Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har framlagt min calcul till bedömande af Utsk., hvilket må tillse, om den är riktig eller ej.
För mig visar det sig åtminstone, som den Summa, hvilken Utsk. föreslagit, vore otillräcklig.
Om jag lägger den summa, som StatsUtsk. tillstyrkt, lili den, som StatsUtsk. ansett i Ständernas beslut innehållas för i835,så må man räkna, huru man vill, men man uppkommer ej till den fyllnadssumma, som Statscont. behöfver för att bestrida de utgifter, R.
St. beslutat
St. vid innevar. riksdag fastställda fyllnadssumma blir fullt tillräcklig, då beyillrdsinkomsterna komma att ingå efter den nya beräkningen; men innan detta sednare inträlfar, kan omöjligen nämn - Den 3o April e. m. 3öi de summa vara tillräcklig.
Jag har i de calculer, jag redan anfört, utgått från den princip, att i83o års statsreglering till inkomsterna giillde för år i835, och jag har sökt utleta, huruledes och till hvad grad den summa af 419,990 r:dr, som utgifterna i835 äro högre än i83o, kan fyllas genom större elfectiv inkomst, än hvartill statsinkomsterna år 183o beräknades.
Jag har uti detta afseende framställt siffercalculer, och till annat resultat, än hvad jag haft äran anföra, tror jag ej, att man kan komma, om man vill reglera så, att debet och credit skola gå ihop på papperet; huru det kommer att slå in i verkligheten, kan man lika litet nu veta, som om summan endast blir ett förskott.
Att Bevilln.Utsk. förfarit orätt i afseende på uppgiften af summorna har jag hört yttras; men då BeviIln.Utsk:s åliggande ej är att uppgifva fyllnadssummans belopp för 1835 ensamt, utan endast att efterse, huruvida, genom de extra-ordinarie och ordinarie inkomsterna, debet och credit såväl för Statscont. som Riksg.cont. under påföljande åren gå ihop, tror jag, att Bevilln.Utsk. fullgjort sin skyldighet.
Man har klandrat Bevilln.Utsk. och sagt, att det ej afsett i835 års brist; men Bevil In.Utsk:s utlåt.
N:o 60 torde bäst vederlägga ett slikt klander och utvisa, att Utsk. fullgjort hvad dess skyldighet varit.
Att en särskild bevillntssumma för år i835 bort uppgöras har jag väl hört sägas; men Bevilln.Utsk. har utgått från den åsigt, att man borde så ställa inkomsterna, att det ena årets öfverskott skulle balancera ett annat års möjliga brist.
Jag tror, att äfven häruti Bevilln.Utsk. ej förbisett sin skyldighet.
—Äfven har man omtalat Riksg.cont:s ställning.
Dervid tager jag mig friheten nämna, att om Riksg.cont. ej kan få låna de erforderliga penningesu 111 morna , så medgifver jag, att dess ställning är kritisk; men att en summa, sådan som den ifrågavar., skulle särdeles verka på crediten hos ett R.
St:s eget verk, har jag svårt att föreställa mig.
På grund af hvad jag anfört, och då de anlrtärkntr, jag framställt emot betänk.
N:o 4^0, ej blifvit vederlagda, fortfar jag att yrka återremiss. Hr von Troil:
I den satsen, att man bör reglera så, att det är öågot värdt med regleringen, instämmer jag fullkomligen och önskar, att Bevilln.Utsk. hade iakttagit densamma.
Hvad angår de uppkommande brister, som man här förespegla! inom flera inkomstgrenar, så tror jag ej R.
St. böra befatta sig med några andra än dem, hvilka K. M. uppgifvit.
Hvad åter deslta beträffar, så kan det vara temligen likgiltigt, om de beräknas några tusen r:dr högre eller lägre, enär liquid om extra statsbrist och öfverskott i alla fall måste uppgöras emellan Statsverket och Riksg.cont., så snart rikshufvudboken blifvit afslutad.
