Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sjelfva hufvudfrågart beträffar, så kan man med fullt skäl säga, att om än Banken kan anses berättigad till en provision^ så kan den dock icke göra anspråk på ränta; ty hvarken äger den några capitaler, eller har den upplånt några capitaler, för hvilka ränta betalas, som måste godtgöras.
Dess kostnad består i papper; dess åtgärd ät att hafva biträdt med sin sä kallade credit.
Det är Visserligen rätt att ord
Och löften skola hållas, men med undantag af den skuld, som gjordes under Carl XI:s minderårighet, och sorn han återbetalte för det att Banken annars aldrig hade kunnat komma i det skick, att den kunde utöfva functionerna af en Bank, har aldrig någon Statens skuld till Banken blifvit återgäldad, förr än efter 1809 års revolution; Jag skulle icke gilla, att i sakernas närvarande skick, innan ännu liqvidationen blifvit uppgjord man afskrefve skulden; men jag kan icke ogilla att afbeta!-: ningen minskas efter som omständigheterna fördra, Och för min del tillstyrker jag bifall å Betänkande^ Herr von Beder : e anledning af en värd Talares anmärkning att det ej vore billigt att; Ridd. och Ad.
Pret, VI Band» S3o Den 19 Julii /. m. till öfvertagande af vår* efterkommande, öfverlemna allt för stor del af våra egna bördor, får jag blott erinra derom , att Statens skuld, till Banken gjordes för Rikets räddning i ett critiskt ögonblick, och att våra efterkommande, lika mycket sorn vi sjelfva, skola skörda frukterna af denna räddning, denna sjelfständighet, till hvars betryggande ifrågavarande Stats-skuld var ett oundvikligt medel.
Herr G ref ven och LandtMarskalken yttrade att ehuru flere ^Ledamöter - ansett pröfningen af förevarande
Utlåtande icke medföra hinder för granskningen af Stats- och Banco-Utskottens öfrige, rörande FinanceRegleringen, afgifne Utlåtanden, ansåg Herr LandtMarskalien sig likväl, enär en Ledamot begärt att med pröfningen af förevarande
Utlåtande kuni de tills vidare anstå, böra inhemta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ridderskapet och Adeln fann nödigt, att Utlåtandet, i anledning häraf, borde ytterligare hvila på bordet.
Ropades Nej. Gerr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och.
Adeln ansåg de vid Stats- och BancoUtskoftens ifrågavarande
Utlåtande gjorde anmärkningar föranleda till detsammas återremitterande.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt - Den 19 Julii /. m, Marskalken gjorde proposition till bifall af Utskottens utlåtande.
Sopades starka
Ja jemte några Nej. Herr Grefven och LahdtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej propositionen blifvit af IGdderskapet och Adeln bifallen.
Herr Grefven och LandtMarskalken tillkän. inagaf att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
Stats' och BancoUtskottens den 21 sistledne Junii, under N.-o 25, afgifne, samt den 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande angående sättet för bestridande af de penninge - anslag till allmänna arbeten och företag, hvilka Rik» sens Ständer kunna vid denna Riksdag finna skäligt besluta, samt hvad som möjligen kart brista 1 de tillgångar, söm kunna utses såsom fond för mindre creditivet.
Grefve von Schverin Fredrik} Bogislaus: ari* förde skrifteligen j (Se Bilagan N:ö 2.)
Jag tror, och flera med mig, att ett mera skadligt och landsfördérfligt förslag svårligen kunnat uppfinnas, än det nu förevarande om Statsöb - Den ig Julis f. m. ligationers utgif vande, hvarmedelst Nationen skulle skuldsättas midt under den djupaste fred.
En klok man rättar sina utgifter efter inkomsterna.
Staten bör göra detsamma, för att icke räka uti en lika stor villervalla, som Erankrike år 1789.
Svenska Nationen utgör sa betydliga skatter, att om medlen b!efvo med sparsamhet och en noggrann hushållning använde, skulle de vara mer än tilLräcklige.
Grefve Gyllenborg har väckt en motionj ätt StatsUtskottet skulle anmodas reglera Sta" ten efter hvad den förr bestigit sig till.
Äfven jag har i samma ämne och ändamål begärt att Utskottet matte jemföra 1822 års Riksstat med den af år 1810, och i den nu uppgörande Staten utesluta alla de anslag, som sedan 1810 tillkommit, och ej af högsta nödvändigheten påkallas.
