Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj f. m. tle bör framläggas vid slutliga regleringen af det Utsk., som framlagt förslaget till statens reglering; men då jag fullkomligen instämmer i denna grundsats, får jag likväl anmäla, att de rigtigaste grundsatsers tillämpning understundom blir omöjlig blott i följd af några små omständigheter, hvilka’ vid första påseendet synas obetydliga, men vid närmare betraktande finnas oöfvervinnerliga.
Vid detta tillfälle hafva vi måst afse tiden, denna stränga mätaren af våra göromål och handlingar.
StatsUtsk. har nemi. trott det vara dess pligt att till Ii.
St. ingifva dessa förslag till statsregleringen, innan den för riksdagens längd i grundlagen bestämda tid tilländalupit.
Att inom loppet af denna tid få några frågor af Bevilln.Utsk. besvarade rör:de den brännvinsbeskattning, som detta Utsk. ämnar hiresia, och de inkomster, som i följd deraf kunna vara att påräkna, anser jag hade varit ett fåfängt hopp.
Vi känna nogsamt i hvad skick denna fråga, hvarpå så många förhoppningar blifvit grundade, belinner sig uti Bevilln Utsk.
Den hvilar ännu nästan outredd.
Hvad åter tullbevillningen angår, lära vi nogsamt erinra oss, att det icke är mer än 8 dagar sedan de meddelanden från K. M. inkommit, hv.ilka skola ligga till grund för denna frågas behandling; och alla dessa omständigheter utgöra tillräckliga skäl, hvarföre StatsUtsk. icke kunnat tillämpa den grundsats, som jag skulle önska kunnat följas.
En vidare utveckling af denna sak torde vara öfverflödig, enär hvad jag anfört lärer utgöra tillräckligt upplysande skäl för StatsUt'sk:s förfarande.
Innan jag går att utlåta mig öfver det s. k. princip-betänk , ber jag att såväl för detta som öfriga statsregleringen rörande utlåtanden få hembära StatsUtsk. min tacksamhet för den hittills inom Representationen okända hushållsamhet, hvarmed förslagen äro uppgjorda.
Då detta betänk, i sin helhet föredrages, ber jag att först få förena mig med Frih.
Åkerhjelm i afseende på frågan om fastställande af ett medelpris å den under lönerna inbegripna spannmålen, emedan jag anser det välgörande för landet och således måste beklaga, att StalsUtsk. icke funnit skäl att tillstyrka bifall härtill.
Med ett sådant generelt pris äro nemi. förknippade 2:ne väsendtliga fördelar: den ena, lättnad i räkenskaperna och revisionen; men den andra och hufvudsakligaste, att den skattdragande allmogen derigenom under de svåra åren icke drabbas hårdast af missväxten, då tyngden blir fördelad på alla åren.
Jag tillstyrker således återremiss af denna punkt och anser den föreslagna åtgärden vara ganska klok och välgörande för landet; äfvensom jag icke kan linna något talande motskäl uti hvad Utsk. för sin åsigt anfört rör:de myntvärdets bestämmande vid denna riksdag.
Vidare förekommer uti delta StatsUtsk:s utlåt, lilIsty 1 — kande af den grundsats, att några statsutgifter icke böra au - Den 26 Maj f. m.
"0 visas pä öfverst otten af statsverkets inkomster.
Denna princip gillar jag fullkomligen oell anhåller derföre, att Utsk. i denna del icke ville frånträda sitt till R.
St. framlagda förslag.
Jag skalle icke hafva vidrört denna omständighet, 0111 jag icke dertill varit föranledd af.tvenne talare.
Åkerhjelm oell Gr.
Sparre, hvilka trott, att öfverskottens skrinläggning skulle föranleda till ett strypsystem.
Jag (inner icke, på hvad vis dessa öfverskott skalle blifva skrinlagda, enär Utsk. tydligen föreslagit, att de skulle användas till betäckande af Riksg.cont:s skuld.
