Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I en tid, då man vill begagna den allmänna opinionens autoritet, namn och insegel, för att släpa oss under liberalismens hemligt despotiska ok, må hvar och en bedja Gud bevara sig ifrån denna opinions både hotelser och tjusande lockelser.
Och jag beder slutligen att offentligen och högtidligen få protestera emot denna gräsliga tyrann, som ovedersägligen dikterat de vigtigaste besluten vid denna riksdag, och som hotar att med sitt jernok tillintetgöra vårt mer än 2,000-åriga samhälles anborna frihet.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomna Mem:r och UtJåt:n, nemligen från Banko-Utskottet:
N:o 17, ang:de afskrifning af åtskilliga vid diskontkontoret upptagne diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; N:o 18, i ani. af väckta motioner om emottagande och invexling i R.
Bank af enskilda bankers sedlar m. m.; Den 10 Mars f, m. 201 N:o 19, i ani. af Riks-Ståndens beslut i fråga om Betänkt N:o 10, med förslag till reglering af Bankens lårie- och kreditivrörelse samt om användande af upplupen bankovinst; Lag-Utskottet: N:o 32, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 11, öfver väckt motion om arfsrätt för efterlefvande maka; N:o 33, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 13, öfver dels K. M:ts Nåd.
St:r om antagande af en författning ang:de arfsrätt för oäkta barn, dels ock enskild motion i samma ämne; Sammansatta Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomiutskottet: N:o 3, i ani. af vackt motion om antagande af ny Kyrkolag; Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 64, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Ulsk:ts Betänk.
N:o 36, ang:de väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars, än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken; N:o 65, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk.
N:o 43, ang:de väckt motion om tilldelande åt ordföranden i kommunalstyrelse af ett exemplar utaf Svensk Författningssamling; samt N:o 66, med förslag till voterings-propos. i ani. af RiksStåndens lättade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Mern.
N:o 46, innefattande förslag till sammanjemkning af RiksStåndens beslut i ani. af Utsk:ts Betänk.
N:o 12, ang:de väckt motion om upphörande af de s. k. prebendepastoraten.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utslcts den 7 dennes bordlagda Utlåt:de N:o 54, i ani. af K. M:ts Nåd.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att detta Utlåfcde skulle företagas till afgörande nästkommande Onsdag den 14 dennes; hvilket bifölls.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Bevilln.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagda Betänkm: N:o 4, ang. stämpelpappersafgilten; 202 Den 10 Mars f. m. N:o 5, ang. kurhusafgiftens utgörande; samt N:o 6, i ani. af väckt motion om nedsättning af dels det enkla brefportot, dels afgiften för sluten rekommendation, m. m.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den 24 sistl.
Februari och den 3 Mars bordlagda Utlåt.
N:o 53, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel. lista punkten.
Frih. af Ugglas, Gustaf: K.
M:t bar i Propos. till R.
St:r föreslagit att aflöningen för Kammar-Colbii kammarförvandter måtte förhöjas till samina belopp, som, enl. K. M:ts Propos., skulle tillfalla Collegii notarier, nemi. 3,000 rdr för de äldre och 2,500 rdr för de yngre.
I afseende å notariernas aflöning, har Stats-Utsk:t tillstyrkt och R.
St:r bifallit den förändring i K.
M:ts Propos., att de äldre notariernes aflöriirigsbelopp skulle bestämmas till 2,800 rdr och de vngres till 2,500 rdr.
Beträffande deremot kammarförvandterne, har Stats-Utsk:t föreslagit den förändring i den K.
Proposm, att samtlige desse tjenstemäns aflöning skulle bestämmas till 2,500 rdr för dem hvar.
Då nu notarierne och kammarförvandterne hittills varit ställda i samma lönegrad, synes mig nödigt att, på samma sätt som iakttagits i afseende å notariernes löner, äfven en skilnad göres mellan äldre och yngre kammarförvandters löner; och då de äldre notariernes löner blifvit förhöjda till 2,800 rdr, böra äfven de äldre kammarförvandternes löner höjas till enahanda belopp.
Stats-Utsk:ts uppgift alt fångvårdsstyrelsens kammarförvandt, enligt beslut vid detta riksmöte, kommer att åtnjuta endast 2,500 rdr, är fullkomligt rigtig, men, utan att vilja förringa vigten af de göromål, som åligga denne tjensteman, torde man kunna påstå, att en kammarförvandt i Kammar-Coll. har en vida mera magtpåliggande tjenstebefattning, Ilvars omfång dessutom alltmera ökas i den mån kamereraren icke hinner att sjelf fullgöra hvad honom egentligen åligger.
