Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sundska tullen hädanefter skulle helt och hållet försvinna; jag har blott genom mitt yttrande velat gifva tillkänna min lanke eller mitt instämmande i en värd talares anförande, att R.
St borde och kunde föra ett allvarsamt språk, så yäl i detta ämne, som i hvart och ett annat, hvarom Ständerne vilja göra framställning hos K, M. Likväl hade jag föreställt mig, att i samma stund, som Ständernes framställning i en så beskaffad fråga som denna, skulle komma in till K. M., vöre det naturligt, att K.
M. skulle önska alt finna Rikets försvarsverk i det skick, sorn K. M. ansett nödigt; och då denna önskan icke är tillfredsställd med hvad hittills af StatsUtsk- blifvit föreslaget, har jag ansett, alt deruti skulin ligga en inconseqvens, som jag med största fägnad ser undanröjd, då flere ledamöter af StatsUtsk. förklarat, att
Rikets försvar är efter deras tanke fullkomligen betryggqdt genom
Den 3 Juni c. in. (Jet förslag, Utsk. uppgjort för regleringen af 3:dje och 4:de liufvudlitlarna.
Jag liar således intet annat att tillägga, än l>l<>(t den önskan, alt Ekon.Utsk. måtte föreslå en framställning till K. M. i de termer, som Gr.
Frih. Tersmeden, Willi.:
Jemte det jag förenar mig med de talare, som yrkat återremiss af detta betänk., anser jag mig blott böra tillägga, att, efter min förmening, en styrelse i ett constitutionelt samhälle handlar med olika kraft, oni den är understödd af representationen eller icke.
— Detta ur för mig det hufvudsakliga skälet, hvarföre jag anser Ekon.Utsk. böra inkomma med förslag till en skrifvelse till K. M. i detta ämne.
Jag får dessutom beklaga, alt vi vid detta tillfälle icke kunna inhemta upplysningar af utrikes ministerium, hvilket kunnat vara af nytta, men nu icke kan ske, enär Utrikes Statsministern icke är närvarande.
En talare har här yttrat, att någon vore tillstädes, som varit begagnad vid det tillfälle, då freden i Kiel afslutades, och han tycktes vänta, att denne ledamot skulle yttra sig i ämnet.
Ifall talaren åsyftade mig, så är det visserligen sannt, alt jag deltagit i göromålen vid 2:ne fredsslut med Danmark, nemi. i Jönköping och Kiel, men ingendera gången såsom underhandlare, utan såsom renskrifvare.
Om innehållet af tractaterna beliöfver jag icke säga något, emedan de äro tryckta och tillgängliga för en hvar.
Hvad jag i öfrigt kan hafva mig bekant om underhandlingarnes gång, är 111ig icke tillständigt att säga.
1 förevar, öfverläggning liar jag icke velat deltaga, emedan jag snart nog märkte, att lion gick längre, än jag ansåg lämpligt i ett ämne, som är under förhandling med en främmande makt.
Man åberopar så ofta hvad som sker i andra stater; men man borde då erinra sig nu, att det vanliga svaret, vid framkastandet inom andra staters lagstiftande församlingar af sådana frågor som den närvar, plägar vara, att som saken är under afhandling med främmande makt, så önska Konungens rådgifvare att derom ej må begäras vidare upplysningar, eller ingås i öfverläggning.
Då jag nu ser en af Konungens rådgifvare vara tillstädes och iakttaga tystnad, så förmodar jag att han äfven hyser en dylik mening.
För min del önskar jag, att öfverläggningen ej må fortsättas längre, utan afslutas ju förr desto hellre.
Med afseende på de historiska upplysningar, som blifvit meddelade i denna fråga, och då jag supponerar och önskar, att den måtte återremitteras, samt då ändamålet med de yttranden, som här äro afgifna, är, att Utsk. måtte derigenom få några upplysningar, vill jag fästa uppmärksamhet uppå hvad som är ganska väl kändt, att en af Drottning Christinas favorit-ideer, och snart sagdt den sisla, hvarmed hon sysselsatte sig, innan bon afsade sig regeringen, var, att med härsmakt återtaga tullfrihets—rättig»
Den 3 Juni c, ra. helen i Öresund.
