Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han förmäler sig derföre redan hafva »den vissa förordning göra låtit att de nidriga skolorna i riket, både provinciales och calhe drales, äro med nödtorftiga inkomster väl försörjda», och gaf nu »medel att Upsala höge skola eller konungsliga academia måtte med ett visst årligt och evigt blifvande uppehälle och inkomst väl varda försörjd.»
Den, som sålunda påtagligen fästat sådan vigt vid uppfostringsverkens ordnande till ett sammanhängande helt och dervid att de alla blefvo »väl försörjde», kan icke rimligen antagas hafva önskat, att för den af honom icke förutsedda händelse att statsmakterna 240 år derefter pröfva lämpligt, att hela den af honom doterade »höge skola eller konungsliga academia» flyttas till ett annat närbeläget ställe, den skulle förlora donationen och blifva mindre »väl försörjd.»
De, som åberopa helgden af donationen, då fråga är om universitetets flyttning, äro icke heller alltid lika varsamma att upprätthålla sådane delar af stiftelsen, uti hvilka afvikelser synas mindre påkallade.
Donationsbrefvet föreskrifver, att anslaget skulle användas »till lärares, stipendiaternes och kommunisisternes årliga och nödtorftiga uppehälle.» Jag har icke mig bekant, att de sistnämnde numera erhålla något af arfvegodsens afkastning.
Nyligen är fråga väckt ang:de föryttrande af 11 hemman, förnämligast derföre att de ligga något aflägse för tillsyn utaf akademiens fogde — ifrån 5 till 8 mil från Upsala.
Då jag nu anhåller om bifall till Borgare-St:s beslut och åter förklarar mig varmt önska universitetets flyttning, sker det ingalunda derför, att jag anser universitetet, nu dåligt eller vill framställa något klander mot dess många förträffliga lärare, till flera af hvilka jag står i stor tacksamhetsskuld för det sätt de fyllt sitt kall, och bland hvilka jag eger högt skattade vänner.
Jag tror mig göra det i fosterlandets intresse, på det vårt första och goda universitet må blifva ännu bättre, på det dess aktade lärarekorps må erhålla ett ännu större fält för sin verksamhet och emedan i Upsala, som är en mindre stad, blott ett fåtal kan blifva hvad en hvar bör eftersträfva att vara — en »student för lifvet.» Gr.
Frågan om Upsala universitets flyttning till Stockholm har så mycket och så länge varit ven - Den 20 April. 583 tilerad, att det knappt är tillåtet för en bildad man och ännu mindre för en, som gjort undervisning till sitt lifs uppgift, att icke vara förtrogen dermed, Denna flyttning har vid första påseendet någonting tilldragande.
Särskildt för den akademiske läraren skulle en flyttning utan tvifvel medföra mången lättnad i arbetet och personliga fördelar.
Också var jag under mina första studiiår lika varm för en sådan flyttning, som jag nu är djupt öfvertygad om dess skadlighet för det heia, för universitetet och för fäderneslandet.
Då jag sålunda sett saken från flera sidor, måste jag ock hafva insett de fördelar, som en flyttning möjligen kan medföra, men jag har också en blick för dess vådor, och jag tror dessa vara öfvervägande.
Hvad som åstadkommit denna min omvändelse, vore alltför vidlyftigt att här framställa.
Nog afl
Den är åstadkommen genom en vidgad erfarenhet, under tjenstgöring i embetsverken härstädes, under resor i främmande länder, samt såsom akademisk lärare.
Af de mångå skälen emot universitetsllyttningen vill jag inskränka mig att blott anföra ett par.
Vid hvarje arbete, som skall drifvas med framgång, är det nödvändigt att det af den arbetande betraktas och bearbetas såsom hufvudsak.
Detta gäller icke minst om studierna och om vetenskapen.
Söker icke studenten vetandet för dess egen skuld och såsom mål, slocknar den heliga elden i hans själ, och följden blir en torftig examensläsning och s. k. brödstudier.
Att kämpa häremot, är en af lärarens svåraste uppgifter.
Men nu är det klart, att den riktiga uppfattningen väsendtligen måste underlättas för det unga sinnet, om den också står i full öfverensstämmelse med det honom omgifvande lifvet. om äfven der vetenskapen är och betraktas såsom hufvudsak.
