Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det valdes nemi. på samma sedel ordf. och suppleant, på sätt Frih.
Palmstjerna nu föreslagit, och hvarföre jag med honom instämmer att sä äfven nu må ske. ilr R os en bl ad, Bernh.:
Om jag ej fattat saken orätt, så tror jag, att den §, som Gr.
Lagerbjelke upläst, visar att detta val, som rörer R. o. Ad. enskildt, icke skall behandlas enl. den 33:dje § som har afseende på val i allmänhet.
Stjernstedt instämmer jag och tror att ifrågavar. val' på senare tider sä tillgått som han upgifvit.
Beträffande den händelse som Hr von Hartmansdorff förmenat möjligen skola inträffa, så förmodar jag det vara vida mindre troligt, att just precist hälften af Ståndet skulle vilja hafva A. till ordf. och B. till suppleant eller tvertom, än alt, om å valsedlarne icke utsättes hvilkendera, som utses till det ena eller andra, dessa begge personer, som derå blifvit upförde, komma, i följd af den större enigheten beträffande kandidaterne, alt med hvarandra lotta, då lätt kunde inträffa att just den, som man afsell att blifva suppleant, blefve ordf. och den dertill afsedde, blefve suppleant.
Ehuru jag fullkomligen skulle vilja instämma i Frih.
Palmstjernas förslag och erkänner att detsamma vore ändamålsenligast, kan jag likväl ej frångå att ordställningen i 33 och 37 §§ innebär en sä tydlig föreskrift huru valet skall tillgå, att jag ser huru man skall komma derifrån.
Jag 104 Den 26 Februari. ber att få nämna denna ordställning och sammanbinda de serskilda §§:ne.
Den 37 § bjuder: ”Vid hvarje riksdag utser R. o. Ad. in pleno en ,af 7 ledamöder bestående Ridd.Direkt, genom val serskildt till ordf. jemte suppleant och serskildt till öfrige ledamöter jemte 3:ne suppleanter”.
Pä hvad sätt skall det nu ske? jo, på sätt 33 § säger: nemi.
”Vid de tillfällen, då ett visst antal suppleanter tillika skola väljas, för att inträda i mån af inträffad ledighet, skall valet, med undantag af de fall, hvarom 35 § handlar, ske på det sammanlagda antalet af ordf. och suppleanter”.
Hvilka undantagen äro, ses af den nyssnämnde 35 § eller ang:de R.
St:s Fullm. i Ranken, Riksg:s-kont. samt Revisorerne.
Deraf följer att föreskriften är klar det ordf. jemte dennes suppleant skola väljas; och huru detta val skall tillgå, är likaledes klart, eller att namnen på hvardera skola utsättas pä samma sedel, i öfverensstämmelse med hvad Hr Frih. o. Landtm, redan gifvit tillkänna.
Medan jag har ordet, ber jag alt få en annan fråga utredd; det heter ”ordf. jemte suppleant och derefter 6 ledamöter jemte 3 suppleanter.
Nu frågas vördsamt: om jag icke må vara berättigad, att till ledamot i direktm välja en person, som vid det första valet, eller det som angick ordf.-platsen, blef utsedd till suppleant åt ordf. ? jag har frågat mig före hos mine sidokamrater här pä bänken, och fått den uplysning att' sådant icke skall vara vanligt; men jag hemställer likväl, huruvida det icke vore ändamålsenligt, ty den, som kan komma i fråga att blifva ordf. skulle väl blifva så mycket mera skicklig för denna plats, om han såsom ledamot af direkt:n varit i tillfälle att taga kännedom om de förhandlingar, som förekomma i direkta].
Jag tager mig friheten anmäla att, enl. den erfarenhet jag eger, har bruket vid dessa val varit sådant som Frih.
Palmstjerna föreslagit och tror jag, att den af Gr.
Lagerbjelke uplästa grundlags-paragraf icke lägger något hinder i vägen mot begagnande af en sådan form.
