Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ej trott, att motionen behöfde skriftligen inlemnas, då den väcktes i sammanhang med det då förevar, ämnet; men i allt fall tryggar jag mig vid R. o. Ad:s beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan Hr v. Troils hemställan blifvit begärd på bordet, kunde den nu ej till afgörande företagas, utan Jät H. Ex. nu uppläsa PresteSt:s d. 21 dennes e. m. på bordet lagda prot.utdr. med inbjuda, till Medstånden att förena sig i PresteStrs särskildt fattade beslut i anledn. af Banco- och LagUtsktns utlåt.
Det var redan i början af discussionen Öfver privatbanklagen, som jag och Frih.
Boye fästade uppmärksamheten derå, att Utskrns förslag innefattade stadganden af olika beskaffenhet, nemi. dels lagbestämmelser, som antingen göra undantag från redan gällande lag eller, såsom tillägg till hvad förut är stadgadt, äro behöfliga, för att bestämma allmänhetens förhållanden till privatbankerna, och dels sådana stadganden, som äro rent financiella och reglementariska.
Yi väckte redan då fråga, huruvida man borde så nära sammanbinda dessa särskilda slag af stadganden, att de skulle gemensamt stå eller falla, och om det icke vore bättre att genom deras afskiljande ställa så till, att Konungen kunde antaga de ena, eller de egentliga lagbestämmelserna, men vara oförhindrad att, med begagnande af sin constitutionella rättighet i alla oeconomiska frågor eller önskningsmål, låta omarbeta och förändra de andra, på sätt K.
M. funne lämpligt.
Det var dock icke någon ny motion, vi gjorde, utan blott ett förbehåll att, sedan Utskrns betänk. var genomgånget, få den af oss väckta frågan afgjord; och då jag vet flera exempel på ett dylikt förfarande tillförne, finner jag intet hinder i våra former att nu upptaga frågan till afgörande.
Onekligt är, att om man uppställer alla de af R. o. Ad. antagna lagparagrapherna till ett enda sammanhängande helt, blir det svårt att kunna påräkna K.
M:s bifall i allt, och man äfventyrar att för en aldrig så liten förändring i det reglementariska eller redactionen se hela lagförslaget förfalla.
Man invänder väl, att det skulle blifva svårt att uppdraga gränslinien emellan lagbestämmelserna och de financiella eller reglementariska frågorna; men jag tror, att detta ej är så svårt.
Med lagbestämmelser förslår jag sådana, som ändra redan gällande lag eller angå rättsförhållandet emellan privatbankerna och allmänheten; allt det öfriga är deremot reglementariska föreskrifter.
Jag medgifver visserligen, att omdömena deri kunna vara olika, Den a3
ÄI ars. att en del anse åtskilliga af de reglementariska föreskrifterna vara af den vigt, att de böra utgöra vilkor för tillåtelsen till privatbankers inrättande, oell om så ar, kan en sådan mening i allt fall göra sig gällande; men för min del anser jag inga reglementariska sladganden af den vigt, att man bör neka K.
M. att deruti göra ändring oell sålunda äfventyra att få alltsammans förkastadt.
I enlighet med denna åsigt bar jag uppgjort ett förslag till beslut, som jag anhåller att nu få uppläsa, så lydande; Efter fulländad granskning af Banco- och LagUtsktns förslag och deröfver fattade beslut ansåg R. o. Ad., såväl i anledn. af redan förut inom
Ståndet vackt fråga som med afseende å den ifrån Högv.
PresteSt. erhållna inbjudn., sig böra företaga till afgörande, huruvida oell lili hvilka delar lagförslaget äger egenskap af civil lagstiftning och hvarutinnan detsamma utgör ett oeconomiskt ärende, deröfver K.
