Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har i detta Memorial lunnit en åsyftad vederläggning af det förslag, jag härstädes den 20 Mars hade den äran andraga , rörande jordbrukets uppkomst och en förbättrad MagazinsJnrättning.
Ehuru jag, med billig hänsigt till <,n svagare förmåga, ej utan förlägenhet går alt försvara olika meningar med en upplyst man, rom, i stöd af sitt embete närmast thronell, har sig vården af dessa Nationens angelägenheter anförtrodd, gagnar jag helt oförfärad den helgd, yttrande rätten äger inom dessa murar, då jag vid Herr Grt-fve Mörners Memorial finner mig föranlåten göra några anmärkningar, Hvad Herr Grefven i afhandlingens början yttrar, om en större lätthet att upptäcka olägenheten än botmedlen i en sak , är åtmindstone i denna alldeles obestridligt; ty hela Svenska Nationen , med undantag af ett högst inskränkt antal, är af olägenheternes tyngder nedtryckt, och ännu mötes blotta Förslagen till botmedlen af motsägelser, hvars afgörande rätt man ensamt tror göra gällande för det verkligen lidande Folket.
Ingen god Medborgare lärer kunna neka, att i jemförelse till den förs öring, som ymnigt varit utbredd öfver andra länder, har vårt 244 Den 13 April.
Rike, genom vår vördade Konungs och Kronprins^ kloka politique, åtnjutit snart sagdt alia lugnets förmåner} men att resultatén deraf skola vara föi Landet lika med deni, der förödelsen öfversvämmat, är en lära af en högst problematisk egenskap.
Det kan icke nekas, att de skakningar som öfvergått viridén i sednare tider, äfven bordt medföra en rubbning i allmänna och enskildta förhållanden j men det kan icke nekas, att just dessa skakningar erbudit åt vårt Land oberäkneliga fördelar, hvilka, om de varit väl begagnade, säkert hade ledsagat oss på en annan ståndpunkt, än der vi nu befinne oss.
Hvar äro de nyttiga följderne af den florianta Transito handel, sorn i några år monopoliskt tillhörde vår local?
Kunna de jemföras med skadan af den undervigt vår handel lidit, och spridningen af dessa utländska öfverflödiga varor, som, likt gräshopporna i Egypten, öfversvämmat vår Svenska jordyta, och qväfvande all inhemsk idoghet, oundvikligen skola framkalla armod och elände öfver hela Riket?
Flere värde Ledamöter af detta RiksStånd hafva redan i detta ämne visligen yttrat sig.
Jag har endast i förbigående velat nämna härom, emedan jag ej kan fullkomligen dela Hr Grefve Mörners tanka, att ställningen i anseende till vår inre hushållning oumgängligen varit påkallad af Tidehvarfvets fordringar, utan snarare, och kanske ovedersägligen, genom en öfverdrifven import, synnerligen af sådana varor, sorn vi sjelfve kunnat fratnal - Den 13 April. 245 strå.
Det är ifrån denna synpunkt jag betraktat ämnet och hämtat anledningen för mitt yrkande af en förbättrad Magazinslnrättning.
Det är visserligen sannt, att saknad tillgång på penningar är ett stort hinder för Spannmåls-afsättningen, och medförer den verkan , att consumenter ofta få köpa på credit , då naturligtvis en höjning i priset skall uppkomma.
- Men att, som Herr Grefve Mörner yttrar, consuipentens af penningebrist inskränkta brödförtäring skall hafva samma inflytelse på Spannmåls-åtgången , som ett missväxtår, tror jag ligger långt utom kretsen af verkliga förhållandet.
Tvärtom tror jag, att om penningebristen skulle influera på menniskans behof att äta sig mätt, så blef det just i Mjölförråden, som synnerligast hela den arbetande hopen skulle finna sin bästa uträkning, att för billigaste pris söka sitt födoämne.
