Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pro t o coll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828, 1829 och 1850.
Femtiondesjunde Häftet.
Tryckla hos Johan Hörberg, 1833. \hhL ^ ' ' ■" J' '■ iv Måndagen d. i i Januarii i83o.
Upplästes till justering och godkändes föl jande från ExpeditionsTJtskottet inkömne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 2 gg.
Angående reglering af Allmänna IndragningsStaten.
N:o3i4- I anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af Utmarken å Öland, samma utmark åsätta ränta.
N:o 3i5.
Angående Majoren von Steyerns underdåniga anhållan om evärdelig Skattemannarätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter Wallaslätten och Herrsjöängen.
Angående Handlanden Gillqvists underdåniga ansökning om befrielse från honom ådömd Bränvinsbränningsafgift.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående de så kallade Trippiska köpegodsen i Halland.
Föredrogs ånyo Stats- Banco- och LagUtskottens den 28 sistlidne November under D c ii ii J ;i 1111 ' lii f. m. N:o 27 afgifne, och den 21 dérpäföljde
December förmiddagen på bordet hägde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o i5 förut rneddeldte Betänkande, med förslag till Lag, angående Myntbestämningen. <$• 1•
Hufvud» saken i detta Utlåtande är redan af 3 Stånd antagen.
Sedan således bestämdt är, alten Slagskatt kommer att äga rum, anhåller jag blott, att, i anledning af Utskottens pag.
356 framställde förslag, få till ompröfvande öfverlemna följande måhända tydligare redaction:
Såsom orubblig grund så väl för in» vexlingen af Bankens Sedlar, som för inlösen af dess öfriga förbindelser, hvilka nu med BancoSedlar fullgöras, fastställes, att 128 sk. eller 2f R:dr Specie i Sådane
Sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En Riksdaler i Silfver efter den, med afseende å Slagskattens beräkning i Myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års Myntfot.
Jag bade just begärt ordet för att framställa nödvändigheten af att antaga Utskottens i det sednare Utlåtandet framställde förslag, men Herr Skogman har föreslagit en redaction, som jag anser lämpligare, hvarföre jag förenar mig med honom.
Den ii Jan u a i' ii f. m. 5 Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Jag liar blott fästat mig vid uttrycket:
Riksdaler Specie i Sedlar.
Jag hemställer, om det icke vore bättre att nyttja orden Riksdaler Banco, emedan man hittills vid ordet Specie fästat begreppet om Silfver.
Orsaken, hvarföre Utskotten nyttjat Specie, var, att en lag mäste referera sig lill de förhållanden, sorn finnas, och på Bankens sedlar star icke Banko, utan Specie.
I afseende på redactionen förenar jag mig för öfrigt med Herr Skogman, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens redaclion af i §:n.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, örn Ridderskapet och Adeln fann för godt godkänna den af Herr Skogman föreslagne redaction, så lydande:
Såsom orubblig grund så väl för invexlingen af Bankens sedlar, sorn för inlösen af dess öfriga, förbindelser, hvilka nu med Bancosedlar fullgöras, fast ställes, att 128, sk. eller af R:dr Specie i sådane sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En Riksdaler i Silfver efter den, med afseende å Slagskattens beräkning t Myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 166f års Myntfot, Bifölls, 6 Den n Januari! f. ni. 2, Herr Skogman anförde skriftligen:
Jag anhåller blott om en liten förändring i redactionen, så att §:n måtte få följande lydelse: Rikets Ständer utlofva och försäkra, att hvar och en, som någon Bankens sedel eller förbindelse innehafver, skall derföre njuta full betalning enligt den i i stadgade grund, och att utvexling af Svenskt Silfvermynt emot sedlar efter denna grund skall, sedan Bancofullmäktige hos Kongl, Majit i underdånighet anmält, att de af Rikets Ständer för vexlingen beslutade åtgärder hunnit verkställas, vidtaga å den tid Kongl, Majit genom utfärdad allmän kungörelse dertill bestämmer, Herr Hjerta i Det i Utskottens förslag nyttjade ordet oåterkalleligen, förefaller något besynnerligt i ett lagstadgande, som kan af Konung och Ständer återkallas.
Hvad i öfrigt beträffar slutet af Herr Skogmans redactionsförändring, tar jag mig friheten anhålla att få höra detta förslag ännu en gång.
Sedan Herr Skogmans förslag ånyo blifvit uppläst, fortfor Herr Hjerta.'