M. äger att ensam besluta.
Dervid ansåg R, o. Ad. de uti i cap. i , 2 oell 7 §§, 9 § i hvad den angår creditsedlarnas förmånsrätt till betalning, 10, ir, 12, i3 och 14 §§ samt 3 cap, 21, 22 och 23 §§ förekommande sladganden, dels utgöra undantag från hvad nu gällande lagar och författningar innehålla, dels innefatta fcr ändamålet nödiga lagbestämmelser, som utgöra föremål för K. M:s och R.
Stis gemensamma beslut; af hvilken egenskap äfven äro de föreslagna Stadgandena om vilkoren, hvarunder nu inrättade banker må utgifva creditsedlar samt straffbestämmelsen för sådana sedlars förfalskning och efterapning.
Hvad lagförslaget i öfrigt innehåller fann R. o.
Ad. hufvudsakligen utgöra reglementariska föreskrifter, åsyftande att vinna säkerhet derför, att sådana banker ej må leda till förluster för allmänheten; och då R. o. Ad. trodde sig med säkerhet kunna påräkna, det K.
M. icke allenast fäster allt tillbörligt afseende å hvad sålunda blifvit föreslaget, utan ock vidtager de ytterligare föreskrifter och åtgärder, K. M, till ändamålets vinnande, nemi. allmänhetens betryggande, lan linna nödiga, ansåg R. o. Ad., det borde R.
St. vid lagförslagets öfverlemnande förklara, att, derest K.
M. skulle finna skäligt att frångå eller förändra, hvad R.
St. i sistnämnde delar föreslagit, hinder deraf cj må möta för lags utfärdande i detta ämne, hvarvid äfven uti de stadganden, som utgöra lagbestämmelser, sådan jemnkning uti redactionen må ske, som för uppställningen kun finnas nödig och icke förändrar innehållet.
Uti detta R. o. Ad:s beslut skulle de öfriga resp.
Medslåuden vänligen inbjudas att sig förena.
Då jag äfven föreslår en inbjudn,, anser jag mig böra yttra, att grundlagen ej nekar en sådan utväg.
Jag finner, att grundlagens stadgande hvilar derpå, att Utsktns förslag skola ligga till grund för besluten.
Derföre talar ej grundlagen ett ord om alt frångå Utskins förslag, utan blott om De n a3 Mars. 5oi deras antagande med förändringar.
Detta har i sednare lider blifvit utsträckt till antagande af helt nya förslag, och derifrån har man kommit till inbjudntr, hvarförutan det ena Ståndet skulle vara utestängdt från möjligheten att göra sitt nya förslag gällande hos de andra Stånden.
Dock bör denna utväg med varsamhet begagnas; men i sådana ämnen som detta, der så många olika meningar uppstå, torde den böra tillitas, emedan jag fruktar, att Utsk. annars skulle få svårt att uppgöra ett jernnkn.‘sförslag.
Hrr von Troil och Dalman anhöllo, att PresteStts prot.utdr. måtte ytterligare få hvila på bordet och tillika med det Hr Stråles nu gjorda framställning.
Jag anser det vara för tidigt att nu fatta beslut rör:de PresteStrs inbjuda., förrän man fått se, hurudan lagen blir efter sammanjemnkningen af Ståndens olika beslut derom.
Jag instämmer således i begäran om ytterligare bordläggning af denna inbjuda., och att frågan om dess afgörande måtte uppskjutas, intilldess lagen blifvit uppgjord.
Uti de ceconomiska och finnnciella frågornas afskiljande från dem, som äro af civillags natur, instämmer jag med Hr Stråle; men jag hade önskat, att den värde ledamoten dröjt med sitt nu framställda förslag, till dess frågan örn PresteSCs gjorda inbjuda, blifvit afgjord, emedan, om R. o. Ad. antager denna inbjuda., ett sådant afskiljande för närvar, ej är behöfligt, och det först vid nästa riksdag kommer i fråga att definitivt besluta om civil— lagsfrågorna.
För min del ämnar jag understödja PresteSCs inbjuda., och om jag lyckas häri, afstär jag gerna fränden motion, hvarom Hr Stråle och jag förut varit ense. H, Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan PresleSl:s inbjudn. och Hr Stråles hemställan blifvit begärda på bordet, lomme de att hvila.