Min granne bakom mig påstod att valet skedde vid sednaste tillfälle pä det sätt han ansåg vara det rätta: om jag får låna det band al' R. o.
Ad:s prot. för sisth riksdag, der valet uptages, så torde jag kunna visa att det skett tvertemot hans påstående.
Prot. för d. 3 Maj 1848 innehåller: ”företogs val af ordförande i Ridd.-direkm och dess suppleant, och befanns vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedd till ordf. Gr. De Geer, Carl, med 57, suppleant: Frih.
Lagerbjelke, Johan med 49 röster.
Det är väl icke uttryckligen sagdt, att begges namn stodo utan åtskillnad på samma sedlar och att man tog ordf. efter de flesta rösterna, men enl. språkbruket är förhållandet sådant.
När man jemför detta val med det följande af direktörer, så står det vidare : ”företogs val af 6 ord. ledamöter i Ridd.-direkm samt 3 suppleanter, och befunnos vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedde till ordinarie ledamöter N. N. suppleanter N. N. Frih.
Raabs hemställan, alt till ordin, ledamot kunna välja den som blifvit utsedd till ordf:s suppleant, tror jag ej vara antaglig, Den 26 Februari.
105 utan får fästa så väl hans, som Ståndets upmärksamhet derpå, att ordf. och hans suppleant, när denne inträder, icke åtnjuta något arfvode, hvaremot ledamöterne, och när de afgå, deras i stället inträdande suppleanter undfå honorarier.
På det att en utredning må kunna ega rum, luiru vid ifrågavar. val tillgått under föreg.-de riksdagar, och hvilken utredning bäst torde kunna af Hr Ridd.-sekret:n verkställas till nästa plenum, anhåller jag att denna fråga intill dess må blifva hvilande på hordet.
När min granne två bänkar framom mig begärde att få låna R. o. Ad. prot., för alt visa att jag misstagit mig: trodde han tillika sig kunna gifva en dementi åt mitt minne.
Af upläsningen har R. o. Ad. inhemtat, att den värde ledamoten och gode grannen alls icke vunnit den seger lian hoppades vinna, enär prot. endast innehåller huru stort antal röster hvardera vid de då vid valet ifrågakomne ledamöterne erhöllo, nemi. H. Ex. Gr. De Geer 56 och H. Ex. Frih.
Lagerbjelke 49, hvilket rösteantal kunnat blifva det samma, om man voterat på det ena eller andra sättet. H.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, lät härefter, till uplysning huru vid ifrågavar. val tillgått vid 1844 och 1845 årens riksdag, upläsa dea derom uti R. o. Ad:s prot. för d. 13 Nov. 1844 förekommande framställning af dåvar.
Landtm:n, samt förklarade sedermera att förevar, fråga enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet till nästa plenum.
Alströmer, Jonas upläste följande:
Ulan att vilja vidare ingå i något ordande om de redan alltför mycket omtvistade skälen för och mot de Halländska utsockne frälsehemmanens rotering, hvaraf, om ej orättvisan, åtminstone en ej fullt konseqvent rättvisa tydligen framstår för den opartiske betraktaren, just uti den visserligen ej ännu utkämpade tvisten derom; får jag, lil) afböjande deraf, att denna fråga för framtiden skall komma att utgöra en stående riksdagsfråga, i stöd af 56 § Riksd.- Ordn. väcka följande motion:
Det är visserligen af vigt, att R.
St. respektera föreg:de Ständers beslut och ej lättsinnigt uprifva dem; men komma dessa i kollision med en icke fullt erkänd rättvisa, så har den sednare ovedersägligen högre anspråk på att vinna gehör hos kommande Ständer, än de förra och skall alltid i tidens längd förr eller sednare taga ut sin rätt.
Men kunna på en gång det förut fattade beslutets och rättvisans fordringar tillfredsställas, så är det naturligtvis bäst och dermed all klagan så väl å ena, som andra sidan för framtiden undanröjd.
Till vinnande häraf, får jag föreslå att R.
