Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd bifallen, anser jag mig likväl böra nedlägga min reservation emot beslutet, som innefattar en förändring uti nu gällande förordning.
Efter det nu föreslagna stadgandet skulle en person, som sjelf hade köpt bränvin, ej vara jäfvig att vittna om den olagliga handeln; han skulle sålunda kunna förleda någon till att sälja bränvin för att sedan genom angifvelse derom bringa honom på fall.
Detta brott har hittills ansetts så skamligt, att den, som begått ett dylikt, jemlikt K. Kung. d. 28 Aug. 1778, skall, jemte det hans förbrytelse uti offentliga Tidningarne kungöres, förklaras ovärdig att i Kronans tjenst någonsin nyttjas.
Jag har i ani. häraf ansett mig böra nedlägga min reservation mot den föreslagna §:n, under förhoppning, att densamma icke mätte erhålla K. M:s Nådiga sanktion.
46:te punkten, ang:de § 39.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att han, innan något annat mål förekomme, ansåg sig böra omnämna ett förbiseende af en citation, som egt rum vid pröfningen af 17:de §:n uti ifrågavande förordning. R. o.
Ad. hade nemi. i afseende på denna §, med frånträdande af sitt förra beslut, bifallit Utsk:s förslag; men då R. o. Ad. förut hade till en del ändrat §§:s nummerordning och innehåll, så att, enligt dess beslut, 8:de, 12:le och 15:de §§:ne afsågo beräkning och endast 10:de §:n auktion för kannetalsafgiftens bestämmande, hade också, vid bifall till 17:de §:n, bordt iakttagas den rättelse af deri förekommande citation, att, i st. f. orden ”enligt 8:de eller 12:te §:n beräknadt blifvit eller hvarför afgift enligt 10:de eller 14:de §:n åtagen är,” införts ”enligt 8:de, 12:te eller 15:de §:n beräknadt blifvit eller hvarför afgift enligt 10:de §:n åtagen är;” hvadan och då denna rättelse i citationen endast utgjorde en följd af R. o. Ad:s, i afseende på föreg:de §§, fattade beslut, Hr Gr. o.
Landtm, nu finge hemställa om R. o. Ad. till en sådgn rättelse lemnade sitt bifall.
Ekon.Utsk:s d. 27 och 29 sisth September på bordet lagda Betänk.
N:o 130, i ani. af väckt motion om utfärdande af fullständig Förordning om val af Orgelnister, Klockare och andra Kyrkobetjente.
Sedan, till följd af R. o. Ad:s beslut, att med pröfningen af detta Betänk, skulle anstå tills PresteSt:s, i ani. deraf fat - 190 Den 11 Oktober. tade, beslut blifvit R. o. Ad. delgifvet, Hr Gr. o. Landtm, nu låtit upläsa PresteSt:s prot.-utdrag N:o 400, innehållande att vid föredragningen af detta Betänk, bemäldta RiksStänd, med ogillande af Utsk:s yttrande, för sin del beslutat, att R.
Mst i underd:het anhålla, det täcktes K.
M:t låta utfärda förnyade och fullständiga stadganden om val af Orgelnister, Klockare och andre Kyrkobetjente, samt antagit, att för sådant ändamål K. M:s Nåd. pröfning underställas, det förslag i berörde hänseende, hvilket finnes i förevarsde Betänk, intaget, likväl med dels tillägg af ett sålydande nytt mom. vid slutet af 3:dje §:n : ”Ar Folkskole-lärarebefattning med endera eller begge dessa tjenster förenad, då erfordras tillika betyg och tillsättas befaltningarne enligt (ide §:n l:sta och 2:dra. mom.
Folkskole-stadgan; dock böra särskildta prof afläggas för den eller dem af öfriga tjenste!', som äro med Folkskole-lärarebefattning förenade,” dels uteslutande af de i 19:de §:n förekommande orden: ”i brist af3:ne behörige sökande, varde ny ansökningstid kungjord,” föredrogs i sammanhang härmed ett från PresteSt. ankommet prot.-utdrag N:o 401, innehållande inbjudning till instämmande i det Högv.