Jag ber att få på mi n nå om hvad i detta ämne vid förra riksdagen passerade.
Man yttrade då, 0111 icke i ordställningen, åtminstone i grunden detsamma sorn nu, nemi. att om allt noga öfvervagades , utgifterna beräknades efter inkomsterna, skulle någon fara icke uppkomma genom antagande af K.
M:s project att på öfverskotten anvisa vissa statsutgifter.
Det har dock så slagit ut, att Riksg.cont. blifvit skuldsatt.
Att någon skrinläggning af öfverskotten i allmänhet icke kommer i fråga, derom är jag öfvertygad, att Styrelsen nog drager försorg.
Man har vidare tadlat, att dessa frågor icke blifvit utarbetade samtidigt med Bevilln.Utsk:s förslag till brännvinsbeskattning och tullbevillning.
Jag ber blott att få påminna, hvad en annan talare, Frih. Palmstjerna, redan omnämnt, att då K
M. först för några dagar sedan till R.
St. öfverlemnat propos. ronde tullbevillningen, det icke varit att förvänta, att man af rådgifvare-personalen härstädes skulle
Jå emottaga förebråelser för det mair icke dröjt med statsregleringens uppgörande, till dess man fått se, hvad tullen kunde inbringa, helst StatsUtsk. och R.
St. i sådant fall allt för mycket skulle öfverskrida tiden för riksdagens afslutande.
Ytterligare har Utsk. tillstyrkt bifall till K.
M:s propos. om centonal-afgiftens öfverflyttande till och uttagande i sammanhang med allmänna bevillningen.
Äfven denna åtgärd är af väsendtlig nytta för räkenskapernas och revisionernas hastigare gång, hvarföre jag anser åtgärden i sin princip vara riktig och således tillstyrker bifall till Utskrs förslag i denna del, men tillika yrkar återremiss äfven i afseende på denna punkt derföre, att Utsk., som varit i tillfälle att inhemta, hvad centonalen för Wadstena Krigsmanshuscassan utgör, och tillstyrkt dess öfverflyttande till allmänna bevillningen, icke på samma sätt förfarit i afseende på Amiralitets-Rrigsmanscassan, i afseende på hvilken sistnämnda Utsk. haft kännedom om centonal-afgiftens belopp endast för ett år; af hvilken anledning, och då jag har mig särskildt bekant, att det föreslagna medelbeloppet är för lågt beräknadt, jag anhåller, att Utsk. måtte vidblifva principen, men i afseende på Amiralitets-Krigsmanscassan inhemta kännedom om rätta medelbeloppet af centonal-afgiften till densamma, emedan sistnämnda cassa, i händelse, såsom jag be - 130 Den 26 Maj f. m farar, den af Utsk. föreslagna summa, som belöper sig på samma cassa, icke motsvarar livad den hittills i centonalafgift erhållit, skulle blifva urståndsatt att bestrida sina årliga pensionsutgifter.
Vidare liar Utsk. föreslagit R.
M. und:st anmäla, det R.
St. beslutat, att de under Riksstatens hufvudtitlar uppkommande besparingar icke må anvisas till några bestämda löne-anslag på stat.
Detta förslag anser jag vara fullkomligen grundlagsenlig! och af behofvet påkalladt.
Åkerhjelm, har trott sig mindre från grundlagens föreskrift, än ett föregående riksdagsbeslut (år 1810), hemta stöd för den åsigt, att ett sådant R.
St:s beslut, som det nu ifrågavar., skulle innefatta en utsträckning af denna Statsmagts rättigheter.
Hr Frih. har sagt, att han för sin åsigt hemtade något stöd af 62 och 64 §§.
Reg.F.; men det egentliga skälet från 1810 års riksdagsbeslut.
Jag ber att härifrån få subtrahera 1810 års riksdagsbeslut, emedan ett af 1810 års Ständer fattadt beslut icke kan hindra närvar.
