Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Proposition om ett nytt Contract med Rust- och Rotehållare rörande MötesPassevolance, yttrat, att den mening, sorn af Konungens Rådgifvare blifvit afgifven i denna sak, innebure en verklig anledning till jordbrukares tacksamhet; och ehuru jag vid detta tillfälle trodde mig kunna inse, att Kongl. Majrts mot dess Rådgifvares stridiga åsigt öfver ämnet, icke kunde äga något annat ursprung än ofullständighet uti rådslagens afgifvande, och bristande utveckling af de delar utaf frågan, hvilka påkalla en, ifrån rättsförhållanden, ej mindre än ifrån billighetsgrunder hämtad, fullständig utredning; hoppades jag likväl, att icke behöfva vidröra denna del af frågan, då jag trodde, att de förenade Utskotten skulle, intagne af kännedom om höjden af den plats de inom Representationen upptaga, finna sitt åliggande vara, att åstadkomma den fullständighet i bevisning, för Rust- och Rotehållares rätt, hvilken af Konungens Rådgifvare icke varit Den 26 Octo ber f. m. 73 lyckligare utförd, än att Konungen, oaktadt den skiljaktiga tankan, funnit sig
Lora vidblifva sin yttrade mening, att vapenöfning garnels bestridande utgör ett Rust- och Rotehållares uteslutande åliggande, hvilket alltid blifver resultatet af ett så beskaffadt
Mötes -Passevolaiice-Contract, som det föreslå gne.
Då jag i denna fråga fullkomligt delar de åsigter Konungens Rådgifvare yttrat, uppstår för mig det särdeles förhållande, att, sådant oaktadt, nu nödgas klandra den åtgärd, sorn blifvit vidtagen, att meddela Rikets Ständer den skiljaktighet i tankar, hvilken vid tillfället emellan Konungen och dess Rådgifvare ägt rum, Mina begrepp om den Conslitutionella Monarkiska Statsinrättningen, förlika sig ingalunda med det förhållande, att Konungens Rådgifvare inför allmänheten framträda såsom varande i opposition emot Konungens tankar och meningar.
Då jag naturligtvis måste hysa den förhoppning, att, med allmänna opinionens tillhjelp, kunna återföra de förenade Utskotten till en' för Rust- och Rotehållare mera fördelaktig mening, så får det icke lias mig allt för mycket lastas, om jag tror, att Konungens Rådgifvare, genom användandet af någon liten del utaf den bevisning jag bemödat mig emot de sammansätta Utskotten åstadkomma, utan all tvifvel skulle lyckats, att bibringa Hans Maj:t Konungen 7i Den 20 October f. tn. andra tankar öfver ämnet; och, under sådane förhållanden , måste jag i första rummet beklaga, att Konungens Rådgifvare, vid detta tillfälle, icke visat sig bevisningen mäktige, då det ingalunda är mig ti listandigt, att betvifla viljan att bevisa den mening, hvarmed de icke tvekat, att inför allmänheten framträda såsom fullkomligt stridande emot Konungens, Mitt begrepp om den constitutionella Rådgifvarens pligt är och har alltid varit, att han måste uti conseillen öfvertyga, eller inför allmänheten visa sig såsom öfvertygad, i fall han icke inser sin grundlagsenliga bestämmelse vara slutad, dåde rådslag, för hvilka han inför lagen mäste ansvara, icke förmå, att inom Konungens conseil göra sig gällande, och i fall pligtkänslan vid ett sådant tillfälle icke manar honom, att sjelfvilligt lemna den plats, på hvilken samvetet under sådane omständigheter bör säga honom, att han till samhällets fördel icke mera verkar.
Alt genom rådgifvarebefattningens frånträdande åstadkomma den opinions rigtning, hvaraf rådgifvarens personlighet och ansende är mägtigt, utgör den afskedstagande rådgifvarens rättighet; men dess, inom conseillen i strid mot Konungens, yttrade tanka bör icke allmänheten föreläggas, med mindre än att den, tili rådgifvarens rättfärdigande inför domstolen, påkallas.
