Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan är blott att så hastigt som möjligt få saken afgjord; och då vi genom den obehagliga discussionen på f. m. nu kommit derhän, alt frågan först sent på natten kan afgöfas, hemställer jag tillika, om icke, ehvad votering skall ske eller ej, justeringen af beslutet ännu i dag kan för sig gå.
Dch ii September e. ni.
Det synes, som alla vore af den tankan, att från Representationen ett yttrande i detta ämne bör ingå, oell förhållandet är i sjelfva verket sådant, alt om Konungen endast ville följa sin egen redan uttalade öfvertygelse och lagens gifna hud, hade långt för detta inga spärrningar ägt rum; men Regeringen har här gifvit vika för en missledd opinion och har ej velat gå i förväg för en annan opinion af Representationen.
Det är således af vigt, att Regeringen så hastigt som möjligt kommer på den ståndpunkt, der Regeringen önskar att befinna sig i detta afseende, och jag vägar altså till Frih.
Boye framställa den önskan, att han ej måtte lagga hinder för oss att komma till målet.
Jag liar redan förut yttrat min öfvertygelse om nödvändigheten att remittera adressen till Exped Utsk. för alt der redigeras.
Må den således ju förr ju hellre komma dit, på det vi blott må fä en skrifvelse.
Landtm, må stalla den frågan lill Frih.
Boye, otn han ej skulle vilja åtnöja sig med en reservation och utan votering tillåta remiss till Exped.Utsk. Frih.
De tvenne sista talarne hafva erinrat cm vigten af skyndsamhet med detta ärende.
Jag förutsåg på f. m., att det skulle förekomma först frampå natten, och jag yrkade derföre dess afgörande vid pleni början; men detta bifölls ej, och jag rår således ej för hvad sorn handt.
Jag skall emedlertid ej motsätta mig justering af beslutet ännu i dag.
Men jag har begärt ordet för att erinra om skillnaden i min och mina motståndares ställning.
Det är lätt för dem, som bo der smittan redan utbrutit, att drifva mina motståndares satser; men jag bor i en stad, som skyddat sig genom gemensamma bevakningsomsorger, och jag vill icke blottställa mig för förebråelsen att hafva eftergifva der ras rätt för personligt lycksökeri af popularitet inom hufvudstaden.
Hvad begär jag?
Jo, endast instämmandet i den framställning, motionären sjelf nu sednast gjort; och så länge jag har mitt förnuft i behåll, kan jag ej frångå den öfvertygelsen, att det är communernas rättighet alt bevara sina lif, så långt de kunna.
Man svarar mig, att deras bemödanden tjena till intet; men erfarenheten vittnar annat, och landsorterna kunna i sanning moquera sig öfver dem, som i deras vishet säga, att deras åtgärder tjena till intet, under det de i sjelfva verket finna sig skyddade.
Jag afstår under intet vilkor från den propos., jag begärt.
Om opinionen i hemorten skulle leda min röst i denna fråga, vore jag skyldig instämma med Frih.
Boye, emedan jag bor i en ort, der sinnesstämningen högt uttalat sig för spärrningarna, ehuru den hittills derförutan varit skyddad; men jag anser ingenting annat böra verka på mig, än min egen öfvertygelse, som här är stödd i5a Den il September e. m. på uttrycklig lag, hvilken blott exceptionsvis blifvit satt ur verksamhet genom åtgärder, som, efter min tanka, iiro olagliga.
Frågan om opinionen i hemorten är för öfrigt här likgiltig, ty jag har endast nu yttrat den tankan, att den opinion, som skulle af R.
St. uttryckas, borde så fort som möjligt uttalas och icke förhållas genom småaktiga strider om termerna.
Något vidare har jag ej att tillägga och ämnar icke yttra mig mera i denna sak.
Äfven min hemort är ännu fri från sjukdomen , och spärrningarna hafva der blifvit strängt iakttagna; men jag hem tar deraf ingen ledning för min öfvertygelse.
Jag hemställer för öfrigt, om icke de satser, som Frih.