Ständer att fatta ett beslut i strid med delta, då det blott öfverensstämmer med grundlagen.
Jag vill derföre se till, hvad denna i närvar, fall stadgar. 62 §.
Reg.F. innehåller: ”Sedan statsverkets behof blifvit af StatsUtsk. uppgifna och af R.
St. pröfvade, ankommer det på R.
St. att en deremot svarande bevillning sig åtaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor deraf skola till särskilda ändamål användas, och dessa summor under bestämda hufvudtitlar uti Riksstaten anslå.”
Här stadgas tydligen, att R.
St. äga rätt att bestämma, huru särskilda summor skola användas till särskilda ändamål.
Uti 64 §• samma grundlag stadgas vidare: ”Såväl
Detta tyckes vara den bestämdaste föreskrift, som kan äga rum; och jag kan icke se, huruledes det icke skulle vara R.
St:s rättighet att säga:
Vi hålla oss till 64 §•
Reg.F. Jag tror således, att StatsUtsk:s förslag är i allo riktigt; men då Frih.
Åkerhjelm för sin åsigt i afseende på denna punkt velat hemta stöd derifrån, att K.
M. företagit reglering af åtskilliga embetsverk, och Hr Frih. påmint, att denna reglering varit af R.
St. begärd, anhåller jag få erinra, ehuru jag icke känner StatsUtsk:s motiver, att det gifves andra motiver än dessa, hvilka måhända äro mera talande.
Det har nemi. handt, icke längre sedan, än att man kan hafva det i minnet, att K. M. utan R.
St:s hörande inrättat en ny Hofrätt; att K. M., tvärtemot R.
St:s beslut vid sista riksdag, anvisat en betydlig summa till löneförhöjning för Gardesreg:ternas officerscorpser; det har händ t, D e n a6
Maj f. m. rii handt, att en särskild Raketcorps blifvit uppsatt.
Huru långt detta i framtiden kan sträcka sig, kan nian ej förutse, om ej R.
St. i god tid fatta beslut deremot.
Jag tror således, att från dessa händelser hemtas de starkaste skäl för det beslut, som StatsUtsk. tillstyrkt.
Det är en sanning, på sätt Frih.
Åkerhjelm upplyst, att R.
St. anhållit om en ny organisation af embetsverken; men R.
St. hafva i deras und. skrifvelse uttryckt den önskan, att em hetsman 11a personalen måtte inskränkas.
Jag finnér det naturligt, att en ändamålsenlig organisation af en mängd embetsverk, som varit i behof af löneförbättringar, icke kan ske utan någon kostnad.
Jag går så långt i billighet, som rättvisan fordrar, då jag medgifver, att straxt vid organisationens inträdande nya ökade kostnader måste uppstå, enär några öfverflödiga tjenstemän, som flyttas på indragningsstal, ej kunna mista sina löner; och om så tillgått, skulle jag icke haft något att yttra deremot.
Men då det liändt, att åtskilliga embetsverk med i5,ooo r:dr öfverskjutit den gamla staten, spannmålen oberäknad, visar det sig, att grapnlagenheten mot andra Statsmagten fordrat, att Styrelsen väntat med tillsättandet af dessa nya tjenster och förökade löner, till dess R.
St., efter erhållen kännedom om förhållandet, deröfver yttrat sig, då R.
St. säkerligen skulle funnits mera beredvilliga att lemna de erforderliga anslagen.
Det är på dessa grunder, som jag tror, att den ifrågavar. organisationen äfven kan bidraga till alt bifalla den skrifvelse, StatsUtsk. i denna punkt föreslagit, hvilken jag för min del biträder, under anhållan, att Utsk. vid återremissens besvarande icke måtte frångå en så klok åtgärd, som den Utsk. sålunda föreslagit.
För öfrigt har jag ingenting att tillägga, utom den anhållan, att dessa anmärkningar må få åtfölja återremissen.