Detta måste nödvändigt lättare inträffa i en mindre stad, sorn universitetet kan genomtränga och gifva den egendomliga prägeln af universitets-stad, än i en större eller en hufvudstad, der åter vetenskapen måste stå i bakgrunden.
Det måste ock icke litet bidraga till den unge mannens sjelfkänsla och fria utveckling, att han känner sig tillhöra den hufvudsakliga institutionen på det stalie der han verkar.
I nära sammanhang härmed står en annan omständighet, hvarpå jag vill tillåta mig att söka fasta uppmärksamheten.
För flyttningen anför man, icke utan sken af skäl, det större tillfälle till umgänge i familjelifvet, som skulle öppnas för studenten i skötet af en talrikare befolkning.
Denna sak har likväl två sidor.
Det är en allmän lag för all utveckling, i naturen likasom i menniskohjerta!, att några plötsliga språng deri ej böra finnas, utan utvecklingen ske efter hand och gradvis.
Detta gäller icke minst om menniskan i den ömtåliga öfverängen från yngling till man.
Mannens hufvudsakliga verksamhetssler ligger utom familjen, i det yttre, offentliga eller mera privata samhällslilvet.
Men det går i allmänhet icke an, att han omedelbart ifrån barnkammaren och den moderliga vården utkastas i detta offentliga lif.
Han skall då lätt vilseledas, emedan 584 Dan 20 April. han saknar förmåga att bedöma faran och kraft att motstå frestelsen.
Ofvergången förmedlas af den offentliga uppfostran, i skolan och vid universitetet.
Det kraftigaste och hästa stöd, som der kan gifvas honom, finnes i ett godt och ädelt kam ratlif.
Ett sådant är i smått hvad samhällslifvet sedan hlir i stort och måste mäktigt bidraga att utbilda honom lör det sednare.
I detta kamratlif varnas den felande, hjelpes den stapp lande och upprättas mången gång den fallne.
En sådan kamratanda lefver nu vid våra universiteter.
Den utbildas genom de korta afståriden i mindre städer, genom för alla gemensamma intressen och omständigheter, genom gemensamt deltagande i förhandlingar inom nationerna och i sludenlkorpsen, hvilka förhandlingar dessutom icke sakna vigt såsom lämpliga förberedelser lill ett framtida deltagande i kommunens och statens värf.
Allt delta skulle äfventyras genom flyttningen, och säkert är, att en sådan kamratanda icke existerar i de stora städernas universiteter.
De mycket framhållna fördelarne af en genom universitetets flyttning åstadkommen förbättring i tidningsskrifveriet samt af studerandes biförtjenster, torde befinnas vara af ringa vigt, om man besinnar a t intetdera bör ingå i allmän uppfostran.
1 alla händelser vill jag icke neka, att ju mycket kan föras på båda sidorna i räkningen, hvarföre jag ock tror, att blotta theoretiska skäl i denna fråga icke hjelpa, då hvardera sidan lägger största vigten på de skäl, som han uppför på sitt kredit.
Det måste alltså vara erfarenheten, som skall ge utslaget.
Hvar skall man då finna en sådan erfarenhet?
Inom vårt eget land kunna vi ej finna den, åtminstone för närvide.
Vi måste alltså söka den i andra länder och med deras för hållanden jemföra våra.
1 detta afseende tror jag mig med säkerhet kunna påstå, å ena sidan om man jemför de utländska universiteterna inbördes, alt hufvudslads-universiteter, om också mera rikt utrustade i afseende å personal och materiel, likväl, i afseende å studenternas anda och hållning, snarare äro underlägsna småstädernes, hvarföre också de förras lärarepersonal i Tyskland städse rekryteras ifrån de sednare; samt å andra sidan, vid jemförelse med våra förhållanden, att, om ock mycket vid våra universiteter tarfvar förbättring, deras studentkorpser, och Upsala studentkorps isynnerhet, tryggt kunna uthärda jemförelsen med hvilken annan som helst i hela verlden, vare sig i Paris, Wien eller Berlin.
Den utländska erfarenheten talar alltså emot hufvudstadsuniversitet.
Ar denna icke tillräcklig, måste vi söka att skaffa oss den inom landet.
Dervid vore det dock ganska illa, om man för blotta försöket skulle uppoffra det goda man har bättre än andra länder.
Derföre, om man vill göra ett sådant försök, så måste det ske genom upprättande af ett nytt universitet i hufvudstaden eller motsvarande inrättningar derstädes.