St.. vid denna riksdag, erkännande den, vid den förra, för utsockne frälsehemmanen i Halland bestämda rotevakans-afgiften, med afseende på dessa hemmans för framtiden härigenom minskade värde, ersätta dess närvar, egare med ett kapital motsvarande den ränta, som utgöres af skilnaden emellan de fordna utskrifnings-pennin - 106
Den 26 Februari. gaine och den nn dem ålagda rotevakans-afgiften, efter beräkning af G för hundrade.
Om remiss af denna min motion lill StatsTJtsk. anhålles.
Uplästes ett af Hr Liljenstolpe, Axel Fred., inlemnadt sålydande anförande:
Till de uti plenum d. 19 dennes af mig öfverlemnade, till motionen ang:de extra-ordinarie tjenstemännen hörande uplysningar, hvilka, hvad Preussen, Norrige och Danmark beträffar, benäget erhållits genom härvar.
K. Preussiska Ministern, Norrska kansliet samt vice Politi-direktören i Köpenhamn, Hr Etatsrådet och Ridd. af K.
Dannebrogs-orden von Osten, — tager jag mig friheten, för att till Höglofl.
StatsUtsk. remitteras, nu bifoga en ifrån vår mission i Paris, sisth gårdag mig tillhandakommen Pro-Memoria uti skrifvelse af H. Ex. Hr Gr. G. Löwenhjelm, deraf jag anser mig böra citera de 3:ne första raderna, sålydande: ”Härhos ingå de i brefvet af d. 20 sisth Dec. önskade uplys”ningar.
Jag önkar lyckosam framgång med det så ganska nyttiga ”förehafvandet”. P. M. ”Genom en Förordn. af d. 6 Juli 1848, blef surnmnerariatet afskaffadt (i Frankrike); med vilkor att de då redan antagne surnumerairer skulle qvarstå, och afbida befordran i sin ordning.
Numera anmäla sig de sökande, och efter beslut af Ministern eller Adminislrations-chefen kallas de att börja tjenstgöring, hvilken kallelse oftare beror på faveur än ordning.
Sedan den antagne blifvit admitlerad att göra tjenst, måste han arbeta någon lid på prof, innan han får npbära lön, hvilken dock ej må öfvergå 6 månader.
För att vinna inträde uti en ministére eller administration måste den sökande undergå examen inför en komité, förordnad inom hvarje embetsverk, såvida han ej kan förete diplome som Licencié en droit eller bachelier des-lettres, då han befrias från ytterligare inträdes-examen.
Förutnämnde diplom fordras såsom villkor för admission uti några ministerier, t. ex Ministére des affaires Etrangéres, Ministére de la Justiee och Ministére de /’Instruction publique.
Det må härmed nämnas, att förutskrifne lärdomsgrader på långt när ej motsvara vår magister-examen, utan ernås på halfva, ja tredjedels väg lill nämnde grad i Sverige, och t. o. m. mycket lättare än vår kansli-examen.
Således fordras ej något långvarigt akademiskt studium.
För att beredas till examen, som allägges inför komitén, kan sådant ske i hvilken skola som helst, emedan dertill fordras: l:o En composition, skrifven i examens-rummet öfver ett gifvet ämne; 2:o Vacker handskrift; 3:o
Att diktera korrekt; 4:o
Den 26 Februari. 107
Att väl kopiera förslager och tabeller; och 5:o kännedom i grammairen, arithmelik samt Fransk geographie och historia.
Sedan lön erhållits, utgör, den uti de flesta ministerier: 1 :a klassen 1,500 francs; 2:a d:o 1,800 fr.; 3:dje d:o 2,100 fr. (omkr. 750 å 900 och 1,050 r:dr b:co); Men uti Administration des Eaux et Foréts utgör l:a klassen 1,200 fr.; 2:a d:o 1,500 fr. etc.
NB. här är blott fråga om de inom Paris varande embetsverk; i landsorterne äro lönerne mindre.
