Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke en gång i den liksom 1720 och 1772 års RegeringsForm upphäfna Säkerhets-Acten, hvilken dessutom såsom enéast af 3:ne
Stånd antagen, icke åt förundta förmåner gifver kraft af Privilegier, då inga nya sådan® ett helt Stånd angående utan samteliga Ständernas vettskap, gjorda påminnelser och samtycke, kunna utgifvas och meddelas.
Se R&gerings Fortnen - Deri s 3 December 4 6 j Formen 1772 § 52.
Hvar och en som undersöker beskaffenheten och ändamålet med SkråOrdningarne skall ock lätteligen af deras natur och innehåll finna> att de endast äro Reglementarislca Författningar, till Ordnings bibehållande emellan åtskilliga slags Handtverkare under Städernas område.
Hvem skulle väl viljå påstå, att Tracteringar, Böter, Afgift till Lådan , den yngsta Mästarens pligt att gå de äldres Ärenden &C. &c. äga egenskap af Privilegier* Uti ingen af de, under och efter Konung Gustaf Ilis Regering arilaggde Städer är Skråtvång tillåtit:
Om det likväl ägt Natur af Privilegium, hade dessa nya Städers Borgare äfven så litet kunnat detsamma beröfvas, sorti Representations-rätten vid Riksdagarne.
Ofta har Konungen under loppet af def förflutna Tidehvarfvet, vidtagit ändringar, så väl till inskränkning, som till utvidgande af HandtVerkeriernes rättigheter.
Enär sådant skedt i anledning af Städernas besvär, tiiikännagifver sjelfva Rubriquert, att samtelige Ständerna icke inedverkat, och att således Konungens beslut saknade det väsenteliga, som fordrades för meddelande af ett Privilegium.
En och annan gång hafva va i ock förändringar i Författningarne om Handtverkerierne blifvit vidtagne 1 anledning af Riksens Ständers Underdåniga tillstyrkanden.
Men om ock samtelige RiksStånderi i sådane tillstyrkanden instämt, blifver deras Ridd, och Ad.
Fröt, 1, B. fQ- 6ö< 466
Den 53 Dcemeler.
Resultat icke oftare Privilegier, än de såsom eådane uttryckligen benämnas.
I annat fall skulle så snart samtelige
Ständerne inhämtat ett tillstyrkande (hvilket före 1772 medförde kraft till verkställighet) detsamma alltid ägt egenskap af Privilegium, ehvad det angick en Oeconomisk Författning eller en Lieutnants Fullmagt för en öfver Prejudice klagande Fändrick.
Tvifvelsmålet om egenskapen af Privilegier, hvilket man vill tillägga Skrå-inrättningarne, vinner ännu mera styrka af Kongl. Resolution på Städernas Besvär af den 28 Augusti 1777, ut* hvars 2:dra Moment stadgas, beträffande Allmogens Slöjder, att Allmogen ej kan förmenas att sig till hjelp och understöd sälja på Städerna som på landet hvad de sjelfva arbeta och förfärdiga kunna.
Om Skrå-inrättningarne ägt helgd af Privilegier hade väl aldrig genom en negativ Resolution på Städernas besvär kunnat stadgas en så oinskränkt Näringsfrihet, och de orden:
Hvad de sjelfva arbeta och förfärdiga kunna, öppna onekeligen det mäst vidsträckta fält för mänskliga Industriens omfattning.
Men hvar finnes då den definition, som utmärker gränsen för Allmogen Slöjder?
Skola grunderna för det samma bestämmas efter mänskliga snillets utvekljngsförmåga, så finnas Bönder och Landtfolk, som kunna aptera Grå- och Sandsten efter Modell, utan att vara i Stenhuggare-Skrå, som bygga Den 2 3 December» Skepp, utan att höra till Skeppsvarfs-Skrå, som förfärdiga finare och gröfre väfnader af Lin och Ull, utan att höra till något VäfvareSkrä. Ja! en Bonde i Tuna har gjort många och goda Guld-Ur, utan att höra till Urmakare-Skrå.