Boye nyss uppställt, slutligen skulle kunna leda derhän, att Norrköpingsboerna, för att frälsa sina lif, äfven kunde kasta sig i armarna på Rikets fiender; jag hemställer, huruvida medborgares rättigheter kunna utsträckas till en sådan samhällsupplösning, och om det således med något skäl kan sägas, att särskilda orter skulle vara berättigade till isolerade åtgärder, som slutligen kunde leda derhän att göra dem hvar för sig lill små Ryska samhällen.
I följd häraf kan jag ej annat än yrka, att R. o. Ad. måtte stå fast vid sitt förut fattade beslut och remittera saken till Exped.Utsk., som må hjelpa oss ifrån den.
Jag högaktar de grundsatser och den känsla, som legat till grund för Gr.
Horns sednaste yttrande; men jag behöfver ej ingå i svaromål på en tillämpning, sorn ej är tänkbar.
Jag skall äfven helt och hållet frångå sjelfva liufvudsaken, der jag finner det fåfängt ätt öfvertyga eller öfvertygas; och jag skall nu ensamt hålla mig till formen.
I detta afseende yrkar jag, att sedan ja-propos:n blifvit bestämd på sätt mina motståndare helst behaga, nej-propos. ina innefatta ett generelt öfverlemnande till K.
M. att ang:de spärrningsanstalterna vidtaga de mått och steg, han finner nödiga.
Härigenom tror jag mig icke hafva trädt någons rätt för nära. H. Ex. Hr Gr.
Mig synes, att denna discussion uppstått genom något missförstånd.
Fröl ich har sjelf föreslagit en propos., hvarmed Frih.
Boye förklarade sig tillfredsställd, och jag vet således icke, hvarföre detta förslag ej kan antagas, då frågan derefter kan öfverlemnas till Exped.Utsk. för att sammanjemnka detta beslut med de öfriga RiksSt:ns.
Frölich måtte upprepa sitt först framställda förslag.
Svårigheten är att komma till ett resultat så hastigt, som erfordras, och det var ett fel af mig, att jag ej från början gjorde R. o. Ad. uppmärksamma härpå.
Jag uppgifver emedlertid ännu icke hoppet, att Frih. Boye Den II September e. m.
Boye sjelf skall inse, att vi sträfva till samma mål, enär det är gifvet, att vi icke, ehvad ordalag vi nyttja, kunna förrycka Konungens rätt att sjelf besluta i ämnet, och att det således mindre är fråga om ordalagen, i hvilka man fäster Konungens uppmärksamhet på saken, än sjelfva steget att genom en skrifvelse adressera sig dit.
Jag erkänner altså, alt jag begått ett fel, då jag föreslagit en viss redaction med särskildt omnämnande af allmänna vägarnas Öppnande; men jag gjorde det, emedan jag då ej trodde, attén så stor olikhet i meningarna ägde rum.
Nu är jag dock genast färdig att medgifva skrifvelsens affattande i hvilka ordalag som helst, blott Konungen genom en opinionsyttring får stöd för upphäfvande af de hittills vidtagna åtgärderna, hvilka i sjelfva verket äro utom lag och nära gränsande till anarchi.
Efter den kännedom , jag vid denna riksdag inhemtat om Frih.
Boyes tänkesätt, är jag öfvertygad, att han endast sträfvar för ett godt ändamål, och jag hoppas, att Frih., för att låta oss komma till målet, medgifver, att R. o. Ad. får vidblifva sitt förra beslut, och att sammanjemnkningen må öfverlemnas åt Exped Utsk.
Jag önskar derjemte, att detta må vara sista gängen, som jag uppmanas att yttra mig i detta ämne, ty jag vet sannerligen intet att tillägga, sorn skulle kunna tjena till någon upplysning.
Jag anser mig skyldig att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att det endast är Preste- och BondeStms, hvar för sig, gjorda inbjudningar, som nu äro föremål för öfverläggningen, och att det således ej lärer gå an att fatta något annat beslut, än att antingen vidblifva Ståndets redan fattade beslut i ämnet eller antaga någondera inbjudningen.
