Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regerings-Formen, må, under Rikets Ständers och deras Utskotts öfverläggningar och pröfning, icke uti annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embets- och tjenstemäns till- eller afsättande eller verkställighet af någon Lag, Författning eller inrättning.
Att härom besluta föreställningar och önskningar alt till Konungen frambäras, öfverensstämmer så mycket mindre med den åberopade Grundlagens föreskrifter, som, enligt 89 §.
Regerings-Formen, föremålen för sådane beslut äro inskränkta till frågor om förändring, förklaring och upphäfvande af Lagar och Författningar, som
Rikets allmänna hushållning röra, om sådane nya Lagars stiftande, samt om grunderne för allmänna inrättningar af alla slag.
Om Konungens StatsRåd, och egenskaperne hos de män, som dertill måga kallas, äro bestämmelser £i/i. till R.
Prof. 1840. 8 Sami. 31 Haft. 3 Allm. Bese.- och Ekon.-läs kottets Utlåtande, N:o 12 5. gifna genom 4 och 5 §§.
Regerings-Fornien och del är genom i o5, i 06 och i oj stadgadt, huru Rikets Ständer måga tillse efierléfnaden deraf.
I öfverensstämmelse härmed, har också Rikets Ständers Constilutions-Utskolt, med afseende å det förhållande, som utgör föremål för nu ifrågavarande motion , genom memorial N:o 33, hos Rikets Ständer gjort anmälan, utan att Rikets Ständer funnit den föranleda till någon åtgärd, äfvensom bernälde Utskott, genom memorial N:o 5o, i samma ämne gjort ytterligare framställning, som för närvarande utgör föremål för Rikets Ständers pröfning.
Till följd häraf anser sig Utskottet böra tillstyrka, att Herr Ribbings ifrågavarande motion må förfalla.
Ant. till Exp.-Utslc. den 21 November, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af åter remissen af Betänkandet N:o 83, angående Kongl. Theaterns indragning och utarrendering till enskilde, samt om rättighet för enskilde alt anlägga Theatrar i Hufvudstaden, m. m. Af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet ar detta Betänkande återremilteradt, hvaremot detsamma blifvit af Preste- och Borgare-Stånden bifallet.
Inom Ridderskapet och Adeln är endast emot förslaget om upphörande af hittills fastställde afgifter till Kongl. Theaterns Pensions-Cassa af dem, som i landsorterne gifva offentliga skådespel, anmärkt af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Gustaf, att dessa afgifter skola utgöra ett nödvändigt vilkor för den Kongl. Theaterns bestånd, emedan den icke skall kunna erhålla värdiga sujetler, om dem icke visas ålderdomstrvgghet vid en tilländalupen scenisk bana, och Theaterns och Capeliels PensionsCassor, hvilka redan anlitas af flere förtjente Pensionssökande, än lediga pensionsrum förefinnas, icke skola kunna bestå utan berörde bidrag: men inom Bonde-Ståndet, hvaraf flere Ledamöter yttrat sig, hafva anmärkning,arne hufvudsakligen blifvit riktade mot förslaget om Kongl. Theaterns bibehållande, då det icke skall kunna förenas med en klok hushållning att af Statens medel lemna betydliga bidrag tilt denna anstalt, hvaraf landet i allmänhet icke skall hafva något gagn, och hvilken äfven för dem, sora -Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, IV:o 126. 3 kunna besöka Theatern, snarare skall vara skarlIi" än gagnelig, serdeles, hvad beträffar de lägre folk-classerne, Som derå onyttigt använda sina knappa tillgångar.
Hvad åter beträffar enskilda Thealrar, bni det å den ena sidan blifvit bestridt, alt deras anläggande i landsorten må uppmuntras genom befrielse från andra afgifter, än bevillningen, på säll Utskottet föreslagit, hvaremotåden andra sidan är yrkadt, alt åt dessa Inrättningar må gifvas all den frihet, som kan förenas med den allmänna ordningen, och att i detta afseende den hittills påbjudna och af Utskottet ytterligare föreslagna censuren af piecer, som å Tbealrarne uppföras, må afskaflfas.