Skulle åter föremålen för Bondens, det är Landtmannens, Slöjder endast vara förädling af sådane Rudimaterier, som han sjelf eller hans område producerar, blir ändå ej mycket öfrigt, Skrän ensamt förbehållit, ty Bonden och hans område producera Metaller, flere slags Träd, Lin, Hampa, Färggräs, Läder, Skinn, Ull, Bark, Borst m. m.
Sakens nu varande skick blifver ännu klarare för den, som behagar taga kännedom af 9 §.| i Riksdags-Beslutet af den 2 Maji i8ro, hvilken förmår:
Att idkandet af all Borgelig Näring, emot åtagande af deremot svarande Borgelig tunga, blir en rättighet för alla Medborgare-Classer.
Yttersta tillflyckten för SkråMästarens Advocatur, att med Borgelig tunga förstås Borgare-tung3 förtjenar ej något afseende.
I Sverige betyder Borgelig tunga det samma som skatt till Staten.
I annat fall skulle det äfven heta Adelig tunga, Ståndspersoners tunga, Prestelig tunga och Bonde-tunga till skillnad från Borgelig om dermed kunde förstås blott Borgares tunga.
Jag drager af allt detta den slutsatts, att inga Privilegier lägga hinder i vägen för upphäfvandet af de så länge öfverklagade band, hvilka fjettra en loflig, oemotsägeligen nyttig och af allmänna Rosten länge påkallad, Närings - Den 3 3 December. frihet.
Ordning i Städerna Mästare och Lärande emellan mä gerna bibehållas, men ingenting bör kunna förmena hvem som helst att idka hvilket tillåtit Handtverk eller Näring han behagar, endast han anmäler sig hos Styrelsen i Orten, vare sig på Landet eller i Staden, och betalar till Staten i förhållande till sin Rörelse och förtjenst, samt dessutom, den som bor i Stad deltager med dess öfriga Innevånare i Utskylder i och för Stadens och dess Embetsmäns skuld.
Den invändning häremot, som torde kunna synas kraftigast, är, att om Näringsidkare i följd af en upplåten vidsträcktare Näringsfrihet, flyttade frän Städerna på Landet, skulla genom de Contribuerandes förminskning , tillgångar komma att saknas tiil de nödvändiga Staasutgifter till underhåll af allmänna Anläggningar, Byggnader, Broar m. m.; men derpå svaras, att om cn sådan Näringsfrihet upplåtes och verkeiigen medförde en sådan verkan, blefve det Regeringens omsorg att pröfva huruvida detta underhåll ytterligare billigen kunde åläggas en i sina tillgångar försvagad
Stad, eller sedermera borde äfven reparteras. på Häradet, sorn genom utflyttningen hade vunnit ökade utvägar, och i de allmänna Anläggningarnes underhäll, sedan dess Industri hade stigit, måste hafva ett större Interesse.
För påbjudandet af alla Författningar, som förändra Individuers förhållanden till Staten bör en sådan jemkning vara ett oskiljaktigt vilkor.
Den 3 3 December. 469 I fall Riksens Höglofl.
Ständer anse tiden vara kommen, då de band, som fjettra idogheten böra lossas, så blifver nödvändigt att 3:dje och 4:de Cap, Handels Balken undergå förändring:
I anledning hvaraf jag får anhålla , att detta yttrande blifver Remitteradt, så väl till Lag-, 50m Oeconomie och Besvärs-Utskotten. —•
Grefve Mörner, Axel Otto, anförde skrifteligen:
Inför Höglbfl Ridderskapet och Adeln behöfver jag ej skildra den förlägenhet, hvaruti Allmänheten befinner sig i anseende till Penninge-rörelsen, allt ifrån den tid då de särskildte
Discontverk upphörde att betala sina utelöpande obligationer, och Banquen vägrade att inlösa de, uppå densamma stälde Assignationer.