Detta finnér man tydligt i en bok, som annu är tillgänglig, och som utgafs när Cromwell skickade lii t den stora ambassaden lill Drottningen, som var, om jag minnes rätt, år IÖ53 eller i654.
Der finner man, huru hon beständigt confererade med ambassadören Whitelock om denna saks lyckliga utveckling.
Oxenstjerna lade sig deremot och Whitelock krusade också, men egentligen af det skäl, att England då var i krig med Holland, och således lör sin del icke kunde ingå på någonting.
Emedlertid delibererades det starkt härom.
.Slutet blef, att Drottning Christina afsade sig regeringen och Carl Gustaf kom på thronell; hvarefter, såsom jag tror, 165y afslöts Roschildska freden, då vi fingo tullfrihet, hvilken tyvärr icke räckte längre än a år.
Jag anhåller, att äfven detta måtte till upplysning medfölja återremisseu till Utskottet.
Till den historiska upplysning, Frih.
Boye lemnat, vill jag endast meddela den explication, att vid den tiden, då Ambassadören Withelocks beskickning till Sverige ägde rum, hade Sverige ensamt och allena den mest oinskränkta tullfrihet i Sundet, som man kan tänka sig, så att för
Sverige icke behöfde göras det ringaste bemödande alt förvärfva den, och det var Svenska Styrelsens intresse, alt icke andra makter skulle erhålla den.
Carl X erbjöd också, såsom ett lockelsemedel för vinnande af de båda republikcrnes ynnest under sitt krig med Danmark år i65ij, att de skulle erhålla tullfrihet, med villkor att understödja honom vid eröfringen af Danmark.
Jag hänvisar endast till den omnämnda boken, som upplyser hvad jag sagt, ehuru mitt minne kan hafva felat lill någon del.
Besvärs- och Ekon,Utsk:s utlåt.
N:o 3i återremitterades.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUlsk:s, den 27 sisth Maj, på bordet lagda utlåtanden: ]V:o 120, ang:de Landskamereraren, Kammarrätls-rådet S.
Lindbergs ansökning om befrielse från all ersättningsskyldighet i och för kronofogden Hoflings balance; N:o 121, rör:de väckt fråga om anvisande af ett boställe åt provincial-läkaren vid Lif-gedinget af Södermanland; N:o 122, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de öfverlålandet till Malmö fattig-arbets-inrältning af Kronans rätt till ett derstädes fallet dana-arf; N:oi23, ang:de väckt fråga om krono-säteriet
Ollestads anslående till boställe åt domhafvande!] i Åhs, Gäseneds och Kullings häraders domsaga.
Ånyo föredrogs StalsUtskts den 27 sistl.
Maj f. m. på bordel lagda utlåt.
N:o 124, i anledn. af K. M:s nåd. pro - De u SJuni e. m. pos., ang:de 2:ne kronohemmans i Stockholms
Ian anslående till boställen för landstats-tjenstemän, Frih'.
Gederström, Jacob: Emot StatsUtsk:s betänk., sorn afstyrker bifall till K.
M:s propos. i afseende på bostället för expedit -kronofogden, derföre att expedit.-kronofogdar i allmänhet icke åro med boställen eller lön på stat försedde, anhåller jag få anmärka, att närmast hufvudstaden är förhållandet olika med förhållandet i landsorterna.
Den i närheten af hufvildstaden förekommande mängd af göromål förorsakar, att desse tjenstemän der äro sysselsatte mer än annorstädes, och deras tjenstebefattning gör nödvändigt, att de förses med bostäder nära intill landshöfdingen residenset, för att hastigt kunna der infinna sig eller också verkställa order, som blifva meddelade.
