Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhusutskott, dels behagade uttrycka sitt verkeliga misshag och sin ledsnad öfver ofvannämnde olyckliga tillfällighet och derjemte ålägga Höglofl.
RiddarhusUtskottet, att jemte tillkännagifvande af dessa Höglofl.
Ståndets tänkesätt allvarligen tillsäga närvarande eller blifvande RiddcrhusDirection, att vid tillkommande frågor om utlåningar, emot Intekning uti Landt- eller StadsEgendomar, på det nogaste ställa sig till efterrättelse, Lagar, och Jaga stadgar, samt icke utan fullgiltigt Gravationsbevis, och alla öfriga nödige och allmänneligen vidtagne försigtighet*- och säkerhetsmått, några Lån mede dela, så kärt det Directionen må vara, att ej dechsrge undfå eller sjelf derföre stadna uti ansvar.
Hvilken påföljd likväl lika rättvist bör förfalla , sedan Riddarhusutskott vid nu skeende Riksdag fuonit rättvist att gilla aila Den 9 Oktober e. m.
RiddarhusDirectionens i thy mål vidtagne åtgärder.
Ehuru den föreslagne Capitationsafgiften ej för alla af Ridderskapsts och Adelns medlemmar, kan vara betydlig eller kännbar, drabbar den dock aldratyngat de meddellösa bland Adeln, ty ofta händer att Försynen låter en fattig man få stor famille och rnång» söner, då den rike deremot erhåller få eller inga.
I den händelse Höglofl.
Ridderskapet och Adeln skulle behaga gilla denna min på billighet och goda skäl grundade framställning, anhåller jag ödmjukast, att Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken behagade görs Höglofl.
Ståndet, en i sammanhang härmed lämpelig och tjenlig proposition.
Hörsamsfe Memorial!
Under den 3 i denna månad har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln behagat till RiddarhusUtskoitets
Utlåtande remittera en af Grefve Cronhjelm, Poiycarpus, gjord motion, att då erfarenheten visat, att en stor del af Ridderskapets och Adelns Ledamöter vanligen voro hindrade att till slut bevista Riksdagarne, och enär det syntes vara rättvist, att alla finge deltaga uti val till de embeten, hvilka enligt Lagarne, af Ståndet böra tillsättas, ett sådant tillägg uti RiddarhusOrdningen måtte götas, att, i händelse Riksdag skulle fortfara 7* Den 9 Octobcr e. m. öfver 3:ae månader, RiddarhusDirectionen likväl ovilkorligen må väljas inom fyra månader från den dag, då Kongl. Maj:t afgifvit dess Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof.
Ock får Riddarhusutskott i anledning häraf yttra, det Utskottet, efter pröfning af Motionen, icke funnit hinder för densammas antagande, hälst det stadgande som derigenom velat tillvägabnngas icke innefattar något som kan anses stå i strid med Grundlagarne.
I följd hvaraf, och derest Ridderskapet och Adeln skulle behaga gilla denna Utskottets åsigt vördsamt tillstyrkes, att 48 §. uti det af Utskottet uppgjorde, och på Ridderskapet och Adelns pröfning nu beroende för-j slag till en förändrad redaction af Riddarhusa Ordningen, må sålunda ändras, att orden: vid flutet af hvarje Riksdag, borttagas, och i stället införas ; ovilkorligen inom fy ra' mannder fran den dag dd Kongl. Maj:t afgifvit Dess Nådiga proposition till Rikets Ständer angående.
Statsverkets tillstånd och behof, af Ridderskapet och Adeln &c. samt att vid periodens olut det tillägg göres:
,JOch bör Directionens RiksdagsBerattelse sä tidigt af RiddarhusUtskottet granskas, att Ri åder skåpet och Adeln, i anledning af det yttrande, Utskottet deröfver bör afgifva, md kunna inom nämnde tid pröfva samma Berättelse ock huruvida Directionen md hafva dess åliggande i afseende på Riddarhus- och Sliftsärendernesförvaltning rätteligen fullgjort.