Det är denna allmänna förlägenhet, som föranledt Riksens Ständers sammankallande,och dess afhjelpande är säkert det ändamål, som framför alla bör söka vinnas.
Allmänheten som sett Riksens Ständer- under en månad vara församlade, torde redan vara i förväntan, att erfara något Resultat af dess åtgärder.
Att något i detta ämne ännu ej blifvit företagit, mindre afgjort, torde härleda sig derifrån, att Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om en Finance-Plan, ej förr än förleden vecka kommit Riksens Stan - 470 Den 23 December. der tillhanda; men sedan denna blifvit öfverlemnad, torde fullkomlig anledning vara, att, med den största skyndsamhet, bringa till öfverläggning och beslut, hvad som rörer återförandet af Discont-Sedlarnes förlorade Credit.
Då den delen därutaf, som äro Assi gnat ioner fä Banquen, merendels äro stälde uppå mindre summor, och följakteligen befinnes i de mindre bemedlade Ciassers händer; så får jag ödmjukast till Ridderskapet och Adeln hemställa, om ej dessa med görligaste första, borde mot Banco-Sedlar inlösas.
Ibland Allmogen, ibland Handtverksman och äfven ibland Soldater, finnas säkert många Husfäder, sorn , till Lön för sin idoghet och stränga arbete, ej äga annat än dessa Sedlar, och hvilka nu se sig beröfvade möjligheten att förskaffa sig och dc eina uppehälle.
Dessa ömmande omständigheter, har föranJedt mig till det beslut, att underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om ej BancoUtskottet skulie anmodas, att skyndesammast inkomma med Utlåtande, huruvida Banquen kunde auctoriseras, att genast gå i författning om dessa Assignationers inlösande.
Till granskande af det oss i Nåder lemnade Finance-project, eller till uppgörande af ett annat, hvarmed denna Operation nödvändigt skall stå i förbindelse, och åtmindstone de omförmälte Assignationernas inlösen blifva en följd, fordras säkert så lång rid, att den utsträcker sig öfver den, inom hvilken Allmän - Den 33 December.
471 heten med billighet kan förvänta sig en önskad verkan af Riksens Ständers åtgärder i denna del, och då belägenheten för hvarje Individu, med hvar dag blir bekytnmersamare, törs jag hoppas att Ridderskapet och Adeln med välvilja anser, att jag vågat fästa dess uppmärksamhet vid den skyndsamma handläggning , som detta ämne kräfver.
Jag anhåller att denna hemställan måtte blifva de öfrige RiksStånden meddelt, öfvertygad att de> med kännedom om nödvändigheten dela samma tänkesätt, gör jag mig förvissad om
Deras bifall, men i motsatt fall, har åtminstone Ridderskapet och Adeln sökt undanrödja anledningen till den förebråelse, att intet steg från deras sida blifvit tagit till skyndsamt alTijelpande af den allmänna Förlägenheten. % •
Herr Bergenstråle, Johan, hade inlemnat följande, som upplästes:
Att äfven jag vill yttra några ord, om den af Kongl. Maj:t, till Riksens Ständer i Nåder öfverlemnade Finance-Plan , torde ibland detta upplysta
Stånd anses såsom en djerfhet j blottställelsen för detta omdöme, borde kanske ålägga mig tystnad, men inom dessa murar, ålägger pligten mig, att fritt yttra mina tankar 47?
Den 23 December. då jag tror dem i mer och mindre mohn, kunna leda till något gagneligt, och är det i följd af denna grundsats jag vågar hoppas på Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloft.
Ridderskapets och Adelns benägna öfverseende.
För atl klandra tyr sak, fordras ofta ej annat än viljan 3 för att granska, erfordras ptt moget öfvervägande, grundadt på insigter pch en klar urskiljning.
