Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det åsyftar också återremiss, men innefattar derjemte en opinionsyttring.
E.x. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, att han föreställde sig, att, om R. o. Ad. beslutade att första punkten nu först borde afgöras, samt votering derom äskades, ja-propos. borde innehålla bifall till Utsk:s yttrande, och coutrapropos. borde upp - Den (I Maj. 437 taga Hr Lagerhjelms förslag, hvilket innehöll, att RiksSt:ns olika tankar kunna sammanjemkas.
För öfrigt skulle den återremiss, som yrkades uti Hr Lagerhjelms förslag, visserligen icke, såsom Gr.
Frölich yttrat, blifva naken, ty Hr Lagerhjelm hade föreslagit, att återremissen skulle åtföljas af de inom R. o. Ad. afgifne yttranden.
Cederström, Jacob: Jag hegärde ordet i anledn. af Gr.
Frölichs förslag, att få återremiss till ja-propos., och conlrapropos. också återremiss med det tillägg, som han föreslagit.
Jag får i anledn. deraf förklara, att jag icke ämnar biträda ett sådant försök att komma lill en återremiss, som till sin form är olaglig, men som blefve omöjlig att undvika, i fall man toge återremiss i hegge alternaliverne af en votering.
H. Ex. II r Gr. o. Landtm, yttrade, att afsigten med hans framställning endast varit, att R. o. Ad. täcktes fatta beslut om föredrngningsorriningen, och att i afseende på sjelfva öfverläggningsämnet ännu många ledamöter hade anmält sig och voro berättigade att yttra sig innan någon propos. i sak framställdes; hemställande H.
Ex. nu ånyo, om R. o. Ad. biföl le, att första punkten af Utsk:s utlåt, först afgjordes.
Jag måste med gifva, att jag icke kunnat uppfatta andemeningen, hvarken af Ilr von Hohenhausens yttrande, eller Frih. Cederströms första anförande.
Hr von Hohenhausen har yttrat den allmänna grundsatsen, att ingen af RiksSt:ns ledamöter har rätt att till Ståndet inkomma med förslag till grundlagsförändring, och, såvidt jag icke hörde orätt, alt icke eller det collectiva antalet af Ståndsmedlemmar i Const.Utsk. har rätt att i egenskap af majoritet inkomma med något förslag i sådan syftning.
För det första, om jag icke orätt uppfattat
Hr von Hohenhausens mening, så måste väl alltid, med undantag af de K. propos:rne, det vara de collectiva ledamöternes mening inom Utsk., som framställer ett gruudlagsändringsförslag, sedan motionärer dertill gifvit första anledningen; men jag tycker mig finna, att Hr von Hohenhausen egentligen yttrat denna sats derföre, att han ansåg, att några reservationer, utgörande särskilda förslag, icke ifrån Utsk. borde få åtfölja ett af Utsk:s majoritet ingifvet grundlagsändringsförslag.
Jag torde dä få fästa uppmärksamheten derpå, att denna fråga egentligen icke hör hit; ty om frågan är derom, att inga förslag genom särskilda reservationer skulle få afgilvas, så hade, väl egentligen den frågan bort utkämpas då Ulsk:s betänkande första gången till RiksSl:n inkom; och jag erinrar mig också, att yrkanden i sådan riktning afgåfvos; men dä dessa yrkanden så väl då, som vid andra tillfällen, icke ens inom detta Hus kunde göra sig gällande, och det i alla fall icke är oss möjligt att förhindra de andra RiksStm att såsom sina egna upptaga dylika reservationer, så kan nu mera icke bjel - 438 Den 9 Maj. pas, att olika förslag inkommit, som i vissa afseenden stå i strid med Ctsk:s förslag i samma ämne.
Den enda behandling, som i detta fall skulle kunna låta tänka sig, vore, att R. o. Ad. förklarade ä sin sida, att som dessa, på grund af reservationerne nu ifrågasatte förslag på oriktig väg tillkommit, R. o.
