Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hyser dock icke en sådan förhoppning.
Skälet dertill igenfinner jag i fortsättningen af StatsUtskits Betide rörande åtskilliga frågor.
Jag vill endast härvid omnämna såsom exempel frågan om arméens pensionerin g.
För denna, med hänside till arméens tjenstbarhet så vigtiga sak, har StatsUtskit åsatt en summa så ringa, att den icke är för ändamålet på långt när tillräcklig.
Om man verkligen genom ett bifall till nu ilrågavide anslag skulle erhålla den framhållna nyttiga påföljd, att andra billiga och vigtiga ändamål knöde med lätthet vinnas, hade möjligen, såsom jag nyss nämnde, något afseende kunnat, fästas vid hvad Hr Montgomery anfört.
Men det nyss anförda exemplet visar, att så icke varit förhållandet och att han icke heller mäktat detsamma åstadkomma inom StatsUtskit.
Man anser, och detta med rätta, att det belopp, som äskas, bör öfverensstämma med verkliga förhållandet: men denna åsigt måste nödvändigt på något sätt modifieras med aid. af hvad1 vid föreg:de liiksdag egde rum. dä K.
M hegärde höjande af anslaget.
Skälet, hvarföre It.
Sl:r icke i allmänhet höja förslagsanslag, kanner jag icke, men det är klart, att, när de aro lågt uplagne, måste de, som skola använda dem, anskaffa beloppen från andra under händer hafvande medel.
Det är också klart, att tillfällen mäste inträffa, då detta icke låter sig göra, utan dessa medel mäste till andra ändamål användas, sä att förslagsanslaget icke kan fyllas till det belopp, sorn behöfves; då måste man söka andra utvägar för att åstadkomma denna fyllnad.
Detta är också orsaken, hvarföre K.
M. begärt förhöjningen i anslaget till furageringen.
Om vapenöfningarne ordnas såsom hittills egt rum och som endast kan ske, såvida ett förslagsanslag för detta and imål blir tillgängligt, så är dermed icke något annat uttryckt, än hvad K. M. vid förra Riks dagen i Dess Nåd.
Propos. föreslog.
Att således icke mer än förut trupper skulle sammandragas, i händelse missväxt, farsot eller dylika olyckor inträffade, är ganska påtagligt.
Det är äfven klart att vid åtskilliga tillfällen lefnadsföruödenheterna kunna stiga sä högt i pris, att inan måste inskränka en truppsamliug antingen till läger eller till våra vanliga möten.
Lyckligtvis har ett sådant förhållande inom landet icke egt rum och således en sådan utväg eke behöft anlitas.
En talare har yttrat, att K.
M. kan af andra medel fylla utgifterna för ett öfningsläger, i händelse han så önskade.
Förhål landet. är dock icke sä, ty K.
M. kan naturligtvis icke draga ett anslag till andra äudamål än de, för hvilka det är afsedt.
Då man här framställt det förslag, att det ifrågavule anslaget borde sättas till reservationsanslag, derföre att, de andra Stånden möjligen så gjort, mäste jag likväl för min del bestrida eir sådan åsigt, ty är saken riktig till sin grund, är det ändamål, man vill vinna, riktigt, så bör icke R. o. Ad. låta de andra Ståndens beslut inverka på sitt.
Skall detta ändamål pä ett tillfredsställande sätt vinnas, sä mäste naturligtvis penningar dertill anskaffas.
Då utstakar man för sig hvilka särskilda faktorer, som böra ingå i be - Oen XI April f. n>.
70 räkningen för detta anslags anskaffande.
Dessa äro här tiden och portionspriset.
Jag kan härvid icke inse någon synnerlig våda vid upgörandet af statsregleringen, emedan otvifvelaktig!
Riksg.Kont:s tillgångar aldrig kunna vara så medtagna, att det icke kan fylla den brist, som på ett förslagsanslag möjligen upstår.
