Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hos oss det särskildta förhållande äger rum, i afseende på Lotsarne, att deras handtering ej kan anses såsom ett näringsfång, utan såsom en statens tjenst, eller åtminstone statsbörda, och då det icke kan nekas, att Lotsarne äro bland Statens mest vanlottade medlemmar, hvilka endast kunna sättas i jemförelse med matroser, soldater o. s. v., skulle jag tro, att befrielse från bevillning i allmänhet hör vara Lotsarne medgifven sålunda, att det borde vara TaxeringsCommitteerne tillåtet, att påföra bevillning eller icke, i mon af de olika förmoner, som på olika ställen äro med Lotstjensten förenade.
Härigenom skulle Lotsarne i Götheborg, Sandhamn och andre ställen, der de äro bättre lottade, komma att erlägga bevillning, men de öfrige icke.
För öfrigt får jag erinra, att här endast är fråga om den bevillning, som skall utgå efter 2:dra Art., och att Lotsarne dessutom betala den personella bevillningen, hvilken är den enda, Den 17 Augusti e. un. 253 som erlägges af arbetare och inhyseshjon, men hvarifrån soldater och matroser jemväl äro hefriade.
Jag förenar mig med dem, som hegart återremiss af Betänkandet.
Herr af Billbergh, Johan Petter; Du ingen hestridt min uppgift i den Reservation, som är Utskottets Betänkande hifogad, att det öfverensstämmer med erfarenheten, att LotsYerket hos oss är i ett dåligt skick derigenom, att Lotsarnc på manga ställen äro dels icke fulltalige och dels oskicklige, med en lön på Stat af omkring 5 R:dr, och en förtjenst, som ej kan gifva utkomst, så inskränker jag mig nu endast till upptagande af hvad här blifvit anfördt, att frågan endast vöre om en afgift af 16 sk.
Det torde härvid höra besinnas, att desse Lotsar dessutom betala en personel afgift af 44 sk-, eller tillsammans En R:dr 12 sk.; men att taga E11 R:dr 12 sk. från den, som har en inkomst af 5 R:dr, är vida mer, än att taga 100 från den, som har 1000 R:dr.
Det är ock bekant, att bland soldater och ryttare många finnas, som äro välmående och hafva sin bergning, genom enskild industrie, men att detta ej lägger hinder för principen, att de skola vara frie från Bevillning.
Jag anhåller likaledes om återremiss.
Man har anfört, att torpare, inhyseshjon och alla med arbetskraft betala personel afgift, och att 254 Den 17 Augusti e. m.
Lotsarne således äfven borde göra det.
Men de Statens tjenare, som närmast kunna jemföras med Lotsarne, nemligen soldater och båtsmän, äro från denna afgift frie.
Hvarföre skulle då icke Lotsar äfven få vara det?
Man bar vidare sagt, att flere Lotsar äro välmående; men sådant är äfven förhållandet med flere ryttare och soldater.
Den enda skillnaden dem emellan består deri, att
Lotsarne ständigt måste våga lifvet i strid med Elementerna, då deremot soldaten gör det endast under den sällan påkommande striden mot fienden.
Det synes således i dubbelt afseende obilligt, att vilja neka Lotsarne en lindring, den de ännu mera förtjena än soldater och båtsmän.
Jäg förnyar på denna grund min anhållan om återrcmiss af Betänkandet.
Jag har icke begärt ordet för att bestrida återremiss, utan endast för att erindra, att de 44 som Lotsarna betala, i personel bevillning, icke af dem erläggas i egenskap af Lotsar med särskiltda löhe-inkomster, utan för deras personer, i likhet med alla arbetsföra medborgare i Riket, utom soldater och båtsmän.
Herr Munck af Piosenskjöld:
Tham bar upplyst att ett särskilt förslag vid denna Riksdag inkommer, rörande TullVerkets förening med Lotsinrättningen, och Herr Tham har på grund häraf ansett den frå - Den 17 Augusti e. m. gan icke tillhöra förevarande ämne.
