Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får för det första inför Högloflige Ridderskapet och Adeln förklara att, såsom Chef för StatsContoret, talar jag ogerna i detta ämne, der endast handlingar rätteligen kunna föra talan och afgöra målet.
Vidare bör jag förklara, att jag tar Herr** Friherre Boije alldeles fri från all tillvitelse att hafva misstänkt StatsContoiret; dermed höra vi alldeles icke uppehålla oss.
Verket svarar för sig sjelft, och har det alltid gjort.
Dessutom är Widegren äfven en Ledamot af StatsContoiret, lika såsom Lunnius var det.
Hvad som från den senare utgått måste åtminstone nu mera hafva den slags personliga impartialitet, som blir en följd deraf, att personen gått ur verlden.
Jag vill nu blott erinra derom, att ett RiksHufvudBokslut är ett alfvarsamt arbete.
Det är ej fråga om redogörelse för StatsContoirets Cassa.
Den gores livart år.
Det är RänteKammarBoken.
Men här är fråga om redogörelse för hela Riket, som Titeln RiksHufvudBok äfven utmärker; hvarenda redogörelse skall der intagas, och detta arbete kunde lika så väl sammandragas uti någat annat Verk , som i StatsContoiret; man må sålunda icke kalla det för StatsContoirets Räkenskap, eller säga, att StatsContoiret är dervid partiskt.
Efter inrättningen af vårt Uppbörds Verks Administra - Den 5 Junii. 191 tion och Controll, hörer arbetet snarare till KammarColIegium, än lill StatsContoiret, som är blott en GeneralCassa, hvilken redovisar
För omhändertagne penningar, genom RänteKammar-Boken
Man synes nu känna bekymmer deröfver, alt StatsCommissarien Widegrens Bokslutsarbete skall stanna med år 1814, i sanning ett öfverflödigt bekymmer.
Man må komma ihog, att ännu är ej bok färdig för något år:
Att den skall afslutas för 1810, 11, 12, i3och 14.
Sålunda för 5 år: att detta tar mycken tid: alt Riksens Ständers Revisorer sammankomma 1820, och då kunna bedÖmma bägge methoderna: jag skall för min del vara nöjd, om StatsContoirets
Bokslutsarbete då kan vara färdigt för 2 år.
Annat är methoden — annat att föra in ziffror.
Man behöfver ej se ziffrorne för att bedömma methoden, eller ock kan man, om man så vill, införa samma års ziffror i de bägge olika Boksluten: allt som man behagar, eller anser sig behöfva; blott man dömmer sanntj det vill säga, utan partisinne eller fördom.
För öfrigt torde man ej underlåta besinna, att det återstår ännu en hög auetoritet, innan det blir beslut: en sådan nemligen, som har ett stort interesse deruti, att RäkenskapsVei’ket är på ordentlig fot, att balancer kunna upptäckas; att uppbörden går in i rättan tid o. s. v. Det är nemligen Kongl. Maj:t, hvars ja eller nej hörer härtill; som har till omsorg att Riksens Ständers dispositioner också med ord - 192 Den 5 Junii. ning och säkerhet bringas till verkställighet; hvadan det synes som man borde häldre se, att ett sådant ämne långsamt men fullständigt erhåller sin utveckling, än att, för nyhetens skull, ulan undersökning antaga, hvad erfarenheten sedan skulle upplysa hafva varit förhastadt och skadligt.
Friherre Wirse'n har till en del förekommit mig, i det han upplyst, att Widegrenska RiksHufvudBokslulet börjar med 1810 och skall gå lill i8i5.
StatsUtskottet har icke föreslagit, att det skulle afbrytas; utan tvärtom att det borde under den bestämda tiden fortgå.
Innan man gör anmärkningar, tyckes det vara nödigt att rätt fatta Utskottets Betänkande.
Det lärer således nu mera ej vara någon annan anledning till skillnad i meningarne, än den som skulle kunna härleda sig från Utskottets förslag, att de båda methoderne för olika år användas, men det är ju fullkomligt likgiltigt, endast man vid nästa Riksdag blir i tillfälle att jämföra bägge methoderne, och äger en fortgående RiksHufvudBok; det är af Titlarne och ej af ZifFrorne, som en Bokföringsmethod kan bedömas, och jemföras med en annan, i afseende på enkelhet och Controll.
