Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes förslag, men hvilket jag också anser vara så mycket nödvändigare, som en besigtning vid sjelfva aflevereringstillfällel derigenom blefve bestämd icke blott af sjelfva jernbanan, utan äfven för alla byggnader och verkstäder m. m. som dertill höra.
Jag har hört oell tager för afgjordt att man med jernbanan verkligen förstår allt detta, samt att förslagets upliofsman så upfattat saken.
Jag drager detta icke i tvifvel; men det år möjligt och till och med allt för troligt, att han icke blifver den, som 40 år härefter kommer att aflemna banan, och alt den då befinnes i händerna på personer hvilka icke så noga hålla sig vid den tolkning han velat gifva åt denna punkt, ulan äro möjligen vid den tiden alla delägarne i bolaget utlänningar, som icke finna sig äga något skäl att. tolka Ständernas beslut frikostigare än hvartill de äro tvungne.
I sådant fall lära de icke vid den årliga besigtnin9 H. 33 514 Den 28 Augusti f. m. gen underkasta besigtningsmännens pröfning annat än hvad i den punkten är utsatt, och allt, livad lill jernvägen hörer, blir obesigtigadt ända till aflevereringstillfället då det blefve underkastadt en pröfning.
Lagerbjelkes förslag åsyftar en pröfning och undersökning huruvida allt verkligen befiuues i ändamålsenligt skick: det är således endast för att åt Staten bereda den fördel som förslagets uphofsman afsell; och för att betrygga den stora allmänheten, hvilken jag förutser med ternIigen mycket missnöje skall (inna dessa 250,000 r:dr om året på våra utgiftstitlar, anser jag mig pligtig ali icke låta delta tillfälle gå mig ur händerne, för att åtminstone bereda någon säkerhet.
För min del kan jag icke neka del jag finner att Gr, Mörner haft rätt i allt hvad han yttrat.
Det säges att den ej kan kallas vara strypare som beviljat 10 milhr: det må så vara, men jag vet icke heller hvad det skall kallas att i går bevilja anslag för eli ändamål och i dag fatta beslut, hvarigenom detta ändamål aldrig upnås, ty det är klart, att, om man fasthåller, ali banan efter 40 år skall lemnäs
Staten i fullt godt stånd, så kan ingen förnuftig menniska gå in på ett sådant vilkor.
Man har låtit förstå att jernvägen icke skulle lemna en skillings revenue: raan söker alltid, då Staten skall lemna ett bidrag till ett företag, vare sig större eller mindre, alt ställa så lill att
Staten icke allenast återfår sina penningar, utan äfven må kunna förtjena något pä dem.
Så går del till med postinrättningen och mångå andra anstalter:
Staten skall skörda viust der den aldrig borde söka någon sådan.
Det är den största vinsten att kunna sätta lif i industrien och denna skall ovilkorligen befordras genom ökade och hastiga kommunikationsmedel.
Jag vill ej närmare yttra mig härom, emedan det ej hörer lill dagens öfverläggningsämne, nien motsätter mig helt och hållet alt en sådan föreskrift må i punkten inflyta, hvarigenom man förbinder bolaget att i fullgodt skick aflemna hvad man i 40 år begagnat och dragit fördel utaf.
Hr Printzensköld har mycket fästat sig dervid att ingenting vore stadgadt huru med banans afsyning skulle tillgå: sådant är likväl mycket lätt, ty det kan ske genom kompromissarier, hvilka lill hälften utses af bolaget till hälften af Slaten och hvilka utsedde personer tillsammans välja en person dessutom.
Den värde ledamoten vet nog, min uplysning förutan, altså tillgår vid många tillfällen, och hvad den saken sålunda angår, finnes ingen gordisk knut alt lösa.
Likasom jag i öfrigt är med Gr.
Mörner ense i hvad han yttrat mot Gr.
