Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
13 understöd, hans enka förmält sig hafva att påräkna ifrån Civilstatens pensionskassa samt af Wermiändska Brukssocieteten, svårligen torde komma alt emotsvara behofvet för hennes lefnadskostnad, ansåge Kollegium förevarande fall kunna jemföras med de flera dylika, då en i knappa omständigheter stadd enka efter en utmärkt tjensteman funnits böra hugnas med särskild pension af statsmedlen, hvadan Kollegium i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska beviljande af en årlig pension för sökanden.
Med afseende å Bergmästaren von Schéeles, under en långvarig tjenstetid ådagalagda nitiska bemödanden för bergsbruksnäringens förkofran, äfvensom till åstadkommande af allmännyttigt gagn i öfrigt inom den landsort, der han hade sin verksamhet, samt i betraktande jemväl af den behöfvande ställning, hvaruti hans efter lemnade enka sig befinner, vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå, att enkan Maria, von Schéele, hvars pension från Civilstatens enskilda enke- och pupillkassa, enligt inhemtad upplysning, kommer att, intilldess stadgade årsafgifter blifvit till fullo erlagde, utgå med 375 Riksdaler, men sedermera med 500 Riksdaler årligen, må af Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten uppföras till en årlig pension af Sexhundra Riksdaler.
De till ärendet hörande handlingar skola vederbörligt Utskott tillhandahållas och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. GARL. G. Lagerstråle.
Bih. till II St.
Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 26 Baft. 3 14 Kongl. Maj:ts Nåd.
Utdrag af Protokollet öfver Givil-Ärenden, hållet inför lian» Maj:l Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 28 Augusti 4863.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Statsråden Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
Departements-chefen, Stalsrådet Lagerstråle föredrog derefter i underdånighet: 4:0. kommers-kollegii underdåniga skrifvelse af den 19 innevarande månad, deruti Kollegium, jemte eget yttrande, ölverlemnat en af framlidne Bergmästaren i Sjunde Bergmästare-distriktet, Öfver-intendenten Frans Adolf von Schéeles enka, Maria von Schéele, född Lundqvist, till Kollegium ingifven skrift, hvaruti bemälda enka — — — — — — — — — — anhållit, alt — — Kollegium måtte hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om någon lämplig pension åt henne af allmänna medel.
Departements-chefen yttrade i underdånighet: »Med afseende å —- — — — — — — — — — Denna af Stats-Rådets öfrige ledamöter biträda hemställan behagade Kongl ;V'aj:t i nåder gilla samt befallde, att, i enlighet med ett af föredragande
Departements-chefen nu till justering uppläst förslag, nådig Proposition, sådan den finnes vid detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo TV7. J.
Modigh. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863.
Prop. M 125. 1 J¥:0 135.
Ank. till Exp.-Utsk. den H Okt. 1865, kl. 11 f. m. Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Stander, angående en den Svenska Beskickningen i Turkiet tillhörig, i Pera belägen fastighet; Gifven Stockholms Slolt den 29 September 1865.
Med afseende å svårigheten för Kongl. Maj:ts beskickning vid den Ottomaniska Porten att förskaffa sig passande bostad, samt i öfverensstämmelse med braket i Orienten, ansågs redan för mer än hundra år sedan nödigt att anskaffa eget hus för nyssnämnda beskickning.
Följaktligen blef, genom dåvarande Envoyéen G. von Celsings försorg, år 1797 inköpt beskickningens ännu egande fastighet i Pera, hvilken då var med lämpliga byggnader försedd.
Egendomen har sedan dess blifvit tillökad med ett par mindre tomtdelar.
Genom en år 1818 inträffad vådeld blef emellertid det å densamma befintliga stora boningshuset i grund förstördt, till följd hvaraf beskickningen allt sedan varit på ett högst inskränkt och nödtorftigt sätt inrymd i en, egendomen tillhörig, mindre byggnad, ursprungligen innefattande blott 3:ne små rum, men efter det stora husets brand provisoriskt tillökad med ytterligare 4 eller 8 sådana, jemte ett kök.
