Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Må det dock vara mig tillåtet återföra Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den olikhet, sorn röjer sig uti Herr Grefve Löwenhjelms och åtskilliga andra Konungens Rådgifvares nu varande ifrån för bifall till den Kongliga Propositionen, emot den olika mening dessa Ilerrar, vid beslutets fattande derom, yttrat i sin egenskap^af Konungens Rådgifvare.
I samma stund sorn Herr Grefve Löwenhjelm nu slagit igen locket på Rotekistan, har han öppnat locket på Pali - D i n a6 Octo ber f. ra. i45 Pandoras ask och latit Rust- och Piotehållares sista hopp utflyga, då den mening, sorn den ädle Grefven vägat yttra inför Konungen, om Rust- och Rolehållares behof af lindring uti de bördor, hvilka tidens fordringar gjort mera tryckande, ej mera nu inom representationen finner en försvarare uti den ädla Grefven, utan tvert om en ifrig motståndare.
Den ädle Grefven har sjelf erkänt, att olika förhållanden inträffa vid olika Regementer, och detta visar bäst orättvisan af den föreslagna Passevolancen till likhet för hela landet.
Det är också alldeles klart, alt soldatens underhåll vid möten skall kosta mindre, t. ex. i Westerbotten, än omkring hufvudstaden.
Att Rust- och Rotehållare såsom en beständig årlig skatt skola vidkännas soldatens underhåll vid mölen, strider alldeles emot IndelningsYerkets grundidée, sorn blott innefattar denna skyldighet dc år, då Ryttaren eller Soldaten hafva öfningsmöten inom Regementets stånd.
Dervid inträffar äfven ofta den okade orättvisa, att en Rust- och Rotehållare, hvars soldat insjuknar, eller ock har sitt nummer vacant, får, jemte torpets underhåll, och i sednare fallet ny legas erläggande, likväl under tiden betala Passevolance-afgift för underhållet vid mötet af en karl, som icke är der, och således icke tillskyndar Staten någon utgift.
Men hufvudsakligen fäster jag mig dock vid påståendet, att Konung och 4 7 H» 10 Den ?(>
Oetober f. ni.
Ständer utan Rust- och Rotehållarnes hörande kunna påbjuda Passevolance-afgiftens erläggande; och jag protesterar deremot på det kraftigaste, utan att ingå i någon tydning af 80 §.
RegeringsFormen, hvars förtydligande, eller rättare förtydande, så många här bevisat sig vara mera hemmavandrade uti, än jag är eller vill vara.
Man har så ofta under denna discussion åberopat 1812 års Passevolanee-Contract; och blott detta ord contract bevisar tydligen, att Rust-och Rotehållare äga rättighet att yttra sig, och sjelfva bestämma, huruvida de önska, att ingå på ett nytt eller icke, då det uti formen säkerligen eljest blifver en oerhörd sak, att den ena parten ensamt skulle få bestämma vilkoren för ett contract till den andra partens obrottsliga efterföljd.
Någon anledning att den rustande nu lättare än fordom anskaffar penningar, i stället för natura prestationer, förefinnes icke; och det torde vara af vigt att bibehålla den rustande vid rättigheten, som 1812 års contract innehåller, att antaga hvilket af dessa villkor för Soldatens underhåll under möten han finner för sig minst svårt att utgöra.
Herr Cederschjöld har yttrat en mening, alldeles motsatt den jag i detta fall hyser, då han påstår, att Rust- och Rolehållares interessen säkrare bevaras af Ständerne, än af de Rustande sjelfve.
Man behöfver blott kasta en blick på vår ståndsfördelning för att finna, huru orätt detta påstående måste vara.
Pre - Dm 26 October f. ni. steStåndet dellager icke alls uti Passevolance-afgiftens erläggande, och BorgareStåndet, sorn merendels till större delen består af Borgmästare, känner icke eller någon särdeles tunga af denna afgift.
Stånd kunna således lätteligen, hvarpå vi äfven nyligen haft prof, åsidosätta grånnlagenheten, att icke ålägga andra medborgare en skattebörda, hvaraf de sjelfve icke hafva olägenhet.