Horns åsigt, anhåller jag, att det af honom nyss framställda förslag måtte blifva föremål för R. o. Adis beslut, H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade (bifalla den af Gr.
Horn nyss gjorda framställning.
Frih. Rantzou, Joh. A Ib., hade inlemna! ett anförande, som upplästes, så lydande:
Jag har icke deltagit i ofverläggningarna och besluten angtde lagen för de enskilda bankerna; men jag anser mig likväl skyldig att i prof. förvara de skäl, hvilka hufvudsakligen föranledt mitt stillatigande.
Ingen kan lifligare än jag vara öfvertygad om behofvet och nyttan utaf enskilda banker, organiserade på ett solidt pelt ändamålsenligt sätt} men då de allm. begreppen i denna ) : ' . ' ’■ 5o2 Den 23 Mars. sale inom vårt iand ännu äro så splittrade och orediga, som de visat sig icke blott hos de förenade Utsk:n samt hos It. o. Ad., Preste- och BondeSttn, utan t. o. m. hos det Stånd, der den största financiella kunskap och det säkraste omdöme rörtde penningeförhållanden synas böra förutsättas, så bekänner jag, att jag hyst och hyser en bestämd misströstan om möjligheten att under dessa förhållanden åstadkomma någon förnuftig lagstiftning för enskilda banker; och då jag derjemte besinnar ofullkomligheten af våra creditlagar och våra creditbruk, saknaden af discontabla inrikes vexlar m. m., så anser jag det vara icke blott af föga gagn, utan t. o. m. vådligt att låta en mängd creditanstalter uppkomma, baserade antingen på en realcredit, som är högst ofullständig, eller en personlig credit, som, åtminstone i de flesta landsorter, är värd föga eller intet.
Lägges nu härtill, att de nya bankernas sedelrörelse skulle komma att grundas på statsbankens silfvercassa och icke på någon egen metallisk fond, hvaraf nya, för realisationen betänkliga sedelemissioner blefve en följd; att de solidariska bankerna skulle kunna uppstå nästan i hvar stad, utan garanti af någon fond m. m., så betviflar åtminstone jag, att dessa nya låneinrättningar lomme att blifva annat än nya vinglerianstalter, af hvilkas fördelar vi redan tyckas hafva gjort tillräckliga experimenter.
Då nu jag icke haft det ringaste hopp att kunna göra mina motsatta åsigter gällande; då jag, å ena sidan, sett längtan efter nya låntillgångar medelst statslån, hypotheksföreningar, privatbanker <5tc., knappt kunna tillfredsställas, under det att försöken att tillvägabringa en realcredit, genom de tysta förmånsrätternas postposition, blifvit mötta med ovilja, och föga eller intet synes vara att hoppas af förslaget om inrikes vexlars införande, hvilket dock sannolikt blefve en för vår creditrörelse mägtigare häfstång än någonsin privatbanker, så har jag åtminstone icke trott tiden vara inne att uppmuntra speculationsandan till några större financiella experimenter; men då jag, alltid misstroende ofelbarheten af mitt eget omdöme, ej heller velat lägga hinder i vägen för en lagstiftning, som, i pluralitetens öfvertygelse, vore nyttig och lofvade gyllene frukter, har jag af detta skäl icke velat förlänga öfverläggningarna genom ett fåfängt motstånd, utan velat åtnöja mig med att nedlägga min reservation emot de rörtde en lag för enskilda sedelbanker fattade beslut, af hvilka åtskilliga väl kunna vara riktiga, men hvaraf andra, särdeles de som angå liufvudgrunderna för detta slags lagstiftning, synas mig vittna om nog mycket brist håde på förutseende och erfarenhet i ämnet.
Ånyo föredrogs Gr. v.
Fersens, Hans, d. j4 dennes på bordet lagda motion om inbjudn. till Borgare- och Bonde - Den a3 Mars. 5o3 St:n att instämma i R. o. Ad:s beslut i anledn. af StatsTUtskrs betänk.