StatsUtskottet har likväl icke gjort afseende på dessa framställningar, ehuru jag tror dera hafva deraf varit åtminstone lika fortjente, som frågan om Eänsmanslöner och dylika obetydliga ämnen.
Om, jag upprepar det ännu en gång, Statens medel med sparsamhet användas, skulle de ofelbart vara tillräcklige för behofven.
Men då man gör en ny organisation af Arméen; då man anslår stora löner och resepenningar åt Generals personer; då man inrättar en ny HofRätt, sorn allmänna rösten ansett vara umbärlig; då man delar Xiån, som ganska val kunde förvaltas af iDen 19 Julli f. ml 931 samma Länstyrelse; då man anslår millioner till Canal-anläggningar, hvilkas nytta är problematisk; då man inrättar en indragnings-stat för aflidne Kongl.
Personers Hoffolk, sorn. upp. går till öfver 100,000 R:dr, der, bland andra poster, en HolMarskalk, för några veckors uppvaktning, får en pension af 800 B:dr B: co eller lika mycket som en FältMarskalk och. en ÖfversteLieutenants pensioner utgöra tillsammans, och för hvilka de under en lång tjenstetid årligen betydligt contribuerat; då» sager jag, man så misshushållar, blifver orsaken lätt begriplig, hvarföre inkomsterne ej förslå till Statens utgifter.
Härvid kan jag ej eller lemna oanmärkt, hurusom Riksdagskostnaderne genom tafflar och klubbinrättningar uppstigit till en summa, som är större, än hela Bevillningen fordom var, då Finland tillhörde Sverige.
Jag förblifver således vid min satts, att om
Staten reglerades i likhet med hvad den förr varit, skulle bevillningen vara tillräcklig; och protesterar alldeles emot antagandet af Statsobligations-systemet; ty ju mera man lånar, desto mera blifver man ock skyldig.
Då jag således ej kan bifalla ifrågavarande
Låne^ system, bör jag val uppgifva andra medel, hvari, genom de så kallade patriotiska företagen kunna verkställas, Jag får då föreslå att Bevillningen måtte ökas med vissa procent, efter beliof, icke för de fattiga, ty de böra förskonas derifrån, utan för alla sorn erlägga lika Bevillning med mig, och deröfver, för behållen förmögenhet.
Jag vill gerna bära en skärf på Fäderneslandets Altare, allenast det dyck* 934 Deri 19 Julii f. m, liga SkuUlsättnings-systemet ej aniages.
Dermed har i Ringland gatt så långt , att folket inåste draga de drygaste skatter, endast för att betala räntan på nationalskulden Herr Grefve Henning
Gyllenborg har i dette ämne inlemnat ett mycket upplysande Memorial, som jag anhåller nu måtte ånyo varda^uppläst, äfvensom jag tillstyrker afslag på förevarande Betänkande.
Herr Hjerta, Gustaft Den fråga, sorn nu Utgör föremål för Ridderskapets och Adelns öfverläggning, är af stor vigt. för min del har jag inom
FinanceReredningen sökt förekomma införandet af StatsQhligations-systemet.
Jag har ansett detsamma böra hvila på en säker grund , ett urdnadt myntväsende, och att vi fej borde kasta oss in deruti, innan beräkniogs-grunden för afla värden är säker.
Jag ansåg att nu införda Stats» Obligationer skulle utgifvas vid ett ganska ringa myntvärde, för hvilka vi likväl i framtiden kunde komma att erlägga högst känhara räntor Jag lrar trott, om jag skulle öfvergå till den sats, att Stats-Obligationer nödvändigt höra användas uti ett Constitutionelt Hand, förden Constitutionella utbildningen, att vilkoren föp deras införande borde vara ett bestämdt mynt, och en Styrelse, sorn princip-enligt behandlar deras utgifvande ; men sådant kan icke väntas hos oss, §å långe Finan^r?^ bero af National-.
Deri kj Julii f. nii 935'
Representationen, och denna är i det skick den nu befinnes.
Jag har således i det längsta kämpat emot införandet af detta system ; men då jag slutligen fann att det måste tillgripas, ansåg jag, just som en värd Talare yttrat, planens storlek böra bestämma sättet för dess utförande.
Då frågan derföre nu endast var, att arrangera något låne-system för fem år, trodde jag ej att man hvarken borde börja med ett rigtigt inscriptions-system, eller att utgifva StatsObligationer på annuiteter , som sällan sluta utan fortgå evinnerligen till efterkommandes tunga, och ofta till olyckliga följder för samhällsskicket och efterverlden.
