Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande och då ingen han gå i borgen derföre, att arbetet blir färdigt för besagde summa , fruktar jag att \id nästa Riksdag ytterligare bidrag kan påfoidras.
Och som den lörsta skadan alitid år den minsta, tror jag det vare klokast att innehålla allt understöd för Canalarbetet , och låta Actionärerne igenom nya tillskott efterhand fårdiggöra Cknalen.
Många af nuvarande
Actieågare skola inköpt sine Actier till ett det yttersta underpris och betalt allenast några procent; desse böra icke undandraga sig en patriotisk uppoffring.
De, hvilka ifrån Bolagets första sammansättning er. lagt de årliga inbetedningarne, åro visserligen att beklaga; men de kunna ej anses olyckligare, ån så många andre medborgare, hvilka i concurser förlorat sina på god tro utlånte penningar.
Utskottens projecterade afslag på Canallriteressenternes begäran, att Staten rnåtte ansvsra dem för 5 procent å deras insatte medel, finner jag så mycket mera rättvist, som ingen den minsta anledning kunnat billiga en sådan pretention. i)en II Augusti j. jfc. N:o 3. ' friherre Anckarfvår d,\Carl Henric:
Det nu upplästa StatsUtskottets Betärikaride torde tilläfventyrs icke till den grad hafva fästat uppmärksamheten, som ämnets vigt Och egenskaper åtminstone i min tanka synas påkalla.
Frågan är här, om ersättning till Svenska medborgare, som genom det sista olyckliga kriget med Ryssland och deraf följande fredsslut* genom den nya gfänsregleiingen sett sig afhändas sina hemman tillhörig jord, då den varit belägen å den nu mera Ryska sidan af Torneå Eif.
Det har uti 1821 års convention, af de respective contraherande Makterne, blifvit bestämdt, att de hvar för sig skulle hålla sina undersåtare skadeslösa, medelst 83 R.dr i6 sk; B;co för tunnlandet af den mäst bördiga ansedde jorden, och för jord af sämre beskaffenhet* i den proportion, som flere tunnland derutaf kunde anses i värde jemförlige med ett sådant utaf den bästa sorten.
Hemmarisägarne ilfi Neder Torneå och Carl Gustafs Socknar, komma med detta årets utgång att se sina jordägor förminskas genom det afträde af 185 tunland uppskattad och till bästa .sörten hänförd ägorymd.
Ersättningen för denria förlust Uppgår till 15,417 R:dr B;co * och mången torde vid första påseendet anse denna betalning vära me. ra än fullkomlig ersättning för dén ifrågavarande jordrymden; riieri först och främst* bör tuani härvid taga i betraktande, att den verkliga jordavidd , sorn ofvannämiide Sockneinän £#
Ven 11 jfugust i f. mi sig beröfvad, utgör 704 geometriska tunnland, sorn efter graderingsmefhod blifvit förvandlade till r 85 tunnland.
Häraf synes således att ersättningsbeloppet för hvarje geometriskt tunnland på långt när icke blifver så högt, som det vid första påseenuet och utan en föregången undersökning tör mången torde synas.
Ekonomen eller den verkliga jordbrukaren, inser dessutom huru en förlust af sådant slag sorn den här ifrågavarande, näppeligen genom ett blott till sjelfva den förlorade jorden beräknadt värde, kan ersättas.
När härtill kommer, att det icke berott af dessa olyckliga hemmansägares fria vilja att bibehålla eller frånskilja sig deras välfångna egendom, synes mig här mindre vara frågan att genom betalning blott ersätta ett förloradt värde, utan fast mera att tillfredsställa och förnöja Svenska Hemmansbrukare, som utan eget förvållande och utan sitt bifall och samtycke sett sin skattskyldiga jord från Hemmanen söndras, och som dertill fått vidkännas den olyckan att nu mera vara åboer å den fiendtli. ga gränsen, i fall af någon gång inträffande nya misshälligheter.