Om man skulle anse det såsom fullt bestämdt, att alla anslag skola sättas till det belopp, som verkligen kommer att utgå, så hade varit önskligt, att rlet äfven vid andra tillfällen blifvit iakttaget, då anslaget i stället blifvit nedsatt eller rent af afslaget.
Då jag således icke finner mig af de Hrns yttranden, sorn här upträdt, öfverbevisad om motsatsen af hvad jag förut anfört, yrkar jag fortfarande att detta anslag måtte utgå under form af reservationsanslag.
Jag skall icke förlänga dis kussionen särdeles mycket; den har redan varat tillräckligt länge i fråga om denna punkt.
Om nyttan och nödvändigheten af . arméens vapenöfningar torde vi alla vara eniga, och jag har också af många skäl varit för att ett tillräckligt anslag skulle beviljas till vapenöfningar, och att, då det. är omöjligt att beräkna hvad som dertill skall kunna åtgå, upföra det som förslagsanslag.
Men i allmänhet väcka förslagsanslag motvilja inom representationen.
Man har här talat om StatsUtskds inkonseqvens i handlingssätt; jag vill icke inlåta mig i svaromål härpå, utan tror det vara rättast att inskränka diskussionen till den punkt, som här är i fråga.
Jag skulle, som sagdt är, helst önska att detta anslag bestämdes till förslagsanslag, men då det blifvit uplyst att PresteStåndet bifallit, samt Borgare- o. BondeStm troligen komma att biträda Utsk:ts hemställan i denna del, så kan R. o. Ad. icke vinna någonting annat genom ett beslut i motsatt riktning, än någon tidsutdrägt och besvär, hvarföre jag för min del anser att it. o. Ad. äfven bör bifalla hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit.
Under denna öfver läggning har jag sannerligen icke uptäckt någon ani. till klander mot Regeringens bristande system i laudets försvarsplan; men jag har också icke kunnat göra mig begripligt att planen för landets försvar ensamt innefattades i nu ifrågav:de punkt.
Den behandlar hvad K.
M begärt såsom anslag för indelta arméens vapenöfningar.
Detta anslag blef vid förra Riksdagen ökat med 200,000 rdr. 8tatsUtsk:t har ytterligare föreslagit dess ökande med 50,000 rdr; hela tvisten är nu, huruvida detta af K. M. begärda och af StatsUtsk:t tillstyrkta ökade anslag skall vara ett förslagsanslag eller ett reservationsanslag.
En föreg:de talare har medgifvit riktigheten af den princip, att man. såvidt möjligt är, bör frånträda förslagsanslagen och jag delar helt och hållet denna åsigt.
Jag tror derföre att det var ganska väl beräknadt af StatsUtsk;t att nu föreslå denna öfvergång, och jag beklagar om Chelen för LaudtförsvarsDepart:t vid den K.
Proposms afgifvande icke beräknat annorlunda än att det skulle vara likgiltigt huru stort anslaget upfördes, erne - 80 Den 11 April f. m. dan förslagsanslag hafva den latitud att de kunna utsträckas så långt man behagar.
StatsUtsk:t har, efter mitt förmenande, vid detta tillfälle haft icke allenast en ganska giltig ani., utan en verklig pligt att förfara så som det gjort, då det visat sig att det vid förra Riksdagen begärda och erhållna statsanslag blifvit öfverskridet endast för 2 år med cirka 300,000 rdr.
Det är visserligen alltför vigt för Styrelsen att upföra allting på förslagsanslag; då behöfdes ingenting annnt än att anordna behofven på StatsKont:t; men jag tror dock att en sund statsprincip fördrar att ställa anslagen så att R.
St:r kunna någorlunda beräkna, huru högt de skola gå.
Beklagligt nog, är inom vår representation den method antagen, att man, utöfver hvad K. M. och dess Regering begär, genom enskilda motioner kan sträcka sina anspråk på Staten så långt, att vid denna Riksdag det genom enskilda motioner begärda anslagsbeiopp upgår till icke mindre än 38 milhr rdr utöfver hvad K. M:s Propos. ansett behöfligt för statsverket.