Derföre ansåg jag att man borde antaga ett system , sorn ej kunde utsträckas öfver hvad man nu behöfde.
Ett sådant ändamål vinnes genom Treprocents.
Obligationerne.
Summan som erfordras för alla begärda anslag till Canal-anläggningar, StrömrensningEr med mera, utgör 3,080,000 R:dr Banco; men af detta belopp hafva Utskotten föreslagit, att a,160,,000 R:dr skulle tågås af Bankens vinst, så att summan, hvilken bör medelst StatsObligationer fyllas , blifver 1,920,000 R:dr.
Sedan uppstår frågan , om skulden helt och hållet skall öfverlemnas åt kommande Ständers omsorg, elier huruvida amortering deraf genast må börja.
Jag har först varit af den senare meningen, men då jag besinnat att härmed föga vanns, har jag öfvergått till den förra, och anser det numera vara bättre att öfverlemna denna skuld i arf åt r §36 lien 19 Julii f. m: 1828 års Riksens Ständer; dä Obligationeme endast löpa med tre procent, blifver operationen ej sa kostsam, som om Femprocents-Obligationer antagas.
Statens ränteförlust titgö? nemligen då Första Aret 11,700 ; Andra — 23,400; Tredje — 3?.4oo; Fjerde — 3 9,900 °ch Femte — 44,400 R:dr.
Detta blifver likväl maximum, ty då icke ■^lla lånen göras på samma dag, minskas räntorne successive , och. kunna derföre på sin höjd calculeras till 40,000 R:dr.
Skulle man äter införa StatsObligationsi-systemet med 5 procents ränta finge man göra upplåningarne på annat sätt och således äfven större ränteförlust uppkomma.
Om Femprocents-Obligationerne till en början införas, skulle detta system alltid komma att fortsättas , hvaremot de med Tre procent ej kunna äga rum längre, än det finnes eassa-tillgång i landet, och derefter ar detta låne-systemet slut.
Efter man nu måste antaga någotdera låne-system , är det naturligtvis bättre att hålla sig till det, som nöd. vändigt måste slutas.
Jag tillstyrker derföre * ptt Betänkandet måtte bifallas.
1 Jag har väl hört flera rigtiga anmärknin gar deremot göras, men jag betviflar att de föranleda till något förändradt resultat hos Utskotten, emedan, oaktadt all fruktan för Statsgbligationerne, dessas opinion för Treprocents Den 19 Julii f. m. 9 37 lånen, när dylika skulle inrättas, var öfvervägande, Jag tillstyrkte dl deras antagande med. endast två procents ränta, men pluraliteten bestämde den till tre procent.
Man ansäg dessa senare äfven af det skäl säkrare, emedan.
Treprocents-sedlar redan tillförene funnits i rörelsen, Jag kan icke förstå, liuru antagan-, det af detta system skulle draga Capitalerne från landet till Stockholm ; ty TreprocentsObligalionernes enda olägenhet är kanske -just den, att de öka sedelstocken.
Snarare skalle ett slikt förhållande kunna inträffa genotn in förande af Femprocents-sedlar.
Man säger vidare, att vid Stats-sku!ds»systeraer bör man icke fråga efter hvad skuldbeloppet egentligen är, utan hvad det kostar.
Det ar just af det skälet jag yrkar, att man hellre bör antaga Treprocents- än Fempropents- Oblig^tionerne, såsom de der kosta tre femtedelar emot de andra.
Jag tror icke, att låne-systemet nedsät. ter räntorna i landet.
Statens räntor nedsättas det är sannt; ty man kan ej betala, så mycket och capital-skulden faller, i nion deraf, i värde under Obligationernas varierande agio; men räntorna i landet blifva deraf oberoende, Så ser man fonderna falla, men landets räntor blifva desamma; snarare tror jag, att de derigenom skulle komina att höjas; ty som Utskotten i sitt Betänkande anföra, minskas Carpital-värdena i landet, i samma mån som Staten {vingås att nedsätta räntorna, och då händen 938 Den 19 Julii f■ m. att detta ögonblickligt sålunda påkallar högre lähtä af näringarne.
Englands exempel styrker-, att landets räntor ej blifva nedsatta genom Stocks.
Rantin var der, 1680, 10 procent, då den i Sverige endast utgjorde 8- Sedermera har räntan i England blifvit nedsatt till 4 procent, då räntan i Sverige icke kunnat nedbringas under 6.
I England skedde likväl detta redan innan man börjat hylla ett Statsskuldsättnings-system, hvars följder vi kanske snart få erfara.