Derefter återstå endast 2:ne Stånd, hvilkas interessen borde förbjuda dem att åtaga sig denna ökade tunga, men dervid kan lätt den händelse inträffa, att Adeln delar sin åsigt uti 2:ne nära nog lika delar, som således motväga och qvitta hvarandra, och befinnes sedan i sjelfva verket hela den berustade och roterade allmänhetens dyrbaraste intressen öfverlemnade till Preste-och BorgareStåndet att afgöra, hvilket äfven i detta förevarande fall skeclt på ett sätt, att det ej förtjenar den interesserade partens ringaste erkänsla.
Friherre af Nordin har yttrat, att 1812 års PassevolanceContract ingicks på vinst och förlust, och är jag rätt förbunden för detta uttryck, då jag äfven skulle tro> att sedan vinsten nu är gifven, borde den tillhöra de medlemmar af samhället, hvilka ensamme förskjutit alla medlen; men när äfven denna rättmätiga reclaxnation vägras, måtte meningen med vinst och förlust vara, att Rust- och Rotehållare i alla händelser skulle vidkännas förlusten, 4 7 H. ,10 * 1^8 Den a6 Oetober f. in. och Styrelsen vinsten, utan någon slags redovisningsskyldighet, h vilket förhållande äfven torde förtjena uppmärksamhet, och stå sorn varnande för framtida contracts ingående.
Samme värde Talare har äfven förklarat, att Ständerne ägde obegränsad rätt pålägga de Rustande 20 å 3o R:dr, ja så stor Bevillning som helst för soldatens underhåll.
Jag protesterar deremot, och önskar, att detta öppna yttrande från en af Styrelsens medlemmar måtte återföra oss till sansning och besinnande af egen och medborgares välfärd.
Jag yrkar alltså på dessa skäl återremiss af Utlåtandet, på det Utskotten måtte utfinna medel, att bereda Nationell ett frivilligt åtagande af hvad i detta fall kan erfordras.
Då vi äro ett så ringa antal, som interessera oss för den rustande, kail man å andra sidan gerna risqueia försöket att fä saken närmare skärskådad.
Men om återremiss icke beviljas, yrkar jag afslag å Utlåtandet.
Just i afseende på de af den siste värde Talaren åberopade omständigheter, hemställer jag, 0111 icke fortsättningen af denna discussion kunde uppskjutas tills eftermiddagen.
Hans Excellence Herr Grefven och J^andtMar skalken yttrade, att då 11 Ledamöter anmält sig att ännu ytterligare tala i Den 26 O c tobe r f. m, ämnet, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att fortsättningen af discussionen finge lill eftermiddagens plenum uppi Ropades Ja och Nej. Herr Hjerta, Gustaf'.
Jag har endast begärt ordet för att förklara, att jag anser det vara ändamålsenligast att afsluta en öfverläggning, hvilken blifvit så fullständigt förd.
Hans Excellence Herr Grefve Löfvenhjelm, Herrarne von Hartmansdorff ', August, Nordenfalk, Johan, Lefren, Johan Pehr, Friherrarne Wrangel, Henning, Cederström och Sprengtporten samt Herr Uggla, uppropade, afsade sig, hvar efter annan, ordet.
I anledning af en värd Talares anmärkning vid mitt förra yttrande, får jag förklara, att det alldeles icke var någon Grundlagsförändring jag i Utskottet föreslog; utan jag gjorde verkligen en anmärkning efter 107 §.
RegeringsFormen mot Konungens Rådgifvare, för det de, genom sitt af mig förut omnämnde förhållande, betagit Majestätet möjligheten att kunna tillbörligen hållas i helgd och vördnåd, och att blifva för sina gerningar mot all t åtal fred ad t. i5o Ilen 26 O cl o ber f. m.
Jag får först protestera emot deli af Friherre Anckarswärd framställda förlag till proposition af bifall eller afslag å Utlåtandet.
Detta sätt, att afgöra målet, strider emot RiksdagsOrdningens föreskrift, att då första gången ett Betänkande förekommer, och anmärkningar göras, som hindra detsammas antagande, det bör till Utskottet återförvisas.