Ståndets förenämnde beslut.
Som PresteSt. bör ega vitsord i denna fråga, och då R. o. Ad. fördenskuld, innan det fattat sitt beslut, afvaktat PresteSt:s, anhåller jag vördsamt, att, då sistmde Stånd icke allenast afgjort frågan, utan äfven framställt en inbjudning, R. o. Ad. mätte antaga henne och förkasta Utsk:s hemställan.
Visserligen har R. o. Ad. beslulit, att icke företaga detta ärende, förr än man erhållit officiell kännedom om PresteSt:s beslut; men, ehuru ett sådant förfarande till en viss grad tyckes innefatta en ani. för detta Stånd att i frågan fatta enahanda beslut, som PresteSt., måste man likväl alltid låta sakens egna inre beskaffenhet hufvudsakligen bestämma vårt eget beslut.
För min del erkänner jag mig vara hatare af alla sådana lagstiftningsåtgärder, som synas mig öfverllödiga och onödiga.
Jag nödgas fälla ett sådant omdöme öfver ifrågavande förslag, så till vida, som det torde vara onödigt och öfverflödigt att -hafva en allmän författning i ärenden, som redan äro stiftvis på olika sätt ordnade efter hvarje stifts olika behof och serskilda omständigheter, hvilkas skiljaktigheter inom ortcrne kunna göra, alt det allmänna stadgandet, om än lämpligt i vissa stift, torde befinnas otjenligt i andra.
Då det måhända blefve alltför vidlyftigt att §:svis genomgå förslaget, anhåller jag, på grund af hvad jag ur allmännelig synpunkt redan anfört, att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:s Betänk, och lägga PresteStrs inbjudning till handl.
Jag delar i denna fråga enahanda åsigter, som Frih.
Cederström uttalat.
Hvar och en, som med någon uppmärksamhet följt lagstiftningen uti ecclesiastikt
Den 11 Oktober. 191 hänseende, vet, att de af motionären öfverklägade olägenheter, i afseende på lägre sysslors tillsättning inom kyrkan, äro stiftvis afhulpne, och att således en författning i detta hänseende icke är behöflig.
Att nu, på grund af den möjliga händelsen, att inom det stift, från hvilket motionären är, olägenheter finnas, hvilka icke äro afhjelpta, ingå till K. M. med underd. anhållan, att K.
M. täcktes utfärda en öfver hela Riket gällande författning i ämnet, kan jag icke finna vara hvarken nödigt eller nyttigt.
Vi veta dessutom, att uti flera af Rikets provinser, i synnerhet de eröfrade, serskilda förhållanden ega rum i afseende på de lägre ecclesiastika sysslorne.
Då det således skulle vara olämpligt, att till K.
M. framföra en anhållan, som påtagligen icke kati bifallas, och då, såsom Frih.
Cederström ganska riktigt anmärkt, man vid hvarje frågas behandling mera bör afse dess inre beskaffenhet samt derefter pröfva densamma, utan att fästa afseende på hvad ett Stånd kan hafva beslutit eller genom inbjudning till de öfriga Stånden sökt göra gällande, så får äfven jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte bifalla Utskrs hemställan och lägga PrestSt:s inbjudning till handl.
Jag anhåller att RiddarhusSekret:n täcktes uplysa huru detta Betänk, blifvit afgjordt hos Borgare- och BondeSt:n.
I ani. häraf uplvste lindert.
Ridd.Sekrel:re alt Prot.Utdrag ankommit som utvisade, att såväl Borgare- som BondeSt. bifallet nu förevande Betänk.
Vid det nu uplysta förhållande, lärer frågan vara förfallen, och då jag i alla fall anser att PresteSbs inbjudning icke bör antagas, emedan förslaget icke undergått någon granskning uti Ekon.Utsk., hvilken granskning egentligen borde hafva blifvit verkställd af Lag- o. Ekon.Utsk:n gemensamt, så får jag vördsamt förena mig med dem, som anhålla, att Betänk. måtte bifallas samt PresteSt:s inbjudning läggas till handl.
