Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sker förändringar läggs de till varje års räkenskaper.
Pastor och kyrkvärdarna i varje socken skall minst vart femte år hålla syn, men oftare om man misstänker vanvård av brukare.
De skall se till att kyrkans inkomster ökas genom arrenden eller annat.
2: o Tiondelängden över vad varje kyrka tillkommer skall lämnas till häradsprosten av pastor och kyrkvärdarna.
I de län där halmstädjan utgår, skall den också beräknas.
3: o Pastor och kyrkvärdarna skall bevaka att ingen minskning av kyrkojorden sker.
Skulle något orättvist blivit borttagit, skall man med lag återvinna det.
Pastor och församlingen skall i så fall utse något lagkunnigt och pålitligt ombud, att mot skäligt arvode föra sådana tvister.
I hovrätten åligger det advokatfiskalen att å ämbetets vägnar bevaka dessa ärenden.
Avslås gjorda påståenden i hovrätten skall han dra målet under Vår prövning.
4: o De böter som tillfaller kyrkan vid häradsrätterna skall efter införandet i saköreslängden genast efter tinget lämnas.
Finns inga böter kommer det att tas hänsyn till vid uppbördens beräknande.
5: o De medel som samlas i håvar eller bäcken, skall noga antecknas av kyrkoherden och granskas i sockenstämman.
6: o Alla gåvor skall antecknas efter sin titulatur, nämligen testamenten, avgift för ringning vid gravöppning, gåvor av brudfolk och liknande.
Församlingen bör från predikstolen få kännedom om detta.
Vill givaren själv lämna skriftligt på sina gåvor, står det honom fritt.
7: o I de län där kyrkotionde betalas in natura och kronan inte behöver det, skall det efter förfrågan hos befallningshavaren omvandlas till pengar på det för kyrkan fördelaktigaste sättet.
Behöver hemmans innehavaren på grund av missväxt det själv, får han omvandla det i pengar efter markegångspriset.
Han kan få en bestämd tids anstånd mot av pastor och kyrkvärdarna godkänd borgen.
Överbliven spannmål bör sedan på auktion säljas till högstbjudande i mindre poster.
8: o Då kyrka skall ombyggas eller förses med altartavla, predikstol eller orgelverk skall ritningar upprättas över så väl det gamla utseendet som det nya.
Då större reparationer på kyrkan eller kyrkmuren behövs anmäler pastor det i sockenstämman.
Sedan besiktigas bristerna i närvaro av hantverkare och kostnadsförslag upprättas.
De sändes till befallningshavaren och biskopen för prövning.
Tillstyrker de, bör de på entreprenadauktion till den minstbjudande upplåtas.
Entreprenören kan om han vill få lyfta halva summan i förskott mot borgen.
Den andra hälften får han då arbetet är slutat och godkänt.
Pengarna tas ur kyrkokassan, men skulle de inte räcka erläggs bristen av samtliga sockenbor efter oförmedlat mantal.
Mindre reparationer, som inte kostar mer än 50 riksdaler får pastor och kyrkvärdarna efter att ha hört församlingen själva ordna på bästa sätt.
Kvitterade räkningar från hantverkarna skall redovisas jämte alla därom fattade beslut.
9: o Gatehusmän och inhyseshjon må på kyrkvärdarnas tillsägelse, bidra med dagsverken vid kyrkbyggnad.
10: o I varje kyrka bör i sakristian stå en järnbeslagen kista med tre olika lås, där pastor har en och kyrkvärdarna var sin nyckel.
I kistan förvaras alla kyrkans pengar, guld, silver, tenn, koppar, räkenskaper och anteckningar, böcker, inventarier och hypoteker m m.
Skulle sakristian vid någon kyrka saknas eller vara sådan att kyrkans medel inte kan förvaras säkert där, får kyrkokistan ställas i prästgården.
