Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven jag erkänner, såsom en förbättring i detta förslag, hvad flere af föreg:de talare hafva yrkat, nemi. att de consultativa Statsråden äfven skulle få tillträde till de Stånds plena, der de icke hade silte och stämma; men det torde väl icke heller kunna nekas, alt det af Utsk. framställda förslag innefattar en förbättring i nuvar. förhållandet, och min erfarenhet säger mig, att om man inom Coust.Utsk. skulle sökt drifva det derhän, att äfven de consultativa Statsråden skulle få tillträde i Ståndens plena, hade förslaget fallit.
Obenägenheten hos flera ledamöter i nom de andra Stånden visade sig ganska tydligt i afseende å denna förändring, och den har äfven visat sig derigenom, att sedermera a:ne Stånd hafva förklarat denna förändring obehöflig.
Som jag anser i allmänhet, alt det är bättre att få mottaga en liten förbättring, 17 O. >4 en 18 November f. m. när man icke ser sig kanna få den så fullständig, som man önskat den, än att all förbättring uteblifver ; så vågar jag tillstyrka R. o. Ad. att, lika med ett annat Stånd, bifalla betänk, sådant det är, emedan detta, enl. mitt förmenande, är enda sättet att få någon förändring i denna väg vid denna riksdag antagen.
Här är af en värd ledamot gjord en anmärkn. emot redactionen, deruti lian tror, att mellanmeningen , ’’än der de hafva säte och stämma kan missförstås.
Jag för min del skulle icke tro det, enär den refererar sig till den föregrde perioden, som lyder så bär: ”Statsråds- och Högsta Domstols samtlige ledamöter, äfvensom Just.- caneelleren och Just.ombudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds plena förnekas, enär de, enl. hvad hvarje St, nds särskilda ordningar stadga , dertill berättigade aro.”
D ertill refererar sig denna mellanrnening i den sednare perioden , deri Statsministrar och föredragande Statsråd lemnäs tillträde i Stånden.
Jag tror, alt deraf icke något missförstånd kan rimligtvis uppstå.
Jag är i det väsendtligaste förekommen af Frih. Boye.
Jag begärde ordet, för att tillkännagifva en väsendtlig olikhet mellan Hr von Hartmansdorffs mening och min.
Jag instämmer fullkomligt med Hr von Hartmansdorff deruti , att föredraganden af ärendet är otvifvelaktig! närmast och bäst cjvalificerad att i Stånden gifva upplysningar; men den der purt materiella betänkligheten, sorn blifvit anförd, nemi. den att, så länge samtidigheten af våra arbeten fortfar, den ena omöjligen kan förslå för det som skall uträttas, — denna betänklighet har jag icke hört hälvas.
Det jag dernäst isynnerhet ville yttra, är det, att jag aldrig någonsin föreställt mig möjligheten af att en ledamot af en Conselj infinner sig i ett Stånd och talar i en annan riktning än K.
M:s propos., således i en annan riktning än föredraganden, som tillstyrkt propostn.
Jag fattar alltför väl dissidentierna i en Conselj, icke såsom utgick jag icke från den Öfvertygelse, att samtlige ledamöterne i en Conselj skola vara ense i alla hufvudsak liga åsigter, som höra till planen för Rikets styrelse, och hvad mig beträffar, så, hellre än jag satt i en deciderad minoritet i en Conselj, hellre lade jag stenmur; men dessa dissidentier, hvilkas möjlighet jag erkänner och hvilkas behöflighet jag medgifver , kunna icke leda derhän, alt desse olika tänkande ledamöter gå ned i .Stånden och der uttala sina dissidentier.
De nedgå icke i Stånden såsom riksdagsman; de nedgå till en tjensteförrältning, och när deras öfvertygelse icke tillåter dem att nedgå för att befrämja framgången af ett i Conseljen godkändt förslag, så valjas de icke dertill, utan de afhålla sig derifrån och majoriteten i Conseljen är tillräcklig att bestrida denna tjenst.
Skulle så vara att föredraganden vore allena för sin tanke emot hela Conseljen, då först borde för - Deli 18 November f. m. svaret i frågan ensamt åligga honom, i annat fall tillhör det Hera.
Landtm, tillkännagaf, att plenum korame att fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Jag anser icke heller af någon fara, att 2:ne
Statsråds-ledamöter skulle komma att yttra sig i olika Ständ i en och samma sak och på Regeringens vägnar.
