Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Min enskilta öfvertygelse, som det tillhör mig att bär uttala, har alltid varit den, att Herr Adlerstam, som å Banco-auction inropat sin egen tillhörighet, som behörigen verkställt de honom föreSkrifne inbetalningar, för hvilka egendomen anslogs till försäljning, som hos Banken företedde sine äganderätts handlingar, som erlade den honom alfordrade lösen för Bankens Saluhref, och sorn, genom sin till BancoStyrelsen inom praescriptionstidens förlopp ingifne skrift och de dervid fogade handlingar, bringat till en, om jag så får uttrycka mig, alldeles solklar tydlighet, att ingen annans derunder beroende rätt möjligen kunde blifva förnärmad, gjort allt hvad han rimligen bordt och kunnat göra, samt att han följaktligen lidit oskyldigt.
Orsaken till allt detta måste således sökas i en bristfällig, intrasslad, högst tvetydig och med sunda förnuftets fordringar alldeles icke öfverensstämmande lagstiftning; och man behöfver endast granska de i denna sak åberopade författningar, för att härom bli fullkomligt öfvertygad.
Ridderskapet och Adeln äger ibland sig den man, hvars oförtjeuta missöde gjort mig till dess förespråkare, och J håfven Den i5 December e. ni. 2o5 helt säkert, mine Herrar, öfvertygat
Eder, att han är ett värdigt föremål för det ädelmodiga deltagande, mängden af detta husets aktningsvärde medlemmar för honom redan yttrat.
Såsom från samma ort som han, känner jag kanhända häst alla de rysligheter, denna oskyldigt lidande famille fått vidkännas under desse sednast förflutne fyra åren, att räkna från och med 1825 till närvarande tid, derunder Herr Adlerstam varit i mistning af revenuen af sin sköna och indrägtiga egendom, den han lagligen förvärfvat och till erforderligt belopp betalt.
Sättom oss i hans ställe, rådfrågom våra hjertan, då de klappa förmaka och barn, och vi skola säkert enhälligt med rörelse erfara hans sällsamma och oförtjenta lidande.
Låtom sedermera förnuftet, lemnadt åt sin egen ledning, följande den hos hvarje oförderfvad menniska inneboende driften att finna det rätta, dömma öfver anledningarne till hans olycka; och vi skola då oemotsägligen blifva öfvertygade, att de leda sitt ursprung från en förlåtligt missförstådd Banco-författning, vid hvars tydning och tillämpning både Kongl. Svea HofRätt och Konungens Nedre JustitiaeRevision varit af lika mening med Herr Adlerstam.
Hvem tillhör det då, mine Herrar, att upprätta ett sådant lidande, om icke Na - 206 Den i5 December c. m. tionen, som stiftat den Lag, hvarigenom en af dess medlemmar fallit ett offer?
Ett prejudicat i denna väg, fast i mindre scala, kan äfven hemtas från Ständernes Beslut vid x8a3 års Riksmöte, då Casseuren vid Stockholms Stads Auctionsverk, genom de respective Ståndens enhälliga Beslut, hefriades från en af Högsta
Domaremagten honom ålagd utbetalning till Banken.
Herr Adlerstams förluster i och för denna sak tror jag mig icke öfverdrifva, då jag uppskattar dem till mer än 27,000 R:dr B:co.
Anhålles vördsamt om remitterande häraf till BancoUtskottet och communication med de öfrige respective RiksStånden.
Herr Gripenstedt Jacob j uppläste följande:
Det varnande exempel, som ägt rum med Herr Adlerstam och hvilket jag i en föregående Motion haft äran vördsamt omnämna, har hos mig väckt omtanka så väl för egen del, som alla deras, hvilkas egendomar äro i Banken belänte, på det de icke måtte falla i samma snara och träffas af samma olycka som han; och får jag på grund häraf vördsamt anhålla, det Bancooch LagUtskotten måtte anmodas företaga revision af Banco-förfaltningarne, för att bringa dem i ett skick, öfverensstämman - Den i5 December e. m. de med tidens, rättvisans, billighetens och sunda förnuftets fordringar, samt i harmonie med de grunder, hvarpå allmänna Lagen livilar.