Under sådana förhållanden kan jag icke annat än på det högsta förorda antagandet af Utsk:ts förslag, utan afs:de på hvad andra Stånd i detta hänseende besluta, ty detta får icke inverka på mitt omdöme a priori, emedan jag mäste uttrycka min åsigt enskildt, och det tror jag äfven Stånden böra göra i en sådan fråga som denna
Här har blifvit framkastad en liten förebråelse mot R.
St:r i ani. af någon gång framträdande klander mot Styrelsen för planlöshet, och man har sagt att R.
St;r sjelfve icke alltid vore frikallade från samma fel.
I detta fall måste jag förklara min stora tillfredsställelse deröfver att, i händelse en föieg:de
Riksdag rusat fram med anordnande af utgifter utöfver hvad skäligt varit och Statens tillgångar medgifvit, ett efterföljande StatsUtsk. och representation kan ega rätt att något tillrättaföra hvad föregångaren nog obetänksamt råkat besluta.
Det är sagdt att vapenöfningarne helt och hållet bero på förslagsanslag, d. v. s. att i st. f. 65 0,000 rdr, sorn nu föreslås af Utsk:t, skulle latituden vara sådan att icke något hinder funnes för beloppets utsträckande till 8 å 900,000 rdr.
Jag frågar er, Mine Hrr, om vi, som lagstifta, på något sätt ådagalägga princip i afs:de på vårt åliggande och vår pligt att bestämma statsutgifter, i händelse vi icke, i allt hvad på oss ankommer, återföra saken till sin rätta ståndpunkt, nemi. att behofveu beräknas sålunda som de böra förekomma, så att representationen blir i tillfälle att pruta på eller nedsätta dem, i händelse de icke befinnas med sanna förhållandet öfverensstämmande.
Hvad här blifvit yttradt om arméens tjenstbarhet mäste jag bekänna att jag alldeles icke kan godkänna eller förstå; ty vi hafva, Gudi lof! haft nära 50 års fred, och om det skulle hända att vi något år hafva missväxt, eller att, såsom förb år vid Axevalla, förnödenheterna blifva dyrare, så att lägret derigenom skulle kosta mycket mer än vanligt, så må val ett upskof ega rum, och derpå beror ingenting om exercisstyrkan skulle för något år under sådana förhållanden inskränkas.
Då det är reservationsanslag, kan hvad som besparas på det ena året, med större fördel användas på det 0 fl ii 11 April f. m. 81 det andra.
Hvad beträffar en talares financiela åsigt att vapenöfningarne sprida penningar i landet, så påminner jag mig, såsom gammal, huruledes en af detta hus’ fordne medlemmar, numera af* lidne Major Aug.
Florus Toll, yrkade att hela arméen skulle sättas på marseh och beständigt marschera för att sprida penningar i landet (skratt) ; men förslaget antogs icke och jag tror ej heller att det var antagligt.
Jag yrkar bifall till StatsUtsk:ts Betänk.
Jag ber att Hrr:ne måtte upfatta denna fråga sådan sorn den verkligen är och att man icke må tro det StatsUtsk:t eller jag skulle vilja inskränka eller alldeles omöjliggöra arméens öfningar, hvilket man förmodar skola ske, om förslaget blir antaget. 1 K.
M:s Propos. vid sednaste Riksdag fördelas vapenöfningarne i 2:ne afdelningar, nemi. a) de förberedande och b) de allmänna samt gemensamma öfningarna (se K, M:s Propos. vid 1856 års Riksdag pag. 101).
Sedan det blifvit redogjordt för dessa de första öfningarne, föreslås att öfningsläger skola hållas på vissa* bestämda ställen och helst hvarje år (pag. 106).
Det är således der icke alseddt att öfningsläger nödvändigt skola hållas hvarje år.