Mot den i första punkten af detta StatsUtsk:s utlåt, anförda princip för beräkningen af priset å den under lönerna begripna spannmål och mot Utsk:s tillstyrkande uti 4;de punkten af samma utlåt, nödgas jag anmäla, att jag icke kan med mitt bifall tillstyrka Utsk:s förslag.
Jag vill likväl nu icke uppehålla R. o. Ad:s tid med en utveckling af skälen för min tanke i dessa delar, emedan jag återkommer på dessa ämnen vid föredragningen af 3:dje hufvudtiteln; roen jag hav trott mig skyldig yttra detta, för att ej genom stillatigande anses gilla Utsk:s åsigt i dessa delar.
Till en början får jag conformera mig i de anmärkningar, som Frih.
Åkerhjelm framställt.
I afseende på 3;dje punkten af Utsk:s utlåt, har Gr.
Cronhjelm hufvudsakligen förekommit mig i hvad jag hade att säga rör:de centonalen; men jag torde likväl få afgifva några upplysningar till StatsUtsk:s ledning.
Den centonal, som inflyter till Amiralitets-krigsmanscassan har utgjort, per medium för 5 år, 5,106 r:dr 22 sk. årligen; men StatsUtsk. 7 II. 16
Den 26 M a j f. m. t liar uti sitt utlåt, öfver 6:te hufvudtiteln endast till 4>5oo r:dr upptagit dessa medel.
Dessutom tinnes en annan mindre omständighet att anmärka, den nemi., att åtskilliga personer ännu qvarstå på flottans stat, hvilka tjent vid f. d. Armeens Flotta, och hvilkas centonal ingår till Wadstena krigsmanshus-cassa, men kommer att öfverflyttas till Amiralitetskrigsmanscassan.
Dessa centonalmedel utgöra 4oo r:dr, som nu är för mycket för Wadstena krigsmanshus-cassa och för litet för Amiralitets-krigsmanscassan.
Ännu en omständighet, som kan lägga svårighet i vägen för den reglering af centonalen, hvilken Utskottet föreslagit, är den, att centonalen utgår äfven af alla sjötractamenten och varierar årligen i mån af den större eller mindre sjöexpeditionen, så att jag, för min del, icke kan upplysa, huruvida man skulle kunna tillämpa denna centonalafgift på bevillningen.
Dessa äro de tillägg, jag har att göra till hvad Gr.
Cronhjelm yttrat, med hvilken jag i afseende på ifrågavar. punkt af utlåt, förenar mig.
Jag är väsendtligen förekommen af Gr.
Cronhjelm, och får derföre börja med att förena mig med honom.
Jag vili blott tillägga, att jag, för min del, anser det så mycket lämpligare, att spannmålspriset fastställes från riksdag till riksdag, som det är tungt för den skattdragande att nödgas betala mera, då han får dålig årsväxt, än då skörden varit gynnande, och det i moraliskt hänseende är oförsvarligt, att den ena folkclassen skall äga skäl att glädja sig öfver den andras olycka; ty förhållandet är nu bedröfligtvis sådant, att embetsman icke kunna undgå alt beklaga sig öfver god årsväxt.
Men detta kan hjelpas genom bestämmande af ett medelpris från riksdag till riksdag, hvarigenom den skattdragande komme att betala så mycket mindre det hårda året, som han betalade mera under det goda.
Dessutom synes det mig olämpligt, att markegången sättes i Nov. månad, innan spannmålsprisen hunnit stadga sig.
Man kunde dröja dermed till Jan. månad, om den princip antoges att fastställa ett medelpris å spannmålen från den ena riksdagen till den andra.
För öfrigt vill jag blott inskränka mig till besvarande af några af Frih.
Åkerhjelm vid 4-de punkten af Utsk:s ifrågavar. utlåt, framställda anmärkningar, hvarvid jag likväl får tillkännagifva, att jag icke från början var uppe, utan uppkom under fortgången af Hr Fi ih:s anförande, så att jag icke annat än ofullständigt kan upptaga Hr Frih:s argumenter.
