Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I och med detsamma synes man också medgifva, att handlingens uppenbara afsigt och ej dess osäkra följder böra bestämma dess brottslighet.
Huru svårt för öfrigt är det ej för Läkaren, ja, alldeles omöjligt, att så noga utstaka gränsorna för den normala kroppsbeskaffenheten, att han vid alla tillfällen med full - Den 19 April. 435 komlig bestämdhet kunde afgöra hvilken hufvudskål borde anses vara för svag, hvilken mjelte för skor, hvilka blodkärl iör mycket Utvidgade, hvilken kroppsbyggnad för klen, O. s. V.
Uti naturkropparnes oändliga nuancering och omärkliga öfvergång ifrån den ena ytterligheten till den andra, är det rent afomöjligt att bestämma någon fast gräns för det egentligen normala; och det sä mycket mer, SOm kan hända aldrig två kroppar runnits i naturen fullkomligt lika.
Med den grund igaste insigt och den fullkomligaste redlighet skall derföre
Läkaren någon gång kunna stanna i o* visshet, huruvida en viss individuel kroppsbeskaffenhet borde anses normal eller icke.
Nät en är oviss, kunna afven andra vara det; och då skulle ju här, äfvensom i mångå andra Medico legala mål, den obehagliga händelsen kunna inträffa, att två lika aktningsvärde Läkare afgålvo yttranden rakt stridande emot hvarandra, eller att i ett Collegium saken komme af afgöras genom omröstning.
Läkarens förlägenhet uppenbarar sig dessutom derigenom, att han sällan tilltror sig afgifva sitt utlåtande förr, än han haft tillfälle att af RansakningsProocollet inhämta och beräkna beskaffenheten och graden af det utöfvade våldet, den mördades föregångna helsotillstånd, m. m.
Här gör Läkaren, Gud vet med hvad ratt, egentligen ej annat, än hvad Lagen borde ålägga Domaren, nemligen att pröfva, huruvida den anklagade, efter våldsverkningens beskaffenhet, kunde anses met 436 Den 19 April. eller mindre tydligt hafva ådagalagt eri verklig mcrdafsigt.
Likanå otjenlig vi nu sett principen vara för den ifrågavarande delen af MissgerningsBalken , och likaså obestämd och vilkorlig lagskipningen i mordsaker; äfvenså bestämd och oföränderlig i sin tillämpning skulle denna del af Lagen blifva, om den vore byggd på en mera moralisk grund.
Huru lätt vore det i allmänhet ej att utröna, om afsigten verkligen varit att mörda; eller, kan hända rättare, om handlingen varit af den beskaffenhet, att brottslingen derigenom ådagalagt sig åtmindstone vara likgilltig för följderna?
Man kan säga: att ingen kan dömma om en annans afsigt.
Men hvar och en menniska bör naturligtvis anses verkligen haft det till afsigt, sorn af dess handling sannolikt bordt blifva en följd.
Förgäfves skulle någon vilja ursägta sig dermed, att han vid handlingens begående alideles icke tänkte, och således ej hade någon egentlig afsigt.
Den som kan begå våldsgernmgar utan att tänka, är derföre icke mindre farlig för samhället, och måste, såsom ett okynnesfä, följakdigen straffas.
Dock hvartill skulle det väl tjena att vidlyftigt orda öfver detta ämne?
Jag hoppas redan hafva uppfyllt mitt ändamål, som var att väcka uppmärksamheten på denna vigtiga sak, och att blott gifva en vink till ytterligare betraktelser deröfver.
Den 19 April. 437 Bada dessa Herr Cederschöldr Memorial be-i gärdes på bordet.
Herr Printzenschöld, Pehr Adolf, yttrade skriftligen till Protocoilet följande:
Flere Ledamöter af Höglofi.
Ridderskapet och Adeln hafva med sann fosterlandskänsla afmålat den vanmngt, hvaruti landtbruk och näringar genom oförutsedda händelser råkat, föreslagit medel till dess upp hjelpande och på flerahanda sätt sökt visa nödvändigheten häraf.