N:o 4*7.
I likhet med några talare, som i dag yttrat sig, är ej heller jag någon synnerlig vän af dessa beklagligtvis alltför vanliga inbjudnrr från det ena Ståndet till de andra, emedan jag funnit dem icke sällan leda till rubbning och upphäfvande af redan fattade beslut.
Blott då ändring i sådana beslut är oundgängligen nödvändig, för att göra verkställigheten af desamma möjlig, anser jag således dylika inbjudnrr böra äga rum.
Jag är derföre just ej emot inbjudn. till PresteSt., angrde vilkoren för Riksg.- contrs upplåningsrörelse; men då man nu äfven vill sträcka denna inbjudn. till de öfriga 2:ne RiksStm, så nödgas jag protestera deremot.
Jag tror, att vid detta tillfälle det isynnerhet är olämpligt att inbjuda BnndeSt. att förena sig med R. o. Ad., enär R. o. Ad. ännu ej kunnat förmås fatta sitt beslut i anledn. af en omkring 1 månader på bordet hvilande inbjudn. från BondeSt., rör:de en för detta Stånd högst vigtig fråga.
Då för öfrigt BorgareSt. redan inbjudit Preste- och BondeSltn att i afseende på nu ifrågavar. ämne förena sig med delta Stånd, så och enär BorgareSt. icke lärer ansett det löna mödan att aflåta samma inbjudn. till R. o. Ad., torde det ej heller löna mödan att inbjuda BorgareSt. att instämma i R. o. Ad:s härutinnan fattade beslut.
Jag vill ej tvista om lämpligheten af inbjudnrr; men då den af mig väckta fråga hvilat så länge, att prot.utdr. öfver samtl.
RiksStms beslut redan lill StatsUtsk. inkommit och föranledt handläggning, återtager jag den. Gr. v. Forsens ifrågavar. motion, såsom af honom sjelf återtagen, ansågs böra förfalla. Hr'Rosenblad, Bernh.:
Hindrad af opasslighet att bevista öfverläggningen den dag, då BancoTJtskrs betänk.
N:o J07 återremitterades, får jag anhålla, att följande anmärkntr måtte få åtfölja återremissen.
De afse dels hvad sorn inneliålles i Utskrs förslag och dels hvad der saknas.
A. Anmärkningar vid Utsk:s förslag (efter dess nummerordning). 1:0
"Att äfven för den händelse — —■ — 1664 års m y n t f o t."
Jag instämmer med de reservanter, som anmärkt olagligheten och olämpligheten att utan Konungens sanction göra ett nytt mynt i Riket gångbart, och jag tror, att så länge första § i i83o års banklag är oförändrad, Banken icke kan utgifva nya sedlar annorlunda än efter det förhållande till silfver efter 1664 års myntfot, hvilket stadgas i t § af i83o års myntbestämningslag.
Jag tror sålunda, att 5o4 Den 23 Mars.
Utsk. bör för denna § upprätta alternativa förslag, elt för händelsen af Konungens bifall till courantmyntets införande, ett för det motsatta förhållandet. 2:0 ”A 11 efter det utställandet af sedlar — icke gro förs Ii t na.”
Denna § motsvarar den irsta i min motion.
Såsom skäl till förändring af min redaction, nära ordagrannt lika lydande med den motsvarande i nu gällande reglemente, har Utsk. anfört behofvet, att det från början uttryckes, att under mellantiden, så länge transportsedlars tillverkning måste fortfara, dessa icke inbegripas i detta allm. stadgande.
Ehuru jag, lika med författarne och godkännarne af 183o års reglemente, tror, att ett sådant undantag är tillräckligt uttryckt genom de litet nedanför upptagna lagbud, som bestämma både när transportsedlars utgifvande skall upphöra och huru med dem under tiden skall förhållas, så har jag likväl ingenting emot, att det tillkännagifves redan här.