Den 26 Oclober f. m. y5
Den constitutionella rådgifvarens yppersta pligt är, att i allt, hvad å honom ankommer, med ofelbarheLsbegreppet omjorda Konungens Majestät; och det är denna utgångspunkt för alla den constitutionella Rådgifvarens åligganden, jag anser vara aldeles förbisedd uti det StatsRåds protocoll, hvilket åtföljt Kongl. Majrts
Nådiga proposition rörande Mötespassevolancen.
Det bör ingalunda finnas främmande, om den, som under utöfningen af sitt Riksdagsmannakall, måhända allt för ofta trott sig, uti rådgifvare-åtgärderne, finna anledning till de missförhållanden han i anseende till styrelse och förvaltnings verkningar ansedt sig äga fog att klandra, äfven omfattar tillfället, att stödja sin mening uppå ett så talande förhållande, som det ifrågavarande StatsRåds-Protocollet företer.
Jag har, vid hvarje rad af en vidlyftig deduetion, känt hela obehaget af min ställning; då jag hvarken velat eller kunnat dölja mig, att jag vid detta tillfälle bestridt Konungens opinion, i det jag motsagt Utskottens.
(Jenom det ifrågavarande StatsRådsProtocollet har jag, såsom i denna fråga liktänkande med StatsRådet, varit i saknad af det föremål för klandret, i anseende till den motsatta jneningen, hvilket det Constitutionella systemet, just uti den ansvariga rådgifvare-inrättningen inom Styrelsen, tillskapat. 7-6 D e n :26 O c t o b c r f. m.
Det måtte vara helt naturligt, att jag tror mig hafva ifrat för en rättvis sak, och då StatsRf det utan tvifvel är af samma tanka, så uppkommer den slutsats, hvilken efter mitt begrepp utgjort Konungens Rådgifvares förnämsta och h ligaste pligt att förekomma.
Rättvisa och billighet utgöra snart sagt en oemotståndlig dragningskraft för det allmänna omdömet; och jag vill ingalunda med Konungens Rådgifvare ingå i någon delaktighet af medverkan till ett resultat, hvartill det, emot Konungens tanka» skiljaktiga StatsRåds-Protocollet säkerligen skall föra det allmänna omdömet uti denna sak.
Mig måtte det icke kunna förtänkas, om ifrån de rådgifvare-åtgärder, sorn så omisskänneligen ådagaläggas, jag skulle taga mig anledning, att ytterligare stärka mig uti min öfvertygelse, i anseende till egenskapen af de rådslag, hvilkas verkningar jag bedömmer, utan att rådslagen kommit till min kännedom.
Jag anser mig icke tillständigt, att bedomina afsigler, men har vid detta, likasom vid andra tillfällen, icke trodt mig utan anmärkning ki ma lemna ett resultat af så betänklig beska.lenhet som detta.
Jag sammanfattar mine i ågier öfver sjelfva volancefrågan, uti yrkande att, i händelse vapenöfningarne icke skulle genom allmänna medel uteslutande komma att bestridas: D e ii 26 O c t o b e r f. in. 77 1:0
Intet förslag till någon allmän Mötespassevolance-inrättning må, efter de gro lider, som 1812 uppgjordes, till Rust- eller Rotehållare framställas. 2:0 Att Rikets Ständer mätte medgifva Styrelsen, att med Rust-och Rotehållare öfverenskomma, om, och till hvad belopp de skulle vilja, med ett contant penningebidrag, som hvarje år, vid de vanliga markegångssä tillingarne, till portionspris bestämdes, bekosta, eller förskjuta kostnaderne till de vanlige Regements- och Compagnie-möten, de år, då sådane hållas inom Regementernes stånd, samt vid Generalmönstringar. 3:o Att Rotehållare, efter knekte-contracten, må anses åter inträda uti deras rätt, att göra sig ersatte af Soldaten, för hvad de, i och för dess underhållsskyldighet vid möten, förskjuta. 4:o
Att den tilländalupne Passevolancens Gassabehållning måtte, efter föregången utredning, ställas till de Rust- och Rolehållande delägares disposition. 5:o
Samt att redovisning och behörig utbrytning mätte till vägabringas för den Cassabehållhing, som innevar uti Kongl.