Jag finner nu att Herr Skogman, i stället för klingande mynt, bar nyttjat orden: Svenskt Silfvermynt; men jag hemställer, om icke äfven ordet Svenskt kunde uteslutas, då man naturligtvis icke kari Den ii Jan uar ii f. m. 7 mena utländskt, och att man endast nyttjade ordet: Speciemynt, Herr Skogman:
Orsaken hvarföre jag nyttjat uttrycket Svenskt Silfvermynt i stället för klingande mynt, var, att jag ville sätta denna punkt i närmare öfverensstämmelse med hvad Utskotten i öfrigt föreslagit.
Herr Rosenblad: Herr Skogman har redan upplyst, att i i §. står: Svenskt Silfvermynt, och derföre måste man i consequence deraf äfven nyttja det här; annars skulle ju Banken äfven kunna inlösa sina sedlar med utländskt underhaltigt mynt.
Det vore visst detsamma, att sätta dit ordet Speciemynt, oiu icke detta under tidens lopp kunde få en betydelse, sorn icke motsvarar den egenU liga enligt språkbruket, Herr Cederschjöld:
Jag är förekommen af den siste Talaren, och finnér, att det icke går an, enligt Herr Hjertås förslag, kalla myntet blott för Speciemynt, emedan det äfven finnes ett PappersSpecié i Sverige, Dock tror jag, att uttrycket Svenskt Stlfvérmjnt kan vara öfverflödigt, emedan ett utländskt Silfvermynt icke kan komma i fråga.
Herr von Hartmansdorff3 August-:
Då man stadgar en Lag, bör man val säga, hvaruti skyldigheter och' rättigheter bestå; annars kudde Banken, sorn har mera Piastrar än Svenskt Silfvermynt, betalä i så - 8 Den ri Januari i f, m. dana; och den, som vill taga Piastrar, må göra det, men Bankens skyldighet är att betala med Svenskt Silfvermynt.
Jag vill icke förorsaka någon tidsutdrägt genom en votering för denna ringa sak; dock tyckes mig på detta ställe en förklaring, hvad Specie vill säga, innefatta en onödig pleonasme.
Någon pleonasme kan jag icke finna häruti, då föreskriften mäste bokstafligen tolkas.
Till bevis att det åtminstone är onödigt att ditsätta Svenskt Silfvermynt, får jag tillägga, det jag förmo-" dar, att
Banken icke kanner något annat mynt än det Svenska, Herr Ribbing, Arvid:
Jag hemställer om icke äfven, med afseende på hvars och ens rätt, att för sina sedlar få omyntadt silfver utan slagskatt, det borde stå: Svenskt Silfvermynt eller motsvarande omyntadt silfver, Herr Rosenblad: Hvad Herr Ribbing föreslagit, kan icke stadgas, sedan Rikets Ständer antagit, att i afseende på MyntskaU ten skall förhållas, som BondeStåndet, icke såsom BorgareStåndet, beslutat.
Om så är, att tre
Stånds beslut redan är sådant, som Herr Rosen-* blad nyss anförde, blir mitt yttrande blott en reservation emot beslutet att förvandla
Den ii Januarii f. m. 9 realisationsgrunden till i skilling mindre än man först stadgade, Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag tror, att Herr Rosenblad så till vida har orätt, som han påstått denna sak redan vara bestämd genom ett fattadt beslut.
Jag tror, att man, då man icke gick in på BorgareStåndets mening, blott öfvergått till en mera obestämd.
Jag önskar att Ridderskapet och Adeln icke ville ingå i en fråga, som nu icke är ämne för öfverläggningen, och bade ej eller trott, att någon tvist om ordet Svensk skulle uppkomma i en Svensk nationalförsamling, Herr Ribbing:
Lika med Herr Hjerta anser jag för min del frågan om ordet Svenskt ganska likgiltig, men tror deremot i denna redaetionsförändring äfven en ganska bestämd principförändring vara å bane, emedan deu af Utskotten föreslagne redaction lyder icke på mynt, utan på silfver.
Således kan jag, till följe af de grundsatser jag förut yrkat, icke frångå hvad jag yttrat, utan anhåller om proposition derå.
Den fråga Herr Ribbing yäckt, är visserligen vigtig, emedan den rörer grunden för myntbestämningen.
Men jag underställer Herr Ribbing, om det vore tjenligt att här införa en föreskrift, sorn blott beträffar handelstransactioner med varan silfver.