Slutligen får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det är en stor fråga, om det ej vöre bäst, ätt rent af utgifva allt hvad sorn erfordras el. ler 1,900,000 R:dr i Riksgäldssedlar i stället för räntebärande Obligationer.
Mångå hafva varit af den tankan, endast med det vilkor, att tillfälle bereddes för en lifligäre inväxling; men äro väl i alla fall de nu föreslagna Trepro. centsObligationerne annat än Riksgäldssedlar, fastän de blifvit gjorda räntebärande , för att så mycket längre hålla dem ifrån RiksgäldsContoirets Cassa.
Till samma ändamål tror jag äfven, att 2 procents sedlar skulle tjena, ehuru jag ej ewot pluraliteten vågat tillstyrka deras antagande.
Jag nöjer mig således med att föreslå införandet af 3 procents sedlar, på det vi må slippa att blifva inledde uti ett StatsObligations-system, hvaraf följderne icke kunna på förhand beräknas, och tillstyrker bifall till den delen af Betänkandet, utan at?t-likväl vilja b®.
Strida ålerremissen, i fall den anses nödig.
Den 19 Julli f. m 939 Friherre Björnsijerna, Mognus, uppläste följande : (Se Bilagan N:o 3.)
Jag upptager ogerna Bidderskapets och Adelns tid genom mitt deltagande uti discussionen öfver ett ämne , som hos oss ej sällan föranledt till de yttrade meningarnes bedöm mande, mera efter begreppen om Talarens enskilta ställning i samhället , än efter deras förhållanden till å rättvisa och billighet fotade grundsatser.
Öfvertygad att alltför litet kunna verka å de fattade opinionerne öfver ett ämne, sorn så nära som detta rörer den enskilte, och i'sammanhang dermed denallmänna välfärden, har jag hitintill afhållit mig i/rån deltagande uti en strid, sorn saknar all annan ledning än det enskilta, må hända ej alltid så väl förstådda egna intressets; men då man möjligtvis, såsom försigtig, het att ej vilja äfventyra ett omdöme, sorn endast genom utgången rättfärdigas, skulle vilja tyda min tystnad, så begagnar jag tillfället att öppet förklara mig vara ibland dem, sorn anse en myntbestämning såsom det enda möjliga vilkor för all finance-reglering , och jag Utbeder mig, att i förbigående] och i största korrthet få yttra huru jag tror, att rättvisans eviga grundsatser böra vara de första, som råd. frågas, när Lagstiftaren går att besluta ej allenast om tredje mans rätt, utan så tillsägandea pm medlen att främja eller förstöra samhällets förkofran till styrka och trefnad. 94o Den 19 Julii f. m, Måtte det tillåtas mig, att yttra huru jag tror, att det inbördet förtroendet är en af de hufvudsakligaste drifkrafterne lill samhällets uppkomst, och detta förtroende kan icka äga tum, så länge möjligheten att vinna på hvar* andras fall, medborgare emellan, är öppen, genom ett obestämdt myntvärde, hvarigenom-den bemedlade är lika osäker om beloppet af sina tillgångar, som den gäldskyldige är oviss om summan af sina* skulder, — Sedan Riddérskapet och Adeln genom sin jpluralitets beslut bestämt sig för de af Utskotten framlagde allmänna grunderne för fi* nance-regleringen , så torde det finnas olämp. ligt, att nu mera vidröra detta ämne, hvarföre jag också öfvergår till det Betänkande, som nu *ir föremål för öfverläggningen.
Detta Betänkande framställer såsom utväg till Statsbehotvens fyllande de tvänne alternativerne af RiksgäklsGontoirets tre procents sed* lar, och räntebärande Statsobligationer.
— Då jag icke ännu antagit de föregifne Statsbebolven vara af natur och egenskap, att icke tåla någon minskning, så kan jag för min del icke biträda något af de framställda al* ternativerne för Statsbehofvens beqvämligaste fyllande.
