Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hela jordvidden för båda hemmanen uppgår lill 168 tunni. 30 kappl., och då utgiftssumman 740: 5.
5. drages ifrån inkomstsumman 1,337:32., så visar sig ett öfverskott af 597: 26.
7. hvaraf de 30 personer som tillhöra hemmanen skola hemta såväl sina lefnads- som beklädnadsbehof och hvarvid belöper 19: 27. på person om året.
Beräkning öfver Kronoskatte hemmanet eli mantal Söder Eneby i Sorunda Socken; inkomster och onera för ar 1846.
Ba n c o.
Ordinarie ränta Kronotionde Mantalspenningar för 11 personer Bevillning efter 1 Art. . . . , .
För Egendom efter 2 Art.
(Tax. vär- de 3,200) Båtsmansrotering med byggnadsunder- håll Kurhus-afgift 134: 43. 2. 8: 16.— 2: 36.— 1: 42. — 6: 19. 3. 15: — 33.— 169 45 5 Folkskole-afgift för mantalsskrifne per- soner Fittja hållskjuts-afgift Väghållnings-afgift för Pihl krogsvägen Snöplognings-afgift å nämnde väg Debetsedeln 1: 42.— 8: 42. 8. 7: 1:20.— — 8: — 19 16 8 Kyrkoherde lön Comministern Klockare och Skolläraretjensten . . Kyrkovaktaren 18: 4: 3: 24. — 1: 26 24 Fattigvård och Barnmorska . .
Fjerdingsmans lön lläradsljenarns d:o Brandstods-afgift och Bofdjurs-premier Hiksdagsmans arfvode omkring . . 6: 32. — 2: 32. — 1: 24. — 1: 16. — 12 12 Transport 228 •> 1 J) p 11 3(1 November f. m.
U3 Banco.
Transport 228 2 1 Byggnadsvirke till årliga reparationer, jern och spik till hästskoroch redskap 30:
Byggnad och underhållskostnad för kyr- ka, kyrkoherdeboställe, fattigstuga, sockenstuga, skolehus, Tings- och . arresthus, bro- och vägbyggnad inom socken 6: 36 — Utsäde 2 t:r hvete ii 10 r:dr . . . 20: „ 8 „ råg å 8: 64: „ 2 „ korn å 6: 32 13: 16.— „ 2 „ hafra å 3: 6: „ J „ ärter å 10: 5: 10 „ potates å 2: .... 20: 128 16 — Summa Summarum 392 78 1 Afkastning af 2 t:r hvete ä 5 kornet 10 t:r å 10 r:dr . . 100: „ af 8 t:r råg å 5 kornet 40 t:r ä 8 r:dr .... 320: „ af 2 t:r korn å 5 kornet 10 t:r ä 6: 32. . . . 66: 32. — ,, af 2 t:r hafra å 4 kornet 8 t:r å 3 r:dr . . . 24: „ af ^ t:a ärter ä 4 kornet 2 t:r å 10 r:dr . . . 20: „ af 10 t:r potates å 5 kor- net 50 Ur å 2 r:dr 100: 630 32 — Ilöafkastningen utgöres af omkring 40 sommarlass af 25 LU pr lass endast kärrhö, på hvilket, utom hästar, fö- das 10 st. kor, för hvilka utföres en afkastning af 16: 32. per st. . . 166: 32. — Afkastningen af 20 st. får utföres å 2 r:dr per st 40: 206 32 Summa Summarum 837 16 — Då utgiftssumman 392: 18.
1. dragés ifrån afkastningen 837: 16., visar sig ett öfverskott af 444: 45. 11., hvaraf de 16 personer som på hemmanet förcfinnas skola iiemta såväl sina lefnads- som beklädnadsbehof.
Det är ingalunda min mening att här ingå i analys af möjligheten alt jemka grundskatterne eller icke, och jag får pä förhand säga, alt jag möjligen kan 91 Den 30 November f. m. misstaga mig i någon mindre siffra, emedan jag endast ur minnet har upptecknat hvad jag nu går att anföra.
Vi hafva i Sverige icke mer än 6,666 säteri-egendomar.