Jag tyckte, att den värde ledamoten klandrade Utsk. derföre, att det tagit lärdom af hvad som ägt rum vid regleringen af styrelseverken och varnat att för framtiden icke tillåta disposition af besparingarna till några bestämda löneanslag på stat, samt att talaren åberopade R.
St:s beslut vid i8i3 års riksdag, hvarigenom R.
M. att reglera styrelseverken, och att det således blott varit till Den a5 5Iaj T. m. följd af detta R.
St:s beslut, som regleringen »keit; men jag får tillägga, att R.
St. öfverlemnade ombesörjandet af denna reglering på sätt, som i särskilda Utsk:s betänk, närmare var utredt.
Man får derföre gå till detta betänk, för att se, huru Ständerna önskade, att denna styrelseverkens reglering skulle ske.
När man dessutom vet, huru detta betänk, afgjordes, nemi. utan discussion i Stånden, hade man kunnat vänta, att Konungens rådgifvare åtminstone icke skolat gå längre ät) i berörde förslag var uppgifvet.
Men går man till detta betänk., finner man pag.
a 19 följande:
"I sammanhang härmed har Utsk. jemväl antagit, att, till ''undvikande af statens betungande med utgifter i och för den "nya embetsregleringen, det förhållande lämpligast synes kun”na iakttagas, alt de förökade löningsförmånerna, hvilka der"vid blifva nödiga för åtskilliga embets-och tjenstemän, icke "utgå annorlunda än i den mån, de indragna lönerna blif"va genom innehafvarnes afgång eller befordran lediga, för "vinnande af hvilket ändamål till K.
M. synes böra öfver”iemnas att använda de löner, som genom afgång "eller befordran indragas vid de verk, der sådant "anses af behofvet mest påkalladt, utan afseende "derpå, om lönen derstädes eller vid något annat "verk blifvit ledig — —; och kunde i följd häraf provisoriska löningsstater uppgöras, för att vid först blifvande "riksdag till R.
St:s pröfning öfverlemnas."
Särskilda Utsk. hade sålunda förbehållit R.
St. den rättighet att kunna få pröfva de provisoriska regleringar, som K.
M. kunde finna nödiga att göra.
Det är således klart, att de stater, som nu kallas interimsstater, icke böra kunna anses vara för alltid fastställda, utan äga R.
St. rättighet att pröfva och jemnka samt således äfven inskränka dem, i händelse de sträcka sig längre, än R.
St. vid 182^ års riksdag medgifvit; och om det nu icke är möjligt att göra en sådan inskränkning, är det åtminstone nödvändigt att för framtiden vidtaga sådana bestämda åtgärder, att
Konungens rådgifvare icke må äga något slags förevändning att kunna tillåta sig sådana löneregleringar på de besparingar, som möjligen kunde uppkomma på riksstatens lrufvudtitlar.
När man ser, att uti ett verk, nemi.
KrigsCollegium, der bristen visserligen är obetydlig, hvarje ledamot har 400 r:dr större lön än ledamöterna i Svea Hofrätt, tyckes det, som skulle, derest Hofrätten blifvit tagen till måttstock vid regleringen, Presidenten kunnat aflönas med Collegii egna medel.
Samma öfverdrifna frikostighet finner man äfven i löneregleringen lör Förvaltn. af Sjöärend., Kammarrätten o. s. v. Med ett ord, då man ser, huru illa R.
St:s afsigt med den åstundade styrelse verksregleringen blifvit uppfylld, tror jag, att man bör vara varsam för framtiden.
Visserligen har domsrätten blifvit skiljd från tvenne Collegier, nemi.
Bergs- och CommereeColkna; inen de fortfara ännu att vara ganska kost - Den '26 Maj f. m. bara verk, ehuru Utsk. hade föreslagit, att de skulle upphöra att vara Gollegier och blott blifva Contor.
