Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får blott tillägga, att leverering in natura af spanmål har redan varit så betydlig, att om den fortsattes i samma proportion, så skulle statsverket slutligen komma i mycken förlägenhet för sin cassa.
Det är ännu ganska mycken spanmål oförsåld, och som icke kan employeras för år 1843.
För innevar. år är det mycket sannolikt, att de flesta räntegifvare uppsäga sin spanmål till leverering in natura.
Denna blir mycket sämre och mycket svårare att afsätta än det förra årets.
Dessutom torde jag få erinra, hvad man tyckes icke så väl vilja förstå, nemi. att Riksg.cont. har en mycket betydligare summa att årligen leverera till statsverket, än det öfverskott, som derifrån för ett år erhålles.
Vore det bestämdt, att Riksg.cont:s statsbristsumma, eller fyllnad i statens behof, som skall levereras till Statscont., borde levereras på bestämda tider, så att t. ex. ett visst belopp i hvarje månad utbetaltes, då kunde man hafva rätt deruti, att det vore en förlust för Riksg.cont. om några öfverskolter genom en alltför låg inkomstberäkning skulle uppkomma.
Då det likväl hittills aldrig inträffat, att Statcont. har reqvirerat ifrån Riksg.cont. en enda skilling, under det dess cassa har varit tillräcklig för utgifterna, och då det t. o. m. har händt, att Riksg.cont. ännu vid årets slut icke utbetalt en skilling af statsbristsumman, så torde det väl, efter vanliga beräkningar, lätteligen finnas, att Riksg.cont. verkligen har haft fördelarnc af öfverskotten, ehuru liqvid deröfver icke har blifvit definitivt uppgjord.
Jag önskade blott med ett par ord få besvara den siste värde talarens yttrande, och påminna honom derom, Den 23 October f. m. 233 om, alt jag icke har sagt, att det var för Riksg.cont:s bästa, som jag yrkat förhöjning af ifrågavar. summa,?
utan tvertom till de skattskyldigas fördel, på det alt de icke måtte tryckas af pålagor utöfver behofvet.
Ur Westerstrand:
Jag får erinra, att genom en uppdrifven inkomstberäkning lindras alldeles icke de skattskyldiga, och således är alldeles icke i detta afseende någon uppdrifven statsinkomstberäkning af nöden.
Med statsbristssnmma menas skillnaden emellan statens behof och dess beräknade inkomster, hvilken summa sedan skall fyllas genom den ordinarie beviliningen.
Om nu inkomsterna upptagas till sitt verkliga belopp, d. v. s. högre, så måste väl också stalsbristsumman, som genom ordinarie bevillning skall utgöras, derigenom komma att förminskas, till fördel för de skaltskyldige; hvilket skulle bevisas.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, framställde särskilde proposir å de under denna punkt förekommande 3:ne frågor, biföll R. o. Ad., att, på sätt Utsk. föreslagit, den andel af ordinarie räntan, hvilken, såsom indelt, utgår directe lill vissa personer, stater och inrättningar, må beräknas till 1,762,000 r:dr, samt den öfriga delen af ifrågavar. ränta, som är Kronan behållen och inflyter i penningar efter markegång, beräknas till 575,000 r:dr, men beslöts, att med pröfningen af den 3:dje frågan, ang:dc upphörande af såväl den s. k, ollongälden, som den i Röhus län utgående husmansskatten, hvarom Utsk. afgifvit särskilda utlåt:n N:o 33 Litt:s A och R, skulle anstå tills dessa utlåt-.n kommit under pröfning.
2:0 jtfrads-s-panmalen:
StalsUtsk:s hemställan i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 3:0 Kronotionde-spanrnalen:
Hr Gripenstedt, Joli. Ali g.:
Jag gjorde ingen anmärkn. vid förcg:de punkt, derföre att jag tror mig tydligen se, att R. o. Ad. icke gillar den princip, som jag tog mig friheten att vid den första punkten framställa; men vid denna punkt, så vidt det angår den statsverket behållna andelen af krouotionden, kan jagicke underlåta att åtminstone göra ett försök att få den förhöjd till närmare öfverensstämmelse med hvad den verkligen har utgjort.