Det torde för en och hvar vara kändt, huru boskapsskötseln uti Neder Torneå och Carl Gustafs Socknar är jordbrukarens hufvudsak! igaste näringsmedel.
Den till Ryssland afträdde jordägorymden innefattar dessa Hemmansägares förnämsta och bästa ängar, och deri till i85 tunnland graderingsvärde uppskattade jorden, anses kunnat underhålla lika många eller i85 kor.
Hvarje sådant tunnland ersättes nu medelst 85 R:dr 16 sk.
Banco, som bör motsvara capital värdet af hvarje förr afträd! upp - Ilen II tigusi i f m. iel skatta dt tunnland.
Den årliga räntan af 85 R dr i 6 sk. gör ungefärligen b Hulr sorn salunda skola motsvara afkastningen utaf en ko, och då man berättat mig, att den vanliga inkomsten af en ko uti dessa Socknar uppgår åtminstone till 4 Lisp. smör; så faller det i ögonen huru dessa våra beklagansvärda medborgare, vinna ersättning genom de uti 1821 års convention till detta ändamål fastställde 85 R.dr 16 sk.
Banco, Jag kan icke neka mig att finna, det Utskottet ägt full anledning, att söka inhämta fullständigare kännedom om detta mål för att deråt lemna all den behjertande uppmärksamhet, som jag för min del finner sakens beskaffenhet bordt påkalla.
Jag tager mig friheten utbedja mig Ridderskapets och Adelns lifligare deltagande uti dessa våra medborgares verkligen ömande belägenhet; och anser jag i33 R:dr 16 sk.
Banco vara det allraminsta, sorn Staten bör kunna erbjuda i ersättning för hvarje af de oftanamnde 180 tunland uppskattad jord, som till Ryska Riket afträdas; men jag anser dermed icke vara nog, utan tror att af högsta billighet äfven fordras, att en ny skattläggning på Statens bekostnad bör med dessa Socknar förrättas, och att sådane hemman, hvilka nu till följd af conventionen måste frångå sina ägorymder ifrån all skatt och hemmansränta, måtte befrias intilldess den nya refningen och deraf följande skattläggning blifvit förrättad.
Nedre Torneå Socken har äfven vid grlnsregleringen förlorat sin år 1797 med mycken kostnad af sten uppförde kyrka, med alla dess I0J
Sen 11 Augusti f. m. inventarier samt Pastorsboställe.
Till ersättning för dessa förluster har Socknen erhållit från Ryska sidan 2411, at Statsmedel 600a.
Summa 841 1 R:dr.
Den af tråd uppbyggda Kyrkan har på entreprenad blifvit uppförd för 7215 R:dr Banco, således ett öfverskott af 1196
R:dr till inköp af Orgelverk, Kyrkoklocka samt ljuskrona, hvilken kostnad uppgår till 2700
R:dr; hvadan en brist af j5o5 R.dr för Socknen uppkommer, Det förra Capellansbolet har nu blifvit förvandlat till pastorsboställe, men den förändrade titulaturen har vid detta, sorn vid ilere dylika fall, icke kunnat åstadkomma ett förökadt värde; hvadan Pastor omöjligen ka0 anses vara behörigen försedd; och tillfogas äfven Socknen, genom detta förhållande ett betydligt lidande„ om det från Statens sida icke ersättes; och torde inköp bf det dertill projfcterade Heinmnnet böra understödjas, då billigheten synes fordra det, och kostnaden blott uppgår till i555 R:dy sfi, sk. Banco.
Till åbyggnad å detta Prästebol, skulle jag tro att en rund summa af 6000 R:dr Banco vore lämplig att bevilja Neder Torneå Socknemän.
