Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man icke går så långt, att man anser äfven denna skillnad, emellan arbetande och ic*. ke arbetande, böra försvinna, tordeman finna, att der tjenstbarheter åtfölja jord, skall deras lika fördelning just leda till motatsen af hvad man söker, eller till olikhet i beskattningen.
En Bonde utgör sjelf de tjenstbarheter, skjutsning, brefbäring m. m., som åtfölja dess hem. man, och har deraf obetydlig tunga.
En person som egnat sig åt andra yrken, måste deremot för desse tjenstbarheters utgörande begagna tjenstefolk, och de falla honom således drygare.
Således måste man från början vänja sig att förrätta samma arbeten, som Bonden, eller ock vara underkastad en hårdare Den 21 Maji e. m. beskattning.
Att man länge lemnat denna omständighet ur sigte är uppenbart, men jag kan icke inse rättvisan eller förmohnen af, den föreslagne messurens verkställighet, oagtadt den Auctoritet, som blifvit åberopad af Ridderskapets och Adelns önskningar vid 1809 och 18x0 årens Riksdag.
Stats bördornes jämna fördelning de skattdragande emellan och enkelhet i beskattningssättet.
Då det är afgjordt, att den, som köper ett mindre onereradt hemman, betalar högre köpeskilling
Och den, sorn köper ett mera onereradt, af lika godhet för öfrigt, betalar mindre erlägger den förre högre ränta, den senare lägre; och detta jämnar förhållandet bådas behållning blir lika
Staten erlägger till den ena differencen af dess högre köpeskilling och tar af honom i form af beskattning, räntan för dess återbekomma Capital.
Förmohnen häraf blifver ingen för det allmänna, icke heller för den enskilda, så vida icke Resultatet slutligen skulle bli, att den nu privilegierade jorden emot ersättning af Staten beskattades, på det den af ålder beskattade jorden skulle, utan ersättning till Staten, njuta lindring —. och orätt vi* san häraf behöfver icke utveckla®» 262 Veu 21 Maji e, m.
Skulle, å en annan sida, principen om en jämn beskattning af jorden, helt utföras, skulle nödvändigt hemmantalet bringas till jämnlikhet, ty hvad vore törmönen deraf, att ett Säteri betalde Kronotionde, deltog i rotering, skjutsning m. m. om icke det skedde efter jämn, förelse af dess godhet emot andra hemmans»
Omöjligheten häraf är lätt att inse, om man betänker olikheten af Rustning, Rotering, Väghållning, Kyrkobyggnad m m. i olika Provinser och om än icke verkställigheten vore omöjlig, skulle oändliga svårigheter uppstå af liqviderne, ty naturligtvis skulle Staten, som erlägger ersättning till det förut obeskattade Hemmanet, också undfå ersättning af det Hemman, som vinner minskning i sin beskattning.
Hvad enkelheten i beskattningen och uppbörden argår, är det icke lätt att inse, huru någon sådan kunde vinnas blott derigenom, att all jord beskattades, om icke beskattningen skedde på det sättet, att alla lägenheter eller Hemman bragtes till jemnlikhet och i följd deraf lika beskattades.
Det lämpeligaste sättet, att åstadkomma enkelhet i beskattning, vöre att bringa den under förra rubriken Den 21 Maji «. ml Jordeboksrantan är utsatt i många persedlar,' deraf ingen får in natura erläggas — men kunde med förmohn bestämmas uti en enda.
Tjenstemanna-personalen för debitering
Och uppbörd kan icke inskränkas, ehvad beskattningsmethod man vill antaga.
Men i redovisningen och controllen ligger det mäst invecklade; kan mera enkelhet der införas, kan det ske, om än en del Hemman skulle förblifva fritagne från vissa onera.
Jag hemställer vördsamt i följd häraf, att StatsUtskottets utlåtande, som endast leder till en önskan, som icke kan uppfyllas, alltså måtte afslås. N:o 3.