StatsUtsk. säger sjelf, att den tiondespanmål, som tillkommer Kronan, har år 1841 utgjort 20,640 t:r.
Den var vid föreg-. de riksdag beräknad endast till 19,000 t:r.
Deraf synes, alt inkomsten under denna titel har varit i jemnt stigande.
Jag kan således icke förslå, hvarföre Utsk. ej upptagit den beräknade summan till så högt belopp, som den verkligen nu utgör, då det är troligt, att samma orsaker skola frambringa samma resultater, och således äfven, att denna tillgång, långt ifrån att minskas, tvertom ytterligare skall ökas.
Jag tillstyrker derföre, att denna spanmål mätte beräknas till åtminstone 20,600 t:r. 3 H. 30 234 Den 23 Octobcr f. m.
Frih. von Kramer:
Jag får fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att uti dessa 20,640 t:r äfven ingår något blandsäd och hafre.
Dessa sädesslag kunna naturligtvis icke beräknas till 6 r:dr per t:a, och då man gör afseende på den nödiga nedsättningen i priset för denna del af ifrågavar. post, så tror jag, att SlatsUtsk. haft allt skäl att icke uppföra den statsverket behållna kronotionden till högre belopp, än 20,000 t:r, hvilket äfven öfverensstämmer med K.
M:s nåd. propos. i ämnet.
Jag får således yrka bifall till Utsk:s förslag.
Den omständighet, som den siste värde talaren nämnt, har visserligen icke undfallit mig, men jag håller mig blott till de facta, som ligga för ögonen, nemi. att under de •sitsa 5 åren inkomsten af denna titel i medeltal öfverskjutit det belopp, hvartill densamma nu är beräknad, med icke mindre än 15,000 r:dr b:co, hvarföre jag ansett, att denna beräkning alltförväl tålde den förhöjning, som jag tagit mig friheten yrka.
Hr Gripenstedts första yrkande var, alt spanmålsqvantiteten skulle uppsättas till 20,600 t:r, och Frih. von Kramer har dertill svarat, att som denna post äfven innehåller blandsäd och bafra, så måste antalet af t:r minskas, när alltsammans skall upptagas lill ett medelpris, som är beräknadt efter hälften råg och hälften korn.
Då StatsUtsk. gjort denna beräkning, så har spanmålsqvantiteten blifvit reducerad till 20,000 t:r, men uppförd till det pris, sorn StatsUtsk. ansett lämpligt, nemi. 6 r:dr t:n. Inom Utsk. var det mycken fråga om, huruvida della pris kunde antagas, när man tydligen kan förutse, att för det år, som löper, priset icke kan på långt när uppgå till 6 ndr.
Utsk. hade likväl förhoppning på framtiden, och stannade derföre vid detta pris.
Uti sitt sednare anförande har Hr Gripenstedt ansett, att detta pris borde höjas, enär föreg:de år hafva lemnat större behållning.
Förhållandet är likväl, att år 1842 var behållningen 141,277 ndr, således 21,000 och ett par hundra ndr utöfver hvad Utsk. föreslagit.
Då var markegångspriset på spanmål 8 ndr 17 sk. för t:n.
Skulle man nu äfven kunna antaga, att markegångcn blefve 6 ndr t:n för detta år, så är detta det högsta belopp, hvartill den kan stiga, och mera än jag förmodar att den kommer att utgöra.
Det öfverskott, som år 1842 uppkom, har således härrört ifrån en betydligt högre markegång än den, som nu är att förvänta.
De för åren 1841, 1840 och 1839 uppkomna öfverskott hafva äfven härledt sig af de årens högre rnarkegångspris, hvilka icke kunna förmodas återkomma under de nästföljande åren.