, StatsUtskottet har ännu icke besvarat min vördsamma framställning, med begäran om upplysning öfver der* så kallade Rubeljundens na -
J)eK>II Augusti f. m, Io% flir och egenskap
Jag äger således ännu full anledning alt tro det dessa medel icke kunna vara andra, än sådane, sorn genom tractat med främmande makt tillfallit Riket, och »ynes det mig, som skulle denna fond af Rys,ks Rubler ändamålsenligare användas, om Svenska medborgares, genom ett olyckligt krig, åsamkade lidande derifrån ersattes, och i möjligaste måtto godtgjordes, ån att hus oell tomter i Stockholms Stad derföre åt Kronan inköpas; och förmodar jag att StatsUtskottet vid et t ytterligare behandlande af detta granlaga mål, uti sjelfva rubelfonden, måtte finna en högt talande anledning att tillstyrka den högsta möjliga ersättning för C.rl Gustafs och Neder Torneå Sockneboers gjorda förluster.
Det torde tillåtas mig att härvid nämna, huru Svenska medborgares enskiidta interessen vid sednare fredstractater och conventioner blifvit litet åsedde.
D^n uraktlåtenhet att vid conventionen iakttaga, att den del i Torneå elfs Laxfiske af en hel tunnas taxa , sorn tillhörde Neder Torneå Prästebol, icke var en jorden åtföljande härlighet, utan en ifrån hela Socknen utgående löne-förmå 11, uppskattad till minst Boo R:dr Banco, som nu fått åtfölja det på Ryska »idan belägna Prästbolet, torde äfven kunna anmärkas, då deraf egentligen icke mera bordt tillfalla Ryska sidan, ån i proportion af det hemmantal sorn ifrån Socknen genom grånseregleringen blifvit afskildt; och hvarigenom Socknen äfven får vidkännas' olägenheten af en högst illa och otillräckligt lönad Pastor.
Jag vågar tro att man saklöst kan härleda ett sådant förhållande ifrån io4 Den XI Augusti f. mt samma slags glömska i smått, som vid Kihler-* tracUten i stort tillskyndade landet en årlig utgift af go;Qoo R;dr Banco, genom uraktlåtenhet att för Svenska och Norska postföringen öfver Danmark till Hamburg, betinga samma vilkor, gom vid alla föregående Freds-tractater med Danmark blifvit iakttagne.
Detta sednare för•fållande medför ett allmänt lidande, sorn icke mera kan bjelpas; men det förra eller glömskan ett bevaka Neder Torneå Hemmansägares delaktighet ud Pastors Laxfiske i Torneå eif, år ett enskildt lidande, sorn efter mintanka äfven ovilkorligen påkallar ersättning ifrån Staten, fivars skyldighet det varit att bevaka detta Sock-* neboernes interesse.
Jag anser det vara af högsta vigt att Svenska Lagstiftningen behjertar dessa sina verkligt lidande medbrÖders belägenhet på ett sätt, att Ryska styrelsen icke sättes i tillfälle att visa sina grånseåboer vara bättre lottade än våra, och det år i synnerhet på denina grund, sorn jag anhåller om återremiss af Betänkande!.
Nso 4.
Jag vågar tro, att BevillningsUtskottet skalf befinnas hafva gjort allt möjligt afseende på de anmärkningar, hvarmed återremisserne al dess förra Betänkande i detta ämne varit beledsagade, Alla otydligheter hafva, så vidt Utskottet förmått, blifvit förklarade, och alla farhågor för yådorne af det nya systemet synas, åtminstone Ven II Augusti f. litt 105 mig, böra vara lugnade, då Utskottet nu så tydligen framställt det fullkomliga correctiv, sorn Utskottet vål alltid afsett, men i s itt Betänkande kanske icke nog bestämt uttryckt, nemligen Kongl, Maj;fs höga rätt, att, ej allenast efter framtida förhållandens kraf, utan ock nu genast vid kungörandet af den nya tariffen , utfärda de införsel-förbud, som för inhemska Fabrikers och Näringars skydd åro nödvändige.