LifRegementets enskildta Passevolance-Cassa, då denna inrättning upphörde och öfvergick till den allmänna Passevolance-inrättningen.
Jag har uppfylt min pligt, att förfäkta Rust- och Rotehållares rätt emot en orätt - y8 Den 26 October f, m. vis och våldsam behandling; och min tillfredsställelse skall blifva stor, om jag fått medverka till imdanrödjande af den söndring i tankesätt, hvartill framgången af Utskottens förslag otvifvelaktigt inom samhället skulle föranleda.
Jag erkänner, att elter de nära två timmar Friherre Anckärsward talat, finner jag mig mera förvirrad af de heterogena begreppen, än förvillad uti hvad jag anser vara det rätta.
Mali kan icke neka, att före 1812, då det nu upphörda Passevolance-Contractet ingecks, möteskostnaden måste bestridas af Rotehållarne.
Drickspenningar samt matsäckar måste lemnäs och Soldaterne voro ändå ej nöjde; man kom aldrig fram till ett möte, utan att höra omtalas, att den eller den Rotehållaren bättre furnerat sin soldat, än en annan.
Deraf kom, alt hvar och en var nöjd med Passevolancen.
Icke sällan hade dethändt, att drängen, efter Soldatskjutsen, kom hem med förderfvad sele eller häst.
Då Konungen emottog en rund summa för att underhålla armeen under möten och marcher, var deraf en följd, att han icke var skyldig redovisning för sitt sätt att dervid tillvägagä, ty om han kunde hushålla så, alt besparingar ägde rum, måtte han haft rätt att derföre sammandraga trupperne till Läger.
Desse äro ett befordringsmedel för den högre exercicen.
Nu har Friherre Ane - D e n 26 O c t o b e r f. ra.
7g karsvvärd bär uppslält cle besynnerliga räkningar, söm llän anser böra undergå en stor revision.
Jag tror, -att dessa räkningar aldrig bordt komma i fråga att bär framdragas, enär de ej öfverskjuta de summor, sorn blifvit aiislagne af Rotehållariie, och intet förbehåll finnes, huru Konungen skall hushålla med medlen, hvarföre han ock kan göra möten hvart annat år, och stora läger hvart tredje, Åf delina orsak anser jag mig helt och hållet böra bifalla hvad Utskotten föreslagit såsom ganska lämpligt.
Friherre AnckarsWärd har yrkat, att afgiften skulle nedsättas till 5 R:dr.
Konungens förslag innehåller en nedsättning från 8 R:dr till 7 R:dr.
Här beror det således på prutning; men jag underställer Ridderskapets och Adelns bedömmande, om icke hvar och en Rotehållare är nöjd att betala 7 R:dr, mot det att hail slipper se soldaten fordra matsäck och drickspenningar.
Jag skulle således tro, att man kan bifalla Utskottens Utlåtande i det hela.
Hvad åter vidkommer den redovisning, sorn ar begärd, Vöre det väl, om man kunde få den; men då man icke öfverskrider de anviste medlen, ser jag ej eller något illa deruti , att redovisningen ej sker inför Ständerne.
Jag tillstyrker således bifall å Utlåtandet, och kan ej gå ifrån denna mening.
Jag har i dag talat med en Rotehållare, som har q hela Rotar, hvaribland 2 gentila Underofficerare; skulle jag hålla dem med matsäck, sade han, skulle 8o Den 56 October f. m, det kosta mig mycket mera, än nu är föreslagit; ja, jag skulle heldre hålla trettio utan matsäck.
Jag får alltså ytterligare anföra, att jag icke kan tillstyrka någon förändring 1 hvad som blifvit af Utskotten föreslagit.
