Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riis nåd. propos., behagade bifalla en summa af 9766 r.dr 3a sli.; inell då under discilssionen icke blifvit omlaladt för luiru många år denna summa skulle anslås, borde R. o. Åd. finna alt detta, för fullständigheleos skull, borde bestämmas.
Utsk. bade föreslagit 4 år, och ville Hr Landtm, hemställa, om icke samma tid borde antagas.
Hr Von Hartmansdorff*
Jag anser visserligen delta Vara ett anslag af beskaffenhet att hafva bort bestämmas för 5 år; ty då arbeten aro beräknade för 4 år, mäste man förutsätta att de möjligen kunna räcka längre.
Då är det äfven klart, alt styrelsen behöfves för tini' än 4 år.
Del är ock gifvet att räkenskaperna för r844 års arbeten icke kunna afslutas förrän 1845, och-att således anslag äfven i det hänseendet behöfvas.
Men för att i denna hufvudfråga icke inblanda en bifråga, som förut blifvit alslagen, vill jag ej begära propos. derpå, ulan endast förklara luiru jag ser saken, öfvertygad att när nästa Ständer sammankomma, kunna de ej underlåta att genast bevilja anslag för det löpande året, såvida de vilja se frukterna mogna af de anslag, som ledan lemnats.
Jag får blott säga, att det Förundrar mig alt här nu göres propos. om tiden huru länge anslaget skalf utgå, såsom vöre derom ingenting sagdt, då Utsk. likväl tydligen och klart tillstyrkt: ”att intill nästa riksdag mätte beviljas” eif.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, alt i den propos., sorn nu komme att framställas, en tid af fyra år borde intagas.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla den af K.
M. äskade summan af 9766 r:dr 32 sk. för 4 år.
Hr von Hartmansdorff begärde att ordet årligen måtte tilläggas.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af K.
M. äskade summan af 9766 r:dr 32 sk. årligen för 4 år.
Jag hemställer, om ej det vore bättre alt följa samma formulär, som StatsUtsk., och säga, intill nästa riksdag, eller för 4 år.
Jag anser det icke vara nödvändigt att vi göra det sista tillägget.
PresteSt, liar antagit för 4 år;1’ det är angeläget att anslaget må räcka de fyra åren, och då ser jag ej hvad man skall göra med de der orden 23'2
Den 22 Mars f. m. ”till nästa riksdag;” hvarföre jag önskar att den af den sista talaren yrkade bestämmelse icke mätte bifallas.
[Jr Lefra'»: Ur Frih. o. Landtm, läcktes nyss framställa propo-. om ej R. o. Ad. ville instämma deruti, alt 4 år skulle blifva terminus, hvartill jag tyckte mig finna, att R. o. Ad. svarade ja, hvadan beslut derom lärer vara fattadt, och någon öfverläggning vidare icke kunna äga runi; anhållandes jag att summan nu måtte komma före.
Sedan [Jr Frih. o. L a n d t in. anbefallt Undert.
R i d d.- Secret. att skriftligen uppsätta den propos., som nu skulle komma att framställas, blef den uppläst, så lydande : Bifaller R. o. Ad. att till aflöning för den nya styrelsen för allmänna arbeten, med derunder lydande dist rict— chefer, beviljas ett anslag af 9766 r:dr 32 sk. årligen att utgå i 4 år.
Da nu ingen anmärkn. gjordes vid denna propos , framställde Hr Frill. o. Landtm, den lill R. o. Ad:s antagande.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverröstat ja, begärde Ur von Hartmansdorff votering.
Sedan votering är begärd, anhåller jag, alt den af Hr Frih. o. Landtm, förut framställda propos:n, men öfver hvars besvarande Hr Landtm, icke gifvit sin tanke tillkänna, nemi. instämmande i PrcsteStts beslut, måtte blifva conlra-proposln.
[Jr Ribbing:
Jag anhåller att hvad jag föreslog må blifva contra-proposition.
