Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är bekant alt de som inträdt i fängelse, för alt spisas endast med vatten och bröd, i sina kläder inkokat eller insytt hvarjehanda salta ämnen för att dermed uppblanda sin föda.
Detta missbruk undanrödjes, om, såsom nu sker, före inträdet i cellen, fången rengöres och omklädes i fångkläder, och då lång tid ännu lärer åtgå innan nya fängelser öfver allt kunna komma till stånd, så föreslår jag att denna ordning ändock öfver allt med straffångar, som skola undergå vatten och bröd, så fort ske kan vidtages. 400 Den t) Februari e. ni.
Då genom anbringande af sigill vid dörren eller luckan lill cellen man kunnat göra sig förvissad att icke något olofligen blifvit insmtiglat lill fången innanför, så ocb då i de gamla häktena ett enda rum vanligen begagnas för, som man yttrar, vallendrickarne, synas äfven dylika åtgärder der kunna äga rum, förutsatt att man äfven sörjer för renhållningen liksom i cellrummen.
Jag föreslår således, att enahanda ordning vidtages äfven i de gamla fängelserne för vattendrickare, likasom att genom förbyggnad af plank, eller annorledes, gemenskapen med straffångarne genom fenstren förekommes, eller, så vidt detta ej kan ske, medelst vakthållning, äfven militärisk, om säkerket ej annorledes kan vinnas.
För de åtgärder jag påyrkat, fordras uppsigt der den ej finnes pålitlig, och jag föreslär alt sådan måtte föranstaltas; vid ett allvarsammare verkställande af vatten- och bröd-straffet torde försigtigheten äfven fordra noga tillsyn af läkare.
De kostnader, som för förberörde, efter mitt förmenande, maktpåliggande anstalter åtgå, torde få bestridas af de för fångvården i allmänhet anslagne medel.
Remitterades till LagUlsk. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 8 e. m.
Justerades 3 prot.-utdr. för d. 9 dennes e. m. Öppnades FIrr Electorers lista vid val af en suppleant i Exped.
Ulsk. efter N:o 2216 Hr Murraij, Robert Gustaf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd:
N:o 1477 Hr Jägerhjelm, fullm.
Gr. Posse, Erik.
Anraältes till justering, men bordlädes, på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, nedannämnde från Exped.Ulsk. inkomne förslag till R.
St:s uud. skrifvelser till K. M. nemi.:
M:s nåd. propos. om ändringar i 17, 22 och 24 §§ R.F.; N:o 11, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om ändring i 6, 15 och 43 §§ R.F.; samt N:o Den 12 Februari f.m. 401 N:o 12, i anleda, af K.
M:s nåd. propus, om ändring i 1 9 mom.
Tryckfr.-Förordmn.
Upplästes lill justering och godkändes Exped.Utsk:s följande förslag till R.
N:o 13, rör:de riksdagens förlängande en månad; samt N:o 14, ang:de fönyadt anslag till lagberedningen.
Föredrogs ånyo BankoUlsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda mern.
Hr Hammarhjelm, Carl Gust., hade inlemna! ettså lydande anförande:
Enligt BankoUtsk:s mern.
N:o 19, om uppgift huru med bankovinsten sig förhåller, ifrån 1845 t. o. m. 1847 års slut, får jag aflemna följande till prot.
Vid första påseende synes genast det beklagansvärda förhållande, att de sedan 1845 så välvilligt meddelade och oktrojerade hypoteksföreningar, med de 8 stycken nu i verksamhet varande privatbankerne, redan åstadkommit den menliga inverkan, alt vår riksbanks räntevinster, sedan dess, knappa 2 år, så conseculivl aftagit, det 1847 års räntevinsl, på J:del nära, ej utgör mera än hälften af vinsten 1845.
Om ett sådant förhållande vore uti privat mans hand, så är han ohjelpligt uti snart konkurstillstånd, och på förenämde förhållanden med riksbanken, så ser det äfven vådeligt ut.