Detta sätt att gå tillväga, är icke så orimligt, som mången sagt.
Vi hafva här i Sverige blott 2 universiteter på 4 Den 20 April.
S85 millioner innevånare, under det att Belgien har 4 på 4 mill., Holland 3 på 3 mill., Schweitz 4 på 2A mill., Bayern 3 på 4A mill., Baden 2 på 1A mill., och detta oaktadt dessa länder äro tätare befolkade och alstånden alltså mindre.
1 ungefär samma proportion skulle Sverige ega åtminstone 4.
I)å alltså, enligt min åsigt, en flyttning af Upsala universitet är olämplig och en undersökning om kostnaden derför således icke är behöflig, får jag förena mig med dem, som å Betänk:t yrkat afslag.
Dervid vill jag likväl tillägga, att jag icke skulle velat motsätta mig den skenbart så hilliga fordran på en utredning af frågan, om icke ett bifall dertill skulle kunnat tolkas såsom ett erkännande af flyttningens fördelar, samt om icke en sådan utredning medförde alldeles onödiga kostnader.
Den siste värde talaren har anfört så mycket af hvad jag ämnade visa, att jag har föga att tillägga.
Då jag yrkar bifall till Utsk:ts förslag, så bestrider jag icke derigenom nyttan och behofvet af ett universitet i hufvudstaden, men man bör betänka om detta behof är så trängande, att man bör vidtaga en så våldsam åtgärd, som förflyttande, hit af Upsala universitet.
Det är sannt, att hnlvudstaden kan hemta stora lordelar af ett universitet och att det för mången vore en fördel att få inhemta sina studier här.
Men det finnas också många olägenheter.
Skall man för det ena ändamålet uppoffra det andra?
Det är, enligt min tanke, en ganska väsendtlig sak, som man ej får förbise, och den är, det infly tande, som kamratskapet utöfvar på studenternas lif, och den sammanhållning, som måste blifva större i en småstad.
En stor del af studenternes föräldrar torde också anse sig kunna med större trygghet skicka sina söner till Upsala än till Stockholm.
Att förflytta universitetet hit, skulle också medföra så stora kostnader, att man åtminstone borde låta denna fråga utarbeta sig mera än den gjort, innan man begär en undersökning af K. M., ty denna undersökning sker verkligen icke utan stora kostnader.
Ville man i stället använda en mindre del af dessa summor, för att här i Stockholm anställa lärare till föreläsnin gars hållande, så tror jag verkligen att hufvudstadens behof kunde i väsendtlig mån alhjelpas, och genom en sådan åtgärd skulle behofvet att få universitetet hit snart visa sig.
Jag anhåller således om bifall till Betänk:t.
Ehuru jag är beslutad, att instämma i det resultat, hvartill Utsk:t kommit, är jag, lika med Gr. Anckarsvärd, af den tanke, att Utsk:t bort hafva fästat större uppmärksamhet vid en så vigtig fråga och icke blott stödt sig vid det tarfliga skälet af bristande medel.
Då landet har råd att bevilja sådana till så mänga praktiska saker, så får man icke säga att det saknar medel, då det gäller en så vigtig sak för intelligensen, som att bereda tillfälle till en god 586 Den 20 April. uppfostran för ungdomen.
Hvad åter sjelfva flyttningen af universitetet beträffar, så är jag af den mening, att Upsala och Lunds universiteter hänga ganska noga och nära tillsammans med hela vår skolundervisning.
De utgöra slutpunkten för den undervisning, som måste utgöra målet för ungdomen.
Derföre gå dessa studier ut på att meddela en högre grad af bildning, men dock egentligen en sådan, som är nödvändig för embetsoch humanistiska examina.
Jag tror, att det vore svårt, om en anstalt, som har ett så bestämdt mål för sin verksamhet, skulle flyttas till hufvudstaden.
- Dessutom tror jag äfven, att många föräldrar på landet skulle hysa stora betänkligheter vid att sända sina söner vid 18 å 20 års ålder till en så dyr och så många frestelser erbjudande stad som Stockholm.
Det är ett företräde för vårt land, att de flesta af våra studenter gå ut från de obemediade klasserna, och ännu fortfara de att med små medel draga sig fram i Upsala.
Blotta hyrorna i Stockholm hafva stigit till en sådan höjd, att det skulle vara mycket svårt för en fattig komminister eller bonde på landet att betala dem för sina söner.