Hår kan således icke vidare såttas i fråga någon brådstörtande öfvergång till en obegränsad och skadlig handelsfrihetj och hvad år Utskottets förslag då annat, ån det jag tillförene hår haft åran yttra, nemligen frihet i handel , erkänd som princip och undantagen , eller prohibitionerne beroende på Regeringens pröfning, samt Regeringen tillika iståndsatt att dels, hos Utländska handlanda Nationer bereda, dels motsvara desse Nationers för vår bandel gynsamma Författningar, Af detta förslags och den derpå grundade nya Tulltariffens antagande, vågar jag hoppas lyckliga följder; utan alt framställa dem med några af inbillningen lånta färgor, får jag blott hänvisa till de Utlåtandet bifogade Tabeller, hvarigenom synes, att till en början minst en tillökad inkomst af 200,000 R:dr B:oo om året vöre att förvänta, och skulle jag dessutom särskilt yttra min öfvertygelse, fruktade jag icke att bekänna, det jag uti det projecterade friare handels-systemet inser den kanske enda möjliga utvägen till Skatternas betydliga minskning i framtiden.
Jag föreslår vördsammast bifall till det upplåsta Utlåtandet och Tull-tariffen.
8*5 Sen II Augusti f1 m* N:o 5.
Herr Lefrén, Johan Pehr: BeviliningsUtskottet säger sig ej kunna inse behofvet af en gemensam öfverläggning i detta mål med HÖglofl- Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet.
Utskottet säger vidare: att Utskottet icke befattat sig med landets ekonomiska ställning och författningar, samt att det endast har föreslagit en princip,' hvarefter det ansåg Tullbevillningen kunna lämpligast utgöras och till följd deraf uppgifvit grunderne tilldess fördelning.
Men kan man vä! mera ingripande befatta sig nied landets ekonomiska ställning, ån då man föreslår en fullkomlig förändring, en fullstån-* dig omstörtning af sjelfva den princip ('den enda grundprincip) på hvilken hela vårt ekonomiska system egentligen är bygdt? eller tnenar
Utskottet att ord och fraser förslå att dölja den punkt, sjelfva roten, mot hvilken hugget år ngtadi?
O.n Utskottet ej ser, ejler ej vill se, hvad hela verlden ser, så år detta ej sakens fel utan Utskottets.
Annat år att rakt fram framställa till Stånderne dessa frågor; vill ni, eller vill ni ej hos Konungen anhålla, att nu varande grund för landets ekononiijka system utbytes mot dess motsats? annat att under försäkran, att man ej har befattat sig med, eller vill befatta sig med allmänna ekonomien, likväl af en simpel bevillningsfråga taga sig anledning att framtvinga en favorit-idée, som pluraliteten skå:
Ven |I Augusti f. m. ljgen tydligt ansett böra behandlas som en ekonomisk fråga, och sorn mångå, kanske pluraliteten, åtminstone har jag det hopp, antingen rent af ogillar, eller åtminstone ej anser så bestämdt lycksalighet medförande, sorn det H<5gloflige Utskottet synes^tro.
Det gifves få olyckor för allmänna hushållningen som kunna jemföras med ombytlighet i grundsatser.
Det förfärliga vacklandet, ej annat, gör vår olycka.
Ingen ting får stadga sig och bära frukt, och om frukten någon gång, i trotts af allt detta skulle hiana visa sig, såsom nu är händelsen med en stor del af vår inhemska industri, så framträda genast, liksom af ett oblidt öde framkallade förslag, hvilkas syftning, om också ej med afsigt derhän rigtade, är att med roten upprycka det fruktbärande unga trädet, för att i dess ställe plantera en telning af ett hos oss ännu oförsökt slag, men hvars frukter man af andra länders erfarenhet känner såsom skadliga.
Om Stånderne fortfarande visa ombytlighet, hvad skall följden slutligen blifva?