Lagerbjelkes förslag, delar jag äfven hans åsigt rör:de jordvärdets stigande efter all probabilite under de kommande 40 åren såväl som under de sist förflutna, så att då man beräknar den häfstång till idoghetens lifvande, som ligger i en kommunikations-anstalt sådan som den ilrågavande, skall Staten icke kunna sägas derpå hafva gjort någon förlust.
Den 28 Augusti f. m. 515 Del är dessutom ganska problematiskt huruvida den s. k. allmänheten suckar mycket öfver det beslut, som i går fattades; jag tror att när man kommit till sans och fått se den nytta som fäderneslandet vinner af denna anstalt, skall allmänheten gifva sig tillfreds och lacka Gud till att Sverige icke ligger andra länder efter i sådant fall.
Det är med anledn. dels af Gr.
Hamiltons och dels af Hr Prinlzenskölds yttranden, som jag åter begärt ordet.
Den 4:de punkten innehåller: ”alt det, åligger bolaget ali i öfverensstämmelse med det reglemente, som af K. M. i nåder utfärdas, sedermera fortfarande underhålla jernbanan i fullt ändamålsenligt skick oell fortfarande verksamhet; skolande sådant genom, af K.
M. förordnade personer, anställd besigtning årligen styrkas, innan utdelning å jernvägsaktierne får ega rum”.
Det nådiga reglementet kommer således alt omfatta luiru rörelsen på jernbanan skall bedrifvas och hvad som skall besigtigas, och i denna föreskrift har man säkerhet alt icke besigtningen skall inskränkas uteslutande till sjelfva hanan, utan till allt hvad dermed står i sammanhang, hvadan äfven deras fruktan, som anse alt förhållandet icke skulle komma att utrönas, derest icke de af Gr.
Lagerbjelke föreslagna ord i 5 mom. insattes, är fullkomligt öfverflödig.
Att Utsk. icke skrifvit ett fullständigt reglemente för jernvägen, deruti tror jag (Ilsk. hafva handlat ganska välbetänkt.
Utsk. bar dessutom i slutet af sitt utlåt, hemställt, det skulle Ständerne anhålla det täcktes Konungen meddela de ytterligare föreskrifter, sora K.
M. kan finna nödige ej mindre för befrämjande af företaget, än ock för betryggande af Statens rätt och beredande af allmänhetens fördel: häruti har R. o. Ad. en borgen, alt de föreskrifter, som i ena eller andra hänseendet kunna finnas nödige, äfven blifva i reglementet intagne.
Att på förhand inrycka sådane detaljbestämmelser, som möjligen vid en fullständigare och närmare granskning kunna finnas olämplige, har Utsk. velat undvika; och jag skulle tro att äfven R. o. Ad. borde söka akta sig för den klippan.
Det är nemi. icke genom allt för mycket reglementerande, som man befrämjar vigtiga och stora företag; det måste vara den verkställande maktens sak alt ordna och bestämma detaljerne sedan hufvndgrunderne blifvit af representationen angifna och bestämde.
Jag medgifver emellertid att i det hänseendet betänkligheter kunnat upstå, sedan man hört en Konungens rådgifvare, efter att hafva deltagit i gårdagens votering, tillkännagifva att han frilog sig från ansvarighet för det af Ståndet då fattade beslutet.
Jag medgifver att den reservation hvarigenom nämnde rådgifvare sålunda gifvit offentlighet åt det votum, som han vid tillfället afgifvit, oaktadt han icke funnit lämpligt att under diskussionen tillhandagå Ståndet med uplysningar, — jag medgifver, säger jag, att denna reservation kan npväcka några betänkligheter i afseende på det intresse för saken, som hos Regeringens
Hrr ledamöter 33* 510 Den 28 Augusti f. nl. kan förefinnas; men just i della förhållande bör för dem, som anse ytterligare kontroller och föreskrifter nödiga, ligga en borgen, att åtminstone icke något förbiseende eller förhastande kommer att ega rum.