De före Juli månad 1848 antagne och då qvarblifne surnumerairer utgjorde inom Inrikes-miuistériet ett antal af 40, deraf årligen 5 vanligen vinna befordran till ordinäre tjenst, och upkommer således minst ett sju-årigt surnnmerariat.
För att blifva admitterad före nämnde år fordrades ett bevis, alt kandidaten hade medel lill subsistance under den lid han stod som extra-ordinarie, eller måste lemnäs caution.
Uti Administration des Postes fordras ännu två års surnumerariat, men efter den tiden tillträdes den antagna 1,200 fr. lön.
Före 1848 utdelades vid nyåret till extra-ordiuarier, som deraf genom arbete gjort sig förtjente, gratifikationer af 100 till 600 fr. (50—300 r:dr b:co); men sådant har nu uphört och är förbjudet”.
Föredrogs ånyo Vällofl. BorgareSt:s, d. 19 dennes på bordet lagda prot.-utdr. af d. 15 i denna månad, innehållande inbjudning till H. R. o. Ad. samt Högv.
PresteSt. att förena sig i det af Borgare och BondeSt:n beslutade bifall till 36 § af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 30 i anledn. af R.
Sl:rs år 1849 församlade Revisorers berättelse, ang:de granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, hvilken § afser frågan om K.
Landtbruks-akademiens räkenskapers öfverlemnande till K.
Kammar-rättens granskning.
Hr Adelborg, Anders Otto: Som Landlbruks-akademien är ett allmänt, rikets verk, och alla rikets embetsverks räkenskaper äro underkastade granskning i Kammar-rätten, så kan jag för min del icke finna anledn. hvarföre Landlbr.-akademien mera än alla andra verk och inrättningar skulle vara undantagen ifrån en slik granskning.
Akademiens fonder hafva till stor del tillkommit genom allmänna medel och har troligen, i den mån landtbruk och landtmanna-näringar lill vexa, att vänta tillskott; och skulle jag derföre tro, att med afseende å den ordning och reda, som visat sig i hennes räkenskaper, direktionen sjelf borde önska att föreskrifterna rör:de alla andra verks redogörelser äfven blefve gällande för akademien.
Det enda skäl, som deremot skulle kunna förebäras, vore, att akademien fruktade att de experimenter och försök i landtbruksväg, hvilka årligen företagas och som stundom kosta rätt betydligt samt ej alltid lyckas, skulle genom de summor, sorn räkenskaperna genom dem få vidkännas, föranleda till oblida anmärkn-.r, helst som man ej kan begära att de, som för ämnet äro fremmande skola rätt upfatta vigten af dessa praktiska företag; men i det fallet åter, tror jag 108 Den 26 Februari. att K.
Kammar-rätten skalle billiga de uplysningar, som i denna väg afgåfvos, hvarföre jag icke heller i sistnämnda omständighet kan finna skäl, att
Landtbruks-akademien skulle undandraga sig en form den alla andra verk hos oss äro underkastade.
Till följd af hvad jag här i korthet anfört, hemställer jag om ej R. o.
Ad. vill antaga Vällofl. BorgareSt:s inbjudning och besluta, att K.
Kammar-rätten framdeles måtte komma att granska Landtbruks-akademiens räkenskaper ?
Garl Otto: Emot det StatsUtsk:s utlåt, som föreslog en underd. skrifvelse till K. M. med begäran, att Landtbruks-akadem:s räkenskaper skulle underkastas revision i K.
Kammar-rätten, har jag icke reserverat mig och bar således mot sjelfva saken intet att erinra, hvaremot, i afseende på den nu föredragna inbjudningen förhållandet är olika.
I den frågan, huruvida en skrifvelse i ämnet borde till Konungen afgå eller icke, hafva nemi. 2:ne Stånd slädnät emot två, hvarigenom densamma, enl. 75 § Riksd.Ordn. är förfallen.
Ordalydelsen i den citerade §:n är följande : — — ”skulle två Stånd stadna emot två, förfalle frågan och förblifve vid det., som tillförne stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den riksdagen å nyo väckas eller uptagas
Att nu ingå på den framställda inbjudningen, vore, i min tanka, ingenting annat än att ånyo uptaga en fråga, som redan för 14 dagar sedan är de facto förfallen.