Med säkerhet kan man åtminstone beräkna, att det första årets markegång blir lägre än hvad Utsk. föreslagit, och således är det t. o. m. något äfventyrligt att upptaga priset så högt, som Utsk. gjort; men då detta pris under en längre lid af år varit det lägsta, hvartill markegången blifvit beräknad, sä torde det icke böra undergå någon förändring.
Den 23 Oktober f. m. 233 Frill.
Hr Gripenstedt liar visserligen rätt deruti, alt den tiondespanmål, som är Kronan behållen, ärligen ökas; men denna tillökning är icke så betydlig, att den verkar lill någon rubbning af den föreslagna beräkningen.
Uti det pris, som StatsUtsk. fastställt för spanmålen i denna statsreglering, nemi. 6 r:dr, kommer otvifvelaktigt innevar. år att uppstå brist, som icke fylles af de några tunnor, om dessa också skulle uppgå till hundrade, hvarigenom denna titel intill nästa riksdag kan ökas, genom den tionde, som af nyhemman efter tiondesättning kan komma att utgöras.
Jag finnér således intet skäl, att på den gjorda anmärkn. fästa något afseende, utan tillstyrker bifall till Utsk:s förslag, likväl med den restriclion, här såsom vid förra punkten, att 11.
St. vid statsregleringens slut anvisa på Riksg.cont. till utbetalning den brist, som kan uppkomma, derigenom att prisen i statsregleringen blifvit beräknade högre än de i verkligheten komma att blifva, och hvilken brist icke annorlunda kan fyllas.
Hr Gripenstedt; Det är mig fullkomligen likgiltigt, huru calculen uppställes, blott man kommer till det resultat, som jag önskar, så att summan blir den rätta.
Jag har för öfrigt icke precist påstått, att man borde höja det upptagna medelpriset af G r:dr, såsom en värd talare här uppgifvit, ulan blott att sjelfva slutsumman för beräkningen af inkomsterna under denna titel mätte höjas.
Den anmärkn., som här ständigt återkommer såsom ett argument mot all förhöjning, nemi. att markegången troligen blifver låg i är, bevisar i saken föga eller intet, såsom jag förut haft den äran att nämna, enär beräkningen icke göres för detta året allena, ulan för liera.
Det andra skälet, som anföres emot mitt yrkande om förhöj ning, var det, att bland spanmålen äfven ingår något blandsäd och och bafra.
I det afseendet får jag bedja de värde ledamöter af StatsUtsk. sorn äro närvar, och förfäkta betänk, att upplysa hvad ordet ”något” här betyder.
Detta kan vara högst obetydligt, kanske icke mera än de 40 t:r, som äfven jag icke velat intaga i beräkningen.
Svårligen lärer det utgöra sä mycket, som fordrade en förminskning af 640 t:r, och att denna ränlctitel hädanefter icke kan inbringa mindre, men väl mera än hittills, det har äfven en annan värd talare, som eljest bestrider min mening, måst medgifva.
Jag delar den åsigt, som flere värde talare lia uttryckt, så väl i afseende på den nu föredragna punkten, som i afseende på de föreg:de, nemi. att inkomsltillarne böra beräknas, så alt icke alltför stora öfverskott uppkomma.
Jag tror det likväl å andra sidan vara lika angeläget, alt icke beräkningarne ske så, att brister uppkomma i anslagen.
Den nu ifrågavar. beräkningen är tagen så nära det i sednaste rikshufvudboksslut uppgifna förhållande, alt skillnaden icke utgör mera än omkring 3 proc.
På runstycket kunna så beskaffade beräkningar icke göras, och jag tror det icke vara lämpligt att ställa dem på ojemna summor.
Sedan Konungens propos. till R.
236 Don 23 October f. m. afläts, hafva, såsom vi alla känna, prisen på spanmål mer och mer sjunkit.
Jag anser detta vara ännu ett ytterligare skäl, att nu icke tillstyrka någon ändring uti det af StatsUisk. beräknade belopp.