Äfvensom att 1 3 §. af x Art. uti Förslaget till Instruction för RiddarhusDirectionen, de orden: vid fuiet af hvarje Riksmåle, må utbytss mot orden: på fatt 48 §. i RiddarhiuOrdningen fad gar.
Dm 9 October c. m, y5 Hvilket dock alif, till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 8 October 1823.
På Riddarhusötskottets vägnar Polucarpus Cronhjelm. N. Snoilsky.
Bilaga till Pleni-Protocollet för den 11 October, förmiddagen.
Herr Treffenberg, Cuny Gabriel:
Då detta ämne förra gången här discuterades tillkännagaf jag det föga hopp jag ägde, att denna Riksdag se realiseradt mitt Förslag om stämpladt papper tili begagnande vid postuppbörden, så till vinnande af en bestämd controll öfver densamma, som till införande af den berömda frankeringsmethoden.
Flere personer, som vid första påseendet 76
Den ii Octoler f m. ansågo saken invicklad och ogörlig hafva, sedan de närmare undersökt detaillerne, funnit den klar och verkställbar, hvilket gifvit mig anledning förmoda, att den vid ett annat tillfälle kan vinna flere anhängare och möjeligen gå igenom samt visa det gagn den medför.
Då jag således anser'ett ytterligare utvicklande öfver denna särskildta fråga i Utskottets Betänkande för det närvarande vara öfverflödigt, bör jag, för att ej onödigt upptaga tide..', endast hvad densamma angår nämna: att den ökade personal för pappers stämplande och de ökade utgifter, som detta papperets kringspridande i landet, enligt Utskottets mening skulle medföra och i betydlig mohn belasta PostCassan, hvaral Utskottat ock hemtad förnyad styrka tili afslag å min Motion, efter min tanka, icke kan jemföras mot den nytta, gom med detta fötalags antagande hade varit förenad, enär, hvad stämplingen beträffar, mekanikens begagnande j betydlig mohn skulle minska behofvet af en stor personal för detta ändamål, och kringsändandet af det stämplade papperet är lätt och mindre dyrt, genom de flera sjöcommunicationer vi äga.
Det torde nu blifva mig tillåtit att göra några anmärkningar vid Utskottets egna förslager, hvarvid ibland annat förekommer, Utskottets tillstyrkan, att den så kallade moderation å Brefporto borde försvinna.
Efter min öfvertygelse är det först och främst i betraktande med Postverkets] ändamål, ett högst onaturligt me, Den il Octoter e. m, 77 del, att på detta sätt beskatta den enskilte correspondenten, för att söka befrämja controll, och det innebär i sig sjelft ingen sådan, hvilket jag i mitt yttrande, som medföljde återremissen i detta ämne, meddelst calcul bevisat.
Vi böra ihågkomma vårt Lands geografiska läge, och att emellan Torneå och Ystad afhandlingar, som uppgå till flere lodtal, möjeligen behöfde afsända* med posten; att de rätt* sökande i Nordliga delen af Sverige, här i Stockholm hafva närmaste HofRätt att flere Medborgare tilläfventyrs, skulle vilja meddedela hvarandra Litteraira arbeten af Manuscripter, uppgifter m m. och för all sådan communication blir det kännbart om moderation skulle komma att försvinna, och missnöjet hos den enskilte öfver ett dyiikt beslut, alltid så mycket rättmätigare och säkrare, som det ligger för öppen dager, att ingen fullkomlig controll derigenom ändå vinnes för det allmännas bästa.
Åtminstone får jag för min del helt och hållit reservera mig emot ett så menligt och ändamålslöst beslut.