Ej utan största deltagande har jag härvid fästat uppmärksamhet, och med billig förtröstan på kraftig åtgärd, har mitt hopp lifvats, att framtiden kan och bör visa bättre ntsigter.
Åtskillige hafva åsyftat
Landtbrukets upphjelpande genom föreslående af Låne inrättningar, Magaziners anläggande, Skjutsskyldighetens afskaffande, m. m.; alla hafva med värdiga och patriotiska tankar framställt sina meningar, enskildte fördelar hafva måst vika för de allmännas, allt synes lofva goda och välgörande verkningar för det tillkommande.
Månge hafva trott sig visa orsaken till vår närvarande tryckande ställning, åberopat skäl och orsaker dertill, grundade på erfarenhet af hvad som varit mer eller mindre nyttigt, och tolkat sina meningar med sann känsla för det allmänna bästa.
Ännu kunna dock flera orsaker uppgifvas till vår underbalance i handels-väg, och 4 3 S Den 19 April. oberäknad allt hvad till luxe och öfverflöd kan hänföras, tror jag mig skyldig fästa Tit. uppmärksamhet på ett ämne af största vigt, ut. bedjande mig Tit. tålamod och öfverseende, då jag vågar framställa några tankar, kanske i anseende till ämnets betydenhet ofullkomlige, men som dock af tydliga skäl skola åtföljas.
Då vi tillfredsställt vårt första behof, upp. kommer ett annat, lika nödvändigt; då vi bafve tillräcklig föda, måste vi äfven hafva nödig beklädnad; och skall detta sednare amne, i grund å de jemförelser jag vill göra emellan hvad vi håfve och behöfve, och de upplysningar jag kan åberopa, sysselsätta Tit. för en kort stund.
År 1813 voro i vårt land 104 Klädesfa* briker, 20 Stofts, 37 Siden, 25 Linne och Bomulls, 48 Strump- och 11 Bandfabriker samt 14 Cattunstryckerier.
Hela tillverknings, värdet af dessa utgjorde 1,481,573 R:dr 20 sk. io rst.
Enligt GeneralSammandrag för 181? års Bevillning, befunnos af Ståndspersoner öfver 15 år, som erlade Tobaksskatt, 43,732 , Ståndspersoners fruar och hustrur, sorn skattade för sidenbruk, 3*r,t?5, och deras döttrar I 7,31 5, tillsammans 96,222 personer.
Om vi antage, att dessa behöfva köpa klädnadspersedlar, och billigt tillägge några som ej röka tobak, Stadsboer och Handtverkare, till ett belopp af 3,77S, så håfve vi 100,000 personer eller af vår Den 19 April. 439 25 millioners folkmängd.
Vi vilje supponera, att dessa kunna kläda sig för 33 R:dr 16 sk. årligen , så utgör deras klädnads- behof i värde 3,333,333 R dr 16 sk.
Afdrage vi nu ofvannämnda tillverkningssumma, biifver en brist af 1,85i,759 R dr 43 sk. 2 rst.
Denna summa måste således med Rikets redbarheter betalas.
Ingen måtte kunna bestrida, att detta mitt tilltag ej är ganska medelmåttigt, så i det ena som andra, och vilje vi noga räkna, skole vi finna, att det kunde göras mycket större; men för att undvika förebråelse att hafva misscalculerat mig, vill jag hellre uppgifva för litet än för mycket.
Detta lärer således kunna anses som tillägg af hvad som förut blifvit anfördt orsaka underbalance på handelsvågen.
Är det en afgjord sak, att vårt Landtbruk kan komma i den författning att fylla vårt behof af födämnen och brännvin, tror jag det vara lika så afgjordt, att vi kunne bekläda oss med egna tillverkningar.
Jag skall bjudå till visa, att det sednare kan låta verkställa sig, men vill först vederlägga några inkast, som göras emot vår Fabrikshandtering.