[Jr Frih. o.
Landtm, yttrade, att tvänne contraproposu- kommit i fråga; han ville nu framställa propos. å den, som först blifvit yrkad, hemställande Hr Landtm, alltså, om R. o.
Ad. behagade till conlra-propos. antaga samma beslut, som PresteSt, i ämnet fattat.
[Jr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
I anledn. häraf uppsattes, upplästes till justering och godkändes följande voleris-proposition:
Den som bifaller, alt till aflöning för den nva styrelsen för allmänna arbeten, med derunder lydande districtchefer, J»eviIjas ett anslag af 9766 r:dr 32 sk. årligen, att utgå i 4 år, voterar ia; den Den Mars f. m. 233 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, instämmer R. o. Ad. i PresteSt:s beslut, att för styrelsen för allmänna arbeten bevilja ett anslag intill nästa riksdag af 8000 r:dr för äret, eller för 4 år 3?.,000 r:dr, dock ulan att i samina stimma ingå de 1 i5o r:dr, hvilka blifvit föreslagna alt dels från riksstatens 4 lin fv lid ti le I (1000 r:dr,) dels från 9 hufvudtiteln (i5o ndr) för detta ändamål användas; kommande dessa r2Öo ridt' sålunda alt på sagde hufvudtitlar fortfarande qvarstå.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 4g.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum korn me att fortsättas på e. m. kl. 6.
Jag får fråga, huruvida, ge nom det beslut R. o. Ad. nu fattat, det anses afgjordt, att de ia5o ndr, hvilka blifva att tillgå, dels på 4 hufvudtiteln och dels genom indragning af de lill comileen för de norra väganläggningarna anslagna 2Öo r:dr, äro inbegripna uti ifra— gavar. 97Ö6 r:dr 32 sk.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då hvarken under discussionen, af dem som yrkat samma anslag, som K. M. i Dess framställda nåd. propos. ansett nödigt, eller af den propos., som nu af R. o. Ad:s pluralitet blifvit antagen, någon fråga uppstått angrde de i2Öo r:dr, som StatsUlsk. under andra förhållanden föreslagit kunna till det ifrågavar. behofvet användas, kunde Hr Landtm, icke inse det R. o. Ad. på något sätt funnit behofvet af dessa i2Öo r:dr för ändamålet, utan ansåg således den fråga, som StatsUtsk. i detta afseende framställt, hafva förfallit.
Jag instämmer äfven uti den åsigt, sorn Hr Frih. o.
Landtm, nu tillkännagifva; men jag måste protestera mot den form Hr von Hartmansdorff söker gifva denna sak, så väl som mot Hr Frih. o. Landtm:* på Hr von Hartmansdorff] fråga ämnade svar.
Om det varit Hr von Hartmansdorff* mening att föranleda discussion öfver den nya åsigt, hvarmed han framkommit, så hade han derpå bort begära Hr Frih. o. Landtnäs propos., och icke utaf Ilr Landtm, begära förklaring öfver det af R. o. Ad. genom votering fattade beslut, emedan det icke är Landtm., utan Ståndet, som skall meddela en sådan förklaring.
Jag upprepar, att jag i sjelfva saken är af samma tanke, som Hr Frih. o.
Landtm., men jag hoppas, att formen hädanefter icke måtte blifva den, ätt den förklaring
Hr Frih. o. Landtm., 22 H. 3o j 234 Den 22 Mars f. ra. på en ledamots förfrågan, kan afgifva om livad som genom en votering må finnas vara besluladt, skall anses såsom Ståndets beslut.
Ulskts yttrande an g: de väckt fråga om en taxas bestämmande för de biträden, sorn enskilde kunna påkalla af ingeniörer, anställde vid den nya styrelsen för allmänna arbeten.
En sådan framställning till K. i\l., som bär ifrågasattes, nemi. alt en taxa måtte utfärdas för de personer, soto användas af enskilda i afseende på byggnadsföretags utförande, anser j.ig böra äga rum.