För öfrigt får jag, som är öfvertygad om nyttan af Passe volance-Inrältningen, blott fästa uppmärksamheten på den så ofta citerade 80 §. i RegeringsFormen, som lyder: ”Krigsmagten till häst och ”fot, så väl som Båtsmanshållet af Rotering ”och Indelning, förblifver vid de med langlet och Städerne upprättade Contracter och ”IndelningsYerk, hvilka till deras hufvud”grunder skola orubbade vara, intilldess ”Konungen och Rikets Ständer finna nödigt ”någon förändring deruti samfäldt alt gö”ra; &c.” Således är det blott uti IndelningsVerkets hufvudgrunder, som Ständernes och Konungens samfäldta beslut erfordras, för att kunna tillvägabringa ändring.
I anledning af allt detta, och för Grundlagens efterlefnad skull, anhåller jag 0111 återremiss af Utlåtandet.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande som upplästes:
Med högsta ogillande af förenade Stalsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande
Ut - Den 36 Oclober f. m. i5i låtande, men fullkomligt delande Herr Friherre C. II.
Anckarswärds åsigter i ämnet, anhåller jag få uti Protocollet antecknadt, att jag till alla delar med bemäldte Herr Friherre mig förenar.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats- och EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å Utskottens berörde Utlåtande.
Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt afslå nämnde Utlåtande.
Ja och Nej. Friherre Wrangel'.
Jag har väl afstått från att tala i ämnet, men det har skett under förmodan af afslag å hela Passevo - ( i5i Den 26 O c to ber f. m. lance-förslaget, eller åtminstone återreniiss deraf, på det den föreslagna afgiften måtte så mycket som möjligt nedsättas.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogis^ laus:
På hvad sätt Passevolance-frågan än må af Ridderskapet och Adeln afgöra», anser jag dock för min pligt, alt yrka, det Utlåtandet i denna fråga måtte, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, återremitteras.
Hans Ejccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att då vid den förestående voteringen bifall till Utskottens Utlåtande borde blifva Ja-proposition, men i öfrigt så väl återremiss som afslag derå blifvit yrkadt, syntes det blifva nödvändigt, att först votera om Contra-propositionens innehåll, derest icke Friherre Anckarswärd skulle behaga afstå från dess yrkande om afslag, och förena sig om återremiss af Utlåtandet.
Då Ordföranden i StatsUtskottet sjelf yrkat återremiss af Utlåtandet, uppkomma naturligtvis förhoppningar, att detsamma kunde återkomma i annan skepnad, än det nu har; och det är klart, att jag då afstår från mitt yrkande om ovilkorligt afslag derå nu genast; men jag kan likväl icke förtiga min Den rÖ Oe t oijer t. rn.
153 farhåga, att en återremiss icke tjenar till något, sedan arne Stånd, nemligen de, som icke deltaga i Passevolanoe-afgiften, godkänt Utlåtandet, sådant det nu är, och troligen icke afvika från detta beslut, och vi således äfven, efter att hafva cihållit ett nytt och, sorn jag vill hoppas, förbättradt Utlåtande, stå alldeles på samma punkt som nu.
Jag hade derföre önskat, att Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter nu genast skulle uttala deras opinion, huruvida de ansågo Utlåtandets grunder rättvisa eller orättvisa, och således antingen godkänna eller förkasta detsamma; men, såsom sagdt är, skall jag, om ingen annan yrkar proposition till afslag; afstå derifrån, för att icke föranleda en votering om Contra-propositionen.
Då det var jag, som först begärde återremiss af ifrågavarande Utlåtande, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, huru belåtna vi skulle vara med en proposition till bifall eller afslag derå; emedan, om det afslås, upphör hela Passevolancelnrättningen; och om det bifalles, bibehålla vi en för hög Passe volanceafgift; i intetdera fallet vore något godt ändamål vunnet.
Jag röstar derföre för återremiss.
Grefve Brahe'.
Jag förenar mig med Friherre Anckarsvärd så till vida, att jag 154 Deri 20 Octo b er f. m. vid närvarande förhållanden icke inser, hvartill en återremiss skulle tjena.
Herr Munck af Rosensköld’.
Då pluraliteten säkerligen gynnar
Passevolancelnrättningen framför det andra sättet att underhålla Soldaten under möten, är det klart, att många, sorn skulle befara matsäckstiden införd, om Utlåtandet afslogs, häldre rösta för bifall, om de icke kunna få återremiss, hvilken jag för min del anser lämpligast.