Är Räkenskapsmethoden invecklad, så att man nödgas förvandla persedlarne, påstår jag att den är obeqvämare än en räkning, der man har den verkliga ziffran för ögonen, och kan collationera den med verificationerne.
I öfrigt vågar jag försäkra, att af en återremiss annat ända - Den 5 Junii.
193 mål ej är att vinna, än att få Betänkandet oförändradt tillbaka.
StatsUtskottets ])luralitet har ej önskat annat, än att få se och pröfva håda Förslagen,, Grefve Mörner, Carl Stellan:
Jag hör alltid med nöje Friherre Boije såsom vältalare, Ekonom och Politicus, men jag hör ogerna , att han kastar skugga på Rikets Embetsman; och jag uppmanar honom alt stå upp på sin bänk, och gifva tillkänna, hvilken eller hvilka han menat med de Embetsman, som skola lagt hinder i vägen för verkställandet af det vigtiga arbete, hvilket nu är i fråga; jag bekänner upprigtigt, att det varit mig oförmodadt, att behöfva göra Friherre Boije en sådan uppmaning.
Då Herr Friherre Gederström ganska rigtigt påmint om nödvändigheten ”att rätt fatta meningen af Utskottets Betänkandej innan mati gör anmärkningar deremot;" får jag anhålla, att det ifrågavarande stället af Betänkandet måtte blifva å nyo uppläst, i händelse den värde Ledamoten verkeligen anser det vara misstag, då jag trott att Utskottet tillstyrkt, att "Widegrens RiksHufvudBoks arbete borde upphöra med utgången af år 1814* Det skulle fägna mig, om jag härutinnan hade missförstått Utskottet.
Emedlertid får jag förklara, att jag ingenting annat yrkat, än blott att Herr Widegrens RiksHufvudBok måtte , jemte StatsContoirels, få Ridd. 0. Ad.
I Afd. *3. 194 Den 5 Junii. fortsättas, så långt det möjligen till nästa Riksdag kan medhinnas, äfven efter år 1814* Friherre Boije:
Den upprigtiga agtning jag hyser för den Ledamot, som uppkallat mig, ålägger mig en särskild pligt, att med sagtmod behandla hans framställning.
Jag skulle kanhända annars med mera skäl kunna återvända uppmaningen till framställaren sjelf? emedan det är ganska visst, att jag icke kastat skugga på någon.
Jag har sagt, alt Emhetsmän gifvas, som icke gått Widegren till motes; men detta är icke att kasta skugga, ty annat är, alt brista i pligter, och annat är att söka dem, att gå dem till mötes.
Såsom bevis på sanningen af hvad jag sagt, behöfver jag blott åberopa, hvad i allmänna Bladen, under nu påslående Riksdag, varit infördt; äfvensom den tryckta berättelsen af Riksens Ständers Revisorer, der Allmänheten underrättas, att vissa LandshÖfdingar vägrat lemna Widegren de upplysningar han begärt; och till orsak för detta vägrande anfördt, att då upplysningarne fordrade ett vidsträckt besvär af LandsContoiren, så kunde detta ej åläggas utan serskilt vedergällning, dertill medel icke voro anslagne.
I åberopandet af offieielt uppgifne facta ligger ingen skugga; och aldrig skall man erfara, att jag någonsin kastar skuggor.
Må man lemna mig så i fred, som jag gerna lemnar alla andra.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Den 5 Junii. 195 Adeln ansåg öfverläggningen i detta ämne fulländad.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg devid StatsUtskottets Betänkande gjorde anmärkningar höra föranleda till återremiss deraf.
Jag begär votering.
Jag har i detta ämne icke tält för annat, än de mäst billiga åsigter.
I stället för att vederlägga mig, har man gjort mig orätt; och det är då, kan hända, ursägtligt att jag går så långt jag kan.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, lill besparande af den tids utdrägt en votering skulle medföra, Friherre
Boije behagade från sin begäran derom afstå.
Jag har ganska upprigtigt yppat, att det var känslan af erfaren personlig oförrätt, som förmådde mig, att icke gifva efter, men om Ridderskapet och Adeln finnér sig besvärad af voteringen, så afstår jag derifrån; likväl med yttrande af den önskan, att de Ledamöter, som gifvit mig meningar, hvilka jag icke haft, ville upphöra dermed. 196
Den 5 Junti.