Frälse-egendomar hafva vi 23,000 och kronoskatte äga vi 86,000.
Om jag fördelar dessa 6,666 säterier på de andra kronoskatte, så blir denna jemkning ganska liten.
Jag vill hlotl i förbigående nämna detta.
Jag har egentligen fästat mig vid hvad Gr.
Anckarsvärd i sitt anförande yttrat i sammanhang med säteriernas afskaffande, nenil. att det var tidens fil som bortskrapat dessa privilegier och rättigheter.
Jag kan icke medgifva att det är tidens fil, ty vi känna hvar och en att R. o. Ad. sjelf afsagt sig dessa rättigheter.
Jag vill icke ingå i frågan huruvida det var till R. o. Ad:s båtnad, som den gjorde det, men jag kommer lifligt ihåg tidpunkten för afsägelsen; och att fäderneslandet deraf icke vunnit några särdeles fördelar, det torde också vara .bekant.
När jag nu för 2:dra gången och i 2:dra plenum här hör lalas om denna tidens fil för afskrapande af privilegier och rättigheter, så torde det icke vara ur vägen anmärka, att vid de vigtiga frågor, som framdeles förekomma i detta hus, man skall, i st. f. tidens fil, få höra talas om dess kraf och fordringar, och det torde således vara bäst, att redan från början betänka sig på att man gör måttliga eftergifter, pä det att det icke efteråt skall komma att sägas, att det varit af behofvet påkalladt och att man af tidens
Hl tvingats att göra det.
Anckarsvärd, till be vis mot H. Ex. Just.Statsministerns väl grundade anmärknrr om den orättvisa, som skulle äga rum i händelse skaltejorden blefve befriad från de onera, som från densamma utgå, har anfört åtskilliga exempel på hemman i den ort Hr Gr. sedan 37 år tillbaka bebor, och händelsen så fogar att äfven jag, ehuru i en icke på långt när så vidsträckt mån som Hr Gr., har fastighet i samma ort, må det tillåtas mig upplysa förhållandet, på det att R. o. Ad. må deraf finna huruvida det är H. Ex. Hr Just.ministern som har rätt, eller om det är Gr.
Anckarsvärd, på hvars sida rättvisan hvilar.
Hr Gr. har nemi. anfört åtskilige hemman som äro belägna närmastmin jordegendom.
Dessa hemman äro Berga och Wester Eneby.
Afven jag har ganska väl haft tillfälle att underrätta mig om det förhållande som der äger rum med åboerne.
I följe deraf får jag förklara, att desse åboer, hvilka Hr Gr. behagat kalla ”arma skattdragande”, tvertom, så vida de icke, på sätt Frih.
Cederström vid ett föreg:de tillfälle yttrat, genom lättja och liderlighet kommit af sig, äro ganska välbehållne, och hvar och en, som stiger inom deras dörr, kan derom lätteligen öfvertyga sig.
Närmast intill mig är beläget ett frälse skattehemman vid namn Wäggarö.
Jag tror ej att jag misstager mig då jag säger, att räntan på detta är lika hög som på de hemman Hr Gr. åberopat (men denna ränta tillhör Hr Gr. sjelf, som således torde vara närmast i tillfälle alt uppgifva räntans belopp).
Hr Gr. torde som frälseränteägare äfven känna åboerue på detta hemman, Den 30 November f. m. 95 och tlå torde Ur Gr. lika med fnig kunna inlyga, att det inom hela socknen knappast finnes någre åboer mera förmögne.
Detta torde bevisa, alt den skattebonde, hvilkens ränta icke är större än frälsebondens, då denne nemi. till någon betalar frälseränta!], icke är mera tryckt än denne sednare, såsom Hr Gr. sagt.
Jag Talför öfrigt tillkännagifva huruledes rättvisan fordrar att lenina skatterna orubbade.
Nyligen har inom Sorunda socken ett purt frälsehemman, utgörande ett mantal, blifvit såldt för 11,500 r:dr b:co, ehuru detta hemman icke äger mer än 12 tunnors utsäde och knappast 30 lass hö i fodertillgång, samt har derjemte en allde les förstörd skog och alldeles nedruttna byggnader, f dessa dagar är jemväl försäldt J kronoskatte hemman Berga, men märkom, mine Hrr! endast för 1000 r:dr rtgds.
