Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med hvad I, Gode Herrar och Svenske Man! uti Skiifvelser den a Augusti och i i September innevarande år föreslagit, har Jag, efter det Min llögste Domstol i ämnet a derdånigt yttrande, och uppå [Mitt StatsBåds underdåniga tillstyrkande, i Kader godt funnit, att, lill förekommande af mistag, som hos Allmänheten kan äga rum i afseende å det vid försäljning af utmätt fast egendom, hittills påbjudne och hrukeliga Auclions sättet genom Upp- och Afslag, förordna: att sedan, vid Utmätnings Auction å fastighet, Uppslags-summan, i brist af flera öfverbud, blifvit fastställd, bör afslags-summan tilläggas och samraatitagne beloppet derefter afslagsvis utropas till dess någon bjuder 'Mitt,” eller summan nedgått till hrad först i Uppslag fastställdes; Och om, under Afslags-utropen, tvenne eller flere bjudare på en gång ropa : ”Mitt,” bör Auciioneii derefter endast desse bjudare emellan fortsättas i Uppslag, samt då blifvande hogsta budet med klubbslag fastställas; — Och i sammanhang härmed tillika förklara, att i de händelser , då så väl Gäldenären, som Borgenären och alla d«, hvilkas rätt kan vara i fråga, enr 6gG Den s 9 November f- Bi. lvälligt öfverenskomma, att försälja utmätt fastighet endast genom Uppslag, sådant då, utan hinder af hvad i allmänhet är stadgadt, må vara tillåtet; hvarom Nådig Förordning, till Allmän efterrättelse, kommer alt utfärdas.
Uti skrifvelse den 22 sisllednc September håfven I, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet föreslagit , att Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767, hvrigenom stadgas, att Landshöfdingarne böra, så ofta de funno det nödigt, utfärda Kungörelse vid vite för parlerne, att, inom viss förelaggd tid, lemna underrättelse, huruvida deras anhängige gjorde mål kommit i annat Stånd och förfallit samt, i följd deraf, kunde afskrifvas, eller om pröfning och Utslag åslundades; — mätte upphäfvas, och i stället genom Allmän Författning Stadgas: alt, ther icke sökande hos Kongl.
Maj:ts Befallnings - hafvande inom Sex månader ifrån den dag hans ansökning till vederpartens förklaring blifvit utställd, fullföljer målet eller hos Kongl. Majrts Befallnings-hafvande anmäler och styrker laga förfall och hinder derför, skall målet anses såsom förfallit och alskrifvas ; Kongl. Maj:U Befallnings-hafvande dock obetaget, alt, ther förfall Ben ag November f, a. förfall af Sökanden i rätter tid ai.yrkes, ytterligare tid för målets fullföljd förelägga.
I sa min a n hang härmed och efter det Eder uppmärksamhet blifvit fästad derå , att, i grund af Förordningen den 3i Julii *8i5, förklarande parten uli skuldfordringsmål, anhängige hos Lsndshöfdingarne , både vid vite och talans förlust förelagges att inom viss tid inkomma med förklaring, samt, om denna lid försummas, icke allenast målet blifver, på de skäl sökanden företer, afgjordt, utan äfven den sökte fälld til! vitet; håfven 1, som ansett den för förklarande parter, i händelse de icke inom fri— relaggd tid afgifva förklaring, stadgade förlust af rättigheten alt i målet vidare böras, innefattar nog kraftigt correcliv elliot lagsökningars uppehåll genotn de söktes förvållande, samt det särskilda Vites>ansvaret således vara öfverflödigt, i underdånighet hemställt, alt stadgandet om vile i desse fall måtte försvinna, saint att i Oell 2 X ii:dra Cnpitlet Ulsöknings-Balken, sednare sådan deli lyder i Förordningen dell 3i Julii i8i5, måtte 1 enlighet dermed förändras, Sedan Min Högste Bömslol häröfver äfgifvit underdånigt yttrande, har Jag 1 Milt Stats Råd tagit dessa frågor i öfver - Ridd, o. A<S, Prat. io B, s, Af<3< 81 Den ?g November f m. vägande; Och då förnämsta ändamålet med stadgandet i Kongl, Brefvet den 6 Maji 1767 varit, att Lands-Canzliernes
Diarier icke skulle komma att innehålla ett större antal äldre oafgjorde Lagsöknings-mål, hvilka, i följd af parternes åtgärder eller efterlåtenhet j hviiade utan handläggning; men detta ändamål icke är af den vigt, alt, endast för ernående deraf, parter höra åläggas besvärande skyldigheter eller blottställas för äfventyret att fällas till vitén uti inål, der det är förenligt med deras egen fördel, att, i hvad på dem ankommer, befordra skyndsamhet, har Jag ej funnit något hinder möta, det ju verkan af föreskriften i Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767 härefter1 må upphöra; hvaremot och som det stadgande, hvilket blifvit af Eder i stället föreslagit: nemligen att den sökande borde fullfölja sitt påstående inom sex månader ifrån Communications-dagen , eller, i annat fall, målet afskrifvas, skulle för sökanden medföra ökade skyldigheter, hvilka icke af behofvet påkallades i de händelser då förklaring inkommit och målet endast berodde på Kongl.