Ad. också afhöll sig från att deltaga i förstärkt Const.Utsk. uti votering om detta förslag.
Cederström bar utgått ifrån alldeles samma premisser som IIr von Hohenhausen; men har tillstyrkt votering i förstärkt Utsk.
Jag nödgas å min sida förklara, att då man påslår olagligheteu af sådana förslag, så vet jag icke huru man icke skulle kunna ifrågasätta äfven lagligen att om dem i förstärkt Const.Utsk. votera.
Då man läser 3:dje sidan i Const.- Utsk:s nu föredragna betänk., så finner man klart, att Coust.- Utsk. icke fästat sig vid Borgare- och BondeSt:ns förslag, icke derföre att Utsk. ansett dem vara i olaglig väg tillkomna, utan derföre att, såsom Utsk. säger, de äro oföreulige sinsemellan, och oförenliga med Utsk:s till sina hufvudgrnnder af R. o. Ad. samt PresteSt. godkända förslag.
I sjelfva hufvudfrågan är jag visserligen af de ledamöters mening, som anse, att det åligger Utsk. att söka sammanjemka alla dessa förslag.
Då grundlagen tydligen säger, att förslagen skola i möjligaste måtto sammanjemkas, men att derjemte anmälas skall hvad som är oförenligt, hade jag trott, att Utsk. bort anse sin pligt vara att söka sammanjemka sjelfva grunderna, hvaremot återigen sådana detaljbestämmelser, som icke kunde sammanjemkas, hade bort på samma gång, såsom oförenliga, till RiksSt:n anmälas.
Att en sådan sammanjemkning i afseende å grunderne kunnat låta sig göra, anser jag under den nu pågående diseussionen vara till öfverflöd ådagalagdt, och behöfver derföre icke eller dermed sysselsätta mig; helst som Hr Lagerhjelm dessutom i en tryckt reservation visat en sådan möjlighet.
Hr Akerman har äfven under diseussionen fullständigt ådagalagt, att om det skulle lyckas, t. ex. genom votering i förstärkt Const.Utsk., att fä t. ex. Riksdagsmannen Bengt Gudmundssons af BoudeSt. godkända förslag hvilande, så skulle följden blifva, att 3 Stånd få sig påtrugadt ett förslag, hvilket intetdera af dem hvarken till grunder eller tillämpning godkänt; och detta skulle jag tro icke ledde oss till målet; ty om ett dylikt förslag också vid nästa riksdag blefve antaget, så kunde man dock icke begära, alt K.
M. skulle stadfästa detsamma, då det tillkommit igenom lottkastning inom förstärkt Utsk. och hvarvid dessutom företer sig den omständighet, att det är rakt stridande emot hvad 3 Stånd bestämt.
Pä sådan grund får jag för min del tillstyrka R. o. Ad. alt godkänna det af Hr Lagerhjelm väckta yrkande.
En ledamot af Const.Utsk. har förklarat della Utsk. icke hafva uppfyllt föreskrifterne i 56 § Reg.F., rör:de Utsk:s åligganden i afseende på särskilda menia - Den 9 Maj. 439 gars sammanjerakning.
Det synes då vara nödigt, att någon annan ledamot af detta Utsk. söker att visa, huruvida Utsk. rätteligen förfarit eller icke.
Hr Lagerhjelm ingaf i Coust.- Utsk. ifrån början ett förslag till representationsförändring, af den beskaffenhet, att öfre kammaren skulle tillsättas genom stånds- eller classval, och den nedre deremot genom samfällda val.
Detta förslag blef af Utsk. underkändt.
Det upptogs ej utförligt, utan blott till sina grunder, ibland reservationerne vid Ulsk:s betänk.
N:o 26, och blef icke eller af något Stånd god klindt.
Nu förnyar
Hr Lagerhjelm samma förslag såsom en jemkningsåtgärd.
Om denna hade af Utsk. vidtagits, så skulle det i 2:dra eller rättare sagdt i tredje hand hafva framkommit med det förslag lill 11. St., hvilket Utsk. från början förkastat.