Jlr Westerstrand:
Jag får äran upplysa, att de öfverskott, som kunna uppkomma på beräkningen af statsverkets inkomster, icke endast äro ämnade att levereras helt och hållet till Riksg.cont., utan äfven äro afsedde att fylla de brister, som uppkomma i förslagsanslagen bland utgifterna.
Om vid statsregleringen det vore möjligt att så noga beräkna dessa utgiftsanslag, att de kunna supponeras icke utfalla med några brister, så vore det kanske skäl, att pä det nogaste öka inkomst beräkningen.
Man beböfver blott se Slatsötsk;s betänk, om reglering af andra bufvudtiteln.
Der är upplyst, att fängvårdskostnadcrne år 1843 hafva uppgått lill 705,442 r:dr.
Del oaktadt bar StatsUisk. icke beräknat denna kostnad till högre belopp, än 450,000.
Hvar skall man taga skillnaden?
Det är icke troligt, att dessa utgifter sä hastigt komma alt betydligt minskas, ehuru det kanske i framliden inträffar.
Det skäl, sorn den siste värde talaren åberopat för sin åsigt om nödvändigheten af en låg inkomstberäkning, nemi. all förslagsanslagen skola komma att öfverstiga det belopp, hvartill de blifvit beräknade, och således böja ulgiftsberäkningen, förfaller belt och hållet, om man äfven höjer dessa anslag lill deras verkliga belopp, hvilket jag för min del icke skall underlåta att yrka när dessa förekomma.
Då först blir beräkningen riktig, och att jag så må säga, fullt ärlig, så alt både inkomster och utgifter visa sig lill sitt sanna och verkliga belopp.
Jag hyllar äfven den grundsats, som Hr Gripenstedt uttalat, att man bör beräkna inkomsterna lill det belopp, som de med sannolikhet kunna antagas utgöra; men lika med föreg:de talare, hade jag snarare väntat motsatta anmärkmr, än de som bär blifvit gjorda, nemi., att StatsUtsk. beräknat inkomsterna alltför högt.
Min tanka är också, att StatsUtsk. så gjort, men min erfarenhet vid flere föregule riksdagar är den, att de farhågor, som då blifvit yttrade för alltför höga beräkningar, hafva visat sig ogrundade, derigenom att öfverskott uppkommit.
Böra vi äfven i närvar, ögonblick förmoda, att delta blir förhållandet, och följaktligen höja inkomstberäkningen utöfver hvad StatsUisk. gjort den?
Min tanka är öfverensstämmande med de ledamöters, som befara, att den sänkning i spanmålspris, som redan äger rum, icke kommer att så hastigt förändras.
I sådant fall är inkomstberäkningen så hög, som den möjligen tål att vara.
Hvad är nu följden, om denna inkomstberäkning sättes för hög?
Jo den, att brist uppkommer, och att Riksg.cont. måste ersätta denna brist.
Hvar skall Riksg.cont. taga dessa medel?
— Låna dem.
Böra väl R.
St. uppgöra sin statsreglering på det sätt, att
Statsverkets årliga utgifter skola komma att bestridas med lån?
Jag tror icke detta vara lämpligt, och till - Den 23 October f. m. 237 styrker derföre, att R. o. Ad. måtte gå sådana steg, som kunna anses vara säkra, och derföre bålla sig vid StatsUtsk:s förslag.
Ilr Westerstrand:
Jag skulle alldeles icke hafva något emot, att förslagsanslagen ökades till det ungefärliga belopp, som utgifterne kunde utgöra; men jag får anmärka, att derigenom skulle motverkas just det ändamål, som Hr Gripenstedt bar åsyftat, nemi. att bevillningssumman icke måtte utöfver behofvet ökas.
