Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill blott nämna, att jag finner Grefve af Ugglas’s förslag 378 Den 6 December J. m. vara enklare, och förenar mig deruti ; samt således afstår från det af mig framstäldte.
Afven jag förenar mig med Grefve af Ugglas, och erkänner mitt misstag.
Herr Grefven och Län dt-Mar skalken yttrade, att då, elter dess enskildta öfvertygelse , den angående beloppet af den summa , hvarmed Discont-lån må omsättas), uppkomne fråga syntes böra, enligt ordalydelsen i 75 §. Riksdags-Ordningefij förfalla, finge Herr LandtMarskalken inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ridderskapet och Adeln i en slik åsigt af ämnet instämde.
Vid förnyad föredragning af Stats- och Banco-Utskottens den 4 dennes under N:o 640 aflåtne , och samma dag på bordet lagde , Memorial , med Voterings-proposition i fråga om inlösningen af f. d. Filial-Disconternes ännu utelöpande skuldförbindelser; fann Ridderskapet och Adeln för go'dt , att, under godkännande af den utaf Utskotten föreslagr.e Voterings-proposition , öfverlemna berörde fråga till Förstärkta Stats-Utskottets afgörande.
Den 6 December f »i. 379 Föredrogs å nyo och bifölls £evillningssamt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 2 dennes under N:o 63 afgifne , samt följande dagen på bordet lagde , Utlåtande , i anledning af väckt fråga om Nederlagsfrihet för Carlscrona m. m. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, det Ridderskapet och Adeln torde påminna sig , att motion blifvit den 2j sisth Augusti eftermiddagen af Grefve Spens, Carl Gustaf , vackt derom, att Ridderskapets och Adelns Revisorer öfver Stats-, Banco- och Riksgälds-Verken vid den år 1827 inträffande Revision borde af Ridder-kapet och Adeln vid innevarande Riksdag utväljas.
Herr'Grefven och Landt-Marskalken finge i anledning deraf nu hemställa , om Ridderskapet och Adeln önskade , att bemälte Revisorer borde af Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag utses.
Ropades J a. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog , att detta val af Sex Revisorer måtte å nästa Måndag den 8 dennes förmiddagen verkställas.
I anledning af det sista beslutet, får jag hemställa, om det 3So Den 6 December f. m. är något hinder att till denna Revision utse samina Revisorer, hvilka till 1825 års Revision redan blifvit utvalde. f ör min del vet jag ej något hinder derföre , men har ändå velat förfråga mig, om- någon sedel kunde casseras derföre , att en af de redan valde Revisorerne stod på densamma.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att de Ledamöter, hvilka redan blifvit utsedde till förrättande af I82J års Revision, äfven linge till 1827 års Revision komma i fråga.
Ropades J a. Herr Grefven och Landt-Marskalkén yttrade vidare , att sorn, enligt den för Riddarhus-Directionen fastställde nya Instruction , ett visst anta!
Suppleanter till Ledamöter i Riddar* hus-Direction borde af Ridderskapet och Adeln utses3 finge Herr Landt-Marskalken hemställa , dels om icke, enär Riddarhus-Diréetionen utgjordes af 7 Ledamöter, antalet af Suppleanterne kunde bestämmas till 3 ; dels ock, om icke valet af dessa 3 Suppleanter kunde å nästa Måndag den 8 dennes eftermiddagen få verkställas.
Den 6 December f. m. 38i Företogs till pröfning Banco-Ufskottets den 2 dennes under N:o 91 aflåtne, samt den 3 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial , angående Reglementariska föreskrifter, rörande Metall-effecters beläning vid det i Götheborg blifvande Låne-Contoir.
Grefve von Rosenj Axel'.
Då Rikets Stan* der, under nu påstående Riksdag , beviljat Jernbelänings-rättighet och relaxering på stället i Götheborg ; erkänner jag å ena sidan nyttan för expor.teurer och Bruks-patroner, af detta beviljande ; men tror å den andra, att nämnde beläning bör vara så inrättad, att Bankens fullkomliga säkerhet dervid är iakttagen.
BancoDtslcottet synes mig likväl hafva förbisett nödige försigtighetsmått i detta afseende , enär det i usta puncten af sitt Memorial framställt, att belånings-attesterna i Götheborg böra vara undertecknade endast af Vågmästaren , Bokhållaren och en Vägare vid Vågen 3 då deremot i öfrige Städer af Låne-districtet, Magistraterne äro ålagde certificera Attesterne.