Men. som något beslut i anledning af det förstnämnde förslaget ännu icke blifvit fatladt, och det således ännu är oafgjordt, huruvida Lotsarna skola förblifva i sin närvarande högst torftiga belägenhet, kan jag ej finna annat, än att frågan om lindring i Lotsarnes bevillning bör uppskjutas, lill dess den förra frågan blifvit afgjord.
Men då en återremiss af förevarande Betänkande icke hindrar, utan snarare bidrager till frågornas afgörande i sitt behöriga sammanhang, skall jag för min del gerna förena mig med dem, som begärt återremiss.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Itidderskapet och Adeln ansåg de vid Bevillnings-Utskottet förevarande
Företogs till pröfning och bifölls BevillningsUtskottets den 1 dennes under N:o /p afgifne, och den 12 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt Motion om befrielse från Bevillnings-afgift för Grufve-arbelare. a56
Den 17 Augusti e. m Föredrogs ånyo Bevillning^- samt allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens den i4 sistlidne Julii under N:o i3 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande angående yrkadt förbud emot införsel af Utländske Fabriksvaror m. m.
Herr Marcks von Wurtenberg } Gotthard Willielmj anförde skrifteligen:
I anledning af Bevillnings- och Ekonomi-Utskottens den 14 sistlidne Julii afgifne Betänkande rörande af mig med flere yrkad återgång till det år 1816 ännu gällande förbudssystem emot sådane fabrikaters och konstalsters införande i Riket, sorn till erforderlig mängd och försvarlig godhet härstädes ännu i denna stund kunna tillverkas, utbeder jag mig vördsamt, att få fästa Högloft.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på detta ämne.
* Till undvikande af en tröttsam vidlyftighet skall jag ej tillåta mig, att upprepa, hvad jag och flere värde talare, de sednare visst med ojemnfölig större talent, andragit i ämnet, allt i ändamål att förekomma Svenska Fabrikernas och Slöjdernas hotande undergång.
Jag nöjer mig i denna del med att blott åberopa Herrar Arosenii och Quidings Betänkandet åtföljande sinnrika reservationer.
Det må likväl tillåtas mig, att fram - Den 17 Augusti e. m. a5/ framställa en reflection, hvilken torde gifva något ljus i saken för en hvar, som icke alldeles liknöjd för Fosterlandets, samt dess talrika fabrikanters och Slöjdeidkares, bestånd, med flit tillslå ter ögonen.
Att i förra tider, vid tillfällen då mindre fördelaktiga skördar uppdrifvit
Span måls- och Bränvinspriserne, Tullförsnillningar af bägge desse artiklar öfvats i stor skala, är notoriskt kändt, och lärer af ingen kunna sättas i tvifvelsmål.
Detta torde väl af mången ursäktas, såsom oundvikliga följder af fordna tiders felaktiga organisation af Tullbevakningen å Rikets vidsträckta kuster; men att förhållandet äfven skall vara detsamma måhända i närvarande stund, sedan Tullstyrelsen och Bevakningen blifvit efter 1823 så reorganiserad eller omskapad, att man vågat på hoppet, att derigenom förhindra snart sagt alla underslef i förtullningsväg, bygga systemet af en alldeles fri införsel, låter svårare förklara sig.
Den 16 M a r s e. m. 209 författning, nomi. att i5 cap.
Hnnd.btn är tillämpligt på sådana bolag, som upplåna och utlåna penningar, utan rättighet alt utgifva tryckta eller gör ännu mer tvetydigt, huruvida Olsktn ansett 1824 ars författning böra fortfara att vara gällande, och jag tror således min anmärka, icke vara vederlagd.