Jag anhåller derföre om proposition, på sätt Herr Skogman föreslagit, 1 o De n 11 J k nu ar i i IV tn.
Herr Ribbing: Herr Hjertås framställning tyckes egentligen gå ut derpå, om det är passande att på detta ställe bestämma hvad hvar och en skall äga rätt att få för sina sedlar.
Då man icke blott satt i fråga, utan äfven beslutat att ändra x §., hvaruti det förut hette, att livar och en äger rätt att få sina sedlar hetaldta efter iGö/j. års myntfot, tror jag ock, att man genom den åsätta slagskatten verkligen tillyägabragt en förändring i de följande §§, Jag linner derföre, att det ämne jag vidrört icke är främmande för den närvarande öfverlägg- i ningen, utan fullkomligt dithörande, och kan icke på Herr Hjertås skäl frångå mitt förslag.
För att icke vara vidlyftig, anhåller jag blott om proposition på Herr Skogmans förslag.
Jag anhåller få förena mig i Herr Ribbings förslag., Deu distinelion Herr Hjerta framdragit emellan mynt och silfver är riktig, men leder blott till inseende af nödvändigheten att uppgöra en särskild instruetion för den upphandling af silfver, hvilken BankoSlyrelsen kan få förordnande att verkställa, Jag anser derföre det samband emellan mynt och silfver, hvilket Herr Ribbing yrkat, böra med ord uttryckas.
Grefve von.
Schwerin, Fredrik Fogislaus:
Jag utber mig Ståndets uppmärksam - Den n Januari! f. m. 11 liet deruppå, att 2 §. bestämmer den rätt, som rörer utväxlingen af silfver mot sedlar i Banken, och är ett stadgande, som icke vidtager förr än Banken öppnas till allmän växling.
Den 3 §. deremot rörer förhållandet, innan ännu denna allmänna växling begynner.
I den ena är fråga om att emot silfver få sedlar; i den andra är fråga om att få silfver, såsom vara eller såsom mynt.
Jag tror, alt man rätteligen begagnat ordet silfvermynt, och, må vara, Svenskt silfvermynt.
Derföre att Konungen i Sverige äfven är Konung i Norrige, kan det vara tjenligt att iakttaga denna skillnad.
Herr Ribbings och Grefve
Frölichs förslag innefattar ett försigtighetsmått, som ej synes lämpligt, då förslaget är uppgjordt med afseende på de förändringar Kongl. Maj;t kan finna godt vidtaga i afseende på slagskatten.
Jag är förekommen af Grefve von Schwerin, och får fästa Grefve Frölichs uppmärksamhet, derpå, att Rikets Ständer, först när de af Konungen fått svar om hvad halt silfvermyntet skall innehafva, Öro i tillfälle att till BancoSlyrelsen lemna sin föreskrift.
Det är ganska möjligt att jag misstagit mig om meningen af Herr Ribbings observation, och att saken kan hafva framgång thy förutan; men jag kan likväl icke finna annat än att Rikets Ständers 12 .p,eu ii Jalmar ii f. m.
Leslut bör vara så fullständigt, som möjligt.
Då man icke kan precavera sig mot misstroende, kan det också icke skada att taga sådane försigtighetsmått, som föranledas af en önskan om beslutets bestånd.
Jag skall icke vara envis, sedan jag blifvit öfvertygad att man fattat min mening om den skillnad, sorn bör göras på silfver och mynt.
Jag står ännu fast uti det enda vilkor, under hvilket iaf , 1 • t ' J d> velat ingå på realisationen, nemligen att man måtte få omyntadt silfver efter den antagna grunden af 1664 års myntfot.
En hvar skall finna , att den förändring, som, enligt lattadt beslut, kommer att äga rum i slagskatten, redan är anmärkt i 1 §., och att således, derom icke vidare är fråga.
Den 2 §. talar icke heller om silfver, men hänvisar till den i 1 §. stadgade grund, i afseende på utväxlingen af mynt mot sedlar.
Den 3 §'. handlar om sedlars utväxling mot silfver, och häntyder äfven på 1 §.
Således är frågan om olika utväxlingsgrunder för mynt och för silfver ieke föremål för denna öfverläggning-
Vill man åter ej tala om mynt, utan om silfver, mäste man hafva en helt annan redaction.
Jag anser öfverflödigt att ingå i någon discussion om silfverqvantitetens belopp efter 1664 års myntfot.
Tre De n i t
Jn nttari i f. m.
