Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke neka, att ju denna artikel lättare kan bära till och med 2 öres högre tull, än många andra, som utgöra verkliga lifsförnödenheter, och jag tror äfven att en ökad tull på socker mera träffar de förmögnare klasserna än tullen på fisk och salt; men jag kan icke finna något skäl att genom förhöjning af tull på finans-artiklarne så reglera Staten, att öfverskott skola upkomma.
Det är tydligt att vid hvarje Riksdag skall Regeringen påträngas af löntagare-intresset, som söker få sina allt större pretentioner tillfredsställda; och om då öfverskott finnes, så är Regeringen i en ganska brydsam ställning, ty det ligger i sakens natur, att detta intresse är omåttligt.
Jag anser det således vara för Folkets ombud en ganska vigtig sak att ställa så till, att statsinkomsterna snarare blifva något knappa, än att de skulle lemna stora öfverskott, och anser på denna grund R. o.
Ad. böra, såsom PresteSt:t redan förut gjort, frångå sitt förra beslut ehuru jag finner det å andra sidan ganska förklarligt, att Regeringens ledamöter önska se statskassan grundligt försedd, för att kunna tillfredsställa alla mötande behof.
Hvad beträffar tullen å raffinad, ber jag att i anledn. af Hr Fåhraei yttrande få föra R. o. Ad. till minnes, att den af Utsk. föreslagna nedsättning icke är något nytt, emedan man under loppet af åtskilliga år ända sedan 184 0 års Riksdag yrkat, att tullen på rå-socker icke bör vara mera än 4 sk.
Jag vill icke gå så långt, som Hr Gripenstedt gjort, i beräkning af rätta förhållandet mellan tullen å rå-socker och raffinad, emedan jag tror att, om man satte detta förhållande till 9: 10, så skulle intet sockerbruk i Sverige kunna existera, i anseende till de särskilda omständigheterna med längre förlagskapital o. s. v.; men då enl.
Utsk:s förslag det belopp, som Hr Gripenstedt kallat ett premium, upgår till 3 öre, är detta lika mycket som i Danmark, och mera än i mångå andra länder; och således torde man kunna antaga, att socker-raffinadörerne skola komma att stå sig ganska godt.
— Till representanterne har blifvit utdelad en p. m., hvars syfte är att ådagalägga, att i Belgien och Holland finnes en exportpremie af 4£ öre Rmt för hvarje <t(. som utföres, hvilken således skulle motväga införselstullen här, samt med den af Ulsk. föreslagna låga tull sätta de Svenska fabrikerna i fara.
Denna drawback har linder flere år utgjort en omtvistad gåta.
För att lösa densamma, hafva de, som skrifvit för ett större skydd, framlagt åtskilliga attesterade upgifter öfver utförseln från såväl Frankrike, som Holland och Belgien.
Dervid får jag anmärka, att från det förstnämnda landet går icke något raffinad-socker till det norra Europa, utan mest till Algerien och Italien.
I afside å Holland åter, hvars export upgifves till 120,000,000 som skulle sätta den Svenska fabrikationen i fara, så är det kändt, att det mesta socker, som der tillverkas, är afen mycket underordnad, qvalitet och går mest till sockerpannorna i andra länder, der denna vara införes tullfritt.
— Dessutom, om Holländska Regeringen skulle gifva ett premium af 4£ öre pr <£l., så blefve detta på 120,000,000 <tl. en summa af 540,000,000 öre eller 5,400,000 Rdr Rmt, som Regeringen gåfve raffinadörerne i Den 24 Oktober. 237 ren present.
Jag måste tillstå att det förefaller mig högst tvifvelaktigt, att en så grof misshushållning skulle kunna ega rum derstädes, blott för att tillfredsställa ett enda intresse.
Det finnes äfven andra omständigheter, som gendrifva påståendet om nämnda premium.
Det är nemi. klart att, om förhållandet vore sådant, skulle icke något raffinad-socker kunna tillverkas i Hamburg, såsom man dock vet är fället.
Likaså skulle förhållandet blifva i England, der skilnaden är så ringa mellan tullen på rå-soeker och på raffinad.
Den är enl.
Svenska tidningar sk. mellan brunt terres och raffinad, samt 2 sk. mellan hvit terres och raffinad, således för det mindre dyra låsocker-slaget något öfver öre.
Om då 4|- öre gåfves i premium för den exporterade Holländska raffinaden, så är tydligt att denna skulle öfversvämma de Engelska fabrikerna.
