Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Allmänna Besvär s^öcli Ekonomi Utsk otts Prot o coll hållet viel Urtima Riksdagen i Stockholm den /gele Mars 1818. §- ■—- —- <—■ — — Herr Prosten Rabe reserverade sig, såsom ej kunnande dela Utskottets förtroende till kustbevakningen, den Herr Prosten ansåg mera kostsam, än med ändamålet vore enligt. 330 Besv. och Ekon.
Betänk andert.
Härmed Förenade sig Herr Prosten fia. öls Kolmodin.
Ut supra* N:r 72.
Ständers Allmänna Besvärsbeli EkonomiVtskotts
Utlåtande, i anledning af en inom Uällofl.
BorgareStåndeb väckt fråga, om förhöjd tullafgift för Boktryckeristilar, soia införskrifvas.
Herr Norström, Carl Fredr., har till VällofL BorgareStåndet ingifvit ett Memorial, som derifrån blifvit till detta Utskotts handläggning remitteradt, och hvaruti finnes anfördt: att sedan Boktryckaren, Directtiren. J. P.
Lindh, tillhandlat sig från Köpenhamn alla de betydliga och kostsamma stilgjuteri-instrtimenter och inventarier, hvarmed det stilgjuteri varit försedt, sorn hittills skall fötirherat Dannemark, Norrige och Sverige med deras behofver, samt dessutom gjort serskilda kostsamma byggnader och inrättningar för denna tillverkning vid Mariaedal, anskaffat utländska fullärde arbetare 1 detta yrke, och betydligt ökat detsamma med ytterligare införskrifna matricer för ännu nyare stilsorter, så att han skall kunna täfla med utländska stilgjuterier i arbetets- fullkomlighet samt vara i tillstånd, ej allenast att fournera alla Rikets Boktxyckerier, utan äfven dermed kunna förse andia länder, hvartill äfven korn* mer, att förträffligheten af denna inrättning Be SV och Elkon, Utsk, Bctänknnaen, i blifvit af Kongl* VetensbapsAkademien vits-» Ordad; så anser Herr Norström bemälde
Di» recteur, sorn sålanda skail beredt Nationen ett oberoende af frh'tnmande biträde i denna del, hafva gjort sig förtjent af en skälig uppmuntran} i anledning hvaraf han föreslår den underdåniga hemställan hos Kongl* Maj:t, att, till förmon för detta redan anlaggda och framdeles i Landet anläggande stilgjuteri^?, en någorlunda afpassad tull pä utifrån införskrifna stilar må komma att äga runi.
Efter föregången öfverläggning och slutlig pröfning af detta ärende, har Utskottet ansett sig böra fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på vigten och nödvändigheten deraf, att i ett så folkfatligt land, som Sverige, der en författare i alla fall har stora svårigheter att motstå och öfvervinna, samt liten afsättning på sina arbeten, den allmänna upplysningen icke förhindras, genom Ökade afgifter och kostnader för Boktryckeriers inrättande, samt nyttiga skrilters utgifVande och kringspridande.
I Utskottets tanka är det icke med tillräckliga bevis styrkt, att Herr Lindks nu anlagda Stilgjuteri kan till erforderlig mängd och utan förhöjda priser med stilar förse de Svenska Boktryckerierna, hvilkas antal i sednare tider betydligen ökats.
Att vid ett sådant förhållande försvåra införseln af Utländska stilar, genom förhöjda tullafgifter, skulle utan tvifvel vaxa att motverka upplysningens stora ändamål.
I anseende härtill, och ehuru Utskottet finnér Directeur Lindks företag nyttigt och för* gga Ees v. och Rhon. XJtsk.
Rétänkanden. tjent af uppmuntran, tror Utskottet sig icke böra tillstyrka bifall å Herr Norströms sålunda, till förmon för honom, väckta motion, helst införseln af Utländska Stilar redan i nu gällande taxa är belagd med 5 procents tull.
Dock underställer Utskottet denna dess tanka Riksens HöglofL Ständers eget ompröfvande.
Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskotts Betänkande, rörande yrkadt upphäf vande af Stockholms Stads rättighet, att uppbära parm-, torgoch renhållnings-penningar, då ho, halm, ved och brännkol införes, samt af landtmannens åliggande, att i vissa städer erlägga väg- och mätare-penningar f ör inkommande varor.
Hedervärda BondfeStåndet har genom Utdrag af Frotocollerna för den 30 sistlidne
December och 5 Januari innevarande år, tili Utskottets Handläggning, rörande detta ämne, remitterat: 1:0 Riksdagsmannen från Stockholms Län Matts Ericssons Memorial, deruti anföres, att han icke, inser, på hvilka grunder Stockholms tad kan, för inkommande ved, kol, hö och halm, upptaga så kallade torg- och renhållnings-penningar, då Sveriges inbyg - Besv, och Ekon.
553 gare, enligt Regerir.gsFormens 57 §., äga rättighet att sig sjelfva beskatta, och i synnerhet, ela ett sådant onus lek;* skall blifvit vid något sednare Riksmöte faststäldt.
I Matts Ericssons tanka gör Stadsboen icke för mycket, om han besörjer plats för utställningen och försäljningen af en vara, den Landtmannen ensam nödgas införa; heldst man i vidrigt fall skulle föranledas tro, det stadsboen sjelf bör besörja anskaffandet af landtmanna-produeter, och dertill med erlägga skäliga vägpenningar för den vägsträcka, han öfverfar, men hvilken af landtmannen underhålles; och, som detta, ej allmänneligen kungjorda, omls skall förorsaka mår.ga hundrade personers lidande, först genom dess utgörande, och sedan genom oerhörda böters vidkännande för deni, som, okunnige om ett sådant stadgande, utan att erlägga ifrågavarande afgift, borttingat eller försålt sina varor, har han ansett sig åligga att söka ändring i en författning, hvilken redan visat lika menliga följder, som den har ett emot billighet stridande ursprung.
Derjemte yrkar Matts Ericsson uppbäfvande af det i hans tanka lika hårda och tryckande åliggande för landtmannen, att ovilkorligen till stadens vägar föra och låta väga de vågbai-a varor, han införer till staden, innan han ännu är säker att kunna dem afyttra, hvaraf, utom sjelfva afgiftens erläggande, den olägenhet uppkommer, alt, som varan från aflägsna ställen, der hon kunde säljas, och hos köparen vägas, oundvikeligen. 534 Eesv. och Ekon« Utsk. ^stänkandett, tr.åste foras till stadsns våg, en för landtman» nen dyrbar tid åtgår, oberäknadt hvad han måste vänta dels på vågbetjsningens ankomst, dels på vågens ledighet; Förmenandes Riks-, dagsmannen denna vägningsanstalt vara sästan umbärlig, då nu tullafgiften för till städerna gående varor, åtmindstone specifikt, är försvunnen, Om innehållet af hvad i detta Memorial blifvit andraget hafva förenat sig: Gustaf Gustafsson och Pehr Olsson från Södermanland, Gustaf Larsson från Stockholms Län, Pehr Bengtsson från Halland, Samuel Andersn son från Östergötland, samt Jon Jonsson och Olof Månsson från Blekinge. 2:0 Riksdagsmannen J. M. Wessinge anförande, deruti, till upphäfvande af Landtmannens skyldighet att i vissa städer erläg» ga en afgift, som fordom i Tullarne uppbars, af Yåg - och Mätare - penningar för alla till Torgs inkommande varor, utan att hvarken Yåg eller Mätare anlitas, den olägenhet blifvit öfverklagad, såsom ägande rum, åtminstone i Vesterås, att, då den ene Skattebonden får aflemna Rentp-Spanneinålen till Löntagaren på landet utan Mätare-penningar, skola likväl sådana aftvingas den andra, för det han häfver besvär irrfrakta till stadén sin afrad, och vid upplagsmagazinet leverera densamma för Kongl. Majus och Kronans räkning; hvartill äfven kommer, att stundom besväret skall vara känbarareän sjelfva afgiften, enär den, sorn ensam kommer till Torgs, ofta med ostyrig häst, nödgas öfvergifva både Eesv. och Ekon. XJtsk.