Genom det anslag, StatsUtsk:t här anvisat, är möjligt att så kan ske, såvida en icke alltför stor förändring i prisförhållanderne skulle upstå, men ett eller annat öfningsläger skulle äfven kunna inställas och det är icke annat än hvad K. M. i sin vid föreg:de Riksdag afgifne Propos. föreställt sig kunna inträffa.
Man har tält om inkonseqvens hos R.
St:r, då de nu vilja förändra anslaget från förslags- till reservationsanslag.
Hvar och en af er, Mine
Hrr, torde erinra sig hurudana förhållanderne voro vid sisth Riksdag; huruledes då raan lifligt kände nödvändigheten af arméens öfning i och för möjligen inträffande krig.
På grund af de förslag, som då gjordes, och da beräkningar, som funnos, bifölls det då af K.
M. begärda anslag såsom förslagsanslag i betraktande af tidsomständigheterna.
St:r nu vilja återgå till en bestämdare form för anslaget och större hushållsaktighet, så ligger icke deri någon inkonseqvens, utan visar det endast att raan, efter den erfarenhet, raan vunuit, vill återgå till något bättre sätt att bestämma de utgifter, som äro för ändamålet behöfliga.
Man har derigenom icke frångått den princip, som vid förra Riksdagen gjorde sig gällande, eller att tiden skulle läggas till grund för öfningarne, ty, såsom jag redan sagt, för de förberedande öfningarne räcker anslaget med den tid, som K. M. bestämt, och det enda, som möjligen kau inträffa, är att ett eller annat öfningsläger får inskränkas.
I öfrigt känner jag, i afs:de på frågans ställning i närv:de stund, att BondeStåndet bifallit StatsUtsk:ts förslag, och då, som nyss blifvit uplyst, PresteStåudet äfven biträdt detsamma, hemställer jag om ej skäl vore att R. o. Ad. bestämde anslaget till ett reservationsanslag å 650,000 rdr, hellre än att drifva frågan derhän att bifalla K.
M:s förslag och således inskränka sig till ett förslagsanslag af 596,000 rdr, ty då blir i alla fall votering i förstärkt StatsUtsk., såvida icke BorgareStåndet äfven antager Utskits förslag. H. V. 6 82 De n II April f. m« Hr Bildt:
Dä i en fråga af den vigt som den förev:de det måste vara angeläget att man ieke blir missförstådd, såsom jag blifvit af föregide talare, har jag begärt ordet för att söka förklara eller tydliggöra mitt yttrande.
Jag har icke sagt att det ligger ett system för försvarsverkets ordnande i ett bifall till eller afslag af anslaget till den indeldta arméens vapenöfningar, men jag har yttrat att sjelfva grunden för ett systems upgörande för försvarsverkets ordnande ligger deri att sjelfva tiden för arméens vapenöfningar är bestämd.
Jag vågar äfven påstå att sjelfva roten för vårt försvarsverks bildande är just att man vet huru mycket beväring vår stara har, ty när man vet att denna skall förenas med beväringen, måste man derpå grunda sin beräkning.
Här har äfven blifvit yttradt att, om man bifaller ett förslagsanslag, så har man öpnat portarne för anslag till obegriinsadt belopp; man skulle kunna gä ända till 2 millri'.
Förhållandet är dock i verkligheten icke sådant; till grund för förslagsanslaget ligger sjelfva tiden, som bestämdes, på sätt det K. M:s Propos. vid sista Riksdagen åtföljande prot.-utdr. utvisar, till rekrytmöten 42 dagar, till befäls- 10 och till regementsmöten 20 dagar, och då på samma gång portionen är bestämd, så finner man påtagligen att vexlingarne i förslagsanslaget kunna bero på förändringar i portionspriset, men alldeles icke på något annat.
Den siste talaren har trott att raan skulle kunna inställa ett eller annat läger och att derigenom truppens öfning icke skulle rubbas.
Detta är ett misstag af den värde talaren.