Uppå derefter framställd propus, beslöt R. o. Ad. att såsom ett tillägg till den nyss bifallna § antaga 3 morn. i 1 § af Uisk:ns förslag, så lydande:
I hvarje bänkprivilegium kommer att intagas det uttryckliga förklarande, alt Ranken ingalunda, meia än andra enskilda företag, må kunna påräkna understöd af allm. medel, eller att staten på något sätt skall.bidraga till bankens upprätthållande eller utredning.
T afseende på 2 mom. i x § af Utskins förslag, som 1111 torde böra blifva föremål för propos., lärer R. o. Ad. linna, alt Utsktns redaclion numera icke kan antagas, utan ali benämningen enskilda lane- och sedelbankev förändras, hvarföre redaclioneu i den af mig föreslagna, emot delta morn. svarande, 4 § torde förtjena företräde. 4 § i Gr.
Frölichs förslag upplästes. R. o. Ad., sorn icke godkände 2 mom. i I § af Utskäns förslag, antog 4 § af Gr.
Då det blifvit beslutadt, alt TJtsktns förslag egentligen skall följas vid föredragningen, torde det vara nödvändigt, på det ordning må blifva iakttagen, att ix § i berörde förslag nu företages.
Jag skulle tro, att denna §, som rörer forum för privatbanker, hörer tili den dass af stadganden, som nu böra i lagen införas, nemi. bestämmelserna i afseende på localisering och forum.
Ilr Stråle:
Om 11 § i Utsktns förslag nu skulle framflyttas, så fruktår jag, att osammanhang skulle uppkomma, enär denna § angår forum i concursmål, och det ännu ej blifvit omtalädt, huru bankerna kunna komma i concurstillstånd.
Delta förekommer i 10 § af Utsk:ns förslag, och först efter densamma synes stadgande om forum i concurs böra intagas.
Att deremot bestämma forum för concurs, innan man förklarat, huru coucursen kan uppkomma, torde ej vara lämpligt.
Jag har på sätt och vis gjort mig förtjent af den anmärka., som den siste värde talaren framställt, men hade trott, att en hvar skulle finna, att om deri §, sorn bestämmer forum för privatbank, sättes på sitt rälta ställe, hehöfver icke c o noors omtalas på samma sätt, sorn nu skett i 11 §.
Stadgande kan då blifva mera generell, och följden deraf vöre, att'sedan man absoiverat 10 §fi fings man hoppa öfver den utte.
Deri 16 Mars c. m.
Jag skall vördsamt anhålla, att vi må få följa §§ i Utsk:ns betänk, efter deras numerföljd.
Vi vinna då samma ändamål, som Gr.
Frölich söker, ty han kan ju sjelf underrätta oss, hvilken § i hans förslag svarar emot den § i betänk., som föredrages; men om vi skola hoppa, såsom han nu begärt, så confundera vi oss.
Då 3 § af Utsktns förslag nu ånyo föredrogs, yttrade Gr. Frölich: 3 § af Utsk:ns förslag måste nödvändigt förbigås, emedan innehållet deraf redan finnes intaget i i §, som II. o. Ad. antagit.
Jag instämmer deri, att 3 § måste utgå, såsom redan, fastän under annan form, antagen i i §, och anhåller att få yttra mig öfver 4 §> så snart den blifvit* föredragen.
Jag anhåller att få fästa Hr Gr. o. Landtnäs uppmärksamhet derpå, att då Ståndet beslutar förändring af de Utsk:n föreslagit, eller flera §§:s sammanslående etc., så är det nödvändigt att icke fästa sig vid numerföljden af §§, utan endast besluta, huruvida §§ antagas eller förkastas, med förbehåll att, vid sammanjenmkningen af RiksSt:ns beslut, numreringen af §5 må kunna ske efter stadgandenas beskaffenhet.
Sålunda kan ordning äga rum, men annars hinna vi aldrig till slut.
Här har blifvit yttradt, att 3 § i Utsk:ns förslag redan skall vara afgjord genom i §, som R. o. Ad. antagit; men förmiddagens votering om lydelsen af x § medförde bifall till i § af Gr.