Mitt ändamål är ej någotdera, till det första äger jag ej böjelse, och till det andra, saknar jag både den erfarenhet och de kunskaper, som endast kunna vinna igenom vanan att följa Penninge-Systemets omväxlande gång, — att omfatta ifrågavarande Finance-Plan i dess vidd, är öfver min förmåga och är ej heller mitt syftemål, jag vill endast sträcka mig tili den gren deraf, som jag tycker ligger klar för mm synkrets, och som jag tror, ehuru enkel, utgör en hufvudbas, hvaruppå det hela hvilar.
Min öfvertygelse om Finance-Planens fullkomlighet eller nytta för vårt Fädernesland, kan endast bestämmas, genom de upplysningar och taisonementer, jag kommer att hämta af de Medborgare sorn äga kunskaper och vana att behandla dylika aitairer, gillandet eller ogillandet deraf, kan ej komma att bero, af något annat vilkor, än Fäderneslandets sanna Intresse.
Min öfvertygelse, grundad på en temmeligen lång erfarenhet, säger mig:
Att den som är rik beböfver hushålla, och den som är fattig behöfver det ännu iner.
Våt'
Stat, är kanske rik 0111 vi JDen 2 3 December. 473 vilja åtnöja oss, med hvad vår Jord alstrar, samt klokt använda öfverskottet till utbyte emot utländska oundvikeliga behofver; men den är fattig, och blir det ännu mer, om vi försmå hvad vi sjelfve frambringa, och endast kunna til i fredststäl la vår törst och vår fåfänga med utländska Alster : — Svenska Nationen har på de sist föiflutne 40 åren undergått en stor förändring:
Landet har tilltagit i Cuhur, men dess Inbyggare ej blifvit rikare, orsaken härtill, måste vara öfver flöd ige behofver — Nationen har vunnit mera upplysning , men månne den deraf skördadt den frukt den bordt; kunna vi med fullkomlig öfvertygelse ansvara för våra Förfäder, att den Svenska Redligheten och Sparsamheten som de lemnade oss i Arf, har af oss, icke allenast blifvit hållen i helgd, utan äfven tilltagit i samma mohn som deras och vår erfarenhet skänkt oss mera, upplysning: Ehuru Önskeligt och hedrande det vore att med trygg, het underkasta oss pröfvandet häraf, fruktar jag att vi med blygd få undandraga oss Domslutet häri.
— Samma orsak sorn vi lära få tillskrifva -— ej tilltagandet i Rikedom — lära vi äfven få tillskrifva ej tilltagandet i Redlighet, nemligen de af oss sjelfva tillskapade öfverflödiga behafven.
— Betydelsen af Öfverflöd Är olika, allt efter det Landets tillgångar hvaruti man lefver:
Uti ett rikt Länd kan man knappt kalla något öfverflöd:
Uti ett fattigt deremot, är det mycket man får iof att innebegripa under detta namn.
— De Länder Naturen gynnat med rikare Alster må fritt njuta, d.em; begagnandet deraf a medför ej der den 474 Den a 3 December. skada, som i de Länder, der tarfligheten måste göras till en tarf!ighets-lag- — I dessa senare , verka öfverflödet först fattigdom och sedermera mindre redlighet människor emellan —- Begäret att njuta, bragdt till ett behof, och vanan att täfla med hvarandra i fåfänga, utestänga det ädlare begäret att tälla uti hedrande och Medborgerliga dygder — Säkerligen spardes många brott om behofven voro mindre, och lika säkert skulle det misstroende till hvarandras redlighet, som nu temmeligen allmänt tyckes tilltaga, i samma mohn förminskas, som vi blefvo satta under tarflighetens gränts , der måttligheten ej blefve stämplad med större skam än egennyttan.
Blir Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Financerne antagen , så anser jag en Öfverflöds-Förordning, såsom ett hufvudsakJigt villkor dervid:
Det säkraste medlet att bibehålla vårt Mynts Credit eller att styra Coursen måste bestå uti att hushålla, och Staten måtte då först kallas hushålla, när Importen ej öfverstiger Exporten:
Utom denna Principe, torde hvad Finance-Plan som hellst, och huru fullkomlig den ock må vara, aldrig leda till ändamålet.