Detta hemman är således, i afseende på den skatt hvarmed det är belagdt, ej ansedt i köp och salu värdt så mycket sora närande frälsehemman.
Vill man nu borttaga grundskatten, så blir ju en följd deraf, att man skänker innehafvarne jemnt dubbla beloppet af hvad de för närvar, äga, och jag hemställer till Eder, mina Hrr! om ett sådant förfarande vore rättvist.
På sätt 11. Ex. Hr Just.Statsministern anfört, äro skälen mot detta förfarande så fullständigt utvecklade iskattejemknings-comite'ens betänk., att derom ej är något vidare att säga.
Jag har med innerlig ledsnad afhört de anmäkmr Gr.
Anckarsvärd gjort mot Irsta hufvndtiteln.
Jag hade önskat att de här uteblifvit och ännu mer att de skäl han anfört icke här blifvit uttalade.
Jag kan ej i likhet med honom finna det ligga något oriktigt i att man åt en ung thronföljare begär ett anslag, som är lämpadt efter den plats han innehar inom samhället.
Det vill synas som skulle man vilja sätta konungafamiljen i lika kategori med rikets embets och tjenstemän; och man har kommit så långt på denna väg, att man ser i allmänna tidningarne huruledes man parodierar anslagen för detta ändamål och jemför dem med de som äro gjorde för kronans embetsman.
Detta är något som, folden hvilken älskar monarkien, älskar kronan, älskar konungamakten, är i högsta grad nedslående.
Anckarsvärd har sagt, alt man begär nu detta anslag för att framdeles begära mera, i händelse II. K. H. skulle förmäla sig.
Jag hade trott att icke missförstånd borde ligga till grund för bedömmande af ett sådant anslag som detta.
Man borde snarare gått ut från historisk synpunkt.
Då skulle Hr Grefven hafva funnit, att H.
M. K:n såsom ogift ägde ett anslag af 100,000 r:dr, att när H. M. i egenskap af Kronprins förmälde sig, så äskade icke dåvar.
Konungen något ytterligare anslag till II. K. H:s hofunderhåll, och alt endast en ganska ringa summa begärdes för H. K. H.
Kronprinsessan, under namn som jag tror af handpenningar.
Besinnar man detta och ingalunda förutsätter motsatsen, så finner man att, om II. K. II. nuvar.
Kronprinsen framdeles inträder i giftermål, deraf ingalunda kan följa att något vidare anslag då kommer ifråga alt för H. K.
H:s hofhållning äskas.
Jag har likaledes med ledsnad hört huruledes Hr Grefven, då något annat skäl ej kunnat begagnas emot H. Ex.
Hr Just.- 90 Den 30 November f. m.
Statsministern, anfört, att man lemnar sympatierna för folket dernere, sedan man uppnått högre embetsmannaposler.
Jag erkänner, och det veten j alla, mine Hrr! att jag icke innehafver någon högre embetsmannapost, och jag delar sä mycket som någon annan sympatierna ,för folket, men jag kan derföre ingalunda tillåta mig att beständigt anföra de utomordentliga skatter, hvaraf folket är tryckt, då vi veta och hvar och en oväldig skall kunna intyga, att Sverige är måhända det minst beskattade land i Europa.
Jag har icke begärt ordet för att göra anmärkmr mot de anmärkn:r Gr.
Anckarsvärd nyss gjort emot mina anmärkmr.
Jag tror verkligen att nästan alla de anmärkmr, Hr Grefven nyss omnämnde, här blifvit upplyste och i det till StatsUtsk. öfverlemnade betänk, utredde.
Jag vill blott, i afseende på det Grefvens yttrande, att alla våra krigsförråd dem man i andra länder kallar arméens rikedomar, blott finnas i Stockholm, nämna att det är ett misstag; ty vi hafva ett för vestra gränsen i Götheborg.
