Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den extra är ett af - Den iS Maj f. m. steg, snarare stridande mot, än afvikande från vår samhällsförfattning.
Till dea extra-statsregler:n bör icke höra annat, än tillfälliga anslag för byggnader, inköp af materialier m. m. d. Hr Hjerta, Lars:
Jag skall icke upplaga It. o. Ad:s tid med någon öfverflödig discussion.
Jag anhåller blott få yttra, att jag, för min del, önskade bifall till StatsUtsk:sbetänk.
, så mycket mera, som Ståndets omröstning i denna punkt kommer alt utvisa ett förtroende-votum för den bestående Regeringen, hvilket votum jag ej tror tiden ännu vara inne att afgifva, förrän Ståndet vet huru denna Regering ser ut.
Den siste värde talarens anförande har gifvit mig anledn. att begära ordet.
Han tillstyrker bifall för den af Utsk. föreslagna nedsättningen till 5o,ooo r:dr af anslaget för extra-utgifter.
Olli den värde ledamoten går till sin egen cassabok och tillser huru mycket extra-utgifter han der balancerar för den ringa rörelse han har i jemförelse med statsverkets förvaltning, så får han tillfälle altbedömma, huru orättvis han varit i sin framställning.
Jag tillstyrker uppförande på stat af 100,000 r:dr. Frih.
Jag erkänner visserligen, att 5o,ooo r:dr uti expenser icke är mycket fölen hel stats behof; inen när dessa 5o,ooo läggas till omkring 15o,ooo årligen calculerade besparingar på hufvudtillarna, när dertill laggas 4^,000 r:dr för oförutsedda utgifter pä tredje hufvudtiteln och ytterligare 28,000 r:dr, uppkommande genom den s. k. rotefrihetsafgiften , hvilket är att anse som ett extra-anslag, då det icke motsvaras af någon bestämd utgift; så uppkommer på det hela en tillgång af närmare 3oo 000 r:dr, och vid betraktande häraf visar sig anslaget för mig icke så ringa, som jag eljest skulle hafva ansett detsamma.
Det har väl för öfrigt icke undfallit R. o. Ad.
, att denna nedsättning af extra-utgiftsanslaget icke inverkar på de öfriga statsbestyren; ty den har endast inflytande på ca* bineltscassan och är obetydligt större, än att den motsvarar den summa af 4å>°oo r:dr, som af detta anslag hittills varit anvisad cabinettscassan.
Det vore således önskligt, att de värde talare, som yrkat ett förhöjdt anslag, satte Utsk. i tillfälle alt fullständigare bedomina cabinettscassans behof.
Det enda vi veta uti StatsTJlsk., är, alt denna cassa baft att använda omkring iäo,ooo r;dr årligen för expenser , samt alt dessa expenser haft vissa rubriker; men vi hafva icke någon säker vägledning alt bedomina, huru mycket sorn utgått eller som anses böra utgå till hvardera af dessa utgiftstitlar.
En framställning har i detta afseende blifvit gjord ifrån StatsIltsk.
, men något bestämdt svar derpå har icke blifvit leinnadt; och innan SlatsUtsk. kommer uti tillfälle att något 684 D c ii j 5 M a j f. m klarare genomskåda denna omständighet, tror jag icke Utsk. äga giiltiga skäl. eller anledn. att kunna lillst) i ka de anslag, som här blifvit uti stat uppförda.
Då man måste antaga , att detta anslag, likasom alla de andra, alser nationens verkliga behof; så tror jag icke, att man handlar rätt, när man tager till bestämmelsegrund derför slutsatser om tänkesätten hos de personer, som bilda Regeringen ; men äfven om man skulle antaga en sådan i min tanke orimlig sats, af hvilken skulle följa, att nationen skulle få sitta emellan hvarje gång som Ministeren icke behagade pluraliteten inom Representationen, så kan jag icke (inna, att man är mera berättigad till misstroende, än till förtroende för en Regering, sorn man icke känner.