Då Friherre Boije nu afstålt från votering, hvilken han säger sig af personliga förhållanden hafva begärt; så nödgas jag för sjelfva sakens skull yrka votering.
Jag anser det af högsta vigt, att Herr Widegrens RiksHufvudBok må, jemte StatsContoirets, fritt fortsättas, så långt Författaren kan till nästa Riksdag medhinna; och att man alldeles icke nu bör inskränka detta arbete blott till utgången af år i8i4- IIans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Herr Cederskjölds rätt att erhålla votering vore ostridig; men då ganska många vigtiga mål för närvarande berodde på Ridderskapets och Adelns handläggning, hemställde Hans Excellence, om icke Herr Cederskjöld, till tidens vinnande, äfven skulle behaga från votering afstå.
Då flere Herrar Ledamöter hördes önska att votering måtte undvikas, yttrade Herr Cederskjöld:
För att ådagalägga min beredvillighet, att gå Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns önskningar till mötes, vill jag, så framt ingen understödjer mig i begäran om votering, derifrån afstå; och i sådant fall åtnöja mig med reservation emot beslutet.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven oah LandtMarskalken gjord proposi - Den 5 Junii. 197 tion, blef StatsUtskottets Betänkande af [Ridderskapet och Adeln bifallit.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji aflåtne, samt den 3 dennes på hordet lagde hemställan, angående Revision af Förvaltningen utaf de under Kongl. KrigsCollegii disposition ställde Cassör.
Herr Lorichs_, Nils:
Till äfventyrs gjorde jag häst att i fortsättning blifva trogen min löresatts och med stillatigande låta närvarande Riksdagsärender passera, hvilket ock mäst vore öfverensstämmande med min ålder och talförmåga; men jag utbeder mig likväl, att få anföra några ord i denna sak; hvarefter Herr Lorichs uppläste följande:
Vid genomläsningen af StatsUtskottets nu framstälte Betänkande, som innehåller hemställan, att, i likstämmighet med hvad om Revision öfver StatsVerkets tillstånd och förvaltning blifvit stadgadt, de under Kongl.
KrigsCollegiuni ställde Cassör, som tillhöra Krigsmanshus- Boställs- och PassevolanceVerken, måtte undergå granskning af Riksens Ständers Revisorer, har mig förekommit, att medelst bifall härtill skulle man sträcka sig till det, som har lika litet sammanhang med Statsverket, som andre allmänt kände Cassör, till exempel RiddarhusCassan, Armeens PensiousCassa, BrandFörsäkringen, EukeCassan &c. Jag 198 Den 5 Junii. värderar Utskottets goda afsigt, och högaktar hvarje Ledamot derstädes.
Jag vill ock icke afvärja, hvad Revision som hälst, eller undandraga densamma för hvilken Gassa, sorn det än må vara; men Riksens Ständer måtte stadna vid det ämne, som dem tillhör, och ej gå derutöfver.
Rigtigheten af denna tanka i tillämpning af berörde Cassör är påtaglig, enär man erindrar sig, huru de utan all gemenskap med Statsverket äro sammansatta och tillkomna.
Må det mig derföre tillåtas, att härom i all korthet lemna en upplysning, som kan hända jag mer, än någon annan, är i tillfälle, att meddela efter en öfver 49 år oafbruten tjenstgöring inom detta Collegium, och sedan jag utan alt framföra något slags anspråk på förtjenst, torde kunna med bevis styrka, att jag märkcligen bidragit lill förkofran af desse Cassör, genom en flerårig handläggning vid de förstnämnde, och en kortare vid den sistnämnde.
Hvad således först angår Krigsmanshus» Cassan; så härleder den sin upprinnelse från de gåfvor i pengar, som fordna Regenter och privata personer dertill anslagit; från de hemmansräntor, som dertill blifvit donerade: från de afgifter, som vid befordringar och eljest af publique Embels- och Tjenstemäns löner, arfvoden med mera, skola erläggas, och lill hvilkas förökande Riksens Ilögloflige Ständer vid 1809 års Riksdag, på mitt då afgifna Förslag, lemnade bifall, men aldrig tillhört Statsverket och aldrig derifrån blifvit tillskjutne.