Oaktadt tid efter annan icke obetydliga kostnader blifvit nedlagda på underhåll af denna byggnad, befinnes den för närvarande i sådant skick, att den svårligen någon längre tid lärer kunna användas till bostad åt beskickningen, åtminstone ej utan att på densammas upphjelpande användas dryga kostnader, hvilka, nedlagda på en så beskaffad byggnad, lära fä anses såsom till större delen förspillda.
Enligt gjorda undersökningar befinnes nemligen detta hus, som till större delen är uppfördt endast af korsvirke, beslaget med bräder, i så försämradt skick, så väl till väggar, som tak och golf, att det ej lärer på något varaktigt sätt kunna iståndsättas utan att undergå näia nog fullständig ombyggnad.
En så kostsam reparation elier ombyggnad vore så mycket olämpligare, som detta hus, i anseende till sitt inskränkta utrymme, Bih. till B.
Brot. 18(12 A 1863. 1 Sami, 1 A/d. 2 Band. 27 Baft. 2 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog).
M 125. ingalunda kan motsvara äfven de måttligaste anspråk på en passande bostad för Kongl. Maj:ts beskickning, så mycket mindre, som med denna beskickning år förenadt ett General-konsulat, årligen anlitadt af flera hundrade svenska och norska fartyg och hvartill följaktligen erfordras särskilda och rymligare embetsrum än de, som här stå till buds.
Tages dertill i betraktande att en beskickning i Orienten måste, förutom den vanliga legationspersonalen, vara försedd med (lera i andra länder öfverflödiga tjenstemän, såsom tolk och kavasser, för hvilka äfven utrymme måste beredas, lärer tydligen framstå, hura otillräcklig den nuvarande provisoriska byggnaden är, och huru föga lämpligt det vore att påkosta densamma någon betydligare reparation eller ombyggnad.
En annan omständighet lägger äfven bestämdt hinder i vägen för ett sådant företag.
En förordning af municipalitetet i Pera föreskrifver nemligen, att till utvidgande af den utmed svenska beskickningens hus löpande, sa kallade »Stora gatan» måste samtliga vid densamma belägna hus, i mån af ombyggnad eller betydligare reparation, dragas tillbaka ett visst afstånd, och för att påskynda verkställigheten häraf tillätes numera ej ens den ringaste förändring med de delar af husen, som vetta åt ifrågavarande gata.
Att bibehålla den i mycket dåligt skick varande ytterväggen oförändrad under en sådan ombyggnad, som huset skulle erfordra för att göras någorlunda passande, lärer emellertid vara, om ej alldeles omöjligt, åtminstone förenadt med så stora olägenheter och kostnader, att tanken derpå lärer böra öfvergifvas.
Möjligen kan det förefalla den, som ej närmare känner förhållandet i Konstantinopel, dels att de interessen, Sverige der har att bevaka, borde kunna nöjaktigt skötas genom endast ett konsulat, utan att påkalla de drygare utgifterna för en särskild beskickning, dels äfven, att då Staten ej underhåller hus för sina beskickningar i andra länder, borde ett sådant vara öfverflödigt der på platsen.
Det torde derföre böra anföras, att den kejserliga Ottomaniska regeringen ej erkänner några konsuler i Konstantinopel annorlunda än såsom varande tjenstemän vid derstädes anställda främmande beskickningar, och icke heller åt dem meddelar exequatur.
En embetsman af högre grad måste följaktligen der vara anställd, och är detta så mycket mer nödvändigt på en ort, der lagarne ej alltid förmå lemna samma skydd som i andra länder, och der alltså utländningar, deras fartyg eller egendom ofta äro i behof af ett kraftigt biträde.
Det egendomliga förhållandet i Orienten, der hvarje stat utöfvar doms- och skyddsrätt öfver icke blott sina egna der bosatte undersåter, utan äfven öfver alla dem, som på ett eller annat sätt kommit i åtnjutande af dess protektion, utgör äfven ett vigtigt skäl för denna beskicknings fortsatta vidmagtbållande.