Man har just i det omnämnde yttrandet en anledning att antaga det alla möjliga försigtighetsmått skola varda iakttagna.
Jag tror alltså att man just med afseende på denna omständighet bör kunna så myckel säkrare låta bero vid hvad Ulsk. i denna punkt föreslagit.
Om jag rätt upfaltat de Hrns mening, som i motsats till mig stridt för framgången af detta förelag, så var den, att de funnit för Sverige stora fördelar, stora resultaler vara all förvänta af denna projekterade jernbana mellan Hult och Köping.
Om sä är, frågar jag om ej meningen derjemte måtte vara att berörde bana skall ega längre liftsid än 40 är, och om ej dess lifstid skall fortfara i all evighet, ty eljest kan jag ej tänka mig skälet lill deras varma nit; och är afsigten sådan, så måste väl också banan böra hållas i sådant skick att detta må kunna kallas fullgod!, så att när en gång Staten efter stora upoffringar kommer att öfvertaga densamma, den verkligen må räcka för evigheten och fråga ej behöfva upsla att rakt utaf bygga upp den på ny räkning.
Under nnvande förhållanden kan jag ej annat än högeligen gilla Gr.
Lagerbjelkes förslag, vid hvilket jag fäster stort värde just derföre att man med detsammas antagande får in ett vigtigt ord som nu alldeles saknas i StatsUtsk:s, (jag ber om förlåtelse att jag helt upriktigl säger) slarfaktiga opus.
Enär å ena sidan Svenska folkel, Svenska Statsverket skall underkasta sig gifna förbindelser under 40 år och träda i afhandling med en alldeles okänd utlänning, om hvilken jag tror att ingen i hela Svea land utom möjligen hans agenter, eger något begrepp hvad han kan vara för en man, så bör vål finnas någon art af säkerhet att äfven dennes förbindelser mot Sveriges rike valda upfyllde.
I England, der Staten icke upoffrat en penny för jernvägar, måste, innan privilegium för anläggandet af en sådan utfärdas och förrän frågan derom till skärskådande i Parlamentet uptages, 10 proc. af kostnadssumraan för det tilltänkta arbetet hos veder•bör:de deponeras.
Här äter skall Staten lemna garanti lill arbetets företagande och bedrifvande för en viss summa under en lång följd af år, men den andra kontrahenten, den alldeles okände, enskilde mannen vara utan band!
Ligger någon rimlighet deri, att Staten, som kastar sig i händerne på eu alldeles okänd person, skall gifva garanti, men den andre kontrahenten, den alldeles okände, han skall ej lemna någon säkerhet för upfyllande af de förbindelser han sig åtager?
Mörner har, som hjelp för allt, uprepat det slutliga tillstyrkandet i Utsk:s utlåt.: men är det väl rätt, är det billigt att kasta ifrån sig allt på Konungen, att på Honom och Hans embetsman allena, hvälfva bördan att utarbeta en riktig och fullständig plan för att sedan, i fall Regeringen icke vill foga sig Den 28 Augusti f, m. 517 efter den vind sora blåser, hållande sig endast vid landels sanna fördel, röna klander af det mäktiga jernbane-intressets coryfeer.
Jag tillstyrker bifall lill Gr.
Mörner har åberopat 4:de punkten till vederläggning af de anmärkntr jag framställde mot den 5:te af Sta t sUtsk :s förevande utlåt.
Gr:n bar trott de i förstnämnde punkt befintliga ord, genom hvilka stadgas, att jernbanan årligen skall besigtigas af personer, hvilka Konungen dertill förordnade, för att tillse, om banan underhålles i ändamålsenligt skick och fortfarande verksamhet, jemväl innebure garanti derför, alt icke blott sjelfva banan utan äfven allt hvad till den hörer skulle i så beskaffad! skick till Slaten efter oktroy-tidens slut öfverlemnas.