Statsbehofvens betydliga nedsättning var det mål för mina önskningar, hvarmed jag in-* fann mig vid detta Riksmöte; då denna väntan I)m ig Julii f. m. 941 annu synes vara förgäfves, så vill jag åtminstone icke bidraga till folkets insöfvande under för■vil:elsen af en skenbar minskning uti Bevillningen , medelst tillstyrkande af ett skuldsättnings - systerne, sotn säkerligen en gång skulle kunna komma att trycka med hela sin tyngd , sa. framt man utgår ifrån den synpunct, att den skuld man grundlägger, en gång mäste återbetalas.—
Det torde härvid tillåtas mig att yttra en betänklighet vid de af Utskotten föreslagne, och för mitt omdöme till verkningar mot hvarandra stridiga ändamål, att nemligen å ena sidan genom silfver-uppköp stärka Bankens redbara fond , till åsyftande af en småningom framskridande myntförbättring , och att å den andra sidan genom utsläppning af å Banken växelbara treprocents - sedlar, genom flere millioner ökadt pappersmynt, utom ali fråga försämra Banco-sedelns värde; jag kan ej hindra mig att härutinnan finna mycken likhet med Biksens Ständers förr fattade beslut i anseende till MagazinsDireetionens bestämmelse och föremål, som var att på samma gång medelst hög betalning upprätthålla spannmåls-prisen', och att till lägsta pris åt behöfvande undsättningstagare lemna spannmål.
— Er farenheten har nogsamt upplyst utgången med denna åtgärd; måtte en dylik motsägelse uti sjelfva syftningen icke blifva ledande lill ett helt annat utslag än det man påräknat, det är möjligt att jag mycket misstagit mig uti mina slutledningar, men jag bekänner 942 Den ig Ju}Ii f. m. uppriktigt, alt jag för sä sammansatta operatio* ner i financielt afseende hyser en stor farhåga. —•
Hvad först och främst tre p-ocents-sediar angår, så fattar jag icke grunderne, som till försvar för deras utgifvande här blifvit ställde.
Vöre sedelstockens förökande ett allmänt erkändt behof, skulle det i min tanka vara långt bättre, att då directe öka nurnerairen af det redan gångbara sedelrriyntet, än att utan nödtvång i och med myntförsämringen belasta Staten med ränta å dessa sehlan, som , efter hvad jag fattat, enligt Utskottens Betänkande, vid uppvisandet borde med Bancosedlar af Banken! inlösas , och således på det mest directa sätt komma att verka sedelmyntets ytterligare fallande i värde.
— Jag sätter mig derföre helt och hållit emot antagandet af detta förslag
I afseende åter ä StatsEånesystemet, bekänner jag gerna , att det är med mycken farBoga jag yttrar mig emot omdömen af personer, till hvilkas insigter och bepröfVade
Fäderneslandets-känsla jag hyser det största förtroende; men jag kan i delta fall icke dela deras åsigter ; jagjiar åter hört Englands exempel framkallas såsom stöd för Statslane-systemets införande hos oss, men jag utbeder mig itt få till de värde Talarnes bepröfvande hemställa , om icke förhållandet emellan dessa båda länder är så olika, att någon jemnförelse dem emellan näppeligen lärer kunna äga rum.
Deli ifj julii f. m. 943 Ett land , som har mera än 60 millioner menniskor skattskyldige utom sitt eget område, hvilka oupphörligt arbeta för att till England inbringa capitaler; ett sådant land gör capitaiexnes öfverförande ifrån den enskilta rörelsen till Statens rörelse möjlig, genom det öfverflöd af capital, som en sådan fördelaktig ställning bibringat.
Månne det skulle vara för mycket vågadt, att framställa England såsom ett enda stort Banquier-Contoir, som uteslutande dräger vinsten ifrån det öfriga Europa; eller såsom den enda Fabriksort, hvartill Europa måste skatta, och hvars rörelse genom sin stora skala frambringar den vinst, som gör det Engelska Statshushushållnings-systemet möjligt, ehuru för mången obegripligt.
Jag fruktar att det är väl mycket vågadt att påstå, det England ensamt genom sitt Stats* låne-systeme hunnit sin närvarande höjd; jag tror tvärtom, att det är denna höjd af industriel utveckling, sorn gjort det för England rnöjligt att underhålla ett sådant systeme.
Man torde böra besinna , att de enskilta capitalerres inledande uti Statens rörelse icke med hopp om framgång låter verkställa sig, så länge den enskilta röresen är i saknad af capital , och det är i min tro först då denna i England var öfverfylld af capital-tillgangar, som
Staten kunde tänka uppå att få begagna öfverlopps - capilalet, om jag så må kalla det > mea1 944 Den ig Jul ii f. m. ännu torde det icke kunna antagas såsom' ali4 deles afgjordt, att Engelska Statsskulden just
Utgör det starka sambandet emellan folk och styrelse, eller Staten1, om man så vill kalla den.