En aktningsvärd och erfaren
Man härj uti en till LandtbruksAcademien ingifven skrift, pa grundliga skäl anfort , huru obetydligt hvarje Riksdalers höjning eller sänkning på Spannmålstunnan verkar i priset på en persons dagliga förtäring.
Med en skyldig gärd af högaktning för hvar och en Medborgare , som på sådant sätt utreder nyttiga ämnen, och bjuder de skadliga fördomarna att vika, åberopar jag i hela dess vidd denna upplysande artikel , som finnes införd i Kongl. LandtLruksAcademiens Annaler, andra årgångens sednare häfte pag. 167.
246 Den 13 April, Jag trodde mig nog uppenbart i mitt förra vördsamma Memoria hafva ådagalaggt, att jag dermed åsyftade .Spannmåls tillgångar af inhemsk, produciipn, och att Spannmålens höjning eller fall ej skulle vara underkastad så betydliga förändringar.
Herr Grefve Mmners lörmodan , att jag med den så mycket beprisade jemnheten i Spannmålsprisen ej åsyltat annat , äger således tillräcklig grund i mitt förra yttrande, för att kunna stadgas till en fullkomlig visshet, jag tror, att dessa fördelar skulle vinnas, om förråd vore beredda af inhemsk production , ej till den ytterlighet, att de skulle innehålla all den Spannmål, sorn i Sverige kan finnas att köpa, utan i någorlunda proportioncradt förhållande till behofvet vid ett infallande missväxtår, då det alltid blef en nationalvinst, att i eget, productions förråd, i mån af medlen, stOit eller litet, äga en tillgång, som eljest till hela sitt belopp skulle tagas af utländningen.
Om Calmare och Hallands
Län nu äro i behof af Säd, så vises just härigenom huru nyttigt det vore, om allmänna Magazin voro anlagda i Skåne och Östergöthland , då från dessa orters Stapelstäder, - till de behöfvande Provinserna , transporten visst ej är besvärligare, än från utländska Östersjöhamnar; att Rågen i Blekinge gäller inemot io R;dr Banco, lärer väl icke kunna antagas såsom bevis för vådan af införsel-förbud eiler en betydlig tullförhöjning, då man känner att Blekinge
Jordbruk egentligast är fotadt på potatoesplantering, och Sädesbehofvet på denna lilla punkt af Sveriges Rike dess - Den 13 April.
247 utom ej kan svara emot öfverflödet i de se-j minanta Provinserna.
Den vinst, som tillfaller Jordbrukaren genom uppstegrade pris i missväxtår, lärer ej kunna antagas såsom ersättning för den skada , han genom Spannmålens fall i goda år måste vidkännas.
Jag vill ej plåga Ridderskåpet osh Adeln med vidlöftiga calculer , som så lätt af hvar och en kunna göras, men jag måste dock framställa dt.n enkla sanning, att om man i missväxtår skördar blott hälften af vanlig gröda, är ett dubbleradt pris endast en knapp ersättning i det årets förlust, och lemnar intet öfverskott till att vedergälla skadan det följande året, då, efter ett dyrt utsäde , skördens ymnighet ej alltid kan följa opinionen om Spannmåls-öfverflöd och deraf uppkommande Sädens återfall i vanpris.
Jag kan således ej undgå att motsäga Herr Grefve Mömers härutinnan yttrade mening.
Visserligen, då Jordbrukaren äfven vore upplagsman af Spannmål, skulle han möjligen äfven kunna draga fördel af ett missväxtår, om han hade förmåga att gömma sin Säd, och endast sälja, då dyr tid inträffade.
Men jag kan ej anse detta innefatta någon rättvisa , hvarken emot Producenten eller Consumenten, hvilken sednare i sådant sakens skick vore högligen att beklaga.