RiksStånd hafva funnit denna qvantitet lika så väl kunna vara 53oT8o8-g-, sorn Ridderskapet och Adelil ansett den kunna utgöra 534f Ass.
Det är derföre och i ändamål att ernå ett förhållande af jemnhet, hvilket vida öfverväger den obetydliga olägenheten af att ändra elt bråktal på runstycken, sorn jag redan framställt och lin förnyar min begäran om proposition å den redaction jag föreslagit.
Den siste Talarens framställning synes egentligen åsyfta, att vinna reda i myntfoten och slippa ett besvärligt bråk.
Man synes vara nöjd, om man genom en lämplig slagskatts införande har gjort enkelhet i myntfoten, men man bryr sig ej
Så noga om, att mall kanske gör orätt, dä man ej förskaffar sedelhafvaren den rätt, hvartill man förbundit sig, nemligen att lemna en silfverRiksdaler efter 1664 års myntfot för 128 sk. i sedlar.
Jag tror således det vara nödvändigt att låta denna förbindelse qvarstå, och att ej genom en slagskatt genast rygga ett redan gifvit löfte.
Jag har redan från början yrkat den sats Herr Ribbing 1111 yttrat, oell jag står ännu qvar vid denna sats.
Jag vill dock likväl ej förblanda den nu förevarande frågan med ett ämne, hvaröfver Ridder skåpet och Adeln har att framdeles från BancoUtskottet förvänta yttrande i sammau - V >4 D e n ii .1 a ii ii a i' i i f. m. 1 skola ullemnas eller ej.
Det blir då tillfälle för Herr Ribbing att söka göra sina åsigter gällande.
Hvad slagskatten beträffar, mätte det vara klart att dermed ej annat åsyftats, än att få redighet i myntfoten och att slippa det stora bråket vid utmyntningeii.
Slagskatten liar i praktiskt afseende den väsend!liga fördelen att man behöfver mindre remedium och affall.
Den, sorn sett huru det, efter nuvarande myntfot, vid myntningen tillgår, måste anse 4 ass för så obetydliga, alt derom ej kan blifva fråga.
Jag anser således, att man utan fara kan bifalla Herr Skogmans förslag, hvilket dessutom helt och hållit öfyerensstämmer med i §.
Således, ehuru jag gillar Herr Ribbings förslag, linner jag ej tillfället nu vara inne att derom Öfverlägga.
Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, synnerligen till Herr Lefrén, på hvilken grund man skulle företaga ifrågavarande reglering, då Herr Lefrén säger den ej stå i sammanhang med Myntbestämningslagen.
— Herr von Hartmansdorff har sagt, att frågan redan vore genom i §. afgjord; jag kan dock ej finna det. i §. bestämmer endast värdet emellan silfver och sedlar; men detta är ej tillräckligt, derföre bestämmer i §. att man må erhålla silfver mot sedlar, samt när detta skall taga sin början; och 3 §. att J) c n ii Jan u arii i', m. man må erhålla sedlar emot silfver. 2 och 3 §§. säga huru , och att, utvexling shall ske, mot det värde sorn i 1 §. är bestämdt.
Allt detta rörer myntadt silfver, mea icke omyntadt.
Således återstår frågan om, i händelse slagskatten blir öfverdrifven, man liar rättighet att mot sedlar utfå omyntadt silfver.
Jag anser, att man med denna frågas afgörande ej träder en senare reglering i förväg, ufan, att densamma står i fullkomligt sammanhang med 2 §, hvilken bosta ramer, huru utvexling skall ske, Derföre kail det ej vara öfverflödigt att här stadga, det hvar och en må äga öppen rätt att mot sedlar utfå omyntadt silfver efter den fastställde grunden.
Den siste Talaren, så väl som Herr Ribbing, måtte ej hafva bistat uppmärksamhet på den förändrade redaction 1 §. fått i enlighet med tre Stånds beslut.
— Der står, att vexlingen skall ske efter den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade, samt, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, förändrade 1664 års myntfot.
Denna förändrade myntfot ligger till grund för hela lagen, och det är derefter som äfven 2 §. måste ställas.
Om man äfven uteslöt ordet Silfvermynt, och i det ställe endast satte ordet Silfver, är i alla fall grunden ej den gamla myntfoten.
Om Rikets Ständer sedan vilja tillåta Banken sälja silfver med förlust, är en sak, hvilken i(> Den it Jan U aril F. rti» tillhör Bankens ägare alt bestämma, inett sorn ej tillhör myntbestämningslagen, hvilken alltigenom mäste gå i rak slutföljd af i §.