Genom en sådan högre beräkning af förslagsanslagen, blir äfven summan af statsregleringen mycket högre, och derigenom måste äfven, oaktadt allt uppdrifvande af inkomstberäkningen, statsbristsummaii ökas, och verka till ökning i bevillningen.
Kan man undvika della, och hoppas man att kunna fylla med blifvande öfverskoller, hvad som brister i de utgifter, som med statsanslagen skola bestridas, så tror jag, att det är ganska nödigt, att hålla sig vid den gamla praxis, som dervid alltid har varit iakttagen.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos:r, biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. 4:o Kronotionde-lösen efter bestämda priser, 5:o arrendemedel uf kungsgårdar och andra kronolägenheter, och 6:o silfver tionde, mxjntarelön och slagskatt.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 7:o Hoppar-räntan.
Jag yrkar, alt beräkningen af inkomsterna under denna titel måtte höjas till likhet med hvad den K. propos. i detta afseende innehåller.
Hr af Harmens, Henrik Otto:
Om priset under de förflutna åren verkligen hade varit sådant, som det blifvit beräknadt i den K. propos., så hade StatsUtsk. haft skäl att tillstyrka samma summa; men då det af ledamöter inom Utsk. har blifvit upplyst, att kopparen, under det sista året och äfven under det nu löpande året, icke kunnat säljas till 130 r:dr; så har man trott rättast vara, att nedsätta priset till 120 r-.dr; af hvilken anledn. jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag.
Utsk:s tillstyrkande i 7 punkten blef af R. o. Ad. bifallet. 8:o Tionde- och hammarska 11 s-jern. R. o. Ad. beslöt, uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan, att med pröfningen af hvad Utsk. i denna punkt ronde beräkningen af tiondelackjerns-afgiften yttrat, såsom ägande sammanhang med Utsk:s utlåt.
N:o 33 litt. C, skulle anstå tills nämnde utlåt, blifvit af R. o. Ad. pröfvadt, samt att likaledes pröfningen af den i förevar, punkt gjorde beräkning af hammarskatlsinkomsten skulle uppskjutas tills R. o. Ad. pröfvat StatsUtsk:s dermed sammanhang ägande utlåt.
N:o 33 litt. D. 9:o Alunlionden, 10:o svafvelbrukstionden och ll:o mantalspenningar ne.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 23S Den 23 October f. m. 12:0 Gerning sören af handtverkare. R. o. Ad. beslöt, uppå derom af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord propos., att med afgörandet af denna punkt, som hade sammanhang med StatsUlsk:s utlåt.
N:o 33 litt. E, skulle uppskjutas tills R. o. Ad. i afseende på berörde utlåt, fattat sitt beslut. 13:o Bötesmedel.
Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 14:o Cavalleri-reg:tenas hästvacance-spanmal.
Uti den nu upplästa redactionen, är ett fel af SlatsUtsk. begånget.
Det har nemi. intagit ordet ”förlängda” i afseende på contracterna emellan Kronan och rusthållare vid Östgötha Lifgrenadier-reg:te, i afseende på deras afsittning under ytterligare 30 års lid. K.
M. har förklarat, att contraetet må prolongeras, men ännu hafva rusthållarce icke deröfver blifvit hörda; således torde contracterne ännu icke kunna anses vara förlängde, ehuruväl det är att förmoda, att de blifva det.
Della förändrar icke sjelfva sakförhållandet, men jag har trott mig böra anmärka det såsom ett redactionsfel.
14 punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 15:o Ständiga rotevacance-afgifter, 16:o tillfälliga rotevacance- och mötesafgifter, 17:o rotefrihetsafgift af oroterad, vien ordinarie rotering underkastad jord, l8:o båtsmansvacanceafgiften, 19:o krut- och saltpelerförsäljningsmedel, 20:o controllstämpelmedel, 21:o bak- och lotsmedlen, 22:o ersättningar, 23:0 observutionsmedel, 24:0 extra medel och uppbörder, samt 25:0 intressemedel.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne.