Dessutom kunna vi icke dölja för oss, att Stockholms stad just i afseende på det slag af förförelser, som är mest lockande för en yngling, står framför de flesta andra städer.
Afven för lärarne skulle lefnadskostnaderna stiga så mycket, att deras löner måste betydligt höjas.
Slutligen tror jag också, att Upsala-namnet ännu är kärt för Svenska folket, ty dess universitet är stiftadt af våra stora Konunsar och det har fostrat de vetenskapsmän, hvilkas namn ländt vårt Iand till ära.
Deremot medgifver jag gerna, hvad Gr.
Anckarsvärd yttrat, alt det vore icke blott väl, utan afven nyttigt, att någon slags lärare-anstalt måtte bildas i Stockholm; men jag tror att det kan ske utan flyttning af Upsala universitet.
Hvad som här egentligen erfordras, är icke så mycket föreläsningar i de theoretiska grenarna af vetandet, utan egentligen i statistik, botanik m. m.
Allt detta tror jag skulle kunna lätt erhållas, om
Stockholm i detta afseende visade samma sammanhållning, som London gjort.
Icke annat än jag vet, sammanträdde på Lord Broughams uppmaning några enskilde personer.
De utfärdade uppmaning till tecknandet af medel för ändamålet och erhöllo sedan sanktion af parlamentet.
Delta universitet finnes dessutom i en stad, som har en så stor folkmängd som hela Sveriges för 20 ä 30 år sedan.
Det var derföre tydligt, att der skulle behölvas ett universitet; men icke flyttade man något af universiteten i Oxford eller Cambridge.
Kostnaden för en sådan anstalt kunde ske genom subskription, och att Staten sedermera tillsköte hvad som ytterligare erfordrades.
Det andra skälet af Utsk:t är, att befolkningen i Sverige icke kräfver flera universiteter.
Helt annorlunda sågo de stora Wasakonungarne saken.
Befolkningen utgjorde då endast li million, men de inrättade nya universitetcr i Åbo, Dorpat och Greifswald.
Sverige eger nu 4^ millioner innevånare, och jag Den 20 April. 587 tror, att det icke är nog med de universitet vi hafva, utan att snart ett nytt måste anläggas på vestra kusten.
Våra större läroverk äro besökta af 400 å 500 lärjungar, och detta utvisar just huru stort behofvet af undervisning är.
Det är också min öfvertygelse att de läro-anstalter, som finnas, icke äro tillräckliga, och jag för min del skall alltid, om jag skulle lefva, rösta för de nödiga summorna för en sådan sak.
Nu får jag blott anhålla orri bifall till Utskits Betänk.
Frih. von Kraemer, Hobert Fredrik:
Det är sannerligen så mycket skrifvetoch taladt om det nu föredragna ärendet, att jag endast vill med några ord uttala min öfvertygelse derom, grundad på mångårig kännedom om ställningar och förhållanden inom en universitets-stad.
Må gerna, på sätt Gr.
Anckarsvärd förordat, stiftelser i hufvudstaden bildas, der föredrag kunna hållas i vetenskapliga ämnen af allmänna intressen, såsom statistik, astronomi, kemi m. fl.; men hvad den ädle Gr:n i öfrigt föreslagit, måste jag i allo bestrida.
Jag anser nemi. att en flyttning af Upsala universitet till Stockholm skulle blifva olycksbringande för den studerande ungdomen, lör vetenskapen — för fäderneslandet.
Den talare, som före mig hade ordet, har befriat mig från att ingå i några egentliga detaljer för bevisning af min åsigt; jag instämmer hufvudsakligen i hvad han sakrikt anfört.
Om en flyttning af universitetet skulle till vägabringas, vore det förbi med det samband nations-föreningarne i Upsala nu åstadkomma — förbi med den kontroll och det inflytande, desse föreningar utöfva på flit och sedlighet — förbi med det glada studentlifvet!
Eget är att man nu så ifrigt förfäktar denna omstörtande åtgärd — nu då det är allmänt kändt och erkändt, att vid Upsala universitetet, kanhända aldrig förut med sådant nit, allvar och sakkännedom, utmärkte lärare i alla vetenskapens grenar der meddela undervisning, och den studerande ungdomen med sådan begärlighet och framgång emottager densamma, som just nu och under de sednare åren.