En hvar, som haft med dylika ärenden att skaffa, lärer äfven hafva förnummit, huru svårt det är att bestamma afgiften för de personer, som till dylika undersökningar begagnas, då ingen allmän föreskrift derom finnes.
Menigheterne, sorn bekosta dessa företag, önska att få dem verkställda för så liten kostnad, sorn möjligt.
A andra sidan önska de, som få dylika uppdrag, all hafva sitt besvär och sin resekostnad väl betalta.
Landshöfdingen saknar bestämda grunder för sitt tillgörande och kan icke sammankalla menigheterna för att höra dem deröfver, utan måste vanligtvis på egel bevåg uppgöra öfvei enskommelsen.
Till undvikande af dessa obehag och äfven för att undanrödja svårigheten för Konungens Bef:h:de, underställer jag Ståndet, om det icke skulle vilja besluta en und. anhållan hos K. M., att en taxa för dylika förrättningar måtte varda utfärdad.
Jag anser visserligen de motiv, solliden siste värde talaren anfort, vara ganska vackra och i sig sjelfva riktiga, och skulle icke motsätta mig haus förslag, om jag icke trodde, att ett sådant beslut, sorn han önskar åstadkomma, skulle motverka ändamålet.
Vid de undersökningar, hvarom jag haft tillfälle inhemta kunskap, har jag funnit föi hållandet vara sådant, att ingen på förhand uppgjord taxa möjligtvis kunde vara lämplig för att derefter lemna en billig ersättning.
Jag skulle tro, att då fråga är om ett större företag, bör det vara menigheten eller dess landshöfding inom orten, sorn skall försöka att med vedel börande uppgöra om ersättningen för resan till localen, så väl sorn om arfvode! för sjelfva undersökningen.
Om, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, en taxa skulle bestämmas, efter hvilken ersättningen borde utgå, så vore det nödvändigt att arfvodet upptoges så tillräckligt, att icke den embetsman, sorn erhölle uppdrag att förrätta dylik undersökning, mätte anse sig ej erhålla mot besväret svarande ersättning ; men då blefve taxan så hög, som vi veta att den varit för landtmätare, äfven för sådana förrättningar, dervid endast några helt enkla uträkningar ifrågakomma.
Jag kan således icke inse på hvilka billiga grunder en sådan taxa skulle kunna Den 22 Mars f. ra. a35 uppgöras, för att icke i vissa fall vara för lag oell i andra föi- liög.
Deiemot låter del sig ganska väl gora, alt uti hvarje särskildt fall åstadkomma godvillig öfverenskommelse.
På dessa skäl måste jag afstyrka R. o. Ad. alt förena sig uti IIr von Hartmansdorffs förslag.
Frölich har trott, att uppgörandet af dylik godvillig öfverenskommelse icke skulle vara svårt.
Grefven någonsin hade haft den pligten att uppgöra dem, så torde han hafva blifvit öfvertygad om motsatsen.
Grefven säger, att om en taxa skall upprättas, så hör den vara tillräcklig.
Det följer af sig sjelft.
Denna tillräcklighet har han antydt böra beräknas på salt som sker för landtmätare.
Men jag betviflar att en landtmälaretaxa skulle kunna vara lämplig för dessa förhållanden.
Den taxa, som kiär lomme i fråga, vore förmodligen ett bestämmande af daglractumente och resekoslnadsersättning, — m. e. o. ett slags resereglemente ; ty den person, som begagnas till sådana förrättningar, har naturligtvis andra personer under sig, hvilka äfven måste betalas.
De dagsverken, som användas, ingå deremot under en annan kostnadsberäkning.
Jag ar visserligen för min del befriad från dylika omsorger; men jag har haft dem tillräckligt, för alt önska alt andre måtte slippa dem.
