Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag förra gången hade ordet, tog jag mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att ändamålet med mina anmärkn:r åsyftade att förekomma de mångfaldiga tvetydigheter vid tillämpningen af detta stadgande, som jag förutsåg skulle inträlFa.
Den discussion, som redan förevarit, bekräftar mitt förutseende.
Om det står i en Representations magt att förekomma en mängd dylika tvetydiga lagar, måste det icke vara annat, än hvad den bör göra.
Gr. v. Fersen har trott, att jag hyste en särdeles förkärlek för classificationen.
Jag yttx-ade blott, att jag icke kunde bedöma tjenligheten af denna classification, enär den icke blifvit i detail framlagd.
Sedan jag numera hört Hr Stuart och Gr. v.
Fersen gifva mig en karakteristik af denna classification, bekänner jag, att jag föredrager Utsk:s förslag såsom rättvisare, emedan classificationen aldrig skulle komma att träffa hvar och en i ett så jemnförligt förhållande, som procenten å chartan; ty efter classificationen skulle den, som aldrig varit i tjenst och fick karaktersfullmagt, betala lika mycket som den der varit i tjenst, då deremot chartse-sigill.-förordn. gör den skillnad, att den sednare betalar 60 pi'oc. nxei-a.
Jag ämnar således icke göra någon anmärkning emot sjelfva principen af karaktersbevilln.
; men så mycket angelägnare är jag, att stadgandena blifva tydligt uttx-yckta.
Ju mera jag läser på mom., ju mera tvetydigt finner jag det.
Här står: ”med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat.”
Då der icke står: ”motsvarande lön,” skulle man kunna draga den slutsats, att hvar och en, som får en sådan fullmagt och hallon på stat, skulle slippa att erlägga bevilln.
Om detta är TJtsk:s mening, närmar den sig mycket min önskan.
Är detta åter icke Utsk:s mening, är det nödvändigt, att der står: ”motsvarande lön,” såvida icke författningen, som man är skyldig att tyda efter ordalydelsen, skall blifva oriktigt tillämpad.
Månne icke, till förekommande af all tvetydighet, det vore bättre att uttrycka stadgandet i detta mom. sålunda: ”att för fullmagter, öppna bref eller resolutioner på karakterer, som medföra namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, hvilka hädanefter meddelas, bör i bevilln. &c.ty detta innefattar, att det icke bör hänföras till sådana karakterer, hvai-med åtföljer tillfällig eller ständig tjenstgöring.
Man säger visserligen, att en person med copistlön, som gör exped.secret.-tjenst, icke bör erlägga bevilln.
Skall han då hvart år vid taxeringen be - Den ai Octoher. visa, om han gör den ena elier andra tjensten.
Detta synes mig förenadt med så mycken omgång och svårighet, att jag icke kan förlika mig med ett förslag, som invecklar oss i en sådan mängd svårigheter.
Likaledes har jag icke af Gr.
Horns yttrande kunnat öfvertygas om nödvändigheten af 3 mom:s bibehållande, emedan det ligger i sakens natur, att den, som icke erhållit någon karakter, icke heller hetalar något.
Horn har sagt, att han icke kan gilla, att den, som går ifrån en tjenst, bibehåller karakteren deraf.
Men jag kan ju icke fråntaga honom rättigheten att låta kalla sig eller andra att benämna honom med den karakter, hans tjenst tilläde honom; och om man kallar honom så, skall han väl icke betala derför.
Slutligen hemställer jag till hvar och en, om det icke vore lämpligare att, i stället för att säga hädanefter, taga en rund tid och säga: efter i834 års slut, hvarigenom man hade en terminus a quo, som är säkrare än fullmagtens dalum.
Såvida man önskar förekomma mångfaldiga förklaringar öfver de obestämda delarna, tror jag, att återremiss är nödvändig, på det Utsk., med ledning af de framställda anmärkningarna, må taga förslaget i närmare begrundande och framlägga mera säkra och bestämda stadganden, och jag förnyar derföre min anhållan, att betänk, måtte till Utsk. återgå.
Jag kan icke, lika med Hr v. Troil, anse Hr v.
Hartmansdorffs anmärkningar icke vara lämpliga till detta betänk.
Jag finner flera af dem vara direct framkallade af detta betänk,, och i dessa instämmer äfven jag.
Det är åtminstone förhållandet med dem, som rörde militära fullmagter.