Månge påstå, att landtbruket beröfvas för många arbetande händer genom Fabrikshandteringen, och att detta ej går an i vårt så kallade folkfattiga land.
Häremot behöfves ej mer än ett bevis.
Om England har 12 å 16 millioner 44® Den 19 April. menniskor, måtte desse vara i samma behof af kläder och föda, som vi.
Vi vete, att förbud derstädes emot införsel af Spannmål är utfärdadt, och således måtte de kunna producera så mycket af denna artikel, som de behöfva.
Vi vete äfven, att de tillverka en otrolig mängd Fabriksvaror, hvarmed de förse halfva verlden.
Således måste de hafva större productionsförmåga än vi, som med våra 25 millioner ej bafve tillräcklig föda, ej heller kunne tillverka hälften af hvad till kläder åtgår.
Detta måtte således härröra af bättre inrättningar och att de hafva nästan allt arbete på beting.
Jag vågar påstå, att de förra håfve vi manga i lika godhet, och hvad hindrar oss ifrån det sednare?
Ytterligare påstås, att orsaken till deras productionsförinåga ligger deruti, att en arbetare ej befattar sig med mera än en artikels förfärdigande ; men detta kan äfven hos oss verkställas , och verkställes säkerligen på våra beklädnadsfabriker, och biifver således icke något skäl- Ingen Nation i verlden har gifvit så stora uppmuntringar i Fabriks-vag, ingen gjort så stora uppoffringar för denna sak, ingen så uppsökt förtjeusten och satt geniet i tillfälle att utveckla sig, som den Engelska; och häruti igenfinne videt motif som verkat.
Då Engelska Nationep började fabricera mera varor, än som för dess behof var nödvändigt, uppkom en stagnation i rörelsen och varuafsättningen.
Regeringen blef, genom flera tillverkares klagan, härpå uppmärksam, sökte Jätta exporten af Fabriksvaror, men i anseende Den 19 April.
441 till deras högre pris, blefvo få afsättliga.
Den fann således nödvändigheten af att godtgöra tillverkarne deras förlust på annat sätt.
Exportpremier blefvo beviljade och Fabrikörerne härigenom godtgjorde.
Samma Regering fana äfven, att detta sätt var det lämpligaste att bernägtiga sig ali Fabriks varuhandel öfver nästan hela verlden.
Fabrikerne tilltogo härigenom, vinsten gjorde att alla speculerade på nya inrättningar och fullkomnande af machineri samt fabrikation; och detta är största orsaken, hvarföre Engelska Faorikationer kunna säljas i andra Länder för bättre pris, än 1 sjelfva England.
Ett mäste jag dock tillägga: Engelska Regeringens omsorg att anskaffa tillverkarne behöfliga penningar, dels genom lån, dels patenter, satte dem i tillstånd att utvidga sin rörelse och arbeta i det stora.
Härigenom uppkom en täflan Fabrikörerna emellan att tillverka fullkomligare varor för bättre pris.
Vi håfve 104 Klädesfabriker, hvilka tillsammannagna ej tillverka så mycket som 5 medelmåttiga i England, 25 Bomulls- och.
Linne, hvars tillverkning ej är större än 2 de mindre derstädes; således måste \?.g
Fabrikörer hos oss lefva af samma rörelse som 7 i England; häruti igehfinnes till någon del orsaken, hvarföre våra Fabrikater blifva så dyra.
Om vi tillägge Stämpelafgifter, HallRätls-arfvoden samt varornas transporterande hit och dit, och dessutom att merändels varorna måste säljas på 6 å 9 månaders credit, se vi en förökad orsak.
442 Den 19 April.
Andra skälet, som uppgifves, att Fabriks, bandteringen hos oss är olämplig, består i följande; Det var en tid, då Riksens Ständer fästade synnerlig uppmärksamhet vid Fabriker, uppoffrade stora summor, men ändamålet förfelades.