Eetcinkanclen.
333 bäst och lass, för att springa till UppbördsContoiret, der icke alltid är ledigt emottaga afgiften, hvilken äfven, i vissa fall, ej kan.
Stipuleras, t. ex. då Bonden ej hemma kunnat väga den vara, han medförer.
Utskottet har, till dessa frågors behöriga utredande, granskat de nu gällande äldre och nyare stadganden och författningar i samma ämne, och deraf inhemlat, att uppbärandet af mätarepenningar är en rättighet, som blifvit
Städerna tillagd redan på röootalet, genom flera Kongl, Resolutioner och RiksdagsBeslut, hvaraf må nämnas Kongl.
Resolutionen den 10 Mars 1656, 5 §, 5 momentet; Kongl. Resolutionen på Adelns Besvär år 1668 §. 39, samt på Allmogens Besvär rfiSö §. 54* Stockholms Magistrats Taxor den 12 Julii 1630, samt den 28 Juli 1690 upptaga uti 6:te §.
Mätarepenningar för Yed, Kol, Hö, Kalk, Bränkol och Krita; Och Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 5 Juni 1812 tili ÖfverStåthållare-Embetet stadgar uttryckeligen, att desse mätare-penningar skulle, efter sistnämnde' tid, ut gä under namn af Parm-, Bro-, Torg- och Pienhållnings-afgijt.
Det upplyses således häraf, att samma, af Matts Ericsson öfverklagade, afgift icke är, enligt hans förmodat», någon i sednare tider skedd beskattning, utan har, såsom grundad på Stockholms Stads, tid efte“r annan, erhållna privilegier, från ålder ägt rum; på hvilken grund Kongl. Maj:t äfven, under den cy.de December sistlidet år, behagat afslå RiksdagsFullakägtiges för Allmogen från Stock» 336 Best), och Ekon, Utsli.
Betäiihanden holms
Län underdåniga anhållan om dess upphörande.
Utskottet anser sig derjemte böra fästa Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet derpå, att Stadgandet af en sådan afgift tiil förmon för Stockholms Stad, torde, i och för sig sjeift, kunna så mycket mindre anses för en allmän beskattning, som det ej innehåller något tvång för Landtman? nen, att dit införa sina varor till afsalu, hvilket han äger full frihet att underlåta, äfvensom frihet, att vid införandet, genom ett högre pris hålla sig för afgiften skadeslös. ■— Vid hvilket förhållande, och då härtill lcommer, att Kongl. Maj:t pröfyat nödigt, till iakttagande och vidmagthållande af tillbörliga Ordnings - och Polis - anstalter, da Landtmanna - Producter till Stockkolms Stad införas, stadfästa ifrågavarande afgifter, och sättet för deras erläggande, hvarmed åsyftats befordrandet af en handels.täflan, som med deri önskade fria Gatuhandeln icke är förenlig, samt någon lämpligare utväg till vinnande af samma ändamål, hvarken blifvit uppgifven, eller synes Vara lätt att upptänka, Utskottet icke finner sig kunna tillstyrka underdånig hemställan om upphäfvande af hvad i detta afseende blifvit öfverklagadtj men föreslår, till förekommande af oknnnighet om författningens innehåll, att Riksens Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Allmogen uti de närmast hufvudstaden belägne
537 underrättas om den dem åliggande, skyldig* het, då de införa till Stockholms Stad sådana varor, hvarföre Farm-, Ero-, Torg - och Renhålinings-afgift bör erläggas.