Jag anhåller om återremiss af detta betänkande.
En värd talare, Frih.
Cederström, har gjort mig den äran att hemställa till min egeu erfarenhet, hvilken proportion de extra-utgifterna uti min lilla rörelse hafva mot de ordinarie; jag får äran besvara den värde talarens fråga med åberopande deraf, att det inträffar med mig, såsom troligen äfven med många andra, att om extra-utgifterna upptaga en stor proportion af mina utgifter, så kommer det deraf, att jag i detta afseende har mera förtroende till min egen styrelse än lill andras.
Jag vill vid hvad som blifvit yltradt 0111 förtroende till den ena eller andra Ministeren endast anmärka, alt sådana yttranden äro stridande mot vårt. regeringssätt.
Så länge 1720 års Reg.F. icke är åter införd och med detsamma ett afgörande Råd; så är det Konungen allena som styrer.
Alla yttranden, som åsyfta, att
Han skulle af sina rådgifvare kunna i någon mån tvingas uti sina regeringsåtgärder, äro grundlagsvidriga.
N:o 59 blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Föredrogs ånyo och bifölls StalsUtsk:s den i5 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt.
N:o 6’o, i anledn. af Prosten Sylvans motion, om anslag af statsmedlen till en vid Stora Råby i Skåne inrättad räddningsanstalt för vilseförda och moraliskt vårdslösade barn.
Det nu af Ståndet fattade beslut föranleder mig att vördsamt göra en ny motion.
Det händer troligen inrättn:n vid Råby detsamma, som förmodligen kommer att hända Prins Carls inrättn. för vilseförda barn i hufvudstaden, nemi. att föräldrarna vägra barnens öfverlemnade åt inrättningen.
Skälet till en sådan Deti i5 Muj f. m.
G85 vägran i hufvudstaden är, att de förderfvade föräldrarne vinna mera på att låta barnen tigga, kanske äfven stjäla oell bära hein hvad de på dagen förvärfva, än att låta barnen intagas uti denna inrättning.
Jag uppgifver detta på grund af den erfarenhet, jag sjelf haft i förening ined en aktningsvärd kyrkoherde här uti hufvudstaden, i hänseende till en tiggaregosse, hvilken genom kyrkoherdens försorg intogs uti en fattigskola, men af modren ulpräktieerades derifrån.
Skälet var, att den vattusiglige gossen kunde, särdeles genom sitt ohyggliga utseende, på dagen insamla mera matvaror, än han kunde förtära, och flera slantar än han spelade bort på kronvägg.
Sålunda återförde han öfverskottet med sig hem till modren.
Om föräldrarne sålunda ej vilja lemna barnen ifrån sig, så inser jag ej huru inrättningen skulle kunna bemäktiga sig dem.
Följden blefve troligen den, att de barn, som bäst behöfde omvårdnad, eller de, som hade förderfvade föräldrar, ej kommo i åtnjutande deraf.
Jag vill således, till förekommande deraf, göra en motion, som kunde underställas Lag- och Ekon.Utsktn eller det sednare allena, hvilket Ståndet lämpligast finner.
Den skulle lyda som följer.
Hr von Hartmansdorff uppläste derefter följande:
Barn, som beträdes med bettlande eller sysslolöst kringstrykande, och för hvilket erforderlig sedlig omvårdnad ej kari hos dess målsmän påräknas, må, antingen det blifvit för vanart strafFadt eller icke, kunna, uppå kyrkorådets anmälan, al fattigvården skiljas från sin målsman och till uppfostran insättas hos andra eller i dertill tjenlig anstalt.
Fattigvårdens beslut i sådana rnål verkställes ulan binder af besvär, med hvilka förhålles såsom i fråga om stadernas fattigvård.