Dä privatbankerne och hypoteksföreningarne nu genom det ogenomträngliga nät, som de söka sammandraga öfver hela fäderneslandet, att i sin hand disponera hela landets behöfliga rörelsekapital, med deras utan metallisk valuta, ej ens solidariska ansvarighet, i blott papper öfverflödande tillgångar, sora på 8 privatbanker enligt oktrojernas ordalydelse förökas, men nu till en början rättighet, att hafva i rörelsen 23 millioner.
Hypoteksföreningarne, som under den fosterländska rubriken, alt vara landlbrukels biträde i penningelån, emot säkerhet af spanmål och höga lån på fastigheter med amortering, tyckas redan visa sig benägna genom utbjudande af annorlunda beskaffade lån, fast ej inuehafvande karakter af privatbanker, snart ikläda sig samma ändamål, och säkerligen, inom delta års slut, i förening med privatbankerne, hafva ett vida större rörelsekapital utelöpande, än riksbanken kan åstadkomma; således, om ej R.
St. nu vid denna riksdag sätta vår riksbanks affärer i det skick, att den kan gå i bredd med om ej öfverflygla privatbankerne och hypoteksföreningarne, så fruktar jag, att vid nästa riksdag så väl riksbanken som allmänna kassorne, såsom dä ej mera behöflige för lån, få i detta ändamål tillslutas.
Önskligt vore, det vår riksbank kunde bidraga att fylla bri2 H. 26 402 Den 12 Februari f. m. sten af nu tilläranade statsanslag; men då den äger så starka medtäflare i penningetillgångar, hvilkas sedlar i landsorterna måste hållas lill godo i brist af riksbankomynt, så torde nu vara tjenligast, alt till nästa riksdag, blott 3 år härefter, afslå nya hitintills okända utgiftsartiklar, samt efter verkligen befintliga tillgångar, jemförda med oundgängliga utgifter, och för fortsättande af mindre brådskande företag, minska dessas anslag, så alt riksbanken, med hvad dit hörer, t. v. förblifver uti sitt nuvar. vådliga skick, med de privatas öfverflödiga penningelänerörelser; otillgänglig för andra, än produktiva företag.
Slutmeningen af BankoUtsk:s betänk, företer den egenhet, att om R. o. Ad. skulle bifalla detsamma, så är derigenom icke något beslut fatladt hvarken att den ifrågavar. bankovinslen kommer att ifrån hanken afgå, icke heller rör:de det allmänna verk, till hvilket den skall öfverlemnas.
Utsk. tillkännager endast att bankovinsten icke erfordras för bankens konsoliderande och att den således kati vid slutet af livarldera åren 1848, 1849 och 1850 med £ eller 954,000 r:dr årligen ifrån banken i och för Statens allmänna behof aflemnas.
Jag anhåller att den af Hr Lagergren afgifna reservation måtte blifva uppläst, och att jag derefter måtte fä behålla ordet.
Sedan Hr Lagergrens vid Utsk:s mern. fogade reservation till följe häraf blifvit uppläst, tilläde Gr.
I öfverensstämmelse med den nu upplästa reservationen, anhåller jag vördsamt att propos. måtte göras derpå, att den ifrågavar. bankovinsten måtte, under i öfrigt uppgifne villkor, till riksg.-kont. i och för statens allmänna behof aflemnas.
Hr Fåhrajus, Olof Immanuel:
Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr. Cronhjelm.
Det är mig obekant af hvad anledn.
Utsk. ledt sig till en så obestämd form för slutmeningen i sitt betänk.
Det torde måhända af R. o. Ad. ihågkommas att vid riksd. 1840 afgaf BankoUtsk. betänk, i enahanda ämne, hvaruti Utsk. bestämdt tillstyrkte, att de öfverskott, som uppkommo efter bildandet af den föreslagna reservfonden, skulle till riksg.- kont. aflemnas.
Vid sisth riksd. var förhållandet annorluuda.