Om han hade läst några blad till i föregrde Riksdags prot., skulle han hafva funnit att i dessa öfningar ingå just regementsmöten, och att ett sådant inställande icke kan ske utan att rubba öfningen äfven i och för soldatens undervisning.
Här är ganska påtagligt att man bör tänka på icke allenast soldatens, utan äfven officerarnes bildning, när det är fråga om att ordna vårt försvarsväsende.
Jag är af den tanke, att man bör undvika extra anslag, så vidt möjligt är, och när vi komma till en annan punkt, der det gäller mathållningen för garnisonsregementerna, skall jag icke tveka att med min röst bifalla hvad StatsUtsk:t föreslagit såsom bestämdt anslag, ty der är möjligt låta portionspriset ändock utgå, emedan differensen, som upstår mellan det bestämda anslaget och det möjligen öfverskjutande, icke är större än att den kan fyllas af de tillgångar, sorn måhända finnas alt disponera.
Men det är icke förhållandet med ett sådant anslag som detta; när man har beräknat att. på 15 år var medelpriset 596,000 rdr, så kunna åter sådana år inträffa, då det upgsr till ett sådant belopp att differensen blir 1 50 å 180,000 rdr.
Att låta denna fyllas af besparingarne är omöjligt, och då finnes ingen annan möjlighet än att minska öfningstiden — och då ramlar hela byggnaden.
Jag har blott velat nämna att till flot tans exercis finnes upfördt ett anslag, hvarken förslags- eller reservations-, och det låter sig göra ganska väl, t)jen 11 April f, m. SS Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, yttrat, att i afs:de å förev:de punkt, deri Utsk:t hemställt, att för indeldta arméens vapenöfningar måtte anvisas ett reservationsanslag af 650,000 rdr, hade yrkats dels bifall till denna hemställan och dels att det deri tillstyrkta anslag skulle anvisas såsom förslagsanslag; framställde H. Exc. propos. å bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och, då dervid svarades starka ja, blandade med många nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande.
Uplästes och gödkändes följande voter.-propos.-. »Den, som bifaller StatsUtsk:ts uti 12:te punkten af Betänk:t N:o 84 gjorda hemställan, att för Indeldta Arméens vapenöfningar måtte anvisas ett reservationsanslag af 650,000 rdr, röstar da; den det ej vill, röstar Nej; Yinner nej, bifaller R. o. Ad. nämnde hemställan, med den förändring, att ordet »reservationsanslag» utbytes emot ordet »förslagsanslag.
Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 56.
Nej — 7 6. 13:de puukten, Konungens värfvade HussarEegemente, Mom. litt. A.
Utsk:t8 hemställan bifölls. Mom. litt. B.
Jag anhåller att med några ord få utveckla denna min motion.
Hvarje kompani-, batteri- eller sqvadronsehef i värfvade arméen har f. n. 2,400 rdr i lön; endast ryttmästarne vid Konungens värfvade HussarRegemente få åtnöja sig med 1,600 rdr.
Ja, säger Utsk:t, ty K.
M. skulle i annat fall för dem begärt förhöjning.
För min del tycker jag att K.
M. haft 2:ne goda skäl att icke framlägga ett sådant förslag.
Det första en aktningsvärd önskan att så mycket som möjligt inskränka utgifterne under en brydsam penningeställning.
Huruvida StatsUtsk:t fullt upfattat denna K.
M:s grannlagenhet, vill jag lemna åsido.
Det andra skälet är at-t, då K.
M. vid sednaste
Riksdag sjelf föreslog dessa 1,600 rdr för sqvadronscheferne och R.
St:r biföllo denna begäran, så förefaller det verkligen omöjligt att Regeringen vid Riksdagen derefter skulle kunna ingå till R, St:r och säga: vi misstogo oss förra gången, ge oss 33Va % utöfver hvad vi då begärde.
M. icke kunnat begära denna löneförhöjning, så tror jag mig deremot kunna visa att R.
St:r, i full konseqvens med sitt sednaste beslut, böra sjelfva bevilja den.
