Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer lill Herr Löwenström, hvarom vi väl skola votera, och om något .resultat kan enligt hans önskan vinnas genom en votering om bifall eller afslag å Utlåtandet. g| Den ig Augusti. g3 Såsom jag fattat Herr Löwenströms yrkancle om votering, vill han hafva afslag å Utlåtandet; men då är ju resultatet äfven, att 'Gårdfarihandeln kommer alt fortfara i dess närvarande skick.
Hvad det öfverklagade lurendräjeriet vid denna handels idkande angår, så ligger det i Regeringens makt att förekomma det, och genom bifall till detta Utlåtande vinnes en underdånig framställning af Ständernes önskan i detta afseende.
Då dessutom pluraliteten här tyckes vara så bestämdt för bifall lill Utlåtandet, torde Herr Löwenström finna, att det icke är skäl att borttaga tiden med en ändamålslös votering.
Herr löwenström:
I anledning af hvad Friherre Anckarswärd nu behagat erindra, får jag äran förklara, det jag, då jag sist hade ordet, glömde nämna, att jag önskade, det contrapropositionen vid voteringen måtte blifva ett beslut, att
Gårdfarihandlande skulle förblifva vid de förmåner de innehade, med det undantag, att de ej fingo försälja varor annorledes, än på Torg i Städerne och å öppna Marknader; men då jag förutser, att jag skulle förlora vid en votering härom, vill jag afstå derifrån; dock Under anmälan af min reservation mot det beslut Ståndet fattar.
Hans E.rcellence Herr Grefven och LalicltMarskalken förklarade, alt, sedan Herr 94 Den 21 Augusti.
Löwenström afstått från sin begäran om votering, ansåg Hans Excellence sig böra tillkännagifva, alt Ridderskapet och Adelil med stor pluralitet bifallit den af Hans Excellence framställde proposition, till följd hvaraf Lag- och Ekonomi-Utskottens ifrågavarande
Justerades 8 Pro tocol IsUtdrag, innehållande Ridderskapels och Adelns i Plena den 17 dennes f. och e. rn. fattade beslut.
Högloft ige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan half till 3 eftermiddagen.
Fredagen den 21 Äng. 182c).
Plenum kl. tre qvart till io Förmiddagen.
Sedan Ridderskapels och Adelns Herrar Ledamöter blifvit samlade, och de 2:ne Härolder, hvilka uti Processionen i dag borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, samt Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, beslutat, att efter Ceremoniens slut vid Kongl.
Slottet åtskiljas, afgick Hans Deri ii Augusti. 95 Excellence med Ridderskapet och Adela klockan en qvart till n f. m. till Kongl. Slottet, hvarifrån Ridderskapet och Adeln var Kongl. Maj:t uti processionen följaktig till Storkyrkan, hvarest Ridderskapet och Adeln bivistade Hennes Maj:t Drottningens höga kröning.
Efter Ceremoniens slut återgick Ridderskapet och Adeln med processionen till Kongl. Slottet, samt åtskildes sedermera vid nedgången derifrån klockan 3 eftermiddagen.
Lördagen den 22 Aug. 1829.
Plenum kl. en qvart till 12 Förmiddagen.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Hennes Maj:t
Drottningen utsatt klockan 12 i dag till emottagande aF Rikets Ständers underdåniga lyckönskningar i anledning af Hennes Mnj:ts höga kröning, och hemstälde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln behagade, efter Ceremoniens slut, vid nedgången från Kongl. Slottet åtskiljas.
Sedan de Tvenne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln an - Den 27 Augusti f. in. kommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven oell LandtMarskalken med llidderskapet och Adeln klockan tre qvart till 12 f. m. till Kongl.
Slottet, hvarest Ridderskap pet och Adeln i underdånighet uppvaktade Hennes Majrt.
Efter Ceremoniens slut åtskildes Högloft lige Ridderskapet och Adeln vid nedgången från Kongl. SloLtet klockan 1 eftermiddagen.
Thorsdagén den 27 Aug. 1829.
Föredrogos ånyo och lades till handlingarne följande Constitudons-Utskottets den 8, 22, 28, 29 och 3i sistlidne Julii allåtne, samt den 19 i samma månad f. m., den 7, 10 och 12 dennes eftermiddaganle på hordet lagde Memorial: N:o 40.
Rörande StatsUtskottets anmärknings-anlcdning i afseende på beviljade förlagslån åt Mekaniska Verkstaden vid Motala.