St. i nu förevar, ämne komma att besluta, verkar således ingen skillnad i af 2. H. 46 36i Den 3o April e. m. seende å summan af Riksg.cont:s utgifter, utan endast i afseende på tiden, då en sannolikt nödvändig utgift skall verkställas.
Skulle emot förmodan bokslutet för år 1835 komina att utvisa en mindre extra statsbristsumma än det förskott derå, som statsverket vid den tiden redan uppburit, så kommer skillnaden att Riksg.eont. godtgöras.
Jag tillstyrker derföre bifall å Utsk:s betänk.
Man skulle kunna anställa åtskilliga betraktelser deröfver, att man hört Bevilln.Utsk:s ordförande nu arbeta tvärt emot den argumentation, på grund hvaraf han afgaf sitt tillstyrkande för bifall till Bevilln.Utsk:s betänk.
Jag skall dock innehålla dessa betraktelser, såsom deri redan förekommen af Hr v. Troil. Gr. v.
Fersen har såsom grund för sin nu framställda argumentation anfört Ständernas olika beslut i afseende på tiden för inkomsters beräknande emot den, då de verkligen inflyta.
Jag var den ende ledamot, som vid Bevilln.Utskrs nyssnämnda betänk., då det bär förevar, gjorde enahanda erinringar.
Fersen var mig då en häftig motståndare.
Han visade nemi. då med en uppställd siffercalcul, att statsbristen •icke kunde uppgå till mer än 35o,ooo rtdr.
Nu deremot påstår han, att denna brist öfverstiger de 370,000 r:dr, StatsTJtsk. föreslagit.
Det skulle derföre säkerligen vara ganska upplysande'för StatsUtsk., om Gr. v. Fersen ville till den calcul, han i dag uppgjort, foga den, som han här framställde, då Bevilln.Utskrs betänk.
N:o 56 bär debatterades.
Jag fruktar, att dessa då komme att qvitta emot hvarandra.
Jag anhåller om återremiss, icke derföre, att Utsk. upptagit för stor eller för liten summa, men emedan jag anser det vara fullkomligt olämpligt att uppgifva någon bestämd summa, då jag icke ser, hvarföre Statscont. möjligen skall komma att erhålla öfverskott för att användas till behof, som icke äro erkända.
Här är blott fråga om att jemnt upp fylla den extra statsbristen.
Emedlertid anser jag Statscont. icke böra sättas i förlägenhet, i fall bristen öfverstiger det belopp, hvartill den är beräknad.
Jag tror derföre, att, sedan det visat sig, lill hvad belopp brännvinsbrännings- och tullbevillningen uppgått, Riksg.eont. må vara förpligtadt att förskottsvis utbetala skillnaden deremellan och det belopp, sorn utaf nämnde inkomster influtit.
Det är på denna grund jag anhåller om återremiss.
I det afseendet delar jag fullkomligt Hr V.
Troils yttrade åsigt, att jag, lika med honom, anser fråga nu icke vara om fyllandet af några andra brister för statsverket än dem, sorn under innevar. år kunna uppkomma derigenom, att tullinkomsterna och brännvinsbevilln. icke utgå till de, vid statsregleringen uppgörande, påräknade beloppen. K. M. har ej heller i sin nåd. skrifvelse antydt möjligheten af några brister i de andra statsintraderna, och jag Dfn 3o April c. m. 365
Ian, för min del, icke inse några skäl att hvarken fördetta år eller för de sistförflutna 2:ne åren befara dylika brister, vare sig i de ordinarie eller de extraordinarie statsinkomsterna.
Äfvenledes torde jag få erinra derom, att min uppgift örn Puksg.eont:s bekymmersamma ställning blott afsåg de första 2:ne månaderna af nästk. år eller den tidpunkt, dä detta verk, enl. Utsk:s hemställan, skulle få sig ålagdt att till Statscont. utbetala den ifrågavar.
extra statsbristen af 070,000 r:dr.