Den 5 Junii. 199 Beträffande åter BoställsCassan; så har Början dermed blifvit gjord af de Reservehemmans-räntor, som äro från indelningen hvarje indelt Regemente tillslagne, af de afgifter, som utgöras från de Boställen, som hafva Säteriefrihet m. m. och enär det befanns, att hvad sålunda årligen influtit, och ej af Regementerne blifvit begagnadt för sitt ändamål, nämligen OfficersBoställens förseende och underhållande med Caractershus, hitdrogos de således i LandtRänterierne samlade Summor, och sammanslogos till ett Capital, som gjordes frugtbärande, och genom tillfälligheter så ökat sig, att det tillskott, som af StatsYerket ofta varit påkalladt och lika ofta lofvadt, ej vidare blifvit af nöden, utan besörjer Cassan genom sin egen fond de byggnader och reparationer på OfficersBoställen, som reqvireras, samt bestrider icke allenast de inqvarteringspenningar, som böra tilldelas Officerare, hvilka sakna Caractershus, utan har ock på sig öfvertagit de afgifter för Boställslöse, som tillförene ålegat Statsverket; varandes i BoställsOrdningen vid ett vite af iooorde Daler Silfvermynt förbjudit, alt till annat än deri utsatt ändamål använda Cassan.
Vidkommande sluteligen MötesPassevolanceCassan, så grundar den sig på Contracter, som blifvit afslutne med de Rust- och Rotehållare, som deri frivilligt ingått på i5 år på vinst och förlust, om föda och underhåll vid en fastställd mötestid, för att slippa anskaffa och transportera den vanliga Möteskosten, hvar - 200 Den 5 Junii. med StatsYerket hvarken någon tid haft, eller får kännedom.
Men härvid hör jag ej heller undgå tillägga, att, i likhet med föreslående Mötes Passevolance, är äfven en annan lika beskaffad med Cavalleriet om underhållet af deras Tross afslutad och under redovisning ställd.
Enär nu dessa Cassör förvaltas, och medlen disponeras efter de af Kongl. Maj:t serskilt i nåder utfärdade Reglementen och Författningar; när Bokslut för dem årligen uppgöres, och i vanlig väg öfverlemnas för att i Kongl.
KammarRäften granskas till ernående af decharge; är det svårt att inse nödvändigheten och nyttan af någon ytterligare åtgärd dervid af Riksens Ständers Revisorer ; hvadan jag tillstyrker afslag på Betänkandet, eller, i händelse af återremiss, att dessa välmenta erindringar måtte dermed åtfölja, och communication häraf ske med de öfrige respeclive Stånden.
Den föreslagne Revision af de under KrigsCollegii förvaltning ställde Krigsmanshus- .Boställs- och Mötes-Passevolance-Cassorne, anser jag blott lända till förökande af Revisorernes göromål, utan att medföra någon nytta, eller bättre Controll, än den som redan finnes, emedan Räkenskaperne för dessa Cassör äro underkastade Revision i Kongl. KammarRätten.
Af samma skäl, som KrigsCollegii Cassör af Riksens Ständers Revisorer skola revideras, borde Den 5 Junii. 201 alla Allmänna Verks eller Corpsers räkenskaper äfvenväl blifva det, och olämpligheten af en sådan anstalt, om den också skulla vara laglig, synes mig icke behöfva bevisas.
Skulle Revisions manien få fortgå utöfver de i lagen stadgade gränsor, så få vi sluteligen skatta oss lyckliga, att icke hvarje enskilt Cassa blir underkastad Revision af Riksens Ständers Revisorer.
Enligt Grundlagen åligger det Revisorerne att granska, huruvida de af Riksens Ständer, under bestämda Titlar, gjorda anslag under sine bestämde Titlar blifvit använde, men granskningen af medlens förvaltning inom Titlarne, beroende på enskildte personers Embetsåtgärder, tillhör ej Ständernes Revisorer, utan ensamt KammarRätten.
Jag tillstyrker alltså afslag å Betänkandet.
Hans Exceilence gjorde proposition till bifall af StatsUtskoItets Betänkande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Exceilence hemställde, att Belänkandet måtte afslås.
Herr Påhlman, Otto Fredric begärde votering.
Ilans Exceilence Hr Grefven och Landt - 202 Den 5 Junii.
Marskalken yttrade, att som Ridderskapet och Adeln, innan beslut i detta ämne fattas, torde böra närmare känna så väl upprinnelsen som förvaltningen och Styrelsen af ifrågavarande Cassör, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade Utskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisa.