Utsk. förklarade nemi. då, att hela behållningen af bankovinsten erfordrades för bankens konsoliderande.
Emellertid synes det mig ostridigt, att intet hinder finnes för R.
St. att definitivt besluta bankovinstens användande för nu ifrågaställa ändamål och jag tillstyrker således, i öfverensstämmelse med Gr. Cronhjelms hemställan, att R. o.
Ad. måtte grunda sitt beslut på den reservation, som Hr Lagergren afgifvit och som finnes betänk, bifogad.
Vid betraktande af den uti BaukoUtsk:s mern.
N:o 19 uppgifna bankovinsten, framställa sig obetingadt 2:ne föremål, som framför allt annat taga dessa medel i anspråk.
Det ena är jernvägarna.
Den 12 Februari f. m. 403 Vi vilja ej tänka oss någon, sorn ej inser vigten och värdet af jernvägar för Sverige, äfven om dertill skulle behöfvas ganska stora uppoffringar af Staten; men härom är ej nu fråga, det är blott, att af ifrågavar. bankovinst afsätta 1,296,000 r:dr b:co till detta oberäkneligt nyttiga arbete, och härtill lärer ingen draga i betänkande att gifva sitt samtycke, för att dermed offra sin skärf åt framtiden och skänka sitt fosterland denna civilisationens mäktigaste häfstång.
Att vi må hafva jernvägarne och dess nytta mera åskådliga framför oss och för att opartiskt bortkasta alla egennyttiga beräkningar på närvar, tillgångar för ögonblickets behof, må vi föreställa oss 10 är förflutna.
— Vi se dä Sverige omgjordadt med en gördel, från hvars trollkraft utspringer lif och rörelse åt alla håll, som höjer dess politiska anseende; väcker dess industri ur sitt slummer; betager de ofta påkommande lokala missvexterna största delen af deras fasaväckande verkningar; ja! framkallar oräkneliga förmåner och derigenom sporrar modet samt lifvar hoppet om en allt fortgående framgång.
Vi fortsätta alt föreställa oss den tid, då Sverige äger sina jernvägar med alla dessa herrliga förmåner; — skulle vi då vilja sälja dem för att återfå dessa penningar?
Det är — skulle 1859 års
Ständer så glömma hvad de såsom ombud äro skyldiga sitt fosterland?
— Nej! de skola ej, med klarnad blick på Sveriges nyfödda lif, vilja återsänka det i sin fordna dvala; åter hämma dess jordbruks stigande utveckling; åter stänga tillförseln för den genom missvext lidande landsorten; hämma kapitalernas omsättning; qväfva industriens mångfaldigt tilltagande utgreningar; och, i händelse af en våra gränsor hotande fara, åter betaga landet förmånen af det hastiga fortskaffningsmedlet för sammandragandet af dess armée med många andra fördelar att förtiga och säkerligen ännu flera som ej kunna beräknas.
Låtom oss nu gå tillbaka — 1848 års Ständer! skola vi ej samla öfver våra hufvud den skuld, som vi tro R.
St. ett decennium härefter ej vilja belasta sina samveten med, då måste vi begagna de medel vi hafva, att verkställa hvad våra efterkommande till intet pris skulle vilja hafva ogjordt.
Troligt är, att en betydlig del af jernvägskoslnaden kan ställas på aktier; men, vi böra ej låta jernvägarne bero utaf enskildas mer eller mindre håg att dertill bidraga, då det är samhället som har nyttan deraf, utan, fullt behjertande dess betydelse för Sverige, påskynda dess anläggande genom Statens biträde; och derföre till en början, som ofvanföre är nämndt, af den nu befintliga bankovinsten afsätta för detta ändamål 1,296,000 r:dr b:co; så bidrager R.
St:s bank i sin mån till detta vigtiga arbete åtminstone genom att med 129,600 r:dr b:co godtgöra 4 procents ränta och 2 procent ammortissement för hvarje arbetsår intill det 10 årets utgång, då de nu ifrågavar. jernvägarne skulle vara färdiga.