Sedan uplyst är, atti-förslaget redan fallit, är det fruktlöst för mig att fäkta derför.
'Jag afstår således derifrån.
Uppå härefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. att, med bifall till förevande Betänk.
N:o 130, lägga PresteSt:s nu jemväl föredragna Prot.Utdrag till handlingarne.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 4 dennes f. m. på bordet lagde Utlåt:n: N:o 304, i fråga om fortfarande anslag för det inom IL St:s hus inrättade Riksdags-Archiv; N:o 305, ang:de inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptions-tidens slut hos RiksgäldsKont. företedde Riksgälds-sedlar; - 192 Den 11 Oktober.
N:o 306, i ani. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse om vidtagne åtgärder till slutligt ordnande af Försvarsverket inom Jemtland; samt N:o 307, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de skatteförsäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs Kungsladugård i Götheborgs och Bohus län.
Föredrogs och lades till handlingarne Särsk.
Utsk:s d. 4 dennes f. m. på hordet lagda Mern.
N:o 21, i ani. af återremiss å Utsk:s Meni.
N:o 19, med förslag till voterings-proposir i förstärkt StatsUtsk. om beskattning å bränvins tillverkning och distillering.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 308, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om beviljande åt staden Jönköping af dels byggnadslån, dels anslag och lån för ny tomtreglering derstädes.
Palmstjerna, Carl Otto: Att Utsk. icke föreslagit större byggnadslån för jönköping än 66,666 R:dr 32 sk., deremot har jag ingenting att erinra; men att Utsk. i och för tomtregleringens verkställande icke tillstyrkt mer ån 10,000 R:dr såsom lån och icke något anslag, i det afseendet anhåller jag att få nämna några ord.
Det är, enligt min tanka, obilligt, att åt Jönköping gifva ett blott obetydligt bidrag, dä man jemför hvad R.
St. hafva anslagit till tomtreglering uti andra städer, som hafva varit hemsökta af eldsvåda.
Det är visserligen sannt, att i Jönköping icke mer än 16 gårdar afbrunnit, men vid den tomtreglering, som nu skall försiggå, kommer en icke obetydlig kostnad att drabba staden derföre, att en ganska stor omflyttning af tomterne måste ega runi.
Den delen af staden, som ligger emellan Storgatan och Wettern, skall nu afdelas genom större gränder, hvarigenom flere tomter måste försvinna samt på ett annat ställe i staden, långt bort från deras nuvande plats, förläggas.
Dessutom skall en gata utmed Wettern anläggas, sorn förut icke funnits, samt åtskilliga andra åtgärder, hvilka fordra icke obetydliga upoffringar, vidtagas.
St., i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd.
Propos., anslogo 10,000 R:dr, utan återbetalnings-skyldighet, vore det dock ett litet Jbidrag till de stora omkostnader, Jönköping mäste vidkännas.
Ät Örebro har R.
St. för tomtreglering beviljat 25,000 R:dr såsom anslag, utan återbetalnings-skyldighet, och 25,000 R:dr såsom lån.
Om man nu ville bibehålla precist samma proportion i tomtregleringsbidrag för Jönköping, som Utsk. antagit i afseende på lånebyggnadsbeloppet, så skulle det vara 16,666 R:dr 32 sk., som man borde anslå till Jönköping.
På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. ville återremittera Utlåt., Den 11 Oktober^ 193 Utlåt-, på det att StatsUlsk. måtte blifva i tillfälle att ånyo taga frågan i öfvervägande.
Hr Bildt, D idrik Gillis: 1 allmänhet torde den fråga vara tvist underkastad, huruvida del är
Statens skyldighet att bevilja understöd för brandskada för städerne, enär sådana understöd icke komma de kommuner lill godo, hvilka tillhöra landet.