Herr Bruncrona, Nils•
Sedan 1720 då ditintills 60 Kronohemman voro till Lotsverkets disposition, hafva 41 blifvit till Skatte försålde, de fleste likväl utan förbehåll att Lotsningen utgöra, och hvilket medgifvande varit och är för Lots* inrättningens ändamål och bestånd af de men?
Dxn 31 Maji c, m. ligaste följder} hvarifrån det obestånd sig härleder, hvaruti denna för Sjöförsvaret och handeln vigtiga anstallt på ds fleste ställen i Riket sig ofta befunnit och som genom ökade LotsTaxor icke kunna fullkomligen ersättas.
Skulle nu de 19 återstående Lotshemman få genom medgifne Skatteköp, skiljas från Lotsverkets fria disposition, skall deraf följa, att förr eller senare inom 10 år skola vid de fleste Lotsplatser i Riket, vid de nu Varande Lotsarnes afgång, inga vacancer kun» »a completteras; emedan ingen duglig karl, emot en årlig lön af 5 till 10
R:dr och en Lotspenningeförtjenst, af 1,2, högst 8 R
Och derutöfver, och hvilken summa mångdubbelt öfverstiger de intrader, Kronan genom Skatteköpen tillskyndas.
I afseende på Lotshemmans försäljan* de till Skate, anhåller jag uppå dessa grunder om återremiss af Höglofl.
Herr Bergfledt, Eric; Att jag i sista Plenum begärde på bordel BancoUtskottets förslag om präglande af en JubelRiksdaler, lika med den som slogs 1721, i anledning af det årets Jubelfest, var föranledt deraf, att jag ansåg denna Jubelfest, äfvensom den föregående af 1621, egentligen hafva haft afseende på den af Konung Gustaf I företagna Reformation medelst Evangeliska lärans införande; och att nuvarande Sekels Jubelfest, till minne deraf, framflyttad i likhet med hvad vare trosförvandter i Tyskland iagttagit till 1817. eller det seculaira motsvarande året emot det, då Doctor Luther förut offentligen uppträdde såsom Reformator, redan var firad, samt en Medaille då deröfver var slagen; så att år 1821 upphört att vara ett Jubelår* Så förhåller det sig äfven.
I det vidlyftiga påbud, Konung Gustaf Adolph lät utfärda om Jubelfesten 1621, omtalas i synnerhet Papisternss stämplingar emot Konungen, Riket och den införda renade läran, samt de vådor, sorn deraf hotade.
Året 1621 valdes likväl för att erinra derom, att hundrade år voro Ben 2i Maji c. in, jemt förflutne, sedan Konungens Farfader Koni ung Gustaf I, som införde
Religionsförändringen anträdde styrelsen af Riket till dess räddande ifrån utländskt öfvervälde.
Denna Ju-* belfest firades på 3 dagar, nemligen den 21 i Januarii, Februarii och Mars månader, medelst 3 Gudstjenster hvardera dagen i Städerna och en på Landet, samt genom offenteliga tal i Upsala och vid några andra Lärosäten.
Då Jubelfesten 1721 kom i fråga infordrade CanzliCollegium Consistorii Ecclesiastici i Upsala Utlåtande.
I sitt svar anför Consistorium, att året 1721 väl icke svarade emot reformationens införande i Sverige, emedan det verket först börjades 1523 och derefter; men som Gustaf I, upphofsmannen till reformationeD, tillträdde 1521 RiksStyrelsen, så kunde till en åminnelse deraf Konung Gustaf Adolphs gudliga exempel följas och Jubelfesten firas en ittriinique, sorn orden lyda.
Konung Fredric hade nyss uppstigit på Svenska Thronen och fred var slutad med Rikets fiender, utom med Ryssland, hvarom likväl underhandlingarne voro började och som afslöts den 30 Augusts samma år; särskildta ämnen till den Taeksägelsehögtid, som allmänt i Sverige begecks den 17 Mars 172i; på samma sätt som den förra Jubelfesten.