Billigheten synes således fordra att kammarförvandterne i Kammar-Coll. tillgodoses med en skälig löneförhöjning, och då, såsom jag förutnämnt, de hittills varit likställda med notarierna, hoppas jag att R. o. Ad. vill fortfarande gifva dem samma ställning, och således anvisa åt de äldre kammarförvandterne en löneförhöjning af 600 rdr, hvilket endast med 600 rdr skulle höja utgifterna under denna hufvudtitel utöfver det belopp, som enligt Utsk:ts tillstyrkanden derå skulle utgå.
203 Jag anhåller derföre att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. å bifall till Utskrts hemställan, med den förändring, att löneförhöjningen för Kammar-Colhii kammarförvandter må utgöra 600 rdr för de två äldre och 300 rdr för de yngre.
Häri instämde Hr Fåhraeus, Olof Immanuel.
För min del anhåller jag vördsamligen att R. o. Ad. täcktes bifalla Utsk:ts hemställan utan förändring.
Dertill är så mycket mera skäl som frågan eljest skulle råka i ett ganska menligt skick, sedan Bondeståndet, enligt hvad ankommet protokollsutdrag utvisar, helt och hållet afslagit ifrågavarande hemställan om löneförhöjning.
Beträffande kammarförvandlernas göromål, upplystes inom Stats-Utsk:t, att dessa blifvit på sednare tider betydligt förökade, sedan nämnde tjenstemän fått sig uppdraget att utreda en del svårare mål; men om man slår upp instruktionen, finner man deraf, att det är endast enklare mål, som skola åt dem uppdragas.
Emedlertid erkänner jag att deras befattning utsträckts öfver instruktionen, men detta torde vara endast ett öfvergående förhållande, och jag tillstyrker derföre bifall till Utsk:ts hemställan.
Så ogerna jag eljest skiljer mig från Frih. Klinckowström, hvars upplysta omdöme jag villigt erkänner, måste jag dock i förevarande fall göra ett undantag, i det jag för R. o. Ad. framdrager några skäl, som synas mig böra åstadkomma ett annat resultat än det, hvartill Utsk:t kommit.
Man har fästat min uppmärksamhet, och jag torde i min ordning få fästa R. o. Ad:ns åtanka derpå, att kammarförvandterne i Kammar-Coll. hafva en så magtpåliggande och ansträngande befattning, att dessa tjenstemän icke kunna egna sig åt andra värf och derigenom förbättra sin ställning.
Frih. af Ugglas har för öfrigt redan erinrat, att man icke på grund af den likhet i benämning, som i detta fall förefinnes mellan tjenstemän i Kammar-Coll. och en tjensteman i Fångvårdsstyrelsen, bör, såsom Utsk:t gjort, grunda ett antagande, att tjenstemännens befattningar skulle vara hvarandra fullt motsvarande.
Skillnaden i berörda afseende är verkligen ganska stor, ty då Fångvårdsstyrelsens kammarförvandt hufvudsakligen har sig uppdraget att granska inkomna förslag, styrelsens hufvudbok m. m. d., skola deremot Kammar-Colhii kammarförvandter, bland annat, företaga utredningar och undersökningar att tjena till ledning lör Colini bedömande af ganska vigtiga och invecklade mål.
Jag tror således, att R. o. Ad. bör åtminstone på det sätt biträda K. M:ts Propos,, att R. o. Ad. antager Frih. af Ugglas’ 204 Den 10 Mars f. m. förslag, hvarutinnan jag alltså nu mig förenar.
Enär jag, som väl ej i Kammar-Coll. tjenstgjort, likväl under åtskilliga år varit tjensteman i det Departements Expedition, som med nämnda Coll. har en trägen beröring, nemligen K.
Civil-Departementet, och jag derunder haft tillfälle att med noggrannhet följa dessa ärender, vågar jag således åberopa någon personlig erfarenhet i ämnet, då jag inför R. o. Ad. nu härom mig yttrar, och har således äfven denna grund till stöd för min vördsamma hemställan.
Jag anhåller att Hr Riddarhus-Sekreteraren ville upplysa, huruvida genom protokollsutdrag underrättelse ingått om de beslut, som af MedStånden blifvit i denna fråga fattade.