I afseende på hvad Matts Ericsson yrkat om upphörande af vägpenningar erläggande, sedan Tullafgiften är försvunnen, får Utskottet upplysa, det Kongl. Maj:t i Nådig skrifvelse till Öfver-Ståthållare-Embetet, under den 16 September sistlidet år, behågat förklara, att, som genom Pdksens Räds, dea 6
Maj 145b, utfärdade Privilegier, Stockholms Stad, redan den tiden, af Alder ägt rättighet till Vågpenningars uppbär ande,, hvaraf följer, att inrättningen af Väg i Stockholm ingalunda skett i ändamål att med säkerhet hunna för vägbart gods bestämma Tull- och Accis-afgifter, hvilka icke förr än nära 200 är derefter wider Konung Gustaf II- Adolphs Regering påbödos och som dessutom finnes, att Kronans och Stadens rätt ansetts lika angelagne; att vårda, deraf, att 2 §. i Våg-Ordningen af den 16 April 1646 innehåller : att vägning skall ske af Stadens vägare i Kronans Tjenares närvaro, uppå det Kronans, så väl som Stadens Interesse, desto rigtigare mätte iakttagas, hvarföre Kongl. Majit också, på sådana grunder, ansett Landt-Tullarnes af skaffande icke hafva förminskat den rätt till Vågpenningar, som Staden äger; Si har Kongl. Majit funnit Stockholms
Stad vara berättigad, att,hädanefter såsom hittills, uppBihang till RiksSt.
Prot, j8»7-i8i§, 8;<^#
Nu 43- 44* 338 Besv. och Ekon.
Betänkatiden. bära vågpenningar af allt det vågbara gods, sorn till Staden införes till Salu.
Och kan Utskottet, till följe af allt detta, och de sålunda anförda grunder, icke tillstyrka ändring eller upphäfvande af en rättighet, som i Stockholms Stads Privilegier tydeligen af ålder finnes intagen.
Vidkommande sluteligen J. M. Wessings väckta motion om upphäfvande af vissa andra Städers rättighet, att uppbära Väg- och Matare-penningar för inkommande varor, ehvad de mätas eller ej, får Utskottet vördsamligen erinra, det Riksens Plöplofl.
Stän O O der, vid 1815 års Riksdag, då samma fråga äfven förekom, väl ä ena sidan funnit, att dessa, på mede! lade Privilegier grundade, rättigheters upphäfvande icke kunde tillstyrkas, men å den andra förmodat, att, då ostridigt det uppehåll och andra olägenheter, som vid erläggande af oftanämnde Vågoch‘Mätai epenningar kunna tillskyndas, synas innehålla Hera talande skäl till den, innom Hedervärda BondeStåndet väckta motion, de Städer, som till denna afgift äro berättigade, skulle med afseende å dessa omständigheter, antingen till en del eller helt och hållet, eftergifva densamma, der sådant utan betydligare hinder kunde verkställas; I anledning hvaraf Riksens Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhållit, att Vågoch Mätarepenningarna, å de ställen, der de nu erläggas, icke måtte tili beloppet förhöjas, samt att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande måtte åläggas noga tillse, så väl, det de - Besv.~ochj'\
UtsiBetänhanclen. 339 Samma ej få uppbäras i de Städer, hvilka dertill ingen rättighet äga, sorn äfven, d t Allmogen, der en sådan afgift lagligen äger ruin, med dess uppbärande icke allt för mycket betungas.
Vid öfvervägande häraf anser val
Utskottet detta mål hufvudsakeligen böra bero vid hvad af Riksens Höglofl.
Ständer redan deruti är tillgjordt, helds.t Kongl.
Majus förnyade förordning angående Mått, Mål och Vigt, af den 29 Maj 1759, i 7 §• uttryckelig gen staclfaster, att uti de Städer, hvarest Mätare penningar ne, Stadsens Stat till aflöning, likmätigt Kongl, llesolutioner, anslagne äro, höra
Mät arep enning ar ne efter vanligheten betalas, men i the öfriga Städerna ankommer thet på then, att betala mätarepenningar, som mätning hafva vill; men finner sig likväl i afseende på de, af Wessing öfverklagade, sig företeende omständigheter, vid Kronospa inemålens levererande böra föreslå hos Riksens Ständer tilläggandet af d n underdåniga hemställan, att, i sistnämnde Städer, inga Mätare-penningar hädanefter må erläggas för Krono- och LöningS-Spannemål, som till Stad införes, på den grund, att, enligt flere Författningar och Kongl. Resolutioner, det synes hafva varit ett serskildt förhållande med Kronans Spannemal, och mätarepenningar derföre icke fått, åtminstone i flera städer, uppbäras till så högt belopp, sorn för annan Spannemal.