Maj:t yttrar äfven i dess nämnde Nådiga Proposition, samma önskan om Sparsamhet; vår pligt måste vara att gå Hans Maj:ts och Nationens önskan häruti till mötes.
Redan vid förra Riks-Mötet ansåg Rikets Ständer en Öfverflöds-Förordning för nödvändig , och troligen har erfarenheten sedermera ännu ytterligare styrkt detta då fattade Beslut:
Jag får således vördsamt hemställa hos Höglofl.
Den 53 December. 475 Ridderskapet och Adeln, om det ej vore nödvändigt att besluta: 1:0
Att en Öfverflöds-Förordning skall författas. 2:0 Att Rikets Ständer nedsatte ett serskildt Utskott, som finge sig uppdragit att en sådan utarbeta; och 3:0
Att den med det snaraste skulle fullbordas, samt underStändernas Sammanvaro underställas Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction.
— En skyndsam åtgärd härvid, anser jag högst nödvändig.
Innan man rigtigt kan bedöma en Finance-Plan, måste man först veta Ballancen emellan Import och Export, och denna Calcul bör troligen ej förr kunna göras, förrän man äger de grunder utstakade, hvaraf jemförelsen dem emellan kommer att bero — Som det är Nation, hvilken i detta fall, gör en uppoffring, om man med detta Namn kan benämna en öfverenskommelse, hvarigenom vi aflägga en mängd imaginerade behof, återleder oss till välmåga och förtroende till hvarandra, så är det äfven Nation eller dess Representanter, som böra utstaka grunderna för denna dess måttlighet, och vår egen heder blir härigenom så mycket närmare förenad vid dess vidmagthållande — Dess esprit måste byggas, ej på Förbudet af införsel, ntan på förbrukandet af dylika varor; det förra hafva vi redan länge försökt, och erfarenheten vittnar att det endast varit ett Palliativ.
Hvarje hederlig
Människa anser det för en pligt att upptäcka t. ex. en stöld eller annat brott; att öfverträda en af Nationen författad Öfverflöds Förordning är äfven en Stöld på det Allmännas bekostnad — Skall ej samma hederskänsla äfven i detta afseende utstaka samma Den 2 3 December. pligfer ■—■ Sorn det troligen är vårt Stånd som vi tå lof att tillskrifva största orsaken till den skada öfverflödet åstadkommer, dels derigenom att vi sjelfve mäst begagna det, och dels igenom det förledande exempel vi deri stifta5 så tillhör det äfven oss, att göra första steget till dess afhjelpande, samt inbjuda våra Med-Ständer att verka till samma ändamål — Huru många uslingar och krymplingar anropa icke ofta förgäfves vår hjelp — Med offret af några rätter mat elier några vinsorter mindre vid lysande Festeviteter, kunde hela Familjer räddas från elände och från brott —- Lätom oss afskudda oss den förebråelsen vi måste äga, då vi se de ringare Classerna förgäfves använda dera§ svett och möda, för att förskaffa sig den billigaste njutningen af alla, — bröd till föda.
— Lätom de läckerheter vi njuta ej längre förbittras, igenom medvetandet af att det sker på bekostnad af det allmänna Välståndet och Redligheten.
—Då Fäderneslandets Försvar kal, lar, äro de fleste af detta Stånd samt en stor del af Nationen Soldater!
Då det är fråga om att försvara vår Fosterjord — Vår sjelfständighet — Vår frihet, får ingen tveka att offra sitt lif — Måtte vi ej heller nu tveka att uppoffra ett broderi på en räck — en bouteiile vin —> elier en kopp kaffé.
Detta Memorial skali jag ani åda blir Remitterat tili Allmänna Besvärs- och Oeconomi^- Utskottet, Lades på bordet.