Vi hade härigenom till en början en garanti för sjelfva arbetets bedrifvande; hvad som erfordrades till ränta och ammorterande af kostnaden för hvarje fullbordadt vägstyc 26* - 404 D e n 12 Februari f. m. och ej erhölls genom inkomster af jernvägen, skulle Staten godtgöra i enlighet med min förut afgifna motion, då det, som förut är sagdt, alltid blir riket, som först och sist har största nyttan af jernvägarne.
Om man ej vill afse inkomsten af den ärligen innestäende delen af summan till jernvägarnes nytta, hvilket jag skulle anse riktigast; kunde den för bankens räkning och till dess konsoliderande på lämpligaste sätt förräntas.
Hvad det andra föremålet för bankovinstens användande angår, får jag, på det sätt jag här går att vördsamt föreslå, förena mig med Hr doktor Sandbergs, uti 2 mom. af bans reservation, afgifna yttrande. 11 Utöfver den till jernvägsbyggnaden föreslagna summan återstår 1,566,000 r:dr b:co af nuvar. bankovinst; låtom oss afsätta denna, till bildande af filial-afdelningar utaf banken i landsorterna, att efterhand inträda i verksamhet vid de tider närvar, privat-bankers oktrojer upphöra och härigenom draga den oformliga vinst, som nu genom denna bankrörelse tillfaller enskilda, under R.
St:s disposition och dymedelst låta den komma Statsverket till nytta.
Föregå vi kommande
Ständer med detta exempel, skola de säkert ej underlåta att för samma välgörande ändamål afse någon del af blifvande bankovinster.
Vi böra ej blunda för de olyckor privatbankerna i en framlid kunna draga öfver oss; de äro många och stora och att de blifva ju längre desto värre är för skenbarligt och allmänt erkändt att behöfva bevisas.
Må derföre ofvannämnda, å det föreg:de förslaget, återstående summa af bankovinsten, 1,566,000 r:dr b:co användas för här omnämnda ändamål, på det sätt, att den till dess eget förökande förräntas, intill dess den upphörande oktrojen för någon privatbank påkallar hela eller någon del af summans användande.
Man räknar på bankovinsten för näringarnes understödjande; för Statsverkets behof; i och för bankens förstärkande — Nå väl!
— Vilja vi en gång för alla och i stort upphjelpa våra näringar och bringa oss till allmänt välstånd — låtom oss då anlägga jernvägar.
Vilja vi en gång för alla och i stort sätta banken i tillfälle att konsolidera sig och lenina oss en bankovinst, sorn kan kännbart minska våra skatter; låtom oss då utvidga dess rörelse och förskaffa den all den inkomst, sorn borde tillhöra, men nu gar ifrån den; och Vilja vi slutligen göra oss oberoende af en på några få händer, på den allmänna välmågans bekostnad, hopad rikedom och ej i en framtid låta land och folk blifva en leksak för dessa magnaters nycker och stigande vinningslystnad; låtom oss då i tid bereda oss en möjlighet att efter hand kunna afskära privatbankernas tillvaro, utan alt menligt inverka på den i omlopp varande sedelmassan.
Med afseende på hvad jag här tagit mig friheten vördsamt framställa, får jag, på det BankoUtsk. må sättas i tillfälle att för R.
St. framlägga de för dessa begge ändamål lämpligaste förslager, begära Den 12 Februari f. m. 405 ålerremiss af Utsk:s förevar, mera., jemte anhållan att detta anförande communiceras med de Ulsk., till hvilka min motion om jernvägarne och den inom ett af de andra stånden väckta motionen om privatbankernas upphörande blifvit remitterade.
1 anledn. af detta anförande, fästade Ilr Gr. o.
Landtm. K. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att nu förevar, fråga rörde bankovinstens användande i och för bankens behof eller ej, men icke sältet för densammas användande i och för statens behof.
Frih. Cederström, Jakob: Den af Frih.