Enl. en tidning har ett utländskt hus i Antwerpen upgilvit, att utförsels-premium finnes i Belgien, men att
Stalén med socker-raffinadörerne ingått ett kontrakt, hvarigenom de garanterat Staten ett visst belopp, ett minimum, som Staten alltid skall hafva.
Om så förhåller sig, kan deraf förklaras, att sådant raffinad-socker kan införas i andra länder.
Men då är icke heller faran för våra raffiuadörer så stor som den förespeglas vara.
Dessutom är det bekant, att man här gjort försök med införande af Hamburger-socker.
Det Svenska har dock befunnits så mycket bättre, att konsumenterne icke vilja hafva något annat.
— Jag tror, med slöd af hvad jag anfört, att 13 öre är en tillräckligt hög tullsats, och attingen fara för den inhemska produktionen upstår genom den Holländska och Belgiska drawbacken.
Hvad det fransyska sockret beträffar, så måste det finnas några särskilda omständigheter som göra, att det icke kommer hit till oss.
— En omständighet, som alltid varit mig en anledn. att yrka, det man icke måtte sätta skyddstullen alltför hög, är också den, att det lyckats socker-raffiuadörerne att hos R.
St:r göra gällande den satsen, att icke kross-socker må införas mot annan tull än den för topp-socker.
Detta är ett förhållande, som ej finns i något annat land, ej ens i Ryssland.
— På alla dessa grunder anhåller jag, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s inbjudning.
Mot den siste talarens beskyllning att löutagarnes intresse skulle vara omättligt, måste jag på det bestämdaste protestera.
Hvarifrån han fått anledn. till detta påstående, känner jag icke; men väl vet jag att löntagarne alltid varit illa vedergällde för sin möda, under det grosshandels-intresset florerat desto mera.
Att man nu vid denna Riksdag omsider i någon mån gjort rättvisa åt löutagarnes anspråk att blifva försatte i den ställning, att de kunna åtminstone lifnära sig, då alla lilsförnödenheter stigit 100 % i pris, synes mig icke vara en handling af den art, att man derföre bör stämpla detta intresse såsom omättligt, eller för den sakens skull uprilva det redan lättade beslutet om tullen på socker.
Lika med de talare, som försvarat R. o. Ad:s beslut, tror jag det vara af vigt att begagna detta tillfälle att genom förhöjning af socker-tullen bereda statskassan en betydlig in - 238 Den 24 Oktober, kornst, helst denna art af beskattning är för allmänheten nästan omärklig.
Ora man också skulle vinna ett eller par hundra tusen
Rdr öfverskott, anser jag detta vara långt önskvärdare än att, hvad den siste talaren synes räkna för det lyckligaste, brist eller knapphet förefinnes i Statens kassa.
Jag anhåller således att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förut fattade beslut; ehuru jag icke kan instämma i Hr Gripenstedts åsigt, att 2 öres skilnad i tullen på rå- och raffinad socker utgör ett tillräckligt skydd för våra ralfinadörer.
Jag tror att de 6 öre, som nu utgöra denna skilnad, innefatta ett lämpligt skydd för desse, men ingalunda, att de derigenom skola kunna göra så briljanta affärer, sorn Hr Gripenstedt förespeglat.
Då man påstått, att jag i denna fråga tagit min beräkning för knapp, och dä ämnet dessutom är af ömtålig art, anhåller jag om ursäkt, att jag ännu en gång återkommer dertill.
Jag gör det så mycket heldre, som Hr Hjerta vidrört, dock ulan att fullständigt utreda, en högst intressant omständighet, nemi. huru man betraktar denna sak i England.
Man beskattar der rå-sockret i flera olika klasser, och beräknar, att en blandning af dessa klasser ingår i socker-beredningen.
Då man der i allmänhet begagnar sämre rå-socker än här, antages en qvantitet sådant lemna i utbyte 7 5 % raffinad, och man anser tullen på rå- och raffinad-socker derföre böra stå i samma förhållande till hvarandra, eller som 75 till 100.
Och der, mine Hrr!, krusar man icke heller vidare, utan tillämpar helt enkelt principen i verkligheten.
Om man på samma sätt förfore här, och antoge tullen på rå-socker till 8 öre, så skulle man uptaga raffinaden till 10^ öres tull.
M. föreslagit 13 öre, hemställer jag, om jag i egenskap af Konungens Rådgifvare med skäl kan anses hafva gått oförsigtigt tillväga i detta afs:de.