Maj:ts Befallninings-hafvandes handläggning, samt i andra händelser åter skulle vara förenad med de olägenheter , dels att någon gång hinder för den sökande lunde möta att inom sex månader communicera Lagsökningen, dels ock att tillfälle derigenom skulle betagas fordringsägare, sedan han börjat Lagsökning, att, utan ytterligare omgång och kostnad, lemna ett Den sg November f in. «99 anstånd, hvartill han eljest kunde finna si» benägen; Alltså har Jag icke funnit skäl
Edert förslag i denna del antaga.
Vidkommande åter den af Eder be, gärda ändring i i och 2 §§. af 2:dra Capitlet Utsöknings-Balken samt Förordningen den 3i Julli 1815, så har Jag funnit godt densamma bifalla; Och kommer, i öfverensstämmelse med hrad I föreslagit, berörde Lagrum att erhålla följande förändrade lydelse: § *• ”Hos Konugens Befallnings-hafvande 'må man föreställa sitt ärende mundteligen ”eller genom en kort skrift:
Och lagge Ko -•
"nungens Befallnings-hafvande den, som sö”kes, viss dag före att therå svara.
Ej må”ge sedan flere skrifter vexlas, ther Konungens Befallnings-hafvande ej finnér nödigt ”att fordra vidare upplysning i saken.” §• 2* ”Ställer ej den, sorn sökes, den för”drande till freds inom förelaggd tid, ’’eller möter med svar, njute den sökande sin rätt efter de skäl han uppter. ’’Är den, som uteblef, dermed missnöjd, ”och menar sig vara för när skedt, stånde Den 59 November f, m 1 ”honom fritt, sedan den, som vunnit, ho”norn Utslaget kungjort, att visa sina skäl ”i Hof Rätten inom den tid, sorni 9 Ca”pillet 1 §. sägs, och der sakrn återvinna; ”dock gånge Utmätningen ei dess mindre ”för sig och varde godset i taka händer ”salt, det den fordrande, mot full torgen, ”lyfta må.”'
Skolandes denna Lagförklaring, genom Utfärdande förordning, till efterrättelse kungöras, och Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, uti afgående Cireulaire, förståndigas, att Kougl.
Brefvet den 6 Maji 1767 blifvit upphäfvet.
Uti underdånig skrifvelse af den 22 »istledue Augusti håfven I, Gode Herrar och S venske Män! föreslagit införande af Offentlighet i Rättegång, så väl vid alla Under-Rätter, samt Police-Kamrar i Släderne, då sådane mål der förehafvas, i hvilka Police-Kamrarne utöfva doms-rätt, så vida icke, i afseende på vissa omständigheter och sedligheten stötande mål, genom särskilde Författningar annorlunda är förordnat, som älven vid andra Rätter, under jnundtliga förhör med parter och vittnen; .hvarjemte I inkommit med Förslag till reglementarisk! stadgande, angående ordnin - Den 29 November f, m - 701 geni» bibehållande vid Domstolarne under Allmänhetens tillträde derstädes.
Öfver hvad I sålunda hemställt, har Jag inhenitat Högste Domstolens och SiatsRådets yttranden, och delar Jag med lider den öfvertygelse, att aktningen för Lagarne och förtroendet till Domare-Magien skulle befrämjas derigenom, att hvarje Medborgare lemnades tillfälle sjelf inhemta kännedom om Lagskipningens gång; men ehuru Jag således i allmänhet gillar grunden för Offentlighet vid Domstolarne, har Jag likväl ansett, att vid pröfning af förevarande fråga borde tagas under noggrannt bedömmande huruvida för närvarande och utan rubbning af grunderne för nu gällande Rättegångs-sätt och ordning , Edert förslag bunde utan olägenhet antagas.