Alströmer begärda återremiss på grund af hans väckta nya fråga om bankovinstens användande till långt andra ändamål än Utsk. afser, är en långt efter motionstidens slut väckt motion och kan i anledn. deraf icke leda till någon följd.
Det är således öfver sjelfva betänk., som jag nu går att yttra mig.
Utsk. har förklarat att bankovinsten för de 3: ne föreg:de åren kan användas till Statens allmänna behof.
Reservanten, Hr Lagergren, har föreslagit att detta måtte förändras så att, enligt minoritetens tanka, ordet må i st. f. kan skulle blifva användt.
Här har blifvit anmärkt af Gr.
Cronhjelm att denna reservation borde så fullständigas, att det skulle vara till riksg.-kont., som medlen aflemnades; men, mine Hrr! ingendera har ännu fästat uppmärksamheten derpå, hvad det vill säga att BankoUtsk. föreslagit att fördröja utbetalningen af dessa medel till slutet af hvarje är med \ om året.
Statsutgifterna gä under loppet af året, och inkomsterna måste således vara tillhanda vid början af hvarje år, som bankovinsten skall till riksg.-kont. öfverlemnas, för att kunna användas till besagde ändamål.
Jag måste således tillstyrka alt Utsk:s betänk, bifalles med den förändring, att den af Utsk. uppgifna bankovinsten, till det belopp Utsk. sjelf utsatt och under öfriga villkor, må öfverlemnas till riksg.-kont., dock på det sätt, att bankovinsten vid början af hvarje år, och för 1848 genast, med 4, eller 954,000 r:dr, lill riksg.-kont. aflemnas.
Då kunna R.
St. beräkna tillgångarne för hvarje är för dermed afsedda utgifter, hvilka utgå qvartalsvis eller också förskottsvis för qvartalet, till följe hvaraf det är nödvändigt att Regeringen må hafva att påräkna dessa inkomster ifrån riksg.-kont. vid början af hvarje år.
Jag är förekommen af Hr Frih.
Cederström och anser, lika med honom, att då R.
St. vilja aflemna bankovinsten till riksg.-kont., böra de göra det vid början af hvarje år och för detta år genast, ty dessförutan blir den tillgång som dermed åsyftas icke användbar under det löpande året för riksg.-kont., som för närvar, lärer befinnas pungslaget.
Jag hemställer derföre att det beslut, som af R. o. Ad. i denna fråga fattas, må blifva af följande ordalydelse: att den ifrån 1845 års början upplupna bankovinst icke erfordras för bankens konsoliderande och att berörde vinst, beräknad på sätt i Utsk:s mern. är vordet uppgifvet, till 2,862,000 r:dr b:co, skall för år 1848 genast, och derefter vid början af åren 1849 o. 1850 med ^ eller 954,000 r:dr årligen ifrån banken i och för Statens allmänna behof till riksg.- kont. aflemnas. 406
Den 12 Februari f. m.
Frih. Hermelin, Au g. Söderling:
Jag begärde ordet i anledn. af Frih. Alströmers anförande, hvaruti Frilen yttrade sin åsigt om bankovinstens användande, men Hr Gr. o.
Landtm, har redan tillkännagifvil att öfverläggningen på detta rum för närvar, icke handlar om sättet för bankovinstens användande, utan om BankoUtsk:s betänk., som rör den frågan, huruvida bankovinsten kan till statens allmänna behof aflemnas eller icke.
Efter denna förklaring af Hr Gr. o. Landtm., inskränker jag mig endast till den anhållan att vid ett annat tillfälle få yttra mig öfver Frih.
Alströmers anförande.
I öfrigt utber jag mig endast få instämma uti hvad föreg:de talare i afseende på detta ämne anmärkt.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, behagat förklara att den af Frih.
Alströmer väckta fråga icke egentligen tillhör det nu pågående ärendets behandling, så afhåller jag mig från allt yttrande deröfver, och anhåller endast att få yttra några ord i afseende på det af Frih.