Dernäst anser jag det vara bättre, till följe af den upplysning, som här af en bland Const.Utsk;s ledamöter blifvit meddelad, — jag anser det vara bättre, säger jag,att vinna den förbättring i Reg.Fin, som nu är erbjuden, än att inveckla ärendet för att framdeles få ett afslag på alltsammans ; ty den stora vigten ligger icke deruti, att de consultativa Statsråden äfven skola få samma rätt som man nu måhända kan tillvinna föredraganderna eller depart.cheferne, utan den ligger deruti, att desse äga tillträde för att meddela upplysningar.
Jag kan icke heller ingå i den åsigt, att en sådan rättighet skulle medföra någon pligt, hvilken blefve både overkställbar’ och olämplig , samt ej heller vore af behofvet påkallad; men jag anser’ en stor fördel ligga deruti, att upplysningar kunna meddelas innan ärendena afgöras, hvilket är så mycket nödvändigare ju mera Representationen är delad.
Till följe deraf skulle jag för min del vara nöjd med det förslag, som Const.Utsk. nu afgifvit; likväl förekommer dervid nödvändigheten af någon förändring i redactionen . ungefärligen sådan som Hr Stråle föreslagit, hvarföre jag för min del skulle tillstyrka Const.Usk:s förslag med den ändring, som deruti af honom blifvit uppgifven.
Löwenlijelms yttrande, att han ej kunde föreställa sig Statsrådsledamöter, som vore af så delade meningar om en K. propos. , att de icke skulle kunna i de särskildta Stånden gifva erforderliga upplysningar derom, eller henne försvara, torde jag blott få erinra, att det är icke blott i hänseende till olika meningar, utan helt enkelt för bristande sakkännedom, som de icke kunna vara skicklige dertill.
Om det t. ex. vore fråga om bildande af exercis-sqvadroner, och det icke funnes mera än i skicklige landtmilitärer i Conseljen , då Stånden aro 4> så frågas om en militär af flottan jeller en ecclesiastik föredragande, eller annan depart.ehef skulle vara tjenlig att lemna de upplysningar, som möjligen erfordrades.
En sådan Statsråds-ledamot kunde val inse att inrättningen vore nyttig; men om t. ex. en cavallerist i något af Stånden begärde sådana speciella upplysningar, som hörde till yrket, vore det klart att Statsräds-ledamoten skulle komma till korta.
Det kan icke mycket förundra mig och bor - toS Den 18 November f. ra. de icke heller förundra R. o. Ad., att den siste värde talaJaren ansett för en möjlighet att ledamöter af samma Conselj skulle kunna yttra sig i en alldeles motsatt anda öfver samma mål, emedan, med något minne af hvad som inom detta Hus passerat, man torde få rättvisa Hr von Hartmansdorffs tanke i denna fråga.
Men hvad som i detta fall tillförene skett, bör man väl icke tro framdeles alltid skola ske, och det är icke ens troligt, att det kan inträffa.
De skäl, som nyss Hr von Hartmansdorff framställde såsom bevis på sin sats, ber jag att få möta med det bestämda lillkännagifvande, att just i fråga om exercis-compagnier och t. o. m. exercis-sqvadroner, har jag inom SlalsUtsk. hört en ledamot af det H. PresteSt framställa sådana naturliga skäl och bevis för nyttan deraf, som icke blifvit uttalade af Utsk:s militära ledamöter.
Det är naturligt, att med något begrepp och uppfattning af allmänna frågor, skall en ledamot af hvad Stånd som helst, som likväl är qvalificerad att deltaga i Konungens Statsråd, kunna göra verkliga skäl och bevis gällande inom hvad blanche af Styrelsen sora helst.
Det är på grund deraf jag qvarstår vid min tanke, att det vore i högsta grad nyttigt, i händelse man medgåfve tillträde för vissa af Konungens rådgifvare, att sådant medgåfves för alla; och jag kan icke förklara för mig orsaken , hvarföre ledamöter inom de öfriga Stånden och ledamöter af Const.Utsk. skulle fästa en så uteslutande vigt derpå, att blott de föredragande depart.clieferne må erhålla tillträde inom Stånden.
Är det af någon fruktan för imposition af den sakkunnige, så tillstår jag, att jag för min del tror, att vådan vore större att mottaga denna imposition af föredragande depart chefen än af de consultaliva Statsråden , som icke uro i besittning af alla de tillfällen och moyenger till öfvertygande bevisning, som depai t.cheferne, och det vore rätt illa, om jag skulle nödgas tänka mig möjligheten deraf, att ett godt förslag skulle falla, derför att det förbättrades.