Var det konstens skull, att de, som erböllo stora summor till Fabrikers inrättande , byggde Palatser och lefde kräsliga, så länge förskottet räckte, eller var det ett bevis, att ämnet ej dugde, fast mästaren var okunnig och ej förfärd;gade hvad deraf kunnat blifva?
Oberäknadt dessa stora summors förlust, uppkom ett ännu värre ondt, som ännu vidlåder.
Vår Nation fick härigenom en tanka mindra passande dess eget värde, trodde, att vi Sven. skar ej duge till dylika förrättningar, och tycket för allt utländskt och vanan att döma till dess fördel deriverar sig helt och hållet från denna tid.
Ännu ett skäl af dem, som påstå olämpligheten af Fabrikers bedrifvande i vårt land, återstår.
De påstå nemligen, att arbets eller daglöner äro dyrare hos oss, än i andra länder, och att
England af denna orsak kan fabricera varor för bättre pris.
Med nogare kännedom af saken , med uppmärksammare jemförelse af myntvärde, och med mindre oveldighet att rätt bedöma omständigheter, lära mångå kunna bevisa motsatsen, och fordras mera, än att hafva varit i England (hvilket ej är någon förtjenst, om icke något godt Den 19 April. 443 derigenom vunnits), för att påstå sig hafva kännedom af arbetsclassens behof, eller hvad den nödvändigt måste hafva för att kläda och föda sig?
För någon tid sedan hade jag den kännedom, att en spinnare i Manchester betaltes med 2 gånger större arbetslön, än i Dannemark, och denne vida mer än i Sverige.
Dessutom behöfves ej större skäl än det, att då någon utländning införskrifves, måsteMen mångdubbelt betalas, och om så är, att arbetslöner hos oss äro dyrare än i andra länder, lönar det ju ej mödan producera hvarken Spannmål eller Klädnadspersedlar med eget folk, ty vinsten bör ju hitlocka utländningar?
Jag tror mig nu hafva ådagalagt, hvad jag mig åtog i bevisningsskyldighet mot alla tviflare af Fabrikshandteringen, och skall med Tit. tillåtelse söka visa, huru det är möjligt åstadkomma vårt behof af nödig beklädnad.
Snart 20 års erfarenhet och arbetande, så inom sorn utom Riket, uti Fabriks väg, hoppas jag till någon del rättvisar min dristighet att höja min röst i denna för Staten så nödvändiga näringsgren.
Att alla förbud emot utländska varors införsel och förbrukning medverka till någon del Fabrikers uppkomst, är visserligen en sanning; men så länge vi behöfve utländska varor till fyllnad i vårt klädnadsbehof, kan detta i hela dess vidd ej låta verkställa sig, ty 444 Den t o April. det sorn nödvändigt behöfves skall på ett eller annat sätt inkomma.
Jag tror således, att sedan utrönt blifvit, hvad som egentligen är vårt behof, oberäknadt allt öfverflöd sorn kan undvaras, ej annan författning till Fabrikers uppbjelpande bör äga rum, än en någorlunda dryg tull afgift.
Med dryg menar jag ej så utomordentlig, utan endast så proportionerad, att det ej lönade risquen lurendräga.
I annat fall skall det behöfliga likväl inkomma, Staten förlora tullmedel, och Fabrikörerne, i anseende till tull - afgiftens försvinnande, undersäljas.
Dock tror jag äfven, att
Fabrikören skall fåfängt bemöda sig att sålja sina varor för godt pris, så länge han ej kan arbe-- ta i det stora, och att aldrig rätt goda varor komma att produceras, så länge ej täflan Fabrikörerna emellan förefinnes.
Dessutom så länge varor, hvilka i Riket tillverkas, kunna lurendrägas, stående lån emot låg renta ej kunna erhållas, skall hvarken det ena eller andra låta verkställa sig; men af egen och andras erfarenhet påstår jag, att hvilken Fabrikör som rätt förstår sin sak, som har ära och fosterlandskänsla, som vill inskränka sin lefnad till måttlighet och nödig utkomst för sig och familj, bör och kan, genom de medel jag här nedanföre kommer att föreslå, producera varor för billigt pris i lika godhet med utländningens, och att således få införskrifningar i en framtid komma att äga rum.