Frågan om boställe för en expedit.-kronofogde i Färentuna härad och den om sådana boställen i andra orter, äro således af ganska skiljaktig natur; och i afseende på det villkor, StatsUlsk. i slutmeningen af betänk, uttalat, nemi. att sammanslående af fögderierna ej skulle äga rum, så framt dervid nödvändigt fordrades det boställe, hvars anvisande Utsk. afstyrkt, får jag fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att detta yttrande icke är fullständigt; ty i händelse fögderierna skulle återgå till hvad som varit häfver, skulle följden deraf blifva, att icke blott 2:ne kronofogdar, utan äfven 2:ne häradsskrifvare behöfdes, och således blefve det en tjensteman till, som komme att kosta Staten mer än hvad genom utarrendering af Berga hemman kan vinnas.
Att denne exped.-kronofogde behöfver vara aflönad af Staten, tror jag Utsk. skall finna, om det underrättar sig om beskaffenheten af hans göromål och det behof landshöfdingen har af honom; hvarföre jag också anser, att detta obetydliga anslag af ett hemman vore väl användt af Staten, för att tillvägabringa en afbehofvet påkallad skyndsamhet och ordning vid expeditionsmålens behandling.
Jag anhåller således om återremiss; men med
Utsk instämmer jag i fråga om anslående af hemmanet NederJärfva N:o i till kronofogde-boställe, i stället för det förra, å Svartsjölandet belägna.
Jag har föga att tillägga vid hvad Frih Cederström före mig nämnt, i afseende på den verkliga nödvändigheten att hafva ett boställe för expedit.- kronofogden i Färentuna härad.
Den mängd af göromål, olikartade med kronobetjeningens på längre afstånd från landshöfdinge-residenset, hvilka i närheten af hufvudstaden förekomma, gör det nu till en nödändighet att för en sådan person äga en bostad nära hufvudstaden.
Det är utan all fråga, att hemmanet Berga, som utgör en mindre lägenhet på Lofön, icke kan, i afseende på dess afkastning, anses vara af särdeles betydenhet, men såsom boställe för en sådan Den 3 Juni e. m. tjensteman ur det af verkligt värde.
Jag får ufven nämna, alt vid den föreslagna förändringen eller sammanslåendet af Färentuna Härad nied Sollentuna oell Wallentuna härader samt
Danderyds skeppslag, har det ingått i väsendtlig beräkning att kunna hafva en expedit.-kronofogde i Färentuna, utan hvilken det nästan icke vöre möjligt, att sakerna kunde gå sin jenina gång.
1 anledn. af hvad jag nu haft äran anföra, förenar jag mig i hvad Frih.
Cederström anfört, med anhållan, alt betänk, mätte återremitteras och Utsk., på grund af hvad som blifvit framstäldt, måtte taga i öfvervägande nödvändigheten och nyttan af Berga hemmans anslående till boställe för expedit.-fogden i Färentuna härad.
Till pröfning företogs StatsUtskls den 27 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o I2Ö, i anledn. af väckt motion om rättighet för åtskilliga rotehållare vid Westerbottens K.
Fäll jägare-regHe, att återbekomma dem oriktigt påförd vacance-afgift för åren i83o och i83t.
Den summa, som nu är i fråga, är ringa och obetydlig, men den grundsats, som StatsUtsk. här öfverträder, är af betydenhet för statsverket.
StatsUtsk. vill nemi. att prasscriptionsliden för fordringars bevakande hos statsverket skall tillintetgöras, och det för 43 r:dr 5 sk. 4 r:st.
Man kan säga, att detta är att börja med knappnålar; men ordspåket torde gälla äfven här, att man ej vet, med hvad summa man slutar.
I nästa betänk. stiger summan till 3g5 r:dr 24 sk.
Månne det är med afsigt Utsk. börjar med den ringaste summan, för att leda oss in på vägen och sedan komma med en större.