Härvid har icke undfallit
Min uppmärksamhet, att Rättegången vid UnderRäller allt hittills i följd af gammal sed - vana, varit offentlig, hvilket således tillräckeligen ådagalägger Lagens syftning i detta afseende.
Offentlighet vid Police-Kamrar i der förefallande mål, har Jag ansett i allmänhet skulle rubba sjelfva ändamålet för dessa Inrättningar, hvilkas verksamhet står i förbindelse med utölvandet af den husfaderliga makten:
Ärendernes behandling derstädes är således ofta mera beräknad på var - Den 29 November f, m ning än på straff, men en varning, offentligen gifven, skulle med rätta kunna anses Såsom ett straff; och äro de mål, i hvilka Police-Kamrarne äga Doms-rätt, om hvilka fråga nu egentligen uppstått, icke Blott af mindre betydenhet, hvarigenom de sakna den vigt for det Allmänna, som frågor, hvilka vid Domstolar handläggas, kunna hafva, utan äfven ofta af den art, alt de röra husliga förhållanden, hvilka för den offentliga granskningen böra vara fredade.
Då, vid Öfver-Rätter, Rättegången, enligt nu gäliande Lag, icke blott i alla tvistemål , utan äfven i de flesta Brottmål sluifteligen utföras , hvarmedelst någon fullständig sakkännedom, genom rättigheten att öfvervara muntliga förhör derstädes , icke skulle kunna vinnas , har Jag ansett Offentlighetens införande vid nämnde
Domstolar icke kunna motsvara ändamålet, förrän nu brukliga Rättegångs-sätt undergått en derefter lämpad förändring, äfvensom, i sådant fall, nödigt vore, att åhörares, parters och sakdrifvares pligter, i afseende på iakttagandet af ordning och anständighet, blefvo närmare bestämde än Edert underdåniga förslag upptager , samt nu gällande
Lag innefattar; Och förekommer i öfrigt, huru som det af Lag-Comite'n uppgjorde förslag till ny Rättegångs-Balk, jemväl innehåller frågan om offentlighet vid behandlingen af Civile Rättegångs-mål, samt att vid slutelig granskning
D e n 3 9
No v ernber f, m, 703 af berörde förslag, bör afgöras huruvida i tvistemål, skriftelig eller muntélig procedure må ega rum, på utgången hvaraf frågan om offentlighets införande vid Rättegångs verkan väsenteligeii beror.
Vid öfvervägande af allt detta bär Jag icke funnit läropeligt att lör närvarande gilla Edert underdåniga förslag, i följd hvaraf detsamma blifvit af Mig förkastadt; och kommer med målens behandling vid
Domstolarne att som hittills förhållas, intill dess nya Lag-Boken blifver antagen.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Senske
Män, med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
CARL johan; Lades till handlingarne.
Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden : Från Banco-Utskottet
Af den 26 dennes: N:o 83.
Angående någre nödige ansedde förklaringar och ytterligare controllerj, . o i Dea ag November?, bi. i afseende på Bankens Cassör; jemte ert årlig ersättning af 200 R:dr för Gassa Coinm issa riens derigenom ökade arbete och möda.
Angående ett tillägg uLi de hittills gällande reglementariskä föreskrifter, i afseende på Bankens Embetsmäns och Betjentes Pensions-rättigliet.
Angående Instruclion för Banco-Utskottet vid näst infallande Riksdag.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut Tneddeldte Betänkande, angående väckt förslag, alt alla utelöpande Banco-Sedlar mätte, inom viss Praescriptionslid, i utbyte emot nya indragas.
Från Lag-Utskot tet 2
Åf den 26 dennes2 N:o aft.
Öfver väckt motion, angående yrkande, att förmedlade hemanlalefe må ligga till grund för alla hemma,n åtföljande skatter och onera.
N:o a42> I anledning af Riks-Slåndens skiljagtiga Beslut, i frågan örn behörigheten, att deltaga i Nämnde-mans val, och att kunna till Nämndemän väljas.
Den 29 November f. m - N:o 243.
I anledning af återrcmiss å UtskotteLs förut afgifne
Betänkande i frågan om föreslagen ändring i 24 §- af Kongl. Förordningen den 13 Julii i8r8, angående Inteckning i fast egendom.
N:o 244- Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående skydd för Taxeringsman.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en quart till 3 elier middagen.
In Fidem Protocolli ■Nils Snoilsky.
Bilagor till Högloflig** Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1B23.