Frågan om Statens bidrag till den Kongl. Theatern bar utgjort föremål för serskildt behandling af Stats-Ulskottet, hvilket också tillstyrkt fortfarande af detta anslag, och Utskottet kan således icke, af hvad i detta afseende är anmärkt, hemta någon anledning alt förändra det afgifne Betänkandet; äfvensom anmärkningarne flir öfrigt endast antyda åsigter, som äro ski 1 jukt ige från dem, hvilka i Betänkandet äro framställde, utan att några förhållanden äro anförde, som icke förut blifvit af Utskottet tagne i bftragtande.
I anledning häraf och då Utskottet, för sin del, icke kan finna, att de skäl, som af Utskottet blifvit åberopade, äro i någon mon vederlagde eller påkalla närmare utveckling, samt Betänkandet dessutom blifvit i sin helhet af tvänne
Stånd bifallet och i sina serskilda delar af ytterligare ett Riks-Stånd lemnadt utan anmärkning, emedan hvad deremot är inom hvarje af de 2.‘ne Stånden erinradt, har afseende på olika förslag och alldeles motsatta syftemål, anser Utskottet sig böra vidblifva sina förut i della ämne afgifna yttranden och förslag.
Stockholm den ta November 18.jo. IV: 0 126.
Ank. tilt Eip.
Utsk. (ten m November, kl. S e. m.
Utlåtande, i anledning af väclct motion om upphörand* af böter för uragtlåten leverering till Stora Kopparbergs
Bergslag af ränte- och mantals kolen.
Riksdags-fullmägtigen Johan Ericsson från Slöra Kopparbergs
Läa har, uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskotts handläggning rcmilteradt memorial, anfört, alt, då allmänna Lagen icke stadgar 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utslottets Utlåtande, AT:o 126. »traffränta eller böter för den gäldenär, sorn försummar att, på bestämd tid, betala sin skuld, vore det icke billigt, att de skattskyldige äro underkastade en sådan påföljd för uragllåten leverering af ränte- och qvarntullseller mantals-kolen till Stora Kopparbergs Bergslag, och alt dessutom det, till |:del af kolens markegångsvärde, bestämde bötesbeloppet skall vara oskäligt bögt, då kolen böra levereras inom den 24 Februari och uppbörden af ersättningen och böterne, i den nion, natura-levereringen uteblifvit, verkställes i påföljande Mars månad, så att bötesbeloppet i sjelfva verket skall utgöra ränta för 3 veckors eller högst en månads dröjsmål med betalningen.
Då nu kolåtgången för Bergsbruket skall vara betydligen minskad, så alt, utom skaLtekolen, icke skall erfordras en åttondedel af hvad, som fordom förbrukades, hvaraf följt, att uppköpspriset numera aldrig skall öfverstiga, men väl ofta understiga, markegången, förmenas Bergsmännen, då natura leverancen åsidosattes, blifva fullt godlgjorde genom ersättningen efter markegångspris utan all förhöjning, hvarföre motionären föreslagit, att böterne måtte alldeles upphöra.
Med Johan Ericsson hafva sig förenat Riksdagsmännen Anders Göransson och Anders Olsson, äfvenledes från Stora Kopparbergs
Län, hvarjemte den sistnämnde, uti ett till Bonde-SLåndet iulemnadt serskildt anförande, yrkat, att hemmans-ränte-kolen måtte få lösas efter markegång och skyldigheten all aflemna qvarntulls-eller mantals-kolen alldeles upphöra.
Enligt hvad, som inhemtas af Stats-Utskottets Betänkande N:o 235, är af Riksdagsfullmägligen Eric Andersson fråu Stora Kopparbergs
Län väckt motion i samma ämne och enahanda syftning, som här ofvan omförmäles, hvilken motion blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad lill bemälde Utskott, som också, genom åberopade Betänkandet, deröfver »tlålit sig.
Vid sådant förhållande anser sig Utskottet icke kunna i ämnet yttra sig vidare än att hänvisa till det Utlåtande och Förslag, som Stals-Utskottet redan afgifvit.
STOCKHOLM, Kongl.
Ordens - Boktryckeriet} 1840.
Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Utlåtande, N'.o istj. i N:o 127.
Ank. till Exp, Utsk, den 4 Dec. kl. 2 e, m.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande IV'.o 81, om bro- och rjuai-afgifter för målbara våta varor, som till Stockholm sjöledes inkomma.