I hvilket afseende kan åberopas Kongl Majus Nådiga Resolution och Bref tilli Comitier:eColi. gium, den 54° Besv. och Ekon.
Eetcinkanden.
5 Maj 7792, som innehåller, att då den «f Magistraten i Carlshamn åberopade Taxa, af d n 19 Juli t 7 £> o, hvilken i anledning af Stadens privilegiers 27 §. efter Stockhahns Stads Ordinantier skall blifvit utfärdad, endast vore att anse såsom enskilda personer föreskrifven, och i Stockholm, ifrån äldre tider tillbaka, allenast 1 -§• runstycke i mätarepenningar för kronans Spannemål blifvit till MätareEmbetet betaldt, intill dess denna afgift år 1787 förökts tills 2 runstycken för hvarje tunna, fann Kongl. Majit Carlshamn ej heller äga rättighet, att fordra högre mätarepenningar för den ifrågavarande, dit ankomna, och Kronan tillhörande, Spannemäh-ppst; äfvensom Kongl. Brefvet den 12 Februari 1746» deruti Kongl.
Majit rörande en af Carlskrona Stad väckt fråga om mätarepenningar af de proviantpersedlar, hvilka med befraktade fartyg, för Amiralitetets behof, blefvo ditsände, i Nåder förklarat, att dermed borde pä lika sätt förhållas, som clet skedde vid Slotts-Magazinet i Stockholm, så att Kronan allenast betalte den andel af Mätare-penningar, som Mät arne till lön njöto, men icke den andel, som Staden anslagen vore, så snart icke Staden skulle i de mål hafva något serskildt Privilegium.
Sluteiigen får Utskottet, till förekommande deraf, att Landtmannen ej allt för mycket må betungas genom afgifter och böter, dem han ofta endast af okunnighet om författningens innehåll, i detta afseende kan komma att vidkännas, tillstyrka, det Riksens Beit», och Ekon.
Betänka/iden. 541 Höglofl.
Ständer ville hos Kongl.'Majit i underdånighet anhålla, att vitén för Säljarens försummelse, att erlägga våg-och raätare-penningar, icke Hiå äga rinn i andra fall, än då genom lagliga bevis kan intygas, att han, om denna skyldighet behörigen erinrad, likväl densamma underlåtit.
Dock öfverlemnar
Utskottet detta allt, jemte några Ledamöters i ämnet afgifna serskildta utlåtande, till Riksens Höglofl.
Transsumt af råks.
Pro■ tocoll, hållet vid Urtima Fåksdagen i Stockholm den i\de Mars 1818. §.
4- '— — — — Herr Herzenhjelrn inlem» nade ett så lydande skrifteligt anförande: ”1 det af Höglofl.
Utskottet afgifna Betänkande, i frågan om upphörande af den så kallade Torg- och'
Renhållningsafgiften, som af en värd Ledamot i Hederv.
Stånd sig förenat, kan jag för min del så mycket’ mindre instämma, sorn jag icke kunnat i gamla författningar finna någon anledning; till denna för få år sedan ålagda afgift, för all till Stockholms Stad Landvägen inkommande, hö, halm, ved, och hränkol, eller att en sådan beskattning grundar sig på några .samma Stad meddelade privilegier; — Väl namnes redan i ett påbud af år 1637 jemte pac - 34* Bcsv. och Wiön.
Utsi'.
Betänl anden. knre-afgift äfven Torg- och Renhållnings-penningar; men der gifves tyde!igen tillkänna, att de skulle erläggas för Lakegods, sorn dén tiden på Torgen, förnämligast Packare.