Om Remiss till behörige
Utskott och communication med de öfrige respective Stånden anhålles.
Herr Gripenstedt, Jacobf anförde skriftligen: Sedan Utskotten nu mera blifvit sammansatte till större delen af Embetsman och Stadsboar, enligt de önskningar och listor som förelupit, kan ej mycket vara att hoppas af deras tillstyrkanden uti sådane mål, som röra Landtmannens närvarande förlägenhet och framtida bestånd, ej derföre att jag betviflar desse Herrars upplysning och skicklighet i allmänhet, men derföre, att de uti ämnen, som de troligen mindre känna, ogerna afhöra och kanske ej vilja lära känna, hafva svårt att bedomina hvad som framställes till de betryckte Jordbrukarnes förmån.
Den pennin gebrist, som råder i alla landsorter kan icke vara obekant för någon, fastän måhända mindre känbar för somlige.
Detta oaktadt lyckönskas Landtboerne af Stadsboerne, och Löntagarne till den goda skörd vi haft, och den lyckliga försäljningen af vår säd från flera Proviqcer till utlänningen; jnen Den i5 December e. m. mången länner förmodligen icke, att försäljningspriserne äfven till utlänningen ej varit så höga, som de för närvarande äro här å orten, med hvilka priser Landtmannen näppeligen kan hafva bestånd, då utlagor, tjenste-och arbetsfolks aflöningar äro så dryga.
Möjligtvis kan det bära sig för deni, som hafva sin egendom eller sitt hemman skuldfrie, och dessutom bortlägga det olyckligt inrotade öfverflödet; men huru många Landtman, från högre till lägre, äro för närvarande skuldfrie.
Ganska inskränkt är deras antal.
Enligt min fasta och på grund stödda öfvertygelse, måste den Landtman, som på sin egendom, den må vara större eller mindre, äger skuld till ungefär en fjerdedel af dess värde, uti dessa penningelösa tider gå förlorad.
En sådan skuld kan med skäl liknas vid ett kräftsår, som med tiden förtär hela kroppen, så länge den så kallade lagliga räntan är 6 procent, oberäknadt douceurer och provisioner, som vid alla låns erhållande emottagas så väl af Embetsman, som andra.
— Är nu dertill en Landtman, för alt rädda sig ur sin förlägenhet, nog olycklig att falla uti de söta proeentare-händer, skyndar han på genaste vägen till sin oundvikliga undergång.
Till afhjelpande af allt detta onda föreslår jag, att rörelse-capitalet må blifva förstoradt och en tillräcklig fond organiserad, hvarutur ännu vederhäf tige - Den i5 December e. m.
20g tige landtman, så väl ägare som brukare, utan så många omvägar och kostnader, må Lunna erhålla stående lån emot 3 procents ränta och 2 procents årlig afbetalning på capitalet.
Delta skulle rädda mången redlig och driftig landtman från total undergång, och troligen beveka capitalisterne att nedlägga sina lyckligt hopsamlade rikedomar uti jord- och näringsrörelse, hvarigenom det nu gömda myntet skulle komma i omlopp.
Att jordbruket är första och säkraste grundvalen för en Stats välstånd, är otvifvelaktigt; böra då ej jordens ägare och brukare understödjas?
Lika obestridligt är det äfven, att landtmannen ej kan bära någon tillökning i beskattningen, den må vara af hvad namn som hälst, eller framställas under den vackraste förevändning, som kan upptänkas.