Ett sådant handlingssätt anser jag ingalunda vara lagligt eller med grundlagens föreskrifter öfverensstämmande.
Vore förhållandet sådant, att de serskilda Stånden fattat skiljaktiga beslut, som behöfde sammanjemkas och frågan sålunda icke vore förfallen, då mötte visserligen intet hinder för uptagande till pröfning af förevar, inbjudning rör:de
Kammar-rätten, men i sakens nuvar. skick, kan jag ej derpå ingå.
Palmstjerna saknar visserligen icke anledn. till den anmärkn. han gjort, beträffande svårigheten i form att anta'ga BorgareSt:s inbjudning.
Det kommer likväl an på, när det definitiva beslutet kan anses vara faltadt, så att frågan nu verkligen må betraktas såsom förfallen, eller om den kan sägas vara det förr, än alla de åtgärder, sorn Ständerne kunna vidtaga i afseende å densamma, äfven blifvit vidtagne.
Det är visserligen sannt, att ingenstädes i grundlagen finnes bestämdt omtaladt inbjudningar från ett
Stånd lill ett annat att frångå ett engång fattadt beslut och instämma med det Stånd, som inbjudningen aflåtit, men på det sättet har likväl grundlagen förståtts, och under en tiderymd af åtminstone 27 år, som jag varit med, hafva en mängd beslut i ganska vigtiga frågor af Ständerne fattats på det sätt, att sedan en fråga verkligen, i följd af ett eller flera Stånds beslut, ansetts definitift afgjord, har en inbjudning kommit från ett annat Stånd, på grund af hvilken det Stånd, som först fattat sitt beslut, sedermera ändrat detsamma.
Bland den otaliga niängd sådane frågor, som förefallit, anhåller jag att få erinra om en.
Vid 1823 års riksdag hade Banko - 128 Den 1 Mars. pågående revision.
Hade nu suppleant i hans ställe varit att tillgå, så hade de öfriga ledamöterne, icke behöft besväras med ett trägnare, svårare, samt tidsödande arbete.
Samma förhållande kan också inträffa med R. o. Ad:s ledamöter, uti revision — då likväl anmälan kan göras lill Ridd.-direkt., hvilken sedan sammanträder för att förrätta valet, som meddelas den valde, hvilken i sin ordning har rätt, att antaga eller afslå kallelsen, då i sednare händelse nytt val måste ske, som allt är utdragande på tiden.
Dylika olägenheter kunna lätt afhjelpas, om hvart RiksStånd för sig, då de sjelfva, eller genom utsedd Direkt., som är händelsen med R. o. Ad., välja ordinarie ledamöter, äfven valde nödigt antal suppleanter, vare sig till revisorer öfver Banko-diskontverket i Stockholm eller till någon annan befattning.
Fordom ansåg man såsom én förtjenst, eller åtminstone såsom bevis på lärdom, att i våra Svenska författningar inblanda så många latinska eller utländska tänkesätt, som lämpligen deri kunde inflickas.
Nu har detta blifvit förändrade
Man önskar alt hålla det Svenska språket så rent som möjligt.
I denna § står ”paria vota” — jag vet icke att dessa ordalag förekomma i våra grundlagar, och önskar derföre att de måtte utbytas emot: lika delade röster eller något dylikt. § 8.
Hr von H artmansdorff:
Ehuru jag länge nog vai;it tjensteman vid Riddarhuset, så har jag förgätit hvad en introduktionslista vill säga.
Troligen äro här ganska få, som veta hvad dermed menas.
Det vore således önskligt, att någon af Ridd.Utsk:s ledamöter förklarade meningen dermed, eller att man valde ett ord, som tydligare uttryckte saken. § 9- Lemnades utan anmärkning. § io. Hr von Hartmansdorff:
Om tryckningen stadgas här endast, att hon bör ske fort och sednast inom ett år efter riksdagens slut; men ingenting antyder, alt hon bör ske väl eller ordentligt.