Efter församlingens anhållan ger befallningshavaren och biskopsämbetet tillstånd, om de anse att kyrkkassan är i säkerhet.
11: o För att undvika att kyrkan förfaller och större reparationer ofta måste göras, skall pastor och kyrkvärdarna samt några av församlingen åtminstone två gånger om året besiktiga kyrkan och kyrkogårdsmuren och alla andra tillhörigheter.
Pastor och kyrkvärdarna har ansvar om det försummas.
12: o De byggnader till gravar som av adel och andra privata personer anläggs måste underhållas av dem och inte av kyrkans medel.
Skulle sådan gravbyggnad stå kyrkan till men, bör förhållandet anmälas till befallningshavare och biskop, som äger att förordna därom.
13: o Ingen byggnad får uppföras närmare kyrkan än vad som stadgas i kyrkoordningen.
14: o De kyrkor som är under Jus Patronatus kommer att förhållas som redan blivit eller framledes kan vara förordnat.
15: o Pastor äger att föreslå två i församlingen bofasta män, kända för redbarhet och pålitlighet, till kyrkvärdar, som församlingen antar.
Annars utses två genom omröstning efter oförmedlat mantal.
Då pastor tillsammans med kyrkvärdarna är ansvariga för kyrkans medel och det åligger honom att författa räkenskaperna, blir det lättare eller svårare i mån av kyrkvärdarnas större eller mindre skicklighet.
Kyrkoherdens röst bör därför gälla för 1 / 3 mot församlingens röster.
Dessa kyrkvärdar bör inte undandra sig det förtroende och är skyldiga att inför kyrkoherden göra redo för kyrkans medel, som de haft ansvar för och för denna befattning erhålla de förmåner som blivit dem beviljade.
16: o Om summan av kyrkans medel överstiger 100 riksdaler utöver vad som beräknas gå åt, bör dessa inte ligga ofruktbara utan mot inteckning eller annan fullkomlig säkerhet lånas ut till laga ränta.
50 riksdaler måste alltid finnas kvar i kyrkokassan för nödvändiga utgifter.
Dessa räntor skall kyrkoherden redovisa årligen och han är tillsammans med kyrkvärdarna ansvarig för den förlust, som kan uppkomma om utlåning till osäkra personer sker.
17: o Den årliga räkningen, som författas av kyrkoherden lämnas till häradsprosten.
Han sänder vidare till landskontoret.
Räkningen bör upprättas efter följande metod.
Debet.
1: o Balans från förra året, innehållande alla kyrkans både i kassan och utlånade medel jämte andra utstående fordringar.
2: o Inventarier av guld, silver och andra kyrkans lösörepersedlar.
3: o Årliga räntan efter jordeboken på alla kyrkans fastigheter och lantgillen.
4: o Kyrkans andel av tertial tionde uträknad antingen efter markegångstaxan med forlön, eller i de län där den lämnas in natura efter auktionspris.
5: o Ränta på fruktbart kapital.
6: o Halmstädja i de län där sådan bör betalas.
7: o Städjepengar efter utfärdade städsmålssedlar.
8: o Sakören efter häradshövdingens saköreslängder samt andra böter.
9: o Håv- och bäckenpengar.
10: o Gåvor och testamenten, avgift för ringning, gravöppning m m.
11: o Extra inkomst för sålda persedlar efter auktionsprotokoll.
12: o Sist införs den balans som kyrkan har till följande år.
Kredit 1: o Balans från förra året av kyrkans skuld om sådan finns.
2: o Avkortningar av säteriers, ladugårdars och ecclesiastika boställens tionde efter utdrag ur tiondelängden samt avskrivning för förmedlade, öde på frihetsår upptagna eller inlagda hemman och lägenheter, efter lika bevis som kronofogdens räkningar lyder.