Kail ett sådant sätt att gå tillväga vara riktigt?
Hr Lagerhjelm och de talare, som med honom instämt, hafva erinrat om grundlagens åläggande för Utsk. att i möjligaste målto till ett helt sammanjemka alla RiksStms skiljaktiga meningar.
Dervid bör man dock lemna uppmärksamhet ät orden i möjligaste matto, som Utsk. naturligtvis har måst ställa sig till efterrättelse; ty i händelse dessa orden icke stått i 56 § Reg.F., så hade Utsk. varit skyldigt att sammanjemka alla skiljakligheterne emellan fyra Stånds olika meningar.
Ar det sannolikt, alt ett så sammanjemkadt förslag kan få något inre sammanhang?
Är det tänkbart, att det någonsin kunnat antagas?
Det finnes, såsom man vet, vissa fabelaktiga djur, som äro till hälften menniska och till hälften fisk.
Deras sammansättning är att jemföra med ett förslag, så sammanjemnkadt, att deu ena hälften utgår frän en grundsats, och den andra ifrån en alldeles olika.
Af en så sammanjemnkad organisation blifver aldrig en lefvande varelse, men väl kan det blifva ett vidunder.
Ville man nu göra detta vidunder ännu fullständigare, så att det kunde anses sammansatt af fyra särskilda slags varelser, så kunde man sätta framfötter och vingar derpå.
Men jag betviflar likväl, att det kunde användas till annat än arabesker.
Sådan är, mine Hrr, rimligheten af oförenliga skiljaktigheters sammanjeinnkning.
Den som företager sig sådant, hau kommer att lyckas lika väl som den der ville skapa nyssnämnda vidunder.
Hr Akerman har beklagat, att Const.Utsk. såsom grundlagens väktare kunnat förbise sitt åliggande.
Jo! det att göra en sådan sammanjemkning, som jag nyss omtalat.
Värre hade det i min tanka varit, om Const.Utsk. lill den grad förbisett det rimliga, att Utsk. velat göra ett sådant förslag, som nu yrkas.
Frölich har önskat, att R. o. Ad. mätte frånträda ståndsprincipen och deremot antaga de allmänna valens grundsats.
Han har dock icke föreslagit R. o. Ad. att godkänna någotdera af det bestämda beslut, som Borgare- eller BondeSt. fattat i denna fråga.
Hvad åsyftar han då med antagandet af denna allmänna grundsats annat, än ett åläggande för Const.Utsk. att uppgöra något tredje förslag; ty en naken grundsats kan icke ställas under omröstning i förstärkt Const.Utsk., att, i händelse hau antoges, 440 Den 9 Maj. hvila till nästa riksdag.
Då nn Grefven icke uppgjort något förslag, hvarefter skulle Const.Utsk. rätta sig, om R. o. Ad. emot all förmodan ville ålägga Utsk. någon ytterligare derefter rättad utarbetning?
Grefven har slutat sitt anförande dermed, att han önskade, det
Ståndet icke ville fästa sig vid vissa ordalag, som han begagnar.
Jag tror honom hafva bort tillägga, att Ståndet icke eller måtte fästa sig vid förslagets innehåll.
Han har vidare förklarat, att hans framställning visserligen inuehölle en liten afvikelse ifrån 56 § Reg.F., hvilket han äfven på annat sätt benämner ett lindrigt frånvikande af formen; men deremot förklarar han det ej vara någon afvikelse från den 81 § i samma grundlag.
Månne icke Grefvens framställning, ronde en liten afvikelse ifrån Reg.F., är att jemföra med en annan bekant mans yttrande, att en liten tids anarchi någon gång kunde vara nyttig?
Grefven har tillika förklarat det icke vara inconseqvent af honom att sä yttra sig.
Detta vill jag icke bestrida; men deremot påstår jag, att det vore ganska inconseqvent handiadt af detta Stånd, om det antoge Hr Grefvens framställning.