Friherre af Tibellj Gustaf Wilhelm, anförde skrifteligen; Under öfverläggningarne om MötesPassevolancen har blifvit anmärkt, att Staber och Befäl vid större öfningsläger blifvit aflönade på Passevolance-Cassans bekostnad.
I anledning häraf får jag upplysa, att Kongl. Brefvet af den 12 Juli i^Sö föreskrifver, att då flere Regementer till gemensam exercice sammandragas, skola ej mindre de sammandragne Regementernes Befäl, än de Officerare, hvilka från andra Regementer på Nådig befallning sig der infinna, tilläggas Fälttractamente.
Ett så kostsamt underhållssätt har nu likväl icke ägt rum, ty, istället för Fält-allöning, hafva Staber och Befäl blott åtnjutit tractamente efter 1807 års Resereglemente med 5o procents förhöjning, och utfodring endast för effective hästar, men ingen ersättning för det i fältstaten uppförde större antal; utan har i dess ställe under benämning af Taffelpenningar eller gralificationer, en lämplig förhöjning blifvit gifven åt de få personer, som, i an - Dén 26 O c to ber f. m. 81 anseende till deras tjenstebefattning* kunnat åligga några större utgifter, men beloppet deraf har dock icke öfversligit hvad FällStaten skulle bestådt, om den blifvit enligt 1^56 års Kongl. Bref tillämpad för de sammandragne Trupperne, ulan tvärtom en betydlig besparing i det hela vunnen.
Man har anmärkt, att som den ökade kostnad de större ÖfningsLägren medfört, emot hvad vanliga Regementsmöten skulle föranledt, icke bordt falla Rust- och Rotehållare lill last, skulle möjligheten för gamla Passevolance-fonden alt hafva bestridt dessa kostnader bevisa, det års-afgifleu varit för stor.
Härvid får jag upplysa, att tillgången till den ökade kostnaden för de större ÖfningsLägren har måst sökas i ett för året minskadt antal af Regementsmöten.
Om Kongl. Maj:t pröfvat nödigt alt, enligt
Sin höga rätt, anbefalla Regementsmötens hållande vid alla Regementer hvarje år, hade Rust- och Rotehåilares bidrag åtgått, och af dessa bidrag ingen besparing ägt rum.
Frågan blir således blott derom, huruvida Truppen genom endast Regementsmötens hållande skulle hafva vunnit lika ändamålsenlig öfning, som då nn under vissa år stora Läger, ehuru med något mindre antal Regementsmöten, blifvit hällne, roen denna fråga är rent militärisk och således endast beroende af Kongl. Majrts
Nådiga ompröfring. 47 H. 6 82 Din 26 O c to ber f. m.
Det har blifvit anmärkt, att Gratificationer för KrigsCollegii Tjenstemän af Passevolance-fonden blifvit utdelade.
Härvid får jag upplysa, att genom Kongl. Brefvet den 24 November 1802 redan blifvit i Nåder stadgadt, att en summa af 800 R:dr B:co skulle af Passevolance-medlen årligen användas till Hufvudböckernes renskrifning, och till Gratificationer åt de Collegii Tjenstemän, som vid Passevolance-ärendernes handläggning sig särdeles utmärkte för flit och uppmärksamhet, samt förteckningen på desse Tjenstemän hvarje år Konungens Nådiga pröfning och beslut underställas; och har ofvannämnde summa icke något år blifvit öfverskriden.
Då personer blifvit begagnade i tjensteärender, och tiden, sorn. till deras utförande erfordrades, ej kunde i förväg bestämmas, har, i stället för dagtractamenter, en viss gratification blifvit vid förrättningens slut den tillförordnade tilldelad, och har erfarenheten visat, det håde skyndsamhet i förrättningens utförande, och besparing i kostnad, genom detta förfarande vinnes.
Det har blifvit anmärkt, att mötesplatserne blifvit dels utvidgade, dels planerade på PassevolanceCassans bekostnad.