Torget, besigtigades och ompackades, hvarvid, till snygghetens bibehållande, den anstalt var fogad, att kärl skulle vara tillhands, för att samla och bortföra salt-laken" och till hvilken kostnads bestridande dylika medel borde användas. 1 en sednare Förordning åJsgges mätarepenningar för inkommande Hö, V“d och Kol, mender är uttryckligen nämndt, vid Broar och Hamnar, där Stadens Parmoch Ved-mått finge begagnas.
I Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af År 1812 stadgas, att öfvannämnde mätarepenningar skulle hädanefter utgå under namn af Torg- och Renhållnings afgift, som då undergick en betydelig fyrhörning, och med tillägg af halm, utsträcktes till äfven Landvågen inVommande varor af nämde slag.
I Högh ÖfverStåthållareEmbetetc Kungörelse af år 1815, förordnades tvänne Torg, der donna nya afgift borde erläggas, ehuru der inga sådana matt firmas eller äro behöflig?.
Utom sjelfva afgiften medför detta den olägenheten, att ehuru Landtmannen, sorn inkommer med dylika varor, måtte äga full rättighet, att på det närmaste Torg, han träffar, dem till salu utbjuda, måste han nu ofta i menföre, hvilket ei sällan om vmtren. men alltid fl re veckor forst på våren, inträffar, på stengatan framsläpa sitt lass till Adolph Fredriks eller HöTorget blott för att der afbörda sin afgift.— Besv. och Ekon.
Betänkanden. 343 D.-t tvetydiga J eidet: all inkommande, ger ock anledning att ut träcka innehållet af Författningen utöfver hvad meningen måtte vaja, eli. r bi i ligh ten medgifver} ty det påstås, att afgift : n bör erläggas för sådana varor, som föras frän Ägarens Landtgård för eget behof till dess ■hemvist i Staden, äfven sorn för en pä Landet uppköpt elier beti*gad vara, som direct fores till köparen, och således ej behöfver till salu utbjudas.
I okunnighet om en sådan pretention blef nyligen en Landtman pligtfälid till 5 Bd.
16 sk. för det han trodde sig ej vara underkastad en betungande skyldighet att föra sitt halmlass en fjerdedel mil fram och tillbaka, utan annat ändamål än att få erlägga 2 sk. afgift.
Om detta skulle tyckas ett ämne af mindre värde, så bör den tanken försvinna, o'h saken vinna ett allmännare intresse, om man ihoghommer tvänne omständigheter:
Den varda Ledamoten, som väckt frågan, har ansett detta som en beskattning, constitutionsvidrigt tillkommen, och jag måste säga, mig tyckes, han äger dertill full anledning, då den före år 1813 var okänd, men då först tillkommen, heldst jag förmodar, om Stockholms stad dessförinnan ägt en sådan rättighet, den nog begagnat den, och förut kändt, att, som orden lyda i DrätselCommissionens utlåtande, denna inkomst varit oundgängelig för Stockholms Stads fastställda Stat.
Det andra torde vara af ej mindre vigt.
Då det ej lär kunnamekas, att importen a£ förnödenhetsvaror ifrån Finland är 344 Eew. och Elon.
Betctnkanden. högst skadelig, borde till förminskning deraf ingen uppmuntran åsidosättas, att förmå egna medborgare att af inhemska alster, så snycket sig göra låter, förse Hufvudstaden med sådana varor, sorn den ej kan umbära; men huru detta sker, då genom aådane tryckande band och ofta fiendteliga behandlingar af Folicebetjenter olust ©ch afvoghet mäste uppkomma hos dem, som äga något ött afyttra och dem derifrån afhålla, lärer vara lätt ati inse.
Jag önskar således, att Riksens HöglofL Ständer ville hos Kongl. Maut i underdånighet anhålla, det befrielse från oftanämnde afgift måtte äga rum, likasom innan Dess nådiga förordning af år 1812 utfärdades.’’ Uti detta Herr Herzenhjelins yttrande instämde RiksdagsFulImägtige Gustaf Larsson från Stockholms och Oloj Olsson från Vesterås Län.