Troligen komma större summor efteråt; och komma de icke vid denna riksdag, så komma de nog vid en efterföljande; ty de, som försummat uttaga sina medel, skulle vara bra cnfalldiga, om de, sedan R.
St. en gång godkänt ett sådant anspråk, icke skulle vid hvarje riksdag komma efter roed alla de fordringar, sorn efter den sista förfallit derigenom, alt prsescriptionsliden obegagnad tilländagått.
Jag önskar således, att R. o. Ad. mätte afslå detta betänk , för att icke taga på hand till bifall a alla öfriga af samma beskaffenhet.
Anser StatsUtsk.
Svenska statsverket vara rikt nog, för att kunna umbära prassel iptionstidén för fordringar, så är förslaget riktigt; men då bör också StatsUtsk. tillstyrka R.
M. med anhållan om författningens upphafvande.
De medel, 43 i'tdr 5 sk. 4 rist., hvarom här är fråga, äro genom lagakraftvunnen dom bestämda att utgå tili restitution för några rotehållare.
Om verkställighet af en lagakraftvunnen dom icke ägt rum 8 H. 10 ^4 Den 3 Juni c. m» derföre, att parten icke utsökt sin rätt, så är det en stor felaktighet i de administrativa formerna, som lrledföit, att sådant skett; ty det falter af sig sjelft att då, genom oriktig debitering, Svensk man blifvit för högt taxerad och slutligen genom fagakiultvunnen dom blifvit förklarad berättigad filt restitution, så har summan bort honom återställas, utan bans åtgärd eller utan särskild kostnad för resor eller ombud förmedlens uttagande i Stats-contoret.
Det är naturligt, att Kammarrätten ägt lemna Stats-contoret del af sitt utslag, och i samma stnnd hade det varit Stals-contorets skyldighet att meddela landshöfdingen, det han ägde af under hand hafvande medel utbetala summan.
I afseende på sjelfva proescriptionsfÖrfattningen, sorn den siste talaren ansett böra hållas i helgd, kan jag ej annat än beklaga, att den finnes oell står i strid med de författningar om preesei ipfionstid, som gälla enskilda emelian.
Staten kan icke hafva bättre rätt än enskilda medborgare, alf tvinga individer att inom natf och åi' utsöka deras fordringar eller också få dem helt och hållet annullerade.
Något sådant är troligen icke i något annat lands lagstiftning kändt.
Jag kan således icke annat än med Hr von Hartmansdorff instämma deruti, afl nu förevarande förhållande bör gifva anledn. att väcka fråga 0111 lättelse i denna författning, hvilket jag nu gör, i det jag, med anhållan om remiss till Stats- och LagUtsktn, väcker motion om npphäfvande af nu stadgade prreseriplionstid, för utsökande af fordringar hos statsverket, och att den 111& ställas i fullkomlig öfverensstämmelse med ilen praeseriptionstid, som är gällande i afseende på fordi ingar emellan enskil da.
Jag tillstyrker bifall å detta betänkande.
Sprengtporten, Jac. Wilh.; Det är onekligen en ganska sträng författning, som stadgar, att när ert enskild mans egendom råkat att komma under Statens lås och nycklar under ett års- tid, så skalf, utan någon kungörelse eller erinran till den enskilde att utfordra sin lätt, hans egendom vara förverkad och blifva Staten tillhörig.
StatsUtsk. tiar funnit så mycken billighet i delta fall tala för rntehållarnes anhållan att återfå en orätt debiterad afgift, att man trott sig sig icke kunna göra afseende på en så sträng författning, som ilen af den 8 Sept. i824> rörande livars modification eller upphäfvande jag för öfrigt, i afseende på nödvändigheten deraf, fullkomligt delar Frih. Cederströms tanke.