Hr v. Troil har upplyst, huru förhållandet är med gen.adjutanter, och jag är i detta fäll förekommen af honom; men jag vill icke neka, lika med Gr. v. Fersen, att det är en möjlighet, att de kunna komma att göra tjenst uti Gen.staben.
Likväl, efter Gen.stabens sednare organisation, enligt hvilken den egentligen tjenstgörande delen endast består af Gen.adjulants-expeditionen för Armeen och Topografiska Corpsen, tror jag, alt man med skäl kan anse alla dem, som hafva fullmagter i Gen.staben, såsom endast innehafvande karaktersfullmagter; ty det är troligt, art en stor del af dem, som nu innehafva sådana fullmagter, i behofvets stund komma att befrias från tjenstgöring, och nya gen.stabs - officerare tillsattas ur Arme'en.
Hvad öfverstelieutenants-graden beträffar, har Hr v. Troil redan upplyst förhållandet.
Jag ber blott att få tillägga, att denna grad icke är blott titulär, emedan uti fullmagterna står, att de tillika äro öfverstelieulenanter uti reg:tet.
Men den största svårigheten vid bedömandet af hvad som är blott titulärt eller icke, tror jag uppstå i fråga örn fullmagter i armeen.
2:ne slags fullmagter
Den 21 October. inom armeen.
Det ena innehafves af deni, sora taga afsked, men få tillstånd att stå qvar i samma grad, de innehaft under tjenstetiden.
De kunna icke anses innehafva blott karaktersfullmagter.
Men det finnes äfven t. ex. capitainer i reg:tet, som äro majorer i aromen.
Det är väl möjligt, att de kunna komma att göra tjenst såsom majorer (t. ex. i blandad tjenstgöring); men egentligen äro de endast tjenstgörande vid regttet såsom capitainer.
Nu kunde man visserligen med Gr. v. Fersen säga, att då de möjligen kunna komma att göra tjenst såsom majorer, höra de vara befriade från bevilln:safgiften; men då Utsk:s betänk, innehåller, att endast en bestämd tjenstgörzsskyldighet skall kunna medföra en slik befrielse, tror jag icke, att den blott i vissa fall möjliga tjenstgör:sskyldighelen kan medföra samma förmån.
Emedlertid, och ehuru jag för öfrigt finner betänk, vara fullkomligen tydligt i bestämmelserna, instämmer jag uti anhållan om återremiss, så mycket hellre, som jag, efter Utskts förslag, icke finner någon ordentlig proportion i afgifterna, hvilket ändamål jag anser bättre skola vinnas genom classification af karaktererna, då jag likväl skulle önska, att afgifterna hlefve något högre, än Utsk:s afdeln. föreslagit, eller åtminstone någon större skillnad gjordes emellan afgiften för excellence-titulaturen och länsmans-fullrnagten.
En värd ledamot af Bevilln.
Utsk. har visserligen sagt, att det vore föga någon förändring att vänta, om Utsk:s betänk, återremitterades; men då han tillika nämnt, att sjelfva förslaget icke vore så alldeles öfverensstämmande med sunda förnuftets fordringar, hoppas jag, att en återremiss icke skall vara förgäfves, och jag anhåller således att få göra några ytterligare anmärkntr.
Man har sagt, att då man rättar sig efter personers lön på stat eller tjenstgörrsskyldighet, skulle all tvetydighet vara undanröjd i afseende pä en persons skyldighet att erlägga bevilln. för sin fulhnagt eller icke.
Jag anhåller att få begagna det redan åberopade exemplet af en person, som har exped.secret.-fullmagt och som gjort den tjensten, men blott innehar prot.secret.-lön och gör registratorstjenst.
Om nu denne mans betalningsskyldighet skall bedömas efter hans Jon, kommer han att erlägga särskild bevilln, för sin exped.- secret.-fullmagt.
Rättar man sig efter hans tjenstgöring såsom registrator, blir förhållandet enahanda, och likväl är han exped.secret. och har gjort denna tjenst.
Han skall således bestraffas för det han gör en tjenst, som på ranglistan icke är lika hög med den fullmagt, han innehar.
Delta om dem, som hafva lön.
Hvad åter angår dem. sorn hafva fullmagter eller bestämd tjenstgörrsskyldighet, men icke lön, har Hr v. Troil icke nämnt, huru med dem skall förhållas.
Att en person kan hafva bestämd tjenstgör:sskyl - Den 21 Oetober. dighet ulan lön, torde icke bestridas.
Men förbållandet är, att om han underlåter att göra sin tjenst, blir följden ingen annan, än att han icke får befordran, lika med dem, som tjenstgjort.