Om tillstädesvar. landshöfdingar likväl finna saken vara så likgilllig, att ingen af dem anser henrie förtjena någon omvårdnad, så skall jag icke besvära R. o. Ad. med någon vidare framställning i ämnet, utan låta hvar och en hädanefter slå sitt kast, det bästa han kan, såsom jag redan fått göra.
Lika litet, som Hr von Hartmansdorff, är jag likgilllig för denna sak.
Jag skulle önska att en sådan taxa, som den värde talaren ansett behöflig, kunde uppgöras; men jag erkänner, att jag åtminstone icke i detta ögonblick kan gifva någon norm för en sådan.
Ur von Hartmansdorff har trott, att ersättningen kunde bestämmas uti ett visst dagtraclamente.
Det later sig visserligen göra, ehuru dock flere skrupler dervid uppstå.
Så l. ex. skulle man behöfva i taxan bestämma, huru mycket arbete på dagen borde kunna medhinnas, emedan i annat fall taxan kunde eluderas och arbetet blifva dyrköptare, än om det förrättades efter öfverenskommet arfvode.
För öfrigt bör man ihågkomma, alt förberedande och efterföljande åtgärder, som erfordra mer och mindre sysselsättning, äro förenade med dylika undersökningar, och att det 'är svårt att eontrollera huru många dagars sysselsättning, dessa åtgärder medtaga, i händelse godlgörelsen derför skulle beräknas dagvis.
Jag befarar derföre, att det blefve ganska svårt alt uppgöra en sådan taxa; och innan jag uppgör en sådan, måste jag hafva redogjort för mig sjelf, huru den möjligen skall kunna uppgöras; efter hvilka grunder ersättningen skall be - u36 D c n 2i Mars f. m. stämmas för ritningar, uträkningar och annat kammarnrbete.
Jag har för min del ingenting emot att ersättningen beräknas efter taxa, men af skäl, som jag nämnt, tinner jag mig icke kunna uppgöra grunderna för densamma, och d^t är således icke af likgiltighet, som jag icke blandat mig i denna saken.
Hufvudsakligen förekommen af Hr von Hosén, får jag blott tillägga, att då vi ännu icke äga en sådan personal af ingeniörer, att den när sorn Helst kan vara tillgänglig, så anser jag det vara för tidigt att nu inga till K.
M. med und. anhållan om en taxas utfärdande i förevar, hänseende.
Dess upprättande skall alltid komma alt möta stora svårigheter.
Jag finner, att det var nära nog öfverflödigt af mig alt ytterligare begära ordet; men jag gjorde det i den förmodan, att de värde talare, hvilka sednast yttrat sig, skulle hafva understödt Hr von Hartmansdorffs förslag.
Efter jag har ordet, får jag fästa uppmärksamheten derå, att Hr von Hartmansdorff betydligen modifierat sin första framställning, då han uti det sednare yttrandet förklarat sig vilja hafva ett resereglemente istället för en taxa, som han uti det förra yttrandet tillstyrkte Ståndet att hos I\. M. i underd. begära.
Om man antager Hr von Hartmansdorffs sednare förslag, så, och då det är gifvet, att de skickligare personerne inom corpsen skulle tillgodonjuta högre rese- och traclamentsersättning efter reglementet, än de som voro mindre skicklige, skulle det kunna handa, att menigheterna utaf den höga resekostnaden luto afskräcka sig från anlitande af de skickligare personerna, samt vände sig till dem, som erhöllo mindre rese- och tractamentsersältning, men af hvilka undersökningarne blefvo sämre verkställde.
Ehuru jag lika så litet som Hr von Hartmansdorff kan hafva någon enskild afsigt förenad med mitt yttrande, anser jag mig dock, med den kännedom jag äger om dylika undersökningar, och det sätt hvarpå man hittills lämpligast bestämt reseersättningen, så viii som arfvodet, böra uttrycka och vidhålla den önskan, alt det mätte vara menigheterna öppet lemnadt , all antingen genom landshöfdingen eller sjelfve öfverenskomma med dem, som bäst förstode att verkställa undersökningen, omiese- och Iractamentskoslnaden till localen för all taga den i ögonsigte, och derefter, i förhållande till undersökningens beskaffenhet, öfverenskomma om hela aifvodet för ett sådant företag; jag får således afstycka antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag.