I anledn. häraf tillkännagaf undertecknad, att, enligt ankomna protokollsutdrag, Rorgare-Ståndet bifallit Utskits i förevarande punkt gjorda hemställan, hvilken deremot blifvit af RondeStåndet afslagen ; och hade någon underrättelse om PresteStåndets beslut i frågan ännu ej inlupit.
Efter den upplysning, som nu blifvit meddelad, att nemi. ett Stånd afslagit Utskits hemställan och ett annat bifallit densamma, samt då jag på enskild väg erfarit, att det tredje Ståndet bifallit K.
M:ts Propos., vill jag, då det icke lärer vara att förvänta att K.
M:ts Propos. skulle vinna bifall, förena mig i det af Frih. af Ugglas framställda yrkande.
Till alla delar instämmer jag med Frih. af Ugglas och Frih. Cederström.
Hvar och en, som varit i tillfälle att på närmare håll följa göromålen i KammarColl.
, finner att kammarförvandterne der måste hafva helt andra och vida mera magtpåliggande befattningar än motsvarande tjenstemän i andra embetsverk.
Det är visserligen sannt att instruktionen icke ålägger dem så drygt arbete som kamereraren, men icke desto mindre hafva för befrämjandet afärendernas snabba och säkra gång åt kammarförvandterna måst uppdragas utredningen af en mängd vidlyftiga och svåra mål, hvarigenom deras tjenstgöring blifvit förökad.
Det må derlöre vara af billigheten förestafvadt, att de äldre kammarförvandterne tillläggas samma löneförmåner som de äldre notarierne, helst kammarförvandterne redan förut varit likställde med notarierne, och jag anhåller derlöre att R. o. Ad. måtte behjerta förhållandet och bifalla Frih. af Ugglas’ förslag.
Det skäl, Utsk:t anfört, att aflöningen för kammarförvandterna i Kammar-Coll. icke borde bestämmas till högre belopp, än som vid innevide riksmöte beviljats för Fångvårdsstyrelsens kammarförvandt, kan Den 10 Mars f. m. 205 jag för min del icke godkänna.
Jag vill icke nedsätta värdet af sistnämnda tjenstemans befattning, hvilken jag anser fordra både ordning och arbetsförmåga, men den inskränker sig hufvudsakligen till räkenskapsmål, och jag tror man måste medgifva, att KammarCollui kainmarförvandter hafva vida svårare göromål.
Att på grund af en så oriktig jemförelse nedsätta löneförhöjningen för dessa tjenstemän hos Colbm, som nitiskt och allvarligt fullgöra sitt kall, vore icke att handla i öfverensstämmelse med Stateus sannskyldiga intresse.
Den anmärkning, som Frih. Klinckowström framställt derom, att då Kammar-Colkii instruktion icke ålägger kamrnarförvandterna att utreda svårare mål, den befattning dermed, som för närv:de kunde vara dem uppdragen, vore att betrakta såsom ett öfvergångstillstånd, visar endast den ädle Frihms obekantskap med förhållanderna inom Coll.
Det har redan länge sedan visat sig alldeles oundgängligt för ärendenas behöriga gång, att låta kamrnarförvandterna med kamererarne dela handläggningen af äfven de svåraste mål.
Och då Colbii arbete icke minskas, utan snarare årligen ökas, finner man att någon förändring häruti ej är att emotse.
Såsom bevis på arten och beskaffenheten af de ärenden, som af kamrnarförvandterna blifvit handlagda, ber jag exempelvis få nämna följande: ang:de Sala stlfververks räntor; ang:de drängespanmålens utgörande i Färentuna härad; ang:de Westerås Domkyrkas inkomster; ang:de rättmätigheten af intagor och odlingar på Dylta svalvelbruks östra allmänning; ang:de Prostetunna på Goland; ang:de befrielse från tjenstbarheter till Garpenbergs bruk; ang:de skattläggning af rekognitionsskogar.
Uti flera al dessa frågor hafva forsknirigarne i arkiven måst utsträckas ett par århundraden tillbaka, och jag tror, att Stats-Utsk:ts ledamöter skulle häpnat, om de sett hvilka ofantliga luntor handlingarne utgjort.
Af Colini kammarförvandter fordras således ganska betydande insigter i kameralverket, i förening med ett utbildadt omdöme.
De tyckas derföre kunna å sin sida begära att komma i åtnjutande af skälig lön för arbetet, helst deni icke tillåtits att med sina tjenster förena andra be fattningar på rikets stat.