Fröliclis förslag, och 3 § innehåller: ”Banken står under controll af offentlig myndighet, på sätt i denna lag stadgas, samt förvaltas af en direction, hvilken delägarne bland dem sjelfva utvälja, med instruction förse oell kunna efter godtfinnande afsätta."
Den af R, o. Ad. antagna i § innehåller väl, att banken skall stå under offentlig myndighets uppsigt; men den säger icke, att delägarne sjelfva skola upprätta instruetionen, ty uttrycket: kungjord instruction, tillkännager ej hvem som skall uppgöra densamma.
Jag kan ej fatta meningen af de uti i § förekommande orden!
"efter kungjord instruction,” annorlunda, än att bolaget sjelf äger uppgöra och utfärda denna instruction, helst det icke finnes någonstädes stadgadt, att densamma af någon annan än bolaget skall upprättas.
Jag anser följaktligen hela 3 § iUtsk:ns förslag numera kunna belt och hållet utgå, samt får altså anhålla, att Hr Gr. o.
Landtm, täcktes derom framställa propös:n, Hr von Troil:
Jag anhåller blott om propos. derpå, alt 3 § af Utsk:ns förslag, såsom blifven öfverflödig genom den förändrade rcdaclion af i §, som 11. o. Ad. antagit, måtte få förfalla, och att vi sedan må få öfvergå tili 4 § Den iG Mars e. m. af Utsk:ns förslag, sorn äfven nn blir den 4^e i ordningen, sedan 11. o. Ad. redan antagit 3 §§.
Under den skiljaktighet i meningar, som im förekommit, har man, på ena sidan, åberopat hvad som genom votering i förmiddags Lief afgjordt.
Måhända finnas bär flera än jag, som icke kunna bestämdt minnas, hvad den dervid segrande nej-propos:ti innehöll, emedan den, om jag så får yttra mig, blef omskrufvad i sista ögonblicket.
Jag anhåller derföre, att denna contrapropos. ina af Ridd.- secret. blifva uppläst. II.
Ex. Ilr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Jag tror det vore nödigt att efter den tvist, som nu uppstått, Ridd.- secret. uppläste ailä de §§, som R. o. Ad. antagit.
De redan af R. o. Ad. antagua 3:nc §§ upplästes.
Förvissad genom den uppläsning, som nu försiggått, att Hr v. Troil har ganska rätt, understödjer jag lians begäran, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes proponera R. o. Ad., att 3 § i Utsklns förslag må anses hafva förfallit. R. o. Ad. beslöt, att 3 § af Utsktns förslag skulle förfalla. 4 § af Utskottens förslag.
Den af Utsk:rp- föreslagna 4 § innehåller ordet: häradsrätten, hvilket gifver tillkänna, att Utskins mening varit, att privatbanker kunde anläggas annorstädes än i städer.
Frölichs emot denna § svarande 5§ förutsätter deremot, att sådana banker endast i städer kunna uppstå.
Jag är af reservantens mening och önskar, att R. o. Ad., i utbyte mot Utsklns 4 §» täcktes antaga 5 § i reservationen, samt anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. derpå, Gr.
Oansedt den siste värde talaren instämt i det förslag till 5 §, som innefattas i min reservation, anser jag mig dock skyldig att föreslå ett amendement deri, i anledn, af dea anmärka, jag vid ett annat tillfälle hört göras, att någon säkerhet, isynnerhet i afseende på solidariska banker, borde finnas derom, att de s. k. bolagsreglor* lia vore försedda med egenhändig namnskrifning af dem, sorn ingått i bolaget.
I afseende pä actiebanker är sådant mindre nödigt, emedan man ej vet, i hvars hand actierna komma alt finnas: men jag tror dock, att ett stadgande härom bör inflyta bland bestämmelserna för banker i allmänhet.
Jag får derföre föreslå, alt i stallet jför ordet bolagsreglorna måtte införas bolagscontract.
