Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som anser sitt yttrande i detta ärende böra inskränkas till frågan, huruvida, derest Höglofl. Ridd. g. Adeln gillar Direktionens val att till Riddarhus-Sekreterare utse Riddarhus-Fiskalen Carl Otto Brakel, honom må tillåtas att med Riddarhus-Sekreterare-sysslan få förena den af honom på förordnande innehafvande Kopisttjenst i Kongl. Maj-.ts Justitie-revisionsexpedition, får i detta hänseende till Brakels anhållan tillstyrka bifall, under förbehåll att han ej mindre för innevarande riksdag, är minst 14 dagar före början af hvarje kommande riksdag så länge han bibehåller Riddarhus-Sekreterare-tjensten, behörigen styrker att han erhållit ledighet från befattningen i statens tjenst under hela den tid riksdagen kommer att fortfara.
Stockholm den 10 November 186 2.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1862. Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 3. 1 N:o 3.
Utlåtande i anledning af Herr Friherre Stjernstedts, Johan Wilhelm, motion angående bänkmannavalens afskaffande. Wördsamt Memorial.
Uti ett till Riddarhus-Utskottets Utlåtande från Höglofl. Ridd. o. Adeln hänvisadt yttrande har Herr Friherre Stjernstedt, Johan Wilhelm, anfört, huruledes det i Riddarhus-Ordningen, för utseende af Ridd. o. Adelns Herrar Elektorer, stadgade val af Bänkman i sednare tider urartat från sitt ursprungliga ändamål, nemligen att de Ledamöter som sutto på samma bänk, efter närmare tagen kännedom af hvarandra, skulle inom sig utse den värdigaste och mest ansedda att deltaga i Elektorsvalet, hvaremot numera valet till Bänkmän icke sker efter öfverenskommelse mellan Ledamöterne på samma bänk eller inom samma bänkmansafdelning, utan genom listor ej mindre till Bänkmän än till Elektorer, som inom särskilda fraktioner af Ståndet före valen uppgöras och framläggas.
En så beskaffad omgång har Herr Friherren ansett tjena till ingenting, hvarföre han framställt den motion, att Bänkmansvalen hädanefter måtte afskaffas samt att, i stället, Ridd. o, Adeln in pleno måtte välja 30 Ledamöter, af hvilka de 25 som erhållit flesta rösterna skulle blifva Elektorer och de 5 öfriga Suppleanter.
Emot detta förslag har Herr Friherre Cederström, Rudolf, hufvudsakligen invändt, att under jemförelsevis lugna och samdrägtiga tider det väl vore sannolikt, att Elektorsvalet, äfven om det omedelbart af ståndet in pleno anstäldes, skulle utfalla ungefärligen på samma sätt, som under de tvenne sednaste tiotalen af år inträffat, men under tider, då stormar och oro herrska i sinnena — och sådana kunna ännu stunda — vore det klart, att en hvar ville försäkra sig om en i hans egen syftning affattad, andra uteslutande, Elektorslista, hvarigenom minoriteten skulle helt och hållet undertryckas; förmälande Herr Friherren vidare, att det funnits regerinBil. till Höglofl, Ridd, o.
Adelns Prot, Vid 1862 års Riksdag, 1 1 Riddarhus-Urskottets Utlåtande N:o 3. gar, hvilka, genom förläning på en gång af adelskap åt ett talrikt antal personer, sökt inom Riddarhuset bereda seger åt något förslag, som endast medelst samtlige Riks-ståndens bifall kunnat vinna stöd af lag.
Ett sådant adlande i massa skulle likväl på Utskottsvalen hafva föga inflytande, så länge Bänkmansinrättningen qvarstode, men om denna upphäfdes, skulle naturligtvis de nyadlade hafva samma rättigheter som de äldre jemväl vid tillsättandet af Elektorer.