Ännu har ingen visare Låne-Inrättning 1 vårt Iand blifvit vidtagen, än vår Manulactur^ Den 19 April. 445 Discont, der lånebeloppet bestämmes efter tillverkningens storlek, och ingen lånefond är på säkrare grunder fotad, ty den låriberättigade måste nödvändigt visa, att han verkställt något, att han har nödiga kunskaper; och är jag fullt öfvertygad, att utan denna låne-inrättning existerade ej någon Fabrik, som tillverkade klädnadspersedlar.
Att Manufactur
Discontfondens välgörande verkan i samma mån aftager och blifver otillräcklig, som tillverkningafne förstoras, är en otvifvelaktig sanning, och vågar jag ödmjukast lemna tilt Tit. behjertande, att vidtaga urvägar, som kunna tjena till ett godt ändamål och förekommande af den antagande goda verkan, nämnde inrättning åstadkommit.
Hvad för öfrigt skulle bidraga till Fabrikers fullkomnande vore, att kunnige män fin. go på Manufacturfondens bekostnad göra resor, för att bese det nya, det märkvärdiga, som, synnerligast i England, de sednare åren i Fabriks-väg blifvit effectuerädt; och tror jag vi nyligen håfve säker anledning bedömma sådana resor nyttiga, då vi öfverse hvad af de 2:ne män, som för Götha Cauais räkning i England reste, blifvit verkstäldt.
I grund af hvad jag haft äran inför Tit. anföra, vågar jag ödmjukast föreslå: i:o Att Manufactur-Discontfonden måtte årligen betydligen okas, ej af StatsCassans I 446 T)en 19 April. påräknade medel, utan genom afgift
I allt öfverflöd; ty det lärer vara en sann Statsprincip, att låta ett ondt, som ej kan förekommas, tjena till goda ändamåls vinnande.
Vi håfve flera öfverflödsvaror, sorn genom vana blifvit ett oundgängligt behof, och hvad billigare, än att förbrukarne vidkändes en afgift i den mån de skada Staten?
Dessa varor äro mångfallcliga, såsom utländsk Tobak, Vin, Caffe, Thé m. fl. d-, och förmodar jag, att ingen skulle härigenom ruineras, men Staten komma i tillfälle befordra något godt, sorn ej hade svåra följder.
Skulle detta ej låta verkställa sig, hvaruti jag finnér ingen svårighet, förenar jag mig till alla delar och instämmer uti det project Hans Excellence m. m.
Herr Grefve Ruuth förlidne Plenidag afgaf. 2.'o
Att de Fabrikörer, som någorlunda i det stora sökt uppbringa sin Fabriksrö. reise, hvilka visat sig äga fullkomlig kännedom af allt, som till des Fabriks handtering hörer, samt uppvisat goda varor till någorlunda godt pris, blefvo berättigade till förskotts-lån, hvilka på längre eller kortare tid fingo i rörelsen innestå. g;o Att ett res-stipendium af ManufacturFon* den, hvartannat eller hvart tredje år, beviljades den Fabrikör, inrättare eller bedrifvare, som visat sig hafva stadgad kunskap i Fabriksmechanik och kännedom Den 19 April. 447 i utöfning af allt, hvad till Fabriks handtering hörer. 4:0
Att alla behöfTga rudimaterier, som inom landet ej kunna i tillräcklig mingd vara att tillgå, matte tullfritt fa inkomma. 5:0
Att alla tull - auctioner å i beslag tagna lurendrägeri - va<or aldrig mer matte tillåtas på andra vilkor, än att vatorna exporterades.
Öfvertygad om den goda verkan förenämnde skulle åstadkomma, får jag af Tit. ödmjukast anhålla, att dessa mina oförgripliga tankar blifva med öfriga Respectiva Stånden cornmunicerade, för att sedermera till det förlidne Plenidag beslutna Utskott behörigen remitteras och till granskning öfverlemnas.