Då jag har mig bekant, att ett betänk., ang:de folkskolorna, är under handläggning uti Ekon.Utsk., der den grundsats blifvit antagen, att, när föräldrarne lill den grad försumma och vanvårda sina barn, att de icke mera böra anses såsom föräldrar, tvångsåtgärder för barnens uppfostran få vidtagas, och hvilket sålunda öfverensstämmer med hvad i den förut i ämnet gjorda motionen blifvit framstäldt; så tror jag, att den af Hr von Hartmansdorff nu väckta motion kan lämpligen komma under gemensam handläggning med dylika frågor i Ekon.- Utsk., Hvilka dit förut blifvit remitterade.
Cederström, Jacob: Jag anhåller, att den af Hr von Hartmansdorff väckta motion och det af Hr Ribbing i anledn. deraf afgifna yttrande måtte få hvila på bordet till nästa plenum.
Ånyo föredrogs StalsUtsk:s den 25 och 2g April på G8G Don i5 Maj f. m. bordet lagda utlåt.
N:o 6 r, nng:de reglertn af utgifterna under riksslatens q:de liufvudtitel. R. o. Ad. ansåg detta utlåt, böra punktvis d isen teras.
I anledn. af nedannämnda punkter blefvo yttranden afgifria. i: s t a punkten.
Hr von Hartmansdorff Augt Förr än man kommit lill förevar, punkt, angrde skiften oell afvittringar, omtalas sid.
3 Tabell-coinmissionen.
Jag vill i afseende på densamma åberopa livad jag förut yttrat i afseende på detta verk, oell att sålunda hvad som för tabellverket af mig och flera talare blifvit yrkadt måtte komma detsamma till godo vid anslagets uppförande på den ena eller andra lnifvudliteln.
Innan man uti Utsk:s betänk. kommer till framställningen af de speciella punkterna, liar TJtsk. framställt några förslag, uppå hvilka jag anhåller få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet.
Utsk. har nemi.
"ansett sig böra tillstyrka R.
St. att besluta, det lån af de å denna liufvudtitel anslagna medel icke må hädanefter ineddelas.
” Detta Utsk:s tillstyrkande står i fullkomlig strid med livad R.
St. redan vid 1809 års riksdag beslutat, der de uti moliverna för g:de hufvudtitelns användande expressis verbis icke föreskrefvo, att medlen borde utlånas, men yttrade, ali om dessa medel ändamålsenligt användes, skulle det obetydliga anslaget i framtiden blifva tillräckligt, derunder annat icke rimligen kan förstås, än alt de i låneväg skulle disponeras så, att capitalen, återkomna till Statens disposition, småningom skulle bilda en fond, tillräcklig för understöd åt näringarna i allt högre utveckling.
När sedan R.
St. vid 1810 års riksdag i Örebro, några månader sednare än den förra riksdagen var afsfutad, funno, att den obetydliga summan år 1809 under gäle hufvndtiteln blifvit använd såsom gåfva, så gjordes dervid amnärkn. och yrkades, att R.
St. borde såsom villkor för anslagets fortfarande begära, alt medlen borde i låneväg mot lag eller utan ränta disponeras, dock så att eapitalet alltid livart 1 olde år vore åter till Staten inbetaldt; men R.
St. beslöto då, att som icke 1809 års Ständer vid denna liufvudtitel, grundad på besparingar i statsutgifterna, fästat det villkor, att K. ÅL borde dem utlåna, så fick det dervid bero, hvilket förhållande alltsedan har fortfarit.
Likväl liar under sednare riksdagar, på derom gjord anmärkn , beräkning blifvit uppgjord, att dessa tillgångar, annorlunda använda, skulle nu hafva beredt statsverket tillfälle att till näringarna årligen disponera 700,000 r:dr och i en jemnt stigande progression följande år, i stället för denna nu till 200,000 r:dr förhöjda titel, oell hvarigenom näringarnas förkofran således mycket kraftigare kunnat befrämjas.
Det förundrar mig derföre D c ii i5 M it j f. m. högligen att finna, det StatsUtsk., med förbiseende af allt detta, nu tillstyrkt R. St., alt icke
Ian af de under denna lmfvudtitel anslagna medel Iiädanefter må meddelas.