Ett ytterligare skäl mot bifall till motionen ansåg Herr Friherren ligga i den tidsutdrägt, som ett omedelbart val af Elektorer skulle medföra, hvilket för hvarje gång en ny Elektor väljes skulle upptaga hela ståndets tid och lända till afbrott i dess öfverläggningar, hvaremot ett ledigt Elektorsrum nu fylles endast medelst Bänkmännens sammanträden då ståndet icke är samladt.
Utskottet har tillika tagit kännedom om förhandlingarna och besluten i detta ämne vid föregående Riksdagar, dervid Utskottet bland annat inhemtat, att Ridd. o. Adeln vid sistförflutne Riksdag bifallit en af Herr Brakel, Mauritz, då väckt motion om upphäfvande af Bänkmansinrättningen och anställande af omedelbart val till Ridd. o.
Adelns Elektorer, men att, vid underdånig föredragning af detta förslag till ändring i Riddarhusordningen, Kongl. Maj:t derå vägrat sin nådiga stadfästelse.
Utskottet har tagit hvad sålunda förekommit i noggrannt öfvervägande; och emedan erfarenheten allt mer och mer ovedersägligt vitsordat, att det med Bänkmansvalet primitivt åsyftade ändamål att nemligen, på sätt motionären uppgifvit, Ledamöterna inom hvarje Bänkmansafdelning skulle sins emellan öfverenskomma om valet af Bänkman, helt och hållet förfelas, i thy att Bänkmanslistorna nu uppgöras, utan hänsigt till meningen inom den ena eller andra Bänkmansafdelningen, utan af ett ofta fåtaligt antal personer, som taga sig talan för den ena eller andra sidan al meningsbrytningarna inom ståndet; samt följaktligen den ensidighet, som det dubbla valet varit ämnadt att förekomma, icke desto mindre gör sig gällande, ja utgången af valen visar sig mangen gang beroende af en ren slump, t. ex. vid lottning mellan Bänkman, som erhållit lika antal röster, eller af en eller annan vid Bänkmansvalet kasserad sedel, har Utskottet, af en sadan erfarenhet, kommit till den öfvertygelsen, att, genom bibehållande af det mera invecklade valsättet medelst Bänkman, hvarken minoritetens rätt genom ett fullt stjelfständigt val betryggas eller ens en bestämd mätare af majoritetens mening vinnes.
Således och då all föreskrift i Riddarhus-Ordningen saknas derom, att vid val af Bänkman ett minimiantal ledamöter skall inom hvarje Bänkmansafdelning vara närvarande, hvarföre ock sig företedt, att under förflutna riksdagars lopp inom en och annan Bänsmansafdelning, som enligt uppropslistan bestått af 16 å 17 ledamöter, endast 2 eller 3 deltagit i valet, kan det fördenskull lätteligen inträffa, att da Elektorsvalet af 50 Bänkman alltid bestämmes af 26, de 24 som utgöra minoriteten likväl vid sjelfva Bänkmansvalet kunnat erhålla röster sammanlagdt af ett större antal Ledamöter inom ståndet, än de 26 Bänkmän som tillsätta Utskotten.
På sätt vid Bänk - Hiddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 3. 3 manvalen för närvarande tillgår uppstår dessutom striden egentligen mellan endast två motsatta meningar eller på förhand uppgjorda Elektorslistor, hvarigenom, åtminstone vid Elektorsvalen, den tredje meningen alltid förtryckes.
Vid sådant förhållande är det enligt Utskottets föreställning fara värdt, att Bänkmansvalet), ännu mera under oroliga och stormiga, än under lugna och samdrägtiga tider, skulle kunna leda till splittring och förtryck, om t. ex. det någon gång inträffade, att den skickligare intrigen eller hazarden vid dessa val spelade segren ur majoritetens händer, denna måtte nu bestå af personer, som redan af ålder tillhört det Höglofl. ståndet, eller vara tillkommen genom någon Kongl, utnämning af ett talrikare antal adlade och kort före Riksdagen å Riddarhuset introducerade Ledamöter.
