förwerkade psn rungesummor.
Exempler hara arv ej sällsynta.
Er farenheten har wisat, huruledes anspråk blifwit märkte och äftvcn bifallne alt fä pä detta sätt för en NN. ga summa återlösa egendomar, hwilka i forntiden till och med för sekler tillbakas blifwit sälde, men sedermera enligt fasiigheternes stigande warde u -.pflattade och köpke till flera hundrade PrcEent högre än den salusumma hwarefrer lösningsrätten beräknas; hwilka ömkanswärda olägenheter därigenom mäste inträffa för de sednaste säljare och köpare samt deras Borgenärer, och dä mängfalldiga Rättegångar, hwilka de>igenom grundläggas, äfwM angående de förbättringar, hwilka tid efter annan än as den ena än af den andra egendomens innehaftoaren blifwit gjorde, och om hemul m. m. äro för synbare, att kunna undfalla wise och upplyste Lagstiftares uppmärksamhet.
Och deste olägenheter kunna oftast oak«. tadt all försigtighet icke sörekommas.
En köpare tror sig säker enär han wid handelns ingående, sär säljarens åtkomst Handlingar Fastebref; uti intetdera af. deste
Dscumenler finnas innryckte något äldre Lösningswilkor, svin kan ock utan flärd förswinna utur närwarands tids Handlingar, derigenom att egendomen, efter första Köparens frånfälle, i flera leder gatt i
Ars och sista säljaren häst rätt att tillwinna sig Domstolens Fastebref, enär han företett Laga kraft rvunnit Arfffifles instrument, hwarigenom hans åtkomst styrkes och befästes.
En Längiftvare anser fig hafwa iaktagit all möjlig försigtighet, enär han innan Lanefummans utgifwande ej
Den 14 November» 729 klenast städat Länkagarens åtkomst Handlingar och finner deraf ägande rätten werkeligen tillhöra Löntagaren, samt ivärdet ä egendomen hwanrtinnan inteckning östas och medgifwes; utan jämwöl förskaffa! wederbörande
Domares gravatrons demis.
Men tvid försäljande af denna egendom', denna pant, ivar. da sedermera alla dessa Contracter, oaktadt de iakttagit, hwad Lagarne i thy fall förestrifwa, och hafna anledning att trygga sig wid alle deste Laga åtgärder, ckk-.val därade af ett Documenk, ofta för Secler ti,',bakars uchifwit, hwarigenom de alle, ehuru man a ömse sidor handladt redligt, blifwa försatte u i ett obotelig! lidande.
Och manne ej Lagstiftaren bör förekomma en sadan för allmänna wälsärden stavelig osed, Jo! det är ett anspräk hwartill Samhället har desto större rätt, som dylika lösningswilkor äro blott sgller och rännsnaror, ej för samtiden, dä de tittdanades uran för efterkommande»,'; och ej någon egenteligen genom ett förbud deremot lider, men en straffwärd egennytta derigenom förekommes, hälst för den olunnigare delen medborgare, hwilka icke inse den stadeliga inflytelse, som genom bejakande till ofwanberörde wilker tillskapas för deras askomlingar, emedan i händelse egendomarne skulle mot hwad Seclers erfarenhet hittills wisat, falla -i ivärde, ej någon som innehar ett Document, angående Lösningsrätt, lärer deraf begagna sig, och ömsesidiga rättigheter och förbindelser för ingen del äro motswarige.
Icke är det owanligt, att Lagstiftaren i fädane fall stadgar förbud.
Wära Taxor för wista näringsgrenar, Lagens stadgande att ej högre ränka än 6 ProCent sär wilkoras för Penninaelän.
Och Åtskilliga - 7zo Den i4 November» ga Oeconomista förcstrifter styrker denna sanning, och att Lagstiftaren alltid derom warit sorgfällig, att förekomma en okostig winst och ett straffbart ockrande pä medmennistorS bekostnad.