N:o 4r•
Angående StatsUtskottets anmärknings-anledning, i fråga om ett Fabrikanten Pochet beviljadt
Lån ur ManufacturDiscont-Fonden.
Den 27 Augusti f. m. gy N:o 42.
Angående BorgareStåndets återremiss på en anmärkningspunkt i Utskottets, under N:o 36 förut meddeldte, Betänkande om StatsRådsProtocollens fulländade granskning. N:o 43.
I anledning af BondeStåndets återremiss på Utskottets under N:o 36 förut meddelte, Betänkande om StatsRådsProtocollens fulländade granskning.
Rörande Casper Wiikmans anmärknings-anledning, i afseende på 1826 års Förordning om Rusthållsafgifterne till Wadstena Krigsmanshus.
Rörande Friherre Anckarswärds, Carl Henrik, anledningar till anmärkning mot Konungens Rådgifvare, samt Föredragande af Krigs- och Kammarärender.
Rörande Prosten J.
Dedekinds anmärknings-anledning mot Föredragningen i KammarExpedilionen af målet angående Kyrkohemmanet Lyngåkra.
N:o 47* Rörande en af Herr Rosenquist af Åkershult, Fredrik Leonard, uppgifven anledning till anmärkning mot StatsRådet och Föredragande.
Å nyo föredrogs och bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottefs den 28 sistlidne Mars under N:o 83 afgifne, och den 11 derpå följde April e. m. på bordet lag 3g II.
. 7 de, Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära recognitionsafgift till Hospitalet, vid upplåtelsebrefs utfärdande på besittningsrätten af dess Hemman.
Å nyo föredrogs RiddarhusUtskottets den i/f sistlidne Mais aflåtne, och den 3 derpå följde April på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt fråga om upplåtande af Riddarhusets obebyggda Tomt till uppförande af SessionsSalar för de tre ofrälse Stånden m. m.; och fann Ridderskapet och Adeln, att sedan Ridderskapet och Adeln den i4 dennes e. m. bifallit StatsUtskottets under N:o 204 meddeldte Utlåtande, till följd hvaraf RiksgäldsContorets hus komme att inredas till Sessionsrum för de tre ofrälse Stånden, samt för Rikets Ständers Utskott, RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial nu mera icke erfordrade annan åtgärd, än att läggas till Handlingarne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Herr von Hejnne, Georg, och Herr Kuylenstjerna, Gustaf Wilhelm, i anseende till förestående afresa från Riksdagen, afsagt sig deras platser såsom Ledamöter, den förre i StatsUtskottet, och den sednare i RiddarhusUtskottet; hvarföre Hans Excellence anmodade Den 27 Augusti f. m. 99 Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att i morgon sammanträda för att utse nya Ledamöter i de afgångnes ställe, Företogs till pröfning
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ej mindre den 18 sistlidne Mars under N:o 8 afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesvérket i Riket den 4 Maji 1827; än ock den 25 sistlidne Junii under N:o 41 meddeldte, och den 16 derpåföljde Julii f. m. på bordat lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. singående de anmärkningar af allmän beskaffenhet, som i detta ämne blifvit gjorde.
Alt Skif tes Stadgan blifvit för tidigt promill ge rad.
Grefve Spensj Carl Gustafj uppläste följande:
Jag var ej närvarande, när Grefve Horn oell Herr von Hartmansdorff gjorde deras nu ifrågavarande anmärkning, och vet således ej, 0111 de anfört det efter min tanka rätta skälet till deras påstående, som derigenom hade fått en mycket vidsträcktare syftning, än blott det, att SkiftesStadgan 39 H. 7* 100 Den 27 Augusti f. m.
Blifvit för tidigt promtilgerad.
Om deras tanka endast, varit sådan som Utskotten den framställt, kan jag alldeles ej dela den, ty litet eller intet hade varit efter min åsigt hjelpt med det, att SkiftesStadgan med bibehållen form af ekonomisk förordning blifvit hänskjuten till Ständerna för att enligt 89 §. af denna Riksdags Ständer behandlas, innan den promulgerades.
Förhållandet hade i lmfvudsaken blifvit detsamma, som det nu kan blifva.