Jag önskade, att någon föreskrift ålade äfven det sednare.
Det har handt mig, serdeles häromdagen, att då jag i en fråga skulle upläsa mitt yttrande, under föreg:de riksdag om Halländska roteringen, sä kunde jag icke sjelf inse hvad jag sagt, ty der förekom ett ord, som hvarken var Svenska eller något annat, än ett tryckfel, der rätta meningen ej kunde i en hast utgrundas. § I»- Frih. Cederström, Rudolf:
Jag föreslår vördsamt att Ridd.
Utsk. må, i st. f. den upställning, som här är vidtagen, införa ett sålydande stadgande: att de extra-ord. tjenstemännen,i Riddarhuskansliet böra vid hvarje riksdags början antagas utaf den af K.
M. utnämnda Den 1 Mars. 127 vid lijrst inträffande ledighet gälla endast i den händelse att hvarken den lagfarue, den byggnadskunnige, eller den för genealogiernas vård afsedde ledamoten afginge.
Men om någon af de 3:ne sistnämnde afträddc, så skulle den (ill hans efterträdare bestämde Suppleanten i stället ingå.
Jag vill icke bestrida rikligheten af Hr von Hartmansdorffs anförande i afseende på behofvet af special-kunskaper hos ledamöterna af Ridd.-direkkn; men i händelse R. o. Ad. skulle antaga desse grundsatser i praxis, så blir också nödvändigt att ändra ordningen för väljande af Ridd.-direkt., på det att hvarje kategori af kunskap måtte med säkerhet komma att i Direkt, ingå.
Jag gör denna erinran derföre, att om i 2:dra §:n inkommer något sådant stadgande, som Ilr von Hartmansdorff föreslagit, så måste också den 1 :sta § förändras, som bestämmer att valet skall ske efter 37 § Ridd.Ordn. och denna sistnämnde § äfven förändras. § 3.
Månne något vinnes derigenom att man, på sätt Utsk. föreslagit, borttager i frågavar. stadgande.
Mig synes tvärtom, som hade föreskriften, att honorariet skall för Riddarlmskassans räkning besparas när någon är frånvarande, haft den hälsosamma följden att
Direktörerne icke varit borta, utan tillstädes.
Man säger väl att stadgandet icke behöft tillämpas; men lagerman bort det, så torde behöfligheten af dess qvarstående visa sig.
Jag yrkar alltså den gamla föreskriftens bibehållande. §§, 4, 5 och ö.
Lemnades utan anmärkning. § 7. Hr Aminoff: Joli. Fredr.:
De af R. o. Ad:s ledamöter, som tagit en närmar kännedom om revisions-göromälen uti Bankodiskonten i Stockholm, hafva säkerligen funnit, att revisorerne böra vara fulltaliga, emedan arbetet måste fördelas pä 2:ne afd:r med en ledamot af hvarje RiksStånd på afd:n, så framt göromålen må kunna afslutas inom den föreskrifna tiden af 6 veckor.
Nu är förhållandet sådant, att de flesta räkenskaperne hafva 4 stora, mot hvarandra kontrollerande böcker, sorn hvar och en fordrar sin person, för att i ögonblicket kunna intyga riktigheten af upgifvet namn eller siffra.
Om 1111 någon ledamot pä afd;n insjuknar, eller är frånvar., så måste den fyradubbla kontrollen upskjutas tills han blifver frisk eller tills han ankommer, eller ock någon af de 3:ne öfriga ledamöterne åtaga sig det dubbla besväret, att med sin upmärksamhet följa samt afpricka förhållandet uti 2:ne böcker, nästan på en gång.
Vid den sista revisionen härstädes, och som jag hade äran bevista, inträffade den händelse, att en af ledamöterne uti BorgareSt., insjuknade så häftigt, att han den sednare liden af revisionen icke kunde deltaga i göromålen.