Flere stal kunde af mig frambringas; Men som anmärkningar blifvit gjorde emot LagUtstottets Betänkande, mätte wäl detta, enligt Regeringsformen, återremitteras till Ulstottet, som dä äger tillfälle, a't omständeligare utweckla de grunder, hwarä Utstottels Ledamöter deras öfwertygelse fästat. Zerr »k klinteberg, Jag päminner mig ef, att det af Herr von Hauboist' nu ä beropade stäl, om Jnteckningsägares befarade lidande, blifwit ribe» ropar af LagUtstottet, säsom medwerkande till dest Förflag om insänkning i sälljarens rätt, att med det i frägastälde wilkoret afhända sin egendom, men dä genom Kongl. Förklaringen af är 1805 öfwer 10 Cap. JordaBalken en wist prescriptions tid är stadgad för en hwar att wäcka fräga om en fädan rättighet, som utgör ämnet för denna öfwerläggning, sä förmodar jag att Herr von Istsusrvolkks förberörde anmärkning derigenom torde kunna förfalla, och det ändamäl hufwudfakcligen wara wunnik, som af honsm äsyftas.
Arr von Hsusvvoliks, Jag sär äran till hwad jag nyligen anfört, i anledning af hwad den wärde Ledamoten, Herr JustitiaRLdet sk klinteberg, nu pttrat, wördsammast tillägga, att det af honom äbe*vpade 1805 ärs Kongl.
Päbud, styrker ännu mer san - Den 14 November. 731 sanningen af min uppgift, och att oord?-' igarne, som nu af Lagutskottet genom dest tillstyrkande sökas att hammas, stigit till den hvid, att de redan för flera ör sedan wäckt Regeringens Nådiga uppmärksamhet; och som 1805 ärs Kongl.
Förklaring har afseende endast ä deste wilkorlige köpe-ofhandlingar, hwilka dittills blifwit afflutade, synes ännu mer nödigt, att ett allmänt förbud utfärdas emot flike afhandlingars upprättande hädanefter, och jemwäl att den i 1805 ärs Kongl, fört läring stadgade längre prescriplions tid infkrankes.
Herr Erefiven och LandtMarfkalken, propvnerave i sölje af de nu gjorde anmärkningar älerremiste af LagUtstottets Betänkande, hwilken Bifölis: Höglofl.
Ridderstapet och Adeln ätfkildes kl. 2.
In kiäem krötocolli 6.
Liiverkolxe.
Lör.
Den l4 Aspenibirr- r Detta Prvtocöll ^o^aeNom förläggning kommit ätt förbigås, tilläggs här, för akt läsas' i ordniNgett ester sidan 7;t af November mänads Protocoller, Tisdagen den 14 Nowember.
Plenum klockan 6 eftermiddagen Uppläste Herr Åkerstein, Uaraist- ett sä lys dande Wördfamt
Sorst till min kunskap kommis att wid nyck Staternas reglerande i Stars Utskottet, Finska KalActillcrie-Regemeriket icke är upptagit, sä lärck bstft iva en följd alt Regementet skall upplösas, indra» gas och Befälet stäilaS pä cppeetanee Star.
Enligt Konungens Ordres i början af inttewas rande ar är Regementets hufwudstation i Gefle, votz hwareft den nu warande styrkan jemte betydeliga föeräder sig beflnner.
Som Ledamot af Höglofl.
Ridderskapet vch A^ deln, som Militaire, men mäst såsom Ehef för dek olyckliga Regemente simoro öde nu är ifräga, magae jag i ödmjukhet framställa Högwälborne Herk Gref» wen ost) Landt-Marskalken samt Höglofl.
Ridder» skåpet och Adelno mogna pröfning, huruwida en sä» dan reduction katt anseS nyttig, ester öfrvekettsstäm KMuSS Zjerde Band.