Sorn sagdt är, jag förutser, för inin del, svårigheten och kanhända omöjligheten att förändra de stater, som redan äro reglerade, nemi. de s. k. interimsstaterna.
Det enda sätt, hvarpå rättelse kan åstadkommas, torde vara att nu ställa det lönbelopp, som anses öfverflödigt, på indragningsstat, för att upphöra med nuvar. innehafvares afgång.
Men deraf bör man åtminstone hemta den dyrköpta lärdom att förekomma sådant för framtiden.
Då det nu föredragna utlåt. kan a:-.ses såsom ett principutlåt., tager jag mig friheten att generelt yttra mig deröfver.
Jag vill då medgifva, att StatsUtsk. riktigt uppfattat den allmänna andan i landet, den allmänt uttalade öfvertygelsen om behofvet att reglera staten med afseende på möjliga indragningar och besparingar.
Den allmänna opinionen häröfver är så högt uttalad öfver hela landet, att den icke kunnat undgå StatsUtskts uppmärksamhet; och jag förmodar, att 11.
St. ej heller kunna för sig dölja, att allmänna rösten fordrar åtgärder i motsats med dem, som vid föregående riksdagar ägt rum.
Men då jag erkänner, att StatsUtsk. riktigt uppfattat sin bestämmelse, tycker jag mig dock sakna en sådan utveckling af frågan, som det ålegat Utsk. att framlägga, den nemi. att upplysa nationen om de verkliga statsbehofven, huru de tillkommit och huru de skola skiljas från de inbillade och öfverflödiga, med afseende på statens tillgångar till behofvens fyllande; och om, då endast sådana behof blifvit framställda, som äro oundgängligen nödvändiga, desamma med consequent raisonnement kunnat framställas, tror jag, att Utsk. kunnat vänta allmänt bifall till behofvens fyllande, och att man från Styrelsens organer ej fått höra så mycken opposition, som jag förmodar kommer att göra sig gällande.
Jag tror nemi., att då StatsUtsk. afslagit så många af K.
M. nödiga ansedda behof, Utsk. äfven bort noga granska, huruvida icke en mängd indragningar kunnat äga rum.
Det, hvarpå man synes hafva fästat mesta afseendet, nemi. försvarsverket, hade kunnat blifva föremål för en annan reglering.
Det hade icke varit ur vägen, om Utsk. uttalat en mening, son: från flera håll synes göra sig gällande, den nemi., att så länge detta slatsbestyr saknar en ändamålsenlig administration, är det förgäfves att komma till en rationel reglering af försvarsverket.
Man må offra på armden hvad summor som helst, och landet skall qvarstå på samma punkt; ty då man efter ao års fred påkallar millioner för försvaret, synes det vara ett stort bevis på en felaktig administration i denna styrelsegren.
Om derföre StatsUtsk., med den magt, detsamma tillkommer, och det förtroende, som dess personal bör äga, blott framställt en hänsyftning dertill, att i administrationens former ligger en omöjlighet för staten att ordna sina Dcn 26
Ma j f. m. stridskrafter och att, så långe detta omöjlighetstillstånd inom samhället fortfar, StatsUtsk. icke ansett sig tillständigt att tillstyrka fyllandet af sådana behof, som blifvit framställda; om Utsk., säger jag, utgått från denna synpunkt och afsett det felaktiga i vår administration, tror jag, att man med mera samdrägt skulle kommit till slut, än jag förmodar, att vi mi komma.
Det är således på samma gång StatsCJtsk. söker tillbakahålla i ett afseende, som jag ville, att Utsk. skulle gått till grunderna i det andra; ty här uppoffras stora anslag, utan att spår synes till deras användande uti Rikets förbättrade tillstånd.