Den 2 3 December. 477 Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken härefter med stora Deputationen frän Kongl. Slottet återkommit samt återtagit Klubban, tillkännagaf Herr Grefven och LandtMarskalken, att Hans Maj:c Konungen samt Deras Kongl. Högheter Kron-Prinsen och Arf-Prinsen, uti de Nådigaste Ordalag behagat besvara Riksens Ständers underdåniga Tacksägelse- och Lyckönsknings-Adresse, samt hemställde, om icke Hans Maj:t Konungens samt deras Kongl.
Högheters Svar, hvilka Herr Grefven och LandtMarskalken förmodade sig med första erhålla, måtte i nästa Plenum f.i inför Ridderskapet och Adeln uppläsas, samt uti Protocollet intagas.
Upplästes til! justering och godkändes Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj.-t, angående Trycknings-kostnaden för Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer vid denna Riksdag om Stats-Vetkets tillstånd och behof.
Upplästes och iades på bordet: i o Allmänna Besvärs- och Oeconomie Utskottets den 20 dennes, aTlåtneBetänkande,i an-lédBing af flere serskildte från samteiige Riks Stånden 478
Den 2 3 December. remitterade Memorial, rörande Bränvins-bränningen, och dermed sammanhang ägande ämnen, innehållande:
Att då alla de till Utskottet öfverlemnade Memorial, Anföranden och Protocolls-Utdrag hufvudsakligen behandlade samma ämne, nemligen fria Husbehofs-Bränvinsbränningen , men för öfrigt innehölio serskildta efter hvarje Författares olika synpunkter ganska skiljagtiga uppgifter och förslager, har Utskottet på upptagne grunder anhållit, att framdeles efter vederbörlig beredning häröfver i sammanhang få afgifva sitt Utlåtande, samt nu endast trott sig af anförde skäl böra afstyrka Riksens Ständer från alla Beslut för det närvarande, hvilka leda till någon hastig inskränkning , än mindre upphäfvande, af den fria Husbehofs-Bränvinsbränningen, eller att hos Kongl.
Maj;t i denna del anmäla någon underdånig Önskan 3 hvarjemte Utskottet yttrat den öfvertygelsen, att ju hastigare farhågan kunde skingras för ett så beskaffadt Förbud, ju förmånligare skulle verkan blifva på den nu framkallade öfverdrifna Bränvins-branningen; men då ett helt annat förhållande visade sig uti de öfrige ämnen , hvilkas undersökning sysselsatt Författaren af de remitterade Memorialen, och dessa hade afseende pä en öfversigt af nu gällande Författningar om fria Husbehofs-Bränvins-bränningen, i hänseende till Pannerymd, Localitet i Städer eller på Landet, grunderne för Afgihernas beräkning, vidtagande af förändrade Oeconomiska och Moraliska åtgärder m. m., hvilka åtgärder icke syntes äska någon skyndsamhet, icke eller om möjligheten skulle det tillåta, borde så behand - Den 2 3 December. 479 Jas, har Utskottet förnyat sin ofvan yttrade anhållan att deröfver framdeles uti ett helt sammanhang få afgifva sitt Betänkande j dock hade enligt serskildt bilagdt Protocolls-Utdrag af den 20 dennes, Borgmästaren Höök och Fabriqueuren Ebel varit i Utskottet af skiljagtiga tankar, samt af anförde skäl yrkat, det måtte all Bränvins-bränning för de frenne första Månaderne af'nästinstundande år, så mycket häldre inställas, som mycken anledning till Spannemåls. brist nästa vår och sommar, åtminstone i flere Lands orter, annars vore att befara. 2:o Banco-Utskottets
Memorial af den 20 dennes, deruti, med anledning af Herrar Cederskjölds, Pehr Gustaf, och Ullbergs, Jon., till Banco-Utskottet remitterade Anföranden, rörande så väl förslag till ändringar uti den för Banco-Utskottet nu gällande Instruction, sorn äfven ett yrkadt tillägg i samma Instruction, Banco Utskottet af anförde skäl till Riksens Ständers pröfning föreslagit vissa förändringar och tillägg uti första och tredje paragrapherne af ifrågavarande Instruction, hvarjemte och då 32 §• i Riksdags.Ordningen icke stadgade, huruledes och i hvilken ordning den deruti omförmälte Instruction för Banco-Utskottet skulle tillkomma, samt med anledning af det vid denna Riksdag nära inträffade fall, att Banco-Utskottet ej kunnat formeras eller bringas i Activitet i följd af uppkomne
Discussioner om den Instruction, hvarefter det skulle sig rätta, Banco-Utskottet förmodat, att Riksens Ständer torde finna angelägit, att genom en lämpelig 8o Den 2 3 December.