Härvid får jag erinra, att äganderätten icke medgifver, att utan ägarens begifvande begagna enskiltes tillhörigheter, och då platser, lämpligt belägna, ej funnits å Kronans mark att tillgå, hafva naturligtvis med de Den 26 Octofoer f. m. 83 enskilte jordägarne öfverenskommelser om löp eller arrenden måst å några ställen, der det varit oundgängligen nödigt, afslutas; och att rödjning och planering måst verkställas, där sådant erfordrades, för alt göra fälten till deras ändamål duglige, ligger i sakens natur.
Planeringen af Axvallahed blef redan vid början af della århundrade på dåvarande PassevolanceCassas belostnad företagen, och planeringen af Ladugårdsgärdet börjades redan af Högstsalig Konung Carl XIII under Dess FörmyndareRegering, och har sedermera blott blifvit fortsatt och fulländad.
Att Statsmedel ej härtill blifvit använde, samt Rust-och Rotehållares beviljade årliga bidrag härigenom icke eller ökade, utan alt tillgångar genom Kongl. Maj:ts Nådiga omsorger serskilt blifvit medelst besparingar å möteskostnaderne till detta ändamål beredde, torde förtjena underdånig tacksamhet.
Det har blifvit anfördt, att betydliga byggnader för Truppernes sjukvård äro på PassevolanceCassans bekostnad uppförde.
Härvid får jag upplysa, att då Truppens sjukvård under Öfningsmöten och Mönstringar samt marchen dit och dän, enligt Författningarne, åligger Rust-och Rotehållare, samt Kongl. Maj:t och Kronan vid MötesPassevolancens ingående åtagit sig denna förbindelse, följer äfven derafPassevolaneeVerkets skyldighet, att alla dertill hörande 47 H. 6* 84 Den 26 October f. ra. utgifter bestrida, och hvartill fordras ej allenast Läkare-tillsyn och nödige medicamenter, utan äfven erforderlige sjukhus och sjuk vårds-persedlar.
Det har blifvit anfördt, att portionsprisen kunde förslagsvis antagas till 8 sk.
I anledning häraf får jag upplysa, att då de vid offentliga Auctioner under sednast förflutne 5 år erhållne portionspris sammanläggas för alla Regementerne, och medium deraf tages, utgör en portions värde iof sk, hvartill kommer den i FältStaten beslådde £:dels portion, eller så kallade Tobaksskillingen, som utgått med 1 skilling kontant och en half jungfru Bränvin, värd omkring 6 r:st., då hela portionen utgör omkring 12 sk. B:co.
Slutligen har äfven blifvit anmärkt, att Pavilloner blifvit å vissa större Öfningsplatser uppförde och möblerade på PassevolanceCassaus bekostnad, samt
Drottningberget å Ladugårdsgärdet planeradt.
Härvid får jag upplysa, att icke en enda skilling blifvit till dessa ändamål af Rust- och Rotehåliarnes årsafgifter använd.
Hvad härtill erfordrats, bar blifvit bestridt af den ränta, som influtit, då Passevolance-medlen blifvit utlånte emellan de tider de till sitt ändamål skulle användas, och hvarå Rust- och Rotehållare ej kunna äga något anspråk, emedan års-afgif'en af Rikets Ständer vid 1812 års
Riksdag utsattes till hvad sora ansågs svara emot de kostnader Rust - Den a6 October f, ra. 85 oell Rotehållare förut vid deras inanskans väpénöfningar måst vidkännas; och hvad som ansågs oundgängligt för alt Kongl. Maj:t och Kronan skulle kunna Trupperne underhålla.
Derjemte får jag upplysa, att redan under Konung GustafHirs tid Kongshyggnader vid Bonarps-hed Blifvit uppförde och med möbler försedde; att vid Början af delta århundrade en Pavillon och Stall hlefvo uppförde å Paroia malm i Finland, och Kongshuset vid Axvalla-hed inredt och möbleradt samt andra hus der uppförde, allt på dåvarande Passevolanceverkens bekostnad; samt att de byggnader, som af Kongl. Maj:t och Dess Suite begagnas vid stora Läger å Bonarps hed, dessemellan öro nödvändige, dels för ExercitieSqvadronernes, dels för Gårdens och dels för Commissariatets behof.