Utsk. liir viii finna, alt den inrätt», eller det jordbruksföretag-, som icke kan finna tillräckligt understöd genom att fa låna ulan eller mot en i möjligaste måtto nedsatt ränta, men med återbetalningsskyldighet inom 10 år, är en inrättning eller ett företag, som icke bör understödjas.
Deremot, om sådana företag, som kunna bära sig väl genom ett sådant understöd, kunna erhålla detsamma, så måste detta vara nyttigt för samhället, och detta kan ske, om icke tillgångarna förskingras genom deras användande till understöd åt inrältn:r, som icke kunna komma att motsvara ändamålet med deras inrättande.
Jag kan icke annat än på det högsta afstyrka den af Utsk. gjorda framställningen i ämnet oell begär återremiss på betänk., på det alt det måtte af R.
M. anmälas, att de å denna lmfvudtitel anslagna medel icke må annorlunda än uti låneväg användas.
— Iafseende på medlens fördelning under de 11 särskilda punkterna, har jag intet annat att anmärka, än alt dessa anslag, såsom tillfälliga, bort å 8:de lmfvudtiteln uppföras, och g:de hufvudtiteln lemnäs fri från bestämda dispositioner, och att i allt fall dessa dispositioner icke måtte med bestämda siffror uppgöras, utan få bero på tillfälliga omständigheter, som af K.
M. särskildt pröfvas. 5:te punkten.
Hr Edelsvärd, Fredr. Wilh.:
Jag anhåller alt få göra mina anmärkntr vid denna punkt i den ordning, hvartill StatsUtskrs betänk, föranleder.
Jag börjar således med Degebergs landlbruks-inslitut.
Detta institut har sedan sista riksdag af statsanslag åtnjutit ett årligt understöd af 5,o m r:dr.
Vid denna riksdag har en enskild motion blifvit väckt om detta anslags förökande till io,65o r:dr b:co, men i sammanhang med det sålunda begärda tillökade anslaget har Hr Nonnen, med förordande af motionären, begärt ett räntefiilt lån af (0,000 r:dr.
Utsk. har tillstyrkt, att ett anslag af 10,000 r:dr årligen må för institutet bifallas, men deremot afslagit det räntefria lånet.
Då detta räntefria lån afser byggnadernas ökande i och för inrättningen och läroverkets utvidgning, så föreställer jag mig, att dessa anslag äro till den grad beroende af hvarandra, att det åsvfiade ändamålet går förloradt — om icke båda fordringarna bifallas; ty skall inrättningen utvidgas, kan detta icke ske utan tillökning i byggnader, och skall åter den erforderliga byggnads-summan af 10,000 r:dr tagas af det årliga anslaget, så blir Hr Nonnen naturligtvis urståndsatt alt uppfylla den honom ålagda förbindelsen att underhålla 3 elever och 24 rättarelärlingar, helst dessutom 61 o r:dr äro af det äskade årliga anslaget afprutade, och ytterligare kost - 688 Den i5 Maj f. ra. naden för en elev tillagd.
StatsUlsk. har ansett, att
Degeberg skulle vara som central-institut det allmänna till en synnerlig nytta.
Huru dermed förhåller sig lemuar jag derhän.
Mig synes dock, sorn Degeberg iner vore att anse som en experimeutalskola än som ett lärdomsverk.
Jag skulle dessutom tro, att
Degeberg, med sin inskränkta ägovidd och i anseende till sin local, till ett större central-institut är mindre passande.
1*7)1' öfrigt 0111 man skall fasta sig vid de 1 eservalioner, som af Utsk:s samtliga ledamöter af BondeSt. liro gjorda mot CJtskls beslut i denna punkt, så skulle
Degeberg icke vara mycket förtjent af R.
Jag vill dock ej tro, alt dessa reservationer öro grundade på verkliga förhållandet, utan tror snarare, att dessa grunda sig på en hos allmogen rådande fördom mot allt nytt i landtbruksväg.