Men då ett sä beskaffadt förhållande är uppgifvet af en ledamot, sorn visserligen derom äger mer kännedom än jag, så tillstår jag äfven, att jag skulle kunna förklara mig villig att frångå min tanke.
Jag skall åtminstone icke envist yrka på , att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke må förklara något, som Const,Utsk:s medlemmar förklarat strida emot det enda antagliga.
Jag uppstiger för att förklara, att jag belt och hållet antager Hr von Hartmansdorffs premiss i det sist anförda , men icke conclusionen.
Ostridigt blir föredraganden behörigast och capablast i utvecklingen af Regeringens åsigter; men de öfriga anser jag visserligen äfven skickliga dertill.
Jag sätter alldeles icke i fråga, att föredraganden för inrikes departementet icke ganska väl skulle kunna utveckla nyttan af exercis-sqvadroner, Den 18 November f. ra. och t. ex. den stora nyttan deraf för de rustande sjelfva.
Detta utsträcker jag i militärmål fullkomligt lill föredragande för finance-ärendena, äfvensom för ecclesiastik verket, med dea skilnad, att föredraganden liemtar upplysningar från egen speciel närmare sakkännedom, och de öfrige lemna dessa upplysningar med den sakkännedom de inhemtat under föredragningen och öfverläggningen i Conseljen; och det måste ju förutsättas, att alla de 10 män, som utgöra Konungens Conselj, om också de icke äga den allsidiga bildning och det omdöme som fordras, för att hafva en egen ursprungligen afgjord åsigt i afseende på sina collegers departementer, likväl äga nog mångsidig bildning, för att, efter afhörande af öfverläggningen i Conseljen och den föredragandes från egen sakkännedom hemtade framställningar, kunna lemna ganska nyttiga upplysningar.
Om icke en sådan förmåga, att på grund af andras framställning uppfatta ett ämne, kunde antagas, med hvad förtroende till sig sjelfva skulle Utsktn behandla ärendena, med hvad förtroende till oss sjelfva skulle vi utöfva vårt kall, hvilket visserligen är mera afgörande än desse föredragandes befattning, ty de föreslå, vi besluta; och nu frågas , eller behöfver det ens frågas , huru visst det är, att det är fåtalet bland oss, som äger speciellare sakkännedom i de här förekommande ämnen , och alla öfrigas vota afgöras i följd af den utveckling, som blifvit leornad af dessa få, samt dernäst af den allmänna förmåga till uppfattning, som livar och en äger.
Jag vill således säga, att jag icke i Hr von Hartmansdorffs sednasle anförande tinner en vederläggning af min åsigt, emedan jag helt och hållet går in på det förhållande, soin Hr von Hartmansdorff anfört, men icke kan medhålla conclusionen.
Hr Frih. o. Landtm, frågade, om IL o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Consl.Utskls förslag inskränkte sig Herti11 att depart.cheferne skulle äga tillträde till de särskildta Ståndens plena, så hade först Hr von Hartmansdorff och sedan Hr Stråle ansett, att Statsrådets ledamöter i allmänhet, således både depart.chefer och öfrige ledamöter borde äga denna rättighet.
Detta vore den liufvudsakliga skilnaden Hr Landtm, trott sig finna emellan Utsk:s förslag och dem, som här blifviL framställda af Hrr von Hartmansdorff och Stråle; och då Hr von Hartmansdorff förklarat sig anse den redaction, som Hr Stråle uppgifvit, i denna del af frågan vara antagligare än hans, eller åtminstone förklarat sig deruti instämma , trodde Hr Landtm, att Hr von Hartmansdorffs förslag i den delen kunde sammanslås med Hr Stråles.
Hr von Hartmansdorff hade vidare föreslagit.
I IO Den i8 November f. m. Då Hr von Hartmansdorff nu anmälte sig, blef lian uppropad och yttrade:
Då åtskillige ledamöter godkänt den förra delen af min framställning, men deremot nästan alla talarne bestridt den sednare delen; så hemställer jag, om icke Hr Frih. o. Landtm, behagade dela frågan och först göra propos. på förra delen.