Jag förmodar, att Utskottet hämtat anledning till denna sin framställning af den tankan , att möjligen personalen vid vågen i Götheborg kunde till antal och controll vara lika med den i Stockholm.
Jag önskar det sednare 3 men då det förra på långt när ej inträffar, tror jag , att Magistratens i Götheborg teckning å Attesterna är af högsta nytta.
Uti en annan punct af Memorialet föreslås, att beläningeD på Jern skulle ske de dagar, då 38» Den 6 December J. m. allmänna posten afgår från Götheborg ; mig synes , att då posten från Götheborg till Stockholm går 4 gånger i veckan , det vöre mindre nödigt och för Directionen med sin ringa underlydande personal besvärlig; , om nämnde 4 dagar utlåning skulle beviljas.
Det tyckes , att Directionen bäst kunde bestämma antalet af belänings-dagar, likväl med det förbehåll, att minst 2:ne sådana ägde rum i veckan
Med anledning af hvad jag nu yttrat , får jag hos Herr Grefven och Landt-Marskallcen vördsamt anhålla om återremiss afBanco-Utskottets Memorial.
Jag erkänner rigtigheten af den anmärkning Herr Grefve von Rosen gjort emot Utskottets betänkande.
Att den undfallit
Utskottets uppmärksamhet , härleder sig deraf , att då Riksens Ständer beslutade , att belåningen a Meta!l-effecter skulle få verkställas i Götheborg , stälde Utskottet denna beläning i parité med den i Stockholm.
Men jag erkänner, att det är en stor åtskiihad i lönings-vilkor och anseende emellan Embetsmännen vid den mer än dubbelt större Jern-Vågen i Stockholm och dem vid Vågen i Götheborg , så att, om än genom nu varande Embetsman vid den sednare Vågen fullkomlig trygghet kunde ägas, tjensterne likväl för framtiden ej lemna nödig säkerhet för de betydliga Attester de skola lemna.
Jag instämmer således i anhållan om återremiss af Memorialet , på det Utskottet må få tillfälle vidtaga nödig rättelse.
December f. rn, 383 Grefve von SchwerinFredric BogislausJ
Om , såsom jag förmodar, återremiss kommer att äga rum, utber jag mig att äfven få göra Utskottet uppmärksamt på en annan liten omständighet.
Det står i Reglementet, att Assignationer på Jern-beläningen skola vara skiljaktiga från Assignationer på Discont- rörelsen.
Detta kunde förvilla mången, som skulle tro formen derföre vara olika.
Det torde blott böra heta, att de skola uppföras på Conto N:o I och Conto N:o %.
Jag ville blott hafva äran upplysa, att Banco-Utskottets mening verkligen vant, att formen borde vara olika, till vinnande af en säkrare controll, och till förekommande af en eljest möjlig förfalskning utaf dessa assignationer.
Herr Grefven och Landt-Marskcilken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Banco-Utskottets
Memorial böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremitteras.
Ropadts Ja.
Föredrogs å nyo Stats- Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 2 dennes under N:o 636 afgifne, samt den 4 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af gjorde anmärkningar vid 384 Den 6 December f. m.
Utskottens förut meddeldte Betänkande, i fråga om ändring af nu gällande grunder för Militiae - Boställens och annan Kronojords utarrendering.
Om ifråga varande ämne vore af egenskap att bero på Riksens Ständers^ ensamma afgörande, så vore den discussion, som nu går att börjas, en af de vigtigaste.
Lyckligtvis är det icke förhållandet; och om äfven emot hvad jag ännu i detta ö~ gonblick vågar hoppas, Utskottens Betänkande skulle af Riks-Stånden godkännas , hyser jag den förtröstan till en upplyst Regering, att den ej sanctionerar ett förslag , hvars oundvikliga resultat vöre en hel dass Svenska Medborgares, nemligen Indefte Arméens Subaltern-Officerares, undergång, och en mängd hemmans fallande i ödesmål.
Innan jag yttrar mig i hufvudsaken, anhåller jag att få göra en recapitulation af målet; och derjemte visa det behandlingssätt , som detsamma undergått.
Åtskilliga Riksdagsmän hade inom motionstiden sökt fästa Ständernas uppmärksamhet på behofvet af er. förändrring i Författningarne om utarrendering af Kronans jord, och deribland Militiae - boställen.
Memorialerne remitterades till Stats- Lag- och Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning.