Jag anhåller att få påminna, huru den s4 Dea 11 April I. m. nuv:(ie rrglciingen lios Hussarerne tillkom.
Vid sednnste Eiksdag föreslog K.
M. samma lön för Eegitsoffioerarne som för deras vederlikar vid andra Regiten, meri deremot blef öfrige officerares aflöning bestämd till l/3 lägre belopp.
En enskild Riksdagsman af detta Stånd, tillika sqvadronschef vid Regitet, väckte då en motion, i hvilken lian sökte visa det obilliga i K. M:s Nåd.
Propos., och hemställde att subalternerne skulle få samma lön som de vid andra Regiten.
Han förbigick ryttmästarne af det vackra grannlagenhetsskäl att han icke ville begära någon löneförhöjning för sig sjelf. E. St:r gillade hans framställning och ingingo med en un derd. anhållan till K. M., i hvilken förklaras, att, då lefnadskostnaden i Skåne är lika dyr som på andra ställen och då E.
St:r för sin del finna förenligt med rättvisa att tjenstemän af samma grader och samma tjenstgörings skyldighet upbära samma lön, antingen de ligga i garnison i Malmö eller annorstädes, så förhöjde E.
St:r för sin del den föreslagna lönen för subalternerne till likhet med hvad andra erhålla.
Ryttmästarne, om hvilka ingen talat, gingo naturligtvis i mistning af denna lönereglering, och de stå således ensamme i hela den värfvade arméen med en lön i rmt mot hvad andra hafva i bko.
Jag hemställer om sådant kan vara rätt.
Jag hemställer om icke konseqvensen fordrar att R.
St:r, då de sjelfve påpekat rättvisan af att lönerna skola vara lika, nu äfven böra tillse att deras beslut måtte fullständigt genomföras.
Får denna oegentlighet vidare fortfara, tror jag att den möjligen kan medföra en nedsättning äfven för andra kompanichefer, ty hvad ligger närmare till hands än att kommande E. St:r förklara, att, då sqva dronscheferne vid ett Regite kunna berga sig på 1,600 rdr, så behöfva icke eller andra hafva 2,400; allas löner nedsättas således till 1,600.
Detta kan så mycket heldre ega rum, sorn lönerna för Konungens värfvade Hussarer äro de normala, efter hvilka kartering af fullmakter verkställas för hela arméen.
Jag liar hört en och annan säga att passevolansen vid detta fiegite skulle vara så god att sqvadronscheferne kunde vara belåtne med förhållandet sådant det är.
Jag tror att man kunde bestrida detta, då Regitet kostat jemnförelsevis mindre än något annat, men dermed må vara huru som helst, hemställer jag om det vöre rätt eller värdigt af Staten att säga: jag ger eder endast ®/s hvad jag ger åt andra, men tag igen skadan på passevolansen, tag ut deraf i bko hvad andra hafva i rgs, och allt är väl.
Månne ej hvarje officer, hvarje man med hederskänsla, med ovilja skulle afhöra ett så lumpet förklarande, och dermed är ock den enda invändningen mot mitt förslag förfallen.
Men om sqvadronscheléns ställning är obillig, så är Reg:tsqvartermästarens det i ännu högre grad.
Han upbär endast 1,350 rdr, då alla andra Keg:tsqvartermästare hafva 1,800 rdr.
Han har ingen passevolans att gripa till.
Orsaken hvarföre han icke fick förhöjning vid löneregleringen var helt enkelt den, att, då sqvadronschefen endast hade 1,600 rdr, kunde man icke gifva Reg:tsqvartermästaren 200 rdr mera. R. o.