Öfver 1721 års Jubelfest präglades 2.’ne medailler 1:0 den af BancoUtskottet omnämnda, såkallade JubelRiksdalern, emedan den är slagen efter Riksdalers Skrot Den 21 Maji c, m, 267 och Korn, föreställer på första sidan Konungens bröstbild med omskrift FRIDERICUS D. G REX SVECI./E, nedanför i afskärning.
AN JUBIL 1721. rå frånsidan, Konungarnes Gustaf I:s och Gustaf Adoiphs hufvuden i aflånga och med lagerkrantsar omgifne infattningar, ställde emot hvarandra.
Öfver den ena bilden står GUSTAVUS D. G. REX SVECliE, öfver den andra GUSTAVUS ADOLPHUS D, G, REX SVECIjE.
Nedanför i afskärning; IN MEMORiam VINDICAT^l LIBERTatis AC RELIGionis.
Nederst A< MDCCXXI- ]UB1L.
Vid sådant förhållande, som jag nu haft den äran anföra, då JubelRiksdalern endast vid Reformationsjubilaeum 1721 blifvit slagen, förnämligast såsom en compliment åt Konung Fredric, det följande Jubilasum redan år 1817 blifvit firadt, äfven med en för tillfället slagen medaille, och då : 821 således icke varit ansedt såsom Jubelår, anser jag ompräglandet af omnämnde JubelRiksdaler med detta årtal såsom olämpligt, och alstyrker det derföre.
268 Den 21 Maji e. m.
Med mera anledning skulle en dylik penning kunna slås i år, som är det trehundrade ifrån Gustaf J:s utkorelse den 6 Junii j 523 till Konung i det af honom räddade Sverige, för att derigenom på det tredje Seculairåret lira minnet af utkorelsen afdenna redhart store Konung, sorn upplyfte Svenska Folket ifrån utländskt både medborgerligt och religieust förtryck, till frihet och ett utmärkt rum ibland Europas nationer.
Kostnaden vore såsom BancoUtskottet anfört, ingen utom för stämpeln, om penningen gloges efter Riksdalers skrot och korn.
JubelRiksdalern af 1721 skulle väl dertill kunna ompräglas med den förändring: att vår nuvarande Konungs bröstbild, med omskrift: CAROL XIV JOH. D G. REX SVEC.ETNORYEG. sattes på först» sidan och i afskärningen endast AN. 1823.
Men Konung Fredriks mtdaillon bör efter min tanke alldeles icke tilli sättas på andra sidan.
Med all åt en afliden Konungs minne skyldig vördnad, tror jag mig likväl oförgripligen kunna anmärka, att hans hild ej hör ställas jemte Gustaf Ps och Gustaf Adolphs.
Då likväl denna af mig nu föreslagna Penning endast kan hafva afseende på Konung Gustaf I:s upphöjelse på Svenska Th rönen, är medaillonen af Konung Gustaf Adolph äfven öfverflödig.
Den förstör enheten af medailleu genom framställande af en bild, som fästar uppmärksamheten utan att höra till ämnet.
I händelse präglandet af en sådan Seculair-medaille eller Riksdaler skulle beslutas, hemställer jag Den 2 r MV> '■ »K — 269 derföre vördsammast, att Kongl.
Omskrifts MINNE AF K.
UTKOR. 1523- Nedanför i afskärning: BESLUT. AF RIKS. ST. 1823.
Jemförelsen emellan Sveriges tillstånd vid slutet af hvardera af de tre Secler, som förflutit sedan Konung Gustaf I valdes till Konung, är ganska förinonlig för den tid, i hvilken vi nu lefva.
Den 21 Maji e. in, 1623 Krigen med Danmark och Ryssland hade kostat stora ansträngningar och det med Pohlen fordrade nya.