3: o Utbetalningar för vin och oblater enligt kvitto Biskops studii skatt i de socknar den utgår Prosttunnorna Kyrkoherdarnas arvode för räkenskaperna förande Communitet vid akademien i de län, där sådan betalas Vaxljuspengar Bibeltrycks tunnan Medel för skrivmaterial Akademie spannmål efter befallningshavarens godkänt utdrag mot akademiens räntmästarens kvitto Landskamrerns och länsbokhållarens lön Konsistoriestats lön Kyrkvaktarns lön Utgifter för kyrkans renhållning Kyrkans nybyggnad eller reparation och andra nödvändiga utgifter Material till nybyggnader och reparationer Utbetald ränta Balans till nästa år med pastors och kyrkvärdarnas underskrivna förteckning.
Upptas först kyrkans inventarier i lösöre, sedan de i kistan förvarade kontanter och sist utstående fordringar.
Skulle flera inkomster eller utgifter förekomma, som inte kan hänföras till någon av dessa punkter, upptas de särskilt t ex då böter med arbete avtjänas.
18: o Denna redogörelse underskriven av pastor och kyrkvärdarna lämnas ett exemplar i kyrkan, två skall före juli månads slut insändas till häradsprosten vid vite av 3 riksdaler 16 skilling för varje försenad vecka.
Häradsprostarna skall granska, underteckna och insända till landskontoret.
19: o Över fullgörandet av alla dessa punkter skall häradsprostarna ha noga insyn.
Skulle pastor dö, bör prosten genast infinna sig i sterbhuset för att efterse kyrkans böcker, pengar och inventarier samt bevaka
kyrkans bästa ifall den avlidne skulle vara skyldig kyrkan något.
Försummas detta är prosten själv ersättningsskyldig för förlusten.
Även en avträdande pastor bör i häradsprostens närvaro ordentligen avlämna all de kyrkans medel, inventarier och räkenskaper mot kvitto, som häradsprosten bör bevittna.
20: o De skyldigheter som denna instruktion är ålagda kyrkoherdarna gäller även den som under nådår förordnas.
För övrigt åligger det vederbörande, att ställa sig till efterrättelse, så väl kyrkolagen som all redan utgivna eller kommande författningar och resolutioner, som gäller kyrkorna.
Stockholms slott den 12 april 1815.
Kungörelse att de, som efter Sveriges och Norges förening, rymt från det ena riket till det andra, skola, uppå vederbörlig anmälan utlevereras.
Stockholm den 19 april 1815.
Efter föreningen med Norge har Vi funnit, att de som för brott eller annan orsak rymt från ena riket till det andra inte skall finna fristad.
De skall efter vederbörlig anmälan utlevereras.
Dock kommer inte detta att tillämpas på dem, som innan föreningen sökt tillflykt i någondera landet.
Stockholms slott den 19 april 1815 CARL
Protokoll hållit inför konungen i närvaro av Svea Rikes Ständer på Riksdagen i Stockholm, den 20 april 1815.
Sedan Rikets Ständer av två kabinettskammarherrar blivit kallade till rikssalen i dag klockan 12, infunno sig Ständerna anförda av lantmarskalken och talmännen.
Kongl Maj: t, Kronprinsen, Arvsfursten, Hovstaten, Högsta Domstolen, Norska och Svenska Statsråden, Rikets Herrar samt Stora vakten var samlade.
Hennes Maj: t Drottningen var av opasslighet hindrad att närvara, men Prinsessan Abedissan var närvarande och hade sitt rum på främsta läktaren jämte deras Excellensers och Serafimerriddares fruar samt Drottningens och hennes hovstater.
Särskilda platser fanns för ministrar och utlänningar och en talrik samling åskådare.
Sedan alla tagit sina platser, äskade riksmarskalken ljud och statsministern för utrikes ärenden ställde sig på översta trappsteget till höger om tronen och avgav genom följande tal sin tro- och huldhetsed till Arvfursten.