Städernas husegare hafva tillfälle att tili städernas allmänna Brandstodsbolag och andra allmänna 'inrättningar försäkra sina hus och derigenom fä sin skada ersatt.
Statens skyldighet torde derföre i första rummet vara att upmuntra till begagnandet af dessa nyttiga och välgörande inrättningar och följaktligen, då nu dylika inrättningar blifvit i landel inrättade, bevilja anslagen, om Staten dermed skall fortfara, så knappt, att städerna icke ständigt må taga sin tillflygt till Statskassan, hvilket för dem naturligtvis är ganska beqvämt.
Visserligen kan häremot invändas, att då städerne hit tils kunnat pår äkna samt erhållit ganska betydliga bidrag af Staten, skulle det se ut som mannamån, om man nu uteslöt de släder, söm i sednare tider blifvit af större eldsvådor och dylika olyckor hemsökte.
Jag vill till en del med gifva denna anmärknings läglighet och anser äfven derför alt öfvergången till den bättre ordningen må ske småningom, med iagttagande af en ständigt aftagande skala, under behörigt afseende af den proportion emellan understödens belopp, sorn pröfvas lämplig vid jemförelsen mellan den ifrågavar.de olyckan och den som andra städer undergått.
Jag vågar påstå att StatsUtsk. har följt denna grundsats nu, hvilket synes deraf, att detsamma bestämt byggnadslånet med afseende på det belopp, som tilldelades Lidköping, hvilken stad för icke längesedan var hemsökt af en dylik olycka.
Hvad sjelfva tomtregleringen beträffar, så uplyses i K. M:s Nåd.
Propos. dels att Jönköping erhållit eli anslag såsom för lagslån till de handtverkare, hvilka genom eldsvådan hade förlorat sin lokal och derigenom blifvit nrständsalte att drifva sin rörelse, dels alt antalet af de nedbrunna gårdarne, hvilka voro belägna i den vackraste delen af staden, utgjorde 16 st., dels alt Jönköpings samhälle för tomtregleringens verkställande begärt eli anslag, utan äterbetalnings-skyldighet, af icke mindre än 81,846 B:dr, hvilket dock af K.
M. blifvit nedsatt och föreslaget till endast 20,000 R:dr.
Till följe af dessa meddelade upgifter och då Utsk., med tanken fästad på de stora utgifter, som vid denna Riksdag redan blifvit beviljade, ansåg sig böra, vid behandling af de frågor, som voro af den beskaffenhet, att nöden icke står för dörren, iakttaga den största hushållning, så, och då tomtregleringen endast bör sträcka sig till de 16 gärdar, hvilka nedbrunnit, samt då staden redan erhållit ett län af 10,000 R:dr — hvarom jag nyss nämnde — ansåg Utsk., till följe af desSa omständigheter, att den af Utsk. föreslagna summan skulle blifva tillräcklig.
Allt detta kan vara godt och väl, säger man, men 13 H. 13 194 Den 11 Oklo 1) er.
Örebro har 5 gånger så mycket eller 50,000 i understöd.
Härtill vill jag endast svara, att Örebro visserligen har fått denna summa, deraf lill och med 25,000 såsom anslag ulan återbelalningsskyldighet och 25,000 R:dr såsom lån, men man får då ej glömma, att mer än 00 gårdar, jag tror närmare 70 st., uti denna stad nedbrunnit.
Klart häraf Olifver, alt tomtregleringen derstädes kommer att verkställas uti mycket större skala, än sorn kan blifva förhållandet uti Jönköping, och detta uti en sannolikt vida större än den som 1 till 5, enär den nedbrunna delen af Örebro var den tälast behygda delen af denna stad, hvilket ej var förhållandet med Jönköping.
På grund af dessa skäl, som hafva föranledt
Utskis beslut röride den sednare delen af det nu föredragna Utlåtandet, anhåller jag vördsamt om bifall till detsamma.