Sedan denna period väl är förbi och Riksg.- cont. kommit i åtnjutande af innevar. års allm. bevilln., anser jag icke det ringaste skäl till tvifvelsmål om Cönt:s förmåga att fullgöra sina förbindelser, såvida icke några nu oförutsedda händelser derefter skulle inträffa, eller R.
St., emot all förmodan, innan deras åtskiljande fatta några nya, för detta verks credit förstörande beslut.
Då jag, af hvad nu här blifvit anfördt, icke funnit någon anledn. att frånträda min, då jag förra gången hade ordet, yttrade öfvertygelse om lämpligaste sättet att fylla den för innevar. år möjligen uppkommande extra statsbrist, får jag, under åberopande af hvad jag då ronde detta ämne yttrade,, förnya min anhållan om betänkts återremitterande-..
Boye, Ludv.; Då man besinnar, att den ifrågavar. statsbristen är ganska naturlig, enär nemi.
Ständerna beslutat, att i835 års stat skall beräknas efter 1836 års tillgångar, samt då det tillhört Stats- och icke Bevilln.Utsk. att uppgöra staten, så bör missräkningen icke påföras det sednare, utan det förra.
Jag medgifver dock, att Bevilln.- Utsk. kunnat göra erinringar härom.
Emedlertid är bristen vida större, än hvartill StatsUtsk. beräknat den, och jag anhåller altså om återremiss.
Jag anhåller att blifva upplyst om de öfriga Ståndens beslut i frågan.
Ridd.Secret.!
N:o 45o är bifallet af Preste- och BondeStm samt återemitteradt af BorgareSt.
Jag hemställer då, huruvida icke R. o. Ad. jemväl skulle vilja bifalla betänk.
Jag tror, att föga komme att vinnas, med en återremiss, som jag, på sätt jag redan förklarat, för öfrigt icke vill sätta mig emot; och skulle den beslutas, så hemställer jag till de talare, som redan yttrat sig eller framdeles ämna anföra något i denna discussion, om de icke, i anseende till riksdagens snart förestående slut, ville medgifva, alt blott de yttranden, sorn innefatta verkliga upplysningar i ämnet, såsom Gr. v. Fersens och Hr Stuarts, må medfölja återremissen, men icke de öfriga.
Tiden besparades dermed.
Föreseende, att riksdagens slut fördröjes genom detta mål, får jag till alla Den 3o April e. w. delar förena mig med Hr v. Troil i anhållan om bifall till betänk.
Saken är obetydlig i sig sjelf.
Om ock hela den summa, som Statscont. uppgifvit vara erforderlig, skulle beviljas, så utgör skillnaden deremellan och det belopp, Utsk. föreslagit, i5o,ooo r:dr; och jag frågar, omval Statscont. kan råka i förlägenhet derföre, att det möjligen bekommer dessa medel ett halft år senare.
Om det verkligen befinnes, att inkomsterna icke uppgå till det belopp, hvartill de blifvit beräknade, så uppstår extra statsbrist, och den hafva Ständerna erkänt att ersätta.
Jag ser altså ingen fara vid att bifalla betänk.
Så hafva redan 2 Stånd beslutat, hvilka troligen icke Jära frångå sin mening; och jag hemställer, om det väl lönar mödan att härom votera i förstärkt Utsk.
Hvad beträffar stiäden emellan Stats- och Bevi!ln.Utsk:n, så skall jag icke taga det förra i försvar.
Den, som läst grundlagen, vet, hvem det tillhör att uppgifva statsbristsumman; och jag tror, att hela striden har uppkommit derifrån, att man bär yttrat sig i ordalag, som icke erfordrats för sakens upplysande.
Jag vet t. ex. icke, hvarföre man skall säga, att Utsk. behandlat ett ämne ”lösligt, ” då man icke kan bevisa det.