Utskottet tillkännagifver såsom ett stöd för dess Förslag om Landshöfdingarnes resor, med uppdrag att för sig låta uppväga
Bref ”att bland de flere Herrar Landshöfdingar som inom Utskottet deltagit i öfverläggningarne derom har ingen sig deremot yttrat, och, att Utskottet icke kan inse huru en sådan uppsigt skulle kunna medföra någon våda i af - 78 Den Ii Octoher f. ml seende på den frihet, som utgör ett vilkor för Brefvexlingen.”
Hvad det förra beträffar, eller, att Herrar Landshöfdingar, ej yttrat sig emot Förslaget, så, då fråga var, om att pålägga dem en ökad, besvärlig Embetsbefattning, får man väl mera 6ätta detta på deras mode/lies Conto, än tro. att de fullkomligt delade de öfrige Ledamötemes åsigt af saken, nemligen; att en ofelbar controll derigenom var gifven.
Hvad det sednare eller Utskottets säkra blick i framtiden vidkommer, om fortfarande oberoende i Brefväxlingen, oagtadt dessa föreslagna visitationer i Postväskorne, så må det ursägtas mig, att jag nyttjar repressalier, och icke tror på . inmaginéra satser, då Utskottet icke behagat antaga mina zifferbevis.
Jag kan således icke på någon grund tillstyrka bifall åt ett sådant uppdrag som det ifrågavarande, åt någon authoritet, hvarken Tromän eller Trotjenare, såsom efter min tanka, endast medförande onyttig kostnad för.
Staten, tidsspillan, misstro, oro och obehagligheter, utan någon enda förmohn för det allmänna.
Icke eller kan jag dela Utskottes mening i afseende på den af en värd Ledamot här framställda fråga, om eo progressif afgift för recommenderade Bref. Grundlagen hindrar icke på något ställe, genom någon föreskrift Bevillningsutskottet, att i en fråga af denna art föreslå Ständerna ändringar och tillägg, ulao ger 31 §.
Riksdagsordningen deremot full
Den ji Octo ber f ni., 79 latilude åt Utskottet, att handlägga sila Bevillningsämnen.
Postintraderne utgöra en Bevillningspost, och en progressif recomendationsafgift, kunde komma att öka Bevillningsinkomsterne genom det, att Staten sjelf bestod Lack och Segelgarn, som Utskottet talar om, till de recommenderade Brefvens säkrare förseende, och de medel som nu tillfalla Postförvaltarne såsom ersättning för dessa reqvisita i stället uppburos för Statens räkning; således tyckes denna punkt, lika så väl som alla. andra, hvilka angå vinst af Postverket, tillhöra Bevillningsutskottets handläggning, och tror jag detsamma opåtalt, och utan att hafva trädt ömsesiga rättigheternas gräns för nära kunnat upptaga denna proposition, till Förslags afgifvande deröfve'r.
Likaså vill j?g tro, att Utskottet, utan att befara klander, hade kunnat föreslå beloppet af ett premium, att utgå af Postmedlen, åt den som inkommer med ett Förslag till Controll öfver Postverket hvilket af Ständerne antages; jag kan icke Frångå den tanka, att allt hvad som i financiel! hänseende rörer Postverket har gemenskap med Bevillningsärender, och således ensamt af Bevill-i ningsUtskottet bör behandlas.
Emedlertid och intill dess någon säkrare controll blir uppgifven, och antagen, torde den enklaste och tjenligaste finnas i uthängande af Copior ur Specialen öfver afgående Bref.
Det förutsätter en ovanlig djerfhet hos PostFörvaltare, om detta icke skulle förekomma försnillning* Utskottet låter förstå, att hvem 8o Ben u October f, m. sorn vill äger tillträde till Specialen pä PostContoiren.
Detta var icke allenast förut af mig kändt, utan har jag sedan längre tid tillbaka, flere gånger begagnat mig deraf för att efterse om Bref rigtigt afgått, hvilka icke framkommit på behörig tid.