Ty om dessa än, såsom enligt Riddarhus-Ordningen placerade ensamt å de nedersta bänkarne, skulle komma att tillsätta endast ett mindre antal Bänkman och således vid Bänkmansvalen icke erhöllo lika betydenhet, som de inom det större antalet Bänkmansafdelningar fördelade Ledamöterna, komme likväl dessa nyadlade yngre att i öfrigt ega enahanda »rättigheter», som ståndets äldre medlemmar, både vid öfverläggningarne och besluten angående de förslag, som någon Regering kunde hafva för afsigt att medelst ett dylikt utomordentligt steg genomdrifva — en afsigt, hvartill likväl spåren äro inom vår historia så aflägsna och tillhöra tidsomständigheter så olika de nuvarande, att den icke vidare utur någon synpunkt kan förutsättas.
Att i en tid af politiska stridigheter söka genom konstlade medel undertrycka en verklig majoritet torde dessuton få anses såsom ett, om än någon gång tillfälligtvis lyckadt, likväl alltid gagnlöst försök.
Utskottet har fördenskull trott tiden vara inne att, äfven vid valen af Ridd. o. Adelns Elektorer och tillsättningen af Utskottens Ledamöter, öfvergifva dessa försök.
Företrädet af det omedelbara valsättet lärer också svårligen kunna bestridas, emedan ensamt derigenom ett lifligare intresse hos de väljande väckes, hvilket f. n, i afseende å Bänkmansvalen, desto mindre torde kunna antagas, som den valde Bänkmannen, såvida han icke vid Elektorsvalet vill bortkasta sin röst, är inskränkt endast till framlemnandet af den Elektorslista, som ofta af helt andra personer på förhand blifvit öfverenskommen.
Genom de direkta Elektorsvalen blefve det deremot både möjligt och troligt, att till Elektorer valdes personer, tillhörande flera meningsfraktioner inom Ståndet, så att icke, såsom nu någon gång inträffat, vid valet till Utskotts-ledamöter, allenast en sidas mening kommer att uteslutande representeras.
Af dessa hufvudsakliga skäl, och då härtill kommer att inom de öfrige Riks-Stånden Elektorerna för Utskottens tillsättning väljas omedelbart, likasom hos Ridd. o. Adeln tillgår vid valen ej mindre till förstärkningarne i Utskotten, än till Ridd. o. Adelns Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret samt till Ståndets Revisorer öfver Stats-, Banko- och Riksgälds-verken, utan att kla - 4 Kiddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 3. gan hitintills forsports öfver någon derigenom förorsakad menlig tidsförlust i Ridd. o.
Adelns öfverläggningar, har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillstyrka:
Att, med afskaffande af de nu antagna Bänkmannavalen, Ridd. o. Adeln må omedelbart välja Elektorer för tillsättning af Utskotten, så att Ståndet nästa söknedag efter det Riksdagen blifvit å Rikssalen öppnad, samfäldt in pleno med slutna sedlar väljer på 30 Ledamöter, af hvilka de 25 som ei hållit det högsta antalet röster äro till Elektorer utsedda och de 5 närmast i röstetal blifva Suppleanter, äfvensom att sedan alla Suppleanter afgått eller inträdt såsom Elektorer, Ståndet skall samfäldt in pleno välja 5 nya Suppleanter.
I sammanhang härmed föreslår Utskottet att nedanstående §§ i Riddarhus-Ordningen må erhålla följande förändrade lydelse: § 18 Sedan Riksdagen blifvit af Konungen på Rikssalen öppnad bör, nästa söknedag derefter, såvida plenum plenorum icke är å samma dag anbefaldt, val af Ridd. o. Adelns Elektorer verk ställas af Ståndet samfäldt in pleno.
Med detta val förhålles sålunda, att sedan, enligt 9:de §, alla lefvande ätters säten, på de i Riddarhussalen numererade bänkar blifvit bestämda, upprop sker i numerordning af samtlige Ridd. o. Adelns antecknade Ledamöter, med undantag af de i 41 § Riksdagsordningen uppräknade från val till Utskotts-ledamöter uteslutne personer.