Detta är det enda skäl, tJlsL haft att stödja sig på, och jag anhåller, lika med Frih, Cederstidrtr, om propos. till bifall af detta betänk., enär det icke innefattar något vådligt praejudicat, synnerligen som jag förmodar, att sjelfva författningen, i anledn. af den nu väckta motiom fl kommer att upphäfvas eller åtminstone betydligen modifieräs Hr Anckarsvärd, A11 g.:
Jag har icke något syn nerligt alt tillägga, sedan Frih.
Sprengtporten yttrat sig, D c ii 3 J u 11 i c. ni.
7» utan förenar jag mig i alla delar med honom.
Jag vill blott i anleda, af en föregående talares yttrande, att möjligtvis .Stats—
Utskts yttrande skulle varit att med denna lilla summa inleda nå en våg, hvilken sedermera skulle såsom praejudieat kunna åberopas i fråga om större summor, göra den anmärkn., att det verkligen ur oförväntadt, att denne talare, Hr von Hartmansdorff, skall söka så besynnerliga motiver hos andra, så ofta något tillfälle dertill kan yppa sig.
Jag för min del kan icke finna, att något svek bär kan vara begånget, eiler att anleda, företer sig till någon afsigt att inleda R.
St. på en afväg, då nästföljande betänk, innehåller ett sådant inål, att säkerligen hvar och en, sorn last det första af dessa betänktn, äfven i ett sammanhang tagit kännedom om det andra, som angår en fordran afenkan Alm.
Således måtte åtminstone StatsUtsk. blifva frikändt från en förmodan, att Utsk. skulle uppsåtligen velat inleda Ständerna på en oriktig väg.
Jag kan för min del icke inse h varl ill en återremiss skulle tjena.
Må då R. o. Ad. hellre afslå hela saken; ty på grund af några rättsförhållanden kan jag icke bestrida, att ju Staten kan behålla dessa 43 rtdr, som af några rotehållare i Calix socken med slöd af billighet återfordras.
Huruvida det kan lända det allmänna till någon båtnad, leranar jag derhän.
Utsk. har likväl icke trott sig tillständigt att tillstyrka R.
St. att så förfara med folk, som så litet känna författningarna, som det är att presupponera af innebyggare i Calix socken; men om R.
St. vilja sjelfve så besluta, vill jag icke göra någon anmärkn. deremot.
De hafva makten dertill och få sjelfve ikläda sig ansvaret, hvilket Utsk. ej tilltrott sig kunna göra.
Jag tillstyrker således antingen bifall eller rent af afslag, emedan anmärkn:n icke synes mig vara af den natur, att ändring i Ulsk:s betänk, kan ske.
Hr von Hartmansdorff; StatUtskrs sätt att gå till väga vid denna riksdag är, att, när fråga uppstår om skänker åt enskilda, vanligen tillstyrka, men deremot, då fråga är om anslag till allmänna behof, merendels afstyrka saken.
Det skulle ej heller finnas tillgångar att förära så mycket åt enskilda, om man icke vore så karg emot det allmänna.
Eftersom summan 43 >';dr 5 sk. 4 ,!st* Ur uppgifven såsom exempel på, huru litet Staten skulle vinna genom iakttagande af dess rätt, så får jag erinra StatsUtsk:s ledamöter derom, att de icke aktat nog ringa att på en vaktmästares lön afdraga 3 5 r:dr 16 sk. för hans kläder, då fråga derom vid denna riksdag förekom.
Detta var dock en summa, som uppgick till närmare io r:dr mindre än denna.
Jag kan icke godkänna Frih.
Cederströms yttrande, att desse rotehållare skulle varit berättigade alt af Stats-contoret förständigas om deras fordran och skyldigheten att inom viss tid densamma utlaga.
Det synes, att saken genom utslag blifvit afgjord i Kammarrätten, hvaraf finnes att de klagat samt haft ombud till sin 76 Pen 3 Juni cm - talans utförande, och om det underlåtit att rörande sakens utgång underrätta sina hufvudman, är det ombudets och icke Stats-contorets fel.