Utskotten besvarade dem alla uti ett Betänkande, som i grund af gjorda Den 6 December f m.
385 gjorda anmärkningar til!
Utskottens förnyade pröfning återremitterades, och Utskottens Utlåtande är nu för andra gången, således till slutligt afgörande, inkommet.
Dervid förekommer det egna förhållande, att Utskottens sista Betänkande icke framställer ämnet i den vidsträckthet, som det första: det innefattade nemi ligen Utskottens tankar om utarrendering af Kronans jord i allmänhet: det andra åter innefattar endast frågan om utarrendering af M i 1 i - tiae-boställen.
Men, lika godt , jag skall ock för min del ställa mig till efterrättelse den nya form för öfverläggningen, sorn Utskotten anvist, och således endast fästa mig vid frågan om utarrendering af Militiae.boställen.
När Betänkandet första gången förevar, sökte jag bevisa, att Utskotten uti sitt yrkande om upphörande af Boställenas utarrendering, alltför mycket betraktat förhållanderne af den tid, då Indelnings-verket inrättades, och deremot alltför litet afsett dem af den närvarande.
Jag sökte bevisa olämpligheten af ett förslag , hvars ändamål är att bringa unga Militairepersoner, att blifva Jordbrukare, på en tid, då jordbrukarens nödställda belägenhet varit och är föremål för så stora och ofta så grundade klagomål.
— Jag sökte bevisa förslagets oförenlighet med tidens lynne och fordringar , af den höga grad af rörlighet, som den nya Krigskonsten kräfver, och med den myckenhet af stora arbeten, hvartill Arméen nu användes, omständigheter, som vålla öfningsläger och arbets-com; Ridd. o. Ad.
Band, 2> 386 Den 6 December f. m. menderingar, alltid infallande den årstid, då jordbrukaren icke utan förluster kan vistas frän sitt hem.
Svenska Indelnings - verkets förträfflighet och nytta, säga Utskotten, är allmän och erkänd.
Jag vill icke vid detta tillfälle inlåta mig i någon tvist om Indelnings verkets förträfflighet f och icke heller om dess nytta'. det härer egentligen icke hit, ty frågan är icke nu om Indelnings-verkets upphäfvande; men då Utskotten vid frågan om Boställens utarrendering förklara, att samma omständigheter , som framställa sig ernot dess (Jndelnings-verkets) upphäf vande i helt äfven framstå vid fråga om upphäfvande af någon af dess väsendtliga delary så finner man tydligen, att det i de sammansatta Utskottens tanka utgör en väsendtelig del af Indelnings verket, att en Subaltern Officer vistas på den fläck , der hans boställe är beläget,, och det kan jag för ingen del medgifva.
Indelnings-verkets ändamål är National-försvaret; National försvaret måste inrättas efter Krigskonstens reglor; Krigskonsten har gemensamt med all annan vetenskap , att icke evigt stå på samma punct.
Således, olika tider, olika Krigskonst; olika Krigskonst, olika sätt för inrättningen af ett National-försvar.
Antages detta , så måste man ock antaga , att många af Indelnings-verkets delary 130 år efter dess inrättning tåla jemkning , ty eljest händer, att den öfverdrifna vördnaden för de gamla formerne just blir hindrét för danandet af ett Nationahförsvai, och dermed vore Den 6 December f. m. 387 i sanning, Indelningsverket upphäfvet i helt.
Så synes ock detta ämne i sednare tider hafva blifvit betraktadt, ty vore Utskottens slutföljd riktig, så är det klart, att Indelnings-verket redan är till väsendtlig del rubbadt deraf , atc ett f. d.
Fändricks-boställe nu är Capitains-boställe o. s. v. Sådant har skett i följd af den förökning i Befäl, som erfordrats för den förökning i gemenskap, som erhållits genom Beväring och extra Rotering.
Boställenas ändamål är dessutom, att löda, men icke att ruinera sina innehafvare.
Beredes detta ändamål säkrast genom en utarrendering, så är det val, att den äger rum.
Om Bostället brukas bättre af en Bonde, än af Indelnings-hafvaren , så är äfven i Stats-oeconomiskt hänseende en fördel vunnen”, ty det kan icke vara en Stat likgiltigt, huru en myckenhet jord skötes.
Indelnings-verket afser „ säga Utskotten, att ej mindre Befälet än Soldaten under fred skola använda tiden gugneligt för Fäderneslandet och sig.