Jag får förklara min tacksamhet för II.
Mörners bemödande att tillvägabringa en jeinnkning, som efter min tanka är ganska lätt, och jag får äfven tacka Gr.
Frölich för den rättvisa, han gjort mig.
Hvad åter Ridd.secret:s erinran beträlfar, kan jag ej underlåta att förklara, att det skall blifva ganska interessant att höra, på hvilken grundlngs-§ Hr Gr. o. Landtm, vill stödja en vägran af den propos., jag begärt.
Jag underkänner visserligen icke vigtcn af den nu yppade formfrågan; men jag hemställer, om den vid detta tillfälle innebär någon svårighet att komma till ett slut i saken. R. o. Adts första beslut var, att Ståndet ansåg de på särskilda orter inom Riket vidtagna spärrningarna till communicationernas härn mande skadliga , och en adress beslöts jemte inbjudning till de öfriga Stånden att deruti instämma.
Nu har åter R. o. Ad. fått en inbjudning från de Öfriga RiksStm att instämma i deras i3 II. 20 54 Den ii September e. m. beslut, och då synes mig intet hinder möta att antingen antaga något af dessa beslut, eller jemnia dem på det sätt, att R. o. Ad., utan att förändra sitt redan fattade beslut om skadligheten af ifrågavar. spärrningsanstalter, öfverlemnar åt Exped.Utsk. att sammanjemnka de olika besluten sålunda, att man, jemte ett uttryck om spärrningarnas skadlighet, öfverlemnar till K.
M. att vidtaga de åtgärder, K.
Al. anser nödiga.
Som jag befarar, att R. o. Ad. är på väg att begå en stor oformlighet, har jag sett mig föranlåten att ånyo begära ordet. R. o. Ad. har redan fattat ett beslut, som blifvit meddeladl de andra RiksStrn, hvilka dels i anledn. häraf och dels förut fattat särskilda beslut i samma ämnen, och dessa hafva nu blifvit föredragna, pä det inhemtas må, huruvida R. o. Ad. vill vidblifva sitt förra beslut eller förena sig med något af de andra RiksSt:n.
Fråga kan således endast blifva att antingen vidblifva det redan fattade beslutet eller ingå på något af de öfriga JtiksSttns, och jag befarar, att om R. o.
Ad. för annan orsak nu frångår sitt förra beslut, är sådant icke riktigt och skall i längden medföra olägenheter.
Jag hemställer, om ej den siste talarens bela uppställning förfaller vid erinran derom, att frågan här blott är om ordalagen i beslutet.
När olika beslut äro fattade, måste något frångås, för att få en sammanjemnkning, och jag hemställer, om det är att rubba beslutet, då jag i detta önskningsmål blott begär en generalisering af ordalagen, dervid jag med tacksamhet anlager H. Ex. Hr Gr.
Frölichs motion är olika med hvad de andra Stånden beslutat; och hvad ondt är då deruti att generalisera ordalagen, när jemnkning i allt fall skall ske.
Jag tror ej, att, efter denna förklaring, de främmande personer, som här åhöra oss, eller den publik, som kommer att läsa denna discussion, om den ärligt framlägges, skola beskylla mig att hafva trädt någons rätt för nära.
Då jag finner det vara fruktlöst att söka öfvertyga Frih.
Boye, vill jag blott reservera mig emot den ändring af ett redan fattadt beslut, som Frih. söker tillvägabringa.
Med förundran hör jag här påstås, att jag skulle vilja ändra ett redan fattadt beslut.
Delta är ej min afsigt; men det gifves ingen lag i verlden, som betager mig rättigheten att föreslå andra ordalag för beslutet.
Långt ifrån att jag från träder formerna, är det således Frih. Ehrenborgh, som frånträder dem för framgången af sina sophismer.