Hvad åter beträffar de till krigsbruk tjenlige gevären, nämnde jag för ett par limmar sedan, att deras antal gick upp till 80,000, och af desse 80,000 äro 60,000 i Carlsborg; således mätte det icke vara det förhållande Hr Grefven uppgifvit, eller rättare sagdt klandrat.
Det har blifvit anmärkt, att en generalsperson, som nu händelsevis är i Stockholm, icke blifvit salt i tjenstgöring.
Jag frågar Eder, mine Hrr! om jag gjorde väl att nu indraga i tjenstgöring denne general, som är fylld 70 år, då det nu föreslagits att generaler vid 60 års ålder borde blifva pensionsmässige?
Den diskussion, som nu ägt rum och upptagit hela f. m. för R. o. Ad., har visat huru rätt jag hade uti mitt yttrande i går, om följderne af att göra Konungens propos. om Statsverkets tillstånd och behof till öfverläggningsämne innan StatsUtsk. öfver densamma blifvit hördt.
Jag hade icke heller nu skolat begära ordet för att ytterligare förlänga denna diskussion, om det icke förefallit mig nödigt afvisa det försök, som blifvit gjort att fiska efter popularitet genom fraser, hvilka ej äro grundade på något verkligt förhållande.
Anckarsvärd har nemi. yttrat, att tiden bortnött R. o. Ad:s uteslutande rätt att besitta säterier m. m.
Detta yttrade står i strid med verkliga förhållandet.
Vid 1809 års riksdag föreslogs hos R. o. Ad. de s. k. koncessionerne eller jemkningarne i RiksSt:s privilegier, hvarigenom R. o. Ad. afstod rättigheten att uteslutande besitta frälseegendomar, under villkor att hvarje Svensk man, af hvad klass han vara må, skulle tillerkännas rätt att förvärfva all slags fast egendom, så på landet som i städerne, med samma egendom åtföljande förmåner, att idka all slags näring emot åtagande af deremot svarande borgerlig tunga.
Jemväl skulle tillerkännas samtlige medborgareklasser att all oroterad jord i riket skulle med extra rotering beläggas m. m.
Detta allt gillades
Den 30 November f. ni. 97 gillades och fastställdes af Konungen genom allmän kungörelse d. (» April 1810.
Specifikationen öfver koncessionerna igenfinnes i 9 § af riksdagsbeslutet d. 2 Maj 1810.
Härigenom funno rikets 4 Stånd att de personliga privilegierne borde vika för allmän nytta, men deremot jordnaturens olika förmåner förblifva oförändrade, utan afseende på hvilken som deraf blefvc ägare.
Särskildt åtog sig R. o. Ad. och föreslog, att säterier skulle under krigstid deltaga till ^ i sådana real-onera, som angingo kronoskjuts och inqvartering, emot det att clereciets boställen och bergsfrälset likaledes åtoge sig enahanda börda.
Häraf torde H. St. finna, alt icke liden bortnött dess fordom ägande rättighet alt uteslutande besitta säterier, utan dess egne beslut för tillvägabringande af begreppet inom Svenska folket, att alla ägde lika rätt att komma i åtnjutande af de fördelar, de olika jordnaturerna medförde ägarne af privilegierad jord.
Anckarsvärd har sökt styrka sine yttranden om de tryckande grundskatterne för kronoskattehemman genom uppgifter på den behållning någre heraman lemnat och antalet personer som der skulle åtnjuta sitt underhåll, och vändt sig till mig i egenskap af f. d. president i Kamm.colhm med den frågan, huruvida något vore att invända emot den tafla han framställt öfver krono- och skattejordens grundskatter.
Jag bör icke vägra att gå honom lill mötes med några upplysningar i ämnet, efter talaren visat sig icke hafva reda på tillkomsten af grundskatternas beräkning och deras förhållande till hemmanens beskaffenhet.