Jag återkommer således till den beprisade jemnheten i Spannmålsprisen , och erkänner högtidligen, att jag tror den utgör grundva-' 248 Den 13 April. len för en Stats egentliga välstånd, och att alla mede!, som kunna föras derhän, äro värdiga ämnen så väl för Statsmannens, som Medborgarens fulla omtanka.
Det är visserligen oneklig!, att en Magazinslnrättning möter många svårigheter, men der lärer äfven vara en rigtig princip, att man ej bör låta bli verkställa en god sak, derföre att den är svår , och då fördelarne visa sig med ostridig öfverlägsenhet i jemförelse till de mötande svårigheterna.
De Land, der aldrig Magazinslnrättning varit etablerad , böra väl aldrig kunna uppgifvas såsom bevis på nyttan eller skadan deraf.
Då England citerades, var det endast för att visa den nyttiga inflytelse, som införselförbud hade pä dess åkerbruk.
Om denna inflytelse ägde rum från T463 till 1 <552, eller från 1688 till 176, är visserligen Ridderskapet och Adeln alldeles likgiltigt.
Jag tror, att det var under denna sednare epok, som införsel förbudet lifvade Englands åkerbruk, men nekar icke, att ju ett dylikt äfven kunnat existera under den förra.
Den fria införseln hade ändå ett litet spelrum ifrån 1552 till it>88, och det är mer än sannolikt, att den ej längre på en gång varit tillåten.
Histoiiska uppgifter äro ej alltid lika, hvarigenom misstag så lätt kan uppkomma, och gör så väl den ena som den andra citationen mindre tillförlitlig.
Den store Edmund Burke, hvars yttrande, i egenskap af en stor mans, citeras af Herr Grefve Mörner, har ej af sina Den 13 April. 249 egna Landsmän varit lika fördelaktigt känd.
Om denne store man har blifvit sagdt, yttrar sig en stor Engelsk Författare: att han vr.r född för att upplysa, men lejde endast för att förvilla • att hans uppförande i alla allmänna är ender rättfärdigade nogsamt strängheten af denna anmärkning; att han har sunkit ända till förnedring , bade föraktad och hatad:
Matte hans öde förskräcka hvarje Engelsk man, att följa hans exempel.'"
Jag har trott mig böra anföra detta, ehuru litet sammanhang Engelska Historien kan hafva med Ridderskapets och Adelns öfverläggningar.
Jag tror det nödigt för att sking. ra rlen.uppmärksamhet
Burkes yttrande, framställdt såsom en stor mans, eljest kunnat å. draga sig, ehuru jag egentligen trott mig kunna vinna samma ändamål, genom en erinran , att Burke talade i England, der förhållandet är mångfalldigt olika med i Sverige.
I England utgör Jordbrukaren en mindre del af Nationen, och man har likväl der velat bereda den alla möjliga fördelar.
I Sverige utgör Jordbrukaren visserligen största delen af Nationen, och här behandlas elen helt olika.
Hvad åter beträffar Magazinslnrättningar i England, så äro de der troligen mindre verkställbare, än i Sverige.
Englands odlade eiler odlingsbara Jord är ej i samma förhållande tili dess folkstock, och tärande classen deraf, sorn i Sverige.
Utan öfverdrift kunne vi hoppas, att utom de år Försynen straffar med total missväxt, på vår vidsträckta jordrymd framalstra de födoämnen, sorn fordras lör 25 million menniskor.
I England, som har circa 16 250
Dm 13 April. nvllioner, skulle visserligen Magazinr,Inrättningens vidd fordra oerhörda kostnader, och bevakningen en hel arrnées uppmärksamhet} men detta blifver ej något motskäl för en sådan Inrättning i Sveiigp', der det ändamål bör sökas, att bereda tillgångar af inhemsk production, hvilket, ehuru älven i England mycket yrkadt och öfvertänkt, kan der vara mera likgiltigt, emedan dess öfverlägsna handel bereder mera lätthet att införskrifva en utländsk product än hos oss, der våra oumbärligaste < behof på handelsvågen redan öfverväga våra få och allt mer och mer mindskade exportvaror.