Hamilton har yttrat, att Utsk. dels tagit ett steg för långt och dels ett för kort.
Allt detta utgår å hans sida från hyllning af det samma jemkniugsförsiag, som jag bestrider, och hvarom Grefven till och med sjelf medgifvit, att det icke väl kunde antagas, om jag rätt förstod honom, men att det likväl hade hort af Utsk. försökas.
Jag vet då icke, hvartill ett sådant Utsk:sarhete skulle hafva tjenat, annat än till tidspillan både för Utsk. sjelft och för R.
Grefven har äfvenledes talat derom, att R. o. Ad. ej skulle genom återremiss utsätta sig för misstankan att icke vilja någon representationsförbättring, då Gr.
Frölich åter påstått, att återremissen skulle verka motsatsen.
Jag har väl icke så noga uppfattat dessa Herrars skäl för deras stridiga åsigter, men dock hört Gr.
Frölich förklara, att Hr Lagerhjelm, Frih. Hermelin och Hr Akerman vore män, upphöjda öfver alla misstankar i afseende pä deras vilja att få en representationsförändring.
Ehuru olika mina åsigter äro emot deras, så erkänner jag mig dock frestad att af ett skäl, som jag strax skall nämna, låta deras mening denna gången få råda, så vidt det på mig beror.
Både vid förra riksdagen och äfven vid denna, då jag framlemnat bestämda förslag till representationsförändring, så hafva mina motståndare likväl alltid förklarat mig misstänkt för att icke vilja hafva någon representationsförändring.
Om jag nu, i stället att vidhålla min egen mening, skulle förena mig med dem, som äro upphöjda öfver all misstanks, så kunde jag måhända äfven blifva delaktig af deras upphöjelse.
Misslyckas det mig ändock, så torde jag få anse min ställning oförbätterlig.
Försöket torde vara temmeligen oskadligt; ty det står icke så illa till med tiden, som Gr.
Hamilton fruktat.
Jag tror nemi., att så snart R. o. Ad:s återremiss inkommer till Utsk., så lärer den blifva på sam - Den 9 Maj.
441 samma dag besvarad, ty utan tvifvel stannar Utsk. vid sin tanka, att skiljaktigheterna äro oförenliga och anmäler det å nyo till RiksSun.
Jag her om förlåtelse, att jag påminner R. o. Ad. örn ett ordspråk, hvilket knappast för någon af dess ledamöter torde vara okändt, men hvars sanning ovillkorligen påtrugas oss af den ställning, i hvilken vi sjelfva oss nu befinna; nemi. att ”sådan som soppan tillredes, så måste den också uppätas.”
När man en gång, såsom R.
St. vid riksdagen år 1815, misslyckas i en grundlags-redaction, eller, rättare sagdt, nog obetänkt antager en sådan, sedan förra riksdagen hvilande, något tvetydig och i alla afseenden felaktig redaction af förslaget till en grundlagsändring, lemnar man för de kommande liderne åt den ene en verklig anledning, ät den andra åtminstone en förevändning, alt i de tvetydiga ordalagen finna medel att inveckla ärendena och åstadkomma en olaglig behandling af desamme.
Dock anser jag visserligen 50 §, jemförd med den 81, ändock icke vara till den grad dunkel, alt icke man skulle kunnat deruti finna en lätt vägledning för sitt handlingssätt, i fall icke, redan vid förra riksdagen, och nu åter vid denna, man afvikit ifrån grundlagens, likväl i denna del bestämda och påtagliga föreskrift.
Jag instämmer i detta afseende i allo med Frih.
Cederström och anser hvarje väg, som afviker ifrån grundlagens ordagranna mening, i sig sjelf vara en olaglighet, som nödvändigt skall föra till förlägenheter, och som, redan vid förra riksdagen och nu vid denna, inledi R.
St. på villovägar och uti en labyrint!), ur hvilken ledtråden är svår att finna.