Ännu hade Gustaf Adolph icke hunnit att gifva Svenska Folket en Nationalära, att bevara och åt nationalcaracteren den lyftning, som sedan ledt till så många stora och ädla företag i alla yrken.
Sverige ägde väl då åt öster dyrbara besittningar, men saknade ännu de med det sammanhängande provincer, Konung Carl Xts nyttiga segrar förvärfvade.
Konung Carl XII, hvars förmätenhet att kasta sig i vådor åtminstone var lika stor, som hans Ståndaktighet att sedan sträfva emot de olyckor, han sjelf beredt för sig och Riket, föll. Kraften var med, honom försvunnen och svagheten, som måste följa efter öfverdrifna ansträngningar, inträddei Fred och lugn voro väl återställde 1723, särén började läkas; men Riket var uttömdt på folk och penningar, utmattadt och fördjupadt i skuld; Konungen, utan Thronarfvinge3 för framtiden ingen försäkrad stadga i styrelsen.
Äfven nu ha vi smärtande förluster att beklaga; tryckande bördor att bära-, men vi hafva erhållit någon ersättning för hvad vi förlorat: vi äro befriade från utländsk skuld i Den 21 Maji e. rn.
271 vi lefva under en Grundlag, som lofvar beskydd emot förtryck, så väl af enväldet, som af mångväldet.
Vi tryggås för framtiden igenom det allvar i caracteren, samt de ädle och redbara egenskaper, som utmärka vår älskade Kronprins, och våra förhoppningar om.
Dynastiens bestånd, komma snart att ytter ligare befästas.
Skulle präglandet af någon Seculair minnespenning beslutas, så torde likväl detta beslut böra i underdånighet underställas Konungens nådiga gillande.
Om hvad jag nu vågat framställa, finnes förtjena uppmärksamhet af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, så anhåller jag att detta mitt Memorial må bli till BancoUtsknttet, jemte dess afgifna Betänkande remitteradt.
Grefve Hårdy Carl Gnjlajz Allmänna Besvärs- och EconomieUfskottet har i dess Utlåtande för det mästa förklarat sig icke kunna tillstyrka de föreslagne förändringarne 1 Kongl. Förordningen den 26 Februarii 1817 angående Sockenstämmor och KyrkoRåd; och jag är af samma tanka, som Utskottet, utom hvad angår frågan om ett allmänt tillträde till Sockenstämmorne, hvilket Utskottet jämväl afstyrkt.
Grunden för detta afstyrkande är hämtad af den förmodan, att 272 Ben 31 Maji e, m. den goda afsigten med öfverläggningarne, an; gående åtgärder till ordnings och sedlighets befordrande, skulle kunna förfelas, om de åhördes äfven af ungdomen, som i syftningen till förekommandet af de6s möjliga utsväfningaf och oseder, troligen oftare skulle se förförhatliga tvångsband, än en väl‘beräkn3d omvårdnad för dess bästa.
En lag som inskränker naturlig frihet, anses alltid för ett tvångsband, sorn dock endast blir förhatligt i den mon, man mindre inser nyttan deraf för det allmänna så förhåller det sig med alla polisförfattningar.
De som vid Sockenstämmor vidtagas, kunna icke blifva särdeles ingripande i enskildas frihet, men jag tror, ätt deskul. le upphöra att anses förhatliga och tvärtom mera frivilligt efterlefvas, om de, som äro underkastade deras tvängsband, få öfvervara öfverläggningarne och besluten derom, och vänj. des att såmedelst anse sig liksom deruti deltagande.
Detta är efter min tanka den allmänna fördelen af CommunalStyrelser och Munlcipalinrättningar.
Jag har gjort denna anmärkning, mindre med hänseende till verkningarne af det ifråga v a - Den 21 Maji e. Vi? 27B gavarande stadgandet, ty jag tror, att lika litet hädanefter, 60m hittills, fråga blir om någons uteslutande vid Sockenstämmor3 men jag har ansett principen vara origtig och mot» sägelsen alltför märkbar, om samma Ständer; corn antagit en vidsträcktare publicitet vid Domstolar, skulle gilla en inskränkning af den, som alltid existerat vid Sockenstämmor.