Detta framkallar blott contratilhnälen, som endast reta och uppehålla discussionen.
Jag skall blott tillägga några ord.
Tersmeden deri, att blott de yttranden, som innefatta calculer och utredning af frågan, må medfölja återremissen, till skyndsamhetens befordrande; och 1'ag skall gerna bifoga mitt yttrande vid betänk.
N:o 56, ivilket nu är att tillgå i Ridd.cancelliet, på det Utsk. må finna, att contradictionen icke är så stor, som man bär velat påstå.
Jag tror, att hela differencen skall hålla sig inom några tiotal.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtskrs utlåt.
N:o 4^o gjorda anmärknrr hindra dess antagande samt utlåt, således böra återremitteras.
Ex. förnyade den nyss gjorda propostn, hvilken åter besvarades med starka ja och många nej, hvarjemte votering begärdes.
Jag hemställer, om frågan forsenar votering.
Mig synes den dertill vara af alltför obetydlig vigt, helst sedan 2 Stånd bifallit betänk, och jag tyckt mig på ropen finna, att majoriteten här jemväl synes böjd för denna mening.
Jag föreställde mig, som hade Hr Gr. o. Landtm, fnnnit svaren för återre - S Den 3o Ap|riI c. m. 365 miss öfvevägande, och begärde derföre votering.
Om deremot återremissen anses afslagen, så afstår jag.
PROTOCOLL, HALLNA hos HÖGLOFLIGE IBlNIHDBffitS&ÅiPaa ®®in TID #rt0tima Utlwfragm i #t0ch!)0lm ÅK 1859-1860. in tult' itiiftet.
STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1861. .. ■ ä-■ ; ■- ■ - 3 Onsdagen den \
Augusti 1860.
Plenum kl. 10 f. rn.
Justerades 7 prot.utdrag för den 28 sisth Juli samt pioniprot. lör den 12 nasti.
Företogs val af två Revisorer för innev:de års revision af Stats-, Banko- och Riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning, efter Frih Leijonhjelm, Carl Gustaf, Kammarh., och Frih. Oxenstjerna af Eka, Carl, Hofmarskalk; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde:
Frih. Stjernstedt, Lars, HofrättsRåd; Frih. Manderström, Carl, Ståthållare; båda med 20 röster.
Anmäldes och bordlädes StatsUtskottets Utlåtanden: N:o 145, i anledn. af väckta motioner ang:de förändring af sättet för markegångsprisens bestämmande; och N:o 146, i anledn. af K.
Skrifvelse ang:de väckt fråga om förhöjning i ersättningen till svaga soldatrotar; samt LagUtskottets Betänkande!):
N:o 41, i anledn. af väckta motioner om upphäfvande af bysättning; N:o 42, i anledn. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om uprättande af boupteckning, äfvensom rör:de vård af död mans bo; och N:o 43, i anledn. af gjorda framställningar örn ändring uti och tillägg till vissa delar af 7:de kap.
Rätteg.Balken, sådant det lyder uti K.
Förordn. ang:de inteckning i fast egendom d. 13 Juli 1818.
PresteSt:t ankommet prot.utdrag N:o 363, med inbjudning till de öfriga lliksStånden att instämma i PresteSt:ts, vid behandling af 88:de punkten i StatsUtsk:ts Utlåt.
4 Den 1 Angust i f. m. N:o 123, fattade beslut, att, med ogillande af Utsk:ts yttrande.
St. för tillvägabringande af erforderlige nybyggnader och förändringar i husen på den Upsala Universitet tillhöriga gård, der Kemiska Institutionen förut var belägen, samt dess inrättande till lokal för Exercitiimästarne och deras Institutioner, må bevilja ett anslag af 32,000 r:dr, att från Riksg.Kontoret för en gång utgå.
Då en fråga blifvit afgjord efter långvarig diskussion och isynnerhet genom votering, brukar R. o. Ad. icke frångå sitt fattade beslut, såvida icke några nya skäl tillkommit, som kunna förtjena särdeles afs:de.