Till det slut* som pluraliteten synes åsyfta, tror jag, att vi säkrast komma, om vi, i anledning af de anmärkningar, som Herr Lorichs gjort, infordra Utskottets Utlåtande deröfver.
För min del tror jag, att sådane upplysningar äro bär nödvändige.
Jag skall visserligen icke vedersaka livad jag, i frågan om Revisorernes rätt, förut i dag anfört.
Att bevara Ständernes rätt, skall alltid af mig anses tillhöra mitt kall af Riksdagsman; men just för att med säkerhet göra det, bör jag först taga all nödig upplysning; Och det är endast derföre, som jag här begär återremiss.
Om Betänkandet af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteras, afstår jag från min anhållan om votering.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef StatsUtskottets Betänkande i anled - Den 5 Junii.
203 ning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återlorvisadt.
Utdrag af Protocollet, hållet hos HögJoflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, deri 5 Junii 1818.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskoltets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 3 dennes på hordet lagde Utlåtande, i anledning af den Berättelse, som de till Stats-, Banco- och RiksgäldsVerkens Öfverseende förordnade Revisorer afgifvit öfver StatsVerkets Förvaltning och Räkenskaper åren 5812 till och med i8i5, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt.
Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 3 dennes på hordet lagcle Utlåtande angående KrigsFondcn, samt Serskildte Committerades förvaltning af Allmänna Medel, beslöt Ridderskapet och Adeln, så väl alt till BancoUtskottet remittera StatsUtskottets hemställan, det Banken måtte förskottsvis tillskjutas de 596,400 Riksdaler KrigsFondsMedel, hvilka borde af RiksgäldsContoiret disponeras till inlösen af KrigsCominittéens den 1 nästkomman - 204 Z>£/z 5 Junii. de Julii förfallne invisningar, sorn ock alt StatsUtskottets Utlåtande i allt öfrigt gilla.
S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från StatsUtskottet inko rane, samt den 3 dennes på hordet lagde, Utlåtanden: i:o
Af den 26 sistlidne Maji, i anledning af erhållen remiss utaf Riksens Ständers Revisorers till granskning af Stats- Banco- och RiksgäldsVerken nästlidne år gjorde anmälan angående Hospitals- och Lazarettslnrättnin garnes Fonder; 2:0
Af samma dag, angående de till Saltpettertillverkningens upphjelpande i Riket anslagne Medel; 3:o Af samma dag, angående Postverkets Intrader; 4:o
Af den 28 sistlidne Maji, angående de af Riksens Ständer förordnade Revisorer anmärkte omständigheter rörande redovisningen för TullVerkets Medel; 5:o
Af samma dag, angående ChartasSi gillatseMedels redogörelsen; 6:0
Af samma dag, angående RiksHuf VudBokslutet.
Vid förnyad föredragning af StalsUtskottets den 26 sistlidne Maji aflåtne, samt Den 5 Junii.
205 den 3:dje dennes på bordet lagde hemställan, angående Revision af Förvaltningen utaf de under Kongl.
KrigsCollegii disposition ställde Cassör, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma hemställan, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremittera.
Högloflige Ridderskapet och Adeln utskiljdes kl. half till 3 eftermiddagen.
Lördagen den 6 Juna.
Företogs till pröfning Sammansatte Statsöcli Banco-Utskottens den 16 sistlidne Maji afgifne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 sistlidne April meddeldte Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition den 10 December 206 Den 6 Junii. 1817, angående allmänna Penningerörelscn och Myntvärdets upprätthållande.
Sedan ej mindre ifrågavarande Utlåtande, än de dervid fogade af åtskillige Ledamöter i Utskotten afgifne särskildte meningar blifvit uppläste, hemställde Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken om icke, enär Utskotten till lättnad vid målets pröfning, i slutet af Betänkandet framställt resultaten deraf uti \\ serskilte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att berörde punkter nu linge hvar efter annan till afgörande företagas.
Hvarvid likväl och då första och andra punkterne af Betänkandet med hvarandra ägde nära sammanhang, Hans Excellence föreslog, att de samma kunde på en gång till öfverläggning och pröfning förekomma.