Tionde Bandet. — STOCKHOLM, Tryckte hos Olof Giiaixn, i8si.
B il agor tili Plem-Protocollet för ti.
3 November, förmiddagen.
Vid återremissen af Högloflig*; Stats- o eli OeconomieUtskotten» förra Betänkande om un derstöd för Skånska Stenkolsverket, tog jag mig friheten utreda orsakerne till Verkets närvarande förlägenhet.
Jag sökte att sisa de fördelar, som vid ett annat förhållande skulle till— skyndas, så val flere näringsgrenar, genom me • ra än förut tjenliga byggnadsämnen och brännmaierialier, äfvensom landet i allmänhet, genom hittills saknade exportartiklar, så framt denna nyttiga inrättning kunde upprätthållas ifrån dess nu förestående upplösning, och jag vågade då äfven uppgifva ett förslag, enligt min öfvertygelse, det enda möjliga, till ändamålets vinnande, hvaröfver de förenade
Utskotten anmodades meddela ett bestämdt utlåtande.
Efter fulländad granskning af mina uppgifter, grun lade på en efter min förmåga, på k Den 3 November /, m. stället inhämtad kännedom, och en varm känsla för Fäderneslandets förkofran, saknade jag icke skäl, att vänta åtminstone en fullständig vederläggning deraf, i fall de befunnits oriktige, eller ock att förslaget hade bordt tillstyrkas, om dessa uppgifter, med verkliga förhållandet befunnits öfverensstämmande, så mycket hellre som denna pröfning, var lätt att verkställa, igenom de till Utskotten inlemnade handlingar i ämnet.
Då likväl sjelfva -denna ordning, vid målets behandling blifvit underlåten, då praemisserne uti Utskottens Betänkande icke Öfverensstämma med de derifrån dragne slutsatser, och stunden nu är inne, då Höglofl.
Ridderskapet peli Adeln bor fatta sitt beslut i denna vigtiga fråga, anhåller jag för min egen tillfredsställelse, att annu en gång få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, vid denna angelägenhet, öfvertygad, att inom denna vördnadsvärda samling finnas många som ledas af samma oförställda nit, lör allt sorn kan anses Fäderneslandet nyttigt.
De förenade Utskotten förklara, det af mig uppgifne förslag 9 vara sä väl beräknadt, för sakens framgång, att Utskotten ej skolat draga i betänkande att tilljtyrka dess antagande, om det kunnat verkftällas genom andra medel, än en så betydlig uppoffring af Statens injkrånkta, och till andra oundgänglig, behof, påräknade tillgångar.
Men tillägga— att Staten icke bör blanda sig uti enskiltas in - Den 3 November f m, 5 teressen, att det vore svårt med Visshet förese, huruvida ett sådant Verk i framtiden, utan fortfarande bidrag och uppoffringar, kan uppehållas, att enskildta inrättningar, hvilka icke bära sig sjelfve, icke eller böra af Staten upprätthållas, hälst säkraste måttståcken för alla näringsföretag, vore, att desamma medföra vinst, eller åtminstone inom sig äga medel till fortfarande drift, samt att med ledning af dessa grundsatser, förslaget ej kunde tillstyrkas; deremot föreslå Utskotten, tillökning uti de hittills beviljade premier, så snart Ryds Schakt kunnat afsänkas och kolens brytning derigenom kunnat företagas på nedra flötsen.
Då jag icke kunnat föreställa mig, att efter gillandet af min plan, Utskotten skulle finna sig hänförda till deremot stridiga grundsatser, är jag anmanad att fästa Riddersk ipets och Adelns uppmärksamhet uppå halten af Utskottens sålunda gjorda framställning, hvartill ovilkorligen hörer att tillse, vidden af den uppoffring hvarom fråga är, sättet hvarpå den skulle utgå, saint det vilkor Utskotten fästat vid premiernes utdelande.
Jag får således ännu en gång återkalla Ridderskapets och Adelns minne derpå, att den summa, sorn till afskrifning af mig blifvit föreslagen, såsom enda möjligheten, att formera ett nytt Bolag, uppgår till 199,560 R:dr, att den nu stadgade afbetalning, endast efter hand och i vissa procent årligen ingår till Statscassan, utan någon känbar inflytelse på Statens ställning, hvadan ock denna afskrifning, icke kan anses annorlunda än en, ehuru ofullkomlig ( jPen.