Men ingalunda kan jag tillstyrka det sätt, hvarpå detta undantag blifvit inflickadt i Utskts redaction, och hvars följder troligen undfallit Utsk.; ty enligt denna redactions ordalydelse kan icke utställandet af transportsedlar från vexelbanken upphöra, förrän sedlar af alla till gångbarhet bestämda valörer finnas att genast till allmänheten utvexlas, i stället för att, enligt nu gällande reglemente, endast nya sedlar af de större valörerna (20 r:dr och deröfver) behöfva vara att tillgå, då transportsedlarna skola upphöra, och dessa sedlar är iBancoslyrelsen skyldig att först hafva färdiga.
Skillnaden är, att efter närvar, föreskrifter kunna transportsedlarna upphöra (äfven om man afser behofvet af nya io r:dr för att fylla de lägre transportsedlarna) få månader efter sedan tillverkningen fått åter börja, då deremot efter de nya en mångdubbel tid komme att åtgå.
Då man känner, att det är genom transportsedelutgifningens upphörande, som den under närvar, förhållande betydligaste möjliga besparing i Bankens öfverklagade dryga aflöningsstat kan beredas, så torde man inse vigten af att icke aflägsna denna tidpunkt.
Den af Utsk. såsom skäl för dess redaction uppgifna afsigt kan vinnas, om t. ex. man börjar § sålunda: ”Med undantag af transportsedlar, hvilkas utgifva ude fortgår på hittills vanligt sätt, intilldess detsamma, enligt hvad här nedanföre i § närmare stadgas, upp bör er, skola Bankens sedlar hållas på förhand färdiga,” tilläggande slutet i öfverensstämmelse med deri efterföljande delen af Utslits redaction. 3:o ”Att Bankens sedlar —■ — — och 5öo r:dr.” Oberäknadt, att jag förblifver vid den tarika, att det skulle vara nyttigt att.hafva någon valör emellan 3 oell 10 r:dr (hvarigenom behofvet af de lägre och genom sin mängd kostsammare sedlarna skulle minskas), vill jag fästa uppmark - De n s3 Ma ri. märksamheteti derpå, att om man skulle anse nyttigt att för händelsen af blcomyntets bibehållande utgifva sedlar å brutna tal, motsvarande vissa riksgisvalörer, möter icke hinder, hvarken i den befarade sedelmångfalden (ty den är nu vida större, då vi, utom skillingssedlarna och transportsedelvalörer å hvarje r:dr öfver io ridr och å flera brutna tal, äga brcosedlar å 2 och 3 r:dr samt riksgis d:o å 1, 2, 10, 5o och ioo r:dr), ej heller i tidsförlusten af nya plåtars anskaffande m. m. (ty intet binder finnes alt följa samma method som i Preussen och Österrike, att efter band, och i juan som de blifva färdiga, Utgifva först den ena valören och så de öfriga). /po ”A 11 Bankens hittills — — — löpande sedia r.”
Denna (j påkallar 3:ne särskilda anmärkntrt den första rÖrer olämpligheten alt samtidigt och under samma data låta en bauk utgifva sedlar i två olika mynt; Det af Utsk. till stöd härför anförda förhållande (allmänhetens förtrolighet med närvar, valörer och möjliga förvillelse af förändring) hade visserligen med skäl kunnat anföras emot Utskrs sedermera af Ständerna bifallna förslås; om courantmvntets O j införande; men detta en gång antaget, skulle b:cosedlar, hvars siffror på en del betydde b:co- oell på andra riksgtsvalörer, endast öka allmänhetens svårighet att vänja sig vid det nya myntet.
Jag anser sålunda, att, om courantrnyntet blir antaget från början af något visst år, alla utfärdande Bankens sedlar böra ställas å courant, samt skillingssedlarna ställas å de nuvar. btcovalörerna motsvarande courantvalörer.
Den andra icke mindre vigtiga anmärkningen rörer redaetionen af det afseende, Utsk. fästat å mitt förslag alt förbättra beskaffenheten af närvar, småsedlar och på samma gång bereda minskning i de kostnader, de förorsaka Banken.