Denna ledamot blef också död under 126
Den 1 Mars. det yttrande, att Ridd.Utsk., långt ifrån att tilltro sig ofelbarrhet, nied erkänsla skall mottaga hvarje anmärkn., som med oväld och sakkännedom framställes emot de åtgöranden, som af Utsk. företagits.
Gerna medgifves att flera förändringar kunnat föreslås; men Ridd.
Utsk. har icke ansett närvar, tidpunkt tjenlig för en mera genomgripande reform.
Utsk. har, med godkännande af det väsentliga, som Ridd.Direktai föreslagit, till det mesta inskränkt sig till några redaktions-förändringar, förenklingar, förtydliganden, några tillägg, sorn befunnits nödvändiga samt äfven borttagande af en och annan föreskrift, hvilken i verkställigheten visat sig nära nog overkställbar.
Ilr Frih. o. Landtm, framstäld propos.
, beslöts att Direktens förslag jemte de deri af Utsk. föreslagnc ändringar skulle §-vis företagas till granskning, men icke blifva föremål för något beslut innan hela förslaget blifvit genomgånget. § l.
Lemnades utan anmärkning, § 2- Hr von Hartmansdorff; Jag anhåller att vid denna § få göra eli par anmärknrr, hvilka måhända skola anses vara nya motioner, såsom de ock äro; men för deras väckande i hänseende lill Ridd.-Direktms instruktion lärer ingen prsescriptionstid vara föreskrilven.
Här stadgas, att den af Suppleanterna, som fått
Adelns flesta röster skall inträda i det första rum, som blifver ledigt.
Det är i instruktionen icke sagdt af hvilka utan blott af huru munga ledamöter Direkt:n skall bestå, nemi. sex.
Jag anser likväl för Riddarhusets bästa nödigt, att bland hennes ledamöter finnes en, sorn har nog kännedom af byggnadskonst och hvad dertill hörer, för att kunna tillse det Riddarhuset, som är ett af de ståtligaste palats i lmfvudstaden, måtte ändamålsenligt och konstmessig! vårdas.
Instruktionen borde dä meddela föreskrift, det någon sådan ledamot skulle finnas.
Likaledes anser jag nödigt att en af ledamöterne vore lagfaren på det alt Direkl:n och Riddarhusets tjenstemän måtte hafva vederbörlig ledning vid de rättegångar och konkurser, i hvilka hon på Riddarhusets vägnar blifver part, såsom fordringscgare hos hvarjehanda låntagare.
Slutligen finnér jag behöflig!
, att någon bland
Direktörcrne är fallen och skicklig alt egna serskild upmärksamhet ål Riddarhusets genealogier med dithörande frågor, rörande rätt lill representation för Adelsmän, till stipendier för deras söner och till pension för deras enkor eller ogifta döttrar.
Man mäste med eli ord, hafva någon, som tillser att genealogierna fullständigt och noggrann! hållas i ordning, till vederbörlig efterrättelse, när de behöfva begagnas.
Om IL o, Ad, skulle anse, sådana föreskrifter böra ega rum i afseende på Riddarhus-direktörerne, så är det naturligt att de äfven böra gälla för Suppleanterna.
När nu finnas 3:ne sådana, så böra de vara valda med afseende på att kunna efterträda den ene den byggnadskunnige, den andre den lagfarne och den tredje den ledamot, sorn har inseende öfver genealogierna.
Då borde stadgandet, att den Suppleant, som har de flesta rösterna, skall inträda Ben 1 Mars, 125 från hamn i Norrbottens eller Westerbottens län lill annan inrikes ort.
N:o 41, i anledning af väckt motion om inrättande af ett postkontor vid Säthälla gästgifvaregård i Jönköpings län.
N:o 42, i anledn. af väckt motion om tilldelandet af fri och obegränsad smides- och vågföringsrätt åt alla inom Bergslag privilegierade smidesverkstäder.
N:o 43, i anledn. af väckt motion om uphörandet af mätarepenningar för stenkol, som till riket införes.