Enligt Utskottet tillhandakomne Prolocolls-utdrag., har det omförmälde Betänkandet blifvit bifallet af Hedervärda Bonde-Ståndet, men återremilteradt af de öfriga Riks-Stånden, efter anmärkningar, som hufvudsakligen innehålla: att Stockholms stads inkomster af handel och sjöfart, utom den nu ifrågavarande afgiflen, icke skola vara ti 11 racki i ge för bekostande af broars och quaiers underhåll jemte de flera anstalter, för hvilkas vidmagthållande de äro bestämde; att bro- och quai-afgiflen icke bör anses betungande, vid beräkning af den beqvämlighet för aflastning, som är de trafikerande beredd; att staden genom årlig taxering bestrider kostnaden för dess militair, brandvakt, gatläggning, renhållning, båtsmans-compagniers underhåll, fattigvård och inqvartering, m. m., till ett belopp af omkring en fjerdedels million Riksdaler, och om 1111 underhållet af broar och quaier måste bekostas ulan serskildt bidrag af de trafikerande, skulle derigenom uppslå en brist i Slads-Cassan, som af Staden mäste fyllas.
— Flere af Ståndens Ledamöter^ som af dessa skäl ansett bro- och quai-afgiften böra fortfara, hafva dock förmenat, att den tål nedsättning lill hälften eller en tredjedel, af det belopp, hvartill den nu är bestämd., samt derföre föreslagit, alt en undersökning måtte anställas, för alt utröna i hvad mon afgiften erfordras för underhållet af broar och quaier, och att beloppet måtte lämpas efter behofvet, sådant det då visar sig.
Utskottet, som icke motsagt riglighelen af den åsigten, alt anstalter, som för trafikens underlättande åstadkommas, böra, så vidt sig göra låter, genom afgifter å trafiken bekostas, föreställer sig deremot, att från Bih. till R St.
Prot. 1840. 8 Sami. 3z Häft.
2 Allm- Besa).- och Ekon-UIsko t tets Utlåtande , N:o my. denna åsigt icke kan hemfas något stöd för den nu ifrågavarande bro- och quai-afgiftens bibehållande, då den blifvit påbjuden, icke för godtgörelse af någon sådan kostnad, utan för att bereda tillgång för en nödig befunnen löne-tiliöknäng för Stockholms stads tjenstemän och således för ett ändamål, som Utskottet tror vara främmande för åfgiftens rätta bestämmelse.
Det uti Utskottets Betänkande åberopade förslag och utlåtande af serskilde Corn mil terade, hvarpå Kongl. Majrts Nådiga Förordnande om afgiften är grundadt, visar val, att en brist i lillgångarne för den föreslagne löneförhöjningen vore att förutse, men deraf kari för ingen del inhemtas, att en sådan brist vöre alt härleda derifrån, att förut påbjudne afgifter för handel och sjöfart icke motsvara hvad som påkostas till beqvämlighet för denna trafik, ulan tvärtom föranleder utredningen att, i denna del, inkorasterne ganska betydligt öfverstigit kostnaderne. —-
Om förhållandet skulle vara annorlunda, än det sålunda visar sig, hvilket, enligt hvad Utskottet förut anmält, icke med säkerhet kan bedömas efter de sumariska uppgifterne uti förslaget öfver Drätselverkets ställning, då inkomster och utgifter af olika slag, till en del äro i ett sammanhang upptagne, lärer dock en närmare undersökning derom icke kunna komma ifråga annorlunda, än efter serskildt ansökning om förändrade bestämmelser rörande afgifternes beräkning, med uteslutande afseende å behofvet för underhåll af broar och quaier, hvaremot nu, då afgiften tillkommit ulan all beräkning af ett sådant behof, Utskottet anser detta förhållande utgöra en giltig anledning att den må upphöra; hvarföre Utskottet får vidblifva sitt i detta ämne, genom Betänkandet N:o 8i, afgifna förslag.
Stockholm den 3o November i84<>.