Jag hoppas emedlertid, att med en Landtm., som äger urskillning, och en secreterare, som fullgör sin skyldighet att j prot. upptaga juina ord riktigt, sophismerna jcke sko - Den ii September e. ra. 155
Ja leda till vägran af propos.; åtminstone får jag förklara, att Hr Gr. och Landtm, frångår sin pligt och ed, om den begärda propos. förvägras mig.
Jag inser ej, huru Frih.
Boyes mening skall kunna vinna någon framgång, ty ett redan fattadt heslut får ej ändras ens i ordalagen; Frih. dock öppet att vid remissen till Exped.Utsk. låta sin mening åtfölja till det afseende, Utsk. anser den förtjena.
Detta är allt, livad Frih.
Boye kan begära; ty det är Exped.Utsk. som skall sammanjemnka de olika besluten, men här i Ståndet kan ingen jemnkning ske.
Det skulle då äfven kunna falla de öfriga RiksSt:n att också jemnka sina beslut den ena gången efter den andra, och man skulle aldrig komma till ett slut.
Den siste talarens yttrande tillskrifver jag brist på urskillning emellan form och sak.
Den fråga, hvaröfver Hr Gr. o. Landtm, nu äger att yttra sig, är endast den, huruvida jag, då hvarje Stånd stadnat i olika beslut, som fordra sam man jemnkning, är berättigad att föreslå, att R. o. Ad:s beslut sättes i andra ordalag.
Jag hoppas, härmed så tydligt hafva framställt min mening, alt den icke ens i Dagligt Allehanda kan blifva föremål för misstydning.
Boye nu sednast anfört, får jag blott erinra, att ett beslut, sedan det är justeradt, icke kan ändras hvarken i afseende på saken eller ordalagen.
För att göra frågan klar för Hr Silfverhjelm, om sådant annars är möjligt, hemställer jag, huruvida icke öfverläggningsämnet är de öfriga RiksSt:ns inbjudningar.
Om således R. o. Ad. äger rätt att i anledning af dessa inbjudningar förändra ordalagen i sitt förra beslut, måste det vara hvarje ledamots af Ståndet rättighet att föreslå en sådan förändring.
Detta är så klart, att det borde vara fattligt t. o. m. för hvarje hönsgummas förstånd.
Min mening är emedlertid icke att träda aktningen för mina motståndare för nära; men jag är i sanning förundrad, att de kunna drifva sådana satser, som här blifvit framställda.
Jag finnér, att Frih.
Boye numera förändrat sin sats sålunda, att han synes vilja här dictera den jemnkning, som endast kan ske af Exped.Utsk.
Ingen ledamot kan nu sträcka sin rättighet längre, än till en önskan, alt Exped.Utsk. måtte sammanjemnka de olika besluten på det eller det sättet, och derifrån vill jag ej hindra Frih. Boye; men om han deremot fortfar att här vilja dictera ett sammanjemnkningsbeslut, äfven om det skulle ske i de ordalag, som jag sjelf nyss yttrat, måste jag bestrida Hr Frih. en slik rättighet. * 55 Den it September e. m.
Den ena förundran följer lios mig på den andra.
Jag måste nu ånyo upprepa, att jag alldeles icke velat ändra det redan fattade beslutet, och ännu mindre dictera någon annan mening än min egen, den nemi.
: att man hör åt K.
M. öfverlemna att i sin vishet förordna ang:de förändringar i spärrningsans tal terna.
Jag respeeterar det motstånd, som denna mening mött, så länge det varit lagligt
;fmen då man vill spärra utvägen för mig att i någon propos. få fram min mening, torde det ursägtas, om jag icke underkastar mig denna spärrning.
Jag anhåller således hos Hr Gr. o. Landtm, om den propos., jag förut begärt, och skall först derefter yttra mig, huruvida jag yrkar* votering, som är min obestridliga rättighet, från hvilken icke viker en hårsmån, då jag vet, att jag i formhar rätt, ehuru man sökt borttrassla den genom so Hr Silfverhjelm:
Jag måste än ytterligare bestrida Frih.