Communication med de öfriga respectiva Stånden af det nu upplästa Memorial blef Författaren tillåten, men rörande den begärda remissen till det särskildta Utskottet, erinrade Herr LandtMarskalken, att detsamma ännu ej vore af de öfriga RiksStånden bifallet.
Herr Printzenschölds Memorial lades på bordet.
Grefve Schwerin, Fredrik Bogislaus, hemställde , om icke Ridderskapet och Adtln skulle anse nödigt att genom en Deputation communicera de öfriga RiksStånden sitt i stata Plenum fattade beslut, om förordnande af ett särskildt Utskott. 443 Dm 19 April Friherre Bcye^ Ludvig, erinrade, att sådant icke kunde äga ram förr, än ProtocollsUtdraget derom vore justeradt.
I anledning häraf företogs genast till justering följande :
Utdrag af protocollet, hållet i HögloftRidderskapets och Adelns Plenum, e. m. den 17 April j S15- S. D. I anledning af den särskildta uppmärksamhet, som vid detta Riksmöte synts vara fästad vid allmänna hushållsämnen samt ett skadligt öfverflöd, ansåg Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, för sin del, tjenligt, att ett särskildt Utskott, bestående af sex Ledamöter af hvarje RiksStånd, måtte förordnas, hvilket skulle åligga , att till Riksens Ständer afgifva, för att derefter till Kongl. Maj.ts Nådiga afgörande öiverlemna-, en allmän öfversigt af Rikets närvarande eeconomiska ställning, samt derjemte hafva ett särskildt afseende fästadt på med en att hämma yppigheten , och att, efter undersökning om umbärligheten af vissa utländska varor, i möjligaste måtto inskränka deras införsel och förbrukning: uti hvilket beslut de öfriga respectiva Stånden skulle vänligen anmodas att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Hans Excellsnce Herr Grefven och Landt Marskattens härefter gjorda proposition till godkännande - Den 19 April 449 kännande af detta ProtocollsUtdrag h!ef med ffa och Nej besvarad.
Grefve Lantingshausen, Albrecht, anmälte sig och uppläste ett så lydande Ödmjukt Memorial.
Ridderskapet och Adeln uti sista Plenum biföll Herr Grtfve Morners Memorial angående ett nytt Utskotts sättande, som hade att föreslå nödiga inskränkningar af öfverflöd och yppighet, blef detta Utskott, enligt Herr Grefve Schwerine anförande, äfven uppdraget att pröfva och föreslå allt, hvad som uti närvarande omständigheter kunde anses gagneligt för allmänna iur hållningen.
Härvid får jag, såsom den der har äran vara Ordförande uti allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet, vördsammast till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns ompröfvande framställa några erinringar, endast till vinnande af upplysning, huru med handläggningen af de ärender, som till bemälte Utskott blifvit remitterade härefter, och i anledning af det nya Utskottets utvidgade befattning, skal! förhållas.
S'örre delen af de Memorial och Yttranden till Protocollet, som till allmänna besvärs- och OeconomieUtf.ka:tet blifvit frän alla RiksStånden remitterade , innehålla just samma ämnen, som skulle komma under det nya, af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln föreslagna, Utskottets pröfning och beredning , några af dessa Memorial. hafva ock redan af Eidel, u. Ad, Prat.
N:o 57, 45° Den 19 yJpril.
OeconomieUtskottet blifvit till granskande före» tagna.
Gränsen emelian det nya och OeconömieU Bkottets göromål tillhör hvarken mig elier OeconomieUtskottet att bestämma, men att de i flera afseenden få enahanda befattning, tyckes vara otvifvelaktigt.