Skrytet att vår ställning är så lycklig, och att våra penningar stigit och stiga i värde, må låta härligt för vissa öron; men få torde kanske eftertänka, att våra utskylder, tjenstefolksoch andre aflöningar merdubblat sig emot hvad de voro för icke många år tillbaka, då coursen var lika hög som nu, hvartill ytterligare kommer den olyckliga omständigheten, att lefnadsbehofven dagligen ökas genom den under denna tidpunkt bland alla samhällsklasser öfverhandtagande luxen.
Genom våra penningars förbättrande hafva capitalisterne förtjent betydligt, utan att ta5 H. i4 2io Den t5 December e. ra. ga i beräkning tle höga räntor jag förut nämnt, och den skuldsatte i samma nion förlorat.
Jordbruk och all annan rörelse måste i följd häraf aftyna i brist af penningar, och slutligen ännu mera i brist af sjelfägande brukare.
Sådan är den lyckliga ställning, hvarom man obetänksamt ordar så mycket.
Det linnes troligen intet Land, som bar så många slag af allmänna Cassör, som Sverige, och likväl omtalas inrättandet af ännu flera.
Alt dessa Cassör genom den höga 6 procents räntan, som de äro berättigade att beräkna, skola tillväxa och slutligen Uppsluka alla capitaler, kan man lätt inse.
När nu inga penningar mera kunna till räntors betalande anskaffas, (ty huru många landtegendomar afkasta 6“ procent, sedan deras dryga onera utgått) blifver det en gifven följd, att capitalerne uppsägas, och säkert blifva Cassorne ägare af de fleste egendomar, som der äro pantsatte, så att vår mesta jord skall blifva deras tillhörighet.
Detta förhållande synes mig bebåda stora olyckor för framtiden, och jag inser ej mer än en enda fördel deraf, den nemligen, att en mängd öfverflödige Embetsman kunna på dessa af Cassorna till be - Den i5 December e, m. an sittning erhållna egendomar såsom förvaltare emplojeras, och kanske någon äf de förra ägarne äfven blifva gynnad med en sådan befattning.
Jag måste emedlertid erkänna, att jag för min egen del icke äger förmåga att uppgifva något botemedel emot dessa kräftartade Cassors vidare kringfrätande.
Det hoppet återstår mig likväl, att, om den nedslående men enkla och sanna teckning jag nu framställt af landets ställning skulle komma för Styrelsens ögon, mått och steg till landets räddning skulle uttänkas och vidtagas.
Med anledning af den siste värde Talarens framställning, alt Ridderskapets och Adelns Electorer skulle hafva valt ett större antal Embetsmän än Landtmän, som jag tyckte bans ord folio, till Ledamötrr i Utskotten, får jag, som äfven har den äran att vara bland Electorernes antal, upplysa, attElectorerne just haft för plan att till UtskottsLedamöter hufvudsakligen välja Landtmän, och blott ett så stort antal Embetsmän, som för erforderliga upplysningars afgifvande kunde anses nödigt.
Första valet
Utföll äfven till större delen på sådane personer, som icke voro Stockholmsboer; men nästan alla de , som afsagt sig sina platser i Utskotten, hafva just varit Landtmän, I 212 Den i5 December e. m. lände för kunslaper i de ämnen, hvaruti de valts att rådpläga.
Jag vågar derföre hoppas, att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln tilltror Electorerne fullkomlig opartiskhet i deras val; ty, mig vetterligen, har motsattsen ingalunda funnits och jag tror att valen, opartiskt bedömde, bevisa detta.
Herr Netherwoodj Wilhelm, hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Ett fritt Folks Historia är dess dyrbaraste egendom, och omsorgen hvarmed denna egendom vårdas det säkraste kännetecken, huruvida det framskrider eller stadnar på vägen till högre utbildning i sina samhällsförhållanden.
Svenska Folkets Historia har ej heller någonsin varit för detsamma likgiltig, om också ett mera välmenande än klokt fosterlandsnit hos i öfrigt djupsinniga Forskare stundom ådragit sig klander eller åtlöje.