Delta contract kan vara ganska kort och för actiebanker endast innehålla, att delägarne ingått i bolaget i enlighet med de reglor, K.
M. för detsamma fastställt, hvartill för solidariska bankbolag måste tilläggas, att delägarne ingått i ansvarighet en för alla och» alla för en, på det en sådan ansvarighet 302 Dea i G Mars e. ra. verkligen må kunna göras gällande för alla, som undertecknat conlractet.
Jag kan ej annat än instämma med Ur Lefren deruti, att 4 § af Utsk:ns förslag är något besynnerlig.
Många af oss hafva önskat alt få provinsbanker, likväl icke en i livar provins, och Utsk:n tyckas hafva föreställt sig, att häradsbanker böra uppstå.
Jag instämmer i saken med Gr.
Frölich, men tror icke hans redaction vara så bestämd, sorn den borde vara.
Den tvekes antyda, att det på något annat ställe vore föreskrifvet, att banken skall hafva sitt hufvudcontor i stad; men då någon sådan föreskrift ej finnes, tror jag det borde heta: ”Sedelbank skall hafva sitt hufvudcontor i stad, oell inför rådhusrätten skall bolaget, före bankens öppnande etc.
Jag har för öfrigt ingenting emot det amendement, som Gr.
Frölich nyss föreslagit, utan anser det vara nyttigt.
Ur Stuart:
Jag delar de värela talares åsigt, som erinrat om olämpligheten af sedelbankers anläggande på landsbygden.
Jag instämmer således äfven i den mening, sorn finnes antydd uti 5 § af Gr.
Frölichs förslag, hvilken förutsätter, att banker endast i städer kunna inrättas; men jag anser, lika med Ilr v. Troil, att ett bestämdt stadgande derom bör i denna § intagas.
I öfverensstämmelse med denna åsigt får jag vördsamt föreslå följande redaction af berörde §:
Enskild sedelbank får endast i stad inrättas; och skall bolaget inför dervarande rådhusrätt, före bankens öppnande, förevisa såväl det af K.
M. utfärdade privilegium som ock lio la g sco n t rade t, för att i inteökn: spröt. ordagrannt intagas.
Det sednare mom. af denna § anser jag höra blifva oförändradt.
Hr Stråle: Sedan B. o. Ad. antagit 3 § af Gr.
Frölichs förslag, hvarigenom det är öfverlemnadt til! K. M. alt pröfva, huruvida bankinrättningen kan vara nyttig för landet, så tror jag man deri lagt ett correetiv emot bankers inrättande, der de kunna undgå control! oell medföra våda.
Skulle man nu afslå Utskms förslag och borttaga ordet häradsrätt, så skulle det innefatta ett bestämdt,beslut, hvarigenom K.
M. vore hindrad att tillåta bankinrättning annorstädes än i stad, och dertill inser jag ej tillräckliga skäl.
Det är väl icke troligt, att någon bank för närvar, skulle kunna inrättas på landet; men vi böra ihågkomma, att t. ex, i den nära Götheborg belägna byn, som lyder under landsrätt, och i några större köpingar, der bankinrättning möjligen kunde framdeles komma i fråga, tillfälle dertill blefve afsknret, och jag inser icke, hvarföre ej K.
M. borde kunna oclrojera en bank, som lyder under landsrätt, Delar under deli na synpunkt jag tror, att Ulsk:us förslag kunde bifallas, Den iG Mars e. m.
Jag är för öfrigt förekommen och instämmer med Gr.
Frölich i friiga örn utbytande af ordet bolagsreglorna emot bolagscontractet; oell då jag anser, att med bolagscontractet måste förstås hufvudskriflen, finner jag onödigt att begära det tillägg, alt detsamma i hufvudskrift skall tili rätten ingifvas.
Jag delar icke deras öfvertygelse, som tro, att TJtsktn haft för afsigt att befordra bankanläggning på landsbygden derföre, att de föreslagit, att häradsrätten skall få del af bankens privilegium och bolagsreglornä.