I afseende å det förslag lill ändring i representation, som nu åter, med förändringar, till oss inkommit, har man medgifvit, alt här omröstades om sådana andra förslag i samma ämne, hvilka lill den grad oell så diametralt voro motsatta emot Utsk:s, alt de enligt grundlagens föreskrifter omöjligt hade kunnat någonsin inom RiksSt:n väckas, eller någonsin bort blifva föremål för RiksStms öfverläggningar.
Då nu likväl denna väg en gång blifvit inslagen, så tillstår jag, att jag cj eller skulle veta att föreslå r nä gon bättre utväg för dagen, än att återremittera förslaget.
Åtminstone vill jag icke emotsätla mig denna återremiss.
Ett lagligt behandlingssätt är numera i min tanka knappast möjligt.
Vi hafva här till omröstning upptagit ett förslag, förordadl af en ibland
Ståndets nu frånvarande medlemmar och innehållet uti en ifrån landsorten ankommen opinions-yttring.
Delta förslag var en fullkomlig motsats emot Const.Utsk:s, och har af detsamma knappast någonsin blifvit pröfvadt, mindre godkändt.
Det kunde pä intet sätt inom RiksSt:n väckas, men hlef likväl föremål för vår öfverläggning och omröstning.
När man en gång så förfarit, känner icke jag något egenteligen lagligt sätt för ärendets vidare behandling; men, som sagdt, en återremiss vill jag för min del icke motsätta mig. 10 II. 5G 442 Den 2 Maj.
Or Mannerskantz, Carl Axel: Sedan nu så väl Frill.
Palmstjerna som Hr von Hartmansdorff förklarat, att de icke vilja motsätta sig en återremiss af ifrågavar. betänk., så tyckes det visserligen föga behöfva» all vidare om saken orda, utan mau skulle genast kunna skrida till beslut om en sådan återremiss; men då åtskilliga satser bär blifvit yttrade, som jag för min del anser vara högst orikliga, sä torde det tillåtas mig att med några få ord fä söka bemöta desamma.
Dervid inträffar likväl den svårighet, alt det endast är cathegoriska förklaranden oell icke utvecklade skäl, sorn man bar all behandla; ty så väl Frih.
Cederström som Hr von Hohenhausen hafva väl förklarat, att det var olagligt alt Utsk. skulle komma att på något sätt behandla, och följaktligen äfven rösta om sådana förslag, som de af Borgare- och BondeSun afgifna; mea de hafva icke sagt skälen, hvarför det skulle vara olagligt.
För att bevisa detta, hade de skolat ingå i en analys af 56 §:s Beg.F. innehåll, hvilket hade varit så mycket mera angeläget, som, på sätt eu talare förut yttrat, denna § hittills alltid, så väl af samtlige Talmän, som af enskilda ledamöter af RiksStm, varit så tolkad, att det varit Ståndens rättighet alt i form af gemensamma tankar framställa åsigter, som, så väl i grundsatser som detaljer, varit alldeles skiljaktiga frän Const.Utsk:s första gången yttrade åsigter.
Och äfven jag tror, att huru de Herrarne än vilja tolka den 56 §, sä skola de icke eller kunna förneka detta, så vida de, som grundlagen äfven föreskrifver, vilja hålla sig till dess bokstaf.
Coust.Utsk. ensamt tillhör det alt väcka frågan om eu förändring af grundlagen skall ske eller icke; deruti har Const.Utsk. initiativet; men när eli förslag från Utsk. om sättet för en sådan förändring till Stånden inkommer, så äga de rätt att deremot göra de anmärkmr, som de finna för godt.
Vilja nu dessa
Hrr påslå, alt dessa anmärkmr icke få innehålla någonting, som i grundsatser eller detaljer strider emot hvad Const.Utsk. föreslagit, sä skall del åligga dem att visa, genom hvilka uttryck i dea 56 § det är Stånden förbjudet att göra hvad slags anmärka, i form af en gemensam tanka som helst.