Att Kammarrätten skulle på sådana förklaringar kunna grunda tillämpningen af ett lagstadgande, det tror jag icke.
Man har sagt, att i den mån utmärkelserna blifva färre, blifva de mera värderade, och att det vore nog, om de skedde genom befordringar.
Jag befarar då, att de komme att alltför sällan inträffa, ty uti de flesta corpsers flesta grader är befordringsgrunden åldern i tjensten, såvida man icke till befordran anses oduglig, hvilket ej är så lätt att om någon förklara.
Vid ett sådant förhållande torde förtjensten allt för sällan komma att utmärkas.
Det bar äfven blifvit omnämndt, huruledes cancellirådstiteln utdelas, ehuru tjenstcn längesedan upphört.
Den upphörde egentligen icke förrän med år 1833, då CancelliStyrelsen upplöstes.
Om denna titel sedermera blifvit någon meddelad, vet jag icke.
En värd ledamot, som talat för Utskrs betänk., har likväl medgifvit, att åtskilliga tvetydigheter derutinnan förefinnas.
Om så förhåller sig, är det ju skäl, att R. o. Ad. återremitterar betänk.
, på det att sådana tvetydigheter måtte undanrödjas.
Jag får slutligen, i afseende på ett yttrande af en ledamot, att den, som gått ur tjenst, borde förlora benämningen af sin beställning, blott anmärka, att RiksSttn böra undvika att fatta beslut, hvilka af allm. omdömet måhända skulle med åtlöje anses.
Jag fortfar att anhålla om återremiss.
Gr. von Fersen: I anledn. af Hr v. Hartmansdorffs sednaste yttrande och de svårigheter, han framställt, får jag blott förklara, att Hr v. Hartmansdorff icke vidfogat sina anmärkningar något förslag, huru Utsk. skulle komma till ett bättre beslut i närvar, afseende.
Han har klandrat det framställda förslaget, men icke uppgifvit något sätt, hvarpå bristerna kunde afhjelpas.
Om jag minnes rätt, anmärkte Hr v. Hartmansdorff såsom bevis på olämpligheten af förslaget, att en person inom K. M:s Cancelli, som erhållit exped.secret.-fullmagt och gjort denna tjenst, men åtnjöt prot.- secret.-lön och förrättade registratorstjensten, enligt förslaget skulle erlägga bevilln. för sin exped.secret.-fullmagt.
Härvid får jag erinra, att han, enligt i morn., icke erlade någon bevilln. för den tid han förrättat exped.secret.-tjensten; men att sedan han upphört att förrätta tjensten, skulle han erlägga bevilln. för en fullmagt utöfver den tjenstegrad, han på stat innehade.
Jag vill icke påstå, att detta är billigt, men att det är rätt efter det framställda förslaget.
St. hafva anbefallt en karaktersbevilln.
En norm måste bestämmas för uppgörandet häraf, och Utsk. har trott ilen framlagda bäst leda till målet.
Jag skulle derföre önska, att, till ledning för Bevilln.Utsk., de ledamöter, som aGa Den 21 Oclober.
Handfat förslaget och känna förhållandet bättre, än man kan pretendera af hvarigenom man kunde komma till den lämpligaste förändringen.
Jag vet icke, huruvida jag varit tillstädes, då R. o. Ad. fattade sitt beslut öfver det betänk., hvarigenom bevillnrs erläggande för karaktersfullmagter tillstyrktes.
Jag tror det icke; ty jag skulle då icke underlåtit att göra anmärkningar deremot.
Men när nu saken är afgjord och grundsatsen skall verkställas, får jag förklara det åligga Bevilln.TJtsk. eller den, som framkommit med ett sådant project, att sjelf säga, huru det skall verkställas.
Constit.Utsk. har sig ålagdt att icke framkomma med andra grundlagsändringsförslag, än som äro möjliga att verkställa.
Jag skulle önska, att Bevilln. och andra Utsk. ville taga sig samma regel till efterrättelse, hvarigenom de kunde slippa att anmoda andra uppgifva, huru deras overkställbara skola kunna till verkställbara förvandlas.
I afseende på tillämpningen anser jag mig blott böra yttra, att bevilln. bör göras så lindrig som möjligt, på det förslaget må blifva så litet skadligt sorn möjligt.
Bevilln.Utsk:s betänk. lS':o 34 återremitterades.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoUtskls d. 16 dennes e. m. på bordet lagda Mentor. j\:o 56, i anledn. af väckt fråga, huruvida de enligt K. förordn. ang:de myntfoten af d. 25 Juni i83o p.reglade TT5dels rrdrsstycken må från Banken utvexlas, samt Betänk.