I sådant fall synes mig behofvet af så mångå flera landtbruks-ir.stituts organiserande påkalladt, just för att genom exempel och undervisning motverka en sådan fördom.
Med anledn. häraf, anser jag, att Degeberg antingen hör få det ytterligare begärda lånet 10,000 r:dr mot det villkor StatsUtsk. finner för godt föreslå, eller också icke större anslag än hittills, med skyldighet att underhålla inrätln:n i samma scala som hittills.
Jag vill för öfrigt icke frånkänna Hr Nonnen all den erkänsla, som nationen är honom skyldig, emedan han var den förste, som införde hos oss en praktisk undervisningsanstalt för landtmanna-näringen.
Ytterligare har hos R. o. Ad. af Frih. von Kranieren motion blifvit väckt om inrättande af ett cenlral-landlbruksinstitut vid Ulltuna. K.
M. har äfven derom lill R.
St. aflåtit en nåd. proposition.
StatsUtsk., 'sorn icke kunnat förbise att, för införande af nödiga förbättringar uti Sveriges landthushållning, landtbruks-instituts inrättande inom flera orter af landet skulle kunna anses nyttigt,” har dock icke handlat efter denna riktiga princip.
StatsUtsk. har afslagit den af Frih. von Kramer gjorda motion, hufvudsakligen på den grund, att man svårligen kunde finna någon tjenlig föreståndare för institutet.
Jag tror att delta icke är svårt.
Jag föreställer mig, att en föreståndare för ett landlbruks-institut icke behöfver vara någon egentlig veltenskapsrnan, deremot mera en man med ordningssinne, sorn kan vårda inrättn:ns alla ekonomiska delar, deruti biträdd af vederbör, lärare; och en sådan person tror jag icke vore svår att (inna.
Hvad angår anskaffandet af lärare, som kunna undervisa uti det theoretiska och praktiska af jordbruket, så förmodar jag, att sådana kunna erhållas från Degeberg — eljest vore denna inrättning, efter en tillvarelse af Öfver ett decennium, föga värdt af någon uppmuntran — och lärare uti de veltenskapliga ämnena kunna säkerligen et hållas från det närbelägna universitetet.
För öfrigt får jag fästa uppmärk - Den i5
Maj f. m. 6 8<j märksamheten derpå , alt här icke är fråga om någon contant uppoffring, om Frih. von Krasmers motion bifalles.
Ytterligare har Utsk. sagt, att beredandet af medel för inrättande af landtbruks-institut borde öfverlemnas åt den enskilda omtänkan.
Jag tror, att hvarken academicr, gymnasier eller dylika publika läroverk af enskilda blifvit grundlagda, och att således äfven lindervisnings-anstalter uti landtmannayrket borde lemnäs på Statens bekostnad, på det att landtmannen i delta afseende ej må vara mera vanlottad än Statens öfriga medlemmar.
Hvad åter angår det af Hr von Rosen begärda anslag till inrättande af ett landtbruks-institut vid Orup i Skåne , synes mig beviljandet deraf vara mycket billigt, äfven af det skäl, att delta institut redan på enskild bekostnad har en grundfond af 20,000 r:dr b:co, emedan en landtegendom för denna summa till detta ändamål är inköpt.
Jag får således tillstyrka,, att de af Hr von Rosen begärda 3ooo r:dr mätte beviljas.
Ehuru jag visserligen icke vill bestrida , att StatsUtsk. med mycken beredvillighet omfattat delta vigtiga ämne, vill jag dock fästa Ulskts och Ståndets uppmärksamhet derpå , att det tålt mera; ty landtmanna-näringen är den, som hufvudsakligen bär tyngden af de behof Staten klöfver.
JDct är således billigt, att denna näring erhåller nödig uppmuntran och derigenom äfven förmågan att draga denna tunga.
— Jag anhåller om återremiss af Utsk:s betänk.
, och förenar mig uti den reservation, som Hr Biskop Hedre'n mot nu ifrågavar. punkt afgifvit.