Jag kan således ej annat än tillstyrka bifall till denna del afUtskottens Betänkande, men då min åsigt af saken är en helt annan, som likväl närmast med det nu förevarande ämnet sammanhänger, begagnar jag Riksdagsmannens i våra Grundlagar förbehållne rätt att yttra sig öfver lagligheten af hvad inom Ståndet sig tilldrager, och anhåller att lill prolocollet få aflemna min reservation emot det öfverdrifna hyllande af enskiftesprincipen, som i mansåldrar alstrat flera särskilta Skiftesförordningar, med efter min tanka ganska tydliga afsteg från Grundlagarne.
Jag betraktar vid Enskiftesförordningarnes bedömande långt mindre den ekonomiska frågan, örn jorden producerar mer, dess åbo trifves bättre, på enstaka hemman eller i samfällighet, än de två cardinalfrågorna om laga kraftvunnen äganderätt kan och bör rubbas utan ägarens samtycke, för det att sådant af en ekonomisk tlieori kan äskas — Den 27 Augusti f. ru. 101 samt om, derest en sådan rubbning kan tillstyrkas, förordningen derom bör äga samma tillkomst, som Civillag, eller förblandas med de ekonomiska förordningarne.
För min del kan jag ej annat än anse följden högst förstörande för all samhällsordning, om den åsigt skulle vinna burskap, att man för en ekonomisk theori skull äger rätt rubba fastighetsbesittning, och skilja medborgaren vid sina fäders jord emot ålagd såkallad ersättning.
Möjligheten af denna ersättning beror på den förutsättningen, att allt kan med penningar mätas, och detta är just grundmisstaget af närvarande tidehvarf.
Att statsändamål finnas, för hvilka den enskiltes rätt måste stå tillbaka, nekar jag visst ej; men hans minsta billiga fordran är i sådant fall, att se denna rätt erkänd; har detta skett, måste nödvändigt den ifrågavarande rubbningen ske under noga iakttagande af de former, som för öfrigt trygga civila rättigheter.
Att Enskiftesförfatillingarne i8o3 och 1807 med deras föreskrifter 0111 eganderättens, och laga kraftvunna domars, rubbning i administratif väg, kunde emanera från ett mera despotiskt Regeringssätt, kan ej förundra någon; men att äfven sedan, inom Regering ocb Ständer, samma åsigt varit bibehållen — att, sedan ett Constitutionelt statsskick antagit, ehuru kanhända ej 110g sorgfälligt uppdragit, skillnaden emellan Civillag och ekonomisk författ - 102 Den 27 Augusti f. m. ning, man kunde glömma, att frågan om fastighetsbesittning, och hvart modus acquirendi deraf, ovillkorligen hör til!
Civillagen—■ kunde glömma, alt hvarje ny Skiftesstadga medför en fortsatt ändring i ByggningaBalken — glömma, att slutligen ekonomiska principen, consequent följd, sjelf fordrar skiftesmålens behandling såsom rättsfrågor, emedan det är för jordbrukaren långt vigtigare, än något annat, att han har samma säkerhet i denna del på äganderätts orubblighet, som i hvar och en annan, och emedan den minsta på fordna tiders erfarenhet grundade farhåga, att hvart 2o:de år en ny Skiftesstadga utkommer, nedslår honom långt mägtigare, än det besvär, att äfven många gånger om dagen begagna gångstigar öfver grannarnes ägor — att säger jag allt detta kunde glömmas, kan icke annat än bedröfva livar och en, som med uppmärksamhet betragtar
Sveriges senare händelser.
Jag anklagar för denna glömska, hvars sista och just 1111 pågående act, jag anser vara, att 1827 års Skiftesstadga nu ej behandlas efter 87 §.
RegeringsFormen, ingen särskilt individu, icke särskilt Regeringen eller Ständerne, jag reserverar mig emot hela min samtids åsigt, ty det är egentligen denna som har skulden; det är icke första gången det moderna Europas Statsmän, under nationernas högljudda bifall, hafva åsidosatt samhällenas heligaste ändamål, för det kära Den 27 Augusti f. m. io3 yrket, alt öka varuproduktionen.
Alt en tidsåsigt bär varit verkande, kan icke undgå att erkännas af mig; 1812 och 1821 års Enskiftes-förordningars emanerande såsom hushållsmål lemnades oanmärkta af Ständerna; och alia frågor om förändringar i Skif— teslagarne hlefvo, åtminstone så vidt jag vet, vid alla Riksdagar handlagde enligt 89 §.
Jag har vid ett sådant förhållande icke kunnat åtala det bristande användande af 87 §. hvilket här förekommer mig, såsom det största fel; jag vet dessutom ganska väl, att till ett sådant åtal är icke här stället.