Den skillnad, som emellan hvad under fordna Sveriges Konungar och nu, i afseende pä ofvannämnde byggnader och möbleringar, ägt rum, är, att kostnaden då togs af sjelfva Capital-fonden, men nu blifvit bestridd af tillgångar, som genom Kongl. Maj:ls jVådiga omsorger äro beredde.
Såsom allmän anmärkning torde få anföras, att då, enligt hvad StatsLTtskottet äfven anmärkt, hvarken Rikets Ständer vid deras år 1812 lemnade bifall till MötesPassevolancen, eller Rust- och Rotehållare vid deras hörande och Contraclernes upprättande, förbehållit sig någon gransknings - 86 Den 26 Oetober f. ni. rätt öfver mötesmedlens disposition och räkenskaper, eller ulfäst sig att något mer än det beviljade årsbidraget tillskjuta i fall af yppad brist, och således ej kunna fordra redo för disponerandet af gjorde besparingar, när Kronans förbindelser, enligt Contracten, blifvit i alla delar uppfyllde, samt Rikets Ständers underdåniga anhållan, att Redogörelsen för den gamla MötesPasse volanceCassan måtte få granskas, icke blifvit af Kongl, Maj:t i Nåder bifallen, synes ock ingen öfverläggning om
Passevolance-tnedlens disposition under den förflulne liden här kunna äga rum, eller hafva sammanhang med nu förevarande fråga om en ny MötesPassevolance, byggd på andra grunder, än den förra.
Jemte det jag ansett mig böra anföra ofvanstående upplysningar rörande den gamla MötesPassevolance-Fondens förvaltning, får jag nu vördsamt tillstyrka bifall å hvad Stats- och EkonomiUtskotten i afseende på den nya MötesPassevolancen föreslagit.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken ti 11 k än n aga f, alt plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Friherre Sprengtportenj Jacob Wilhelm: Såsom Ledamot i de Utskott, hvilka handlagt frågan, anhåller jag atti korthet få besvara några af de anmärkningar Fri - Den 26 October f. n». 87 herre Anckarsvärd behagat göra.
Utskotten hafva först fått uppbära ganska skarpa förebråelser derföre, att de ej förmått förete en så detaillerad calcul öfver möteskostnaderne, som den Herr Friherren nu sjelf framlagt; men jag hemställer, om ej denna anmärkning med lika skäl återfaller på dess författare.
Friherre Anckarswärd liar deltagit i Revisionen, och med hvad rätt fordrar den värde talaren, att StatsUtskottet skulle hafva tillvägabragt en redovisning för Passevolance-medlen, den han som Revisor ej kunnat utverka.
Hvad sorn kan vara tillåtit för den enskilta forskningen, ligger ej inom Utskottens förmåga, hvilka ej hafva annan utväg att söka upplysningar än den 42 §■ Riksdagsordningen lemnar, hvilken ock blifvit tillämpad.
Friherre Anckarswärd har äfven föreburit, alt man ej ingått i undersökning om contracternes lydelse i äldre tider. 80 §.
RegeringsFormen och 1812 års beslut hafva varit en tillräcklig ledning för Utskotten, men om man ock vill antaga lika många dagars möten, som Friherre Anckarswärd, tror jag dock ej alt man rätteligen skall komma till annat resultat, än att 7
R:dr är den summa, som motsvarar möteskostnaderne för en rote; ty i den vidlyftiga bevisning Friherre Anckarswärd framställt, saknar man det vigtigaste, nemligen beviset att portionen kan erhållas för 8 skillingar.
Friherre af Tibell har upplyst, att den öfverhuf - 88 Pen 26 Octo ber f. ni. vud tagit går till io|- sk.