Historiska Författare hafva af Svenska Folket tillförene blifvit uppmuntrade och understödde, och då jag är öfvertygad, att samma kärlek för Sveriges häfder lifvar oss, sorn våra Fäder, är det med grundad förhoppning om bifall jag vågar föreslå publikt understöd för Författaren till Svenska Folkets Historia under Konungarne af Wasa Ätten j Herr Strinnholm.
2l3
De trenne delar, som af detta arbete redan utkommit, utmärka sig genom grundlig forskning, ypperlig karaktersskildring och en förträfflig stil, och berättiga således till den förmodan, att det, en gång fulländadt, skall kunna öfverträffa våra bästa Historiska arbeten, samt vår Litteratur derigenom vinna en dyrbar tillökning.
Dahlin och Lagerbring, hvilka hedrat det Svenska namnet såsom Historiske Författare, ägde bägge publika understöd, för att kunna egna sig åt sina påbegynta arbetens utförande.
Dahlin ägde contant beräknad betalning sig anslagen af Ständerne, och Lagerbring, Professor i den vetenskap, åt hvilken han egnade sin tid och sin möda, hade en längre tid tjenstledighet, för att kunna öfverlemna sig åt sin favoritsysselsättning, samt således ett Salarium af det Allmänna för sitt nedlagda arbete.
Herr Strinnholm har ännu ej njutit det ringaste understöd, ej ens någon offentlig uppmuntran för sitt förtjenstfulla företag.
Måtte han snart blifva i åtnjutande af bägge, och således i stånd att fortsätta ett arbete, hvilket han så lofvärdt begynt, och hvarifrån han eljest torde nödgas afhålla sig, i samma grad som lefnadsomsorger nödga honom alt använda sin tid på andra befattningar.
Sverige äger en RiksHistoriograph på Stat, och Professor Geyer uppbär en årlig 2l4 Den i5 December e. m.
Pension för ulgifvandet af Sveriges Häfder; det tyckes då ej vara obilligt hegardt, det en Man, som redan hedrat sig genom ett förtjenstfull t arbete, blifver satt i tillfälle att belt och hållet öfverlemna sig deråt och genom ett allmänt understöd tryggas mot fruktan att lida brist, under det han uppoffrar sin tid för Fäderneslandet.
Om Ridderskapet och Adeln godkänner rigtigheten af denna min Motion, skulle jag likväl icke vilja föreslå, att någon årlig Pension beviljas Herr Strinnholm, — en sådan utväg till förtjenstens uppmuntran föder ofta tröghet ■— utan jag skulle vilja föreslå, att en viss summa genast tilldelas Herr Strinnholm för de utkomna delarne, och att han sedermera, vid hvarje hädanefter utkommande del, erhåller en deremot proportionerad summa.
Ty det Honorarium Författaren af en Förläggare kan erhålla, blifver, då man besinnar Litteraturens tillstånd hos oss, troligen af ringa betydenhet.
De trenne utkomna delarne af ifrågavarande arbete öfverlemnas härjemte för att åtfölja Remissen till vederbörligt Utskott.
Herr von Schinkel, Johan Fredrikj hade inlemnat följande, sorn upplästes:
Den i5 December e. m. 2l5 Vissa allmänna inrättningar, och bland dem i synnerhet så kallade fromma stiftelser, äro förenade med sådane olämpliga vilkor och föreskrifter, som antingen skada sjelfva dessa anstalter och deras rätta föremål, eller ock, utan gagn för dessa, medföra olägenheter för enskilda eller samhället.
Vid eftersinnande af rättsgrunden för den verkan, som dylika vilkor och föreskrifter, härledande sig icke alltid från allmänna Magtens, utan äfven sorn oftast från enskilda personers förordnanden genom Donationer och Testamenten, böra enligt sitt ändamål medföra, torde man utan svårighet finna sig öfvertygad, att helgden af så beskaffade stiftelser icke bör utesluta all möjlighet för Statsmagten, på hvars omvårdnad sjelfva inrättningarnes bibehållande och användande för deras ändamål ankommer, att efter behofyet förändra dem.