Jo; att ingen menniska vågar inlåta sig i något företag, som fordrar,längre tid till mognad, ån tills Sfandernes nästa sammankomst inträffar, och som desse icke på bestämda tider sammankomma, så blir ingen annan beräkning möjlig än den, att schakra för dagen med utländskt kram, och år detta höjden af sällhet, så måste jag bekänna att begreppen i Statshushållningslåran fått en vidunderlig natur.
Den IX Augusti f, m.
Jag våger hysa den öfvertygelse, att Stånderne icke böra bifalla den af Bevi!lnings-Utakottet framställda Statsekonomiska grundsatsen, reen icke heller genom formligt beslut förkasta densam ma, h vilket sednare lik vål jag och många med mig, skulle anse vara det råttaste, örn frågan i riktig våg förekommit.
Må man låta nu gällande grundprincip för allmänna hushållningen tills vidare föiblifva oantastad och låta tiden tillvågabringa en beftåmdare öfvertygelse om dess förkastlighet eller nytta, ty orått i hög grad, måste det vara att nu, då så många åro förvillade, om rätta orsakerne till den förlägenhet i hvilken vi för ögonblicket befinna oss, rigta denna tillfälliga sinnesstämning till omstörtning af ett gammalt system, som ännu både inom och utomlands har många försvarare och deribland, nästan utan undantag, (hvilket år högst anmärkningsvärd!) alla de mån i hvarjo land, hvilka stå i spetsen för ekonomiska styreisegrenar.
Det torde för öfrigt vara orätt handladt, att af missbruken taga sig anledning att ifra mot bruket af det gällande systemet, i stället att kallt uppsöka och ståndaktigt använda botemedlen mot missbruken och derigenom bringa det en gång antagna och visserligen ej afgjordt förkastliga systemet i en fullständigare utöfning.
Då jag åter framträder för att på det lilligaste afstyrka antagandet af de grundsatser, rörande importhandeln, hvilka Bevillningsutskottet söker göra gällande, får jag å nvo förklara, att jag på det högsta tillstyrker näringsfrihet och handelsfrihet inom landet, och jag vågar tro, mera enligt med den varsamhet
Den 11 Augusti f, rti. sorn bör styra Riksdagsöfverlåggningar, att för denna gång åtnöja sig med att lossa de inre banden och låta tiden afgöra om någon hufvudsaklig ändring uli import-föi fattningarna kan erfordras eller ej.
N.o 6.
Grefve Härd Carl Gufia/l
Utan att emot de allmänna principerne för Högloft.
BevillningsUtskottets Betänkande, angående de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillningsmedel, hafva något ett anmärka, anhåller jag dock alt få fästa Piidder«knnet3 och Adelns uppmärksamhet på några deri förekommande . omständigheter, sorn synsjs mig böra ändras.
Utskottet föreslår, i afseende på sådana varor, hvilkas värde icke kan årligen fastställas, äfvensom de, hvilka icke åro i Tulltaxan nämnde, att hvar och en, som införer dylik, skall genast till Tuilbpvakningen aflemna mårkruilit och derjemte specifik förteckning å varorne, med utsättande af det varde, de i Svensk hamn, eller å lossningsorten äga, hvarpå, i händelse varorne med resande införas, och då uppgå till högst 5oo R:dr B;co, Tullprocenten dereftererlågges, så framt Tullbetjeningen med det åsatte värdet åtnöjes; ägande de i annat fall lösningsrätt till godset, emot det uppgifna värdet, med 10 procents tillökning.
En resande kati lätteligen vara okunnig om varupriserne på den ort, nö ben 11 Augusti f, ni. fler han debarqurrar och kan således vara tit* satt för flen obehagligheten* att mista en vara af kanske obetydligt värde* otti Tullbetjeningen vill ehicanera.