Cederström och Hr von Hartmansdorff väckta förslag, att nemi. den till aflemnande årligen ifrågasatta ^ af bankovinsten skulle utgå vid början af året i st. f. vid årets slut.
Orsakerne hvarföre Utsk. föreslagit att denna vinst skall vid årets slut utgå, äro säkerligen för Hr von Hartsmansdorff icke obekanta då han sjelf tillhör fullmäktige i banken.
Denna orsak utgöres nemi. deraf, att i allmänhet bankens obligationer dä icke skulle behöfva föryttras och att räntan för året derigenom skulle komma banken lill godo.
Skulle behofvet verkligen fordra ett aflemnande vid årets början, så vill jag visserligen icke motsätta mig detsamma; men mig skulle synas, att då riksg.-kont., till följd af R.
St:s nyligen fattade beslut, redan erhållit eller dessa dagar erhåller de vid förra riksd:n afsatta reservfonder, som uppgå till ett icke ringa belopp, så torde ifrågavar. bankovinst kunna undvaras för det första årets utgifter; och kan den undvaras för det första året, så behöfver den naturligtvis icke för de följande åren aflemnas förr än vid årets slut.
Då emellertid StatsUtsk:s ordf. är här närvar., så torde jag få anhålla alt han ville yttra sig deröfver, huruvida redan nu vid årets början behöfver påräknas någon del af den upplupna bankovinsten.
Uppmanad af Gr.
Cronhjelm att yttra mig öfver förevar, fråga, anser jag för min pligt att det göra.
Det är visserligen sannt, såsom Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström redan upplyst, att riksg.-kont. är i behof att få den ifrågavar. bankovinsten.
Då dessutom denna bankovinst redan är liggande i R.
St:s bank, så kan det icke heller för banken vara på något sätt. vådligt att aflemna densamma på det sätt som Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Under sådant förhållande kan jag icke annat än instämma med dem i den önskan, att R. o. Ad. ville bifalla det förslag, som de i den delen framställt.
Jag hade begärt ordet i anledn. af Gr.
Cronhjelm» yttrande.
Cronhjelm tror att de omkring 400,000 Den 12 Februari f. m. 407 r:dr som blifvit anordnade att i dessa dagar utgå till riksg.-kont. skulle kunna fylla behofvet inom nämnde kontor för utgifternes bestridande, och att det således vore tillräckligt om ifrågavar. del af bankovinsten kunde vid årets slut komma riksg.-kont. tillhanda.
Denna förmodan är ett stort misstag och ett sådant misstag bör icke kunna ske när man beräknar de utgifter, riksg.-kont. fått vidkännas i och för fyllande af förslagsanslagen, som för de förflutna åren så betydligt öfverstigit det af 11.
St. vid sisth riksd. beräknade belopp, hvarom Gr.
Cronhjelm icke kan vara i okunnighet.
Nu frågar jag Eder, mine Hrr! hvad har banken för intresse deruti att ligga och förvalta dessa penningar under tiden?
Skall banken inköpa räntebärande papper derföre?
Nåväl! penningarne skulle då blifva så till vida gagneliga att kapitalet ökas med räntan; men när terminen kommer för att aflemna medlen, om de dä äro i uppköpta papper utlånta, sä frågar jag: skulle det icke möjligen kunna hända att dessa papper, försålda för 954,000 r:dr, skulle kunna komma att kursera något öfver den ränta banken uppburit och medföra snarare förlust än vinning.
Det är dessutom en transaktion, som snarare skulle tillkomma riksg.-kont. om det vore tillfälle att genast dit aflemna de, till fyllande af behofven för Statsutgifterna, i banken innestående kontanta medlen.
Då vore det helt naturligt att detta kontor skulle kunna göra räntebärande den del af dessa medel, som icke för tillfället behöfdes till Statsutgifters fyllande, men det är lika naturligt att en stor del af dessa papper icke kan af kontoret göras räntebärande.