Men jag måste begära min tanka i ämnet till Protocollet, just för att sedan kunna deltaga i denna dags debatter; jag kommer kanske att, mer än de flesta, försvara detaillerna af stadgan, emedan jag med glädje funnit det sista fenomenet af den ofvannämnda tidsandan, att gifva ekonomiska theorier en tillbörligt stor vigt, på flera ställen just sjelf bebåda en återgång till det bättre.
Jag anhåller, att hufvudsakligen få instämma i Grefve Spens’s yttrande.
Hvarken min tid eller min ställning i samhället hafva tillåtit mig att taga den kännedom om denna författning, som skulle föranleda mig att dervid göra annat än allmänna anmärkningar.
Den grundsats, att för ekonomiska åsigter rubba äganderätten, anser jag olaglig, oklok och fördcrllig.
I hänseende lill for - io4 Den 27 Augusti f. m. % men, ilis lii mm er jag äfven med Grefve Spens deruti, att jag anser det hafva varit orätt, att behandla denna sak mera såsom ekonomisk, än såsom lagfråga.
Jag kan ej eller underlåta, att anmärka den våda, hvaruti vårt samhälle befinner sig, derigenom att, om än en Föredragande ställes till ansvar, och sakfälles för en olaglig åtgärd, är det likväl obestämdt, huru förhållas skall med den åtgärd, för hvilken han dömmes.
Om den i alla fall står qvar utan rättelse, så är riket ej hulpet dermed, alt Embetsmannen straffas, eller skiljes från Embetet för framtiden.
Jag föreser emedlertid, att tidsandan till den grad strider emot min åsigt af denna Stadga, att Jag förgäfves skulle strida deremot, och begagnar derföre min rättighet att genast reservera mig emot grunderna för densamma i allmänhet.
Jag begagnar äfven detta tillfälle, att inför Ridderskapet och Adelil vördsamt gifva tillkänna, att jag för min del icke allenast vid förra Riksdagen i ConstitntionsUtskottet, utan äfven vid denna samtalsvis, fästat Utskottets uppmärksamhet på angelägenheten, att gifva klara bestämningar på hvad. i våra Grundlagar menas med ekonomiska mål.
Det är nemligen i det afseendet ingen gräns bestämd, och örn man med uppmärksamhet betraktar de mål, som vid våra Riksdagar äro afgjorde, skall man linna, att mål af samma art Den 27 Augusti f. m. io5 ena gången blifvit behandlade såsom lagfrågor efter 87 §., och en annan gång såsom ekonomiska mål efter 89 §.
Men ända hittills, oaktadt jag efter min förmåga mediterat öfver denna sak, har jag ej kunnat finna någon gräns eller någon definition på ekonomiska Författningar, och det har gjort, att jag ej kunnat afgifva något skriftligt förslag derom.
Men jag vill fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på angelägenheten att utstaka en sådan gräns, för att vinna den säkerhet i lagstiftningen, som den representativa Statsförfattningen erfordrar.
Hans Excel lence Herr Grefve De la Gardiej Jacob:
Hufvudsakligen instämmande med Grefve Spens, får jag med honom förena mig i hans yttrande.
Det föga afseende Utskotten gjort på de anmärkningar, som af Ridderskapets och Adelns ledamöter blifvit gjorde emot Skiftesstadgan, lemnar ringa hopp att man skall lyckas i deras fullföljande.
Jag vet, att i tidens nuvarande anda finnes ett kraftigt stöd för alla förändringar, allt nytt, men jag kan ej undgå upprepa hvad jag förut yttrat, att med den kännedom jag äger om Skåne, hvilken är den provins jag talar för, denna författning är icke allenast ogagnelig, utan äfven skadlig.
Långt ifrån att uppmuntra nya enskiftens tagande, är den gjord att hindra dem.
Möjeligen kan jag under loppet af denna discussion kom - Deri 27 Augusti f. m. ma att anföra något uti detaljerne; detta har jag blott velat nämna såsom generelt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMnrskalken hemställde om Ridderskapet och Adeln ansåg ifrågavarande anmärkning böra, på sätt Utskotten tillstyrkt, förfalla.
Hans Excellence Herr Grefve Dela Gardie reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag instämmer i Herr Grefve De la Gardies reservation, med det tillägg, att jag förmodar, det klagomålen öfver Skiftesstadgan skola innan nästa Riksdag blifva talrika nog från alla landsorter, för att då gifva anledning till de förändringar, hvilka jag, såsom en i hufvudstaden boende tjensteman, nu förgäfves yrkar.