Emot delta Betänkande hafva reserverat sig Herrar Friherrarne Hamilton, von Krcemer och Leijonhufvud, Herrar Aminoff, Tornerhjelm, von Rosen och von Stahl, Herrar Bikopen Butsch, Professoren Retzius, Prostarne Gumcelius, Bergqvist, Lallin cch Sylwan samt Herrar Åbom, Gustafsson, Wijk, Pousett, Engström och Wallander, hvilka alla antagit och såsom sin serskilda mening åberopat ett af Utskottets Afdelning afgifvet förslag till Betänkande, så lydande: Allni. Besv.- och Ekon-Utskottets Utlåtande> N\o ny. 3 ”Utskottet liar, genom sitt förut afgifne Betänkande, ingalunda anlydt den åsiglen, att Stockholms stad borde belagas al! ersättning för nötningen af broar, quaier och bamnskoningar, då tunga kärl och fastag derå uppläggas, ulan är det af Utskottet framslälda förslaget hufvudsakligen grundadt på det förhållande, sorn Utskottet funnit vara ådagalagdt genom det åberopade Utlåtandet af serskilde Commitlerade, nemi. att den ifrågavarande afgiften icke utgår ensamt lill bro- och quai-byggnaders underhåll, ulan äfven till andra ändamål, af den beskaffenhet^ alt trafikerande, som icke tillhöra Stockholms stad, icke borde med afgift dertill belastas.
— Emedlertid då förhållandet emellan inkomster och utgifter i och för bro- och quai-byggnaderna icke för närvarande kan med någon säkerhet utrönas., enligt hvad Utskottet jemväl i det förut afgifna Betänkandet förklarat, sjmes den genom anmäi kningarne föreslagna serskilda undersökningen derom vara så mycket mera lämplig, som derigenom kommer att visa sig i hvad nion afg.'ifterne böra fortfarande utgå, ulan att oskäligen betunga trafiken, hvarföre, med frånträdande af Utskottets förra yttrande, föreslås en underdånig anhållan hos Kongl. Majit, att de genom Kongl. Brefvet den i3 Februari »838 påbudna afgifter för varor, som sjöledes införas lill Stockholm, måga, efter behörig, af Kongl. Maj:t i Nåder föranstaltad undersökning, lämpas och bestämmas lill det belopp, som svarar emot verkliga behofvet för broars och quaiers nybyggnad och underhållande, samt alt alla de inkomster, som staden förut eger lill betäckande af kostnaderne för sagde ändamål, måga afdragas vid beräkningen af den afgift af våta varor, som staden tillägges.
Härförutan, och på det bro- och quai-afgifterne hädanefter icke måga användas annorlunda, än för deras rätta ändamål, föreslås, alt Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära., det vederbörande anbefallas, att föra serskildt räkning öfver inkomster och utgifter för bro- och quai-byggnader vid Stockholm.’’ 4 Allm.
Besa).- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 128.
Ank. lill Exp. Utsk, den 4 Dec. kl. 2 e. ra.
Betänkande, i anledning af motion om reglering af pastoraten på Gottland och föreskrifter om Syn å Prestegårds-byggnader derstädes.
Genom motion, som af Hedervärda Bonde-Ståndet är till Utskottet remitterad» hafva Riksdags-Fullmäglige Christer Persson Sojdeby och Per B&ttelsson Burge från Gottland föreslagit: 1 ;o att Rikets Ständer, genom underdånig framställning hos Kongl, Majit, måga medverka till eli snart afgörande af den, långt före detta, väckte, och ännu hos Kongl. Maj:t hvilande, frågan om en förändrad reglering af Pastoralierne på Gottland, till lindring af den börda, som trycker denna orts invånare, och hvaröfver under många år varit klagadt; 2:0 att, som Prestegårds-byggnaderne på Gottland i allmänhet skola till antal och storlek vida öfverstiga hvad Lag och Författningar derom stadga, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om förständigande för Konungens Befallningshafvande att föranstalta om sådane Syner å berörde byggnader, som 1648 års Convenlions-Stadga löreskrifver, till beredande af lindring i det Socknarne åliggande byggnads-besväret, Sedan frågan om nedsättning af den till Presterskapet på Gottland utgående tionden och fö ändring af sättet alt utgöra aflöningen för Presterskapet derstädes redan under mänga år varit föremål för serskilda framställningar, dels hos Kongl. Majit, dels hos Rikets Ständer, har Kongl. Majit vid sista Riksdagen meddelat Rikets Ständer, hvad dittills blifvit tillgjordt för reglering al
Tionde-conventioner emellan lärare och åhörare och, då försöken i delta afseende på det hela aflupit frugtlöst» i Nåder förklarat, att, som Kongl. Majit linner vigten deraf att icke allenast söka för närvarande bilägga den söndring emellan presterskapet och allmogen på Gottland» hvilken förenämnde aflönings-fråga vållat» utan äfven Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, No 128. 5 att för framtiden förekomma dylika tvisters förnyande; men vid det inträffade förhållande, alt hvarken presterskapet eller allmogen velat antaga hvarandras anbud till förening om prest-rättigheternes utgörande, och presterskapet ej eller ingått på det förslag, till de serskilda anspråkens sammanjemkande, som Kammar-Collegium, i anledning af Konungens Befallnings-hafvandes framställningar uppgjort, Kongl. Maj:t tillika insett att, för detta ärendes bringande till annat slut, än det, som domstolar och Embets-Verk, i fråga om aflöningen, vid hvarje serskildt fall, kunde åstadkomma, fordrades åtgärder, som ej af Kongl. Maj:t allena berodde; hvarföre Kongl. Maj:t ville inhemta Rikets Ständers mening öfver de grunder, hvarpå Kammar-Collegii Förslag hvilade.