Hr Landtm, fortfor derefter, och yttrade, att Hr von Hartmansdorff vidare ansett i denna grundlagsförändring böra inlagas ett åliggande för den, som contrasignerat en K. propos. , som till öfverläggning förekommer, att vara tillstädes vid öfverläggningen derom.
Ridderstolpe hade äfven framställt en mening i det afseendet, och den vore, om Hr Landtm, rätt fattat den, att depart.cheferne skulle kunna förordna af de till deras departeraenter hörande tjenstemän den eiler dem , som de funno tjenligast för att vid dylika tillfallen i Stånden vara närvar, och lemna upplysningar; och ville Hr Landtm., om Ståndet så ansåge lämpligt, framställa de särskilda proposrna på dessa meningar, på sätt som de nu af honom blifvit särskildt anmälda , så att propos:n försl komme att angå den mening Hr Stråle framställt gemensamt med Hr von Hartmansdorff; sedermera på den. som Hr von Hartmansdorff framställt i andra punkten, och dernäst å Frih. Ridderslolpes mening, ifall densamma ej genom svaren å någon af de föregtde komme att förfalla.
Måhända har jag fattat Hr Landtmts framställning oriktigt, och i del fallet ber jag om nrsägt , men jag får tillkännagifva, att jag icke hört Hr Landtm, framställa det af Gr.
Horn uppgifna förslag; månne icke den riktigaste propus:n vöre den: ”Finnér R.o. Ad. de anmärkn:r, som äro gjorda, föranleda till återremiss?” Jag öfverlemna!- till Hr Landtm, att bedomina detta.
Har jag orätt, så är jag nöjd med hvad Hr Landtm, behagar bestämma.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, såsom han uppfattat Gr.
Horns mening, så innehöll den ett instämmande i Hr Stråles förslag, åtminstone hade Grefvens första yttrande innehållit detta.
1 det sednare yttrandet, om Hr Landtm, rätt uppfattat det, hade Gr.
Horn ansett sig snarare vilja ingå på det af Utsk. framställda förslag , än att hela frågan skulle förfalla.
Hr Landtm, hade icke fattat Gr.
Horns mening så som skulle den blifvit framställd, i ändamål att särskildt förklaras såsom Ståndets gemensamma tanke.
Jag förenade mig med Hr von Hartmansdorff i dess första framställning i afseende å första delen, men jag motsatte mig helt och hållet den sed care delen, eller det förklarande, att conlrasignanten af en K. propos. skulle vara pligtig att, dä densamma förekom , sig i RiksSttn infinna.
Men jag har, såsom Hr Landtm, ganska riktigt uppfattat, icke yrkat någon bestämd tanke af R. o. Ad., enär Coust.- Den 18 November f. m. 111 Utsk:s hiir närvar, ledamöter, med full sakkännedom oro förhållandet, afstyrkt en sådan gemensam tanke, på grund deraf, alt de öfriga Ståndens begifvande till en förändring i detta afseende troligen skulle vara beroende af ett qvarblifvande vid ifrägavar. förslag oförändradt.
Derföre vågar jag för min del icke yrka annat än hvad Utsk. föreslagit.
Ifall föredragning af min vördsamma tanke koinmer att äga rum, får jag öran erinra derom, att jag äfven förbehöll RiksSttn rättighet att, då de behöfva upplysningar, genom piot.utdr. anhålla, att den eller de af Statsrådets ledamöter, hvilka sådana upplysningar kunna aflemna, behagade infinna sig vid utsatt sammanträde.
Hr Frih. o. Landin), yttrade, at! hvad anginge Frih.
Boyes mening derom att återremiss på detta betänk, vme den l iktiga proposm, så finge Hr Landtm, erinra derom, alt Const.Utsk;s förslag rör:de grundlagsförändringar måste så behandlas, att de särskilda anmärkntr, sorn dervid göras, icke blifva Const.Wtsk. meddelade, såvida de icke utgöra R. o. Ad:s gemensamma tankar, hvarföre propos. derom måste framställas, på det att, såsom äfven hittills varit fallet, den eller de af R. o. Adis ledamöter framställda meningar måtte hemställas till R. o. Ad:s afgörande", huruvida de antagas såsom R. o. Ad:s gemensamma tankar, och endast under den formen kunde de blifva Coust.Utsk. meddelade.
Hr Landtm, ansåg sig nu först böra framställa propos. på Hr Stråles mening.