Att Skiftes Stadman skall, för de fleste Landsortervara otillämplig, m. m., och således köra antingen helt och hållit upphäjfvas eller tills vidare inställas.
Utskottens yttrande i denna del blef af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie anmälte till protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Angående de mot SkiftesStadgans särskilda föreskrifter gjorde anmärkningar.
Den 27 Augusti f. rn.
Angående de emot 1 Capitlet 3 §. och 12 Capitlet 3 gjorde anmärkningar, samt i sammanhang ‘dermed en förändrad redaction af 12 Capitlet 12 Herr Danckwardt, Magnus Georg:
Utskotten hafva i deras sednare Utlåtande frångått den tanka de förut yttrat, att, då en delägare begär skifte, blott han, men icke de andra, skulle erhålla det; de hafva således medgifvit riktigheten af den princip, att på en delägares begäran alla skola skifta, och derföre bibehållit SkiftesStadgans föreskrift i denna del.
Men Utskotten hafva i stället föredragit förändringar i en Stadgans §., som har dermed sammanhang, och sorn innehåller förbud emot rubbning af Storskifte, då ej förmånligare skifte, än det redan varande Storskiftet, kan ske.
Det är 12 §. i 12 Capitlet, som lyder sålunda :
Har Storskifte förut öfver gått ett Skifteslag , der ägorne är o af den beskaffenhet, att nytt Skifte icke annorledes, än efter nästföregående ,§\ verkställas kan; och finna, på grund af delägares gjorde yrkande , Skiftesmannen och Gode Männen , att nytt Skifte för Skifteslaget i allmänhet icke kan blifva förmånligare , än det redan varande Storskiftet; då bör, med inställelse i det sökte Skiftet, utlåtande derom till ÅgodelningsRätlens pröfning öfverlännäs, på sätt i nästföregående sagdt är.
Här är således föreskrifvit, att när i redan storskiftadt Skifteslag en delägare yrkar, att bättre skif - io8 Den 27 Augusti f. m. te ej kan ske, så skall, om ej ägorne kunna läggas uti ett, två eller högst tre Skiften, samt i tle Norra Prpvincerne fyra, särskild pröfning företagas, om Skiftet får äga rum.
Nu hafva Utskotten trott sig höra föreslå först en sådan tilläggning i.§, att det nya Skiftets medgifvande icke endast skulle hero på, om det blefve förmånligare, utan äfven att afseende borde fästas å de med Skiftet förenade kostnader och delägarnes förmåga att dem utgöra, och att någons skada eller förlust derigenom icke bereddes.
Att genom ett Ägoskifte rätt verkstäldt någon skada eller förlust skall uppkomma, kan ej i allmänhet supponeras; det skulle då utesluta alla Skiften; ty de kostnader, som deraf uppkomma, få icke såsom skada eller förlust beräknas.
Att åter bedömma förmågan hos jordägarne, att bestrida desse kostnader, ser jag ej, huru det skulle kunna låta sig göra.
Huru kan
Domaren rätt känna delägarnes enskilta förmögenhetstillstånd, och huru skola desse för honom sådant ådagalä gga?
Stadgandet är välvilligt, men jag tror ej att det passar såsom stadgande, emedan det ej kan användas.
Man må ej' hafva så stor fruktan för rubbning af Storskiften.
Sådan rubbning har i 20 år redan varit mcdgifven; och man hav funnit sig dervid.
Ehuru enligt
Enskiftsförfattningarne blott skiftessökanden fick Enskifte, måste de andre delägarne taga nytt Storskifte sig emellan, betala Landtmätarne samt odlings- och utllytl - Den 27 Augusti f. m. 109 ningskostnad, och detta så ofta en ny enskiftssökande sig framstälde.
Således tror jag ej att ett så beskaffadt stadgande, som det ifrågavarande, bör äga rum.
Följden skulle deraf ock blifva, att en pröfning, om nytt Skifte finge ske, i flere repriser kunde äga rum, ty vid en annan tid kunde delägarne hafva styrka, att bestrida kostnaderne.
Jag hemställer derföre, att de ofvananförde i §. tillagde uttrycken måtte uteslutas, och att vid frågan, om nytt
Skifte får ske, endast afseende fästes på den omständighet, om Skiftet kan blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet.
— Den andra förändringen uti ifrågavarande §.