Det billiga miss. troende jag hyser till egen skicklighet skulle ock mart komma mig att yttra den önskan, det ämnen af så mycken vigt, och som så nära röra den allmänna väliärden, sorti de, hvilka vid detta Riksmöte påkalla Riksens Ständers behjertande, mat e af det nya Utskottet ensamt behandlas; men, mine Herrar! ibland OeconomieUtrkottets 48 Ledamöter linnas
Män begåfvade både med skicklighet och erfarenhet uti allt det som med allmänna hushållningen äger gemenskap, och lärer det väl tillhöra dem att, i egenskap af UtskottsLedamöter, yttra sig olver alla de ärender, som ifrån de samlälte RiksStånden blifvit till deras utlåtande remitterade.
Önskligt hade varit, att det nya Utskottet blifvit proponeradt, och gränsen för dess befattning bestämd, om icke vid Riksdagens början, dock något tidigare än 6 veckor derefter; då hade icke, som nu handt, OcconomieUtskoitet blifvit försatt uti ovisshet, angående Viddén af dess åtgärder, vid de till detta Utskott remitterade ötverläggningsämnen.
Det är ock för att undanrödja all tvekan , som hos img och Utskottet kunde uppstå, angående dess åliggande att fortfara med beredningen al alla de till Utskottet remitterade mål, Den 19 April.
Utan undantag, som jag önskade erhålla Högloft.
Ridderskapets och Adelns bestämda yttrande.
Möjligtvis skulle härigenom olika utlåtande öfver samma ämnen bbtva RiksStåndens Plena meddelade, dervid vore likväl ingenting förloradt, om icke tid Och arbete; men hvem Vore väl icke beredvillig tili dessa Och flera uppoffringar, då det angår allmänt väl?
I anledning af hvad jag haft äran anföra, är min vördsamma anhållan , det Höglofl.
Ridderskapet och Adeln täcktes bifalla, att Allmänna Besvärs- och Oeconom eUtskottet måtte till Plena inkomma med Beiänkanden rörande alla till Utskottets handläggning förviSta ärender, oansedt flera af dessa nu mera komma under det nya Utskottets behandling.
Grefve Litljener antz, ohan Wilhelm: jag kan icke dölja, att med den nu upplästa redäction af ProtocollsUtdraget stor anledning till collision, i min tanke, kunde uppstå.
Det nya Utskottet tillkom väl på sitt sätt i anledning af Hans Excellence Herr Grefve Rnuthr och Herr Presidenten Grefve Mörners Memorial; men den förnämsta befattning, som Höglofl.
Ståndet åt detta Utskott lemnade, biet, om minnet icke alltför mycket bedrager mig, stadgad genom Herr Grefve vnn Schwerins anförande.
Jag tror, det all fråga om collision skulle försvinna, och det åsyftade ändamålet fullkomligen vinnas, om redactionen blefve sålunda:
Att Ridderskapet och Adeln beslutlt formerandet af ett Särskildt Utskott, hvats fö - 452 Ben 19 April, remal skulle blifva utredande af orsakerna till dea 1 aila orter af Riket öfverklagade förlägenhet i allmänna Rörelsen, samt säkraste sättet att densamma afhjelpa} och i sammanhang dermed, upprättandet af underdånigt project tili hämmande af den tilltagande luxe, som sy* n‘s hota med ett ytterst skadligt inflytande på Rikets handelsvåg.
Herr Pålman, Otto Fredrik, yttrade, att, elur?
ru h-än äfven ansett nödigt att närmare bestämma de göromål, som skulle sysselsätta det al Ridderskapet och Adeln, förlid ne Plenidag, beslutade Utskottet, och att collision lätt kunde uppstå, så framt detta Utskott samt Allmänna Besvärs* och OeconomieUtskottet möjligen kotnme att med samma ämnen sig befatta} hade han likväl trott en sådan åtgärd kunna uppskjutas, tills man . blefve underrättad om de öfriga respectiva RiksStåndens Beslut rörande det Nya Utskottet.
Men då fråga nu uppstått, att närmare bestämma en gräns emellan dessa båda Utskotts göromål, ansåg han det säkraste sättet dertill vinnas, om Höglofl.