Då på så litet parti, sorn uppgår till höyst boo
R;drs värde, någon betydlig förlust för Staten icke kan komma i fråga, tor. de billigheten fordra, antingen att lösningspriset bestämmes till minst 25 procent wtöfver det Uppgifna, eller ock att den resande får behålla sin vara och blott förpligias erlågga Tullen efter det förhöjda värdet* om han icke sjelf hellre skulle vilja taga lösen derföre.
Der värdering kommer i fråga, skall, efter förslaget, en Magistratsperson deri deltaga och föra ordet.
Ti'1 Jury, när den behöfves, utses tvenne Ledamöter af varuägaren och tvånne af Tullbevakningen Dessa 4 välja utom sig en Ordförande, Troligen skola vid detta val paria vo. ta uppkomma
Genom värdering och de6S pröfning af Jury Uppstår uppehåll för varuägaren, som derigenom ofta kan bli lidande.
Till förekommande häraf, anser jag det stadgande vara tjenligt, att, om värdering klandras, varuägaren får disponera sin vara, emot det han erlågger
Tull efter def åsatte värdet och ställer borgen för, eller dö - i ben ii Augusti J, m. ponera Tull efter 10 procents förhöjning, då derefter Juryn med Ja, kunde fastställa det af Värderingsmånnen åsatte värde och med Nej, detsamma med 10 procents förhöjning.
Den föreslagna inskränkningen , att införsel af alla hittills förbudna varor endast skulle tillåtas till de StapfIstäder, i hvilka Tulluppbörden, enligt 1821 års bokslut uppgått till, med Lots- och Båkafgifterne inberäknade, minst 14,ooo R:dr Banco, torde böra försvinna- I en Stapelstad med utrikes handel, skall nödvändigt någon Tullbevakning existera.
År importen ringa , behöfver den ej vara talrik och kan dock hindra tullförsnillning, Skulle vissa Stapelstäder undantagas från rättigheten till införsel af alla varor, vore att befara, det Jurendrägeriet der befråm - Bilagor till PleniProtocollet för elen 111 Augusti eftermiddagen N:o 1.
Herr dnkarsparre, Ingemar Augu/t:
Vid 1816 irl Riksdag insågo Riksens Slån» i i2 ben II Augusti e, m} der nödvändigheten af, att, genom alla till Be-» villningsärnDet hörande handlingars insamlande^ bereda tiiifålle till framtida utarbetande af en Bevillningslag, Dessa handlingar åro åfven på Statens bekostnad samlade, men icke Vederbörligen aflemnade, hvarföre jag våckt en motion sorn hufvudsakligast åsyftat infordrande af berörde handlingar, på det de må till det nämnde ändamålet användas, men som de icke blifvit infordrade så får jag med åsidosättande af yrkande örn någon vidare redogörelse för de utbetalte medlen, vördsamt anhålla om återremiss af de sammansatte Utskottens Betänkande, på det att handlingarne må infordras och komma Riksens Ständer tillhanda, innan de genom ert längre efterlåtenhet kunna förkomma elles1 förskingras. gr Herr Danckwardt, Magnus Georg', I den nådiga proposition om Recognitionsskogarne hade Kongl. Majit föreslagit, att alla Recognitionsskogar utan afseende på en och när Bruksägarne till skatteköp deraf sig anmält, borde så fort sig göra later, ett hemman indelas och till skatte försäljas efter de stadgade hufVudsakJiga grunderne i 1811 års Kungörelse, Skälen derföre Voro, att de fleste Recognitionsskogsinnehafvare dertill sedan sig anmält: att de Öfrige med säkerhet ansågs deri vilja lilga, särdeles då fråga vöre utii förhöjda afgifter för dess» beti il Augusti e. itt, desse skogar: att på detta sätt den ifrågavande anstalten med Recognitions-skogarnes användart. de blefve efter enahanda grund allestädes behandlad och utförd, och så mycket snarare till slut bragt, både till förmon för Kronan, och andra Medborgare, hvilka derigenom fingo af de nya hemmanen ett lämpligt bidrag vid allmänna oneras utgörande, och att densia föreskrift utan förnärmande af Bruksägarnes rätt* kunde af Riksens Ständer stadgas, med lika skäl, Som afgifterne för skogarnes begagnande kunde förhöjas.