Hr Stråles förslag upplästes derefter, så lydande: ”Statsrådets ledamöter äga rätt att jemväl uti de Stånds plena, hvarest de icke hafva säte och stämma, deltaga i öfverläggningarna men icke uti besluten.” Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att meningen vore, att denna redaction skulle inflyta i stället för de af Const.Uisk. föreslagna första och andra meningarna i den nya redactionen; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade antaga denna Hr Stråles mening såsom sin gemensamma tanke.
Hr Landtm. lät dernäst uppläsa Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Då K. propos:r eller skrifvelse!’ förekomma, åligge det contrasignanten att vara tillstädes för att kunna upplysningar meddela.
Dock böra desse Statsråds-ledamöter” m. m.; och hemställde derefter , om R. o. Ad. behagade förklara denna mening såsom Ståndets gemensamma tanke Ropades nej.
Upplästes Frih.
Ridderstolpes förslag, så lydande:
"Departements-chef kan, då han är hindrad alt sig inställa, äfven na Den >3 November f. ra. förordna skicklig person af sitt departement för att de äskade upplysningarna afgifva.
Stånden äga alt genom prot.utdr. begära, att depart.chef sig uti Ståndet infinner, för att upplysningar meddela." H. Ex. Hr Gr.
Jag vill endast anföra, att jag i alla delar förenar mig med Frih.
Vinner hans förslag framgång, så är det fullkomnandet af förslaget, och detta mitt instämmande med Frih.
Ridderstolpe utesluter icke mitt instämmande med Hr Just.rådet Stråle.
För att icke åter ingå i den allmänna discussiooen, □ (håller jag mig från anförande af skälen till mitt instämmande med Frih. Ridderstolpe, men jag anser hans förslag vara det aldrafullkomligaste i saken.
Hr von [Hartmansdorff:
Om det vore tillåtet att upplaga sjelfva frågan lill öfverläggning, så önskade jag att till bestridande i allo få upptaga Frih.
Ridderstolpes förslag.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, behagade antaga Frih.
Ridderstolpes nyss upplästa förslag såsom Ståndets gemensamma tanke.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den i4 sisth Oct. och den i4 dennes på bordet lagda mein.
N:o i\6, med förslag till ändring och tillägg i 38 §:n Reg:F:n. Frih.
Vore frågan om att nu antaga detta af Const.Utsk. afgifna förslag till ändring af 38 §:n Reg.F:n, så skulle jag begära afslag derpå, på grund deraf, att Utsk. icke uppfattat ide'en af frågan om vägrad contrasignation, såsom endast ägande afseende derpå, att Konungen mot förmodan skulle vilja fatta beslut stridande mot Reg.Fm, det må vara till upphäfvande af stadganden deruti eller i andra Rikets grundlagar, eller i allmän civil- och criminal- eller kyrkolag, hvilka alla finnas i Reg.Fm upptagna i afseende på formen af deras stiftande.
Att utsträcka detta till regeringsärenden i allmänhet, för lag och laga stadgar, der, såsom Utsk. sjelft har uttryckt sig, domarens pröfning i flera fall är en rättighet , det leder dertill att indragn.staten kommer att belastas med en massa af personer, som vägra contrasignation samt sedermera bibehålla lön till följande riksdag, utan att i någon den ringaste mån gagna samhället.
Men som , efter mitt sätt att uppfatta grundlagen, RiksStrn icke äga någon rätt att vid första riksdagen, då ett grundlagsförslag förekommer, detsamma afslå, så må detta hvila till afslag vid nästa riksdag.
Uppå derefter framställd propos. blef Const.Utsk:s nu framställda förslag godkändt till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
På Den 18 November f. m. 113 På begäran af Gr.
Anckarsvärd, Garl Henr., och Gr. Frölich, David, Indes ånyo på bordet Const.- XJtsk:s den >4 dennes första gången bordlagda meraorialer: N:o 56, med förslag till ändring utij Reg.F:ns 3g, /[o, 4», 4^ och 43 §§; N:o 57, med förslag tili ändring uti Reg.Fm 8, 13, 09, 42, 4R 6 i och 8i §§; N:o 58, med förslag till ändring uti Pieg.Ftns 3g och 43 §§; N:o 59, med förslag om tillägg till Reg.Ftns 6 §; ]\T:o 60, med förslag till ändring af Reg.Frns 106 §; N:o 6t, med förslag om tillägg till Reg.F:ns 87 § och Riksd.Ordn:s 33 §; N:o 62, med förslag till ändring i Reg.Fms 5o § och Riksd.Ordnls 3 §; N:o 63, om val af förmyndare att styra Riket under Konungs minderårighet.