I Preussen, under Fredric den 2:dres Regering, hafva Spannmåls Viagazin uträttat mycket godt, och till och med, enligt Herr Grefve Mimers yttrande, har SpannmålsDirectionen i sednare tider här i Sverige varit verksam för det Allmänna bästa.
Fiågan synes således ej böra uppstå, om d n kan vara nyttig, utan om den vill vara d t; och vid denna sednare fråga, svarar jag: att den bor v ara det.
Den af Herr Grefve Mörner yttrade förmodan, att Staten blef den enda Spannmålshandlaren, tror jag så mycket mindre vara att befara, sorn MagazinsDirectionens hufvudföremål vöre, att befordra jemnvigt i prisen, men ej att uppstegra dem öfvermåttan, och således vet jag ingen orsak, hvarföre producenten skulle hellre inlåta sig i handel med Kronan} än med hvarje annan köpare som Dc n 13.
April. 251 helst.
Det är stor skillnad på en viss oföränderlighet, och en viss jemnvigt i Sädesprisen j det sednare är verkställbar, det förra icke.
Jemnvigten har afseende på så väl höjningen som sänkningen, och då, genom en allmän inrättning, pr set i goda år ej nedföll till vanvärde, skulle naturligtvis den goda följden blifva oundviklig, att Landtmannen vid inträffande ringare skörd kunde och ville sälja till ett billigt medelpris, synnerligast, då i annat fall utländsk införsel vore att befara.
Jag kan icke finna, lika med Herr Grefve Mörner, omöjligt för en allmän förvaltning, att med samma insigt och uppmärksamhet befi öm ina behofvet på hvarje ort, som det enskild ui interesset Jag tror visserligen, att detta är af en stor och vidsträckt omfattning, men då Allmänna Styrelsen ägde att inhämta alla härtill hörande säkra och ofelbara upplysningar af vederbörande Landshöfdingar, kan jag icke finna någon gällande orsak , hvarföre enskildt! interesset äfven här skulle tillegna sig öfvervigten.
Jag hämtar i anledning af hvad jag nu haft? äran anföra, så väl som af Herr Grefve Manners eget yttrande: natt den före slagne utvägen för Spannmåls-af sättningen kan verkställas,” nya skäl för nyttan af en Magazinslnrättning; jag tror, att de svårigheter som möta , böra gifva vika för de högst gagneliga följder, som härigenom blifva beredde.
Utan att ingå i 25- Den 13 April. detailer , hvars vidlöftighet ej annaf kan än besvära Ridderskapets och Adelns tålamod, och hvilka nu hvarken kunna öfverläggas eller samlas i form af Förslag, får jag endast nämna: att om Städernes Bränningsrättighet upphörde, som med så mycken rättvisa yrkas; 0111 Bränningsfriheten på Landet bestämdes till 4 å 5 månader, och hvarmed hvarje Landtman bör vara fullkomligen belåten, skulle, för att bereda en lättnad i Magazinslnrättningens existence, åt MagazinsDirectionen kunna upplåtas rättigheten, att i vissa orter förbränna en del af den möjligen från ett år till ett annat öfverblifvande Spannmålen.
De skäl Herr Grefve Mörner andrager emot en allmän Magazinslnrättning, och hvilka Herr Grefven hämtat från de upplysningar Tabellverket meddelat, äro visserligen, i anseende till de der uppgifna summor, alldeles förskräckande; men de förlora lyckligtvis denna kraft, då man besinnar, huru litet desse Tabeller äro att taga i beräkning, såsom grund för Landets ceconomiska styrelse.
Under en tid af 1 1 år, som jag halt landtegendom, har aldrig någon begärt eller fått veta mitt utsäde eller dess afkastning; och jag förmodar, det tillgår på samma sätt på andra ställen.