Må hvar och en val betänka sig, innan han bidrager till nedrifvande af en mång-hundra-årig institution, hvarifrån utgått män, som i alla tider befordrat Sveriges lycka, anseende och ära.
Jag yrkar bifall på Ekon.-Utsk:ts Betänk.
Det är mindre om sjelfva saken jag här vill yttra mig än om Utsk:ts motivering.
Då Utsk:t i en fråga, som gäller så oändligen mycket för fäderneslandet, utan att ingå i pröfning af sjelfva frågan eller behofvet deraf, inskränker sig att motivera ett alslag blott på det skäl, att det icke finnes penningar och att utgifterna sannolikt skulle blifva större än motionären antagit, sä måste det medgifvas att denna motivering, minst sagdt, är otillräcklig.
I en fråga, som så länge legat på bordet, begär man af Utsk:t en mera detaljerad utredning.
588 Dea 20 April.
Hvad sjelfva saken angår, tvekar jag, om jag bör tillägga något till hvad i detta afseende blifvit sagdt.
Behofvet af ett universitet för hufvudstaden kan icke förnekas.
Vilja vi gå i jembredd med, icke blott vårt brödrafolk, utan äfven andra Europeiska nationer, så mäste vi tillegna oss all den bildning som är möjlig.
Bildningen älskar alt koncentreras och dess radier sträfva till focus. i)å vetenskapsmannen i allmänhet undviker att nedgräfva sig i en småstad, icke är detta med afseende på de förströelser, den större staden erbjuder, utan meri afseende på den näring för sitt vetenskapliga lif, han der finner, det tillfälle till utvexling af idéer, umgänget med en större mängd bildade män erbjuder honom.
Vid den tidpunkt då universiteten anlades i de smärre städerna, voro andra förhållanden rådande.
Vetenskaperna sökte då isolera sig och undvika beröring med det yttre lifvet.
Alla vetenskaper sammanhänga med hvarandra och liera af dem med det yttre rörliga lifvet så nära, att de icke kunna undvara detta och just deri ligger fördelen att hafva ett universitet i en större stad.
Huru många vetenskapliga institutioner hafva vi icke redan i hufvudstaden?
Månne icke universitetslärarne, om de vore i tillfälle till umgänge och till utbyte af idéer med alla vetenskapsmän här i staden, skulle hafva någon nytta deraf?
Kan det vara någon nytta att med de små ressurser, som stå oss till buds, skilja institutionerna åt och förlägga den ena i Stockholm, den andra i Upsala?
Skulle de icke båda vinna genom att man närmade dem till hvarandra?
Jag har, som praktisk jurist, ty värr ganska ringa studier, men de som jag gjort, dem har jag gjort här, och de som jag hade, när jag kom hit, innefattade icke ens den grundläggning, man har rätt att fordra vid universitetet.
Det skulle hafva lagnat mig, om jag, under den tid jag gjorde dem bär, haft tillfälle till umgänge med vetenskapens målsmän.
Med den erfarenhet, jag eger om den juridiska bildningen i vårt land, och med fullt erkännande af de lörtjenster, som bildningens målsmän i detta fack ådagalagt, måste jag erkänna att den dock icke står på den punkt, man skulle önska; och om, som en värd talare sagt, studenterna i Upsala icke stå tillbaka för hvilken studentkorps som helst i hela verlden, icke gäller detta åtminstone om den juridiska fakulteten.
Jag har äfven besökt främmande länders universiteter och funnit den juridiska bildningen der stå högre än hos oss, och detta förklarar jag deraf att de flesta af dem legat i hufvudstäder.
Jag kan också derpå anföra åtskilliga exempel.
Vid hvarje ledighet på en professorsstol inom den juridiska fakulteten har det, så långt jag minnes tillbaka, icke funnits mer än en eller två sökande.
Hvad kan väl vara orsaken härtill?
Ar det brist på förmågor härtill inom vårt fädernesland?
Det är aldrig brist på sökande till andra juridiska platser.
Skulle orsaken vara att man i Sverige icke har smak och fallenhet för den grundlighet i juridiska studier, som erfordras.
I fordna tider var Sverige bekant äfven för vetenskapsmän i juridiskt afseende.
Men saken är att de, som känna det Den 20 April.