De äro att anse såsom en Statens egendom, under lagstiftande Magtens disposition, lika med ali annan det allmänna tillhörig egendom, Ibland sådana inrättningar är Danviks Hospital behäftad! med den olägenheten, att de till detsamma donerade hemman väl kunna med så kallad stadge- och besittningsrätt säljas enskilde emellan, dervid en afgift hvarje gång lill Hospitalet erlägges, äfvensom Hospitalets rätt i öfrigt inskränkker sig till en viss årlig afgift af hemmanen; 216 Den i5 December e. m. men att de enskilde ägarne det oaktadt måste sakna Lagfart, och följaktligen frihét att inteckna hemmanen för gäld, hvarigenom, utan den ringaste nytta för inrättningen, hemmanens värde i enskildes hand är oberäkneligen nedsatt.
Det förbehåll, sorn vid de erforderliga stadfästelser, dem HospitalsDirectionen lemnar till skeende försäljningar, egentligen lägger hinder för lagfarten och belåningsrätten, är, att om köparen, hans hustru och arfvingar, utan föregången disposition om besittningsrätten, genom döden afgår eller ock lemnar räntan obetald i 3:ne efter hvarandra följande år, räntorne icke allenast skola utsökas, utan ock hemmanen med all den der nedlagde byggnad, odling och förbättring, af hvad namn som helst, Hospitalet utan lösen hemfalla.
Alt Hospitalet genom försummad betalning af räntor må kunna åtkomma hemmanen i följd af detta förbehåll, ingår troligen icke i beräkningen, och en långlig erfarenhet lärer hafva visat, att en så stor försumlighet hos hemmansägarne ej heller är att beräkna; ty jag tror icke, att Hospitalet på detta sätt ännu åtkommit något hemman.
För att åter endast utbekomma räntorne, är en så stor försigtighet öfverflödig, då allmänna lagen i detta fall lemnar tillräcklig säkerhet.
Men om ej blott detta förbehåll, utan ock det om Hospitalets rätt till dana-arf
Den i5 December e. m. aiy efter innehafvare, som dör utan arfvingar, till och med skulle bibehållas i HospitalsDirectionens stadfästelser å köpen; så föreställer jag mig, att Hemmansinneliafvarne icke funne sin fördel derigenom särdeles mindre, endast dem beviljades rättighet att likafullt lagfara med och belåna sina hemman.
Utan att på något sätt minska Hospitalets fördelar, tror jag mig då kunna göra det förslag, som jag härmed till Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande öfverlemnar, att med bibehållande af samma rättigheter j som Danviks Hospital för närvarande äger öfver de till detsamma donerade hemman j hvilka redan äro eller framdeles blifva med ständig stadge- och besittningsrätt till enskild man försålde desse hemman må förklaras kunna med full ägande rätt tillkomma stadge- och besittningsrättens innehafvarej enär hans åtkomst i öfrigt är så beskaffad, som till exempel det stadfästelsebref utvisar, hvilket jag har äran här bifoga, samt följaktligen, i detta fall, tillåtelse lemnäs till hemmanens lagfarande och intecknande för gäld.
Då jag nu väckt denna fråga, får jag tillika öppet förklara, att ingen egennyttig eller enskild förmån ligger till grund för denna min gjorde hemställan, i synnerhet som jag hvarken ägt eller för det närvarande äger något så beskaffadt
Dauvikshem - 2i8 Den i5 December e. m. man, som de nu omnämde; utan grundar sig denna min gjorde Motion, endast på den billighet, som mig tyckes böra äga rum, i anledning af den öfverensstämmelse jag tycker mig finna i begreppet, om, att innehafva emot viss årlig skatt och vilkor en Egendom med full ägande rätt j eller att emot samma skatt och vilkor hafva densamma med evärdelig besittningsrätt.