Nl s I s
Den 14 November» » » mande
Med dek stora ändamälqH^att bewaka Rikets gränsor, som i Militairifft afseende aldrig bör lämnas ur sigle.
Alla föregående krig, men särdeles dek nu.öfwerstandna, hafwa bewisat otillräckligheten af Artiileric-manstap, da styrkan under 2:ne ärS campagner ifrån nära 4200 warit ökad till 7220 man, samt således inemot fördubblad, och lärer ej eller nägon kunna bestrida, att af de Troupper, som under fred bibehallaS, Artilleri? är ibland de angelägnaste, såsom fordrande mästa tiden kill desi öfning, hwilken mäste wara förenad med beständiga studier, experiment» och arbeten.
Da nu en oswikelig erfarenhet upplyst att den numeraire styrkan wi hitintills ägt af AnillericTroupper, äftven efter förlusten af Finland pä långt när icke förflär kill Fästningarnes och Falt-ArtillerietS serverande; alla Amunitione- och Artillerie-arbe, tens bestridande, samt till besiqtningar, tjenstgöring och förrättningar af sä mängfaldiqa stag, och dä ingen lärer kunna pästä, att de härtill erforderliga kunskaper jemte nödig öfning att dem rätt anwända, kunna wid ett infallande krig genast bibringas löfner- Underbefäl och Manskap, hwilket nödwändigt ^maste i fredlig tid danas lill sitt mödosamma yrke, sä lärer den frägan ej kunna anses ur sin ordning, Lr det nu ögnablicket att reducera ett helt ArtillerieRegememe, och art upplösa nära fjerdedelen af den styrka, som, särdeles efter nu anlagen kactique, redan wisat sig wara otillräcklig.
Artilletie har gjordt, och kan göra all Garnisons tjenst t likhet med Jnfamerie, och Trouppen kostar - Den 14 November. z star mindre att underhälla emedan den ej är försedd med gewär.
Ekk Jnfamcrie tilldanas lättare wid början af ett faltläg, vä deremot en menniskas hela lifstid osta är otillräckelig att grundeligen inhämta Arttllerie-melien.
Ehuru Finland är förlorad följer icke deraf att Finska Artillerit - Regementet är öswerflövigt, utan jag anhäller art den frägan mätte komma v rider noggrannaste pröfning; kan tvär närwarande Arkillerie-styrka käla större eller mindre reduction, utan att blottställa Rikets sörswar?
Men mätte tillätaS mia nämna ari err mitzkag häruti kan medföra obe» räkneliga följder.
Men om jag nu frän en Militairisk synepunkk yltrat nödwändigheten af Finska Artillerie-Regementets bibehällande, torde äfwen mig tillätaö alt i rättwisans, ädelmodets och mensklighetens namn vakalla Höglofl.
Ständers uppmärksamhet för mina lidande Kamrater, Officers - Corpsen, StatsBetjenter, Under-Officerare och Manskap af della Regemente.
Efter ekt Fältrog, hwars mödor jag ej bör nämna, och ber Artilleriets förtjcnster icke af mig bör bedömas, är nu Finska Artillecie-Regementet äterkommet i Moderslandets sköte, efter att i Finland hafwa förlorat allt, utom dest med ömmaste uppoffringar bibehallna tillfredsställelse akt hafwa uppfyllt sina pligter.
Detta Regemente är nu det enda som bär namn af Finskt; mätte Swensk» Nationen mi denna
Stam alltrv pämiimas om det n»grma 4 Den l4 November. warma nit för Fäderneslandets wälgang och förr swar, som sä ihärdigt Utmärkt Fjnske Troupperne, och mätte (om jag sä sär yttra mig) Swensta Nationens erkänsla pä något sätt återfalla pä denna enda lämning as ert troget Folk.
Att nu se mig jenne mina aktningöwärda Kamrater as Finsta Arrillerie.