Jag finner för min ringa del det vara af stor vigt, alt något visst vore bestämdt, hvarefter ersällningen skulle beräknas för personers biträde vid dylika företag; men jag tror äfven, att då man låter erfaren - Dc n aa Ma rs f. m. lieten tala, så s"ka11 man finna, alt de personer, som hittills verkställt dylika undersökningar, såsom t, ex. en Stephens, en Johnsson m. fh, låtit betala sig på det sätt, att de, jemte godtgörelse för sjelfva resan, beräknat visst för dagen, som, om jag icke misstager mig, vanligtvis utgjort 3 r:dr.
När man sålunda sett, att man för en ringa afgift kunnat få dyrbara råd i vigtiga företag, så har man med mera dristighet och säkerhet vågat på att dem begära.
Då nu fråga är att lemna dessa personer betydliga löneunderstöd från Statens sida, så vet jag icke hvarföre man ej skall vid samma tillfälle begagna den rättighet
Staten mätte äga, att för ett visst måttligt pi is få den nytta af dem, som man påräknar.
De herrar landshöfdingen, hvilka yttrat sig i ämnet, hafva fallat Hr von Hartmansdoffs yttrande så, som vore hans mening, att de skulle uppgöra taxan.
Jag tror att hans mening var, att förhållandet skulle blifva hädanefter, som hittills, med dem, som tillhandagå med biträde i fråga om aftappning af någon mark o. s. v. Jag får således, för min del fullkomligen öfvertygad om nyttan och gagneligheten af Hr von Hartmansdorffs förslag, tillstyrka att detsamma mätte antagas; ty om det öfverlemnas åt K.
M. att bestämma afgifterna och sättet huru de skola beräknas och utgå, så blir det troligen det mest lämpliga, och vi behöfva icke bekymra oss med att uppgöra något förslag lill dessa bestämmelser.
Salomon!
Jag skulle fullkomligen instämma med Hr von Hartmansdorff i frågan om nyttan af företaget, om jag kunde redogöra för mig sjelf, huru normen för en sådan taxa skall vinnas.
Att utsätta ett visst dagtractamente är alltför obestämdt.
Jag har icke fattat Hr von Hartmansdorffs mening så, som skulle det åläggas Inndshöfdingarne att uppgöra taxan.
För min del tror jag, att de, som behöfva vettenskapsmännens biträde för ifråga v a r. undersökningar, sjelfve äro i tillfälle att bedomina hvad arfvodet skäligen bör utgöra, och lättast kunna om beloppet med vedel bör. träffa öfverenskommelse.
Jag tillstyrker derföre, att godtgörelsen för dylikt biträde må få bero på enskildt godvillig Öfverenskommelse.
Som mili föresats är, att så litet som möjligt yttra mig i saker, om hvilka jag icke äger desto fullständigare kännedom, och jag icke tänkt på Hr von HarlmansdorlFs ifråga var. förslag, så vågar jag hvarken till- eller afstyrka detsamma, och det så mycket mindre, som jag vid många tillfällen haft skäl att vara missnöjd med Jandlmäterilaxan, och fruktar för alt jag kunde få skäl att blifva missnöjd med en taxa, som jag sjelf hade tillstyrkt.
Frih. Sprengtporten: liwan R.
St. på ordinarie stat uppföra anslaget för det ifrågavar. elnbetsverket, hvarförinnan iuriUtandet af en sådan styrelse kan anses såsom pro - 238 Den 23 Mars f. m. visionel, och då dess framtida organisation lian komma att bero på den erfarenhet, som kan inhemtas intill nästa riksdag, då K.