K:o 5y, i anledn. af åtskilliga inora RiksSttn väckta motioner, ang:de anstånd med inbetalningar och lagsökningar för discontverkens räkning för de orter, der cholerafarsoten härjat.
Föredrogos ånyo och biföllos Lag- och Oecon.Utsktns den 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåtm:
N:o 18. öfver väckt motion om tillägg i K. kungörelsen d. 23 Juni i83o, ang:de understöd af allm. medel till utflyttningar, i följd af verkställda laga skiften; JV:o ig. i anledn. af väckt fråga om förklaring och tillägg i K. förordn. d. 20 Jan. 1824, angtde ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling.
Lag- och Oecon.TJtskms d. 16 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
M:s nåd. propos., ang:de det vid sista riksdag framställda förslag till en ny stängselförordn.
Med åberopande af de betänk. bifogade reservationer, hvilka R. o. Ad. måhända tor - Den 21 Octobcr. aG3 de för sig låta uppläsas, anhåller jag om återremiss af betänk.
Hr Ulfsparre, Georg, uppläste följande:
Det af Lag- och Oecon.Utskrns pluralitet afgifna, nu förevar, betänk, torde med skäl anses sakna grundlighet håde i sak och framställning.
Med några få ord vederlägga Utskrn den af pluralitelen af Hushålln.sälskaperna, Lagcommitte'en, Högsta Domstolen och K. M., på fullständigt utvecklade skäl, såsom den lämpligaste ansedda stängselgrund, densamma, som äfven linnes gällande i våra grannriken:
Norrige och Danmark.
Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med en vederläggning af dessa skäl; den finnes fullständigt anförd i K.
M:s aflåtna nåd. propos:r och Lagcommitte'ens med Heres yttranden, äfvensom i den betänk, åtföljande grundligt författade reservation af Hr Strussenfelt, deri åtskilliga andra Utsk:ns ledamöter instämt, och hvilken reservation jag ber att få åberopa.
Endast det vill jag, i anledn. af anförandet, att jordägare, som vid ägoskifte fått sina ägor i flera skiften, eller som fått taga sämre jord till större rymd, skulle få ökad stängselskyldighet, tillägga, att detta icke i min tanka kan innefatta giltigt skäl till hälften-principens förkastande.
Någon fullkomlig likhet i stängselskyldigheten kan med hvad grund som helst ej vinnas; men genom den nu föreslagna inträffar icke, såsom med den 11 livar.
, den synnerligen stora olämplighet, att en delägare får underhålla stängsel, der han inga ägor har, och således intet interesse att hägna, och den delägare, som fått taga sämre jord till större rymd, har uti jordens taxering redan full ersättning för det ökade stängselbesväret, emedan detta äfven vid taxeringen bör considereras, och han kan dessutom tid efter annan genom flit och arbete förbättra samma jord, då den vinner i värde och bättre bär stängselkostxiaden.
Hemmansdelar, som måst läggas i flera skiften, blifva efterhand klufna, då slängselskyldigheten jemnkas; äfvensom, när hälften-principen i stängsel blir antagen, vederbörande blifva mera angelägna att vid skiftesläggningen äfven hafva afseende å stängselskyldigheten.
Utskfn hafva, ehuru ogillande det nya stängselförordntsförslaget, likväl ansett den ändring i nu gällande slängselförordn. i likhet dermed billig, att skog eiler utmark skola mot åker och äng deltaga i stängselskyldigheten; men såsom stängselgrund härför är af Utskm föreslaget oförmedlade hemmantalet.
Jag tviflar, att något mera olämpligt, att icke säga oförståndigt, kunnat föreslås, än en sådan stängselgrund i denna del; ty deraf uppkommer den följd, att då t. ex. inägor till ett oförmedladt hemman af \ mantal möta utägor till ett från 1 till förmedladt hemman, utägorna få stänga dubbelt mot inägorna.
Detta är en ytterlighet å andra sidan, som ej lärer gillas af någon och 264 Dea ax October. skulle göra allmänt missnöje.
Man jemnföre härmed det nya stängsel förslaget, som gått en ytterst lämplig medelväg i denna grannlaga omständighet, der författningen hittills för utägorna lemnat full befrielse för all stängselskyldighet.
Det bör ej heller förtigas, att i Norrige alldeles enahanda stadgande i denna omständighet iakttages, som det nya stängselförslaget innehåller.