Jag vill visst icke sätta mig emot återremiss, men om den ej vinnes, önskar jag afslag å Utlåtandet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att återremiss af Utlåtandet finge i Contra-propositionen intagas* Ropades Ja.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog derefter följande yoterings-proposition:
Den, som bifaller Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens Utlåtande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om den så kallade MötesPassevolancen för de Indeldte Regementerne, samt flere i detta ämne väckte enskildte motioner, voterar J a y
Den 26 Octo ber f. in. i55 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Stats- och EkonomiUtskottens berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Jag hemställer, om icke arne alternaliver kunde i Contra-propositionen intagas, nemi, afslag eller återremiss af Utlåtandet, Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken erinrade, att Ridderskapet och Adeln redan beslutat, att endast återremiss borde i Nej-propositionen intagas.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken förnyade den af honom nyss framställde voterings-proposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes samt anslogs.
Voteringen börjades klockan 3 eftermiddagen, och hefunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — i35.
Nej— 101, I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit. i56
Den 26 O c 10 b c r f. ro. uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att Statsoch EkonomiUtskottens ofvanberörde
Utlåtande således blifvit af Ridderskapel och Adeln bifallit.
Höglollige Ridderskapet ochjAdeln åtskiljdes klockan 4 eftermiddagen.
Måndagen d. 2 6 October 1829.
Upplästes till justering ExpeditionsUtskoltets under N:o 206 afgifne Förslag till Rikets Ständers underdåniga adress i anledning af Hans Maj:t Konungens tillfrisknande.
Vid afhörandet af det nu uppläste förslag till lyckönsknings-adress i anledning af Kongl.
Majrts lyckligen återvundua hälsa, tyckte jag, att den önskan stod uttryckt, att Kongl. Maj:t måtte lefva länge, för att fä skörda tacksamhet af folket.
Detta skulle kunna Den 26 Octo ber e. m. tydas så, som vore folket för närvarande icke tacksamt; ulan att man hoppades, att det framdeles skulle blifva det; och sådan är visserligen icke meningen.
Jag anhåller derföre, att å nyo få höra förslaget uppläsas.
I anledning häraf upplästes å 113m Förslaget, hvilket i den af Herr Cederschjöld anmärkte omständighet lydde sålunda : ”matte dagarnas antal sträckas till ”lefnadens mäst aflägsna gräns, och de lyckliga årens tal mätas efter våra önsknin”gar, på det Eders Majestät länge må fortfara att skörda frukten af sina mödor och ”se deni lönas af tacksamheten.” Hvarefter, uppå derom af Hans Excel** lence Herr Grefven och Lan dtMar skalken framställd proposition, Expeditions-Utskottets berörde Förslag af Ridderskapet och Adeln godkändes.
Föredrogs till remitterande Friherre "Wrangels, Henning, den 23 dennes f. m. på bordet lagde Anförande, innefattande hemställan, att Stats- och EkonomiUtskotten måtte anmodas, alt inom åtta dagar inkomma med ETtlålande öfver Friherrens till Utskotten remitterade motion, angående Skånska Roteringen.
Såsom Ordförande i den afdelning, hvilken har i5Ö
Den 26 Octo b er e. 111, befattning med Friherre Wrangels motion, om Skånska Rotel ingen, har jag visst icke emot Remissen, men bör upplysa, att Ekonomi-Utskottets sammanträde med StatsUtskottet beror på kallelse af detta sistnämnde Utskotts Ordförande.
Friherre Wrangels ifrågavarande anförande remitterades till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten.
Då jag i förmiddagens plenum, lika med flera värda Ledamöter, afstod från att yttra mig i frågan om Passevolance-Inrättningen, skedde det dels för att gå Ridderskapets och Adelns önskan till mötes, att erhålla slut på den långvariga öfverläggningen, dels derföre att jag ansåg ämnet så fullständigt utredt, att något vidare icke behöfde tilläggas.
Jag kan dock icke underlåta att nu reservera mig emot det beslut Ridderskapet och Adeln i saken fattat, hvilket jag anser innefatta ett förnyadt drag af orättvisa och våld emot Sveriges Rusthållare.
Det hade varit vida bättre, att faderligen behandla denna del Medborgare, än, på sätt nu sker, uttaga sista skarfven af deras ringa egendom.