Att en Krigsmans gagnelighet för fäderneslandet och sig beror på, om han är jordbrukare, är enupptäpkt, märkvärdig om icke för annat, åtminstone för sin nyhet.
Det har varit en tid, då Torstensöner, Wranglar och Banérer stridde i Svenskarnes leder: de hade icke några Boställen att bruka : må hända skola till och med de sammansatta Utskottens pluralitet göra dessa män den rättvisan i deras grafvar, att de i lifstiden varit gagneliga för Fäderneslandet och sig. 38S Ven 6 December f. m. Af Utskottens Betänkande inhämtas vidare , att en Officer, som ej bebor sitt Boställe, undgår att känna en li var Soldat för sig, och att i allmänhet blifva bekant med gemenskapens lynne, lefnadssätt och seder, hvilket allt, fortfara Utskotten , är nödigt för den, som skall kunna klokt utföra sitt befäl och rätt veta umgås med den subordinerade Soldaten ; Och jag erkänner min oförmåga, att ens kunna gissa till hvad Utskotten härmed velat uttrycka.
Vidare heter det i Utskottens Betänkande:
Officeraren går i mistning om ett tillfälle, att lära känna de allmänna förhållanden, som i Scimhällslifvet Medborgare emellan äga rum, om han ej bor pä sitt Boställe.
Jag underställer detta yttrande deras pröfning, som veta, huru ett Fändricks-bost-älle ser ut.
På en trång ful gårdstomt står en liten eländig byggning af kök och 2:ne rum , der skall då en ung Officer inpackas med sitt tjenstfolk, skiljd frän kamrater och vänner förvärfva kännedom om det borgeriiga lifvets Samhälls-förhålianden?
Utskotten hafva ock velat framställa en rörande målning på en Subaltem-Officers närvarande belägenhet, och yttra sig sålunda : skiljd från Bostället, måste lian (Officern) hos främmande söka sig ett tillhåll, der sysselsättning med egna angelägenheter oftast helt och hållet saknas, och all hans ressource för att tillfredsställa behof vet af förtro elser, alltid åtföljande sysslolösheten, ligger endast i det contanta arrende-beloppet, som nu äfven skall Den 6 December f. m. 389 rucka till hyra för rum mat, med, ljus, uppassning och klädsel y sådan som den i Stad eller under vistelsen pä ett främmande ställe erfordras : tillgångarne finnas otillräckligare, skuldsättning och obestånd blifver följ fen.
Man föreställs sig en yngling, nyss utgängen från Krigs-Academien: han är fattig , han måste redan skuldsätta sig för sitt första accord och sin equipering; men det är dock icke nog : han skall ock för lanta penningar köpa bo och bohag : visserligen beredes hoaom derigenom syssel. sättning med egna angelägenheter , men denna sysselsättning är icke af egenskap att af Lagstiftande makten böra påtvingas Medborgaren i ynglinga-åren , denna sköna tid af vår lefnad, sorn aldrig kommer åter.
De timliga bekymren komma nog i sinom tid ändå, ofta så bittra, att de pröfva hela den utbildade mannaåldrens styrka och kraft.
En missväxt, en boskapssjuka, en commendering under skördetiden , och mera dylikt, kan dessutom förorsaka Indelningshafvarne skuld och obestånd långt snarare, än en utarrendering af hans Boställe, Uti Utskottens uppgift, att mången Officer önskat att få öfvertaga befattningen nied sitt Boställe , instämmer jag så vida, att jag medgifver detta förhållande hafva inträffat med en och annan , men visst icke med mängden.
Erfarenheten har visat, säga Utskotten, att Officerarne funnit sig bättre af de contracter, som af deni sj elfve af slutades före i8o5. 3go Den 6 December f. m.
Det är sannt; men Utskotten hafva här förnyat samina misstag , som det , hvarpå jag , första gången Betänkandet förevar , förgäfves fästade deras uppmärksamhet: det nemligen, att skylla på en författning , hvad sorn härflutit af conjuncturen.
Man behöfver blott erinra sig den oeconomiska ställningen i landet före igoj , och saken är lätt utgrundad.
Det hade varit väl, om Utskotten uppgifvit , huru många Bostäils-arrenden misslyckades före 1809.
Jag skulle tro , att de icke varit många.
Jordbrukarens belägenhet har efter denna tidpunct varit högst bekymrande, och huru skulle brukaren af Militiae-bostäilen kunnat undgå en olycka , som drabbat alla hans likar?