M. blir i tillfälle att aflåta förnyad propos. i ämnet, skulle jag tro, att R, St. icke äga anleda, att hos K.
M. särskildt framställa en underd. önskan, att någon taxa måtte bestämmas, hvarefter de embetsman skola godtgöras, hvilka af allmänheten anlitas.
M. finna en sådan åtgärd nödig provisionel! intilldess embetsverket kan erhålla sin l ätta form, så lärer K.
M. icke underlåta att vidtaga de åtgärder, som kunna leda lill ändamålet.
I anledn. af hvad man yttrat, rör:de resereglemente för dessa embetsman, får jag äran upplysa, alt StalsUtsk. icke kunnat länka sig annat, än alt samma resereglemente, som gäller för andra embetsman, äfven skulle tillämpas på dessa personer.
Jag kan således, hvarken i ena eller andra omständigheten, biträda Hr von Hartmansdorffs förslag.
Sprengtporten nu anfört.
Jag anser nemi. icke nödigt att en taxa bestämmes för personer, uppförde på en provisionel stat.
De arbeten, lill hvilka R.
St. nu gå att lemna anslag, torde tillfyllest komma att kräfva desse personers uppmärksamhet, så att det vore för mycket hegardt att fordra tiel denna på extra-stat varande personal skulle vara tillgänglig för hela landet.
St. hafva beslutat en särskild läroanstalt vid Marieberg, för att der bilda privata ingeniörer, som man äger i andra länder.
Ännu torde det äfven vara för tidigt att länka på den taxa, efter hvilken de höra komma alt lemna biträde.
Frågan är således annu uti ganska outredt skick.
På Gottland hafva 2;ne gånger ingeniörer blifvit förordnade, hvilkas underhåll af landets medel blifvit bekostadt.
Vid hegge dessa tillfällen har det lyckats mig alt med dessa personer träffa öfverenskommelse om ersättningen för arbetet, ehuru jag icke halt någon taxa att gå efter.
Af de skäl, som jag och andre talare före mig anföit, anser jag det vara för tidigt all om taxans utfärdande göra någon und. anhållan.
Någre afde värda ledamöter, som yttrat sig, hafva bestridt sakens riktighet i sig sjelft.
Andre hafva hänfört sig blott till tiden för taxans utfärdande.
Hvad sjelfva saken beträffar, så anser jag landsliöfdingens åtgärd lämpligen höra inskränka sig dertill, att hos Styrelsen begära det biträde, som för något tillfälle kan behöfvas, så att betalningen derför må vara bestämd, landshöfdingen förutan.
En värd talare har sagt, att han icke förstod, huru en sådan taxa skulle uppgöras, och att menigheterne icke heller förstode det.
Men han kom icke till den förmodade slutsatsen, att någon annan, som begrepe det, skulle bestämma betalningen.
F stället korn han till den slutsatsen, alt som ingen af de förenämnde i länet förstode
Den 22 Mars f. m. a3g salen, så sluille ingen taxa bestämmas.
Jag är af motsatt mening, oell tror, att om man, elen tiden då Storamiralsembetets 3:dje afdelning verkställde i fråga var. förrättningar, hade ägt en taxa derför, så bade det varit ganska väl.
Då berörde myndighet hittills ombesörjt dylika förrättningar, och då behofvet deraf fortfar, så måtte hennes efterträdare lika litet som andra embetsverk kunnat anses provisionella,— hvarföre den i detta hänseende gjorda anmärkntn torde förfalla.
Betalningen blir för hvarje tillfälle oundgänglig, och då är någon regel för beloppet äfven behöflig.
Jag har anfört detta, för att visa befogenheten af min framställning, och är öfvertygad att sakens eget kraf skall leda till det mål jag åsyftar, då vederbör, hunnit tillräckligen erfara olägenheterna af att sakna en sådan taxa.
Uppå derefter framställd propos. blef Utskrs yttrande af R. o. Ad. godkändt.
U t sk : s yttrande ang: de anslag till rese- och undersökn ingskost n ader sa rn t expenser vid den nya styrelsen för allmänna arbeten.