Hr af Sille'n, Georg Axel, uppläste följande: l följd dels af K.
M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, dels ock af 2:ne motionärers framställningar, har H.
StatsUtsk. föreslagit icke allenast bibehållande af det vid sisth riksdag.beviljade anslag af 5ooo r:dr b:co .årligen till Hr Nonnens s. k. jordbruks-institut på Degeberg , utan äfven derutöfver en årlig tillökning till lika belopp, så alt på 5 års tid skulle för berörde inrättning, utom redan, som mig synes, af Statens medel bortskänkta 27,000 r:dr, ytterligare bortkastas 5o,ooo r:dr b:co.
Då hos H. R. o. Ad. förevar och till StatsUtsk. remitterades Frih. von Krasmers motion, om anslående af Ulltuna kungsgård till ett central-institut för jordbruksskolor, tog jag mig friheten att uti skriftligt anförande söka ådagalägga umbärligheten, ieke allenast af en sådan inrättn., utan äfven af jordbruks-instilutet vid Degeberg samt dylika inrättntr i allmänhet, och att följaktligen statsverket icke borde betungas med någon utgift i slikt afseende.
Utsk, har afstyrkt bifall till så väl Frih. von Kraemers nyssnämnda motion, som äfven de öfriga hos R. o. Ad. vuekö 11.
Ö7 D c 11 15 M a j f. jn.
I.i om anslag för åtskilliga jordbruks-institut inom vissa Ian.
Men Utsk. liar, som ofvan år nåmndt, föreslagit en årlig utgift af 10,000 r:dr b:co till institutet på Degeberg.
Sedan Utsk. anfört innehållet af K.
M:s nåd. propos. i ämnet oell af de motioner, som rörtde anslaget för Degeberg blifvit väckta samt af IIr Nonnens förslag till utgifterna, uppgående till io,65o r:dr årligen, anför Utsk. följande:
"Vid öfvervägande häraf, bar Utsk., då erfarenheten visat, ’ att det vid Degeberg inrättade landtbruks-institutet , under "dess skicklige och nitiske föreståndares ledning, varit af en ' obestridlig nytta för det allmänna, såsom en central-inrättn., "hvarifrån utgått praktiskt bildade landtman, af hvilkas verksamhet betydliga fördelar, medelst förbättringar i landtbruket, äro att emotse, och då del således är af högsta vigt, "alt denna inrättn. herodes tillfälle lill en utvidgad vei k”ningskrets, trott sig böra, i enlighet med hvad K. M. i nåd.
"föreslagit och af ofvanbemälda motionärer blifvit äskadt, "tillstyrka en af beliofvet påkallad tillökning uti det vid si"sta riksdag för detta institut beviljade anslag ; hvarvid lik— "väl, då Utsk. dels trott sig finna , att Ur Nonnens förslagsvis upprättade stat för institutet, särdeles i hvad angår aflöning och kosthållning för de särskilda kilarne, torde, äf"ven om, på sätt Utsk. här nedan föreslagit , fri-elevernes "antal ökas till 3, kunna något nedsättas, dels under åberopande af hvad Utsk. i afseende på dispositionen i allmänhet af de å denna hufvudtitel uppförda anslag här ofvan "anfort, icke finner lämpligt att tillstyrka det för byggna"ders utvidgande vid Degeberg ifrågasatta låneunderstöd; men "Hr Nonnen, utan att kunna göra anspråk på de vid hans "egendom föreslagna nybyggnaders uppförande på Statens "bekostnad , deremot synes böra tilldelas cn lämplig ersättning, för det lian, i och för landtbruks-institutets behof, "anskaffar och underhåller byggnader, som eljest för egen1 domen icke erfordrades, Utsk. anser det ifrågasatta anslaget "böra skäligen bestämmas till 10,000 r:dr b:co, deruti inbc"gripna de redan vid sista riksdag beviljade 5ooo r:dr, hvarigenom icke allenast den af Hr Nonnen föreslagna plan för "institutets verksamhet skulle kunna i sin helhet följas, utan ■"äfven tillgång beredas till ersättning för nyssomförmäldä "byggnaders anskaffande och underhåll; och får Utsk., på "dessa grunder, tillstyrka R.