St. för framtiden skulle anse sig böra beträda en annan och sparsammare bana än hittills, vid understöds beviljande åt de städer, som af olyckor hemsökas, bör åtminstone icke vid samma Riksdag någon orättvisa eller mannamån emellan den ena och den andra staden ega rum; och då, på sätt den siste värde talaren medgifvit, staden Örebro för återupbyggandet af den nedbrunna delen erhållit ett belopp af 300,000 R:dr, deraf, för tomtregleringens verkställande, 25,000
R:dr såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet och 25,000 R:dr såsom lån, synes mig icke med billighet och rättvisa öfverensstämmande, alt åt den nu ifrågavar:de staden lemna endast 66,666
R:dr 32 sk. såsom byggnadslån, samt, i och för tomtregleringens verkställande, icke något anslag, utan blott ett lån af 10,000 R:dr.
— Jemförelse:! emellan Jönköping och Lidköping finner jag icke kunna anföras såsom skäl för Ulsk:s Utlåt., ty det är onekligen en betydlig skillnad emellan dessa begge städer.
Då jag tager i betraktande att Jönköping varit hemsökt icke allenast 2:ne gånger af större eldsvådor, utan äfven 2:ne gånger af en härjande farsot, hvilken med förkärlek herskat uti delta samhälle, samt då härtill kommer det dyra priset på byggnads-materialier, sten m. m. d., hvars begagnande utgör vilkoret för åtnjutandet af det här ifrågasatte lånet, synes mig Jönköping just vid jemförelse med Lidköping vara berättigad lill ett större understöd, än det StatsUtsk. nu föreslagit.
Hvad serskildt angar tomtregleringen, sä, enär en sådan reglering icke af staden, på eget beråd, upgöres, utan underställes K.
M:s ompröfning, kan det äfven ur denna synpunkt vara skäl, att lemna sådana bidrag, att tomtregleringen, enär densamma, till följe af den timade eldsvådan, är (ill en icke obetydlig del nödvändig, må blifva fullkomlig samt omfatta större delen af staden.
Detta synes mig -Vara en så väsendtlig fördel, en så i klok beräkning, att den icke borde föranleda till någon afprutning i anslaget.
Vid sådant förhållande och då man tager i beräkning proportionen emellan antalet af de nedbrunna gårdarne i Jönköping och dem, som afbrunuo i Örebro, synes mig att Den 11 0 k l o b e r. raan icke ur någon synpunkt kan försvara den orättvisa, som, genom StatsUtsk:s tillstyrkande, blifvit Jönköping i förhållande till Örebro tillfogad.
Jag förenar mig således lill alla delar med Frih.
Palmstjerna och anhåller att Utlåt, måtte varda återremitterad!..
Dä raan i billighetens namn fordrar en utsträckning af hvad StatsUtsk. tillstyrkt, vägar jag hemställa, huruvida icke billighetens fordringar måste, vid detta tillfälle, liksom vid hvarje annat, bestämmas af behofvet; och ingen lärer väl vilja påstå, att behofvet af en vidt omfattande tomtreglering är för Jönköping lika stort, som det var för Örebro.
Således förefaller det mig, sorn Gr.
Sparre icke ägt tillräckligt skäl alt komma lill den slutsats, som han uttalade, under det förmenande, att vid samma Riksdag, som ett betydligt tomtreglerings-anslag blifvit, uppå tillstyrkan af StatsUtsk., Örebro (illdeladt, borde icke någon nedsättning i afseende på de för Jönköping i enahanda ändamål begärda medlen ega runi; men vi mäste ihågkomma, att just vid denna Riksdag har StatsUtsk., sedan anslaget till Örebro blifvit beviljadt, för hvarjehanda allmännyttiga föremål tillstyrkt betydliga summor, som till en del redan blifvit af R.
St. till betalning godkända, (ill en del ännu icke hunnit alt af R.
St. definilift pröfvas.