Högborne furste, Sveriges och Norges arvprins, Nådigast Herre Men en för alla hjärtan rörande högtidlighet, har Ers Höghet lämnat prov av sin kunskap i salighetsläran, avlagt trosbekännelse och bekräftat sitt förbund med Gud, genom religionens dyrbara insegel.
Den plikt som varje kristen uppfyller vid den ålder, då förståndet hunnit sin utveckling och grunden läggs för människans ansvar för sina gärningar leder i dag till en i medborgerligt avseende högst viktig handling.
Ers Kongl Höghet går att tillägna Sveriges och Norges konung sin undersåtliga huldhet och tro.
Stora är de förbindelser Ni i denna stund avlägger, då Ni är utsedd att en dag intaga denna tron.
Det är från denna stund två folk, som höjer sina blickar mot Er och har anspråk på Er nit och verksamhet för dess väl, till religionens, dygdens och rättvisans försvar, samhällsordningens vidmakthållande och den värnlöses skydd.
Om Ers Höghet följer sin faders föredöme, kan inte dessa plikter bli tunga.
Det rikets Svärd, som i dag anförtros Er hand till Fäderneslandets, Mänsklighetens och Rättvisans försvar fördes, som det sägs, första gången av konung Magnus Ladulås.
I ett mörkt tidevarv tryggade han lagarnas helgd och allmän säkerhet.
Detta svärd har genom tiderna förts av kraftiga armar, satt gräns för förtrycket och skänkt mänskligheten frihet.
Nu vilar svärdet i hans hand som i yngre dagar vågade liv och blod för fäderneslandet och vann segrar, bar kronans tyngd och långt innan den prydde hans silverhår, räddade Sverige genom att han inte misströstade i nödens tid.
Det är på denne konungs befallning jag uppmanar Er att göra Er ed.
Härvid mottog greve Trolle Wachtmeister bibeln, och av undertecknad edsformuläret.
Arvsfursten avtog kronan och knäföll framför bönpallen.
I denna ställning och med handen på bibeln förestavade ministern för utrikes ärenden följande ed.
Jag Josef Frans Oscar lovar och svär att den av konungen och ständerna fastställda successionsordningen den 26 september 1810 tilldelat mig rättighet att vid Carl XIII: s och min älskliga faders kronprinsens dödliga avgång (vilket måtte dröja länge) krönas och hyllas till Sveriges konung samt riket styra efter den regeringsform, som antogs den 6 juni 1809 och alla andra lagar som gäller.
Alltså skall jag lyda och vörda min konung samt gagna riket.
Jag skall oförskräckt och tidigt upptäcka, om jag märker något som stör allmänt lugn eller lagstridig ändring av grundlagen.
Så sant mig Gud hjälpe till liv och själ.
Här reser sig arvsfursten och sätter kronan på huvudet.
Han undertecknar eden och håller följande tal till konungen.
Stormäktigste Allernådigaste Konung!
Den ed jag nu avlagt inför Eders Maj: t och ständerna har länge varit förestavad av mitt hjärta.
Jag känner vidden och de plikter den ålägger mig.
Jag har hyllat en konung, som med faderlig ömhet utbreder sällheten kring min ungdom och över alla sina undersåtar.
Han har ärofullt burit sin titel, i sin mannaålder varit ett stöd för tronen och friheten och på sin ålderdom räddat fäderneslandet ur dess djupa vånda.
Jag har svurit denna ed inför min fader och måtte hans hand ledsaga mig på den upphöjda bana, som hans mödor öppnat för mig.
Jag har svurit eden inför representanter för ett folk som alltid ägnat sin kärlek åt de stora egenskaper, vars tapperhet åter spritt glans över Skandinaviens fria bygder.
Mina dyra plikter skall uppfyllas i ett tidevarv då Europa skakat i sina gamla grundvalar ännu väger mellan frid och lugn, förtryck och frihet.
Kärlek, trohet och lydnad mot konungen och lagarna, odelad tillgivenhet för fäderneslandet, uppoffring av liv och blod till dess försvar, är de känslor som liva mig.