Jag skulle tro, att en annan vigtigare afsigt legat lill grund för detta förslag.
Häradsrätterna äro nemi. i landsorten öfverförmyndare och måste derföre vara i behof att känna hvilka individer blifvit ansvariga delägare i hankinrättningen.
Detta är vigtigt för häradsrätterna, dä deskola nämna förmyndare.
Det är således magtpåliggande, att delagärne äro kända icke allenast af rådhusrätten i den stad, der banken anlagges, utan äfven af häradsrätterna i hela provinsen.
Jag kan ej heller gilla, att kungör, endast införes i tidningarna, och tror, att den äfven bör allraängöras i alla kyrkor inom provinsen.
Jag instämmer för öfrigt i hvad bär blifvit yttrndt, att det ej vore förståndigt att tillåta privatbankers anläggande på landet, och att således en bestämdare redaction erfordras än den, sorn i Ulsk:tis och i Gr.
Frölicbs förslag är uppgifven; ty enligt Gr.
Frölichs förslag borde väl banken inrätta sitt bufvudcontor i stad, men kunde derjemte hafva aldrig så många conior på landet, och då Styrelsen skall hafva controll öfver bankernas rörelse och förvaltning, måtte meningen icke vara, att de skola få hafva contor annorstädes än i städer, der en ständig controll kan utöfvas af rådhusrätten, och icke i köpingar, som lyda under landsrätt, och der en sådan controll ej kan utöfvas af den endast vissa lider sammanträdande häradsrätten.
Jag tror, att Hr Stuarts redaction med någon niodification blefve den bästa, om deri tillädes, att häradsrätterna i den provins, hvarest banken inrättas, skola få del af bolagscontractet.
Jag har ej inom Utsk:n haft någon anledn. att förklara meningen med orden eller häradsrätten hafva varit sådan, som den siste värde talaren föreställt sig densamma; tvärtom har den discussion, som i ämnet derstädes föreföll, ådagalagt, att Utsk:ns pluralitet ansåg banker äfven på landet kunna anläggas.
Jag har likväl för min del funnit olämpligt att tillåta sedelbankers anläggande på ställen, der permanent domstol icke finnes, och derföre ansett deras inrättande på landsbygden böra förbjudas.
Hvad aler beträffar Frih.
Cederströms anmärkn., att det vore nödigt att lemna häradsrätterna underrättelse om de personer; sorn ingått i bankbolaget, på det att deras namn måtte varda 3o4 Den 16 Mars e. m. intagna i häradsrätternas inteckningsprotocoll, så kan jag icke finna, det ett sådant stadgande, i följd hvaraf dessa namn skulle komma, att införas i alla dylika prof., är af behofvet påkalladt.
Det torde vara alldeles tillfyllestgörande, om bankens delägare antecknas i den domstols inteckningsprot., hvarunder banken lyder.
På grund af hvad jag nu haft äran yttra, och då jag ej heller anser något positivt lagstadgande till utmärkande af skillnaden emellan bankernas' hufvud- och filial-conlor vara nödigt, får jag förnya min anhållan om antagande gf den redaction af 5 §, som jag tagit mig friheten föreslå.
Cederström, bär framställt en åsigt, som jag ej kan godkänna.
Jag vet väl, att häradsrätterna dro öfverförmyndare; men jag förstår ej den conclusion, sorn den värde talaren deraf velat draga, att någon slags anteckning af bankens delägares namn borde ske i häradsrätternas protocoll.
Ändamålet med dea anteckning, som är i fråga, kan icke vara någon annan än den, att domstolen till framtida säkerhet skall förvara upplysning om hvilka sorn äro bolagsmän.
Någon annan syftning kan den ej hafva; men dervid förekommer ingen inblandning af förmyndareansvär.