Slutligen bör ej förbigås, att Sverige, som under konung
Carl XII:s tid blifvit erkändt såsom skyddsmagt för de Lutherska församlingarne i Orienten, på visst sätt iklädt sig förbindelsen att i Konstantinopel underhålla ett kapell för denna trosbekännelse.
Ett sådant finnes äfven uppfördt på beskickningens tomt, der gudstjenst förrättas af Legationens predikant.
Prop. M 125.
3 Samma orsaker, som förut gifvit anledning till inköp af ett hus för beskickningen i Konstantinopel, förefinnas alltjemt.
Icke blott svårigheten att på annat sätt erhålla passande bostad, och den dryga hyra, som för en sådan måste erläggas, tala derför, utan än mer seden och åskådningssättet i landel.
Dessa orsaker halva förmått de flesta europeiska stater, att i likhet med Sverige förskaffa sig egna legationshoteller i Pera, och de, som hittills varit i saknad deraf, såsom Belgien och Italien, äro nu på väg att inköpa eller uppföra sådana.
Bredvid öfriga legationers präktiga hoteller kan den svenska beskickningens nuvarande bristfälliga hus ej undgå att väcka ett ganska obehagligt uppseende, hvilket i ett land sådant som Turkiet, der det yttre skenet onekligen har vida större betydelse än annorstädes i Europa, måste göra ett för rikets anseende ingalunda fördelaktigt intryck.
Under ofvanomförmälda omständigheter, och sedan anmäldt blifvit, att bristfälligheterna å ifrågavarande, hus så betydligt förökats under sednaste tid, att flera af rummen ej längre kunna, i deras nuvarande skick, begagnas, har Kongl.
Maj:t varit betänkt, att med de tillgångar, som af den ifrågavarande egendomen kunna beredas, finna utväg till åstadkommande af ett nytt och passande hus för de förenade rikenas beskickning i Konstantinopel.
Ett föredöme i detta fall är gifvet af den Kongl. Nederländska beskickningen derstädes, hvars hus, som äfvenledes nedbrunnit, blifvit nyligen på ett prydligt sätt återuppfördt med de model, som anskaffats genom försäljning af en del af dess egande tomt.
Enahanda utväg skulle med fördel kunna anlitas för att, utan ringaste kostnad för statsverket, bereda Kongl.
Maj:ts beskickning i Konstantinopel ett passande och vackert hus.
Den svenska tomten är nemligen tillräckligt stor att lemna fullt utrymme för det nya huset, äfven sedan så mycket jord derifrån blifvit undansåldt, som skulle erfordras för att inbringa det för nybyggnaden behöfliga belopp.
Då emellertid det icke för närvarande låter sig bestämma, huruvida det för sagda ändamål kan blifva förmånligast att anlita ofvanstående utväg eller att utbyta ifrågavarande egendom mot någon annan, som redan vore lämpligen bebyggd, eller att försälja densamma i sin helhet och med de inflytande medlen inköpa eller uppföra de för beskickningen erforderliga byggnader, eller ock att i annan ordning, genom tomtens afkastning eller dess intecknande, bereda utväg att på lämpligaste sätt ordna denna angelägenhet, men omständigheterna möjligen påkalla åtgärder i detta hänseende tidigare än att, efter uppgörandet af fullständigt förslag i ämnet, Rikets Ständers sammanträdande vid nästa riksdag kan afvaktas, vill Kongl.
Maj:t härmed äska Rikets Ständers medgifvande, att, efter inhemtande af nödiga ytterligare upplysningar, Kongl.
Maj:t må ega med denna egendom vidtaga de förfoganden, som befinnas bäst ledande till att, utan särskild kostnad för Staten, bereda Dess beskickning i Konstantinopel en passande och riket värdig bostad.
Datum ut supra. CARL. L. Manderström.
Utdrag af Protokollet öfver Utrikes Departementets Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 29 September 1863.
Hans Excellens, Herr .lustitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern lör Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. l:o.