Jag kan sannerligen icke annat än förvåna mig öfver att Grin vill tolka punkten på detta sätt; skulle han i frågan sitta till doms, sä är jag öfverlygad att bans domslut blefve alldeles motsatsen till hvad han rör:de sagde punkt yttrat, ty huru man än må läsa och förstå densamma, talar den icke om annat än sjelfva jernbanan, och att densamma skall hällas i ändamålsenligt skick, till allmänhetens begagnande, men ej ett ord om byggnader, verkstäder och malerialier etc. hvarom talas i den 5:te punkten i afseende på dessas jemte banans atlevei erande lill Staten.
Således följer af sjelfva ordalydelsen i den förra punkten, att besiglningsmännen icke hafva det ringaste att skaffa med något annat än jernbanan, som skall begagnas af allmänheten så alt de alls icke behöfva uudersöka förhållandet med byggnader, verkstäder och materialier etc., hvadan icke heller något skäl finnes till försvar mot de felaktigheter som Gr.
Lagerbjelke och jag hafva anmärkt.
Mörner har tillika förklarat ali det varit klokt af StatsUtsk. alt icke hafva skrifvit något reglemente, samt att de brister som i Utsk:s förslag funnos, ersattes derigenom att Utsk. i slutet af utlåt, infört ett förslag, alt R.
St. skulle lill Konungen öfverlemna alt vidtaga de ytterligare åtgärder, som Konungen kan tinna nödige:
Men just det ordet ytterligare förutsätter, att alla de punkter hvaröfver Ständerne sjelfve besluta, skola vara oförändrade, och att således endast i några fall tillägg skulle kunna göras; men hafva Ständerne godkändt den 5:te punkten betviflar jag att Konungens rådgifvare tillstyrka Honom att i nämnde punkt vidtaga någon förändring — och då slår man der med eo otydlighet hvaraf man förutser alla de olägenheter
Staten kan få erfara vid oktroylidens slut.
Jag önskade att Gr.
Lagerbjelke täcktes tillkännagifva om ej något fullständigare tillägg lill 5:le punkten än han föreslagit borde ega rum.
Jag vill icke påstå att mitt förslag är bäst; måhända kunde man bibehålla de ord Gr:n före slagit, på det stället han velat införa deni, och om så är, skulle jag önskat alt ordet: alltsammans infördes.
Med nämnde ord förstods dä icke blott jernbanan, utan äfven allt annat, alla de adperlinentia till jernvägsauläggningen som omförmålas i det föreg:de och derigenom vore ofullsländigheteu i förslaget afhulpen.
Mörner sagt alt Konungen skall afhjelpa alla otyd - 518 Den 28 Augusti f. m. ligheter, men har dock sjelf antydt att man i den vägen icke har så mycket att hoppas.
När emellertid
Sliinderne besluta i sjefva frågan, så är det af vigt och ännu mer i de förhållanden han upgifvit, att så i form, som sak, vara fullständig: och så länge här icke linnes ett ord omförmäldl huru med aflemnandet skall tillgå, hvem som skall utse ombud, eller i hvad ordning deskola nplräda, hvem som skall besigtiga, hvem som skall afdöma, anser jag punkten vara så ofullständig, att återremiss deraf bör äga rum.
Hr Printzensköld har i sitt sednaste anförande så vederlagt sig sjelf att jag dermed icke behöfver göra mig besvär och vill derföre genast vända mig till llr Rosenblad, med anledn. af hvars yttrande jag hegärde ordet.
Jag måste tillslå alt af en så gammal och van riksdagsman, som Hr Rosenblad, hvilken icke är obekant med grundlagens förbud mot förolämpande uttrycks fällande mot enskilde personer eller korporationer, har det varit oväntadt att få höra sådana yttrandren, som de, hvilka han fällt 0111 ett helt Utsk:s åtgöranden, synnerligast som han lill stöd för sina anmärkntr i sjelfva saken, söm mig synes, haft intet att anföra, llr Rosenblads utfall har derföre varit så myckel mera obehörigt och har jag icke kunnat med tystnad hålla detsamma lill godo, hvarken å egna eller Utsk:s öfrige ledamöters vägnar.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde 11.