Det är således endast från gissningea till ett ungefär, som desse uppgifter blifvit hämtade, och jag tror derföre, att de ej förtjena stort afseende, eler äro användbare, såsom säker måttstock för den allmänna oeconomien.
253 Jag får äfven anmärka, att jag ej tror, det man med rättvisa kan taga år 1812 till grund, hvarken för att bedomina productionen eller behofven.
Jag tror, att den af Herr Grefve
Mörner i anledning häraf gjorde calcul, som bestämmer den erforderliga summans belopp till pä millioner R:dr Banco, egentligen är i arithmetiskt förhållande till Tabellerna rigtig, utan att vara lämplig vid anställd granskning af våra inhemska tillgångar och b^hof.
Jag är alldeles af den tankan, att en väl afpassad
Tullförhöjning skulle göra samma nytta, som ett införselförbud; men hvilken kan härifrån utestänga de missbruk, som vi så ofta erfare, vid uppkommande frågor om tillåtelse eller förbud mot utländska varors införsel.
Sednare tiders erfarenhet är i dessa delar ej tillfredsställande, och det är åtmindstone svårt att beräkna en sådan förhöjnings inflytelse på den utländska spannmålens pris.
Den andra utvägen Herr Grefve Monier föreslår till Svenska Jordbrukets befordran , bestående i premier för utförseln, fruktar jag ej närmar sig till ändamålet.
Herr Grefve Mörner har förut erinrat, att i vårt Land oförutsedde naturhändelser så ofta skada årsväxten, oell att producenten ofta ingår i antalet af dem, som behöfva spannmåls-understöd; när nu härtill lägges vår ringa Folkstock, månne det ej vore mera öfverensstämmande med tidens fordringar och med vår förmåga, att åtmindstone till en början åtnöja oss med vinsten af att kunna förse oss sjelfva med tili - -54 Den 13 April. räck ligt säd, utan att eftersträfva, hålla pris ined andra Länder, der climatet och arbetsstyrkan alliid beieda en stor öfverlägsenhet i den productiva förmågan?
Sådant är åtmmdstoue det begrepp jag gör mig om första steget till Jordbrukets uppmuntran, och hvilket jag vördsamt underställer Kidderskapets och Adelns mogna pröfning.
Jag har i mitt förra Memorial fö rosin g't en ny organisation af MagazinsDnectionen; jag har dertill tagit mig anledning af det missförstånd, den hittills satt i omlopp öfver hela Riket.
Min mening har ej varit, att undandraga den Kongl Regeringen detta vida fält för dess välgörande afsigter.
Jag har trott; att genom val a!
Ledamöter, (ör hvilka Riks Stånden hade förtroende, skulle dessa beirämjas, och kännedomen af Landets förmåga och behof helt oförstäldt inför Thronet) blifva framburen.
Jag har trott mig att just i förslaget till en sådan beredning af Oeconomi ärendernes förvaltning hafva ådagalagt den oinskränkta kärlek och förtroende vi allmänt hyse för vår Konung och vår Kronprins
Jag emottager gerna rättelse, om Jag misstagit mig i detta förslag, och önskar blott, att hvad slags styrelse, som härmed får befattning, den måtte uppfylla Konungens och Nationens rättmätiga fordringar.
Det har förefallit Herr Grefve Mörner oväntadt, att ordet Magtspråk influtit i mitt förra Memorial.
Anledningen härtill tager Herr Den 13 April.
Mig kan det ej annat än förefalla än mera oväntadt, att en ädel och upplyst
Man vill åt ett ord gilva en annan tydning, än den, hvartill den tydliga meningen föranleder.
Den skillnad Herr Gu fve Mörner väntat sig, att livar och en bör göra, på före och efter 1809, har af mig noga blifvit iakttagen, och jag går dermed längre, än Herr Grefven; ty jag kallar icke magt. språk, att Lagstiftande Magten fattar ett beslut, som kulikastar en förut af den gifven Författning, och från denna synpunkt skådar jag Ständernas rättighet att afskrifva d'jn summa , som f. d. Konung Gustaf Adolph med ett magtspråk tillgripit af MagazinsDirectionens fond Att ett dylikt magtspråk nyttjades af Högstsal Konuug Gustaf III, är äfven ej obekant.