Utgifvandet af de för lomtregleringar beviljade penningar har afsett, icke blott städers förskonande för framtida eldsvådor genom ändamålsenligare gatuslräckningar, men äfven deras förskönande och försättande i ett prydligare skick.
Kan ett fortsatt understödjande i större skala af dylika ändamål, ehuru eljest och under andra förhållanden måhända tillrådligt,' kan det, säger jag, jemföras med sådane långt vigtigare föremål, som gälla hela Rikets försvar, ära och sjelfständighet!
Och sådane anslag återstå ännu lill ganska dryga summor.
Således kan eller bör man, enligt min tanka, icke sträcka frikosligheten så långt, som man under andra omständigheter möjligen torde hafva gjort.
Hvad tomtregleringen i städerna i allmänhet beträffar, så och dä man tager i betraktande de ringa skattebidrag, Svenska städerna gifva, i jemförelse med landel, och hvarom den, i och för utrönande af städernas beskattning, nedsatta komité dels redan afgifvit, dels vidare torde komma att afgifva värderika uplysningar, kan jag icke finna det vara någon R.
Sl:s ovillkorliga moraliska pligt, att vid delta tillfälle sträcka understödet längre, än hvad StatsUtsk., med afseende på erforderligbeten af en försigtig hushållning, tillstyrkt.
Man har alltjemnt åberopat den frikostighet, R.
St. visat mot Örebro.
Ja, det är sannt, denna stad är vorden ganska ädelmodigt af R.
St. efter sin lidna olycka omhuldad; men skall man då aldrig kunna visa ett nödstäldt samhälle någon godhet, utan att genast uppstå anspråk på gifraildhet mot ahdra, som vida mindre lidit?
Kunde icke R.
St. mot sådan oförnöjsamhet göra invändning med tillämpande af det bibliska uttrycket: ”hvi knolar du att jag så goder är?” 13* 196 Den 11 Oktober.
Sparre har vidare yttrat sig om den i Jönköping vid 2:ne serskilda tillfällen härjande kolera-farsolen, såsom varande ett skäl, hvilket torde beveka R.
St. att bevilja det ifrågavar:de anslaget; men delta synes mig innefatta ett sammanblandande af frågor, som äro för hvarandra främmande, ty här hafva vi icke att befatta oss med någonting annat än den staden, och det blott delvis, öfvergängna eldsvådan.
Någonting annat har icke heller blifvit taget till utgångspunkt för det ifrågasatta anslaget.
Jag inser ej heller hvad tröst en vackrare och redigare galureglering kan medföra för de genom koleran möjligen sitt bröd beröfvade familjer.
— På grund af det redan anförda anhåller jag vördsamt om godkännande af StatsUlskrs i detta mål lemnade tillstyrkande.
I fall prol.-nldr. ankommit från de öfriga Stånden, anhåller jag, att Riddarh.Sekret, behagade uplysa, huru detta mål är af dem afgjordt.
I ani. häraf lillkännagaf lindert.
Ridd.Sekret., att prof.utdrag, ang:de pröfningen af StatsUtsk:s förevande Utlåt , ännu icke från något af de öfriga RiksStånden inkommit.
Då frågan således är öppen, täger jag mig friheten bemöta de skäl, som här blifvit framställda för bifall till Utsk:s förslag.
Cederström har ganska rigtigt sagt, att man bör rätta anslagen efter behofven, och det är just på denna grund, som jag ansett mig böra göra en erinran vid StalsUtsk:s afgifna förslag.
Jag gillar StatsUtsk:s hushållnings-grundsatser och anser elem i allmänhet vara mycket tillämplige, dä det är fråga om besparingar å sådane utgifter, som böra undvikas; men ehuru jag tror, att nu ifrågavande utgifter kunna undvikas, är jag dock af den tanken, att det icke nu bör ske, emedan det är fråga om ett allmänt nyttigt och nödvändigt ändamål.