Skulle nu Ständerne, vid denna riksdag, då de förmälas icke hafva råd att gifva hvad flottan, armeen och civilen behöfva, likväl upphäfva praescriptionstiden för fordringars utbekommande hos statsverket; så lära de väl äfven böra bereda sig på att betala Danziger-fordran, Trippiska fordran, m. fl. dylika, som icke äro obetydliga och sorn blifvit obetalta, emedan de icke af vederbör, blifvit bevakade inom utsatta prasscriptions-tider.
Jag har fullgjort min pligt, då jag varnat för den vägens beträdande; (inner R. o. Ad. det vara likgilltigt, så må det vara Ståndets sak.
Det lönar verkligen föga mö dan att uppträda för att besvara
Hr von Hartmansdorff i anleda, af de många förebråelser, som han vid alla möjliga tillfällen framställer emot StatsUtsk., och hvilka han hufvudsakligen liemtar från motiver, dem han supponerar, men som aldrig funnits hos StatsUtsk.
Elvad dock nu specielt beträffar, att StatsUtsk. föreslagit ett afdrag af 33 rtdr 16 sk. å beklädnadspenningarna till en vaktmästare, så är jag i tillfälle att upplysa, att, ifall Hr von Hartmansdorff menar regleringen af bibliothekets stat, såsom jag förmodar, denna stat blifvit reglerad i öfverensstämmelse med bibliothekariens egen framställning.
Jag har i mitt yttrande blifvit missförstådd af Hr von Hartmansdorff, då han tror, att jag vill, att man på sidan om praescriptionstiden skall meddela rättelse i sådana fall, som han omnämnt.
Jag har tvertom gjort motion om, att praescriptionstiden för Staten må ställas i öfverensstämmelse med den pnescriptionstid, som i allmänna lagen är fastställd och gällande enskilda medborgare emellan; ty det finnes ingen rättsgrund derför, alt
Staten skall åtnjuta kortare proescriptionstid för fordringar hos densamma, än som gäller emellan enskilda, endast för Stats-contorets beqvämlighet vid räkenskapernas afslutande; — ty mine herrar! något annat ligger ej derunder, som man kunnat anföra lill stöd för ett sådant undantag.
Det vore mer än besynnerligt, om deposita, om t. ex. begrafningshjelp, som är aftjenad, men till hvars utbekommande arfvingarne icke veta, hvar och när de skola anmäla sig, skulle innehållas derför, att begäran om utbetalningen sker kanske dagen efter det prajscriptionsliden af ett år tilländagått.
Ett sådant förhållande bör icke få existera, sedau uppmärksamhet derpå blifvit väckt, och jag hoppas också, att, i följd af min nu gjorda motion, rättelse deri skall äga rum.
Men hvad det nu förevar, betänk. beträffar, får jag fästa Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att detta är ett administrativt mål, och deruti lärer Hr von Hartmansdorff öfverensstämma med mig, alt då ett administrativt verk gifvit utslag om restitution af Den 3 Juni c. m. 77 orätt uppburna kropomedel, så skall också verställighet följa, eller är samma administration haltande.
Deraf följer också, att det ålegat vederbör, embetsverk att tillställa sitt utslag Stats-contoret och Konungens 13ef:b:de.
Jag känner icke, huruvida icke sådant vanligen sker i Kammarrätten.
Jag vet alt uti det verk, der jag är President, har det jemväl fordom iakttagits, att man låtit utslag ligga, tills parterne uttagit dem; men detta är rättadt och från den stund, jag inträdde i detta verk, afsändas alla utslag, så snart de blifvit utskrifna, genast till Konungens Bef:h:de.
Detta är cn pligt af administrationen, ty der utslag gifvas af ett administrativt verk, derom ock Kronan sjelf är part, är Kronan likasom den enskilde skyldig att genast fullgöra sina förbindelser, ty rätten måste vara lika på båda sidor.