Regementet, som ester et» förödande krig hit återkommit endast bestämde till nya förluster, beständig fkilsmäsia, fördelning 06) »»flyttning pä andra Regementet, efter att hafwa uppoffrat sig för Fäderneslandet, och kanske nu mista en ester mänga ärS
Hägen tjenstgöring wunnen möjelighet till utkomst wore ett misiöde för mig och mina Kamrater lika särande i enskildt afseende, som att
Regementets upplösning skulle werkställas i en tid dä behofwet af ökadt Artilleris uppenbarligen wisar sig, med stäk skulle qlfwa en swar anledning till nedslagenhet och misitröstan för dem, som nitälskat för Fäderneölan» Vers förswar och uppräkthällande.
Till undwikande af de wädliga äfwemyr i detta sä högst wigtiga afseende, framställer jag således i största ödmjukhet still Högwälborne Herr Grefwe» och Landt - Marskalken samt Högloft.
Ridderskapet och Adelns bifall, att Finska Artillerie - Regementet af 8oo mans styrka, mätte med desi Compagnie »Befäl och Stab öfwerflyktas pä Swensk Skak, och att
Regementet hädanefter fär njuta lika rätt och förmäner, som det i Finland innehaft, hwarjemte jag ödmjukeligen anhalier om tillständ att delta anförande såsom innefattande ett ämne af den mäst efterränkeliga och wigtiga bcfkaffenhett fä med de öfriga -resperkive Riks-Sländen comnmniceraS.
Remit - Den i4 November.
5 Remitterades till StatS-Utskottet, och lemnades Författaren tillstånd att detta Memorial med de öfriga respecttve Ständen kommunicera. Zerr NannerArm, ^oban, hade inlämnade följande: ödmjukaste Memorial!
Ibland den mängd as Lagar och Författningar, som funnils mer och mindre hinderlige för Landers odling och den frihet uri sältet att anwända sin jord, som hwarje ägare dertill bör ätnjuta, torde med Ml knnna räknas sa wäl allmänna Lagens förbud emot skattskyldig Jords minskning nki 4 Cap. ^ §. Jorda-Balken, som »677 ars Kongl. Placat och flere härom utkomne Påbud.
Jag erkänner giltigheten af det Ml, att en 0, förständig
Jordägare icke bör kunna frän kohlstaden skilja sa stor del af sine ägor, akt äterstoden betungad med en högre
Mkt än den täl, icke kan utgöra den, och de öfrige Mldigheter, som tvid hemmanet häfta, hwarigenom bäve der allmännas och enskiltas rätt och säkerhet skulle kunna minskas eller försvinna; men dä möjeligheten är att förekomma sädane misibruk och att bereda för Hemmansägare en mera tvidsträkt rätt än de hittills ägt, att till större eller
Mindre del skilja sin jord; sä synes mig» att förändring uti wara härom gällande Lagar sknlle för Landtbruket medföra en ofelbar nytta.
Hemmansägare - ?
Den 14 November gare hofwa rätt, att under wisia wilker öfwerkäta besittningen af Torp och Lägenheter. som lyda till deras Hemman, samt att pä sine agor anlägga eller täta anlägga Torp och Nybyggen.
För arbetsföre personer, hwilka utan eller med sä ringa förmögenhet, att de icke kunna inköpa en hemmansdel, b->r detta hittills warit en urwäg, som Laqarne ler tt dem, att med arbete förskaffa sig en bostad 0- en pä wisir sätt oberoende Utkomst; men förpantn igor och arrenden kunna endast stutaö pä wisia af r gar till det högsta bestämda är, och det beror af Jordägaren, att antingen under contracks-kiden, för en ofta nog obetydlig förseelse, eller ester ven utsätta tidens förlopp uppsagga Nybyggaren eller Torpsinnehafwaren, och att pä detta sätt bringa en Famille, som genom mängärigt arbete beredt sig en Möjelig utkomst till saknad deraf.