Det må vara, alt det vore önskligt, alt det vore riktigt att göra en sådan inskränkning; men mau har, som sagdt är, icke någonsin visat hvar, uti hvilken § eller hvilket mom. af grundlagen en sådan inskränkning finnes gjord, och till dess att sådant blir visadt, så torde Stånden, hädanefter såsom hittills, alltid komma att afgifva sina gemensamma tankar, utan alt anse sig i annan mån begränsade i afseende till deras innehåll, än att de, med full frihet lcmnad för sättet, skola angå endast och allenast förändring af sådane stadganden i grundlagarne, hvilkas omarbetning Const.Utsk. först ifrågasatt vara nyttige och nödige.
Föröfrigt, om man äfven skulle antaga, att Stånden icke voro berättigade att göra några anmärkmr, som vore stridande emot Const.Utskrs förslag, så måste väl pröfvas, huruvida en gjord anmärkn. är stridande mot förslaget eller ieke, och denna pröfning mäste väl skola tillkomma någon, för - Den 9 Maj. 443 modligen antingen Stånden eller Ståndens Talmän eller Const.- Utsk.
Mig veterligen har, åtminstone vid denna riksdag, i afseende på de särskilda meningar, som påståtts vara stridande emot Const.Utsk:s förslag, hvarken af Stånden eller Ståndens Talmän eller af Const.Utsk. någonsin blifvit förklarad!, att de icke voro öfverensstämmande med grundlagen, och att sådana förslag derföre icke behöfde upptagas lill behandling i Const.- Utsk.
Icke eller nu liar Const.Utsk. ifrågaslällt de gjorda anmärkningarnes behörighet.
Delta Ulsk. liar blott sagt, alt de särskilda Ståndens gemensamma tankar icke kunde sammanjemkas.
Det är således egentligen blott derom, som vi nu borde yttra oss, och efter min åsigt hafva då så väl Elr Tersmeden och Hr Lagerhjelm som Gr.
Hamilton fullständigt oell bestämdt utredt, att sådant likväl låter sig göra.
Mångfaldiga förslag, så väl vid denna som vid föregående riksdag, hafva jemväl visat, alt del verkligen icke är omöjligt att åstadkomma någon förmedling emellan de blott skenbart alldeles stridiga meningarne, och jag tror, att en riklig uppfattning af 5(i och 81 §§, hvilka ålägga Const.Utsk. att uppgöra sådana förslag till förändring i grundlagarne, som det finner icke blott högst nödiga eller nyttiga, utan — säges det äfvenledes uttryckligen — också möjliga att verkställa, uppmanar Ulsk. att ifrigt lyssna till och viii betänka alla de särskilda meningar, som uttalat sig så väl inom nationen som inom de särskilda Stånden, och alt på grund deraf, mera än på grund af sin egen individuella öfvertygelse om det absolut rättaste och bästa, uppgöra sitt förslag.
Det beror på Ulsk. att bestämma, om det är nödvändigt att göra en förändring i grundlagarne eller icke; men i afseende på sältet, huru denna förändring skall ske, höra dess ledamöter icke så mycket fästa sig vid deras egen opinion, som icke mera vid den opinion, som i allmänhet är den rådande.
Och om det skulle bända, att Const.Utsk. ansåge det förslag, som detsamma forsta gången framställer, öfverensstämmande med allmänna opinionen, men de särskilda RiksSl:n stanna i olika tankar i della hänseende, så att det ena gillar Utsk:s förslag, ett annat söker göra en ringa modifieation deruti, och ett tredje gör en ganska stor omskapning af hvad Ulsk. föreslagit, då bevisar det, alt Const.Utsk. första gången har misstagit sig om den allmänna meningen i delta hänseende.
Efter min uppfattning af grundlagens bud, åligger det då Const.Utsk. att försöka att, på grund af de särskilda anmärkn:r, som det fått från Stånden, utfinna något, som i möjligaste målto kan förena dessa stridiga åsigter.