Hans Höghet gick fram till konung och kysste hans hand, varefter lantmarskalken, ärkebiskopen, samt talmännen lyckönskade konungen genom följande tal.
Den milda Försynen har lagt till de övriga av konungens levnadsdagar denna lyckliga dag, då en ung prins genom sin offentliga trohetsförbindelse är fästad vid Sveriges tron.
Han har förts dit av ett fritt folks val.
För en konung som i de vådligaste ögonblick räddat rikets bestånd, har himlen inte kunnat ge större belöning, än att konungen ur sin trötta hand få överlåta spiran till denna värdiga efterträdare.
Det är till njutning av denna lycka adeln och ridderskapet skyndar att frambära sina underdåniga lyckönskningar.
Under goda förebud har erkänslan för Oscars nordiska namn redan vunnit nordisk tro på hans möjligheter att mottaga två folk.
Med dessa tänkesätt möter nationen denna unga prins, då han talar för deras väl från tronen eller följer sin odödlige fader i strid om en oblid ande skulle störa den frid som nu råder Vi hoppas få ge kommande släkter ett lugn, som grundats av Carl Johans snille och bragder och genom Oscars dygder blir fortsatt blomstrande och fridsam.
Övertygad att konungen känner det stånds tänkesätt, som jag har äran att föra, är jag lycklig nog, att för detta tillfälle kunna umbära, vad som inte blivit min lott - den högre talekonstens gåva.
Denna stund, som i hävderna skall minna om förflutna skiften och framtidens sälla förhoppningar behöver inte annat språk än hjärtats överflöd.
Det ägnas i dag åt Vår åldrige konung i närvaro av den yngling, som därav må lära hur välsignelsen kröner den goda regentens gråa hjässa och hur han själv en gång i framtiden för samma förtjänster skall uppbära denna belöning.
I Eders Kongl Nåd anhåller ridderskapet och adeln att städse få vara inneslutna.
Ärkebiskopens tal.
Med djupaste vördnad och livligaste glädje står jag inför Eder tron på prästeståndets vägnar och har nåden att frambära våra underdånigaste lyckönskningar, till den tillfredsställelse som Eders Kongl Maj: t både som konung och fader i dag njuter vid åsynen av en sonson som genom de heligaste band är fästad vid konungen och fosterlandet.
Ett troget folks önskningar är uppfyllda.
Våra fäders Gud har samlat kring Er vördade ålderdom de dyraste välsignelser och rättvisa belöningar för Edra oförglömliga förtjänster.
Hur ljust att se tronen följas av en son, samtidens största hjälte och en sonson, allt mer mognande för sin stora bestämmelse.
Prästeståndet delar med sina medborgare Eder tillfredsställelse, men i naturen av sitt kall har de också prisat Gud för att arvprinsen fostrats i den rena evangeliska läran.
Vi har ingen annan önskan än att Gud måtte välsigna sitt utsäde i den kungliga ynglingens hjärta och ostört av alla vådliga skiften, mogna till skördar av sällhet för honom själv och Nordens barn.
Ståndets deputerade har framburit det mest glädjande vittnesbörd och arvprinsens insikter i religionen.
Ståndet har med innerlig rörelse bevistat de heliga handlingar vid vilka arvprinsen avlagt sin trosbekännelse och högtidligt stadfäst den.
Och med lika rörelse mottagit underrättelser om den heliga akt, som endast jag varit vittne till, och vars minne jag alltid lika ljust kommer att kunna framkalla.
Som fäder och lärare kan vi endast önska att all Sveriges ungdom måtte träda till altaret med ett av religionen livat hjärta.
Måtte en nådig himmel trycka sitt insegel på de böner ett troget folk gjuter för landsfadern, för landets hjälte och för landets hopp och hela det kungliga huset.