— Värdet af Egendomen, eller rättare förmånen att den äga, är för innehafvaren dock betydligt olika i båda dessa fall.
Jag anhåller om Remiss häraf till Rikets Höglofl.
Ständers LagUtskott, Afskrift.
Direction öfver Danviks Hospital gör härmed veterligt: att aldenstund Grosshandlaren här i Stockholm Herr E. G. Hedberg hos Directionen anmält, det lian, efter en med StatsRådet ÖfversteKammarJunkaren och GeneralLieutenanten m. m.
Herr Grefve Carl Axel Löwenhjelm upprättad och uppvist köpe-afhandling, blifvit ägare till Stadge- och Besittningsrätten å Danviks Hospitals Frälsehemmanet Järla, ett Mantal i Stockholms Län, Svartlösa Härad och Sikla Ö församling, emot en öfverenskommen köpeskilling, stor Tjugu Ett Tusende Riksdaler Banco Sedlar, samt derföre om stadfästelse å samma köp nu anhållit, så framt
Diretionen å Hospitalets vägnar icke ville Den i5 December e. m. 21g Besittningsrätten 3 berörde Järla hemman inlösa; Fördenskull och emedan Directionen icke ansett förmånligt för Hospitalet att denna Besittningsrätt nu inlösa, ulan att den emellan Herr Grefven och StatsjRådet Löwenhjelm samt Herr Grosshandlanden Hedberg slutne köpe-afhandling må gå i fullbordan, och Stadgebref för Herr Grosshandlanden Hedberg utfärdas, emot det han till Hospitalets Cassa erlägger den i Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 21 Julii i8i3, vid försäljning af Besittnings-rätten till Danviks Hospitals-hemman, fastställde
Tre-procents afgift af köpeskillingen såsom recognition, hvilken således utgör 63o R:dr B:co; ty och enär sistnämnde recognitions summa Sex Hundrade Trettio Riksdaler Banco i Rikets Ständers Bank för Danviks Hospitals Räkning under den 3o:de sistlidne September insatt blifvit, och Attesten deröfver aflemnad, varder ofvannämnde emellan Herr Grefven och StatsRådet Löwenhjelm och Herr Grosshandlanden Hedberg ingångne handel härmedelst gillad och stadfästad, så att Herr Grosshandlanden E. G. Hedberg, dess Fru, Barn och Arfvingar, så födde som ofödde, måge man efter man hemmanet Järla och dertill lydande jord i åker och äng skog och mark, fiske och fiskvatten, ström, qvarn och qvarnställe, torp och torpställe, med hvad derunder i alla tider lagligen lydt och legat häfver, samt framdeles tillvinnas kan, 320 Den i5 December e. m. under Stadge- och Besittningsrätt oklandradt nyttja, bruka och besitta med följande vilkor: 1:0 Skall Herr Grosshandlanden Hedberg, så länge han sjelf eller någon af hans arfvingar besitter Stadge-rättigheten till Järla hemman, för det samma till Danviks Hospital årligen, inom den i/\
Mars för det nästföregående året, erlägga och betala Femtio Riksdaler Banco. 2:0 Skall Herr Grosshandlanden Hedberg, utan ringaste afkortning på denna summa, årligen sjelf svara för alla Järla hemman åtföljande så Ordinarie som Extra Ordinarie Utskylder, af hvad namn och beskaffenhet de vara eller blifva må. 3:o Icke någre Manufacturer eller andra Verk få på Järla ägor och vatten anläggas, innan sådant Directionen vid handen gifves och vederbörligt tillstånd dertill erhålles. 4:o Intill dess Sickla Öns allmänna skog och mark, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls Nådiga
Bref den i2:te sistlidne Mar lii, hemmanen emellan varder delad, får Danviks Hospitals Ladugård Stora Sickla icke betagas den rättighet, det hitintills haft, att beta sin boskap klöf om klöf med Järla och öfrige dertill berättigade hemman.