Rikets Ständer hafva, i anledning häraf, genom underdånig skrifvelse den 1 December 1834» anmält, alt som Konungens Befall ningshafvandes af Kammar-Collegium understödda förslag innefattade en genomgripande förändring af hela kyrkoväsendet på Gottland, som icke utan rubbning af presterskapets previlegier, kunde åstadkommas, hade Rikets Ständer väl funnit frågan vara af previlegii-natur och den föreslagrie regleringen icke kunna utan Preste-Slåndets begifvande företagas; men så väl Presle-Slåndet, som de öfrige Riks-Stånden, hade funnit det hufvudsakliga syftemålet med de åt förstbemälde Riks-Stånd förunnade previlegier icke kunna vara annat än att trygga beståndet af kyrkoväsendets organisation och af de utur
Kyrkan uppkomne och med henne förbundne institutioner, samt för detta ändamål garantera de rättigheter, hvilka blifvit
Kyrkans tjenare och lärarne vid undervisnings-verken tillerkände; pä hvilken grund Preste-Ståndet icke eller för sin del velat, genom åberopande af previlegierne, motverka en sådan reglering, hvaraf behofvet och fördelarne voro af båda Statsmagterne erkände, då previlegiernes hufvudgrunder lemnäs oförkränkte; och då, såsom skäl för en sådan reform, sig företedde: att Gottlands invånare, utgörande en folkmängd af icke fyllest 3^,000 personer, hvaraf 22,000 mantalsskrifne och endast innehafvande 1096 förmedlade hemman, hittills ålegat, på den inskränkta arealen af 27 qvadrat mil, underhålla 92 kyrkor, 43 Kyrkoherdar, 8 Caplaner och 3 vice Pastorer, förklarade Rikets Ständer, såsom deras gemensamma mening, att previlegierna icke ligga i vägen för den reglering inom kyrkoväsendet på Gottland, som instämmer med Statens och de skattdragandes lättnad, ulan hufvudsakligen rubba Presterskapets fundamentala rättigheter; äfvensom Rikets
Ständer förklarat sig öfyerlygade om behofvet al en reglering 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skol tes Betänkande, N:o 128. i öfverensstämmelse med Konungens Befallningshafvandes på Gottland och Kammar-Collegii förslag, genom Pastoratens sammanslående, så att religionsvården kunde handhafvas af 24 Kyrkoherdar, Capellaner och 3 vice Pastorer; dock utan rubbning af närvarande presterskapets inneliafvande lagliga rättigheter, och att af Kongl.
Maj:t berodde att förordna om en annan personal-reglering, i afseende på Kyrkoherdarnes och Capellanernes antal, derest förslaget vid verkställigheten skulle finnas erfordra någon förändring; och hafva Rikets Ständer slutligen, beträffande frågan om kronotiondens användande, såsom hittills, lill understöd för presterskapets på Gottland aflönande, öfverlemnat lill Kongl. M»j:t att tills vidare disponera till församlingarnes presterskap så mycket af kronolionden, som oundvikligen fordras för erhållande af det löningsbelopp, som Kammar-Collegium föreslagit, dock att tionde-gifvarne i alla händelser icke annorlunda må komma att utgöra Kronans andel af lionden, än uti Rikets öfrige provincer, hvarest tionden levereras omedelbart lill Staten och med vilkor tillika, alt dermed sådan reglering vinnes, som gifver lättnad åt hemmansegarne och lemnar något öfverskott åt Staten.