Vid uppgörande åren 1853 och 1856 af underdåniga förslag till ny afloningsstat för embetsverket, ansåg Kammar-Coll. kontorstjenstemännens aflöning böra ställas högre än kanslitjenstemännens.
Denna åsigt, hvilken jag icke skulle delat, om jag den tiden varit ledamot af Coll, gillades ej af K. M:t och R.
St:r, som genom 1858 års reglering åt bemälda tjenstemän gåfvo fullkomlig likställighet i afseende på aflöningen, men jag har ansett mig böra upplysa derom, för att bevisa, luiru stor vigt Coll. fästar vid kontorstjensterna, och huru betänkligt det skulle vara att nu bestämma lönerna för kamrnarförvandterna till lägre belopp än för notarierna.
Jag hoppas att R. o. Ad. inser rättvisan af det utaf Frih. af Ugglas framställda yrkande och till detsamma lemnar bifall. 206
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landm. yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utskits hemställan oförändrad och dels af Frih. af Ugglas m. fl. bifall till samma hemställan med den förändring, att en löneförhöjning af 600 rdr beviljades åt hvardera af de två äldre kammarlörvandterne i K. Kammar-Coll.; framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring, hvartill svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på bifall dertill med den utaf Frih. af Ugglas yrkade förändring, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 3:dje, 4:de och 5:te punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 6:te punkten. mom. a. Hr Edelsvärd, Adolf Wilhelm:
Då jag vid 2:ne före g:de riksdagar väckt motioner i syftning att bereda förbättringar inom byggnadsväsendet, särskildt genom anställandet af Länsarkitekter, hvilka motioner dock icke föranledde till någon R.
Stms åtgärd, är det med särdeles glädje jag sett, att K.
M:t vid denna- riksdag aflåtit Nådig Propos., dels om löneförbättringar åt en del tjenstemän vid K.
Öfver-lntendents-embetet, dels om anställandet af Läns-arkitekter.
Dessa ärenden hafva med hvarandra så mycket sammanhang, att jag anhåller få yttra mig samtidigt om dem båda, för att sedermera afgifva vördsamt yrkande vid hvarje punkt särskildt.
Byggnadsväsendet är, åtminstone i vårt land, att likna vid en planta med djupa rötter, men som dock behöfver vård och skydd.
De djupa rötterna äro de goda materialierna, de medfödda anlagen och händigheten i byggnadsarbeten hos en stor del af landets allmoge.
Vården och skyddet behöfs mot okunnigheten och sjellklokheten, derest plantan skall kunna växa upp och lemna goda materiella och moraliska frukter.
Lämpliga byggnadslagar, af tillräcklig omfattning, saknas, men tidens anda är ej benägen att omgärda byggnadsväsendet med många lagstadganden; det är derföre välbetänkt att främja detsamma genom, så att säga, lefvande lagar.
Detta synes hafva varit K.
M:ts afsigt, då K.
M:t föreslagit tillsättandet af Läns-arkitekter.
Olägenheterna deraf, att sådane tjenstemän hittills icke funnits, hafva varit mycket stora.
Betydande förluster hafva tillskyndats såväl enskilta som kommuner, hvarjemte den moraliska förlusten af ett vanvårdadt byggnadsväsende är synnerligen framstående.
Med afseende å enskiltas byggnadsföretag, synnerligast allmogens, ser man ofta stora och obeqväma tvåvåningshus upp - Den 10 Mars f. m. 207 förås, der ett mindre, t. ex. stenhus eller envånings trähus, uppfördt vida billigare, skulle varit långt tjenligare.
Häraf ett ändamålsiöst förspillande af materialier och arbetskrafter.
Stora förluster uppstå dessutom genom försummandet af nödig brandfrihet och genom det okloka och eldfarliga sammanbyggandet af olikartade hus å landsorterna.
Allt detta är en följd af okunnigheten och af bristen på sakkunnige personer, med hvilka man kan rådföra sig, eller som göra den byggande uppmärksam å hans egna fördelar.
Med afseende å det allmännas byggnadsföretag är förhållandet ofta icke bättre.
Så känner man t. ex. mångfaldiga kyrkobyggnader, hvilka dels blifvit mer eller mindre misslyckade, dels alldeles odugliga.
Af de flera exempel jag härutinnan skulle kunna åberopa, anhåller jag blott få anföra ett enda, nemi. följande:
En ny kyrka skulle byggas efter en från K.