Reglementarisk föreskrift för alltid undanrödja en sådan möjlighet, men på sätt , att vägen till rättelse i behörig ordning tillika vore gifven och stadgad; till vinnande hvaraf Banco-Utskottet hemställt, om icke Utskottet vid hvar Riksdag, i öfverensstämmelse med de af Riksens Ständer om Banco Verket fattade beslut, må äga att föreslå Instructio.o för Banco-Utskottet vid nästblifvande Riksdag, samt att, då Riksens Ständer den pröfvat och fastställt, densamma må ligga till grund och tjena till efterrättelse för det blifvande Utskottet , intill dess Riksens Ständer skulle finna anledning, att efter Utskottets hörande, deruti ändring göra3 dock har, enligt bifögadt Protocolls-Utdrag af den 20 dennes, en Ledamot i Banco-Uiskottet, Grosshandlaren Wideberg, varit i så måtto af skiljagtig tanka, att bemälte
Grosshandlande af anförde skäl för dess del ansett 1 § af ifrågavarande Instruction böra oförändrad bibehållas.
Grefve Posse, Clas Fredrict Sorn ConsuläfSecrereraren Carl af Wetterstedt inför Riddarhus Utskottet erbjudit sig, att uti Riddarhus-- Salen anbringa Kakelugnar af jern för 2$ R:dr Banco stycket, samt att jemväl i stora Förstugan utanför dörren till Riddarhus-Salen låta uppsätta en ställning i form af en Tambour, hvartill kostnaden skulle blifva mindre betydlig, med försäkran derjemte, att derest de förpslagne Kakeiugnarne ej skulle finnas bereda dét dermed åsyftade ändamål, att till betyd j>§ - Den a 3 December, 4^1 lig
,del kunna förminska den i Riddarhus-Salen under innevarande vinter inträffade starka köld, eller derest de samma skulle finnas röka, vore Herr af Wetterstedt beredvillig att sjelf vidkännas kostnaden dertill, och Riddarhus-Utskottet ansett dessa föreslagne åtgärder möjeligsn kunna befordra den dermed åsyftade förmånliga verkan, har Utskottet af sådan anledning trott sig med bifall till Herr af Wetterstedts förslag och det dervid fästade vilkor, böra för dess del anmoda honom att med första gå i författning om uppsättande både af ofvannämnde Tambour och till en början och af 2:ne Kakelugnar i Riddarhus-Salen, likväl under förutsättande deraf att Ridderskapet och Adeln täcktes härtill lemna bifall; hvarjemte Utskofrtet till tidens vinnande anmodat mig att detta Ärende inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln framställa, samt derå tillika begära Herr Gref. vens och LandtMarskalkens Proposition.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaff hegärde denna fråga på bordet.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär ifrågavarande förslag, i händelse ändamålet dermed kunde ernås, vore för hvarje Ledamot af Ridderskapet och Adeln gagneligt, hellst sammanträde, under nuvarande starka vinter, i ett så stort oeldadt rum kunde för hälsan medföra vådliga följder, Herr Cederskjöld behagade afstå från dess yrkande om frågans hvilande på bordet.
Ridd, och Ad-, Prof. I A 61, 62. 482 Den 2 3 Decemler.