Må icke Subaltern-Officerare vara glada , att uti arrende-systemet äga en fristad deremot?
Den, som behagar läsa de ursprungliga författningarne för utarrendering af Mil i tiae-boställen , Kongl.
Brefven den 20 Febr. igos och 4 October igo6, skall deraf inhämta med hvilken försigtighet beslutet vidtogs.
Men emot det öfliga sättet för Militiaeboställe ns utarrendering tror jag likväl att åtskilliga ganska grundade anmärkningar kunna framställas , och skulle någon annan af Ståndets Ledamöter yrka , såsom ett tillägg vid den afslags-proposition , hvarom jag ämnar anhålla , en Revision af 1805 och 1806 arens Bref, så vidt de röra methoden för utarrenderingen, skall jag icke ha något deremot; för egen del, begär jag det icke derföre, att Regeringen i detta oeconomiska ärende kan göra hvad förändringar, Deri 6 December f m. sorn helst, utan att dertill vara uppmaned af Ständernas underdåniga önskningar.
Jag har flere gångar ifrån detta rum sökt fästa uppmärksamhet på da brister, som vidlåda Författningarna om värdering af fast egendom å landet.
Annu fäster man ett alltför stort afseende å den öppna åkerjorden, liksom den vöre en ofelbar värderings-grund.
Brefvet den 11 Oetober 1807 föreskrifver väl, att den, som på en Arrende-auction stadnar för högsta anbudet, bör vid inropet ställa fem års borgen, efter hvilken tids utgång det åligger Kongl. Maj;ts Befallningshafvande hålla hand deröfver, att ny borgen blifver anskaffad; men med skäl invänder man, att det är svårt så val att anskaffa , som att pröfva en borgen i våra dagar.
Ett stort fel i det ru rådande Arrende systemet är, att Kronan väl tager ensam befattning med utarrenderingen , men ansvarar icke Boställs-innehafvaren för Arrendets utgörande.
Sådant är icke en gång billigt.
När Kronan genom sine auetoriteter besörjt urarrenderingen och pröfvat säkerheten , så är det också ingen annan än Kronan, som bör vara Boställs-innehafvaren ansvarig för arrendets fullgörande.
Alla dessa olägenheter voro ganska lätt afhulpna , utan att systemet i sin grund ändrades.
Då Utskottens Betänkande första gången förevar, åtföljdes det af ett Utlåtande i ämnet, afgifvet af Stats-Utskottets Inkomst-afdelning.
Herr Gustaf Hjerta hade i Utskottens Plenum åbero - Den € December f m. pat detta Utlåtande såsom sin reservation, och åtskillige Utskottens Ledamöter hade sig med honom förenat.
I denna reservation föreslogs, att sedan Bostället blifvit af Landtmätare affattadt, och på Charta lagdt, samt fullständig beskrifning deröfver upprättad , Landshöfdingen ekall anbefalla Kronofogden och Regiments-Skrifvaren, att med biträde af tillkallade, i Landthushåll iingen erfame män , noga uppskatta hvad Bostället, jemte alla dertill hörande härligheter, vid hälften-bruk eller annat i orten öfligt brukningssätt, kunde afkasta, samt i förhållande dertill bestämma årliga arrende-afgiften , antingen i Spannemål ensamt, eller Spannemål och Victualie-persedlar, efter sig företeende locala omständighi ter,hvarefter värderings-instiumentet borde underställas Landshöfdingens och Regements-Chefens vidare pröfning, och af dem sedermera insändas till de Embets-verk, som hafva befattningen med ut3irenderingen sig uppdragen, och hvilka, i händelse vid uppskattningen ej något vore att erinra, det då skulle åligga , att ombesörja Arrende-auctionens förrättande å samma dag i Hufvudstaden, och vid Landshöfdinge-Residenset i orten.
Det Arrende, som sålunda blifvit genom värdering bestämdt, blefve hvad Indelnings-hafvaren i årlig lön tillkommer, och som ej genom öfverbud af Speculanter borde kunna förböjas, utan skulle endast afsigten med Auctionen vara att lemna tillfälle för täflan i erbjudande af den städja Speculanteme ansågo sig kunna utgöra utöfver den stadgade årliga arrende-afgiften, och* borde denna städja genast eller emot godkänd Den 6 December j. m. 3g3 borgen inom viss förelagd tid på en gång betalas.