I afs:de å denna fråga har sådant icke inträffat, och jag får derföre anhålla, att R. o. Ad, nu, i likhet med hvad vanligen eger rum, måtte afslå den gjorda inbjudningen och vidblifva sitt förut fattade beslut.
Sedan Hr von Francken härefter begärt ifråg:de prot.utdrag på bordet, förklarade H.
Landtm., att detsamma komme att der hvila.
Vid punktvis skedd föredragning af Be v i 1 ln.
Utsk :ts d. 28 sistl.
N:o 32, rörande vissa ännu icke afgjorda tullbevillningsfrågor, blefvo de af Utsk:t uti Mem:t föreslagna voter:s-propos:r af R. o. Ad. godkände.
Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Bevilln.Utskrts d. 28 sistl.
N:o 33, i anledning af RiksStåndens skiljaktliga beslut ang:de stämpelpappersafgiften.
Utskits under N:ris 1,2, 3, och 4 afgifne förslag till voteringspropos:r.
Utskrts till R. o. Ad. samt BorgareSt:t aflåtne inbjudning rör:de stämpel å boupteckningar, samt voter.propos:ri N:o 5.
Gr. Lagerbjelke: Då R. o. Ad., förra gången denna fråga förevar, fattade sitt beslut efter mogen öfverläggning, anhåller jag att det Högiofl. St:t behagade, med afslag å den gjorda inbjudningen, godkänna den af Utsk:t i denna punkt föreslagna voter.propos.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställda proposfr, blef Utsk:ts inbjudning afslagen saint den föreslagna voter.proposm godkänd.
Utsk:ts inbjudning till R. o. Ad. rör:de stämpel å eertepartier och kontrakter samt voter.proposme N:ris 6 och 7. Gr.
Af samma skäl, som jag hade äran an föra vid föregående punkt, anhåller jag att R. o. Ad. ville, med Den 1 Augusti f. m. 5 vidblifvande af sitt förut fattade beslut, godkänna den föreslagna voter.proposm.
Dppå härefter gjorda propos:r, afslogs Ulsk:ts inbjudning och godkändes de föreslagna voter.propos:ne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Be v i 1 In.- Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskits d. 21 oell 28 sisth Juli på bordet lagde Betänk:de N:o 11, i anledning af väckta motioner om förändring i vissa delar af K.
Förordningen d. 27 Nov. 1857, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distiilerade spirituösa drycker.
Utsida hemställan i enledn. af Hr Waerns och Riksdagsfullmm Anders Gudmundssons motioner ang:de förändring af stadgandet i g 1 om det minsta belopp bränvin, som finge säljas af andra än dem, som blifvit till bränvinsförsäljning särskildt berättigade.
Jag bar inom Utsk:t icke kunnat bi träda den åsigt, som ligger till grund för afstyrkande af hr Wserns motion om höjande af minimum för bränvinsförsäljning, emedan jag tror att ett så lågt minimum som 15 kannor ovilkorligen måste leda till författningens eluderande.
Då emedlertid opinionen i detta fall icke ännu är så utbildad, att jag kan hoppas någon förändring härutinnan, vill jag icke nu framställa något förslag i denna syftning, utan har velat anmäla denna min från Utsk:ts skiljaktiga åsigt, för att för framtiden hafva händerna fria.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos., blef Utsk:ts förevide hemställan af R. o. Ad. bifallen.
Utslcts öfriga yttranden rör:de g 1, samt hemställanden ang:de §§ 2—4, § 5 och'§§ 7—10.
Biföllos; hvarjemte Utskits i det vid Belänk:t fogade transsumerade förordningsförslaget intagna förslag till förändrad redaktion af § (44) ny 45, hvilket föredrogs i sammanhang med Utslcts sista hemställan i afs:de å §§ 2—4, blef af R. o. Ad. godkändt.