Man får dock medgifva, att dels skulle ett sådant efterforskande af tilläfventyrs flere personer på en gång, i lika äfende, sammanstötte i PostContoirets rum, var» besvärligt och hinderligt; dels icke innebära det correctif, som Copior ur samma Special, uthängde till allmänt åskådande, hvarvid vore fästadt den hufvudsak, att dessa samma Copior, underskrifne af förste Magistratsperson på stället, af honom skulle till GeneralPostContoiret mgd omgående Post ölversändas.
Jag tror lika med Utskottet att icke mäng. den af Correspondenter lära befatta sig med att genomgå och granska 114 st. särskildte PostChartor, men osäkerheten om, att en person, utan att man vet hvilken denna person är, eller vid hvad tid och stund han fiscaliserar (om det så nödvändigt skall kallas), gör efter min tanka tillfyllest för att få Brefven rigtigt upptagne så till lod sorn antal på dessa försnillningsfjättrar, och, då dessa sedan inkommit till GeneralPostContoiret för att jemföras med dem, sorn vanligen annars från PostContoiren dit insändas, och efter hvilka liqviden hittills controllerats, upptäckes ofelbart, om försnillning skedt.
Dessutom är det högst få ställen, hvarifrån Posten ej afgår åt olika håll, på olika Pen XI October f. m. 8r olika dagar i veckad, och således kan man åtminstone dela dessa H4i2:ne delar, då Chartornes antal ej blir mer än 57 hvarje gång, hvartill äfven kommer, att icke alltid Bref afgå till hvarje af dessa 57 serskildta ställen; och många Chartor innehålla få namn, samt, den som afsändt Bref, och är på stället i ändamål att efterse om det rigtigt afgått, icke om han ej har dess bättre tid, bryr sig om, att genomse någre andre Chartor än de, som upp* fatta Brefven till det ställe han skrifvit.
För sådane copiors utskrifning vill jag ej medgifva behofvet af en fördubblad betjening.
Att 6 personer här å PostContoiret, för att inskrifva 500 å 800 Bref dageligen , ofta behöfva biträde, vågar jag icke bestrida; men deremot tillkännagifver jag min förundran öfver, att det antages så högst tröga skrifvare till sådane Poster, då 8oo;de namn beqvämligt kunna skrifvas på 5 å 6 timmar.
Man kan således med allt skäl fordra dessa Copiors bä^ de utskrifvande och uthängande, dagen efter Postens afgång, utan att behöfva gifva hvarken nya Tittlar eller nya Löner.
Jag anger det vara en mycket för utsträckt liberalité och ett oförlåtligt vanvårdande örn allmänna medel, örn man underlåter att stadfästa denna controll sedan den kommit i fråga, och någre giltigare skäl <j äro framlagde, till vederläggning af dess nytta och bevis af dess olägenheter.
Band. 6 Sa Den il October f. m.
Sluteligen får jag ödmjukast hemställa till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t framföra den anhållan, att ingen förhöjning å afgiften för recommenderade Bref hädanefter må äga rum, utan Riksens Ständers hörande deröfver.
Välloflige BorgareStåndet, lär hafva beslutat en dylik Skrifvelse och jag tror anledning vara att instämma i en likalydande underdånig anhållan.
Då Utskottet icke meddelat något yttrande öfver den här af Herr Grefve Spens väckta motion om upphäfvande af det stadgande i Kongl. Brefven till Dess CancellieCollegium af den 21 Julii 175a och 27 November 1772, hvarigenom enskilte verk åläggas, att för, till dem ankommande Fribref betala lösen, får jag ödmjukast anhålla att proposition till bifall åt denna Motion blifver gjord, och att de öfrige respective MedStånden inbjudas att i ett lika beslut instämma i händelse Höglofl.
Ridderskapet och Adeln icke skulle anse Utskottets vidare hörande häröfver vara nödigt.
I RiddarhusUtskottets utlåtande öfver Rid— d*rhusDirectionens Berättelse, »örn nyligen här förevarit äro motiverne för en ändring i dessa författningar upptagne och så talande att jag tror mig icke behöfva tillägga något derom.