Härefter upplästes första och andra punkterne, hvilka voro af följande innehåll: 1:0
Närvarande omständigheter medgifva ännu icke vidtagandet af något sådant Riksens Ständers Beslut, som skulle lemna till resultat ett bestämdt förklarande af Sedelmyntets Silfvervärde. 2:0
I följd häraf förblifva Bankens Växelfunctioner (med det i to punkten, rörande utväxling af nytt Silfver - skiljemynt, Den 6 Junii. 207 gjorde undantag) hvilanda intill nästa Riksdag; då dermed kommer att förhållas efter det förordnande j som Riksens Ständer i afseende der åi j meddela.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf j uppläste följande:
Jag liar redan förut sökt omständeligen visa, att realisation är det enda sätt att återställa fullkomlig stadga i vårt myntväsende, och att på en gång häfva alla de financiella oredor, som genom den allmänna Creditens förstörande utbredt nöd och förlägenhet i näringarne, samt tröghet och stockning i Allmänna rörelsen.
Förr eller senare måste också realisation företagas; och jag tror mig förutse att det ej kan dröja länge, innan öfvertygelse!! om dess nödvändighet blifver allmän.
Jag vågar likväl redan förmoda, att ingen, som med alfvar sökt tänka sig in i financeväsendet, kan tvifla på nyttan af myntvärdets stadgande: så att man ännu en gång kunde blifva säker, att skatterna kommo att utgöras efter samma värde, som de beviljades och utskrefvos: att alla Skuldsedlar och andra penningeContracter blefvo liqviderade efter samma värde, som de skrefvos: och att man kunde ingå i företag utan fruktan, att en mellankommande förändring i myntvärdet kunde tillintetgöra den klokaste plan.
Utan tvifvel « är det således egenteligen endast misströstan om möjligheten att, utan äfventyr för Banken, kunna utföra en realisation, som nu lig - 208 Deli 6 Junii. ger lill grund för betänkligheterna deremot; Jag medger också gerna, att realisation ej bör företagas för det närvarande, sedan Banken blifvit ålagd att, i och för Disconternas utredning, utgifva några Millioner nja sedlar, samt att vidkännas ännu obestämbara förluster.
Allt detta mäste utan tvifvel förorsaka en ny rubbning i Bancosedlarnes silfvervärde; och man har all anledning befara, att den nu skeende stora Sedelutsläppningen, och enligt
Utskottens förslag derpå följande temligen hastiga indragningen torde förorsaka en betydlig skakning och föränderlighet i myntvärdet, — intill dess den till belopp någon tid oförändrade myntstocken omsider hinner sätta sig i jemnvigt med landets production och varumängd, då Coursen, så framt man blott vill lemna honom ostörd, skall stadga sig, och blifva det säkraste uttrycket af myntets verkliga värde.
Då först kan en realisation företagas, nemligen efter det värde, som sedlarlie då verkeligen äga.
Om Banken utvexlar, eller om jag så må säga, säljer Silfver till betydligen lägre pris, än hvad det, i anseende till myntstockens förhållande till landets varumängd, verkligen äger; så uttages det ur Banken och utföres, till dess den circulerande myntstocken härigenom blifvit så förminskad, att Varornas Representant, Silfret, fallit i landet till samma pris, som Banken derpå utsatt; eller med andra ord: till dess återstoden af den circulerande myntstocken kan mäta varorna i landet med samma mått, som Den 6 Juni i f. m. 209 Som Banken.
Då man nu omöjligen kan på förhand bestämma hvad värde våra MyntRepresentativer, till följe af Discontutredningarne, kunna komma att erhålla, och jag derföre nödgas öfvergifva hoppet, att genom realisation nu genast se Sedelmyntets värde stadgas, kan jag likväl ej underlåta att föreslå en åtgärd, hvarigenom trygghet skulle vinnas emot olägenheter af möjliga förändringar i Myntvärdet, och under ajvaktan af dess stadgandej förberedelse göras till en framtida Realisation.
Denna åtgärd består i följande: 1:0
Silfver skall hädanefter anses såsom Rikets Hufvudmynt, med rättighet likväl att i alla slags licjvider nyttja BancoSedlar efter faststäldt agio. 2:0 Alla Skuldsedlar och andra PenningeContracter, som hädanefter skrifvas, skola, oansedt i hvad Myntsort summorna utsättas, liqvideras efter deras ursprungliga Silfvervärde.
Detta ar egenteligen blott en tillämpning af Allmänna Lagens stadgande i IX Gap. 2 §.