För arrendets behöriga utgörande i y års tid, skulle Arrendatorn jemväl vid Auctionen aflemna antaglig borgen , hvarefter den samma för lika lång tid borde förnyas innan Thomae-dagen året förr än den vore förfallen , vid äfventyr för Arrendatorn, att, utan rättighet till den erlagde städjans återfående, halv* arrende-contractet förverkat.
Arrendet börtie vidare för Statens räkning, och af de under KrigsCollegium ställde Uppbördsmän infordras, samt Indelningshafvare!! försäkras att oafkortad! utaf Staten ärligen utbekomma det Arrende-belopp, som vid hans tillträde af Indelningen Boställs-Arrendatorn bort utgöra.
Srädje-penningarne åter, och de Räntor, sorn å desse medel kunde inflyta , borde till Krigs-Collegium och Boställs-Cassan lefvereras, som deremot till Indelnings-hafvaren skulle årligen utbetala en trettiondedel af den erhållne städjan, Slutligen borde den Arrendator , sorn vid 26:te året anmält sig till förnyelse af contractet, hafva rätt, att få ny värdering och auction, för att tryggas i sin besittnings-rätt af Bostället.
Riöderskapet och Adeln torde täckas finna, att alla de olägenheter, som nu åtfölja MilitiaeBoställens utarrendering , voro hafna i samma stund detta förslag antoges.
Den här föreslagrie värderings-methoden skulle befria värderingsmännen frän tvånget, att efter den öppna åkerjorden bedöma ett Boställes godhet : den föreslagne städjan skulle åter från Auctionen utestänga Speculantsr, som icke äga tillgångar och 3g4 Den 6 December f m. förlag.
Men ännu mer, om detta utarrenderingssätt utsträcktes till all Kronans jord , så skulle en sjelfständig dass af Arrendatorer bilda sig, som icke litet skulle bidraga till en ökad production och förmögenhet.
Indelta Arméen skulle också enskilt deraf komma att hämta den framtida fördel , att den jemt stigande Bqstfils-Cassan finge tillgång, att höja penninge-Iö. ierne i mon af de behof deraf, som myntvärdets fall kunde förorsaka.
Och då Kronan ändteligen ensam vore Indelningshafvaren ansvarig för Arrendets utbekommande , hände icke, hvad som under närvarande förhållanden icke sällan inträffar, att en Subaltern-Officer, genom Arrendators och cautionisters iråkade obestånd, går förlustig af en påräknad löneinkomst.
När ämnet här första gången discuterades, understödde jag Inkomst -Afdelningens utlåtande , och jag yttrade helt öppet den önskan , att detsamma måtte återkomma icke i form af Mino itetens reservation, utan såsom Utskottens Betänkande.
Denna önskan har till den grad slagit felt, att Herr Hjerta icke ens förnyat sin reservation , och det nu förevarande Betänkandet erinrar icke vidare om Herr Hjertås särskilta mening , än med det uttrycker, att en Cassa är mindre säker fond- än jorden, hvilken icke så lätt kan tillgripas och förskingras: ett i sanning märkvärdigt skäl, som alltför lätt kunde leda till den slutsats , att alla Cassör just för sin tillgripiighet genast borde upplösas.
Den 6 December f m, Hvad som förmått Herr Hjerta , att icke vidhålla sin mening , vet jag icKe , och jagskall icke borttaga tiden med att forska derefter.
Riksdagen nalkas sitt slut, och det är för sent, att nu mera kunna genomdrifva ett nytt förslag af vidsträckt omfattning.
Det må alltså för denna gång förfalla.
Ständer skola kanske å nyo upptaga , hvad som nu blifvit förkastadt , och det är med hoppet fästadt på framtiden , som jag nu inskränker mig att hos Herr Grefven och Landt-Marskalken helt enkelt begära proposition till afslag å Utskottens Betänkande.
Anm altes och emottogs Hans; Excellence Hof-Cancelleren Herr Gref ve af Wetterstedt, hvilken, å Kongl. Maj:ts
Höga vägnar, aflemnade Dess den /pde dennes till Riksens Ständer aflåtne Nådiga Svar, uppå deras underdåniga Skrifvelser af den ig September, 10 och 17 November, om granskningen af Allmänna Cassör, Instructionen för Riksens Ständers Revisorer af Statsverket , Tull-medlens öfverlåtande till Riksgälds-Contoiret, och de, enligt 63 Regerings-Formen, afsatte Summor.