Utskotten framställt är, att den i § stadgade pröfning, om det nya skiftet skall tillåtas, bör i alla händelser, när någon delägare det yrkar’, för sig gå.
Stadgan innehåller, att det blott får ske, om cj ägorne finnas kunna läggas i högst 3 och i Norra Länen i 4 skiften.
Anledningen till Stadgans föreskrift är den, att 1821 års Förklaring öfver EnskiftsFörordningen föreskref, att 3 Skiften skulle få fastställas såsom Enskifte; och denna föreskrift, som i 7 år gällt utan olägenhet, ansåg man sig icke böra återtaga.
Man kan invända, att blott skiftessökanden då erhöll utbrytning; och att EnskiftsFörordningen gällde icke för de Norra Länen; men det är redan insedt, att det förra icke ledt till förmån eller lättnad för delägare, och kan tagas för gifvet, att der ägorne kunna läggas i högst 3 eller i Norra Lä - I 10 Den 37 Augusti f. m. nen 4 skiften, blir ock det nya skiftet förmånligare, än det redan varande Storskiftet.
Om föreskriften således förändras i likhet med Utskottens förslag, tror jag ingen skillnad i dessa saker uppkommer; men väl leder det lill flere processer -och deraf följande större kostnader för jordägare; ty det är nästan säkert, att vid hvart skifte någon delägare yrkar den ifrågavarande pröfningen, för att om icke motarbeta, åtminstone uppehålla det nya skiftet.
Emedlertid vili jag icke motsätta mig denna jemkning i §, om Ridderskapet och Adeln finnér den tjenlig; men hvad elen första förändringen angår, anser jag den så-1 som lag vara olämplig.
Uti en del af hvad Herr Danckwardt yttrat, nemligen hans bestridande af Utskottets förslag, kan jag ej annat än förena mig, men i den öfriga delen måste jag vara af olika tanka.
Herr Danckwardt har ansedt orden: med afseende å så väl belägenheten af jordens beskaffenhet, som de med skiftet förenade kostnader, och delägarnes förmåga att dem bestrida, innefatta en farlig och mera principlös redaction, än den, som finnes i den föregående Stadgan.
Ilan har vidare klandrat orden: utan att bereda någons skada och f örlust.
Efter min tanka ville jag klandra de sednare orden, men icke de förra.
Uttrycket: utan att bereda någons skada och förlust, är för långt gångit; ty långt ifrån Deri ij Augusti f. m. 11 r att jag skulle lika med Herr Danckwardt anse, att, om enskifte kan ske, ingen skada skulle beredas en jordägare, efter som lian får ersättning för hvad han lider; är det, med den åsigt jag nyss framställt, omöjligt för mig att erkänna annat, än att skada och förlust alltid vid enskiften skola uppkomma.
Jag kan ej godkänna commensurabiliteten af ersättningen, och den känslan att mista sina fäders jord.
Det är således på denna grund jag anser orden: ”utan någons skada eller förlust,” olämplige, emedan de göra enskiften omöjliga, der storskifte ägt rum.
De föregående klandrade orden böra deremot bibehållas; de äro tillräckliga att åstadkomma ett utlåtande om kostnaden och delägarnes förmåga alt bära den af Landtmätaren och gode männen; dermed är ledtråden lemnad åt Ägodelningsrätten att bedomina saken.
Jag anhåller om proposition å den af Utskotten fö res lagné §. med uteslutande af orden: utan alt bereda någons skada och förlustj samt af orden: i allmänhet, hvilka då blifva onödiga.
Jäg tror att Grefve Spens och jag i frågan icke skilja oss i annat, än i den omständighet, att han yrkar, att orden: med afseende å de med skiftet företräde kostnader, och delägarnes förmåga att dem bestrida böra stå qvar; men deremot lika med mig, att orden: utan att bereda någons skada eller förlust, skola utgå. 112 Den 27 Augusti f. m. Grefve Spens tror nemligen, att Skiftesmännen oell Domstolen lämpeligen kunna bedomina, örn delägarne äga förmåga att bära skifteskostnaderne; men denna hans tanka kan jag ej dela, och såsom Förrättningsman eller medlem al
Ägodelningsrätten skulle jag åtminstone för min del sakna all grund för pröfningen deraf, hälst jag ej kan inträda i ägarnes enskilta förhållanden, samt undersöka och bedömma deras förmögenhet, om den vore sådan, att de kunde bära de med skiftet förenade kostnader.