Om man vill i undervisningar och metoder för hemmans skattläggning efterse huru många tunnland åker och lass hö af äng det fordras för eli mantal eller hel gård, och sedan granskar efter sednare kartor huru många tunnland åker och huru många lass hö af äng nu på desse mantal förefinnas, så skall han, och en hvar som verkställer en sådan undersökning, finna alt ett hemman, om det nu skulle ånyo skattläggas, skulle komma att utgöra 4 eller kanske 6, med undantag likväl af sådane, der hela arealområdet är så inskränkt alt sedan skattläggningstiden inga odlingar kunnat ske.
Det inträffade vid 1809 års riksdag (just då när koncessionerne i RiksStms privilegier proponerades hos R. o. Ad.) att en ledamot af Ståndet uppträdde och förklarade sig begära, att R. o. Ad. afsade sig alla slags privilegier, men likväl under villkor, ali alla andra privilegier jemväl skulle upphäfvas, och att all Svensk jord skulle dessförinnan ånyo refvas och undergå ny skattläggning.
Den värde ledamoten fick på e. m. samma dag emottaga en stor deputation (rån det H. BondeSt., som tackade honom förden liberala sjelfförsakande propos. han gjort; men då de dagen derefter kommo underfund med alt det fordrades sekler för att omrefva all Svensk jord, och att de genom förnyad skattläggning skulle få mycket förhöjdt hemmantal emot det, som de,nu innehade, så vände de honom ryggen och den värde ledamoten, hvars namn är af alla väl kändt (det var nemi.
Gr. Jacob De la 1 Fl. 7 9S Den 30 November f. m.
Gardie) förlorade all sin popularitet hos det Hederv.
St. vid samma riksdag.
Jag hade icke nu anfört något om hemmanens grundskatter, i händelse jag ej dertill blifvit tvungen genom Gr.
Auckarsvärds till mig riktade yttrande, ty jag hade ämnat vänta tills det högt prisade förslaget om förenkling af hemmanens grundskatter blifver föremål för öfverläggning; men jag får väl äfven då tillfälle att tillrättavisa, hvad som egentligen innefattar popularitetsjagt der, oell utreda det verkligen sanna förhållandet.
Innan jag lemnar ordet, anhåller jag hos Hr Landtm, och H. St. all få göra en anmärkn. vid den K. proposm, nemi. vid den rör:de fångars vård och underhåll.
Den K. proposm upptager en summa af 450,000 r.dr såsom förslagsanslag härför.
Riksstaten åter 470,072 r:dr 5 sk. 6 r:st.
Ett missförstånd har alttså vållat alt siffran i den K. proposm icke upptager i anslagssumman löneanslagen för fångprester och vaktmästare vid länshäktena och fästningarne 10,221 r:dr 16 sk., samt för skarprättare och profosser 470 r:dr, som med spanmålen efter förvandling gör 20,072 r:dr 5 sk. 6 r:st.
Anmärknm år af mig gjord derföre, att riksg.kont. skall fylla bristen i förslagsanslaget.
Om nu detta förslagsanslag upplages till mindre belopp än det verkligen af R.
St. blifvit anvisadt, så reqvirerar Statskont. från riksg.- kont. så mycket mera till behofvens fyllande och riksg.kont. får ej ersättning för de för mycket reqvirerade medlen, förr än räkenskaperne hunnit för året blifva afslntade; och möjligen kan frågan då, genom åberopande af K. proposm, bereda tvist emellan Stats- och riksg.kontm. Gr.
Cederström har med vanlig frikostighet tillagt mig motiver af popularitets-jagt, hvilket jag trodde hans ålder skulle förbjuda honom att anföra; helst då mina år lika med hans torde sätta mig utur den kategori att dessa motiver kunna med skäl tillämpas.
Hr Printzenskjölds anmärknm, så ämnar jag ingalunda antaga eller erkänna honom som skiljedomare i de af mig uppgifne förhållanden om skatteböndernas tillstånd inom socknen; men hvad jag här offentligt inför R. o. Ad., inför hela allmänheten, begär, är att någon undersökning måtte äga runi om riktigheten af de förhållanden jag uppgifvit; och jag underkastar mig de misstag som härigenom kunna yppas.
Ang:de hvad Hr Printzenskjöld yttrat om min anmärkn. mot den lista hufvudtiteln, så torde jag likväl få taga mig friheten observera huruvida den värde ledamoten icke begått ett litet misstag, då han yttrat att H. K. II.