Den l5 October f, m, 83 Bilagor till PleniProtocollet för den i5 October, förmiddagen, N:o 1.
Herr Dalman, Lars Johan-, Min öfvertygelse och min röst har alltid varit emot ökade bördor för hela Nationen genom det landet i allmänhet få litet, fastän för någre enskildte localt få mycket gagnande företaget med Götha Canal.
Statens gemensamma Casfa, samlad för dess underhåll, tyckes väl af en förvaltare eller Fullmägtig ej böra få disponeras utan till gemensamma fårdelar, hvilket man väl ej alfvarsamt kan påstå Götha Canal skall åstadkomma: sådane slags utgifter synas böra bestridas endast genom Actier och frivilliga sammanskott eller Collecter öfver hela Riket, som nu för nya Kyrkors byggande ofta beviljas, hvarigenom en verklig samfundskänsla kan sig uppenbara; men ej tvungit utgöras af äfven den torftige
Dagkarlen och andre, som aldrig af arbetet kunna draga något parti; minst tillåtas förstöra Crediten för fsfationalskattkammaren, då den, i stället att med sina inkomster få skaffa valuta för dess oconsoliderade depositionsbevis, tvungits dermed bygga Canalen, hvilket, enligt det af Bolaget åberopade Contract åligger Bolaget en - 84 Den i5 O c Löher f. m. famt\ ännu värre än att det allmänna nu nöd - gas sätta sig i betydlig ränteskuld, utan säker jnlösningsfoad för denna ett privat Bolag tillhörige Canalbyggnad; hvilka alla mesurer så uppenbart synas mig skada hvarje msos enskildta välmåga.
Detta i allt för stor Schala entamerade skrytverk öfvertogs i början af ett bolag visst ej af Medborgerlig uppoffringskängla, utan i beräkning på enjhilt vinji och af hunger efter lån af en enskilt Discont.
Nu då calculerne felslagit mer än calculer gjordt, sedan räkning i verlden existerat, eftersom ett Förslag slutande sig med i,600,000 R:dr måst redan ökats till 8 å 9 Millioner, samt den påräknade Disconten blifvit bragt i oemotsägeligt concurs tillstånd (Bolaget må så i det ena som andra afseendet vara oskyldigt, resultaterne äro dock ostridiga); nu vill man påtruga det allmänna de afgjorda förlusterne och hela arbetet 6aint helt comode taga 5 procent på sina — kanske någon gång för en bagatelle erhållne Actier.
Denna åsigt af saken har ej blifvit rubbad af hvad jag denna Riksdag kunnat förnimma, icke ens af hvad det snillrika jag dessa dagar läst i en Tidskrift, nyligen utgifven af en Statens pensionaire f. d.
Landshöfdingen Hans Järta, som vill banlysa Nyttans principe såsom ändamål vid vårdandet af Nationens angelägenheter och substituera idealismen; en man, som förlöjligar realitetens åsigter och på phantasiens vingar vill lyfta Fäderneslandet till andra spherer.
I detta systéme kan försvaret för Götha Canal, såsom allmänt företag i det fknldfatta Sverige, blifva en bruk - Den 15 Octo ber f.m. 85 bar länk, men för mig som lika myckef afskyr Egoismen, flet är, principer af blott individuella fördelar, sorn jag ogillar satsen af ett Romaneskt Speculatift Fädernesland; för mig, som dessutom , i motsats af den vittra Författaren, tror på ett samfundsContract ock aldrig kan se
Konungamakten under samma synpunkt sorn fadersmyndigheten; som älskar svärmeriet i mångå fall, men finner det rent af opassande i Statijlikm och enfalldigt tänker, att romanen, aplicerad utom de enskildte förhållanden, blir löjlig om ej skadlig; för mig blir pligten alltid lika helig, att med min röst, äfven under för enskilt del upprigtig beundran af det stora, dristiga och sköna i idéen om Canalbyggnaden, under beklagelser, att ej enfrldta Capitaler och nog uppoffringsmod finnes till desB realisation afstyrka vidare bidrag från NatioJ nens gemensamma Cassa eller genom Statens skuldsättning.