Boyes mening, desto hellre som praxis väl, ehuru efter min tanka emot grundlagen, tillåtit ett RiksSt att frångå sitt beslut i anledn. af inbjudning från ett annat RiksSt., men icke ens praxis hittills medgifvit en enskild ståndsledamot att begagna sådana inbjudningar för alt föreslå sitteget Stånd att, med frångående af det redan fattade beslutet, antaga ett annat, oberoende jemväl af inbjudningen.
Jag inser, att den siste talarens framställning tilläfventyrs kan vara af någon vigt, såsom skäl att afslå mitt förslag; roen alldeles otillräcklig är den för att neka mig propos. derå.
Jag öfverlemnar nu till Ilr Gr. o. Landtm, att afgöra, örn någon § finnes i Sveriges grundlag, sorn hindrar den propos., jag begärt.
Hvarje mening skall då på samma sätt kunna undertryckas; och jag förutser, att prejudicatet deraf, för en annan gång, kan medföra förskräckliga följder.
Jag anser det derföre alldeles omöjligt, att Hr Gr. o. Landtm, kan vägra propos. å hvad jag begärt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att såsom H. Ex. uppfattat denna fråga, hade R. o. Ad. först fattat sitt beslut i afseende på en adress till K. M., rör:de spärrmngsanstalternas uppliäfvande samt inbjudit de öfriga RiksSt:n att deruti instämma.
Inbjudningen hade blifvit afslagen af BorgareSt.
, men Preste- och BondeSt:n hade fattat beslut, som till mer eller mindre del öfverensstämde med R. o.
Ad:s. H.
Ex. hade trott sig finna de flesta talare inom R. o. Ad. vara mest böjda för antagande af PresteSt:s contra-inbjudning i ämnet, då nämnde Stånds beslut vore det, som mest öfverensstämde med R o. Ad:s, hvarföre ock II.
Ex. hade framställt propos. till instämmande i PresteSt:s beslut.
H, Ex. hade tyckt sig finna denna tanke vara den rådande; men Frih.
Boye hade motsatt sig densamma och begärt propos. på ett särskildt sätt.
Enligt H.
Ex.‘s mening kunde
Den ii September e. m. likväl ej fråga blifva om anaat, än att antingen förblifva vid det redan fattade beslutet, eller ock instämma antingen i Preste- eller BondeSt:ns, då Exped.Ulsk. sedan finge samlnanjemnka skiljaktigheterna.
Med vördnad emottar jag Hr Gr. o. Landtnäs nu yttrade mening; men jag finner deri ej bestämdt uttryckt, om jag har någon rätt att få mitt förslag framstäldt eiler icke.
Jag hade trott, att om Ståndet har rättighet alt frångå ett beslut, vore det äfven en ståndsledamot öppet alt härom göra förslag; men om jag ej har någon rätt härtill, önskar jag åtminstone att få Hr Gr. o. Landtnäs yttrande deröfver till prot.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. redan fattat ett beslut i ämnet, kunde fråga ej blifva om annat, än antingen om R. o. Ad. behagade qvarblifva vid sitt redan fattade beslut, eller om Ståndet ville instämma i något af de andra Ståndens.
Af sådan anledn. hade H. Ex. ledan en gång framställt propos. till instämmande i PresteSt:s beslut, hvilken propos. fl. Ex. nu äfven förnyade.
Ropades starka ja, blandade med nej; hvarjemte votering begärdes af Frih. Boye.
Jag har begärt votering, men afstår derifrån, om Hi' Gr. o. Landtm, blott behagar bestämdt förklara, huruvida jag haft rättighet att få propos på mitt förslag.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då II.
Ex. förklarat, det han ej kunde göra någon annan propos., än de han redan omtalat, ansåg H. Ex. sig ej förpligtad att afgifva någon ytterligare förklaring, utan hemställde, då votering blifvit begärd, att den nu måtte få företagas.
Jag anhåller för min del, att den begärda voteringen måtte få försiggå utan vidare uppehåll.