Till följderna af besia sätt för upplätande af Jord kunna räknas, att Nybyggaren eller Torparen åtminstone tvid flutet af sin besitmingsnd wansköter de hus och den jord, som han snart mäste lämna och att han misihushällar med den skog, som han icke längre får begagna samt fluteligen, att sädane flyttningar sällan ske utan Rättegångar, som fullkomna den afträdandes utarmande.
Pä den frägan, huru »vidsträckt Hemmansägares rätt bör wara, atttklyfwa sin jord, yttrar jag min tanka, art denna rättighet bör wara oinskränkt, med det enda förbehåll, att jorden, huru den ock blifwit styckad, är gemensamt answarig för alla de förut efter Hemmantaler utgående skyldigheter, och alt Den r 4 November. att således wid faln deraf, altid mäste iagttagae,att skatter och skyldigheter, Uti ett rigtigt förhållande jemkas emellan de klyfde delarne.
Akt detta kan ske utan vreda eller wada för Hemmaneno bestånd och skattens Utgående bestyrkeS deraf, att pä mänga ställen finnes uii Landvorterne hemman klufne Uti Indelar 24:delar och derunder.
Men om ocksä för det närwarande man will rrv försigtigheten fordra, att ej pä detta sättet urwidga hemmansklyfningar eller tillära falu och fördelning af jord ester säljares och köpaieS godtfinnande, hwitket fält blifwer l mitt omdöme hufmudsakeligen bidragande tili Landels odling och den arbetande nyttiga FclkmängdenS tillwäxr; Sä syneS mig, att åtminstone i enlighet med grundskatterna uti wära gällande Författningar, deffe böra salunda förklaras: att, utom det alla hemman utan undantag, mä klyfwas och delas fanx ntbrykas efter lika grunder, det äfwen mä wara tillätit för ägarnc till enstaka hemman eller till flere hemman, dä hwarje ägare har sin ägorymd afskiljd ifrän sammanblandning med andra hemmansägare, att, pä fatt Kongl. Förordningen den 2 Februari 1807 uri iZ z. tilläter hemmansagare, som erhållit enskifresdelniug och utbrytning till främmande personer upplära med ägande rätt »ö-del eller der» utöfwer af sin ouppodlade Jordrymd.
I. klrmnerstamRemitterades till Lag-Utskottet.
Juste, ?
Den r§ Nopemdee.
Justerades följande; Utdrag as Protocoilet, hället i Högloft.
Ridder» skapeks och ?loesns Plenum ben 14 No, Vember 1809. D, D. Bifölls till alla delar Skåls - Utskottets ben 4 dennes uppläste Protocolls-vtdrag rörande indragning af Adelpfane-Regemenret: hiv^om de öfrige respccnve Sränben genom Utdrag of Protokollet skulle wänligen underrättas. h/t Luxra.
S« D. Jämte meddelande af gjorde anmärkningar wid Lag-UtskorketS den 4 November pä bor» det lögde och nu ä nyo föredraqne Betänkande, rörande wilksr wid afhandlingar om fast egendom, hesiöt Ridderskapet och Adeln berörde Betänkande tils sörnyadt urlätande af Lag-Usffottek äterförwisa» h/t luxr,.
S D, Ef er förnyad uppläsning af StatSUtskottets deg 7 November pä bordek lagda Protokoll u ^ . rörande hnruwrda den till Utskortet re »" om Vrlkops-Embetenas indragning Utskottet förelagas i sammanhang med om it> nqdär till Slaten af alla lediga blifwanbe Embeten och Tjenster, heflöt Ridderskap?! och skokkels den 4 dennes pa bordel, .agda iEanrande, rörande RiksdagSFullmägtigens frän Christian^^d Herr L>. bl. >bc>rlinZs gjorde fö''^^ - brott, som af De t Skäderne Garn ger, Artillerister och Ryktare begäs u h Baraqner, samt ej heller kunde 'abordinations-brorr, "
Matte wid vrdinarr ptagaö, undersökas och dömas-, vä) .,»apet och Adeln alt lill alla delar gilla Wottcts häröfwer asgifna Utlåtande, hwarom de ge respective Sränden genom Utdrag af Protocolk wän/igen ^ull? underrättas.