Efter denna Rikets Ständers framställning, hafva yttranden ytterligare blifvit infordrade, e] mindre från Konungens Befaflnings-hafvande, än från preslerskapet och samtlige församlingarna på Gottland, och emedlertid har Kongl. Maj:ts slutliga Nådiga pröfning af ärendet allt hittills blifvit uppskjuten; hvarföre, då ärendets snara afgörande är af största vigt, för att afhjelpa de med närvarande förhållande förenade flerehanda olägenheter, som med skäl öfverklagas, Utskottet får tillstyrka en underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täckes, med anledning af de infordrade handlingarne, besluta de ytterligare föreskrifter och åtgärder, som kunna anses lämplige att bringa detta ärende till ett snart och önskadt slut, samt allden föreslagne anstalten alt, genom sammanslående af flere pastorat, bereda lindring i löne-vilkorens utgörande, måtte egnas den synnerliga uppmärksamhet, som den synes förtjena.
Hvad åter beträffar yrkandet, alt Konungens Befallnings-hafvande eller vederbörande
Aucloritet må förständigas att anbefalla verkställighet af de i 1648 års Conventions-Stadga omförmälde Syner, så, enär 3:dje Allm. Besv.- och Ekon-Ut skottets Betänkande j N'o 128. 7 punkten af samma Stadga innehåller, såsom orden lyda: "vid hvar Pre"stegård skall hållas en Syn> och dä rätteligen prof vas och skattas, hvilka ”hus kunna vara nödige och hvilka till öfverflöd.
De} som nödige äro, ”skola af Allmogen hållas, de andra efter handen afskaffas,” enligt hvilket Stadgande församlingarnes invånare uppenbarligen äro berättigade att sjelfve hos vederbörande Auctoriteter, påkalla Synernes förrättande, der de finnas nödige, oell, i händelse de ändock åsidosättas, deröfver i laglig ordning föra klagan, synas ytterligare föreskrifter i detta hänseende icke erfordras, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen i denna del må förfalla.
Stockholm den 3o November 1840.
STOCKHOLM , Elmuns och Granbergs Tryckeri, i 84o. 1 Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottets Memorial, N\o 129, Betänkande 130. 1 N:o 129.
Ank. till Exp. Utsk. d. 16 Dec. 1840, kl. 1 c. m.
Memorial, om arfvode för extra Canzlie-bitrude.
Efter Rikets Ständers, genom bifall till Utskottets Memorial N.o 1, leinnade serskilta tillåtelse, har väl Utskottet antagit en Canzlist med Notarie-arfvode, för Diarii-föring oell för att gå Secreteraren till handa, äfvensom för bestridande af förefallande Notarie-göromål; men som denne, redan vid sistiidnc Mars månads början, mast anställas såsom Notarie vid sammansatta Stats- och Ekonomi-Utskotten, der han tillika tjenstgjort såsom Secreterare, hvarmed han ännu fortfar och förmodligen än ytterligare kommer att fortfara, så har Diarii-föringen hos Allmänna Resvärs-Utskottet, och det erforderliga biträdet i öfrigt, som icke medhunnits af de för Afdelningarne antagna Nntarierne, mast bestridas af extra Canzlister, hvilka väl, då de, på egen begäran, blifvit hos Utskottet anställde, förklarat sig icke göra anspråk på arfvode, men likväl synas icke böra lemnäs utan all godtgörelse för deras af Utskottet begagnade verksamhet; derföre Utskottet hemställer att, i likhet med hvad vid sista Riksdagen skett, ett halft Canzlist-arfvode, beräknadfc från nästlidne
Mars månads början till innevarande månads slut, må anslås att, efter disposition af Utskottets Ordförande, användas till ersättning för begagnadt extra Canzlie-biträde.
Stockholm den 1C
December 1840.
Ank. till E*p.
Utsk. dec 1 Mars 1841, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af vuckte frågor, dels om upphörande af Fyr-, Båk- och Lots-afgifterne, och dels om förändrande af vissa punkter i nu gällande Lots- Reglemente.
Till Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade följande, angående ifrågavarande ämnen, väckte motioner, nemi. af lith. till R.
St, Fröt. 1840 och 18ö Sami, 33 Haft. 1 2 Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N:0 130, l:o Herr F.
Hegardt, som anfört, att, då erfarenheten visat, hvad man och med skäl bordt förvänta af nu varande förhållanden, att.