Den i5 December e. m. 221 5:o
Som icke eller af skogeu, hvarken medan lian är obytt eller sedan den blifver afskiljd, någon den ringaste afsalu får göras, eller annorlunda än till Gårdens oundgängeliga behof och nödtorft efter Lag nyttjas, så kommer ock 6:0
All åbyggnad och förbättring, som på Egendomen företages, af bvad namn, art och beskaffenhet den vara må, att ske på innehafvarens egen bekostnad och utan Jordägarens gravation nu eller framdeles; men häremot skall det <7:0 Herr Grosshandlanden Hedberg, dess Fru och efterkommande, så länge de äro till, samt här i Landet bygga och förestående vilkor fullgöra, vara alldeles obetaget, att näst en orubbad besittning för så väl sig och de sina, som den de sin rätt kunna varda öfverlåtande, efter sin egen beqvämlighet och såsom nyttigast pröfvas, utan åtal nu och i framtiden bebygga, hägna och förbättra Järla gård till åbyggnad och utägor, samt 8:0
Att fiska och draga not i Långsjön, jämte flere vid Järla liggande sjöar, så långt som Järla och dess ägor sig sträcka; men i berörde vatten får för ingen del vinternot dragas. gro Lemnäs Herr Grosshandlanden Hedberg, dess Fru och Arfvingar frihet, att säl - 3.22
Den i5 December e. m. ja och öfverlåta denne dem tillerkände Stadge- och Besittnings-rätt eho dem helst behagar, dock att Besittningsrätten först hembjndes Danviks Hospital, och den, hvilken således, sedan vederbörande å Hospitalets vägnar förklarat sig densamma, på de vilkor en annan bjuder, icke åstunda, deraf blifva innehafvare, då åligger i recognition till Hospitalet erlägga den summa, som Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 21 Julii 1813 föreskrifver, och utom dess årligen betala minst de i första punkten omrörde 5o R:dr Brco; i hvilket afseende det skall åligga så väl säljaren som köparen, att, inom Sex månader efter det handel härom afslutad blifvit, sådant, vid ansvar af Ett Hundrade Riksdaler Banco böter för hvardera, hos Directionen öfver Danviks Hospital anmäla; men skulle emot förmodan Herr Grosshandlanden Hedberg, dess
Fru och Arfvingar, utan föregången disposition om sin innehafvande Stadge- och Besittnings-rätt, genom döden afgå, eller ock lämna räntan, utöfver hvad i irsta puncten derom förordnadt blifvit, obetald och innestående för Trenne efter hvarannan följande år, då skall io:o
På sådan händelse ej allenast de föregående årens obetalte räntor lagligen utsökas, utan ock dessutom hemmanet Järla, med all den der nedlagde åbyggnad, uppodling och förbättring, af hvad namn Den 15 December e. m. aa3 den vara må, Danviks Hospital utan lösen hemfalla.
Till yttermera visso och att allt detta ofvanskrifne alldeles fast och oryggeligen hållas och efterlefvas skall, äro 2:ne lika lydande exemplar författade och egenhändigt underskrifne.
Stockholm den 9 Octoher 1823.
På Directionens vägnar Dan.
Edelcreutz.
C. E. v. Weigel. O. J.
Th. A. Aspelin. G. Luchou. E. Trana.
Stadge- och Besittningsbref för Herr Grosshandl a nden E. G. Hedberg om Järla Danviks Hospitals-liemraan.
Att ofvanstående Afskrift är lika lydande med Originalet, betygar Ex Officio A.
Réenstierna.
Herr Du Rietz j Carlj hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Propositioner dels om nya, dels om förhöjning i de redan anslagna löner, hafva redan till ett ej obetydligt antal under innevarande Riksmöte blifvit gjorde.