Jag skulle då önska, att Utsk. iitgår från den princip att framställa en tableau öfver statens tillstånd, förvaltning och behof, hvilken jag saknar, likasom jag saknar den från Styrelsens sida; ty jag tror, att så länge
Representationen står i fullkomlig obekantskap med hvad som verkligen tarfvas för statens behof, skola oupphörliga strider uppkomma och vi återvända till våra hem med den förebråelsen att icke kunna stå till ansvar för våra principaler för det sätt, hvarpå vi behandlat statens angelägenheter.
Jag har nyligen varit i tillfälle att höra rösten i landsorterna i detta afseende, och jag har med bekymmer erfarit, hvad man synes fordra af representanterna; ty man fordrar af statens representanter sådant, som man blott borde fordra af Styrelsen, nemi. planer för statens reglering efter system och princip.
Jag skulle önska, att då Utsk. återfår detta utlåt, med de anmärkningar, som dervid blifvit framställda, Utsk. ville gå till grunden med statens ställning.
StatsUtskrs åsigt, att några statsutgifter icke böra anvisas på öfverskotten af statsverkets inkomster, gillar jag fullkomligen, emedan jag anser öfverskotten nödiga för statens credit, och att således några extra behof på desamma icke böra anvisas, helst jag icke kan erkänna några extraordinarie behof vid statsregleringen; ty hvad som pröfvas vara ett behof, måste fyllas, och dess fyllande kan således icke lemnäs åt hazarden, hvarigenom statens säkerhet kunde äfventyras.
Huruvida man inom hufvudtitlarna kunde använda besparingarna till löneförhöjningar, beror på den undersökning, huruvida icke R.
St. skola förutsätta ett system, som jag ogillar, nemi. att R.
St. skola afslå löneförhöjningar derföre, att medel saknas, men icke derföre, att de blifvit förklarade obehöfliga.
Om tillgångar finnas för löneförhöjningar, som kunde vara sannt behöfliga, anser jag behofvet böra fyllas; men deraf följer icke, att, om R.
St. ansett löneförhöjningarna oriktiga, den andra Statsmagten kan bevilja dem.
Jag önskar derföre, att StatsUtsk. äfven måtte inse nödvändigheten deraf att bestämdt reglera staten och uttryckligen förklara, hvad som är verkligen behöfligt och hvad som icke är det, och under intet vilkor tillstyrka besparingarnas användande till bestämda statsutgifter, emedan dessa besparingar, då de finnas, böra vara att tillgå för oförutsedda behof. 156 Den a6
M a j f. m. Frih. Rantzou, Joli.
Al b., instämde i hvad Gr.
Horn nu yttrat.
Äfven jag instämmer uti begäran om återremiss af utlåt., så mycket hellre, som, då de öfriga utlåtrna rör:de statsregleringen förekomma, frågan om besvarande af denna återremiss kommer att förfalla genom hvad R.
St. i afseende på berörde utlåtanden besluta.
Delta utlåt, innefattar grunderna för de förslag, StatsUtsk. afgifvit, och utgör en ledning för öfvertygelsen om hvad som förekommer efteråt.
Hvad först angår spannmålsberäkningen under lönerna, finnér jag det principlöst, att Utsk. föreslagit denna beräknings försvinnande vid nya löner eller förhöjning i gamla, så länge denna beräkningsgrund bibehålles i afseende på de gamla lönerna.
Kan denna beräkning borttagas öfverallt, har jag ingenting deremot; men att icke följa samma princip i afseende på alla löneinkomster, anser jag vara orätt.
Utsk:s förslag att till K.
M. ingå med skrifvelse om R.
St:s beslut, att besparingar å riksslatens hufvudtitlar icke må anvisas till några bestämda löneanslag på stat, står icke tillsammans med begreppet om Styrelsens functioner.
Det är ej speciella staterna, som af R.
St. böra bestämmas; men dessa speciella stater utgöra ledning i afseende på bedömandet af den summa, som för hvarje titel erfordras, och som således gifver siffran af hvad sorn behöfver anslås.