Att ordet magtspiåk, det1 det står i mitt förra Memorial , endast kunnat hafva afseende på dessa c.ne händelser, ligger i en öppen och klar dag, för den enklaste slutkonst.
Jag hade således ej väntat mig , att Herr Grefve Mörner skulle vilja hänföra min mening till bristande erkänsla lör hvad vår Regering uträttat, tänkesätt alldeles främmande för den rena och oskrymtade vördnad och tillgifvenhet, jag, oaktadt uppenbara eller hemliga försök , alltid skall veta ådagalägga för min Konung, min Kronprins och mitt Fädernesland.
256 Den 13 April.
Hans Excellence Herr Grefve Runth, Eric, uppläste till Protocollet följande:
Redan hafva så månge värde Ledamöter a.f Höglofl.
Ridderskapet och Adeln yttrat sig om Rikets, financiela och ceconomiska tillstånd, att det torde anses vara öfverflödigt, att jag i dessa delar än mera uppioge någon tid, för att tala derom.
Jag medgifver ock gerna, att jag af denna orsak tvekat att i detta ämne yttra mina reflexioner j men du jag anser sakens vigt vara af den mest magtpåiiggande beskaffenhet, har jag trott mig fela uti utöfvandet af min skyldighet såsom Riksdagsman, om jag stillatigande skulle uraktlåta att säga mina tankar, ehuru jag nogsamt inser de brister, som i utförandet af dem hos mig förefinnas. jag anhåller fördenskull om Höglofl.
Ridderska.pets och Adelns öfverseende, och att min vilja att verka något godt måtte anses såsom ursäkt.
Ingen af Eder, mine Herrar, är det obekant, att ett Rikes inre hushållning kan i alimänhet sägas fordra i stort hvad af en enskildt man bör iakttagas, så vida hans bestånd är hans syftemål.
Rikets utgifter till utländningen för handelsvaror öfverstiger hvad
Riket kan i penningar eller egna handels produetioner återlemna, skall en betalningsbrist uppkomma, då väx - II.
Den 13 April. 257 växlar fela, och växelcoursen stiga i l’ka mån med växelbristen, samt penningens värde i papper förminskas.
Om så är, blifver grundregeln i Rikshushållningen och grundvalen till all Finante, att iakttaga, det importen af utländska produetioner icke öfverstiger exporternes värde.
När ett sådant förhållande kan vinnas, skall växelcoursen nödvändigt falla och det circulerande Banco-Sedelmyntet få sitt rätta värde, emedan, uti en så beskaffad handelsställning, verkligt silfver skall intaga sedelmynteis ställe, i mån af Rikets öfvervigt på handelsvågen.
Vi håfve öfverlcfvat den tid, då Silfver infördes i Riket, derigenom att handels balancen var för Riket förmånlig.
Jag medgifver, att ett sådant förhållande då i synnerhet förorsakades af den indrägtiga frakthandeln under Americanska kriget; men jag vågar å andra sidan anföra, att vårt Landtbruk och vår Spannmåls produktion för det närvarande är vida förbättrad och fyller våra sädesbehof till hög grad emot hvad
Riket den tiden uti vanliga år behöfde att från utrikes orter låta inkomma, och som då gjorde en stor tyngd på handelsvågen.
Utländska varor af alla slag, i en öfverdrifven mängd i Riket införda, äro således till största delen orsaken till undervigten i vår handel, hvartill äfven kanske med många skäl kan läggas, att Näringarne, Slöjder m, m. betydligen aftagit.
Ridd. 9.
N:o 33. 34.
25§ Den 13 April.