I anledn. af hvad jag således anfört, begär jag återremiss af Utsk:ns betänk., under yrkande, att hvad i Hr Strussenfelts reservation blifvit tillstyrkt må, såsom i allo välgrundad!, varda antaget, en reservation, som, efter hvad Hr Strussenfelt sjelf uppgifvit, innefattar den tanka, som den afdeln. af Utskrn hyst, hvilken behandlat denna fråga.
Då jag i sammansatta afdeln. deltagit uti detta ärendes beredning, anser jag mig böra upplysa, att det förslag, som den sammansatta afdeln. algat', nästan i alla delar var öfverensstämmande med K. M:s nåd. propus, i ämnet, men att detsamma sedermera kullkastades i sammansatta Utskrn genom votering med en rösts pluralitet.
Jag var äfven bland reservanterna, bland hvilka jag likväl icke blef upptagen, emedan jag af sjukdom hindrades från att öfvervara justeringen.
Förslaget, som afdeln. framlemnade, var nästan till alla delar detsamma, som igenfinnes i Hr Strussenfelts reservation, med åberopande hvaraf jag anhåller om återremiss.
Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 127, i anledn. af väckt motion om upphörande af det s. k. viaticum, eller djeknegången, inom Vester- och Norrbottens län.
, Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Om R. o. Ad. med uppmärksamhet afhört innehållet af Hr Hahns motion, lärer R. o.
Ad. äfven finna, att mycket talar för bifall dertill.
Utsk. har erinrat, att föremålet för densamma vore en angelägenhet, som ensam rörde invånarne i Hernösands stift; men jag tror, att det icke vore utan skäl att, genom Regeringen, fästa Hernösands stifts invånares uppmärksamhet derpå, att denna djeknegång är förenad med många olägenheter för de studerande och till föga gagn för dem, och jag anhåller derföre om återremiss af utlåt.
Då detta mål i Utsk. förevar, hyste jag verkligen den öfvertygelse, att man borde bifalla motionen; men Utsk., som var i tillfälle att inhemta några upplysningar häröfver af personer från norra orterna, ansåg det vara af nytta, att denna djeknegång der bibehölls.
Detta viaticum existerar icke på grund af lag, utan Den 21 Octo b er.
a65 utan efter frivillig öfverenskommelse och var upphäfvet inom Hernösands stift; men i anledn. af det långa afståndet emellan lärosätena och de studerandes hemvist samt deras medellöshet i allmänhet hafva ortens invånare, äfven för att kunna skaffa sig lärare och prester, godvilligt medgifvit djeknegången, hvarmed allmogen funnit sig högst belåten, då dessa vandrande studerande uppehålla sig i deras byggder hos pastorerna för att upptaga offer till fortsättande af resan till acadeinien.
På grund af dessa upplysningar har Utsk. ansett sig böra afstyrka motionen och jag äfven frångått den ide', jag hade om saken, samt anhåller derföre om bifall till utlåt.
Jag bekänner, att de skäl, Gr.
Horn anfört, men som icke finnas i utlåt., lala mot återremiss.
Jag får derföre anhålla om upplysning, huru de andra Stånden a (gjort frågan.
Utlåt, är bifallet af Borgare- och BondeSt:n; men från l3resteSt. är någon underrättelse ännu icke ankommen, om eller huru detta Stånd behandlat (lågan.
Då således i alla fal! frågan skall förfalla, afstår jag, på de af Gr.
Horn anförda skäl, från min anhållan om återremiss.
Oecon.Utsk:s Utlåt.
N:o 127 bifölls.
Vid förnyad föredragning af Oecon.Utsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlät.
IV:o 128, i anledn. af väckt motion om inrättande af en ångbåtsfart emellan Gottland och Öland, blef samma utlåt, af R. o. Åd. bifallet.
Till pröfning företogs Oecon.Ulsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
JV:o 12g, i anledn. af väckt fråga om förbud emot försäljning af lottsedlar till utländska lotterier.
ITr von Hartmansdorff, A u g.:
Hohenhausen, som väckt motionen, icke är tillstädes, men jag instämmer med honom i meningen, att förbud i förevar, fall kunde vara lämpligt, emedan denna lottsedelsförsäijning är ett sätt att af den enfaldigare tillocka sig penningar, tillstyrker jag återremiss af utlåt., på det att Utsk. mätte taga saken i närmare öfvervägande.