På grund af hvad jag anfört, hemställer jag, att detta ärende må till allmänna Besvärs! och EconomiUtskottet återremitteras» N:o 6.
Herr Lefrén, Johan Pehr', Allmänna Besvärs- och EconomiUiskoiteé har medgifvit, att flera allmänna Undervisningsverk finnas Eom sakna Lärare och Inrättningar för Gymnastiska öfningarne, hvilkas nytta och nödvändighet Utskottet, långt ifrån att bestrida, på ett tillfredsställande sätt gillar; Men det torde tillåtas mig anmärka: att r ö då man vili upplysa fåken, så bör man ock Söka medlen till dess ernående.
Utskottet haft anledning att behandla denna fråga gemensamt med StatsUtskottet, soni troligen utfuonit någon utväg att bestrida denna sannerligen maktpåliggande utgift. pil, till Ridd. «. Ad, Pr. IV Band. 18 #74 Den 21 Maji e. m.
Må bland andra skäl det tillåtas mig nämna ett, som talar mot uppskof.
Vår förtjenstfulle Stiftare af Svenska Gymnastiken, hvars företräde framför de i andra länder försökte, är så allmenneligen erkändt, har ty värr en ganska vacklande helsa och jag fruktar att hvarje års uppskof blottställer den goda saken att förlora den person, som ensam är i stånd att rigtigt ordna de inrättningar i denna väg, hvilka ännu saknas.
Det torde dessutom behjertas att Centralinstitutets Elever sakna all uppmuntran, om ej anslag finnes tili löner för Gymnastiske Lärare vid Gymnasierne och Skolorne På dessa grunder vågar jag anhålla om återremiss af Betänkandet.
N:0 7. Herr Lefrén, Johan Pehr:
Mig synes att Herr Lennings, från Utskottets pluralitet afvikande tanka är ganska rigtig.
Han föreslår att Riksens Ständer i Den 21 Maji e, mi 275 & underdånighet skulle begära, att ett nytt Reglemente för Judarne måtte blifva uttardadt och att i detsamma alla sedan nu varande Reglementes datum utkomne serskildte stadganden rörande judarnes rättigheter och skylldigheter deri borde intagas.
Om den blifvit följd sedan Konung Carl X;s tid, så hade vi nu ej en så ofantlig mängd osammanhängande spndde Författningar, att föga någon Tjensteman finnes, som med visshet kan påstå att han känner de föreskrifter, som för dess befattning äro gällande.
Bevis derpå att spridda Författningar äfven i förevarande fall förorsakat misstag behöfva vi ej söka längre än i sjelfva motionen, som påktllat Betänkandet, emedan Motionären ej känt den af Utskottet citerade Förordning, som berättigar Judarne att begagna Svenskt Tjenstefolk.
Jag anhåller om återremiss och att dessa mina anmärkningar må, i händelse den medgifves, få densamma åtfölja* H»o 8.
Det har stundom infräffadt att, genom re-^ miss till obehörigt Utkott, mål blifvit hos Riksens
Ständer anmälte i annan egenskap* än de rätteligen bordt framställas, och sådant ar äfven förhållandet med de flere Motiönéfc i 21 Maji e. m. äf Riksdagsman i Hedersvärds BondeStändet, i afseende på avskaffande af de mångfalldige Ar^etsComineaderingar, hvarmed Landet nu besväras; Detta amne, isnefattande en rättsfråga, huruvida Hemmansbrukare skola bibehållas vid deras rättigheter att begagna Soldater till arbete, särdeles under bergningstiden, har otvifvelaktig! tillhört StatsUtskottets handläggning, och anser jag, för min del, att ärendet bör till StatsUtskottets Utlåtande öfverlämnäs, som jag till Höglofi.