M* v ernber fl m. ersättning för Bolagets redan lidna förluster, echSett vilkor,’ att i af andra medborgare anskaffa en lika summa eller 200,000 R:dr tilj fullbordande af Ryds Schakt, samt StenkolsVerkets bringande uti fullkomlig drift, hvarförutan nedre flötsen aldrig kan åtkomma*, eller Grufvedriften vidare fortgå, på ett sätt, sorn motsvarar redan gjorde uppoffringar, och som gör detsamma förtjent af det understöd, hvartill man redan mäste' anse detsamma berättigad!.
Med|Utskotten delar jag den”öfvertygelse, att Statens bidrag så sällan som möjligt böra användas, vid enskildtas företag; men jag kan dock icke med dem uteslutande antaga denna regel, för ali näringsförkofran, och jag har ofta funnit att Riksens Ständers handlingssätt, varit grundadt på andra mera vidsträckta åsigter, medförande fortfarande anslag, af vida betydligare belopp.
Jag åberopar härvid de beslut Riksens Ständer fatfat om bidrag till Canalinrättningar, Strömrensrensningar, ödlingsfö; etag och Bergshandteringens understöd, hvars nytta det vore långt ifrån mig att bestrida.
De hafva icke anset!* onyttige för Fäderneslandet, endast af den orsak, att de öfverstigit den enskifta förmågan, utan man har alltid funnit Statens mellankomst nödvändig, då derigenom stora och för det allmänna nyttiga föremål kunnat befordras.
Äfven de uti en framtid mäst 1 öfvande företag, skulle annars förfalla, i samma nion, som rörelsekraften inskränktes.
Framgången af näringar i allmänhet beror på tillräcklig* kraf, 9iti { Zftreir.i»r f, wtr, 7 ter ecfe dessas rätta användande.
Vid bietJlen* hedömande bör afseende göras å deras infly» telse på allmänt välstånd, da naturtillgångar som erbjuda sig, samt do större eller mindre svå. righeter som måsto undanrödja*, innan do kun* na begagnas.
På dessa omständigheter, hafva Utskotten enligt min tanke, icke fästat det afseende som man bordt vänta.
Stenkolsverket har blifvit betraktadt, såsom ett vanligt företag, af mindre betydlighet, man har icke insett eller velat inse, dess vidsträckta omfattning och de betydliga omkostnader som fordra* för utvecklingen af ett så stort företag; med få ord, man har kallsinJ nigt bedömt detta verk, efter hvad det nu är, men icke efter hvad detsamma med en förändrad drift och nödigt förlag till dess fullständig ga utveckling med säkerhet kan blifva; med förbigående af denna vigtiga omständighet, utan hvilket allt annat biträde kr och blir förgäfves, hafva deremot Utskotten vägrat allt understöd för Verket* uppkomst, och dervid fästat ett vilkor, att nedra flötsen först borde vara bearbetad, hvilket åter icke kan ske förr än Ryd* Schakt till samma djup blifvit afsänkt, och man har tillstyrkt tillökning i premierne just vid den tidpunkt, då desamma borde upphöra och sådant på ett sätt, att om de utgingo, skulle Staten derigenom tillskyndas en fortfarande och ganska betydlig förlust årligen.
D# här omnämnde fersing, hvilka bägge, jag ber icke tvifla derpå, wtjått ifrån lika allvarlig* i Den J November f. m, Ssigter, att befordra allmänt val, äro likväl i afseende på sättet, helt och hållet skiljaktigej det ena söker åstadkomma nödiga medel lör Grufvedriften; det andra åter öfverlemnar detta arbete helt och hållet åt en osäker och knappast tänkbar verkställighet, under det man lofvar en uppmuntran, hvilken i det skick Bolaget sig nu befinner, aldrig kan begagnas.
Således och då hela rörelsen, med antagande af Utskottens förslag, snart måste upphöra, torde valet af medlen, att förekomma en sådan olycka, ej kunna blifva tvetydigt.
Af de till Utskotten inlemnade handlingar är upplyst att Sten kols Verkets framtida bestånd
Samt de fördelar som derifrån äro att påräkna, helt och hållet bero på den nedra kolllötsens beläggande med arbete, äfvensom att Bolaget erkänt sin oförmögenhet, att anskaffa medel till vinnande af detta ändamål.