Jag anser dock fyllnaden af de påräknade 7 millioner, enligt Utskottens Betänkande, nu böra utgå, enär det förut utgifne annars vore ä pure perte, men mot det uttryckelig» vilkor och, om möjligt, vederhäftig borgens sättande af Bolaget, att det dermed gör Canalen fullt färdig och allt framgent underhåller den utan Statens ringafle ytterligare tillfkott.
Nio 2- Herr Berghman, Ambrojius Magnus:
Om jag iakttog tystnad, då frågan är om 86 D«n t5 October f. m. ytterligare bidrag till fullbordande af Götha Canal, skulle jag tro mig fela i denr pligt mig åligger såsom Riksdagsman att ifra emot alla anslag af Statens medel till företag hvilkas nytta antingen icke svarar mot derå anländande kostnad, eller ej kommer hela Riket i allmänhet till gagn.
Ibland desse, får Götha Canal, efter min och mångå andras tankar, första rummet.
Det var vid 1809 års Riksdag, som fråga derom först blef framställd för allmänheten.
Man hade den skickligheten, att begagna den öfverspända sinnesstämning, som var föranledd af de stora olyckor, hvilka dels redan öfvergått Riket, dels ännu hotade detsamma, och hvarvid man så lätt fattar intryck af föreställning, som gifva hopp om förbättring i ens vilkor.
Canalanläggningen afskildrades såsom i högsta måtto Riksgagnelig.
Den skulle verka allmän och enskild båtnad, derigenom att lätta communication emellan nästan alla Rikets provincer, och gifva lif åt alla näringar.
Jag skulle aldrig sluta, om jag ville uppräkna alla de fördelar den kom att medföra.
Man åberopade utur Historien, att framfarne Konungar ansedt Östersjöns förening med Westerhaget, medelst en Canal, högst förmonlig ; men man frågade sig icke, hvarföre ingen af dessa Konungar företagit detta arbete?
Sverige var då i största flor och med sina många och vigtig* ultramarinska Besittningar ägde det flerdubblade resourcer emot nu, då det är reduceradt till det minsta möjeliga.
Svaret hade ej kunnat blifva annat än^att desse Konungar voro för mycket kloke, upplyste och Den i5 October J. m. 87 om landets vål sorgfällige, att belasta det m«d en kostnad, som skulle i allt för stor mohn öfverstiga nyttan.
Man ansåg siken annorlunda år 1809.
Ritningar uppvisades till Canaien och ett Förslag till hela kostnaden framgafs, som slutade sig på 1,600,000 R:dr.
Intet understöd begärtes af St3ten.
Kostnadssumman skulls inbringas af ett Bolag, igeoom Actier, hvilka genast skulle gifva 5 procent om året.
Allenast begärdes att Bolaget måtte få inrätta en egen Discont.
Entusiasmen för denna nyhet, Och lättrogenheten att få 5 procent för det Capital man tecknade, var så stor, att
Actier togos till nära dubbelt emot kostnadssumman.
Det funnos dock tänkande män, som bedömde saken annorlunda och'betviflade den 8å högt beprisade nyttan af företaget; men d« fleste tego, för att ej compromettera sig; ty det ansågs nästan för skam att yttra sig deremot.
Så var tonen stämd för saken.
Likväl, och då ämnet förekom hos Ridderskapet och Adeln, talade den Hedersmannen och Patrioten, nu mera salig Baron Corfits Ludvig Stael von Hollstein med styrka och nit emot Förslaget till Canalanläggningcn.
Det bifölls; privilegium beviljades af Ständerne dertill för Bolaget, och det fick ock rättighet till inrättande af en Discont.