Statsministern för Utrikes Ärendena anmälde i underdånighet att, sedan, med afseende å svårigheten för Kongl. Maj:ts beskickning vid den Ottomaniska Porten att förskaffa sig passande bostad samt i öfverensstämmelse med bruket i Orienten, det redan för mer än hundra år sedan ansetts nödigt att anskaffa eget hus för nyssnämnda beskickning, och följaktligen blifvit, år 1757, genom dåvarande Envoyéen G. von Celsings försorg, inköpt beskickningens ännu egande fastighet i Pera, —- — hemställde Statsministern för Utrikes Ärendena i underdånighet att Kongl. Maj:t ville, genom nådig Proposition, i enlighet med närlagda förslag, äska Rikets Ständers medgifvande att, efter inhemtande af nödiga ytterligare upplysningar, Kongl. Maj.t må egu med denna egendom vidtaga de förfoganden, som befinnas bäst ledande till att, utan särskild kostnad för Staten, bereda Dess beskickning i Konstantinopel en passande och Riket värdig bostad; och behagade Kongl. Maj:t, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, härtill lemna nådigt bifall. 2:o. Ex protocoilo Rudolf Cederström.
Prop. M 126. X.o 126.
Ank. till Exp.-Utsk. den S Okt. 1863, kl. 11 f. m. Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Stander, i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats; Gifven Stockholms Slott den 2 Oktober 1863.
Sedan Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 29 September 1854 af Eskilstuna kungsladugårds mark upplåtit 1 tunnland 21 kappland till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats, så hafva, uti en till Kongl. Majit enligt uppdrag af nämnda församlingar ingifven skrift, komiterade för den sålunda upplåtna jordrymdens ordnande för ändamålet i underdånighet anmält, att densamma vid anställda undersökningar befunnits till större delen innehålla berg och således vara till begrafningsplats oanvändbar, hvadan komiterade, hvilka för öfrigt ansågo att de der befintliga lemningarne efter det under konung Gustaf den l:stes tid till slott förändrade, men sedermera år 1688 genom vådeld förstörda Johanniterklostret icke borde belt och hållet utplånas, anhållit, att, för beredande af nödig tillökning af nämnda begrafningsplats, en jordrymd af 2 tunnland 3,7 kappland, eller 11 qvadratrefvar 84 stänger, utmärkt på en af vice kommissions-landtmätaren C. F, Spangenberg upprättad och af sökanderne bifogad karta, malte få från Eskilstuna kungsladugård afsöndras, i hvilket afseende företetts en af Rådmannen P. G. Schotte, som nu under arrenderätt innehar nämnde kungsladugård, afgifven skriftlig förklaring, att han för sin arrendetid medgåfve denna afsöndring; och hade komiterade derjemte hemställt, att den af Kongl.
Majit till begrafningsplats redan upplåtna, men dertill otjenliga marken måtte, för att genom trädplanteringar förskönas, få af församlingarne fortfarande bibehållas mot skyldighet för dem att från ytterligare förstöring vårda de återstående minnesmärkena efter ofvanberörda kloster och slott.
Denna ansökning, hvaröfver Kammar-kollegium, sedan så väl Kongl.
Majrts Befallningshafvande i Södermanlands län jemte kronofogden och häradsskrifvaren i orten som äfven Konsistorium i Strengnäs stift blifvit hörda, den 27 sistlidne 6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. JVH 126.
Augusti i underdånighet afgifvit infordradt utlåtande, har Kongl. Maj:t derefter tagit i öfvervägande och vill, i öfverensstämmelse med hvad bemälda vederbörande tillstyrkt, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för deras del medgifva, att ofvan omförmälda jordrymd, utgörande 11 qvadratrefvar 84 stänger, af Eskilstuna kungsladugårds mark, må, mot afgäld enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt nämnda församlingar till utvidgande af deras begrafningsplats för alltid upplåtas, med rättighet för dem att den för enahanda ändamål genom nådiga Brefvet den 29 September 1854 beviljade jordafsöndring derjemte fortfarande bibehålla, under vilkor dels att å densamma verkställa trädplantering, dels ock att behörigen vårda berörda derå befintliga minnesmärken.