Dervid träde de som till en och samma bänk höra inom skranket och aflemne, hvar och en för sig, en enkel, sluten, hoprullad och omärkt sedel, tecknad med trettio namn å sådane Ståndets Ledamöter, som äro till Elektorer valbare, då de tjugofem som erhållit de flesta rösterna äro till Elektorer utsedde och de fem närmast i röstetal blifva Suppleanter.
Hafva flere undfått lika antal röster, då skall dem emellan lottas ehvad de äro närvarande eller ej.
Afgår Elektor under Riksdagen inträde i hans ställe Suppleant.
Hafva alla Suppleanter afgått eller inträdt såsom Elektorer välje, efter dagen förut derom gjordt anslag, Ridd. o. Adeln samfälldt in pleno fem nya Suppleanter. g 20 Varder Elektor till Utskotts-ledamot vald, fortfare ändock hans befattning såsom Elektor.
Utur §§ 21, 24, 26 uteslutas de der förekommande orden »Bänkmana och »Bänkmän» i, följd hvaraf dessa §§ komma att lyda som föijer: § 21 Tillstånd att på högst fem veckors tid från Riksdagen afresa, må Landtmarskalken bevilja högst en femtedel i sender af de till Elektorer och Suppleanter utsedde Ledamöter, i den ordning de sig dertill anmäla. g 24 Elektor eller Utskotts-ledamot må, utan laga förfall eller erhållen ledighet, icke uteblifva från Elektorernes eller Utskottssammanträde, vid den påföljd, som i ordningsstadgan särskildt finnes föreskrifven.
Sker det ändock tre på hvarandra följande Riddarhus-Ufcskottets Utlåtande N;o 3. 5 sammankomster, vare lian sin Riksdagsmannarätt för den Riksdagen förlustig.
Lag samma vare, om Elektor eller Utskotts-ledamot, utan styrkt laga förfall, tvänne veckor utöfver erhållen ledighet ut.eblifver, börande sådant af Elektorernes eller Utskotts-ordförande genast hos Ridd. o. Adeln tillkännagifvas. § 26.
Med anslag till plenum och Utskotts sammanträden förfares på sätt 46 § Kiksdags-Ordniugeu föreskrifver.
En Ledamots reservation åtföljer.
Herr von Knorring, Oscar, har mot Utskottets ofvanberörde tillstyrkande anmält sin reservation och ansett den nu gällande ordningen för val af Ridd. o. Adelns Elektorer'genom Bänkman böra bibehållas.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1862.
Riddarhns-TJtskottets Utlåtande M 4. 1 N:o 4.
Utlåtande i anledning af Herr Anreps, Gabriel, Motion, alt den å Riddarhusets genealogier såsom lefvande upptagne Adliga ätten JY2 i Lilliehöök aj Fårdala må förklaras vara utslocknad.
Redan under loppet af sistförflutna Riksdag blef af Herr Anrep, Gabriel, såsom dels ledamot af Ridd. o. Adeln, dels utgifvare af ett genealogiskt arbete benämndt »Svenska Adelns Ättartaflor», hos Riddarhus-Direktionen anmäldt, att Herr Anrep ansåg Adliga Attén Lilliehöök af Fårdala JVI 1 vara utgången, och att de Herrar Lilliehöök, hvilka på sednaste tiden ansetts tillhöra nämnde ätt och äfven vid flera Riksdagar representerat densamma, rätteligen tillhöra Adeliga Attén Lilliehöök af Gälared och Kålbäck JYi 66, å hvilket påstående Herr Anrep likväl ansåg öfverflödigt att anföra något bevis.