På sätt de af mig [Ilsk. redan meddelade uppgifter utvisa, har erfarenheten af den nya sedeltillverkningen ådagalagt, att den icke endast åstadkommer sedlar af vida varaktigare beskaffenhet, högst svåra att eftergöra och omöjliga att förfalska, utan ock att de komma att medföra mycken besparing.
Det var för att öfverföra dessa förmåner äfven på sktssedlarna, som jag föreslog, att, i afseende på dem, det måtte öfverlemnas åt
Bancofullmägtige alt införa all den förbättring lill papper, tryck och deras öfriga beskaffenhet, som kan finnas ändamålsenlig, vare sig genom att tillverka dem på lamelleradt, färgadt eller ofärgadt papper, eller på hvad annat sätt, som bäst kan uppfylla Bankens interessen.
Men större delen af de åsyftade fördelarna skulle gå förlorad, om raan anloge Utsk:s redaction: ”— utan annan förändring, än att ett uthålliga re ocol orerad t papper må genom tillblandning af hampa eller annat segare ämne till desamma (sktssedlarna) be 20 H. 64 5o6 D c n 23 M * r ». gagnas.”
Först vågar jag icke försäkra, alt de förträffliga nya vattenmärkena (som utgöra ett af de största säkerhets* måtten mot eftergöring af de nya sedlarna) taga sig lika väl ut på ocoloreradt sorn coloreradt papper (hvilket är att betvifla, då färgbry Iningen på det sednare mäste saknas på det förra).
Jag har emedlertid, till ledning för omdömet, fogat anstalt, så fort Ulsk:s betänk, blef mig kändtj alt försök vid Tumba kominer alt anställas, hvars resultater skola Utsk. meddelas.
I alla fall är den tillökta kostnaden för coloreradt papper, helst olamelleradt, så ringa, att Tumba kan lemna 1000 blanketter till småsedlar för lika pris, som 1000 blanketter af de nuvar. kosta.
Vidare skulle af orden ”utan annan förändring” i Utskrs redaction följa, alt den fullkomligt onyttiga bvitstämplingen, tryckningen med nuvar. stilar och nuvar.
text oförändrade måste bibehållas, hvaraf åter blefve följden fortfarandet af de dermed förenade, ändamålslösa kostnader.
Skillnaden blefve följande:
Aflöningar och underhållskostnader vid hvilslämplingsverket och gamla tryckeriet (hvilka eljest kunna indragas senast » år efter nya sedeltryckningens återbörjande) hafva, efter medeltal för åren 1829—i832, utgjort b:co r:dr 1887: 34. 6.; vidare för hvarje ris sedelpapper (för stämpelpapper, stämplare-, slagare-, skärare- och tryckare-arfvoden) efter närvar, förhållanden 5 r:dr 12 sk. b:co, eller 2 r:dr 35 sk. 3 r. för 1000 blanketter, hvilken kostnad, efter ett af nuvar. medaillören Enegren gjordt förslag, kunde reduceras till 3 r:dr 36 sk. b:co för riset eller 1! 4^.
9- för 1000 blanketter, utgörande i förra fallet för en A rs t i Ii verkning af i586J ris sktssedlar, inedeltalet för åren 1824—1833, b:co r:dr 8,328: 6 sk. och för det sednare ridt' 5,949: 18;; hvaremot, otn hvitstämplingen upphörde och tryckningen öfverlemnades åt
Bankens stereotyperingsanstalt för de nya (större) sedlarna, hvarest den utan svårighet kan medhinnas (med undantag kanske af den första tiden af tillverkningen af ny uppsättning af de nya större sedlarna), enligt Uppgift af Hr Broling, som nu gjort förslag till nya sktssedlar, hvaraf prof bifogas, 12,000 per dag kunna tryckas, utan annan tillökt kostnad än 6 r:dr b:co i dagspenningar, utgörande 24 sk. för tusendet, eller för en lika årstillverkning, som ofvan-* före blifvit beräknad, 1048 rjdr 18 sk. 3 r. b:co.