Det enda, hvarom jag kunde vara tveksam, vore verkligen huruvida jag icke i mitt tillstyrkande med alltför stor frikostighet sett socker-intresset till godo på allmänhetens bekostnad.
Jag måste således motsätta mig all förhöjning i detta afs:de; men då det fel som jag anser Ridd. o, Ad hafva begått i sitt förra beslut vid fastställandet af proportionen mellan råsockers- och raffinad tullen, kan genom Regeringens åtgärd rättas, anhåller jag om vidblifvande af 11. o. Adis beslut.
Man har talat om förhållandena i Norrige, och förmenat, att, i fall tullen sattes till blott 13 öre, vi skulle hotas med import från detta land, derföre att der betalas blott half tull.
Detta är dock ett misstag, ty det är redan af Storthinget beslutadt, att ingen restitution af den erlagda råsockers-tullen derstädes beviljas.
Tullen på rå socker är i Norrige 3 sk. norskt, som, reducerade till Svenskt mynt och Svensk vigt, görn 8^ öre pr <lf„
Då nu ingen restitution beviljas, så är klart, att hvarje raffinad, som från Norrige utgår till Sverige, är belastadt först med råsocker-tullen der, 8^ öre, och sedan halfva tullen på raffinad, enl. K. M:s Förslag 6£ öre- som tillsammans gör 15 öre eller 2 öre mer än hvad som betalas vid import från andra håll; hvadan all fara från Norrige torde vara helt och hållet imaginär.
Jag bar velat nämna detta, Den 24 Oktober.
239 för att i korthet utreda ett ämne, hvarom så mycket talats och tvistats.
Gr, af Ugglas: Då Hr Gripenstedt i sitt första anförande, oaktadt en mängd anmärkmr mot E. o. Ad:s förra beslut dock kommit derhän att tillstyrka vidblifvande deraf, hade jag icke ämnat uptriida; men då Hrr Plach och Hjerta på åtskilliga anförda grunder sökt förmå E. o. Ad. att frångå d- tta beslut, liar jag an sett mig skyldig att yttra några ord.
Jag måste då bestrida Hr Gripenstedts upgifter och fästa hans upmärksairihet på ,2 misstag, som han begått.
— Man får nemi. icke 85 % raffinad i utbyte af rå-sockret, ty den medelvara, som införes i Sverige, är N:o 12, och deraf fås icke mera än 80 %.
För att kunna beräkna 85, fordrades att man skulle begagna N:o 14 eller 15 Således skulle 8 öres tull på rå-socker svara mot 10 öre för raffinad, och af de återstående 3 ören, som utgöra skilnaden, måste väl något a frii knas för tillverknings-kostnaden oell de dyrbara anläggningarna; således torde det ej vara alldeles rätt att, såsom Hr Gripenstedt gjordt, anse dessa 3 ören som ett rent premium och behållen vinst.
— Hr Flach har anfört, att i och med detsamma varan fördyras, så blir ock konsumtionen mindre.
Detta är en sats, hvars sanning jag villigt erkänner, isynnerhet då fråga är om öfverflöda artiklar; men jag tror i detta särskilda fall icke, att ett enda öres skilnad i pris skall förminska qvantiteten af det socker som. i landet förbrukas.
Dessutom har Hr Flach såsom ett bevis, att denna förhöjning icke behöfves, anfört att tullintraderna upgå nära nog til! hvad af K.
M. blifvit beräknadt, eller den summa de utgjorde 1855.
Detta kan visserligen vara fallet, men jag tror att under den kris, som nu genomgår Europa, under den allmänt herrskande penningebrist som förlamar all rörelse, det nr något förtidigt att af ofvannämnda förhållande draga den slutsats, att trafiken skall under nästkommande år fortgå som hittills.
Någon skilnad torde väl komma att visa sig, och då torde väl ock behöfvas att i tid tänka på inkomsternas reglerande på ett sådant sätt, att de af It, St:r beslutade stora utgifter kunna betäckas.
Hr Hjerta har gjort sig mycket besvär med att ur en broschyr framlägga förhållandet i England och Holland, och bevisa att den omtvistade drawbacken af 4^ öre icke finnes till.
Men han må räkna huru han vill, sfi kan dock detta factum icke förnekas.
Jag har sett åtskilliga pris-kuranter som visa att Holländsk raffinad till försäljning utomlands, står till samma pris som N:o 15 af rå-varun, och någon särskild anordning mäste väl vara vidtagen, för att detta skall blifva möjligt.