Ridderskapetsoch Adelns bifall får vördsammeligen hemställa.
Hvad nu sjelfva saken angår, uppstår först den fråga hvad Författningarna derom stadga, som icke medgifva Arbetscommenderingari annat fall, än till Fästningsbyggnader, samt dernäst om ock Författningarne ej betryggade emot Arbetscommenderingar, huruvida icke Hemmansbrukarens naturliga rätt och billigheten, borde befria Soldaten att till arbete annorstädes användas, än till biträde vid Rotebondens eget hemmansbruk.
Hvad nu först angår den första frågan, så upplysa de fleste KneckteContracten af 1682, och flere Kongl, stadfästelser derå af November 1685, att Kneckten är skylldig, särdeles i andetiden, att arbeta hos sine Rotebönder för en billig betalning, och ägde ej tillstånd att för större vinning utan Rotens lof och minne, hos andre arbeta; och, att både Contracternes mening och Regeringens omdöme derom varit sådant, att
Knecktarne ej ägde rättighet att undandraga sig arbetet hos Rotebonden, upplyses af Kongl. Resolution på Allmogens besvär Den 21 Maji e, m; 27? eF 1766. § 70 af innehåll: ”att ingen upp budning af Soldater får ske till enskildt arbete, eller enskildte personers nytta, hälst sådant i förra Resolutioner är uttryckeligen förbudit, utan ankommer det i elike händelser på beting och öfverelskotnmelse, allmogen och vederbörande emellanäfvensom Kongl.
Resolution på Allmogens besvär af 1756 §, 15 innehåller: ”att Soldater vid indelte
Nåder låta vid desse byggnader nyttja så mycket manskap af värfvade Regementerne, som gjöriigheten medgifver vid sådana förhållanden, betryggade genom KneckteContract och nyssnämnde Kongl.
Försäkringar, har det varit oväntadt, att som Fri-; herre Björnstjerna denna Riksdag förklarat, Indelta Arméen skulle blifva beräknad, till förrättande årligen af arbetscommenderingar af mångfalldiga slag, äfvensom att EconomiUtskottet skulla sig yttra, att Konungen agde att förordna om Indelta Arméens användande, utan att någon pröfning eller omdöme i detta afseende kunde Riksens Ständer tillkomma, då likväl denna rättighet icke lärer kunna utsträckas till ändring eller upphäfvande af i or. dentelige Contracter och Kongl. Stadgar förvarade rättigheter.
Det är väl en sanning, stt, jämlikt §0 §.
Regeringsformen, hufvudgrunderne i Indelningsverket kunna undergå jemnkning, men en sådan bör till vägabringas i annan, än den önskningsvåg, hvarmed Ecoöomi-Utskottet tillkommer att ärendet be-3 ?78
Den 21 Maji e. «, handla, och i alla fall måste väl Rotehållares enskilta rättigheter i grund af medgifne och uppfyllte förbindelser godkände kunna bibehållas orubbeliga, sa framt enskilt rätt skall få förblifva oförkränkt.
Men, om ock så vore att Författningarne icke betryggade emot Soldaternes användande till Arbetscommenderingsr, saknade inan likväl icke anledning förvänta att sådane borde tillstyrkas, då i öfvervägande kommer det lidande, sorn Hemmansbrukaren derigenom tillskyndas, och titotionairerne rätteligen anmärkt, att nemligen genom Soldaternes lidande af desse ArbetsCommenderingar ej allenast uppkommer större svårighet att få leja Soldater, utan äfven större kostnader, genom upphöjd lega, hvartill kommer det som genast och allmänt betungar Rofarne, att, genom Soldatens bortovarelse under sommartiden de nödgas ej allenast sakna det i KneckteContractet betingade arbetsbiträde, särdeles under bergningstiden, utan måste äfven uppbärga Soldatens egen gröda vid Soldattorpet, och verkställa åkerkörning och såning jemte de reparationer vid torpet sorn Soldaten, hemmavarande, är skylldig vidkännas.