Ht sr»t-.'.r S. D ett ifrån Constitutions-Ut stkotlet in - anledning af ett till samina m. m.
Herr Doctor 8ven » > ^wit stkristeligt anförande ga>-dt,Makt någon författning mar hwarigenom Ärkestiftet wid Ärkebifko erhälla en förbättrad rösträttighet.
Constilurions-Utffottet i wiscén, de härpä ) nu till Riksens Stander un derstaldt, bestör Rivderskapet och Adeln stkulle" såsom innebärande ,ctt tillägg till Grundlagei^enligit Regerings-formens förcffrift hwitå, för E såsom wid denna Riksdag wäckt, wid nästkon^nande upptagas och afgöraS.
Och skulle de öfrige respective Ständen genom Utdrag af Protokollet härom tvänligen underrättas.
IIt luxe».
Upplä - Den i? 9 vö) Adeln, efter mSle.s behörig öfwerwägande. anmoda "Slats-Utffonet att dcv ^rsti» " ^ ^. rörde frågor såsom etl särsktldt ^»uu' loret.ga ^ handla.
Dt supra - S D För„ 4 November rande lä' sig yppa, Ciwile ft M., det ledigt, wid före. och i betz ninqar der. deln akt dett», Utskottet attrtö Vt supr». S. D. Efter Eonftitutions-Urstotte. vch.?ldeln den 7 denne »ill Lag, hwarefter stand» föredragande, samt d.n män befattning med E >n la för Em^tsförseclser af sainma förstad enligt 56 § Constitutions Uifkorret ärer«remitteradt.
Vt luxrs.
Stars U^ikottets den P' o ocolis Utdrag, rö-> derigenom art mtd' ^6» Svflor sä i Stater m. ^de ett är 'lla dcrvardes märk.
Ans - ^..-per ^örstag ^s-Radek, conungen all» uppdragit, skouiärt dömas, bief Regerings - formen till S. D. Den i4 November- "
Utdrag af Protocollet, hältet hos Riksens Högloft.
Ständers Banco - Utskott d. 6 November 1809.
S. D- ^>ll följe af de respektiv?
Ständcns, genom Peokocolts-Uldrag under den 2 och 4 dennes, Banco-Utffottet meddelte Beftuk, det ägde Utskottet akt oföidröjcligen, til de respec^ive
Sränden afgiswa en fnllftändig berättelse, om Revisorcrnes, w»d i8oz ars Banco-revifton, förhällande, och anmärkningar, »vid Realifcitions-frägan; fär BancvUtskoltet äran, härhos öfwerlämna omständelig nppgift af de, wid nämnde Revision rörande samma ämne, till Protocollet hafde öswcrläggningar; med undantag blott af dct, som i anseende till desi financiclle beskaffenhet, icke kan allmänheten meddelas.
Efter befallning !vl. ttellinAius.
Aerrar Revisorerne wid 1823 Lr6 ^eviffonAf Zöglofl.
Lidderflapet och Adeln Första Clasien: Lagmannen Herr Grefwe Jokan ttenn.
(Hallenborg.
Ryttmastaren Herr Grefwe ^xel ^amilton.
Ca»t' rs
Canccllie-Rader och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Ordcn H^xx Friherre 8cöoring bcrlenbane» Capitaine Herr Friherre Lönner kosse. Andra Clasten: Atzetzoren Herr Larl Wilhelm 8träle. General-Lierttenanren och Commendcuren af Kongl. lL>wärds Ordens Stora Kortz Herr kebrvlric Liljekorn.