I stället att tillstyrka antagandet häraf, hafvä de förenade Utskottert föreslagit, att alla de Bruksägare, som inotn ert förelagd praescriptionstid af ett år, anmält sig till skatteköp af redan Undersökte skogar, eller i annat fall reservationsvis förbehållit sig denna rätt, må äga densamma begagna, med förbehåll för des.
Sa sednare att sedermera få afsäga sig denna rätt: att de, sorn icke iakttagit prseseriptionstiden, borde åläggas förhöjd Recogniticns-afgift för skogarne till det belopp, att densamma motsvarar de onera, som komma att vidlåda i orten varande till hemman indelta Recognitionssk ogar.
Jag är väl af den tanka, ätt de Bruksägare blifva fa, sorn ej begagna Skattéköpsrätten, isynnerhet när de efter Utskottens förslag, skulle i bägge fallen få för sina skogar utgöra lika utskylder och skillnaden endast blifva, att f ena händelsen Utsbylderna Utgjordes helt och hållit i penningar, och i den andra till eti del in natura) men det föreslagna stadgandet syneS Bil till Ridd, o. Ad.
Band» 8.
H4 Den II ^uguslii e. m. mig icke vara lämpligt.
Först och främst ser det ut, som skulle de Bruksägare, hvilka sedan anmält sig till, men icke erhållit skatteköp å sina ReeognitioUsskogar, och som nU efter hvad Utskottens Betänkande i öfrigt innehåller, anses icke hafva förlorat sin rätt dertill, borå å nyo inom det före,skrifna året, sig dertill anmäla, så vida deras rätt skulle Vara bevarad; sådant ändå vara öfverflödigt* och det bör derföre i beslutet uttryckas, i händelse det i öfrigt skulle blifva beståndande.
Af detta beslut, sådant det är Uppfättadt, synes vidare följa, att endast de Bruksägare, som icke iakttagit praescriptionstidett för anmälan till skatteköp, men icke de , hvilka Väl densamma reservationsvis iakttagit, men sedermera efter elen leinnade rättigheten, afsagt sig skatteköpet, skulle underkastas den föreslagna förhöjningen i Recognitionsafgiften, ehuru likväl meningen måtte vara, att sådant äfvert skulle gälla i afseende på de sistnämnde; detta borde sålunda också till förekommande af all oriktig tydning bestämdt uttryckas.
Att såsom Utskotten föreslagit, ålägga skogarne en Recognitionsafgift i penningar, svarande mot de onera Recognitionshemman i orten böra utgöra, förekommer mig såsom nästart omöjligt, emedan all säker grund saknas för dess bestämmande Recognitionshemman skola deltaga i alla allmänna utskylder och besvär, såsöm rotering, skjuts, väghållning, publique byggnader, FjerdingsmaHstjenst m. m. och huru skall detta i penningar med den säkerhet, soni för en ränta vara bör, kunna mätas och värde - Den II Augusti t, m. 115 ras$, och denna värdering af auetoriteterne profvasv
Nya framtida skyldigheter, sorn kunna tfemman åläggas, antingen i följd af Riksens IStähders beslut eller enskildta öfverenskommelsef, skola efter den antagne grunden äfven beräknas och räntan derefter för hvafje gang jeriikas.
Det föreslagna stadgande! blir Således 'overkställbar! i förevarande fråga; jag afstyrker det på det högsta och tror, att något lämpligare icke finnes att föreslå, äri b vad den KottgU propositiönenj såsom ofvarinämndt är, innehåller.
I öfrigt hafva Utskotten frångått Riksens Ständers beslut vid sista Riksdag, ätt inkomsterne genom försäljningen af Recognitiohsskogärne skullé användas till FörsvarsVerkets behof.