Då tobaksskillingen och £ jungfru Bränvin, sorn är nödvändig för manskapets hälsa, tillkommer, gör det 12 sk.
Efter samma beräkningstid, sorn Friherre Anckarswärd antagit, uppkommer en kostnad af 6 R:dr.
Extra utgifter, såsom lägerhalm, sjukvård, m. m. har Friherren sjelf antagit till 1 R:dr; summa 7 R:dr, eller precist hvad Kongl. Maj:t föreslagit.
Men om nu Kongl. Maj:t skulle finna, att ändamålet med Passevolanceafgiften eller armeens öfning bättre vinnes derigenom, att ett eller annat Regementsmöte indrages, för att deremot någon gång kunna samia ett större öfningsläger, har jag svårt att inse, huru detta involverar någon orättvisa mot Rust- och Rotehållare, då det bejor på Kongl.
Maj:t att alla år samla Corripagni- och Regements-möten.
Det har mycket blifvit yttradt emot dessa läger.
Om man ock icke anser någon fördel ligga i den täflan mellan trupperne, som härigenom uppkommer, i sambandet emellan befäl och trupper af olika delar af Armeen; om man ej tror att något vinnes derigenom, att Armeen får öfvas under direct tillsyn af en af Europas största Fältherrar, och att den Furste, som en gång skall föra våra härar, får tillfälle att inhemta den vana, som erfordras för att röra större truppsamlingar af olika vapen, så måtte det åtminstone anses nyttigt, att truppen får marschera, en öfning, hvars vigt man uti Den 26 October f. rn. 89 alla armeer erkänt.
Jag kan ej betrakta det contract, som 1812 uppgjordes annorlunda, än som ett Contract emellan högsta Befälhafvaren för Armeen, samt Rust- och Rotehållare om Armeens förplägning; och att det blifvit uppfyldt, lärer icke kunna bestridas.
Man invänder måhända, att, enär Högste Befälhafvaren tillika är Statens Chef, bör man vänta af hans omtänksamhet för folkets bästa, att då afgiften är för stor, den skall nedsättas.
Detta bar ock skett, men att Konungen ej nedsatt afgiften under hvad som fordras för Armeens öfning, kan ej läggas någon till last.
Hvad den calcul om f. d.
PassevolanceCassans utgifter angår, hvilken här blifvit framställd, så kan deruti synas mycket anmärkningsvärd!.
Jag suspenderar mitt omdöme derom, men jag gör den förutsättning, att, om det ifrågavarande förslaget blir bifallit, Revisorerne och Stats-Utskottet komma att godkänna största delen af de rubriker, som här blifvit uppgifne.
Grefve Brahej Magnus, anförde skrifteligen :
Passevolancens tillvaro räknas, sorn. bekant är, från år 1812; de principer som då uppställdes, de åtgärder, som deraf blefvo en följd, och de resultatcr, som derifrån, häi flutit, hafva alla föregått 1828, med hvilket år jag först erhöll det nu innehaf - 9° Den 26 October f. m. vande uppdrag alt vaka öfver Armeens angelägenheter.
Det skulle således måhända synas öfverflödigt att jag, som hvarken kan tillegna mig förtjenst af det goda Passevolancen ti 11 väga bringat, eller ansvara för de fel, hvarmed densamma påstås vara behäftad, inträder i den discussion, som nu öppnats; men då, vid den Kongl. Propositionens remitterande till vederbörligt Utskott, jag ägde tillfälle yttra mig, och frågan, jemte svaret derpå, står i närmaste samband med hvad som rörer Armeen, samt jag slutligen af anföranden inom representationen funnit, att man orätt bedömt och för den opartiska Medborgarens opinion missledande framställt många af de med ärendet gemenskap ägande omständigheter, så anser jag med min pligt enligt, att söka ådagalägga, det Styrelsens beslut i den vägen ej saknat, såsom det påståtts, oegennytta och plan, utan tvärtom vittna om omtanka och rättvisa.