Jag tillstyrker derföre ånyo, att Ståndet mätte besluta i enlighet med det fullständiga redaktionsförslag, som Hr von Hartmansdorff afgifvit, att bankovinsten måtte för 1848 nu genast och sedermera vid början af hvarje påföljande år med årligen till riksg.-kont. aflemnas.
Gust.: StatsUtsk:s ordf. har, på Gr.
Cronhjelms uppmaning, redan underrättat R. o. Ad. om riksg.-kont:s behof att ju förr desto hellre få emottaga den del af bankovinsten, som af R.
St. kan varda anslagen till lättnad i Statsverkets utgifter.
Jag anhåller för min del att ytterligare få med några siffror styrka riktigheten af detta påstående.
— Reklagligtvis äro riksg.-kont:s räkenskaper, ehuru i öfrigt ganska väl förda, uppställde på ett sådant sätt, att man icke utan mycken möda kan taga reda på dess verkliga ställning.
— Hufvudböckerna utvisa nemi. ett helt annat förhållande än det som i sjelfva verket äger rum, och de förra kunna visa ett betydligt öfverskott, då sanningsenligt brist är för handen.
— Sådant är nu förhållandet.
Enligt en nyligen uppgjord kalkyl, visade sig riksg.-konbs ställning d. 1 Januari 1848 sålunda:
Skulder: dels räntefria, dels räntebärande 4,830,312:27.
5. hvartill måste läggas af förra Ständer beslutade, men ännu ej utbetalte anslag . 891,744:34. 3. 5^722,067: 13. 8. 408 Den 12 Februari f. m Fordringar:
Bokförda, räntebärande „ efter vissa år räntebärande . . Öfriga tillgångar .... hvartill kommer: skilnaden emellan 1847 års bevillnings kalkylerade belopp, och den förskottsvis utbetalta summan ....
Bankens behållna räntevinst och kapital-öfverskott vid 1844 års slut, som enligt R.
St:s beslut skall till riksg.-kont. aflemnas .
Men ifrån denna lillgängssumma böra åtskilliga poster afdragas, som dels måste afskrifvas, dels redan äro utbetalte:
Obetalte beloppet af cholera-kreditivet. ...
Tbmtregleringarne i Wexiö Amål o. Kongsbacka Brist i 1845 års förslagsanslag
Redan förskjutne riksdags kostnader . . . „ „ expenser . . .
Återstående fonden för rgd:ssedlarnes inlösen .
Värdet af riksg:kont:s hus 1,653,309: 18. 10. 618,918: 42. 1. 2,915,708:39. 8. 205,459: 419,422: 4. 8 1.5,812, SIS: 4. 5. 60,364: 4 t. 33,400: — 416,000: — 34,850: 3,481: 9. 9. 275,219: 14. 60,000: — 883,315: 13. 7.
Då denna summa afdrages, blifver verklig tillgång 4,929,502:38.
Drages nu ifrån samtliga skulderne 5,722,067: 13. 8. verkliga tillgången . . . 4,929,502:38.10. dä visar sig större skuld än tillgång Bifalla R.
St. K. M:s nåd. propos. att den del af mindre kreditivet, som är använd till undsättningar, må disponeras för framtida undsättnings-anstalter, kommer bristen att ökas med 250,000: — — 792,564: 22. 10. och blifver dä 1,042,564: 22. 10.
Den 12 Februari f. m. 409
I denna äro ändock icke inbegripne 70.391: 4. 9., hvilka nyligen blifvit af riksg.-kont. ytterligare utbetalte till fyllande af bristerne i 1845 års förslagsanslag.
Sedan jag nn framlagt riksg.-kont:s verkliga ställning vid innevar. års början, följer deraf, såsom corollarium, alt jag i allo tillstyrker bifall till det af Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström framställde förslag.
Jag har begärt ordet hufvudsakligen för att rälta en af Frih.
Cederström lemnad uppgift eller rättare förmodan.