Jag begär, att Riddsecret. måtte till prot. upptaga, att jag tvenne gånger begärt ett förklarande af Hr Gr. o. Landtm., utan att derå erhålla svar.
Upplästes ett förslag till voter:spropos., innehållande i ja-propos:n instämmande i PresteSt:s beslut samt i nej-propos:n förblifvande vid R. o. Ad:s i ämnet redan fattade beslut.
För att se, huru långt man vill gå i förvägrandet af min rätt, begär jag, att contra-proposm må innefatta bifall till BondeSt:s inbjudning, och i händelse detta pekas, begär jag votering derom, II, Ex.
Det lärer väl icke kunna nekas den, som begärt votering, att föreslå contra-proposm, i68 Den ii'September c. ra. och jag hemstäiler således, om icke Frih.
Boyes förslag i detta afseende utan votering kan antagas.
För min del tror jag det icke gå an att nu anlaga Frih.
Boyes förslag till contrapropos., enär ja-propos:n mäste blifva den, hvarå Hr Gr. o. Landtm, redan framställt propos., eller bifall till PresteStls inbjudning, men R. o Ad:s eget förut fattade beslut icke heller kan helt och hållet uteslutas.
Såsom en utväg alt undvika dubbla voteringar föreslår jag derföre, att nian lemnar contrapropos: 11 oafgjord och lill en början endast voterar om bifall till PresteStts inbjudning.
Äfven jag anser det icke gå an att antaga någon annan contra-propos. än den, som Hr Gr. o. Landtm föreslagit; Frih.
Boye dock obetaget att för consequensens skull yrka votering äfven om contra-propos:n. Frih.
Orsaken, hvarföre jag begärt bifall till BondeSt:? inbjudning såsom contrapropos:n, är, att BondeSt:s beslut närmare instämmer med min åsigt i sjelfva saken, än något af de öfriga ifrågavar. besluten; och då jag begärt votering, förmodar jag, att det icke kan vägras mig att få fram min mening i endera voter:spropos:n. Gr. Horn:
Jag anser mig böra erinra Frih. Boye, att det alldeles icke är hans rättighet att få fram sin enskilda mening.
Hans rätt sträcker sig endast till att bos Hr Gr. o. Landtm, begära en hemställan till Ståndet att antaga den contrapropos., Hr Frih. önskar, och det beror på Ståndet alt härtill samtycka eller icke.
Om här vore fråga om tre eller flera särskilda meningar, skulle Gr.
Horn hafva rätt; men då ingen yttrat sig för vidblifvande af B. o Ad:s förra beslut, ian jag ej fatta, huru det skulle kunna förvägras mig att få bifall till BondeSt:s inbjudning såsom contrapropos:n. Frih.
Då två olika contra-propos:r kommit i fråga, nemi. antingen bifall till BondeSt:s inbjudning eller vidblifvande af R. o. Ad:s förra beslut, lärer ingen annan utväg finnas, än att Hr Gr. o. Landtm, till Ståndet hemställer, hvilkendera contra-propostn det vill antaga.
Besvaras härvid en framställning på antagande af Frih.
Boyes förslag med ja, så är det väl och saken är då afgjord; besvaras den åter med nej, lärer, om än Frih.
Boye ej har orätt, hans mening dock få orätt.
Efter någon kort vidare öfverläggning förenade R. o. Ad. sig att till contra-propos. antaga instämmande i BondeSt:. ? beslut; i anledn. hvaraf följande voter:spropos. upplästes till justering och godkändes:
Den, som bifaller den af PresteSt. gjorda inbjudning i fråga om en adress till K.
M.r rör:de upphäfvande af de Den ii September e. m. 169 inom Riket på åtskilliga ställen vidtagna spärrningsanstalter emot cholerafarsoten, voterar ia; .den det ej vili, voterar nej; Vinner nej, instämmer R. o. Ad. i BondeStrs uti ofvannämnde ämne fattade beslut.
Nej — 1. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -f till 12 om natten.
Lördagen den i3 September 1834.