Utan att nämna olämpligheten att, sedan ingen afdelning mera i Ban» ken finnes, kallad vexelbank, utställa sedlar, innehållande, att ”i vexelbanco blifvit insatte,” torde det också förtjena något afseende, att, genom antagande af de nu af Hr Broling uppgjorda förslag till nya sk:ssedlar, äfven för dessa förfalskning och missbrukande af delar utaf redan inlösta sedlar kunna förekommas, brott, om hvilkas inträffande både sednare tiders prof. i våra öfverdomstolar och en ej' för lång tid tillbaka verkställd schavottering utanför Banken erinra.
Jag förblifver sålunda vid hvad jag redan föreslagit, endast Dcu a3 Mar».
Sn7 med flen skillnad, att, då man nu redan äger bestämd ledn i ny för förändringen, fullmngtiges åliggande i delta fall göres mindre vilkorligt.
— Den tredje anmärkningen vid denna § rörer Ulskts ogillande af mitt oskyldiga förslag, ordagrannt öfverensstämmande med livad nu gällande reglemente föreskrifter, att Bancostyrelsen ägde tillse, att de gamla tillgångarna af lo-ocli i4-sk:ssedlar blifva i görligaste måtto använda.
Då dessa tillgångar äro icke obetydliga och, i mån sorn deras begagnande ökas, åtgången och således tillverkningen af de andra kan minskas, och då de kunna i rörelsen beqvämligt ersätta de fordna 16 sk. riksgts, så torde bemödanden att befrämja deras utvexling icke vara skadliga; och som aldrig någon kungörelse underrättat allmänheten om deras vid 1823 års riksdag beslutade nya gångbarhet, och ordet kopparmynt t. o. m. hos uppbördsman yerkat tvifvel, om de icke tillhöra classen af de gamla sedlar å daler kopparmynt, för hvilkas inlösen en prescriptionstid blifvit utsatt, torde också det icke skada att underrätta allmänheten om verkliga förhållandet.
5:o ”Att de större sedlarna — — — upptagna och afförda,” Ehuru Utsk. förklarat sig (p. 7) ”för antagandet af punkten 2 i min motion icke (inna hinder,” har det dock i denna, samma punkt motsvarande § utbytt orden ”skola i bokföring upptagas” mot orden ”skola i vexel banken upptagas."
Jag har med vilja i min redaction inskränkt mig till stadgandets föremål, eller huru de nya sedlarna skulle bokföras, då det derföre är likgiltigt, hvar de bokföras, och en föreskrift kunde anses i detta fall inskränka den Bancofullmägtige, genom Ständernas bifall till hvad Utsk. i betänk.
N:o 73 föreslagit, lemnade rätt att provisoriskt ordna bancoärendernas organisation; men de af Utsk. nyttjade orden kunde vid deras tillämpning medföra ganska betänkliga scrupler i afseende på deras betydelse.
Först är det nnmärknrsvärdt, att i ett nytt stadgande för ett nytt reglemente åberopa en afdeln. i Banken, sorn efter samma reglemente icke mera komme att finnas.
Förmodligen skulle dock härmed förstås den, den gamla vexelbanken mest motsvarande! nya afdeln. eller d e p o s i t i o n s-a fd e 1- ningen; men om det stadgades, att de nya sedlarna skulle der bokföras, så blefve sjelfva grunden undanryckt för det cassasystern, Utsk. sjelf (i dess betänk.
N:o 38) godkänt, ehuru det sedermera funnit lämpligast att öfverlemna åt fullmägtige beslutanderätten i afseende på dess införande, och då vore äfven den stora besparing tillintetgjord, sorn deraf blefve en följd, Vidare erbjuder Utsk:s redaction, jemnförd med andra §§ af just detta betänk., motsägelser, som, i händelse förslaget oförändradt blefve anlaget, skulle göra tillämpningen tvetydig.