Hr von Hartmansdorlf har visserligen förklarat, att genom en sådan samman jemkning af rakt stridiga grundsatser, såsom han i förevarande fall cathegoriskt yttrar, skulle omöjligen någon lefvande varelse, utan endast ett vidunder, kunna framfödas lill verlden; men denna beskyllning vore visserligen myckel lätt att återsända, ty jag tror att just. den skapelse, som Const.Utsk. vid innevarande riksdag har bragl till verlden, visserligen aldrig skall blifva någon lefvande varelse; men om den blefve 444 Den 9 Maj. del, skulle den ulan tvifvel snart allmänt erkännas vara ett vidunder.
Ganska säkert är, att det Const.Utsk:s nu föredragna förslag till representationsförändring inom Sveriges rike icke någonsin kommer till lif, oell jag tror, alt äfven om detsamma kunde skickas utom Sverige och visas för den tänkande allmänheten i andra länder, så skulle denna tänkande allmänhet utan tvekan förklara just delta förslag vara ett sådant ämne till vidunder, hvars förskräckande bild Hr von Hartmansdorff med så djerf hand och i så hjerta färgor tecknat.
Ett sådant förslag deremot, som Gr.
Hamilton och Hr Lager hjelm med flera anfört såsom eli jemkningsmedel, tror jag icke skall komma alt varaktigt vidhäftas af en sådan hånande benämning, då förmodligen framtiden kommer att utvisa, att, just detta förklarade vidunder, som man sagt aldrig skall komma til! lif, säkerligen, sedan oron och jäsningen hafva satt sig och sinnena hafva lugnat sig, är det som en gång skall blifva antaget.
Det tjenar således icke mycket till att ingå i ett bevis häraf, hvaröfver jag hoppas och tror framliden skall lemna den säkraste domen; men då man här talar om omöjligheten af att sammanjemka tvenne sådana grundsatser, som dea om ståndsval och allmänna val, och att man såsom bevis för motsatsen icke kan låta sig nöja blott med den der abslraclionen om classprincipen, så ber jag alt få erinra om hvad som verkligen innehålles i dessa påståenden, som man yrkar vara oförenlige.
När R. o.
Ad. förklarat sig för ståndsval, så måste i min tanke väl dermed menas, att man skulle så mycket som möjligt bibehålla de gamla formerna, eller de nu befintliga särskilda classerna inom nationen strängt åtskilda från hvarandra, och när ett annat Stånd åter yrkar, att man skall stra.vt ingå på samfällda valprincipen, så menas det dermed, att de nu befintliga, stränga afsöndringarne medborgare emellan icke äro gagneliga, utan tvertom skadliga och derföre höra afskaffas.
Men när det ena Ståndet sålunda vill orubbad bibehålla, under det att ett annat vill hell och hållet afskaffa den gamla classfördelriingen, dä hemställer jag om det icke är en möjlighet alt åstadkomma en jemkning i dessa åsigter, derigenom att man till en del bibehåller de nu befintlige ståndselementerne, men likväl småningom, genom att göra classerna större och mera allmänneliga, närmar sig lill en äfven efter min lanke riktigare och förnuftsenligare form för en representation, utan alt man gör denna öfvergång så våldsam, att man, ulan ringaste afseende på de närvarande förhållandena, vill genomdrifva hvad man inför sitt eget förnuft anser vara det absolut rättaste.
Här vore mångfaldiga skäl att tillägga, men då, såsom sagdt är, jag icke hyser något tvifvel, att icke della betänk, kommer att till Utsk. återremitteras, så vill jag icke vara vidlyftigare, utan förenar mig med Hrr Lagerhjelm, Hamilton, m. II. i deras begäran, att nu föredragne betänk, måtte lill Coust.Utsk. återförvisas med föreläggande för Utsk. att samtlige RiksStms tankar till ett helt utlåt, sammanjemka.
Den 9 Maj. 445 H. Ex. Hr Gr.
Då sjelfva representationsfrågan var före på Riddarhuset vid handläggningen af Const.Utsk:s belänk.
N:o 26, torde R. o.