Justerades 8 prot.utdr. för d. 11 dennes f. och e. m.
Hrr Electorers lista till val af utsk:sledamöter i afgångnes stallen; och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i Sta tsUtsko tte t: efter Frih.
Tersmeden, Wilh. Fredr., N:o 23o8.
Hr af Ström, Israel Adolph; BevillningsUtskottet: efter Hr Gyllenkrok, Göran; N:o 1862.
Hr Ridderstedt, fullm.
Gr. Snoilsky, Fredr.; BancoUtskottet: efter Frih. Franc Sparre, Bengt Erland, Hr Braunerhjelm, Ferdin., Hr Bruncrona, Gust.
Adolph, och Hr af Wåhlberg, Gust. Denis, N:o 69.
Frih. Uggla, fullm Gr.
Frölich, Dav.; „ i5o.
Stjernstedt, Jac. Theod.; „ 34i.
Frih. Lagerheim, Elias, och „ 215?..
Hr af Uhr, Gust.; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: efter Frih. Raab, Adam Christ., och Hr Danckwardt Liljeström, Claes, N:o 267.
Frih. Ehrensvärd, Fredr., och „ 373.
Skiöldebrand, Knut. i6o Den x3 September.
Frih. Lagerheim, Elias, hade inlemnat följande!
Underrättad, att R. o. Ad:s Hrr Electorer behagat utse mig till ledamot af BancoUtsk., nödgas jag härmed afsäga mig detta smickiande förtroende.
Mina embetsgöroinål taga min tid och verksamhet i anspråk, och då till mina åligganden jemväl hörer att i orterna företaga inspectionsresor, finner jag mig härigenom urståndsatt att, som sig bör, uppfylla de pligter, en utsk:s-ledamot åligga.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att anställa nytt val efter Frih. Lagerheim.
Upplästes till justering ett från Exped.Utsk. inkommet förslag N:o 12.5 till R.
St:s underd. skrifvelse till K. M. i fråga om upphäfvande af spärrningsanstaller emot cholerafarsoten.
Jag tyckte mig förmärka, att i slutet af det nu upplästa förslaget ordet ställen oriktigt blifvit nyttjadt såsom subject i meningen.
Det lärer ej vara grammatikalisk! att säga, det ställen skola föranstalta, utan man torde deremot böra säga, att å dessa ställen det åligger invånarne att föranstalta.
Snoilsky, Nils!
Frölich anmärkt, får jag upplysa, att ifrågavar. period är hemtad från BondeStrs beslut, endast med den (imitation, att BondeSt. nyttjat ordet landsorter, hvaremot Utsk. trott sig medelst ordet ställen böra utmärka all slags local.
Jag skulle äfven vilja emot ifrågavar. skrifvelse göra den anmärkning, att den innehåller en bestämd opinionsyttring, att icke allmänna communicationer böra hämmas, ”i hvilket fall,” såsom skrifvelsen lyder, ”det ovilkorligen åligger samma ställen att sjelfva besörja bevakningen m. m.”
Om jag skulle tyda detta till någon mening, skulle den blifva, att inga communicationer böra spärras, men att i fall sådant sker, skola de communer, som vidtaga sådana åtgärder, sjelfva vidkännas alla kostnader dervid.
Om detta är meningen, tror jag, att den icke står i öfverensstämmelse med hvad R.
St. vilja opinera.
Jag tager mig friheten att göra ännu en anmärkning vid detta förslag till underd. skrifvelse.
Såsom jag fattat R.
St:s beslut i detta fall, borde denna skrifvelse endast framställa R.
St:s enskilda öfvertygelse i afseende på spärrningsanstalterna; men detta förslag innehåller bestämdt, jemte uttrycket af denna opinion, en underd. anhållan hos K. M., att spärrningsåtgärderna måtte# inställas.
Jag har väl för min del ingenting emot, att R.
M. med en sådan anhållan; men jag tror ej, att den står i full öfverensstämmelse med de beslut, RiksStm fattat.
Del) i3 September.