Härvid ankom Hr Statsrådet Jonas W*rn, som å K.
M:s hö ga vägnar aflemnade Dess nåd. svar uppå R.
Sl:s und. skrifvelse ang:de riksdagens förlängande; hvarefter med föredragningen af StalsUtsk:s utlåt.
N:o 33 fortsattes.
Extra ordinarie inkomster.
Då beräkningen af de extra ordinarie inkomsterna bero på de beslut, som R. St., till följd af Bevilln.- Utsk:s förslag i delta afseende, komma att fatta; sä torde någon öfverläggning ang:de dessa frågor nu vara för tidig, och icke kunna medföra något resultat; hvarföre jag hemställer, att Hr Gr. n. Landtm, behagade göra den propos. till R. o. Ad., att alla dessa frågor, som i afseende på de extra ordinäre inkomsterna nu äro framställde, tills vidare få hvila och Utsk:s utlåt, i detta afseende för närvar, läggas till handlingarne.
Det enda, som möjligen skulle kunna blifva föremål för något beslut i detta afseende, är SlatsUtsk:s tillstyrkande rör:de postmedlen.
Utsk. anser, att Statsverkets nettobehällning af dessa medel bör beräknas till 125,000 r:dr; men detta är under förutsättning alt någon förändring i afseende på grunderna för postverkets inkomster icke för närvar.
Den 23 October f. m. 239 kommer ält äga rum.
Då Bevilln.Utsk. likväl måste inkomma med föi-slag till bestämmande af grunderna för postverkets inkomster, så kan något beslut uti denna fråga icke på förhand fattas; hvarföre äfven denna fråga torde böra inbegripas under samma förhållande som de öfriga, och således lills vidare hvila.
Med anledn. af denna framställning, hemställde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge, alt den del af Statslllsk:s förevar, utlåt., som angick extra ordinarie inkomsterne samt restantierne, hvilka sednare voro beroende af hvad på bevillningsmedlen kunde blifva utestående, icke för närvar, fordrade åtgärd, utan att med pröfuingen deraf må anstå intill dess det förslag, som Bevilln.Utsk. tillkomme att derom afgifva, lill R.
St. inkommit.
Föredrogs och lades till handlingarne K. M:s d. 19 dennes på Rikssalen upplästa nådiga tal, innehållande bifall till det af R.
St. vid denna riksdag antagna förslag till förändring af 56 § Reg.F. och 49 § Riksd.Ordn.
Äfvenledes föredrogs och lades till handlingarne K.
M:s denne dag ankomna nåd. svar uppå R.
St:s tind.
Skrifvelse om riksdagens förlängande.
Anmäldes till föredragning StatsUtsk:s d. 9 och 17 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 33 litt. A, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. ang-.de den s. k. ollongäldens upphörande.
Innan detta ämne föredrages, anhåller jag vördsamt fä nedlägga min reservation generelt mot de beslut, hvarigenom R. o. Ad. nu bestämt
Statens ordinarie inkomster, hvilka jag tror hafva blifvit allt för lågt upptagne, alldenstund de med mera än en half million understiga det belopp, som hittills verkligen influtit, och således komma att lända lill en onödig tunga för de skattdragande igenom en ökad bevillning.
Sedan härefter den i StatsUtsk:s utlåt.
A gjorde hemställan blifvit uppläst, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo och biföllos StatsUlsk:s d. 9 och 17 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 33 litt. B, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om upphörande af den s. k. husmansskatten i Bohus län.
Sedan sålunda StatsUtsk:s utlåtrn N:o 33 litt.
A och B blifvit bifallne, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade låta bero vid hvad StatsUtsk. i 1 punkten af dess nyss förehafda utlåt.
N:o 33, yttrat om den s. k. ollongälden samt husmansskatten i Bohus län.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 9 och 17 dennes på bordet 240 Den 23 Octo ber f. m. lagda utlåt.