Det är älven upplyst, att inom korrt tid, den öfre kolflötsen är utbruten samt att hela verket då ovilkorligen måste nedläggas, om man icke under tiden, genom afsänkning af Ryds Schakt, kan åtkomma den ymnoga tillgång af Stenkol som den nedre flötsen med framtida varaktighet, efter gjorda tillförlitliga undersökningar erbjuder, och hvartill möjligheten aflägsnas i samma nion som den ännu återstående koltillgången, i öfre delen af Grufvan ålitas, och sorn snart skall sträckås ända derhän, att kol derstädes icke mera finnas för ångmachinernes drift, i händelse man framdeles genom Schaktsänkningen på djupet skulle vilja uppsöka de rikedomar af Stenkol och eldfasta leror, hvartill vägen ännu kan öppnas, Den 3 November f. m. 9 Att närvarande Bolag verkställer brytningen, der den med minsta kostnad kan ske oell att detsamma i livad möjligt är, söker sin ersättning för redan gjerde uppoffringar, utan afseende på följderne deraf för framtiden, kan icke förekom-* dias, i fall icke Riksens Ständer nu träda emellan; man kan således med visshet förese, alt den öfre flötsen, snart skall vara utbruten, hela Verket innan nästa Riksdag nedlagdt och genom brist på Stenkol för machineriernes drift, möjligheten stängd att vidare arbeta sig ned på nedre flötsen, hvilken derefter för alltid blifver Otillgänglig.
Frågan är derföre nu, om man med likgiltighet bör afbida denna händelse, eller icke hälldre förekomma densamma; om Utskottens förslag bär antagas, eller om man icke häldre till vinnande af ett stort och nyttigt ändamål, medan tid dertill är, bör taga ett verksamt steg, samt upphöra med uppoffringar, hvilka på sätt föreslagit är, val aldrig komma att utgå, men hvilka i sådant fall, skulle blifva alltför betun„ gande för Staten.
Bolaget som öppet förklarat sig utur stånd att fullfölja Schaktsänkningen, hvilken förmedelst Statens vid sista Riksdag lemnade understöd blef påbörjad, men för inträffade omständigheter måst inställas, har redan förgäfves i flere år sökt utfinna medel till Schaktets fullbordan, såsom enda villkoret för Verkets fortfarande drift; men sådant oagladt vilja Utskotten föreställa sig M detsamma såsom redan färdigt, och under denna förutsättning tillstyrkas ökade premier.
Den fordran af Staten, som enligt" mitt förslag, på Bolaget skulle öfvwlåtag, bestående uti 2:ne serskildte summor, till det hår ofvan intagne belopp , med 5 procents rånta årligen, ingår enligt hvad jag ofvan anfört, efter hand nied vissa procents afbetalning å Capitlet till ungefärligen samma belopp årligen, som hittills uti-premier blifvit utbetaldt.
Den verkar således föga eller intet på Statens öfrige transactioner och blir vida mindre tryckande än de af Utskotten föreslagne premier.
Antagom endast att Stenko! för året såldes till too.ooo tunnor, så uppgår premierne ä 8 sk. per tunna, till j 6,666
R;dr 62 sk.
Denna utgift för Staten , som äfven kunde ökas i mon som rörelsen utvidgades, skulle då den genom afskrifningen indrogne räntebetalning af 10,000 R.'dr afdroges från premiernes belopp, och desse således endast anses utgå med 6666
R:dr 32 sk. dock på mindre än 5© år uppgå till samma summa, som jag till afskrifning föreslagit, eller som år det samma, att Staten på denna tid , igenom besparade premier hade återfått hela den afskrifne summan.
Staten gör således ingen uppoffring, då deremot allt hvad som enligt Utskottens förslag, uti premier efter denna tid skulle utgå, vore och förbi ef en fortfarande förlust uti beständigt tilltagande, i samma molm som 1 örrisen utvidgades och drefs påen störr« skala.
JXten 3 K* eimi ar f» ms. SI Vid sådant förhållande och då ostridig?
Sr, ett närvarande Bolag icke förmår upprätthålla Grufvedriften oell ännu mindre att bekosta de inrättningar, som fordras för Verkets fullständiga utveckling, då påtagligt är, att hela rörelsen innan kort måste upphöra, oell då tillika år upplyst, att om öfre llötsen blir utbruten samt Grufvan nedlagd, man för alltid år stångd från möjligheten att^ åtkomma de på nedre flötsen förvarade rikedomar, bör man vål ej draga i Betänkande. att genom afskrifning af Statens fordran, bereda möjlighet , att upprätta ett nytt Bolag, hvilket genom nya tillskott, till den föreslagna summan af 200,000 K;dr, må kunna åt detta företag gifva ali den utvidgning, sora fordras, för att tillgodo göra dessa ymnogar© natur fördelar.