Det är visserligen sanni, att detta ändamål nu endast inskränker sig till staden Jönköping, men denna är dock en betydlig kommun, till hvilken statsverket förut lemnat åtskilliga bidrag; det är icke många år sedan staden af vådeld förstördes och R.
St. med lån bidrogo till dess upbyggande.
Afven nu har StatsUtsk. föreslagit ett byggnadslån, hvaremot jag i det hela tagel icke har något serdeles att anmärka, ulan jag har endast fästat mig dervid, att Utsk. icke föreslagit något anslag i och för tomtregleringens verkställande.
För att hindra och förekomma sådane stora eldsvådor, som hitlils inträffat, är det nödvändigt att inköpa tomter, dels för anläggande af bredare gator samt utvidgning af mindre och gamla gränder, dels för att flytta gårdar till andra tomter än der de nu befinnas.
Dessa förändringar tarfva högst betydliga anslag, och de 10,000 R:dr, Utsk., i form af lån, tillstyrkt, äro på långt när icke tillräcklige för fullbordande af den tomtreglering, som är af K. M. fastställd.
— Det förhåller sig visserligen, såsom Hr Bildt anmärkt, att icke någon del af landsbygden kommer i åtnjutande af dylika Den H Oktober. 197 anslag, sorn de ifrågavande, men jag kan icke betrakta dem annorlunda, än som en ulflyttningshjelp, för att utanför staden flytta åtskilliga tomter, och landsbygden har i flera år bekommit betydliga anslag såsom utflyttningshjelp, hvilkas belopp icke stanna vid en million.
På dessa skäl hemställer jag, om R. o. Ad. icke skulle finna för godt att återremittera Utlåt., på det att frågan ånyo uti öfvervägande, och skulle Utsk. då icke finna skäl att på något sätt förändra sitt tillstyrkande, så skall jag emot ett sådaDt förfarande icke hafva något att erinra, utan anse, att de af mig nu framställda skäl blifvit af Utsk. vederlagda; men dä jag tror, att Utsk. f. 11. icke tagit kännedom om alla de omständigheter, som uti deuna fråga förekomma, anser jag en återremiss vara icke allenast lämplig, utan äfven nödvändig.
För min del anser jag StatsUtsk:s förfarande ingalunda med billighet och rättvisa öfverensstämma.
När Utsk. kunnat tillstyrka så betydliga anslag, dels såsom lån. dels utan återbetalningsskyldighet, som dem, hvilka Orebro stad erhållit, är det föga konseqvent, att afgifva ett sådant Utlät., som det förevar:de, enär frågan är af samma beskaffenhet, samt derjemte blifvit framställd af K. M., hvilken måste, säga hvad man vill, vara bäst i tillfälle att bedöma-, hvad som skäligen bör ett samhälle tilldelas, dels i form af anslag utan återbetalningsskyldighet, dels såsom lån.
— Jönköpings stad är ett samhälle, hvilket så framskridit, att det eger grundadt anspråk att tillvinna sig upmärksamhet från det större samhällets sida.
Den, som så försöker, som denna stad gjort, att på allt sätt hjelpa sig sjelf, bör också, enl. min tanka, af Staten upmunlras medelst bidrag, som äro lämpade efter förhållanderne.
Man har sagt, alt endast Iö gårdar uti Jönköping afbrunnit och att således staden icke skulle vara i behof af någon större och fullständigare lomtreglering, men jag hemställer till den ledamot af R. 0. Ad., som ansett, att regleringen borde sträcka sig endast till de tomter, der ifrågavande gårdar varit belägne, huru staden då skulle komma att se ut.
Jag kan icke föreställa mig, att denne talare ens haft någon verklig mening med sitt yttrande, ty skall någon reglering af denna stads tomter med någon fördel kunna upgöras, mäste man väl så förfara, att äfven de icke afbrända tomterna tagas i beräkning, på det1 att desamma, genom inköp af hus eller vid dessas nedrifning, eller i fall husen blifva afbrända, må kunna så förändras, att regleringen så småningom inom hela staden vinner sin fullbordan.