Ex. llr Frih. o. Landtm., ali några ledamöter yrkat bifall till förevaride morn.: att Gr Lagerbjelke afleranat ett förslag lill den redaktionsförändring, att framför orden ”utan lösen” skulle tilläggas: ”i fullgod! skick” och framför orden ”vill Staten” skulle inflyta: ”och bör för fullgörandet af bolagets förbindelser i detta hänseende af K.
M. godkänd säkerhet vara ställd”; att Gr.
Gyldenstolpe upgjort eli annat förslag, hvilket dock icke blifvit skriftligen atlemuadl, samt alt slutligen Hr Printzensköld yrkat återremiss [iä det StatsUisk. må komma i tillfälle alt afgifva ny redak tion för ifrågavande mom.
Gyldenstolpe förklarat del han ville afstå från sitt förslag, hemställde II.
Ex. Hr Frih. 0. Landtm, om R. o. Ad. bi föl le förevaride mom. i Utsk:s utlåt., och besva rades denna propos. med blandade ja och nej, hvarefter H. Ex. framställde propos. till bifall å Gr.
Lagerbjelkes nyssnämnde förslag.
Härvid ropades åter ja och nej, hvarjemte Gr.
Mörner begärde att till tidens vinnande votering måtte företagas.
Äfven jag tog mig friheten alt framställa förslag lill förändrad redaktion i samma syftning som Gr.
Jag yrkade, nemi., att i slutet af förslaget borde införas orden: ”hörandes jernbanan, med allt hvad dertill hörer befinnas i fullgodt skick”.
Det är måhända icke mera min rättighet att yttra mig i frågan sedan öfverläggningen blifvit förklarad vara slutad; men jag afstår icke från min anhållan, med Den 28 Augusti f. m. 519 mindre än ali Gr.
Lagerbjelke å sin sida, medgifver alt orden : ”fullgodt skick” nedflyttas näst efter ordet ”vedergällning,” med tillägg af ordet ”alltsammans”, så att det komme att hela: ”alltsammans i fullgodt skick”, emedan det är fullständigare och visar att fråga icke är endast om jernbanan.
Sedan diskussionen redan blifvit förklarad slutad, anser jag mig icke ega rättighet alt ingå i vederläggning af hvad
Hr Printzensköld anfört: men får dock förklara, att, sedan vi nu kommit så långt, alt propos. blifvit framställd och votering derefter begärd, det enl. milt förmenande icke går an att ändra samma propos. H. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han haft äran framställa propos. försl till bifall å Utsk:s förslag i 5:te mom. och sedermera lill bifall å den af Gr.
Lagerbjelke föreslagna förändring, samt atl, efter dessa propos:rs besvarande och innan H. Ex. hunnit tillkännagifva huru han upfattat de afgifne svaren, Gr.
Mörner begärt votering; vid hvilket förhållande H. Ex. ansåge nu endast återstå alt före voteringens företagande beslut fattades om contraproposin, hvarföre IL Ex. finge hemställa ora R. o. Ad. bifölle att ja-propos:n komme att innehålla bifall till det af Utsk. föreslagna mom. och nej-propos:n bifall lill Gr.
Sedan härefter H. Ex. tillkännagifva alt anslag blifvit ntfärdadt till fortsättande af plenum kl. 7 e. m. uplästes till justering samt godkändes följande votenspropos.:
Den, som bifaller 5:te mom. af 2:dra punkten uti StatsUtsk:s utlåt.