589 lifligaste intresset derför, icke vilja aflägsna sig från den punkt der de veta att de kunna finna näringsmedel för detta intresse, och det är i hufvudstaden, der man genom umgänge med jurister och andra vetanskapsmän kan utbilda sina kunskaper oell inhemta tillräcklig kännedom om de kasus, som inträffa.
Inom det större, friare, friskare lifvet utvidgas också vyerna, spännes och lilvas intresset, öppnas blicken; med ett ord, det vetenskapliga lifvet väckes och underhålles.
Man har sagt att, äfven om man erkänner att en bildningsanstalt af detta slag vore lämplig i hufvudstaden, det icke borde blifva på bekostnad af Upsala, utan att man här skulle inrätta en annan institution.
Det finnas sådana institutioner i Paris och London; men London är en stad på 3 millioner och Paris på nära H million innevånare.
1 sådana städer kunna dertill erforderliga ressurser sammanbringas och många andra omständigheter förena sig der för att göra det lättare.
Man har talat om, att i Gustavianska tiderna inrättades många universiteter i småstäder; men förhållandena voro, såsom jag nämnt, då annorlunda och behofvet af penningar kändes icke då som nu.
Om vi nu ville göra en sådan institution, hvad effekt skulle deri göra?
Huru skulle man kunna åstadkomma medel att aflöna de förmågor, som erfordras, de institutioner och samlingar, som äro behöfliga?
Då dessutom man nu så mycket förordat dessa institutioner, så påminner jag mig diskussionen om det Carolinska Institutet för några dagar sedan.
Då uppträdde dessa
Hrr och talade mot att medgifa detsamma de rättigheter, som då yrkades.
Om sådana institutioner skulle inrättas, är det alltför mycket att frukta att man skulle söka på allt sätt nedtrycka dem.
Man har sagt att andra länder, som äro i folkmängd jemförliga med Sverige, hafva flera universiteter.
I Belgien, Schveitz m. fl. är orsaken att söka i de olika troslärorna, ty katholiker och protestanter trifvas icke väl tillsammans vid samma högskolor; antalet af de personer, som besöka universiteten, är också der vida större än här och behofvet således mera trängande att hafva liera universiteter.
Vi deremot böra sträfva att koncentrera alla våra krafter till åstadkommande af en högskola i medelpunkten för Sveriges hela lif och på hvilken vi kunna nedlägga de summor, som en sådan institution måste ega, om det skall gå i jemnbredd med brödrafolk eller andra civiliserade nationer.
Det är också med afseende å nutidens behof en fördel att universitetet är större, ty man läser med mera intresse, när man har ett stort auditorium än ett litet, och inom ett större finnas alltid flere med större gåfvor.
Man har anfört som skäl för bibehållandet af universitetet i Upsala, att studentens bemödande skall riktas på att studera lör vetenskapens egen skuld.
Detta sker genom att vetenskapen göres för honom intressant; icke sker det genom att man innesluter honom i en håla, der han icke kan trifvas, der han icke får den lyftning för sina idéer, som han behöfver.
Man skall skydda honom lör förförelser; men man har förkastat denna method att skydda 590 Den 20 April. och lägga band och bojor på ali ting.
Och det skydd sedan, som lemnäs i Upsala!
Jag gifver icke mycket för det.
Detta skydd skall vara så nödvändigt derföre att i en större stad finnas så många frestelser!
Jag måste erkänna att jag har tillbringat ett år i Paris och har aldrig studerat så mycket som der.
Jag tror just att i en större stad, der vetenskapligt lif finnes och der man kan träffa dem som sysselsätta sig dermed, der kan vetenskapen isolera sig och just der lärer man sig att arbeta och lefva för densamma.
Jag är öfvertygad, att orri universitetet lörlades på Kungsholmen, skulle snart der uppstå ett quartier latin likasom i Paris.
Det är, säger man, kamratlifvet som skall gifva dem detta stöd, som skall skydda dem lör förförelserna 1 Tror man då icke att det finnes något kamratiif i de större städerna?
Jag försäkrar att studenterne i Paris äro lika goda kamrater som de i Upsala.
Finnes det icke något kamratiif på Carlberg?
Man har sagt att föräldrar skulle med mera trygghet skicka sina söner till Upsala, än till Stockholm.
Jag har hört ganska många föräldrar med mycken oro tala om nödvändigheten att sända dem till Upsala, och jag bekänner att jag sjelf kommer att hysa den, då jag skall skicka mina söner dit.