Kronprinsen blott hade 100,000 r:dr äfven som förmäld.
Jag tror alt
Han då hade 150,000.
Landtm, framsläld propos., beslöts att de nu i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de
Statsverkets tillstånd och behof afgifne yttranden skulle lill StatsUtsk. remitteras. Den 30 November f. m. 9<J
Landtm, tillkännagaf, alt 100 biljetter lill bevistande af Svenska Akademiens offentliga sammankomst d. 2 näslk.
December blifvit atlemnade till begagnande af R. o.
Ad:s ledamöter, hvilka lill utbekommande deraf behagade anmäla sig hos Ridd.Fiskalen.
Med stöd af Ridd.-
Ordnrs 23 § får jag härmed äran afsäga mig den ledamotsplats i Ekon.Utsk., hvartill jag blifvit kallad. H. R. o.
Ad. åtskildes kl. ^ lill 3 e. m.
Tisdngcn don 30 November 1847.
Justerades 2 prot.ntdr. för denne dag f. m.
Med begagnande af den rätt 23 § Ridd.Ordn. medgifver hvarje enskild ledamot af Ståndet, att afsäga sig erhållen kallelse att vara ledamot i Utsk., får jag nu vördsamt afsäga mig det mig lemnade förtroendet att vara ledamot i Revilln.Utsk. Ilr Hedenstjerna, Wilh.:
Det förtroende R. o. Ad:s Hrr Electorer visat mig, att invälja mig till ledamot i LagUtsk., är visserligen för mig högst smickrande; men dels i anseende till bristande erfarenhet för ett så maktpåliggande värf, dels ock hindrad af mina embetsgöromål såsom Landssekreterare i Skaraborgs län, nödgas jag, med stöd af 23 § Ridd.Ordn., afsäga mig den erhållna kallelsen.
Jag anhåller att få göra hågra anmärkn:r vid den K. propos:n om Statsverkets tillstånd och behof, och den punkten som rörer 6:te hufvudtiteln.
Der föreslås indragning af Bergs- och Comm.colhne samt andra embetsverks upprättande i stället.
Här böra 2:ne spörjsmål tagas i öfvervägande: l:o huruvida ärendenas handläggning och 2:o om statsverket skulle vinna på den föreslagna förändringen?
I afseende på ärendenas behandling bör man ihågkomma, att Colhne, såsom 2:dra instansen för förvaltningsmåls afgörande, ingå såsom 7* 100 Den 30 November e. m. en väsendtlig beståndsdel i Svenska statsförfattningen, fastän de icke blifvit i 1809 års Reg.F. specifierade, som de voro i den af 1723.
Men de äro dock omnämnde i 102 § Reg.Ftn, der det är fråga om Riksrättens sammansättning.
Om Collegtne skulle förändras till annorlunda beskaffade embetsverk, så skedde derigenom på säll jag redan antydt, en förändring uti det säll alt behandla allmänna ärenden, som Reg.Ftn förutsatt.
Om nu Sländerne på grund af en K. propos., som går genom StalsUtsk., kulina vid en riksdag förändra eller borttaga 2:ne Colhr, så kunna de vid en följande göra likaledes med 2 andra till dess att inga vore qvar, och sålunda med Const.Utskis förbigående tillintetgöra en § i grundlagen.
Kan sådant vara riktigt och med grundlagens anda öfverensstämmande?
Man svarar måhända att i grundlagen slår ordet Colle gier och blott det finnes 2:ne sådane qvar, är grundlagen icke förnärmad.
Men samhället kallas en statskropp och sådant med rälta, emedan det är en sammanhängande organism, hvars alla delar erfordras för att utgöra ett helt.
Om nu i allmänna lagen stadgas, att en hvar skall vara säker till lif och lemmar, men man, ifall någon mislat en arm och ett ben, förklarade honom ej hafva skäl till klagan, emedan han ändå hade lemmar, nemi. en arni och ett ben i bebäjl, — manne man dermed hade fullgjort lagens mening?