Derefter företogs arbetet i planens största Scala, man påstår i 20 serskildte ställen af Canalens hela sträckning, hvilket haft den påföljd, att man ej kunnat inskränka sig till en viss del och småningom fullborda arbetet.
Detta fortgick till 18 '*5 års Riksdag, då Bolaget redan lärer fun« 89 Den l5 October f ml nit att företaget ej kunde verkställas för uppgifne Förslaget och öfverstiga dess förmåga, oansedt allt hvad
Digconten med yttersta utsträckning, kunde inbringa.
Bolaget begärde derföre understöd af Staten och, utan att på minsta sätt, hvarken igenom löften eller förbindelser, dertill vara obiigerade, beviljade Riksens Ständer 300,000 R;dr årligen, till nästa Riksdag.
Om Ständerne då afslagit allt understöd, hade de undvikit, att vid hvarje Riks. dag besväras med pretentioner på nya bidrag.
Canalen hade väl troligen sent blifvit färdig, men den skadan hade varit mindre, än uppoffringen af de stora summor, som sedan dertill blifvit anslagne och nu än vidare påfordras.
Vid 1S17 års Riksdag blef CanalDisconten, på goda skäl, indragen; men Bolaget fick dock 300,000 R:dr årligen bevilja till nuvarande Riksdag.
Men dessa grofva summor, oberäknadt den förlust af nära 1,100.000
R:dr som Banken lidit på CanalDisconten och hvilken summa blifvit eftergifven, hafva dock icke knnnat fullborda Canalen, utan pretenderar man dertill ännu 1,650,000 R:dr; hvilket förenade Stafs- och BancoUtskotten funnit för godt tillstyrka att medgifvas; ehuru de dertill ej hafva annan tillgång att uppgifva, än tillgörande Statslån.
Det felade i Csnalens Historia: att, sedan Nationen med mångå Millio. ner understödt byggnaden, hvilka kunnat betydeligen minska de tunga Stat&bördor Allmänheten bär, skall den nu skuldsätta sig för att ytterligare bidraga till Canalen och betala ränta för hvad således uppoffras.
En sådan
Den i5 Octobcr j. ml 8» Statseconomi kan icke annat än leda till ruin.
Vid det nu hegärde anslag för Canalens färdiggörande, företer sig den vigtiga anmärkning: atf, nedan många Millioner blifvit använde till arbetet, fordras nu för dess fullbordande lika stor summa och 50,000 R:dr derutöfver, som hela kostnaden uppgafs blifva, efter första Förslaget:
En missräkning som vis serligen icke haft, eller nånsin kan få, sin like.
Missräkningar kunna ej förekommas: aldraminst vid omfång som det ifrågavarande: de i några år uppstegrade, men de sista åren åter nedfallne priser på iörnödenheter för Canalarbetet, kunna i någon, fast ringa, mohn öka kostnaden; men att föreslå i ,600,000 R.dr för bela kostnaden, då 9 å 10 Millioner redan blifvit använde, utan att den ännu nådt sin fullbordan, är högt oförlåteligt om det skedt af okunnighet, och straffvärdt om det skedt af uppsåt.
Hade ett omkossnadsFöfslag på 8 å 10 Millioner för 1809 års Ständer blifvit franilagdt, skulle de säkert nekat privilegium till företaget: i öfvertygelse att det öf versteg privatas krafter att påkosta och säkert ligen inga Actietagare anmält sig.
Efter hvad Herr Gustaf af Uhr uppgifvit, hafva misscalculer i de årlige arbetsplanerne stundom ägt rum.
Och då, allt ifrån början, man så gräseligen missräknadt sig, vet jag ej hvad förtroende sorn bör sättas dertill, att för de nu pretenderade 1,650,000 R:dr Canalen skall blifva färdig.
Hvem går i borgen derföre: att icke den summan 2 eller flere gånger dertill åtgår?