N:o 340, voterar Ja; den det ei vill voterar Nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. förenämnde mom. med den förändring, att framför orden: ”utan lösen”, tilläggas orden: ”i fullgodt skick” och framför orden: ”vill Staten”, tillägges: ”och bör för fullgörandet af bolagets förbindelser i detta hänseende af K.
M. godkänd säkerhet vara ställd”.
Vid voteringens slut befunDOs rösterne hafva utfallit sora följer:
Fortsättningen af öfverläggningen om StatsUtsk:s utlåt.
N:o 340, upskjöts lill eftermiddagens plenum.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n in-, komne mern., betänk-.n och utlåt., nemi. från 520 Den 28 August! f. ra.
Stal s-U t s k o 11 e l: Nio 344, med förslag till de 2:ne sista afdeln:ne af Regieraenlel för Riksg:skonl.; N:o 348, i anledn. af skiljaktiga beslut, rör:de inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksdiskont, och Riddarholms-banalen ; Nio 349, angide öfverlemnande lill K. M. af det nya Reglementet för Riksgiskoni.; Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotten!
N:o 40, i anledn. af väckt motion om utvidgande af allmogens och Köpingarnes seglalionsfrihet; Nio 41, i anledn. af väekl motion om ändring i Kongl. Brefvet d. 5 Februari 1808, angide besittningsrätt å Kronohemman; Nio 42, i anledn. af väckt fråga om uphäfvande af det i Kongl. Kungörelsen d. 24 Januari 1781, stadgade förbud för Svenske Lutherske undersåler att bevista främmande trosbekännares gudstjenst i Expedition s-U tskottet:
Nio 18, angide rättighet för Ulskis kansli personal och vaktbetjening att upbära aflöning någon tid efter riksdagens slut; och Nio 19, angide acceptering, efter riksdagens slut, af räkningar å tryckning och häftning af hillänget till RiksStms prot. H. R. o.
Plenum kl. 7 e. m. Underl.
R i.dda r h.Sek re t. hade äran anmäla att från 11.
E.v. Hr Frih. o. Landtm, ankommit en så lydande skrifvelse.
Af opasslighet och andra serskilda förhinder ulurståndsatt, att kunna fungera på Riddarhuset uti plenum i dag pä e. m. kl. 7 får jag anhålla att Hr Riddar!).Sekret, ville vara god anmoda Den 28 Augusti e. m. 521 den tili plenum nämnde främste Grin, alt i mitt ställe benäget föra ordet bland H. R. o. Ad.
I ani. häraf öpnades plenum af främste närvarande ledamoten, fullmäktigen för Grell, ätten N:o 8 Oxenstjerna af Korsholm, Hr Gr.
Hamilton, Henning Ludvig Hugo.
Justerades pleni-prot. för d. 12 nasti.
Fortsattes pröfningen af StalsUtskis utlåt.
N:o 340, i ani. af väckte motioner, dels i fråga om ändring uti redan bestämda vilkor för den af Rikets sednast församlade
Ständer lemnade garanti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg emellan Orebro och Hults lastageplats vid Wenern, dels oek angide ifrågaställd utsträckning af denna jernvägsanläggning lill Köping.
Momentet N:o 6 af %:tira punkten.
Lagerbjelke, Gustaf: Enl. de stadgar, som gälla för de två största af Staten till någon del bekostade kommunikalionsanstalter i Sverige, eger Staten rättighet, att genom ombud deltaga icke allenast i revisionen, ulan äfven i förvaltningen.
För min del, vet jag icke något skäl, hvarföre icke samma förhållande äfven skulle ega rum med nu ifrågavar:de jernvägsanläggning, då erfarenheten har visat att det varit serdeles nyttigt att Slaten, på sätt redan blifvit nämndt, haft ett ombud med i Direkt:n för Strömsholms och Götha kanaler.
Det är också gifvet, alt ett ombud endast vid revisionen icke kan så djupt intränga uti hemligheterna af bolagets förvaltning, som en direktör, hvilken deltagit i samma förvaltning.