.lag tror, för min del, att StatsUtsk. icke har med denna sak att skaffa, och att det är för mycket att, för anslagets skull, öfverlemna ät detta Ulsk. alt jemväl behandla hufvudfrågan eller den sorn rörer Collmes tillvaro.
Jag säger detta redan vid delta tillfälle, på det StatsUtsk. icke mätte gä längre än hvartill det är berättigad!.
Jag hoppas visserligen alt StalsUtsk:s ledamöter sjelfmant inskränka sig dertill, men jag har trott att en sak, så vigtig som denna, ej borde få oanmärkt gå genom Riddarhuset.
Dol är sagdt i den K. propostu och nu af en Konungens f. d. rådgifvare äfven upprepadt, att den förändrade organisation, sorn här föreslås, kan jemföras med den, som gäller för Tullverket, samt styrelserna af fångvården, af väg- och vattenbyggnader m. fl.
Den föreslagna formen är utan tvifvel närmast liemtad från tullverket; och det är naturligt att hos Konungens nuvar. regering måste finnas en förkärlek för detta verks styrelseform, dä icke mindre än 2:ne af de Konungens Rådgifvare, som inom Statsrådet deltagit i öfverläggningarne om denna fråga, hafva utgått från berörde verk, samt en 3:dje rådgifvare jemväl nyligen derifrån hemtats.
Jag bestrider visserligen icke att denna form kan vara god för tullstyrelsen; kanske äfven passande för fångvården; men huruvida han är tjenlig för Styrelseverken i allmänhet är ovisst.
De anmärkmr som R. o. Ad. under loppet af denna riksdag lära få höra ronde allmänna ärendet s behandling i Fångvården, kanske äfven i väg-och vattenbyggnads-styrelsen, torde väcka tvifvelsmål.
Hvad frågan om besparing beträffar, får jag anmärka att man föreslagit inrättandet af 2;ne särskildta verk i st. f. de 2:ne Colhtie, som skulle afskaffas.
Då de nya verken skulle få hvar sin chef, som hade fika lön med nuvar. presidenter, utan att hafva deras högre vär - Deli 30 November e. tn. 10) dighet, så vore riol visserligen beqvämt för deni alt slippa med ringa lön, som presidenterne uppbära, deras högre värdighet; men någon särdeles besparing för Slaten vore icke deraf alt förvänta.
Om någon förändring med ifrågavar. båda Colhr bör äga rum, så synes mig lämpligare att sammanslå dem till ett verk under en gemensam president, men fördelade pä 2:ne divisioner, hvaraf den ena motsvarade Bergs- och den andra Commercecolhm.
Då besparades den ena chefslönen, eller 4000 r:dr.
Men efter förslaget i den K. propos-.n skulle de afsedda besparingarne på bägge ställena, nemi. 2759 r:dr 32 sk. på det ena och 210 r:dr 32 sk. på det andra, tillsammans blott utgöra 2970 r:dr 16 sk.
Ville man deremot, såsom jag nyss nämnde, nöja sig med en gemensam president, men för öfrigt låta den collegiala formen bestå, så sluppe man äfven att belasta Statsverket med den utan tvifvel dryga indraguingsstal, som blefve en följd af de båda Collmes upplösning, emedan ingen af de nuvar.
Collegii-råden kunde tvingas att, i st. f. sin nuvar. befattning, öfvertaga någon annan med den förra olik.
Jag anhåller att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja remissen af den K. proposm.
Jag vill icke nu besvära R. o.
Ad. med något genmäle å hvad Hr Gr.
Anckarsvärd på f. m. yttrat, särdeles som en så stor del deraf, efter min öfvertygelse, icke hörer till saken.
Hr Fåll raeus, Olof Immanuel:
I anledn. af de anmärkmr, som af Hr von Hartmansdorff blifvit framställde emot den K. proposm om Statsverkets tillstånd och behof, har, då såsom af det vid proposm fogade Stalsråds-prot. synes, ämnet, hvarom fråga är, varit af mig handlagdt, jag ansett mig vara moraliskt förbunden att söka utreda de frågor, emot hvilka dessa anmärkmr äro riglade.