Herr Dalman, Lars Johan, hade inlemnat följande, som upplästes:
Ett oblidt öde har velat, att jag i de flesta voteringar vid denna Riksdag stannat Den a 6 October e. m. i minoriteten.
Min inre känsla har det oaktadt ålagt mig, att angifva öppet min opinion i vigtigare fall, för att åt den vinna mera publicitet.
Jag anser Passevolancefrågan vara en bland dessa vigtigare.
Jag får således äran förklara, att jag, likväl i syfte tili återremiss, instämmer uti Herr Friherre Anckarswärds 2:ne förträffliga anföranden i detta ämne, dem vi i förmiddags hört, och hvilka jag hoppas allmänheten i tryck får läsa.
Jag begagnar detta tillfälle, att hembära Herr Friherren min enskildta vördsamma tacksamhet, troligen öfverensstämmande med nationens pluralitets tänkesätt, för den osparda möda, den nitälskan för jordbrukarens ratt, som han hela Riksdagen, i contrast med Utskotten, ådagalagt!
Om denne utmärkte Representant, äfvensom de, hvilka tänka lika med honom, skördar inom denna EmbetsmannaKcimmare otack, måhända smädelse, för sin verksamhet, bör han vara tillfreds, enär han följes i samtid och efterverld af välsignelser från Svenska jordbrukarne, som utgöra Nationens egentliga styrka, för det att Herr
Friherren i sin oberoende ställning ej tröttnat att hela 11 månader simma emot strömmen, och att vara förespråkare ibland Herrarne för Landets Myror, ej heller skydt mödan, att utarbeta factiskt bevisande uppställningar, huru Svenska Jordbrukare under de sista 17 åren blifvit genom Passevolancen behandlade, och huru iGo D«d 16 Oclober e. tn. våldsam fortsättningen Liefve, i händelse utgifter till de för KnekteContracten främmande föremål skulle ännu vidare afJordbrukarne ensamt utprässas.
Måhända kommer snart nog den dag, mine Herrar, då J viljen hafva detta af 3:ne
Stånd numera fattade beslut afgjordt, enligt den af StatsRådet inför Kongl. Majrt yttrade mening, i stället för att den opinion, samma StatsRåd numera synes hafva adopterat, blifvit den rådande.
Friherre Anckar swärd, Carl Henrik j anförde skriftligen:
Att protestera emot ett beslut, hvaremot man så omständligt yttrat sig, torde till en början kunna anses såsom en öfverflödig handling; men redovisningen för bevekelsegrunderne dertill skall, såsom jag hoppas, öfvertyga åtminstone om nödvändigheten för mig, att uttala den.
Min öfvertygelse om olyckan af Rikets Ständers sammansättning har nått sin höjd, då jag, till och med inom Ridderskapet och Adeln, funnit majoriteten döf för all känsla, i anseende till den rättvisa, och de rättsförhållanden, hvilka uti förmiddagsbeslutet icke rönt något afseende.
Ridderskapet och Adeln har, genom sitt biträdande till Preste- och BorgareStåndens beslut i Passevolance-frågan, frånkänt hela den jordbrukande delen af Sveriges in - Den 26 Octoher e. tn. innebyggare, hvilka äro Rust- och Boteringsskyldigheten underkastade, tillgodonjutände af samma lagliga ratt, och af samma lagliga rättigheter, som det öfriga samhället.
Ridderskapets och Adelns Majoritet har, då den införlifvat sig med majoriteterne inom Preste- och BorgoreSlånden, kränkt Rikets Grundlagar, i det den tilltrott sig kunna utöfva en beskattningsrätt, hvartill Grundlagen icke från någon synpunkt lernnar Rikets Ständer rättighet.
Efter den vidlyftiga deduction i ämnet, jag under förmiddagens plenum afgifvit, vore det här alldeles utom sitt ställe, alt nu mera tala om rättvisa och rätt för Rust- och Rotehållare, när frågan är, att blott protestera emot majoritetens begångna våld.
Jag har från Grundlagarne icke kunnat hemta någon annan ledning för Rikets Ständers beskattningsrätt, än att den vid hvarje Riksdag utöfvas, med gällande kraft, blott intilldess nästa Riksdag inträffar; och nu hafva likväl dessa 1829 års Rikets Ständers majoriteter för Rust- och Rotehållare ensamt bestämt en skattebörda, hvilken efter deras mening skall fortgå under i5 år.