Jag begär propos. på Hr v. Troils eller Hr Leffens förslag, hvilketdera Hr Gr. o. Landtm, behagar, d. v. s. på uteslutande af ordet häradsrätter.
Jag får endast anhålla om propos. företrädesvis på Hr v. Troils förslag.
Jag får blott anmäla, att Hr Stuarts förslag innehåller detsamma som mitt.
Skillnaden ligger uti ett enda ord, som uti Hr Stuarts redaction är bättre valdt, hvilket måhända kommer deraf, att lian på förhand skriftligen uppsatt detsamma.
Jag afstår således från mitt förslag och förenar mig med Hr Stuart.
Hr Stuarts förslag upplästes.
I det nu upplästa förslaget står, att bolagscöntractet skall förevisas, för alt i prot. intagas.
Jag skulle tro, alt sjelfva urkunden bör förvaras lios rätten, och att man derföre borde säga, att det skall irdemnas, för att eler förvaras.
Detta nr kanske meningen, och jag hemställer, huruvida det ej är nödvändigt, att så sker.
Jag är af den tanke, att bolaget bör få i sitt förvar behålla originalhandlingen.
Det ändamål, sorn vill vinnas genom det stadgande, Hr Stråle önskat, vinnes lika väl, när urkunden är inför domstol företedd och i dess prot. intagen; men olika vård af handlingen är att beräkna, då actieägarne sjelfva icke få förvara den, utan den skall förvaras i ett archiv, som vårdas af andra personer an bolagsmännen.
Ilr I Den 16 Mars f. m. 3o5 Hr Stråle:
Anledningen till ifrågavar. stadgande är, att man kan föreställa sig möjligheten deraf, att då fråga skulle uppstå att emot delägare i solidarisk hank göra betalni ngsskyldigliet gällande, kunde den, som söktes, invända, alt lian ej vore delägare i banken.
Då bör den, som söker honom, kunna förete ett document, hvarigenom han kail öfverlygas derom.
Finnes icke ett sådant document i hufvudskrift, så kari han icke öfvertygas örn att vara delägare i hanken derigenom, att hans namn stått på en handling, sorn varit företedd, då han icke sjelf erkänt, att han underskrifvit denna handling.
Det är derföre jag tror, att om säkerhet skall vinnas derom, att ingen skall kunna undandraga sig betalning, då han sökes, så bör originalhandlingen inlemnas till domstolen, eller den anmälan, som der göres, vara af samtliga delägarne underskrifven och hos rätten förvaras.
Jag skulle först och främst tro, att i afseende på en sådan ledamot, som ville förneka sitt namn, bolaget ägde största interesset att genom originalhandlingens företeende bevisa namnteckningens riktighet, och såsom skäl för att öfverbevisa honom derom tror jag ej, att det behöfdes mer, an att i bankens böcker tillse, att han insatt första andelen af grundfonden och någon tid efter bankens öppnande varit antecknad såsom delägare.
Jag tror, alt hvilken domstol som helst skulle finna det vara tillräckliga skäl för att tillintetgöra en invändning om, att namnteckningen vore falsk.
Jag anser således originalhandlingens förvarande hos rätten icke vara nödigt och instämmer med Frih.
Boye deri, att den bör qvarstadua i bolagets vård.
Jag tvillar mycket derpå, att en banks böcker kunde för ifrågavar. bevisning inför domstol åberopas.
De kunde endast bevisa, att banken antecknat honom såsom delägare; men huruvida sådant skett med hans samtycke eller han sjelf gjort insättningen, kunde blifva föremål för en vidlyftig rättegång.
Fråga om denna bevisning kan icke uppstå, förrän banken gått öfver ända och någon af dess creditorer utsöker sin fordran hos en af delägarne.
Då är icke de öfrigas interesse i fråga, och om de alla äro i samma förhållande och vilja undandraga sig betalningen, så kunna de latt förstöra alla de handlingar, hvarigenom de kunde öfverbevisas.