Gr Frölich:
Icke för det jag tror, att min framställning kan verka i detta Stånd, eller i denna fråga kan hafva någon påföljd, men emedan jag, vid behandlingen af detta ämne, utgått från hvad jag ansett vara principenligt, tillstyrker jag R. o. Ad. att öka förevar, summa aldraminst till 10,000 r:dr.
Efter min förmodan vore det vigtigaste föremålet, hvarmed den nya styrelsen, under första året, borde sysselsätta sig, alt icke blott verkställa ny undersökning rör:de de gamla, utan äfven undersöka sådana nya föi etag, hvartill stiftelsen af den nya styrelsen kunde föranleda; och då anser jag hvad Utsk. i denna punkt föresla git vara något för knappt.
Om någon annan ledamot omfattar och understödjer denna idee, skall jag söka utveckla motiverna för den; men intill dess får jag blott i korthet tillkännagifva, att allmänheten utan tvifvel skulle vara mycket belåten med en sådan förnyad undersökning, såvida jag får förutsätta, att de försiggångne undersökningarne äro lika osäkra, som de, om hvilka jag haft tillfälle att personligen inhemta kännedom.
Jag instämmer med den sista värda talaren uti anhållan om anslagets förhöjning till 10,000 rd:r, och får till de skäl lian anfört endast lägga, alt de norra orterne erfordra en förbättrad anläggning af vägarna, som icke kan företagas ulan föregående undersökningar, hvartill det af StatsUtsk. tillstyrkta anslaget blir otillräckligt, såsom egentligen beräknndt för andra undersökuingsförrättningar.
Ehuru jag visserligen är af den tanke, alt något hinder icke bör möta för R.
St., att D e ii 22 M a r s f 111. för allmänna ändamål bevilja högre anslag än K.
M. begärt* skulle jag dock tro, att R.
Sf., innan en sådan utväg vidtagits, böra för sig sjelfve, på säkra grunder, hafva stadgat sin öfvertygelse derom, ait det anslag, sorn K. M. begärt, blir för ändamålet otillräckligt.
I detta fall måste jag bekänna, att jag icke, för mig åtminstone, kunnat göra det tillräckligen klart, alt icke 6,663 r:dr, som K.
M. begärt för att fortsätta undersö'kningarna rör:de communicationsnnstalterna i Riket, blifva tillräckliga.
Jag tror det så mycket snarare, sorn jag vet alt undersökningarna rörtde de vigtiga communicalioner, som gå ut på alt förbinda Siljan med Mälaren samt Wenern med Hjelmaren, komma att verkställas på enskildla bolags bekostnad.
På dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag.
Jag anhåller att få instämma med Gr. Frölich.
Summan är alldeles för liten, om någonting dermed skall kunna uträttas.
För en sådan undersökning i Calmar län behöfdes på ett ställe, för en sommar, något öfver 2,000 r:dr.
För en annan undersökning, hvilken redan är gjord, men i anseende till den långa tid , sorn förflutit, sedan hon verkställdes, måste göras om, behöfdes i,5oo r:dr.
Således för ett enda län 3,5oo r:dr eller hälften af det anslag, sorn är i fråga.
Om då undersökningarne skulle sträcka sig öfver Riket i allmänhet, så blefve anslagssumman alltför otillräcklig.
Jag skall äfven anhålla att få instämma med Gr. Frölich.
Sprengtporten har yrkat vidhållande af hvad K. M. begärt eller Utsk. föreslagit, af den anfedn., att K.
M. väl förutsett hvartill anslaget skulle användas och hvad som dertill kunde behöfvas; men sedan K.
M. afgaf sin nåd. propos., har inträffat den omständighet, som K.
M. icke kunnat förutse vid proposms angifvande, nemi. alt StatsUtsk. tillstyrkt ett anslag af i5o,ooo r:dr till omläggning af allmänna landsvägarna.