Under förnyade försäkringar om prästeståndets trohet utbeder vi oss att få vara inneslutet i Eder nåd.
Borgarståndets talman.
Ett nytt och högtidligt tillfälle ges oss idag att inför Ers Maj: ts fötter framlägga trogna undersåtars vördnad och lyckönskan.
Den unga prins, som nu avlagt sin tro- och huldhetsed, har redan gjort rättvisa åt Konungens och nationens förhoppningar.
Hans kunskaper i den viktigaste av alla vetenskaper har han offentligen ådagalagt på ett sätt som uppfyllt våra hjärtan med de ljuvaste känslor.
Hur lycklig är inte konungen, som på sin ålders höst är omgiven av mannaårens styrka och ungdomens kraftfulla utveckling och tillväxt.
Vilka ljuva utsikter för Sveriges och Norges framtid att tryggt kunna överlämna oss åt kommande öden även om Försynen i sin vishet, skulle tillåta att Europas lugn stördes igen.
Mottag våra förnyade uttryck för tillgivenhet samt värdes tillåta att borgerskapet alltid få omslutas av Eders Maj: ts Nåd och ynnest.
Bondeståndets talman.
Stormäktigste allernådigaste Konung!
Vid varje nytt tillfälle att få nalkas Eder tron, yppar sig anledning att ådagalägga ståndets vördnad och dess urgamla redliga tänkesätt.
Det förtjänar underdånig vördnad och tacksamhet, som jag på ståndets vägnar får framföra, att Kongl Maj: t behagat kalla deputerade av ståndet att deltaga i det teologiska förhör och den kristliga trosbekännelsen, som arvsfursten i dag avlagt.
Den glädje ståndet erfarit om hans Höghets grundliga kunskap i salighetsläran och den vördnadsfulla andakt som gjort djupt intryck på alla hjärtan.
Ståndet har haft tillfälle att förvärva kunskap om hans utmärkta stadga i uppförandet, dess förkovran i vett och människokärlek
Allernådigaste Konung För de många bekymmer Er regering varit inblandad i var denna glada högtid en ljuv belöning.
Med bondeståndets medfödda trohet, kärlek och tillgivenhet skyndar vi att lyckönska.
Vi föreställer oss livligt den tillfredsställelse konungen upplever i dag, då hans älskade sonson, tronens prydnad och dybara stöd gått över gränsen från barndomsåren.
Bondeståndet ser denna telning av kunglig stam,.
som sitt framtida hopp, sin säkerhet, sin trevnad och delar konungens förnöjelse.
Bondeståndet, som inte känner större ära, än att få vörda sitt goda kungahus ingen större glädje än att där vara älskat utbeder sig i djupaste underdånighet att få vara inneslutet i dess nåd.
Konungen och Deras Kongl Högheter begav sig därefter från rikssalen i samma ordning de kommit, varefter ständerna avträdde.
In fidem Protocolli G af WETTERSTEDT.
Kungörelse angående upphävandet, tills vidare, av förbudet mot svenska trävarors utförande med främmande fartyg.
Stockholm den 26 april 1815.
Då åtskilliga ansökningar inkommit om upphävandet eller förändring av produktplakatet och övriga härmed sammanhängande författningar rörande exporten av svenska skogsprodukter, men avgörandet inte kan ske så hastigt som behövs, har Vi emellertid för trävaror, vars avsättning skulle för närvarande uppehållas, velat tillåta, att till slutet av innevarande år, de i allmänhet med inhemska fartyg till utförsel lovgivna trävaror även får utföras på främmande fartyg.
De får hämtas i svenska hamnar utan att myckenhet och dimensioner underkastas tulltaxans inskränkningar.
Stockholm slott den 26 april 1815.
Kungörelse om den för kungarikena Sverige och Norge fastställda örlogsflaggans allmänna anläggande.
Stockholm den 3 maj 1815.