Den jemnförelse, Utsk. i förevar. fall gjort emellan försäljningen af inhemska och af utländska lottsedlar, skulle jag tro vara mindre riktig, enär de penningar, sorn i förra afseendet gå ur enskildas fickor, inflyta i statscassan och således komma det allmänna till nytta, hvilket deremot icke är förhållandet med de penningar, som för utländska lottsedlar dragas ur landet.
Attpen i5 H. 34 266
Den 21 Oetobcr. ningar verkligen g5 lii- landet för dessa lottsedlar lärer vara ovedersägligt, då man aldrig hör någon göra vinster på dessa lottsedlar.
Hr Dalmän, Wilh. Fredr.:
Om underrättelse meddelas, huru de andra Stånden afgjort denna fråga, torde återremiss måhända blifva öfverflödig.
K i d di S e cre t.:
Utlåt, är bifallet af Borgare- och BondeSt.-m Från PresteSt. är ännu ingen underrättelse inkommen.
Då det nu lider till slutet af riksdagen, och således så få återremisser som möjligt borde äga rum, synnerligast i sådana frågor, som blott utgöra föremål för underd. önskningar, hemställer jag till den talare, som begärde återremiss, om han icke skulle vilja afstå från sin begäran, synnerligast som det förhållande, alt ingen reservation finnes bifogad utlåt., synes visa, det föga förhoppning finnes, att Utsk. skall göra något afseende på hans anmärkning.
Hr Hjerta, Lars Joln: Efter den upplysning, Hr Ridd.secret. lenmat, afstår jag.
H. Ex. Hr Gr. o; Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid öecon.Utsk:s utlåt.
N:o 129 gjorda antnärkn:r hindra dess antagande samt utlåt, således böra återremitteras.
Dalman anhöll oni propos. till bifall å Oecori.- Utskts förevar.
Här företer sig det besynnerliga förhållande, att sedan Utsk. afstyrkt bifall å motionen.
Utsk. derefter yttrar, efter orden: ”men enär det torde böra utgöra föremål för R.
Stts härmare pröfning, huruvida icke vid försäljningen af utländska lottsedlar, hvarigenom ostridigt penningar dragas ur landet, någon särskild afgift eller bevilln. bör äga rum, har Utsk. velat härå vördsamt fästa R.
Stis uppmärksamhet, för hvilken händelse dock någon vidare åtgärd med detta mål icke tillhör Oecon.- Utsk:s befattning.”
Någon propos. på rakt bifall af tillstyrkandet lärer således svårligen kunna göras, utan torde propos:rt böra blifva deh, huruvida Ståndet, med bifall till OeCon-.Ulskts Förevar, utlät;, önskar till Bevilln.Utsk. remittera frågan, om icke vid försäljningen af utländska lottsedlar, hvarigenom ostridig t penningar dragas ur landet, någon särskild afgift ellef bevilln. bör äga rttttn Hr Hjärne-, Harald:
Jag tror, att, om R> o. Ad. bifaller Öecon.Utsk:s tillstyrkande, en gifven följd deraf blifver, att frågan, huruvida någon bevilln. vid försäljning af utländska lottsedlar bör äga ruin, måste remitteras till JBevilln.
Utsk..
Den ai O c t o 1) e r. 367 Frih. Boye, Ludv.:
Då man anser för sannolikt, eller antager nästan för gifvet, alt penningar utgå ur landet för främmande lottsedlar, bekänner jag, det jag önskat, att utlåt, återremitterats, på det att Utsk. matte närmare besinna, om icke detta sätt att mista penningar för Svenska folket vore angeläget att förekomma; men sedan R. o, Ad. vägrat återremiss, synes mig angeläget vara, att åtminstone en bevillntsproc, vid sådana lottsedlars försäljning må komma slaten till godo, och jqg förenar mig således uti anhållan om remiss af frågan härom till Bevilln.Utsk., hvars utlåt. öfver ämnet åtminstone synes förtjena att inhemta, R. o. Ad. beslöt att, med bifall till Oecon.Utskrs utlåt.
N:o 129, till Bevilln.Utsk. remittera frågan, huruvida icke vid försäljningen af utländska lottsedlar, hvarigenom ostridigt penningar dragas ur landet, någon särskild afgift eller Jaevilln. hör äga rum.
Bifölls Oecon Utsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o i3o i anledn. af väckt motion om utfärdande af en författning lill förekommande af olyckshändelser vid ångbåtsfart.
Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda förslag N:oi3i till jemnkning uti RiksStms beslut i frågan om enskilda theatrars inrättande, om censur å thealerstycken, samt om upphörande af de afgifter till K.