Jag förnyar min anhållan om bifall tilt Herr Skogmans förslag.
Denna sak tyckes vara ganska enkel, om man utreder dess aine hufvuddelar.
Första frågan är, att åt några Ledamöter skaffa garanti, hurudan myntfoten skall blifva.
Jag hemställer dock, huruvida man kan söka dentta garanti gehom stadga liden, sorn blifva omöjliga att verkställa.
Huru skall man kunna ovilkorligen stadga, att Bankens fordringsägare må uttaga antingen myntadt eller omyntadt silfver?
Har ej Banken utgifvit sina förskrift!ingar i specie?
Huru kan inan då med någon laglig rätt utfå annat än specie?
Det vöre sålunda en orimlighet att ålägga Banken utgifva äfven Varan silfver, lika sorn det vore en orimlighet att i en myntbestämningslag införa stadganden derom.
Sådant kan ej blifva föremål för en lagstiftningsåtgärd.
Lika med Herr Lefren tror jag, att denna fråga ej hör till myntbestämningslagen, och får derföre anhålla om proposition på Herr Skogmans förslag.
Jag har tillräckligt lärt mig inse vanmakten af att emotstå de beslut, som fattas i de andra Stånden.
De frå - Den ii J a n u a r i i f. m. »7 frågor, hvilkas utgång man här anser tvifvelaktig, låter man först afgöra i de andra Stånden, för att derigenom göra vårt beslut likgiltigt.
Jag har deraf funnit, att hvad Sorn skall gå fram, går fram, antingen man bestrider det på rättsgrunder, eller icke.
Jag erkänner således min oförmåga, att kunna emotstå, men är likväl nöjd med den utveckling Herr Rosenblad gifvit, hvaruti han ohöljdt visat, att grunden för myntbestäröllingen ej mera är 128 sk. för R:drn efter 1664 års myntfot, utan efter den genom slagskattens införande förändrade myntfot.
Jag anhåller dock om proposition på mitt förslag, och, i händelse af behof, örn votering.
Såsom supplement till det tecken Herr Ribbing anfört får jag lika ohöljdt tillägga, att om jag och flere Ledamöter erinrat oss den stora förtjenst, som den nya myntfoten äger, skulle åtminstone jag hafva föreslagit den Hu så kallade förändrade realisationsgrunden.
Jag skulle ej hafva blygts, utan tvertom ansett för en heder, att återkalla det, hvaruti jag felat.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens föreslagne redaction af 2 §.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, 5^ H, 3 t8
Den ii Ja nu a r i i f. m. örn Ridderskapet oell Adeln beli agad e bifalla den redaction Herr Skogman föreslagit.
Nej, Ridderskapet och Adeln således bifallit den af Herr Skogman föreslagne redaction.
Hans Excellence frågade derefter, om Herr Ribbing fortfor att yrka proposition å det ytterligare tillägg, han föreslagit.
Herr Ribbing svarade härtill Ja, och hegärde votering.
Jag hemställer till Herr Ribbing om, i händelse hans åsigt skulle vinna genom denna Contra-proposition, hvilken är nästan densamma som Ja-propositionen, vi då ej voterat om Påfvens skägg.
Jag har fattat Herr Ribbings mening så, att han instämde i Herr Skogmans redactionsförslag med det ytterligare tillägg, hvarom nu Herr Ribbing begärt votering-, och i enlighet dermed skulle således Contra-propositionen upprättas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande voteringsproposition :
Den, som bifaller, att 2 §. i Lagen om myntbestämningen må erhålla följande lydelse :
Ben ii J a n u ar i i f. tn. •9 Rikets Ständer utlofva och försäkra, att livar och en, sora någon Bankens sedel eller förbindelse innehafver, skall derföre njuta full betalning, enligt den i i §. stadgade grund, och att utvexling af Svenskt silfvermynt emot sedlar efter denna grund skall, sedan BancoFullraägtige hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att de af Rikets
Ständer för vexlingen beslutade åtgärder hunnit verkställas, vidtaga å den lid, Kongl, Maj:t genom utfärdad allmän kungörelse dertill bestämmer; voterar Ja; Ben det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer 2 §. i Lagen om Myntbestämningen att lyda sålunda: Rikets Ständer utlofva och försäkra, att hvar och en, som någon Bankens sedel eller förbindelse innehafver, skall derföre njuta full betalning enligt den i t §. stadgade grund, och att utväxling af Svenskt silfvermynt eller silfver utan afdrag af slagskatt emot sedlar efter denna grund skall, sedan BankoFullmägtige hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att de af Rikets
Ständer för växling beslutade åtgärder hunnit verkställas, vidtaga å den tid Kongl.