Om vid en föregående Riksdag EconomiUtskottets enahanda behandling som vid denna blifvit, vid saknad kännedom om särskilte förhållanden i särskilte KneckteContrakter af Riksens Ständer bifallen, så upphäfver detta bifall icke hvar och en provins partielle rätt, som beror af en partiel pröfning af hvarje provins, förbehållne rättigheter och får jag af anförde 6käl vörch Den 21 Maji e. m. sammeligen anhålla, att målet till beredande af en sådan pröfning, må med desse erinringar till SfatsUtskottet öfverlemnas, men. om emot förmodan, detta icke bita lies utan Econotniötskottets fortfarande åtgärd dervid medgifves anhåller jag
Betänkandet med desse anmärkningar måtte till Economi- och BssvärsUtskottet återremitteras.
N:o i* Herr Stjernftalpe, Jonas Magnus-, Sedan jag hört, och derefter äfven genomläst Friherre Björnstjemas yttrande^ otn våra allmänna Läroverk, samt KrigsAcademien i synnerhet, finner jag mig föranlåten att, med all aktning för den värde Talarens kunskaper, och det nit han ådagalagt för den goda saken i allmänhet göra några anmärkningar vid berörde yttrande, hemtade af egen er* farenhet. ilen 23 Måfii Jag har genomgått både TrivialScholi* och Gymnasium, och tror mig således ej behöfva hemta mycken ledning för mitt omdöme af den nya Skolordningen, ehuru den till en god del upphäfvit den ensidiga syftning samma Läroverk, ännu under den tid jag genomgick dem, måste Vidkännas, nemligen att blott dana Prester eller Lärare.
Då, t. e. undervisades icke derstädes i Franska och Tyska språken såsom nyare Skolordningen bjuder, och det Philosophiska studium inskränkte sig till Plennings Logica samt Bruemarks Moral} icke eller fick man derstädes lära Algebra såsom nu sker.
Enligt den således förbättrade Skolordningen, som öppnat ett mera vidsträckt fält i alla klmskapsgrenar, måste efter iron tanke en yngling med någorlunda fattöingsgåfva, och sorn under coursen genom dessa Läroverk använder tillbörlig flit, hvartill uppmuntran så val genom täflan som belöning medelst stipendier icke fattas, nödvändigt vinna mera kunskaper i, allmänhet, än hvilkenCadett som helst, äfven med afräkning af Hebraiska och Grekiska sprakén, och denna cours, genom Trivialskola och Gymnasium, börjad vid 6 å 7 års ålder, kan vetkejigen fulländas till i8:de elier i9:de åre^ rätta tiden att ingå I MilitairStåndet.
Sedan man fått en sådan grundläggning som vid ett Gymnasium erhål' les, matte det icke vara svårare att, efter en använd kort tid på högre Mathematiken, prestera OfficersExamen, än att efter ett eller 2:ne års förlopp taga Magistergraden vid ett Universitet, och, en snäll Gymnasist skall svårih Den 25 Maji. gen behöfva längre tid till det sednare.
Herr Friherrens beräkning af 12 timmars läsning i veckan under loppet af 5 månader vid Läroverken, såsom ej svarande emot 30 timmar i veckan und«r 11 månader, torde kunna jämkas då man besinnar, att Coursen genom Skola och Gymnasium fordrar egenteligen 12 år, hvilket väl måtte uppväga KrigsAademiens fyra år.
Hvad åter den olägenhet angår, som Herr Friherren synes befara af dessa Läroverkens ferier, så tror jag ej att den är mycket betydande, ty äfven de kunna och böra användas af en flitig yngling, och man har icke försport att en snäll yngling genom dem blifvit försämrad; en lat eller oduglig deremot förbättras ej deraf, att han utan recreation oafbrutet måste hänga näsan öfver boken.