Utsk:ts under § 11 gjorda hemställan.
Frih. Posse, Johan August:
Jag skulle för min del önska afslag § Utsk:ts framställning och bifall till Prosten Emanuelssons förslag.
Det var en af de aldra vigtigaste grundsatser, som gjorde sig gällande vid antagandet af den nya bränvinslagstiftningen, att det måtte vara kommunernas på landet rätt att befria sig från all bränvinsutskänkning.
Ett af de största hinder härför är den för gästgifverierna bibehållna rättigheten att utskänka bränvin och andra spirituösa drycker.
Det blef vid förra riksdagen genom diskussioner i andra Stånd utredt, att en sådan rättighet i sjelfva verket icke förefinnes, ty från början hade gästgifvaren blott skyldighet
Den 1 Augusti f. tu. att hålla mat åt resande.
St:r ansett sig af sedliga motiver befogade att inskränka bränvinsbränningen, torde kommunerna hafva full befogenhet att inskränka och förbjuda denna varas utskänkning.
Man säger att det skulle blifva en stor olägenhet för resande att icke kunna få en sup bränvin pä gästgifvaregården, men denna stora förmån kunna de ganska lätt gå miste om i alla fall, emedan gästgifvaren visserl. har rättighet men icke skyldighet att tillhandahålla dem densamma.
På de grunder, jag nu anfört, anhåller jag om §:ns återremitterande till Utsk:t.
Man kan visserl. icke bestrida den siste värde talarens motiver eller det välmenande syftet i hans framställning, men jag tror icke hans åsigt .har någon utsigt att vid denna riksdag vinna bifall och godkännande, och jag anser icke heller nödvändigt att R.
St:r nu befatta sig med denna fråga, emedan, om verkligen ingen laglig rättighet förefinnes för gästgifvarne att ulskänka bränvin, det står K.
M:t öppet att utan vidare omväg meddela i afs:de härå de föreskrifter, som kunna vara af behofvet påkallade.
Om den fråga, som nu är under öfverläggning, vore det vid den riksdag, då författn.n i ämnet första gången beslutades, kunde det vara skäl att lala derom; men sedan denna tid hafva förhållandena i många afs:den betydligt förändrat sig.
Genom de föreg:de författmna i ämnet har nemi. gästgifvarnes rättighet till bränvinsutskänkning blifvit respekterad och erkänd, och då vore det väl icke lämpligt att nu helt tvärt återtaga delta erkännande och stryka bort denna deras rätt.
Jag anhåller oin bifall till Utsk:ts Betänk, i denna punkt Frih.
Jag har begärt ordet för att yttra mig i samma syftning som Gr.
Lagerbjelke, så mycket heldre som det finnes ett ganska verksamt korrektiv emot missbruk af den ifrågav:de rättigheten deruti, att taxeringskomitén kan åsätta rörelsen en högre beskattning.
Man må också ej glömma, att denna rättighet till bränvins utskänkning blifvit tagen i beräkning vid bestämmande af gästgifveriets egendomsvärde, och man bör väl icke med ett enda penndrag deri göra en säkert icke obetydlig förändring.
Jag skulle ganska gerna gå inpå Frih.
Posses förslag, om jag icke trodde att det alltför mycket ingriper i erkända rättigheter.
I det Sammansatta Ulsk:t var en ganska liflig öfverläggning om denna punkt, och isynnerhet från BondeSt:s sida gjorde sig åsigten att förkasta motionen med bestämdhet gällande.
Man anförde exempel på ganska många gästgifverier å landet, som gått till salu och för hvilka betalts ett betydligt högre pris- med afs. å den rättighet till bränvinsutskänkning, som dermed följde.
Det var äfven detta förlnde som gjort att R.
St. förut icke ansett sig kunna rubba dessa bestående rät - Den 1 Augusti f. m. 7 tigheter, lika litet som deras, hvilka i staderna hade äldre rättigheter.