Denna anmälan fann
Direktionen icke föranleda till annan åtgärd, än att Herr Anrep, som, för utgifvande af »Svenska Adelns Attartaflor», af Ridd. o. Adeln erhållit ett bidrag från Riddarhus-kassan af 2,500 R-.dr Runt, skulle förständigas att vid de å Riddarhuset förvarade Attartaflornas tryckning noggrant följa desamma, utan att deruti sjelfmyndigt vidtaga någon förändring; och ville Direktionen anmoda sin ledamot Herr Grefve Lewenhaupt, som har inseendet öfver Attartaflorna och deras komplettering, att undersöka, huru med Adliga Ätterna Lilliehöök sig förhåller och att framdeles derom inför
Direktionen göra anmälan.
Emellertid och oaktadt Riddarhus-Direktionens nyssberörde förständigande, redan i Juni månad 1S60, blifvit Herr Anrep delgifvet, behagade likväl Herr Anrep att uti ett i Oktober månad samma år tryckt bihang till Svenska Adelns Attartaflor (2:a Afdeln. pag 709) ej mindre förklara, att Adliga Ätten Lilliehöök JYi 1 af Fårdala vore utgången, till bevis hvarför anfördes, dels att Majoren Anders Fabiam Lilliehöök, som afled ogift 1801, enligt Bil. till Högloft. Ridd. o. Ad:s prot. vid 1862 års Riksdag. 1 2 Riddarhus-Utskottets Utlåtande JM 4. anteckning å stamtaflan, slöt Fårdala grenen oell att vapnet efter honom krossades, dels att inga andra ledamöter voro berättigade att representera under JK 1 eller i den gamla Riddareklassen, än de, hvilkas förfäder beklädt .Riksens Råds-Embete, hvilket icke vore bevisligt för andra Lilliehöökar än afkomlingarne af Riksrådet Anders Pederson till Fårdala, än ock att på stamtaflan öfver JK 66 Lilliehöök af Gälared och Kålbäck upptaga de medlemmar af ätten, som, enligt den i Riddarhus-Arkivet förvarande genealogi, anses tillhöra JK 1 Lilliehöök af (‘'årdala: hvarförutan Herr Anrep gjort åtskilliga uteslutningar och förändringar såval uti stamtaflan öfver ätten JK 1 som i stamtaflan öfver ätten JK 66.
I anledning af denna Herr Anreps öfverträdelse af vilkoret för åtnjutandet af det honom utaf Ridd. o. Adeln anslagna understöd, nemligen att utgifva de i Riddarhus-Arkivet förvarade genealogier utan afvikelse i någon väsentlig mån från original-stamtaflorna, fann Direktionen för godt förständiga ltiddarhus-Kamreraren att från och med Oktober månad nyssnämnde år 1860 tills vidare inställa utbetalningen af det från Riddarhus-kassan Herr Aurep beviljade arfvode.
Detta Direktionens beslut föranledde Herr Anrep att hos Ridd. o. Adeln göra framställning bland annat derom, att, huru Riddarhus-Direktionens beslut i frågan än komme att lyda, Herr
Anrep likväl fortfarande inåtte utbekomma det för Attartaflornas utgifvande honom af Ridd. o. Adeln tillerkända anslag; hvilket Herr Anreps Memorial remitterades till Riddarhus-Utskottets Utlåtande samt föranledde Ridd. o. Adelns under den 26
Oktober nyssnämnda år fattade beslut att »utan afseende på de mot Herr »Anreps förfarande med råtta gjorda anmärkningar, det honom »beviljade arfvode likväl finge fortfarande till honom utbetalas: »dock emot förbindelse att ställa sig till noggrann efterrättelse »det beslut, Direktionen kunde komma att fatta rörande omtryck»ning eller rättelser i de Lilliehöökska ättartaflorna, så att (lussa »blifva i full öfverensstämmelse med original-stamtaflorna, hvar»förutan, i analogi med det af Ridd. o. Adeln vid det beviljade »understödet fästade vilkor, Direktionen skulle ega rätt att derest »Herr Anrep icke efterkomme
Direktionens beslut rörande rättelse »af de nu ifrågavarande afvikelserna, eller framdeles några väsent»liga afvikelser från de i Riddarhus-Arkivet förvarade stamtaflor, »utan Direktionen medgifvande, befunnes i de tryckta ättartaflor»na hafva egt rum, inställa utbe-talningen af det gjorda anslaget».