Majit genom utfärdad allmän kungörelse dertill bestämmer. 5? it. a* 20 Den ii Januari! f. m. Herr Hjerta:
I anledning af det lillägg som Herr Ribbing yrkat, att silfver skall utan afdrag af slagskatten, från Banken mot sedlar utfås, hemställer jag lill Ridderskapet och Adeln, huruvida denna fråga, i stället för myntbestämningslagen, nu kan blifva föremål för vår öfverläggning, och underställer om ej vi, i afseende på myntbestämningslagen, få lof att rätta oss efter tre Stånds beslut.
Det har dessutom aldrig varit fråga om att fastställa annat än 1664 års myntfot.
Jag protesterar alltså emot att kasta oss in i ett Banksystem, som ej är verkställbart, och att vilja inlösa, med varan silfver, sedlar förskrifne i mynt.
Jag gör detta så mycket hellre som det skulle utsätta oss för oerhörda förluster.
Sådana föreskrifter måtte dessutom ej höra till en lag, utan till en Banks inre hushållning.
I andra länder ser man silfvermyntet
xrara något mindre än påskriften utvisar; men att i en lag intaga sådant, hvad skulle det bevisa för en lagstiftning?
Friherre Ceder ström, Jacob:
Det synes mig tydligt att lagstiftningen måste, för myntets utväxling, i detsamma lägga en slagskatt, men deremot böra Näringarne, om de vilja hafva silfver utan beräkning af slagskatt, ej nekas en sådan begäran, på det man så mycket. som möjligt må undvika myntets nedsmältande; — dock bör sådant vara främmande för något stadgande af lagstiftningen.
Den u J an 11 n ii i f. m. 11 Skall vexling af sedlar emot omyntadt silfver genom lag tillåtas, kan Banken lå utväga skeppundtals silfver och möjligen blifva tvungen att sjelf nedsmälta myntet.
Ehuru jag hade föresatt mig att iakttaga tystnad, sedan jag hade uttryckt hvad jag ville, så, enär man sagt att hvad jag yttrat betyder intet i afseende på sjelfva saken, måste jag dock vädja till hvar och en afRidderskapet och Adeln, om icke hvad jag uttryckt gått ut derpå, att man skall få ut silfver ulan slagskatt efter 1G64 års myntfot, och om icke detta är hvad jag åsyftat i den Contra-proposition jag yrkat.
Den innehåller ingenting annat än hvad som står i lagen.
!Nu får man ej silfver i Riksdalrar, men efter 1664 års myntfot.
Det är detsamma som står i lagen.
Det är besynnerligt att man nu framställer de oerhörda förluster, som skola uppkomma derigenom att man fått in en slagskatt.
Jag är ejden, som yrkat den, men sedan den kommit in, är det min mening, att man skyddas från en förlust, som ligger så tydlig för hvars och ens ögon.
Uppå derefter gjord framställning blef den af Hans Excellence Herr Grefven oell LandtMarskalken nyss foreslagne Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkänd, samt derpå anslagen.
Voteringen börjades klockan en qvart till 1 eftermiddagen; och befunnos vid dess 22 Den ii J a n u a r i i f. in. slut klockan i e. m., sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige VoteringssedJarne öppnade, rösterlie hafva utfallit sålunda:
Nej — 28, I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således godkänt den i Japropositionen intagne redaction af 2 §. i Lagen om Myntbestämningen, 3.
Jag får hemställa, att för tydlighetens skull §:n måtte få följande lydelse:
Det skall stå hvar och en fritt, äfven innan den i 2 ,$\ omnämnde utvexling tagit sin början, att i Banken emot silfver tillvexla sig sedlar efter den i 1 Stadgade grund, såsom ock, att med silfver, efter samma grund, skuld till Banken godtgöra.
Meningen måtte vara att äfven innan den allmänna utvexlingen tager sin början, Banken, i betalning för dess fordringar i Bancosedlar, enmttager betalning i silfver efter Myntbestäroningsgrunden, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens föreslague redaction af 3 §, Ropades Nej, Den 11 J a ii 11 ur i i f. m.
Hvarefter Hans Excellence. hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna den redaction Herr Skogman föreslagit.