Ständers Allmänna Besvärsoch och EkonomiUtskotts
Betänkande, i anledning af gjord hemställan om en Comites inrättande i hvarje Församling, till utdelandet af det Spannemålsunderstöd, som af Kongl. Allmänna Magazins Directionen lemnäs m. m.
Tal Utskottets åtgärd här ifrån Hög loll. Best), och Ekon.
Betankanden. 345 Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt ett Memorial aF Herr Friherre C. M.
CarpeIan, deruti andrages, att, då Kongl.
Maj;t och Riksens Högloft.
Ständer, till förekommande af de. olyckliga följder, som missväxtår. - medföra, beredt för Landtmannen ett medel till mildring medelst Spannemåls-Magazirers anläggande, syntes det, om ändamålet skall bestämdt vinnas, vara af vigt, att Länen efter deras vidd och folkmängd och efter årsgrödäns qvalité och qvantité blefvo hulpne, samt att, om icke alla tillräckeligen skulle med Spannemål kunna undsättas, dä först må komma i åtanka den verkeligt behöfvande åkerbrukaren, den mindre framför den mera förmögne, när de undergått samma missöde.
— Till vinnande af detta ändamål föreslås: 1:0 Det Kongl. Maj-.tsBefallningshafvande i Nåder anbefalldes, att till Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen inkomma med tidiga och detaillerade årliga Berättelser, om tillståndet i Länen, hvilka uppgifter torde insändas inom en viss fastställd tid, kanske inom November månads utgång, då så väl all skörd, som proftröskning af diverse sädesslag bör kunna vara verkställd. 2:0 Att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande låta i god tid pålysa Socknestämmor, som välja Sex redlige och bepröfvad® män af Församlingen, att noga granska hvarje medlems verkeliga behof och förhållanden, samt derefter samvetsgrann! uppgöra och fördela dividenden af den Församlingen tillslagna undsättnings Spannemål. 5:0 Att Ordföranden i 34*5 Besv. och Ekon.
TJtsli Eetänkanclen. dessa Comitéer, sorn torde tillerkännas rösträttighet, och, vid inträffande lika röster, votum decisivum, borde med urval inom Socknens område utses och tillförordnas af Landshöfdingen, hvarjemte det för öfrigt skulle åligga närmast boende behörig Kronobetjent, att dervid, till upplysningars meddelande, tillstädes vara.
Utskottet har förehaft detta mål till pröfning
5 Och hvad först angår det gjorda yrlandet, att Kongl.
Majtts Befallningshafvande böra inom en viss fastställd tid inkomma till Allmänna Magazins-Directionen med tidiga årsberättelser om tillståndet i Länen; så får Utskottet härvid anmärka, att Kongl.
Maj :ts Befallningshafvande redan länge haft ett sådant åliggande sig uppdraget, och då Utskottet ej äger sig bekant, att någon af H errar Landshöfdingar uraktlåtit att med behörig noggrannhet fullgöra denna för Länet magtpåliggande åtgärd, finner Utskottet ej nu någon anledning vara för handen, att tillstyrka bifall till förnyandet af en Ekonomisk anstalt, som redan är vidtagen och grundad på de noggrannaste föreskrifter.
Vidkommande åter den väckta frågan om väljande af en Comité i hvarje Församling, till fördelande af den till'dagna undsättningsSpamnålen, så får Utskottet härvid erinra, att till utrönande af hvarje Orts Spannemåisbehof vanligen så tillgår, att livar och en af Församlingens medlemmar, som åstundan ett sådant understöd, anmäler beloppet deraf vid i detta ändamål utsatt Socknestämma, hvar - Besv. och Ekon.
T\etanhanjen. g/J7 efter Protocollet till Kongl. Majus Befallningshafvande öfversändes, som, efter granskning a.f aila sålunda insända reqvisitioner, häst blir i tillfälle att utröna Länets behof af Spannemål, och sedermera, i enlighet dermed, fördelar tillgångarna Församlingarne imellan, i förhållande till deras gjorda uppgifter.