Öfver-Intendentsembetet utgången, af K.
M:t gillad och stadfästad, vacker ritning.
Vid utförandet afvek man på det bedröfligaste från denna ritning,, gjorde byggnaden 6 fot kortare, 3 fot smalare, morarne 1 löt tunnare och kyrkan lägre än enligt ritninaen.
Man blandade lera i murbruket, så att det blef odugligt.
Grundläggningen var så misslyckad, att den ofärdiga byggnaden redan nedsjunkit betydligt i jorden och remnål i flere rigtningar.
Tornet kunde aldrig byggas till full höjd.
Att man använde trä till vissa byggnadsdelar, som bordt vara af sten, och att man totalt vanvårdade, eller rent af utelemnade, de arkitektoniska formerna och detaljerna, faller af sig sjelft — likasom sjelfva byggnaden — ty denna nya ruin måste inom få år nedrifvas, för att ej ramla.
Här saknades alltså från början till slut råd och ledning af sakkunnig person vid utförandet, och framför allt nödig kontroll.
Med flere andra slag af publika byggnader står det stundom ej bättre till än med kyrkobyggnaderna.
De byggnadslagar, som nu finnas, tjena till intet, derest ej en sakkunnig person kontrollerar deras efterlefnad och beifrar brott mot desamma; det är just derföre som Läns-arkitekterna äro så högeligen af behofvet påkallade.
De stadganden i byggnadsväg, som nu gälla till efterlefnad, äro ej många och ej lätta att finna reda uppå.
Jag anhåller få uppläsa några af dem, som jag tror icke äro upphäfde.
Jag skall åtminstone ej uppläsa andra än de, hvilka borde än i dag vara gällande, och jag tror att de också äro det: »Alla kyrkor, hus, broar och flera publika byggnader i städerna och på landet, som antingen för Kronans räkning eller ock af andra allmänna medel byggas, böra icke verkställas, innan ordentligen författade deseiner, så väl som kostnadslörslager blifvit af K.
M:ts Befh:de till K.
M:t i underdånighet insände, att, sedan de genom K.
Mits Ofver-Intendents-embete äro öfversedde, gillade eller omgjorde, af K.
M:t sjelf i nåder approberas och stadfästas.
Hvilket äfven bör iakttagas vid betydliga reparatio - 208 Den 10 Mars f. m. ner, som göra någon ändring uti dessa byggnaders indelning eller utvärtes anseende.
På de orter, der förfarne byggmästare icke äro att tillgå, må vederbörande hafva frihet att direkte vända sig till K.
M:ts Öfver-Intendents-embete om deseiner, sedan alla de omständigheter blifvit nppgifne,. hvarpå sådana deseiner böra sig grunda.
Inga kyrkor, residencehus, rådstufvor, förrådshus, hospitaler, broar eller andra byggnader, som för publika medel uppföras, må hädanefter byggas af träd, utan böra de, efter tillgången på orterne, verkställas af murtegel, marmor, sandsten, tegelsten eller gråsten.
Skulle någon gång omständigheter sig förete, som göra träbyggnad oundviklig, vill K. M:t, uppå underdånig anmälan, sig särskildt i nåder utlåta, huruvida ändring eller inskränkning uti denna allmänna författning må kunna beviljas.
Vid kyrkors inredning med altare, predikstolar, orgelverk och andra hufvudsakliga prydnader, hvartill ofta betydliga penningesummor i brist af kunskap illa användas, bör hädanefter iakttagas, att inga sådana kyrkoprvdnader förfärdigas, innan deseinerne blifvit hos K.
M:t i underdånighet företedde, att på sätt, som förut om byggnader stadgadt är, af Öfver-Intendentsembetet öfverses, och sedermera med K.
M:ts egen nådiga approbation till verkställighet befordras.» Härefter följa en del föreskrifter om ritningar m. m., som K.
Öfver-lntendents-embetet är ålagdt att äfven åt enskilte kommuner och personer kostnadsfritt upprätta, men, förbigående dessa, ber jag att få uppläsa K.
Brefvet af den 3 Oktober 1805, så lydande: »Så fort tid och omständigheter medgifva, böra alla begrafningar i kyrkor, så väl i städerna som på landet, och å kyrkogårdar uti städer och byar, upphöra, och i det stället kyrkogårdar utom städerna och aflägsna från byar anläggas.