Att bota detta onda lärer ej finnas andra utvägar, än tvänne i synnerhet, nemligen: att inskränka våra utländska behof, och att i möjligaste måtto befordra Landtbrukets productioner, Näringar, Slöjder, och i allmänhet alla Landets afkastningar.
Detta lärer således blifva ett af Rikets Ständers förnämsta syftemål vid innevarande Riksdag, och jag tviflar ej på, att hemmavarande medborgare af alla classer äfven förvänta det af sina Representanter.
Hvad således först angår inskränkning uti importen al utländska varor, refererar jag m;g till andra punkten af Herr of Uhrs gifna förslag, den 20 sistlidne Mars, deruti det heter: att en niga undersökning må anställas , till utrönande , huruvida fl ra eller färre af nu till in försel ti In t na varor må kunna i Riket umbäras; och i följe deraf, rå vidt möjligt och lämpligt vara kan, tillåtelsen af främmande varors införande samt bruk och nyttjande i Riket må blifva inskränkt.
Härvid får jag tillägga den önskan, att Rikets Höglofl Ständer, till tidens vinnande, igenom ett särskildt Utskott ville låta uppgöra ett passande project i förenämnde ämne, hvilket till Konungen sedermera, såsom Riksens Ständers underdåniga önskan, kunde öfverlämnäs, på sätt som Sy §• i RegeringsFormen utstakar.
Riksens Ständers Oeconomie- och BesvärsUtskott, till hvilket detta ärende eljest hörer, Den 13 April, 2*9 är förmodligen med så mångfaldiga göromål sysselsatt, att det ej torde medhinna ett så vidlyftigt mål, sorn detta, med den skyndsamhet, som saken synes lordra.
Hvad åter Landtculturens, Näringars och Slöjders, samt andra nyttiga produetioners upphringande till möjligaste högd beträffar, tror jag för min del sådant kan åstadkommas medelst: 1:0 Tilldelande af behöfliga friheter. 2:0 Penninglån och förskotter till låg renta, och 3:0
Utvägars vidtagande, hvarmedelst productionerna kunna afsättas och betala sig.
Om sig så förhåller, blifver af största nödvändighet, att 1:0
Upphäfva alla författningar, som strida emot inhemska handelsrörelsen, samt ada band, hinder och tvång, af hvad namn det vara må, emot producerande näringars och rörelsers fortgång i allmänhet, hvilket äfven blifvit af flera hedervärda Ledamöter af alla Stånd yrkadt. 2:0 Svårigheten att finna ett penningverk, som är af den beskaffenhet, att det ej allenast kan åstadkomma de nödiga capital, utan ock lemna deni till låg renta.
Jag leinnar derhän, huruvida Banken i dess sedlar kunde gifva sådana lån af de sedan 1809 års Riksdag från RiksgäldsContoiret 2Ö0 Den 13 April. influtna amortissements-medel, och således utan att öka den Bankens sedelstock, som då var utelöpande; eiler om Riksens Höglofl.
Ständer skulle anse mera passande och nyttigt, att gifva dem uti RiksgäldsContoirets Credit-sedlar, till lika belopp, som den summa, hvilken i Banken under förenämnde tid influtit.
I sednare fallet får jag den äran gifva följ in de moraenter till grunder för inrättandet af ett Riksens Ständers RiksgäldsContoirs Landverk, sorn, elter min tanka, skulle kunna föranleda till vinnande af ändamålet, utan äfventyr för Banken eller RiksgäldsContoiret, och hvartill jag således för min del vördsamligen styrker. l:o Riksens
Ständer auetorisera deras RiksgäldsContoir, att utlåna en viss af Ständerna utsatt Summa, emot pant åfjord, Bruksegendomar, samt andra Fastigheter på landet. 2:0
Värdet af panten bestämmes efter sist haline uppskattning till Bevillningens erläggande. 3:0
Af värdet lånas blott en tredjedel. 4:0