Derefter, och sedan Direktionens ledamot Herr Grefve Lewenhaupt under den 12 Mars 1861 afgifvit sitt betänkande, huru med Lilliehöökska ätterna sig förhåller, har ej mindre Herr Grefven, än Direktionens öfrige Herrar ledamöter, vid öfvervägande af hvad i ämnet förekommit, genom beslut den 2 derpåföljande Juli ansett sig sakna giltiga skäl att vidtaga några ändringar i stamtaflorna öfver ätterna Lilliehöök; vid hvilken utgång af frågan Direktionen ålagt Herr Anrep att, inom två månader efter af beslutet erhållen del, låta omtrycka dc delar af Svenska Adelns Hidda rhns-Utskottets Utlåtande JM 4. 3 Ättartaflor, som omfatta Adliga Ätterna Lilliehöök, så att dessa blifva i full öfverenstämmelse med Riddarhusets genealogier samt att låta de sålunda omtryckta Lilliehöökska stamtaflorna såsom bihang medfölja det näst derefter utkommande häfte af Svenska Adelns Ättartaflor.
Och skulle framtida utbetalningen af det Herr Anrep beviljade anslag inställas intill dess han visat sig hafva fullgjort ofvanberörde åläggande — ett beslut hvilket Herr Anrep ställt sig till efterrättelse.
Sedan således vid innevarande
Riksdag en enligt stamtaflan antecknad Ättemän å Adliga ätten Lilliehöök JK 1, Contre-Amiralen, Kommendören af Kongl. Svärds-Orden Herr Johan Lilliehöök hos Riddarhus-Direktionen anmält sig till utbekommande af polett till säte och stämma på Riddarhuset för nämnde
Ätt och jemväl sådan polett erhållit, har Herr Aanrep uti ett den 20 sistlidne Oktober till Ridd. o Adeln afgifvet Memorial, väckt den motion, att den å Riddarhusets genealogier såsom lefvande upptagna Adliga Ätten fMl 1 Lilliehöök af Fårdala skulle förklaras vara utslocknad och den af Riddarhus-Direktionen till en medlem af Ståndet utlemnade polett att för nämnde ätt intaga säte och stämma på Riddarhuset, genom vederbörande tjensteman, återfordras; hvilken motion är vorden till Riddarhus-Utskottets
Utlåtande remitterad och med remissen hvaraf åtföljt icke allenast en af motionären af trycket utgifven skrift med titel »Lilliehöökska frågan», än äfven de, i anledning af motionen, utaf Friherre Cederström, Rudolf, Grefvarne af Ugglas, Ludvig, Lewenhaupt, Adam, och Oxenstjerna, Axel, samt Herr Cederschiöld, Robert Teofron afgifne yttranden jemte hvad motionären haft att derå genmäla.
Innan Utskottet meddelar sitt yttrande i denna fråga, torde det vara nödigt att upptaga de skäl som för den ena eller andra åsigten blifvit andragna.
Såsom stöd för sitt antagande, att Adliga Ätten Lilliehöök JK 1 ännu vore lefvande har, efter inhemtande af åtskilliga utaf Direktions-ledamoten Herr Grefve Lewenhaupt meddelsta upplysningar, Riddarhus-Direktionen till sitt Protokoll den 2 Juli 1861 anfort: »Att enligt Kongl.