Handlingarne i detta mål skola, jemte dertill hörande karta, tillställas det Utskott, till hvilket frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl.
Utdrag af Protokollet ofver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Rådet å Stockholms Slott den 2 Oktober 1863.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Fiiherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström.
Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
Prop. M 126.
7 Departements-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, denna dag fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgning af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats.
Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Axel Adelgren.
STOCKHOL»:, TRYCKT HOS Jon. BECK »IAN, 1863.
MajHs Nådiga Proposition Jtä 127. 1 N:0 127.
Ank. till Exp. Utsk. den 24 Okt. 1863, kl. 11 f. m.
Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i jråga om försäljning af Nya Varfvet vid Göteborg; Gifven Stockholms Slott den 23 Oktober 1863.
Redan i det utlåtande, som den 17 Februari 1843 afgafs af en i nåder förordnad
Komité för utarbetande af förslag till sjöförsvarets ordnande, yttrades den åsigt att, då Kongl.
Flottans etablissement å Nya Varfvet vid Göteborg icke utan en vidlyftig, med högst betydlig kostnad förenad, befästning kunde skyddas mot fiendtliga anfall samt just den omständigheten, att en del af Flottan med sina dyrbara förråder vore der förlagd, sannolikt skulle gifva fienden ökad anledning att mot Göteborg rigta sina anfall, Flottans nämnda etablissement borde till lämpligare ort förflyttas; och sedan detsamma, både i afseende å personal och fartyg, undergått en betydlig inskränkning samt år 1854 blifvit från station förvandladt lill en depot, lydande under Stockholms station, har äfven den Komité, som år 1861 tillsattes att utreda lämpligaste sättet för ett tidsenligt ordnande af rikets sjöförsvar, i sitt underdåniga betänkande af den 23 Maj 1862 tillerkänt åsigten om Nya Varfvets olämplighet för Flottan en ökad giltighet, i samma mån som platsens försvar mot nutidens sjökrigsmateriel blefve ytterligare försvåradl.
På grund af denna öfvertygelse, som af Komitéen vidare utvecklades, tillstyrkte den, bland annat, att Flottans nuvarande depot på Nya Varfvet måtte, genom försäljning eller på annat sätt, som för Kronan kunde finnas fördelaktigast, tillgodogöras.
Oaktadt de nu anförda skäl, som tala mot Nya Varfvets bibehållande för Flottans behof, ansåg Kongl. Majit frågan om förändring härutinnan icke böra upptagas bland dem, som vid innevarande riksdags början i den nådiga Propositionen om StatsBih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 1 Samt. 1 Afd. 2 Band. 28 Haft. i 2 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition M 127. verkets tillstånd och behof, gjordes till föremål för Rikets Ständers behandling, ty de anmärkta olägenheterna deraf, att en del af örlogsflottan ännu fanns vid Göteborg förlagd, syntes under nuvarande förhållanden icke vara så betydliga, all fartygens bortflyttning behöfde påskyndas, och kostnaden för depotens underhåll med dertill hörande personal befanns icke större, än som skäligen motsvarade behofvet för materielens behöriga vård.
Någon framställning till Rikets nu församlade Ständer om förändrad disposition af Kronans ifrågavarande egendom skulle icke heller sedermera blifvit erforderlig eller af omständigheterna påkallad, om icke i dessa dagar anledning yppat sig till det antagande, att Nya Varfvet, hvars nuvarande bestämmelse i allt fall torde kunna snart upphöra, deremot skulle med annan användning väsendtligen gagna ett för den Svenska industriens framtid vigtigt företag och derjemte inbringa åt Kronan en större köpesumma, än för egendomen vore att i allmänhet påräkna.