Den 6 juni skall unionsflaggan hissas på fästningar, citadeller, örlogsskepp och fartyg.
Dess utseende är den hittills brukliga svenska blå och gula örlogsflaggan med tre tungor, dock förändrad så att i övre hörnet en blå ruta är borttagen och istället är en röd ruta med ett från hörnen ställt vitt kryss.
Även på örlogsvimpeln är en röd ruta med vitt kryss insatt.
JOH AUG SANDELS, VIKTOR v STEDINGK
Kungörelse angående rättighet för Kongl Maj: ts befallningshavare, att låta avhöra vittnen i politiemål, som enligt författningarna av dem upptagas och avgöras.
Stockholm den 10 maj 1815.
För att befrämja ett snabbare och skonsammare beslut i fyllerimål, har Vi stadgat i förordningen av den 24 augusti 1813, att Våra befallningshavande inte endast får upptaga sådana på landet förövade förbrytelser, utan också höra vittnen.
Stockholms slott den 10 maj 1815 CARL
Förordning angående vad som hädanefter bör, med avseende på Sveriges och Norges inbördes sjöfart och handelsgemenskap, iakttagas.
Stockholm den 24 maj 1815.
Då Vår omtanke av de Nordiska kungadömenas lyckliga förening varit riktad på medlen att lätta och befrämja segelfarten och varuväxeln dem emellan och därvid med avseende på Våra svenska och norska undersåtars behov och fördelar, bringa deras handelsrättigheter till möjligaste likhet.
Sedan Vi inhämtat vederbörandes förslag, har Vi fastställt följande tullstadgar för båda rikenas sjöfart och handelsgemenskap.
Artikel I Om de gemensamma rättigheter båda rikenas fartyg böra äga.
§ 1 Alla svenska, i Sverige byggda eller naturaliserade fartyg skall i Norge och på samma sätt alla i Norge byggda och naturaliserade fartyg i Sverige, anses som inhemska och egna samt åtnjuta därmed förenade förmåner att föra och hämta svenska och norska varor och produkter.
§ 2 Däremot må det ena rikets fartyg inte kunna till det andra transportera utländska produkter och varor, utan att anses och behandlas enligt de författningar som i ena eller andra riket gäller.
§ 3 Det ena rikets fartyg må icke vara tillåtet att segla för frakt mellan det andra rikets hamnar.
§ 4 I hänseende till rikenas dykeri- och lotsinrättningar bör ej i något fall skillnad äga rum mellan fartygen, vilka varor och laddningar de än innehar och från vilken ort de komma.
§ 5 För att undvika missbruk av de beviljade ömsesidiga rättigheterna, skall alltid behöriga dokument och attester medfölja.
Tullstyrelserna i Sverige och Norge skall varje halvår tillsända varandra förteckningar över fartyg och laster som från ena eller andra riket avgått eller inkommit.
Artikel II Om förtullningen av de från det ena till det andra riket ankommande varor.
§ 1 Spannmål, fisk och andra livsmedel som sjöledes införs i det andra riket skall förtullas till hälften av den vanliga tullen.
§ 2 Hästar, boskap, spannmål och viktualier av alla slag får utan alla avgifter föras över gränsen landvägen.
§ 3 För utförsel av ved, kol, timmer och andra trävaror landvägen skall tills vidare gälla samma författningar som tidigare.
§ 4 Med timmer, trävaror och järn antingen transporten sker sjö- eller landvägen kommer att gälla vardera landets författningar och de gällande avgifterna.
§ 5 För övrigt vid påföljd av lurendrejeri, skall alla transporter av utländska varor landvägen vara helt förbjudna.
Stockholms slott den 24 maj 1815.
Kungörelse angående beräknandet av traktamentet och skjuts för provincialmedici under ämbetsresor.
Stockholm den 2 juni 1815.
Provincialmedici har fått samma rang som regementsläkare och till följd därav samma traktamente och skjuts vid ämbetsresor som de.