Kungörelsen den 10 Augusti 1762, hvarje å Riddarhuset introducerad ätt blifvit ålagdt, att, vid förlust af säte och stämma på Riddarhuset påföljande Riksdag, före den 25 December 1764 till Riddarhus-Direktionen ingifva tydligen författade genealogier öfver sin familj och dess härkomst, hvilken termin, enligt Kongl. Kungörelsen den 25 Februari 1765, ytterligare utsträcktes till den 25 December samma år för de inom Sveriges gränsor varande Svenska Adliga ätter och till den 25 December nästpåföljande år för utomlands vistande; att Lilliehöökska slägten, till följd häraf, till Riddarhuset inlemnat en derstädes förvarad för båda ätterna Lilliehöök gemensam stamtafla, hvilken synes vara egenhändigt undertecknad för ätten Lilliehöök af Gälared och Kålbäck JK 66 af samma ätts dåvarande hufvudman Lennart Gabriel Lilliehöök, som härstammade från Birger Berthilson, och för ätten Lilliehöök af Fårdala Riddarhus-Utskottets Utlåtande JK 4.
JU 1 af Bleckert Lilliehöök, som härstammade från Brynte Berthilson och då var hufvudman för sistnämnde ätt, hvarunderfinnes upptagen den nu omtvistade Gälaredsgrenen, härstammande från Brynte Berthilsons sonson Nils Pedersson; och befinnes i berörde stamtafla ej mindre bemälde Nils Pederssons fader Peder Bryntesson, än äfven Brynte Berthilsson benämnda Riks-Råd, med hvilken titel de äfven af von Schantz, v. Schönfelt och Bichard Silvio uti de af dem utgifna genealogiska samlingar benämnas; att Riddarhus-Direktionen dels den 20 November 1762 uppdragit åt Riddarhus-Sekreteraren Cancellie-Rådet Franc att samla de inkommande genealogierna, för att sedermera i Riddarhuset förvaras ocb dels den 22 Oktober 1764 anmodat Cancelli-Radet von Stjerneman att genomse desamma; samt att, för så vidt af Riddarhus-Direktionens protokoller kunnat inhemtas, tvister om en stor mängd ätters representationsrätt tillförene uppstått, men att, enligt samma protokoll, någon anmärkning mot Lilliehöökska stamtaflau icke förekommit; att berörde concept-stamtafla legat till grund vid utarbetandet af Riddarhusets genealogier öfver Adliga ätterna Lilliehöök; hvarföre ock tvänne serskilda stamtaflor blifvit upprättade, deraf den öfver ätten JM 1 upptager ofvanbemälde Brynte Berthilssons sumtliga descendenter, samt den öfver ätten JU 66 öfrige grenar af Lilliehöökska slägten; att dessa stamtaflor, sålunda upprättade, granskade och utan anmärkning lemnade, sedermera ländt till efterrättelse i nära 100 års tid, hvarunder någon medlem af Gälareds-grenen icke representerat ätten JM 66, utan hade, sedan den äldre eller Fårdalagrenen med Majoren Anders Fabian Lilliehöök år 1801 utgått, medlemmar af den yngre eller Gälareds-grenen, såsom, enligt hvad stamtaflan otvetydigt gåfve vid handen, tillhörande ätten JM 1, vid alla de riksdagar efter 1809, då ätten varit representerad, antingen sjelfve intagit säte och stämma för samma ätt eller ock dertill befullmäktigat annan person, vid hvilket förhållande den om Majoren Anders Fabian Lilliehöök förekommande anteckning, »att vapnet blef efter honom sönderslaget, såsom den siste af Fårdela-grenen», icke kunde, i strid mot hvad genealogierna i öfrigt om ättens ursprungliga utgreningar innehöll, tydas så, som skulle hela ätten JM 1 med meranämnde Major utslocknat, helst ätten i sådant fall ovilkorligen bordt samtidigt med anteckningen om vapenkrossningen såsom utgången afföras.» Deremot är å motionärens, Herr Anreps, sida, hufvudsakligen andraget:^ »Att anledningen till tvistefrågan är den, att, å den på Riddarhuset befintliga stamtafla öfver adliga ätten Lilliehöök af Fårdala,
Brynte