Samtidigt dermed, att de vid Göteborg förlagda örlogsfartygens antal, efter utrangering och försäljning af åtskilliga för sjöförsvaret odugliga, numera nedgått till ungefär hälften af hvad det utgjorde år 1854, eller till 27 stycken, af hvilka 3, enligt redan gifven föreskrift, komma att med snaraste slopas eller försäljas och de återstående, till största delen kanonjollar och andra fartyg af minsta cert, kunna vid förefallande behof utan svårighet inrymmas vid Flottans begge stationer eller på annan tjenlig ort, har hos Kongl. Majit blifvit i underdånighet anmäldt, att med anledning af svårigheterna för en tidsenlig jernförädlings bedrifvande vid många smärre verk, ett bolag, hufvudsakligen af bruks- och hvtte-egare, vore under bildning för att på någon lämplig punkt i vestra Sverige anlägga ett större jernförädlingsverk, som kunde blifva en kraftig häfstång för höjandet af den inhemska jernhandteringen och bereda ökadt tillfälle till förtjenst åt en stor mängd af arbetare; samt att ibland de platser, som för denna anläggning varit i fråga, Nya Varfvet tillvunnit sig synnerlig uppmärksamhet, genom sitt läge vid ett ofta under hela året öppet vatten i närheten till en stad med så vidsträckt och tilltagande handel som Göteborg.
De män, som fått sig uppdraget att vidtaga förberedelser till den tillämnade jernverksanläggningen, hafva följaktligen, vid det brådskande valet af läge för densamma, icke velat bestämma sig för något annat ställe, förr än det vore afgjordt, huruvida icke Nya Varfvet komme att försäljas och utväg således yppade sig att för det nya jernverket förvärfva denna dertill synnerligen tjenliga plats.
Denna fråga synes Kongl. Majit vara af den betydenhet, att tillfället till densammas dragande under den församlade folkrepresentationens pröfning icke bör lemnäs obegagnadt, ehuru tiden, vid den redan långt framskridna riksdagen, icke medgifvit vidtagandet af de åtgärder, som för ärendets fullständiga utredning skulle varit önskliga och under vanliga förhållanden bort föregå framställningen till Rikets Ständer.
Vid nuvarande omständigheter och enär, äfven utan särskild undersökning, det visar sig sannolikt, att Nya Varfvets åbyggnader, bestående till stor del af långsträckta, till verkstäder särdeles lämpliga stenhus, skulle företrädesvis vara eller lätt Kongl.
Maj\ts Nådiga Proposition JM 127. 3 kunna göras användbara för en industriel anläggning i stor skala, samt att följaktligen, vid öppen täflan om egendomens förvärfvande, högre anbud äro att påräkna vid ett tillfälle, då densamma är begärlig för ett sådant kändt ändamål, än en annan gång, då något dylikt tilläfventyrs icke är å bane, har Kongl.
Majit i nåder velat härmed till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, huruvida de, med hänseende till hvad ofvan är anfördt, samtycka att, sedan värdet af ifrågavarande egendom och de derå befintliga, Staten tillhörande byggnader blifvit med största möjliga noggrannhet utrönt samt vederbörande embetsmyndigheter lemnats tillfälle att i ämnet sig yttra, Kongl.
Majit må bestämma, om fastigheten är för Kronan umbärlig, och i sådant fall med fastställande af de försäljningsvilkor, som pröfvas med det allmännas fördel bäst förenliga, låta offentligen infordra köpeanbud å Nya Varfvet jemte åbyggnader samt ibland de anbud, som dervid göras, antaga det, hvilket, med afseende på summans storlek och möjligen sig företeende andra omständigheter, befinnes för Kronan förmånligast; kommande köpeskillingen derefter att ingå till Riksgälds-kontoret för att Rikets näst sammanträdande Ständer tillhandahållas.
Datum ut supra. CAEL. B. von Platen. 4 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition JVS 127.
Utdrag af Protokollet öfver Sjö/örsvars-Ärende, hållet inför Hans Majtl Konungen uti Stais-Itådet å Stochholms Slolt den 25 Oktober 1865.
Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
Chefen för §jöförsvars-departementet, Statsrådet Grefve von Platen, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med denna dag fattadt beslut, uppsatt förslag tili Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer i fråga om försäljning af Nya Varfvet vid Göteborg; — — — — — — — — — — — och behagade Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befalla, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo L.
Th. Neijber.