Om Contractshelgd icke mera inom Svenska folket äger rum, så ber jag att få veta, hvar det lagrum finnes, som försätter Svenska Rust- och Rotehållare utom ett 47 H. 1 1 iC>2 Den 26 Octoher c, m. annat förhållande till lagen, än öfrige Sveriges innebyggare; och då man fruktlöst skull e söka, att, med alla spetsfundighetens och ränkörnes tillhjelp för mig utvisa delta lagbud, hvarigenom den jordbrukande massan utaf Svenska folket, sorn. snart sagt bestrider kostnaderne till allt, som till försvaret lemnarallt, skulle, i anseende till sina rättigheter, vara satt utom lagen; så är våldet inträdt, och det är häremot jag protesterar.
Jag föreser ifrån denna våldshandling de vådligaste följder; ett frö till missnöje, till förtrytelse och harm, som kanhända af majoriteternes ledare icke anas, men som i alla fall ej torde uteblifva, i fall naturen icke, af undseende lill Rikets Ständer, skulle förändra sina lagar för orättvisans verkningar på menniskohjertat.
Den varma öfvertygelse jag i detta hänseende hyser, gör det för mig till pligt, att härvid återupprepa, att det ej är Konungen, som begärt våldets utöfning vid detta tillfälle, utan att det är Rikets Ständer, som satt det uti verkställighet af egen känsla för betungandet af deras tillstånd, som statsklokhet, som billighet och rättvisa befallt att lindra; och det är Konungens Rådgifvare, hvilka, vanmäktige att i Conseillen verka till öfvertygelse för en sak, hvars rättvisa och billighet de yrkat, lindrigast sagt, visat kallsinnighet inom Ståndet, för att hindra det ifrån Grund - Den iG October e. m. lagens öfver'trädande och från en beskattnings-åtgärd, hvilken icke genom någon Grundlagsparagraf är Rikets Ständer öfverlålen.
Olyckan torde vid delLa tillfälle, såsom •vid andra, vara god till något; och jag förmodar delta goda komma alt hestå uti en för Svenska Folket vunnen fullkomlig öfvertygelse om Rikets Ständers oförmåga och oskicklighet, alt, under dess närvarande sammansättning, främja eller tillvägabringa landets hästa uti något fall.
Under en sådan öfvertygelse, hvilken i dag hos mig vunnit höjden af sin styrka, mätte det finnas helt naturligt, alt jag icke mera anser mig skicklig att deltaga i öfverläggningar, hvilkas resultater visa sig blifva det mest oförsynta åsidosättande af Grundlagens föreskrifter, och endast åsyfta en uppenbar kränkning af enskildtas rättigheter.
Jag är den förste, mine Herrar, alt inse vanmakten af den protest mot Edert beslut, hvilken jag här har äran afgifva; men Representant, blott på den, i min mening, otillräckliga anledningen af min födsel, finner jag mig lika så väl som andra icke, i anseende till utöfningen af denna min Representationsrätt, bunden af något annat än min fria vilja och af min öfvertygelse om den nytta jag tror mig kunna åstadkomma; och min oförmåga, att försvara sanning, rättvisa, billighet, och for4 7 It. ii* 164 Den 26 O c t o b e r e. in. dringnrne ifrå/i Statsmanna-klokheten, har i dag inom detta rum blifvit ådagalagd genom majoritetens voteringsröster.
Huruvida jag blifvit öfvertygad genom bättre skäl, derom tillkommer omdömet allmänheten; men då jag anser det beslut, som i dag här blifvit fattadt, så nära förenadt med begreppet om ärans föreskrifter, i anseende till aktningen för tredje mans rätt, finner jag mig ej längre böra deltaga i öfverlägguingar, hvilkas resultater tillvägabringas af en majoritet, hvars grundsatser äro så himmelsvidt skiljda ifrån mina.
Jag har, under händelsernas stormar, tillräckligt lärt, alt icke genom öfverilning förhasta mina beslut; och det är således blott en följd af den mogna öfverläggningen, då jag frivilligt, under detta Riksmöte, frånträder utöfningen af den allt för stora rättigheten, att blott på min egen kallelse ifra för mina medmenniskors och mine medborgares väl och välfärd.
Då 1829 års