Jag fruktår, att den tidpunct i England möjligen kan komma att inträffa, då de, till kan* ske mera än 40 millioner Pund , uti blot-* ta räntor skattskyldige , kunde finna för godt, att medelst styrkans rätt fötklara sig oförmögne till denna räntebetalning, och. man hnge då se, till hvad grad Statsskulden förmått sammanväfva det inedborgeliga intresset med Statens.
Man har sett England förnämligast öka sin Statsskuld medelst subsidierne till de stora Europeiske c.oalitionerne; men dessa utgifter hafva, i det hela betraktadt, till stor del •varit beräknade handels speculationer, hvarvid vinsten för England troligen mångdubbelt godtgjort de upplånte capitalerne.
Att ett sådant systems införande hos osä skulle lemna ett lika förmånligt utslag, haf jag ännu icke kunnat inse.
Näringarr.e gro ännu uti vårt land i be«l hof af allt det verkeliga rörelsekapital , som möjligen kan dem tillhandahållas: industrien är hos oss ännu uti sin linda: det skulle således efter min tanka vara ganska vådligt, att hos oss ifrån den enskilta rörelsen draga de enskilte capitalerne till Statsrörelsen.
Man Den 19 jiilii f. m.
Man torde härvid böra ihogkorrlma, att Statsbehofven äro inproductiva, eller så tillsa, gandes uppäten, mat; jag föreser utaf ett
Statslane sy sterne hos oss endast olyckor af flere slag oell en ökad capitalbrist, hvaröfver man säkerligen icke utan skäl redan länge beklagat sig.
— Jag finner dessutom ej, huru systemets införande hos oss blifver möjligt, så länge vi icke äga ett besämdt myntvärde, livaru|de föreslagne StatsObligationerne kunna fota ett värde.
Jag ser för Statspapperens utsläppning ingen gräns, om systemet en gång blifver antagit, och jag nödgas helt öppenhjertigt tillstå min fåkunnighet, då jag icke begriper den af en värd Talare helt nyss framställda liknelse emellan ångans kraft att drifva maschiner, och papperets, att medelst likartade physiska egenskaper, ensamt och oberoende kunna åtsadkomma penningens verkningar.
- — Ångmasciiinen är försedd med en säkerhets-ventil, till förekommande af olyckan utaf en alltför häftig ångans utspänning, den värde Talaren har åtminstone icke för mig gjort begripligt, hvad säkerhetsmått mot miss-; bruket, han sorn motsvarande till säkerhetsventilen velat anbringa till motvigt för vådorne af sitt oinskränkta pappers-penninge-system.
Då den värde
Talaren framställer papperets kraft såsom en följd af dess fastare matiéré, emot hvad han kallar, den vanskeliga Ridd- och Ad.
VI Band. 60 g4 &
Den 19 JiUii f. m. ångan, så fores man till minnet, huru vid något tillfälle blifvit yttradt, att lifvet blott är en fläkt, och man skulle härutaf snart kunna hitta på den slutledning, att som papperet innehåller mera matiére än en fläkt, så skulle pappers-penningar vara mera verksamme, än sjelfva lifskraften; för min del instämmer jag icke i en sådan åsigt.
— Jag tror, att vår egen erfarenhet tillräckligt öfvertygat oss om olägenheterne af ett pappersmynts-systeme, utöfver beräkningen för möjligheten, att kunna honorera detsamma.
För Statslånesystemet finnes ingen gräns; fyllda Statsbehof skapa merendels nya fordringar; när dörren en gång blifvit öppnad i sådan väg, stänges den svårligen.
Det financiella bryderi, hvaruti vi nu befinna oss, är just en följd af pappers-utsläppning, likväl grundad på fattade beslut, att afbetala capitalet.
Samma förhållande skulle sannolikt älven komma att äga rum, i afseende på Statsobligationerne.
Om Riksens Ständer vid denna Riksdag hafva makt frånkänna sig skyldigheten, att till Banken inbetala den Statsskuld, hvartill fordna Ständer förbundit sig, så vet jag ej hvad som skall kunna hindra Riksens Ständer, att vid en kommande Riksdag åter förnya en sådan operation.
Förtroendet till dessa Stats-obligationer tror jag således ej skulle blifva mycket stort, och det är vådligt, att i så fatta omständigheter bygga beräkningarne på blotta supposi - Den 19 Julii f, ml 947 tioner, sorn sjelfva gifva anledning förmoda, att de skola misslyckas.
Men hufvudskälet fur motbjudelsen bos mig, att antaga delta systeme, är beskaffenheten af vart närvarande statsskick.