Jag vågar derföre vördsamt föreslå följande förändrade lydelse till denna punkt: ”Staten eger rätt alt genom ombud, som af K.
M. utses, deltaga så väl i bolagets direkta, som i granskning af bolagets förvaltning”.
Utom denna framställning, har jag äfven andra förslag vid denna puukt, hvilka jag förbehåller mig, alt få göra sedan della förslag blifvit afgjordt, emedan de äro af detsamma fullkomligt oberoende.
Emot det nu föreslagna tillägget och förändringen i det föredragna morn., tager jag mig friheten göra den invändniugen, att jag icke skulle vilja tillstyrka detsamma af den orsak, att de mesyrer, de åtgärder, den framgång eller motgång, som skulle visa sig vid företagets utförande, skulle i händelse kronan eller statsverket i styrelsen hade något ombud, möjligtvis, åtminstone till någon del blifva densamma tillräknade och förevändningar derigenom upstå att ånyo vända sig till R.
St. och Staten med begäran om biträde.
Jag lager mig friheten fästa upmärksamheten derpå, och anser icke skäl vara för handen till någon ändring i mom.
Med ani. af den siste värde talarens 522 Den 28 Augusti e. m. anförande, ber jag, att till honom sjelf få hemställa, huruvida han icke dels såsom Fullmäktig i Riksgiskont., dels såsom Revisor vid Strömsholms kanal funnit den ganska stora nylla, som Staten haft deraf, ali ombud för densamma finnes i direktm och om han icke derjemte haft tillfälle finna, alt på samma gång detta ombud gjort stor nytta, den olägenhet, som den värde talaren befarat, aldrig upstått.
Jag får äran genmäla, att jag, i de håda egenskaper, som nyss nämndes, har erfarit, att statsverket, genom förenämnda förhållande verkligen till slut kommit i en slags detaljansvarighet för Strömsholms kanal.
Förhållandet är dessutom icke lika med det här i fråga vande.
Statsverket har kontant betali kanalens anläggning, såsom bekant är, hvilket nu icke är i fråga med jernvägen, och det har äfven handt att denna betalning icke räckt till samt att Svenska statsverket fått ytterligare tillskjuta medel.
Detta var således snarare ett skäl mera för mia mening än ett motskäl.
Jag fäster för öfrigt icke mycken vigt vid mom:t utan resignerar mig allt för gerna till hvad Ståndet derutinnan beslutar.
Den siste värde talaren hade, då Iian gjorde sin framställning, ganska väl kunnat tillägga och efter han icke gjorde det, ber jag att såsom Fullmäktig få vitsorda, samt upmanar samma talare att vederlägga mig om han det kan, att det icke vid något tillfälle kunnat vara eller varit påstått, alt utgifterna för Strömsholms kanal på något sätt stigit lill följd deraf att Staten, med ett ombud deltagit i Styrelsen; men deremot att det är säkert och hevisadt, alt den bot, som vunnits emot öfverdrifna utgifter, just till stor del erhållits genom tillgöranden af delta ombud.
Jag har i öfrigt blott anfört Strömsholms kanal, såsom exempel derpå, att Slaten f. n. har ombud uti sådane direkta och att det således icke finnes något skäl, hvarföre man skulle gå ifrån ett sådant bruk vid detta tillfälle, äfvensom att detta bruk, visat sig ganska nyttigt.
Denna fråga är verkligen icke utan sin vigt.
Jag har varit någon lid tveksam derom, huru dervid klokast hör förfaras, men jag tror, att Gr.
Lagerbjelke begått ett förbiseende, då han yrkat, att Staten endast skulle, genom ett ombud i revisionen deltaga.
Jag tror att det icke är något som hindrar Staten, att genom flere Revisorer i denna granskning deltaga.
Pius videnl oculi quarn oculus.