N:o 33 litt. C, i anlcdn. af väckta motioner om upphörande af eller nedsättning uti den för tackjernslillverkningen utgående tiondeafgift.
Det har icke utan skäl väckt min förundran, att StatsUtsk. till bifall understödt de uti förevar, ämne väckta motioner om nedsättning af tackjernstionden, af skäl att för tackjernslillverkningen för närvar, är en missgynsam conjunctur.
Denna missgynsamma conjunctor för lackjernstillverkningen är i min tanka långt mindre missgynsam än den för jordbruket för närvar, är i afseende på spanmålsproduclionen.
Samma Utsk. har likväl icke tilltrott sig att komma in med ett förslag att nedsätta spanmålstionden lill hälften af hvad den utgöra skall, utan jorden får fortfarande utgöra sin tionde; men deremot tillstyrker Utsk. att tackjernstionden skall till hälften nedsättas.
Dessa olikheter i princip åro af en särdeles märkvärdig art och i sin följd betänkliga; men dä nu fråga är om en ordinarie räntas rubbning i sina förhållanden, så anhåller jag att fä lemna några upplysningar, som det hade tillhört StatsUtsk. att ifrån vederb. infordra, för att derigenom få grunden till ett afstyrkande ådagalagd.
Jag vill derföre uppgöra historien qm jernhaudteringens afgifter här i Sverige.
I Bergsordningarne pag. 21 finnes Sten Stures och Rådets beslut 1485, att tionde bör gifvas af malmberg å skaltegrund (se riksdagsbeslutet i Strängnäs samma år).
Uti Carl IX:s privilegier för Wermland af d. 23 Jan. 1581 (Bergsordn. pag. 34), försäkrades, att de som uppfunno malmberg, skulle dem fritt bruka, utan hinder och förfång, allenast de gåfvo Konungen tiondedelen af malmen.
K. br. d. 18 Fehr.
1608 lyder sålunda: ”Vi Carl den Nionde etc. tillbjude eder
Dannemän alle som uti Nora, Lindes och Skinskatte bergslag boendes äre, Wår gunst och nåde och allt godt med Gud Allsmäktig lillförende.
Och kunne eder Dannemän alle samtligen icke förhålla, alt efter här till dags häfver varit stor oordning ibland eder, med edra utlagor, både det J årligen plågen utgöra, så väl såsom hvad beviljadt blifver, J skolén göra Oss och Kronan till hjelp i så måtto, alt den fattige häfver ofta måst gjort ut så mycket som den rike, så är ock hytte- och hammarskatt olika pålagde, så att der kan ofta finnas, att de som godt hytte- och hemmansställe som kan vara allehanda god lägenhet till, med vatten skog och malm, de kunna vara ringare skattlagde, och tvertom igen, der som är litet vattufail och liten skog och lång malmvåg, de kunna vara högt lagde uti hytteskatt, det som oss synes orällvisligt är.
Derföre så hafva vi betänkt hos Oss, att det mätte vara rättvisligen, att hvar och en utgjorde sin ärlige skatt eller hvad hjelper som kunne blifva beviljade, efter sora han hade ägor och bruket till.
Och derföre håfve Wi afärdigat denne Oss älskefige, ädle och välbördig Wår Troman och Kammarråd, Ilans Akesson lill Biurum, samt Den 23 0 c t o b c r f. m. sami Wår Befallningsman vid Nora och Lindesberg Tideman Persson och Johan Ottesson, att de skola låta eder Wår mening derom förstå, att hvar J vele der lill bevilja och gifva ut edre utlagor, eftersom hvar och en kan hafva bruket till, då vele vi cflcr denna dag alldeles hafva eder förskont, som är först och främst, all hytte- och hammarskatt skole J alldeles vara frie före, item den hjelp J härtill dags häfver utgjort till månadspenningar.
Sedan edert arliga skattcjern sholen J ock vara frie pire.
Desslikes för de kol J pliige utgöra för jernet.
Deremot igen så begäre vi, att