St., att, jemte berörde förut "beviljade 5ooo r:dr, ett ytterligare anslag till lika belopp "må för landtbruks-institutet vid Degeberg på denna litel "uppföras, att intill nästa riksdag utgå , mot villkor att vid "institutet kostnadsfritt lemnäs undervisning och uppehälle "åt 3:ne elever och 24 rättarelärlingar, hvaraf företrädesvis "en från hvarje af Rikets län, och att , om det skulle visa "sig, att institutet icke vidare uppfyller sitt ändamål, eller "föreståndaren underlåter att fullgöra de honom föreskrifna "villkor, K.
M. må äga att, efter förut skedd pröfning, Den 15 Maj f. m, ”Statens vägnar, uppsäga understödet, med den påföljd, att "institutet 6 månader derefter anses upphört och ej vidare ”vara berättigad! uppbära något af de anslagna medlen.”
Häraf inhemtas, att hufvudsakliga skälet, hvarpå Utsk. tillstyrkt anslaget, är det, att erfarenheten visat, att institutet varit af en obestridlig nytta för det allmänna, såsom en central-inrättn., hvarifrån utgått praktiskt bildade landtman.
Men huru jäfvas ieke detta skäl af reservanlernes uti Utsk. yttrande, då beslutet genom votering fattades.
Riksdagsfullmtn Strindlund från VesterNorrland säger: ”Jag anser, ”att
Degebergs inrätta, icke ännu ådagalagt den nytta och ”de fördelar, som erfordras för att ytterligare bevilja det ”begärda anslaget; dessutom anser jag, alt om de fördelar, ”sorn förespeglas lill jordbrukets upphjelpande genom detta ”institut, skulle inplantas, i stället att såsom hittills bruka ”Svenska jorden, så skulle snart nog de Svenska åkerfälten ”likna Degebergs och bära en half gröda, då både ”Kronan och presterskapet snart nog skulle finna sig lidan”de, och om de halfupplyste rältarne från Degeberg inym”pades på bondhemman, skulle det Svenska BondeStåndet visserligen icke komma att vinna i bestånd, fastän väl desse ”bönder kunde se bättre ut i ett eller 2 år, ehuru de derefter blefve säkerligen skiljde från sina bostäder genom tillämpningen af sina kunskaper, och sedermera vore en plå”ga för sig sjelfva och onyttiga för samhället;” och Appelqvist från Blekinge Ian har yttrat: ”Mot H.
StatsUtsk:s be"slut, rör:de ytterligare anslag af 5ooo r:dr till jordbruks”instilutet på Degeberg, reserverar jag mig och tror det icke "vara rättsenligt att vid innevar. riksdag fördubbla det an”slag, Hr Nonnen nu innehar till nämnda institut, förrän R.
"St. blifvit fullkomligen öfvertygade derom, att denna inrättn. ”visat sina välgörande verkningar.
De ledamöter, som sträf”vat för detta dubbla anslag, hafva ej kunnat motsagt eller "vederlagt de talare, som upplyst, att Hr Nonnen på detta ”institut ej haft under dessa fern åren half skörd emot an”dra derintill varande vanliga jordbrukare.
Således synes ”det icke vara mycket recommenderande att fördubbla anklagen lill fortfarande misslyckade försök , synnerligen som ”man vet, att Hr Nonnen, utom Ständernes sist beviljade anslag, af allmänna medel erhållit 1000 r:dr b:co årligen, under ”åren [838 och 1839.
Således lära Hr Nonnens förtjenster ”i dessa delar med nämnda summor vara fullkomligen godt-' ”gjorda.”
Med dessa reservanter hafva sig förenat 4 ledamöter i Utsk. af BondeSt.