I tidens längd skall det öfverklagade förh:det väl allt mer och mer afhjelpas, dels derigenom att vederb:de blifva högt taxerade för sin bränvinsutskänkning, dels också derigenom att man vid gästgifverirörelsens öfverflvttande på ny entreprenör kan stadga ett sådant vilkor, som nu blifvit ifrågasatt.
På dessa grunder vågar jag anhålla om bifall till hvad det Sammansatta Utsk:t i denna punkt hemställt.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förevrde hemställan, framställde H.
Exc. propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Utskrts under §§ 13—15 afgifna första hemställan, i anledn. af Dokt.
Sandbergs motion om upphörande af den i g 15 omförmälda bortauktionering af minuthandels- och utskänkningsrättigheter.
Det system, som nu är rådande, att genom auktion till den mestbjudande uplåta bränvinsutskänkningen, har i allmänhet lyckats ganska väl i städerna, men är deremot ingalunda lämpligt å landet, der krogrörelsen vanligen icke kan med fördel utöfvas annat än på ett enda ställe inom socknen, hvilket genom sin belägenhet är tjenligt dertill.
Innehafvaren af en sådan lägenhet blir då den ende spekulanten, och någon konkurrens är icke tänkbar.
Deremot har det visat sig, att taxeringsoch pröfningskomitéerna i allmänhet varit ganska stränga i afs. å gästgifverierna, hvarföre jag tror det vore bättre, om de finge befattning äfven med krogarne å landet, på sätt Dokt.
Sandberg föreslagit.
Jag anhåller i sådant syfte om återremiss af denna punkt i Utsk:ts Betänkide. llr Nordenfelt, Enar:
I den siste värde talarens yrkande får jag instämma på de af honom anförda skäl.
Det nuv:de förh:det kan ofta föranleda till de största orättvisor, såsom t. ex. då en lastageplats är belägen i närheten af en gästgifvaregård, och kannebeloppet bestämmes genom en sken-auktion, hvarefter gästgifvaren kan upsättas till en långt högre afgift än den andra krögaren fått vid auktionen betala.
Jag tror sål. det är aldeles nödvändigt att åt taxerings- och pröfningskomitéerna öfverlåta att ålägga krogarne på landet beskattning efter det kannebelopp, som de kunna antagas försälja, och torde, för vinnande af delta syfte, återremiss till Utslot böra beviljas.
Den föreskrift, hvarom här är fråga, har varit oförändrad alltsedan 1850.
Man ansåg då, att samma princip borde följas för landet och städerna, men erfarenheten har visat, tt resultaterna blifvit högst skiljaktiga för dessa båda olika kategorier.
Jag har sål. ingenting emot den önskade förändringen, 8 Den 1 Augusti f. m. utan tror att mera rättvisa skulle vinnas, om pröfningskomitéerna i sista instansen finge befattning med åsättande af denna beskattning.
Den erfarenhet, jag såsom Landshöfding vunnit af förhållandet å landet, öfverensstämmer h. o. h. med hvad Gr.
Lagerbjelke här framställt, hvadan jag instämmer i yrkande om återremiss för vinnande af en föreskrift i den syftning han önskat.
Det är visser), möjligt, att det nuvarande sättet att bortauktionera utskänkningsrättigheterna å landet kan vara förenadt med några olägenheter, men säkert, skulle sådana icke eller kunna undvikas genom antagande af det nu gjorda förslaget.
Det är nemi. nu föreslaget, att dessa auktioner skola hållas innan Sept. månads utgång året förut, men då hafva redan icke allenast taxerings- utan äfven i allmänhet pröfningskomitéerna slutat sina arbeten.
Krögaren skulle sål. oj förrän under loppet af följande år kunna få veta beloppet af den skatt, han hade att erlägga, och detta är så mycket obilligare, sorn han således icke, i likhet med gästgifvaren, kunde afsäga sig den sökta och vunna rättigheten.