Ad. har alltid för sin del beviljat de anslag, som Ståndet funnit lämpliga, oafsedt hvem som Den 11 April f. m. 8.5 vack t förslag derom; jag hoppas att
Ståndet afven uu så måtte göra, och således, med afslag å Utskds Betänk., bifalla mitt förslag eller att sqvadronscheferne vid Konungens värfvade HussarReg:te måtte erhålla hvardera ,2,400 rdr och Regdsqvartennästaren 1,800 rdr i årlig lön.
Jag kan icke föreställa mig, att, då K.
M. hvarken vid föreg:de eller denna Riksdag funnit lämpligt göra framställning om ifrågav.-de löneförhöjning, ehuru han dertill ej saknat ani. på grund af Reg:tschefens underd. hemställan, Han icke skulle hafva andra mera välgrundade skäl för denna underlåtenhet, än de, som nyss blifvit anförde.
Orsaken ligger sannolikt i den antydan, som i förbigående blifvit gjord af den föreg:de talaren, eller att lönerna icke äro så små, som de synas på papperet.
Det skulle äfven för StatsUtsk:t blifva alldeles omöjligt att tillfredsställa alla enskilda motionärers framställningar.
Jag ber att få begagna detta tillfälle, för att till R. o. Ad:s kännedom meddela i hvilken hög grad anspråk göras på Staten af de enskilde motionärerna; de hafva nemi. yrkat, utöfver hvad K. M:s Propos. uptager, uti årligt anslag 705 847, som för 3 år gör 2,1 1 7,543 rdr, i anslag på en gång 23,684,085, i löneanslag 14,251,554 rdr, hvilket sammanlagda belopp, jemte en häruti icke intagen motion om återgäldande af Kabinettskassans fordna skuld, utgör omkring 40,000,000 rdr.
Yid så beskaffadt förhållande kan det väl förklaras att StatsUtskd, vid tillstyrkandet af sina anslag, nödgats tillse att desamma ligga inom rimlighetens och billighetens gränser, och det måtte väl finnas riktigt att man vid en fråga, sådan som denna, fäster ett tillbörligt afs:de vid K.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om bifall tili hvad StatsUtsk:t föreslagit.
Jag uptar just den siste talarens ord att »StatsUtsk:t bör tillse hvad billigheten fordrar», och jag trotsar Frih.
Åkerhjelm att visa, det den ena tjenstemannen bör aflönas i rgs mot hvad hans vederlike har i bko.
Hr Frihm får förlåta att jag anser Utsk:t här hafva frångått all billighetsprincip.
Att 40 milhr blifvit begärde af enskilde motionärer är mycket beklagligt, synnerligast som jag hör att somlige hafva i ett tag, om jag så får uttrycka mig, begärt flera milhr, men då jag inskränker mig till att begära 5,250 rdr, så tror jag att denna summa kommer att litet eller intet inverka på statsregleringen.
Jag har redan besvarat Frihins sista anm. om orsaken hvarföre K.
M. ieke ansett sig kunna förorda mitt förslag; jag tror mig äfven hafva visat hvarföre Ständerna, detta oaktadt, böra bifalla det.
Jag fortfar således att anhålla om bifall till min motion.
Så länge kompani- och sqvadronscheferne vid de värfvade Reg.-tena bibehålla passevolansen, är det icke möjligt att reglera lönerna för dem så som de borde vara, och det är äfven gifvet att lönerna böra vara så lika som 86 Den II April f. m - möjligt inom samma grad vid alla Regiterne.
Jag tror att just derigenom att sqvadronscheferne vid Konungens varfvade HussarReg:te liar mindre lön sill sqvadrons- och kompanicheferne vid arméens öfrige varfvade Regrten, har man kommit denna likhet närmare, och är jag öfvertygad om att sqvadronscheferne vid Konungens HussarRegite hafva större totalinkomst af deras tjenst än sqvadronschefen vid andra Regiter, oaktadt att deras kontanta lön är mindre, och det till följe af deras förmånliga passevolans.
Under sådana förhållanden, synnerligast när icke någon Propos. från K. M. framlagts, torde det icke vara skäl för R.
St:r att höja ifråga v:de löner.