Jag förnyar min begäran om bifall till detta betänkande.
N:o i2Ö blef af R. o. Ad. bifallet.
Beträffande den motion Frih.
Cederström framställt, förklarade Hr Frih. o. Landtm., alt den skulle lill remiss föredragas, så snart den blifvit till prot. skriftligen iulemnad.
Föredrogs ånyo StatsUtskts den 27 Maj. f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 126, i anledn. af Erik Norbergs från Westmanlands län motion, att afl.
Räntmästaren J. F.
Alms efterlemnade enka måtte utbekomma begrafningshjelp efter bemälde sin man.
Jag åberopar vid detta betänk, den anmärkn., jag gjorde vid det föregående, Frih. .Sprengtporten, Jac. Willi.:
Jag anhåller alt få åberopa det svar, jag nyss afgaf.
StatsIJtskottels utlåt.
N:o 126 blcf af R. o. Ad. bifallet.
Likaledes biföllos, vid förnyad föredragning, StatsUtsk:s den 27 sisth Maj f. m. på Jiordet lagda utlåttn: N:o 127, i anledn. af Hr Chrisliersons, H. F., motion om nrfvoden för rådhusrätterna i Rikets samtliga stapelstäder för behandlingen af tullmai; N:o 128, i anledn. af Anders Anderssons från Skaraborgs län molii n om andre landtmätare-beställningarnes indragande; N:o I2q, i anledn. af Erik Norbergs från Westmanlands län motion om bergsfogde-tjensternas indragning; N:o i3o, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Majoren N. G. von Konows ansökande om åtnjutande af pension; N:o 13 1, i anledn. af Olof Olofssons från Westerbottens län motion om rättighet för Hofnolarien J.
Haggström lill retroaclivt åtnjutande af den honom på allmänna indragningsstalen beviljade pension. 7s Pen 3 Juni e. m, Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 27 sisth Maj f. m. på hordet lagda utlåt.
N:o 13a, j anleda, af vackla motioner, angdie beräkningen af tractamenten tjll städernas magistrats» jiersoner ocb borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning.
Cederström Jacob:
Utsk, bär tillstyrkt en för» nvelse af It.
St:s, vid 1834- års riksdag, i ämnet aflåtna tind. skrifvelse till K. M.
Det förundrar mig likväl, att Uuk. icke funnit, att anlcdn. hvarföre R.
St:s begäran icke kun» nät bifallas, varit brist på nödiga medel till detta ändamål.
De utgifter, som i anleda, af i fråga var- stadgande skulle drabba statsverket, äro icke af den obetydlighet, att de kun» 11a bestridas af de fonder, som för rese- och tractamentskostnader äro afsedda, och hvilka ej engång för de förut beräknade behofven äro tillräckliga, utan mäste med extra medel och besparingar förstärkas.
Dessa besigtnings- äro ofta sådana, att de räcka från morgon till rjväll under 5 3 ti månader.
Att det således erfordras någon ersättning för de handtverkare, som dervid biträdt, kan icke bestridas.
Sådant är af högsta rättvisa påkalladt, och jag instämmer deruti; men att det gar an att bifalla en sådan skrifvelse, utan att R.
St. anvisat medel, hvarifrån ersättningar skola tagas, lärer StatsUtsk. finna omöjligt, så framt icke andra föremål för anslagen skola eftersättas i följd af en brist i anslagen, som icke kan fyllas.
Då StatsUtsk. funnit billigheten å ena sidan, hade det äfven bort finna bjIIjgljeten fl den andra, att anvisa nödiga medel för K.
M. till detta ändamål, Ett förslags-anslpg i delta fall, som icke bestämmer någon viss summa, vöre efter min tanke det aldra riktigaste, på det StatsUtsk. vid nästa riksdag, sedan man under 5 åjs tid fått se livad som kan erfordras, må vara i tillfälle att på grund af erfarenhet föreslå en bestämd summa.