Lades till handlingarna StatsUtsk:s den 14 dennes på bordet lagda mern.
N:o 36a, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskrs den 14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 363, i anledn. af K.
M:s nåd. framställning om afskrifning eller insättning för åtskilliga, dels på öfverskotten af statsverkets inkomster anordnade, dels ifrån K.
Stats-contoret, af under händer hafvande medel, bestridda utgifter.
Företogs till pröfning Const.Utskrs den 7 och 16 dennes på bordet lagda mern.
N:o 5o, angtde underd. skrifvelse till K. JVI., med anhållan att K.
M. täcktes complettera Statsrådet.
Innan jag ingår i yttrande, anhåller jag, alt Hr Landtm, täcktes tillåta, att någon af cancelliet må uppläsa 3y §:n 1 mom. af Riksd.Ordn., hvilket lagrum Utsk. åberopar såsom grund för sin hemställan.
Sedan 3j §:n 2 mom.
Riksd.Ordn. blifvit uppläst, fortfor Frih.
Då man erinrar sig Const.Utsk:s af grundlagen antydda bestämmelse, och således erinrar sig Const.- Utsk:s pligt att vidmakthålla regeringssättet och att fullkomligen respectera de förhållanden emellan statsmakterna, som grundlagarna bjuda, när man på samma gång besinnar den ställning, hvaruti Regeringen de facto befinner sig i afseende på denna fråga; så har man sannerligen svårt att tillbakahålla den ogillande känsla, hvaraf man ovillkorligen 17 H. i5 Den iS November f. m. fattas vid genomläsningen af detta förslag.
Den första fråga man gör sig, är naturligtvis den! hvad rätt har Const.- Utsk. att befatta sig med de åtgärder, som Regeringen skall vidtaga?
Vi känna alla, att grundlagen gifver åt Const.Ulsk. en obestridlig rätt att, efter i Statsrådets protocoll inhemtad kunskap om hvad Regeringen gjort, göra anmärkntr, och att till ansvar derföre framkalla Statsrådets ledamöter.
Det känna vi, men för ingen af oss kan skilnaden undfalla mellan hvad som står i praeteritum och hvad som står i futurum.
Hvad rätt har nu Const.Utsk. att blanda sig i frågor om hvad Regeringen skall göra?
Jag tror ingen, och jag tager mig friheten att uppkalla dem af Const.Utskts ledamöter, som här äro tillstädes, alt uppgifva någon enda § i grundlagen, som tillåter Utsk. att sträcka sig äfven till sådana åtgärder, som Regeringen skall vidtaga.
För mig synes denna åtgärd, denna sjelftagna myndighet vara uppenbart motsagd af sjelfva Reg.F:ns anda; emedan om Const.
Utsk. har rättighet atl komma med hemställan om hvad som återstår att göra för Regeringen, så har Const.Utsk. också rättighet att, med iakttagande af aktningsfulla, af artiga, af underdåniga fraser, föreskrifva Konungen allt hvad
Han skall göra, och då blir konungamakten en under Const.- Utsk. subordinerad makt.
Mine herrar! jag har nu framställt för eder den juridiska sidan af frågan.
Jag begär nu eder uppmärksamhet på den moraliska.
Const.Utsk. behöfver icke och har ingen rätt att fordra officiella meddelanden, huruvida Konungen har tillbjudit och fått afslag i fråga om tillsättandet af lediga statsrådsplatser.
Derom har Const.Utsk. ingen kunskap, jag medger det.
Jag vill icke heller upptaga detta bland mina skäl; men jag fordrade af Const. Utsk., att Utsk. skulle eftersinna de raka och naturliga följderna af den coalisation, som från början af riksdagen ägt rum emellan Const.Utsk., StatsUtsk. och deras supporter, de s. k. fria tidningarna.
Om Utsk. hade betänkt detta, så, ehuru jag beklagar att Utsk. glömt bort grammatikens skilnad mellan praeteritum och futurum, hade jag väntat det moraliska omdöme, att sedan denna coalisation nu synes vara på vägen att förvandla sig till en junta, en regerande junta, — jag hade väntat, säger jag, att Const.Utsk. skulle sjelft bedömma, sjeift inse i hvilken ställning Regeringen är i afseende på möjligheten att få ledamöter i Statsrådet.