Och skall den nya begrafningsplatsen förses med anständig stängsel och sådana tecken, som utmärka platsens ändamål, samt träd deromkring planteras; börandes, innan arbetet företages, ritning deröfver till Iv. M:ts Beflude insändas.» K. Cirkuläret af 18 Maj 1849 förordnar ytterligare, rörande sagde ritningar: »att pröfning och fastställelse af sådane ritningar hädanefter skola tillhöra K.
M:ts vederbörande Befhale jemte Biskopen i det Stift, inom hvilket ny begrafningsplats anlägges.» Hafva t. ex. dessa föreskrifter blifvit allestädes följda?
Det heter vidare i författningarne: »Då kyrka skall nybyggas eller altartafla, predikstol eller orgelverk och. andra hufvudsakliga prydnader, som förändra utvärtes anseendet, skola uppföras, bör ritning upprättas, så väl öfver gamla utseendet som nya inredningar, och dermed förfaras, på sätt K.
Förordn. den 31 Juli 1776 föreskrifver.» K. Brefvet af 29 December 1827 lyder sålunda: »Af förekomna anledningar har K. M:t anbefallt
Öfverlntendents-embetet att låta de ritningar till allmänna byggnader, som Den 10 Mars f. m. 209 som af samma embete föreslås, åtföljas af behöriga kostnadsförslag, så att de med byggnaden förenade utgifter deraf må kunna ses och bedömas, äfvensom, i enahanda afseende, kostnadsförslagen böra granskas till sådana ritningar, hvilka från vederbörande insändas och utan förändring af Ofver-lntendents-embetet till K.
Mits nådiga fastställelse anmälas.»
Vid betraktande af de stadganden, jag nu haft äran uppläsa, inses lätt det stora behofvet af kontrollerande arkitekter i landsorterna, derest ej embetsverk skola i betydlig mån sysselsättas utan ringaste gagn, och derest ej Konungens höga namn under ritningarnes fastställelse skall gälla för intet.
Vidare gifva förutnämnda stadganden en öfverblick öfver en del af de trägna och ansvarsfulla göromål, som åligga K.
Ofver-lntendents-embetet.
Jag tillåter mig anföra en K.
Kungörelse af så färsk datum som den 22 Mars 1861, deri, bland annat, föreskrifves: »att Väre Befhide hädanefter skola ega att, efter vederbörandes hörande, pröfva och, så vidt med lag och laga stadgar är förenligt, fastställa förslag tili byggnads- och brandordningar.»
Hvem kan neka 'att det, med afseende å sistnämnda föreskrift, vore nyttigt, ja behöfligt, för vederbörande i orterna, att ega byggnadskunnige personer till sin disposition.
Slutligen lyder K.
Brefvet af den 21 Februari 1781 som följer: »Vid alla nybyggnader af kyrkor bör öfver stora dörren inristas årtalet, och under hvilken Konungs regering kyrkan antingen blifvit ånyo uppbygd eller utvidgad.»
Jag hemställer vördsamt till Högh R. o. Ad., om det passar sig att anbringa dylik monumental inskription å t. ex. en sådan kyrkobyggnad som den nyssbeskrifna, eller andra likartade, om ock med någon längre varaktighet?
Jag tror mig genom det nu anförda hafva ådagalagt behofvet af den i K.
Proposin föreslagna Läns-arkitekts-institulionen.
Den nu till afgörande föreliggande punkten rörer dock beviljandet af de i samma K.
Propos. föreslagne löneförbättringarne till en del tjenstemän vid K.
Då jag i hvarje fall finnér sagde löneförbättringar högst befogade, måste jag så mycket mera dertill yrka bifall, som jag hoppas och förutser, att Läns-arkitekter snart nog måste tillsättas, om ej landets byggnadsväsende skall komma att stå allt för långt efter andra konst- och näringsgrenar.
Den ständigt stigande och, för så vidt den utan Läns-arkitekter kan vara det, gagnande verksamheten inom K.
Ofver-lntendents-embetet skall, efter tillsättandet af Läns-arkitekter, och till landets verkliga fördel, ännu mera öka samma embetes ansvarsfulla och redan synnerligen trägna göromål, hvilket bör nogsamt beaktas.
Jag anhåller vördsamt att HÖgl. R. o. Ad. i denna punkt måtte godkänna K. M:s Nåd.
I afseende å de af den siste värde talaren citerade äldre och nyare författningar, vill jag H. III.