Den härefter först till antagande af Utsk:s ifrågavrde inbjudning framstälde proposm besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o.
Landt, hemstälde om E. o. Ad. behagade vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut samt godkänna voterispropos:ne N:s 58 och 59, samt sedan svaren härvid utfallit med starka *40 Don 24 Oktober.
Efter härvid af Hr Flach begärd votering uplästes till justering och godkändes en så lydande voterrspropos.
Den som antager Bevillu.Utsk:s inbjudning till R. o. Ad. att, med frånträdande af sin skiljaktiga mening, i likhet med Borgareoch BondeSt:n biträda Utsk:s förslag i afs:de å införselstullen å socker, alla slag, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, vidblifver E. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut samt godkännas de af Utsk. föreslagne voter:spropos:ne N:o 58 och 5 9.
Medan denna votenspropos. ntskrefs för att anslås, yttrade Hr Gr. o. Landin, att han finge begagna detta tillfälle för att tillkännagifva att RiksStms gemensamma öfverläggningar ang:de LagUtskis Betänk, i Religionsfrihets-frågan skulle komma att åter börjas nästkommande Måndag kl. 5, e. m. och derefter forfsättas om Tisdag f. m.; vid hvilket sednare tillfälle Talmännen önskade, att alla de ledamöter af RiksSt:n. som ytterligare ville yttra sig i ämnet behagade dertill anmäla sig, på det att tiden må kunna bestämmas för följande sammanträden af RiksStm och Utsk:n, bland hvilka i synnerhet StatsUtsk. hade att behandla ärenden, som det vore af vigt att få skyndsamt afgjorde.
Sedan härefter voteringen försiggått samt under densamma Hr Gr. o. Landtm, bortgått och främste närv:de ledamoten, Fullmäktigen för Grefliga ätten N:o 8 Oxenstjerna äf Korsholm, Friherre Åkerhjelm, Johan Carl, intagit plats såsom Ordfide, befunnos rösterna hafva utfallit som följer ja — 14.
Nej — 19. 14:o Voler:sPropos-.ne A:o 60, 61 och 62.
Dessa voter:spropos:r godkändes. 15:o Voler:spropos-.ne N-.s 63 och 64, ang-.de införsels-tullen å »Strumpor m. m., andra slag» och »Vantar, andra slag»; i sammanhang hvarmed inbjudning lill R. o.
Ad. blifvit framstäld.
Efter först till antagande af Utsk:s ifrågav:de inbjudning framstäld propos., som besvarades med starka
Nej jemte ett eller annat Ja, vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut och godkändes voter:spropos:ne N:s 63 och 64. 16:0 Voler-.spropos-.n A:o 6S, ang-.de artikeln »Stål, alla slag»; i sammanhang hvarmed inbjudning lill R. o. Ad. blifvit framstäld.
Uppå Den 24 Oktober. 241 Hr Gripenstedt:
Då E. o. Ad. i afs:de å artikeln Jern redan antagit Utsk:s inbjudning, förmodar jag att E. o. Ad. på samma sätt förfar i afs:de å denna artikel.
Uppå härefter framställd propos. antogs ifrågav:de inbjudning och fann E. o. Ad. att i följd deraf votera >ropos:n N:o 65 hade förfallit. 17:o Voler:spropos:ne N:is 66, till och med, 75.
Dessa voter:spropos:r godkändes. 18:o Voter;spropos:n N:o 76, ang:dc införselslullen å Ilelsiden-väfnader, andra slag*, Guld- och silfvertyg derunder inbegripne»; i sammanhang hvarmed inbjudning lill It. o. Ad. blifvit framsläld.
Jag hemställer att inbjudningen måtte antagas. E. o. Ad. har bestämt en slags öfvergångs-tull för helsiden, hvilket de öfriga St:n ieke gjort.
Man vet, att dessa väfnader voro före 1854 förbjudna till införsel, och att K.
M. vid sista Eiksdagen till E.
St:r aflöt en Nåd.
Propos. af innehåll, att tullsatserna för artiklar, som dittills varit belagda med införselsförbud, skulle ega bestånd under 10 år, utan att kunna till sitt belopp förminskas.
Besynnerligt nog har, med frånträdande af denna princip, som K.
M. då i de mest landsfaderliga ordalag utvecklade, en förändring nu inträffat, i det man nu föreslagit en nedsättning i de tullafgifter, som vid nämnda Eiksdag bestämdes.
Då nu är i fråga att för en tid af blott 2 år i stället för 10, såsom K.
M. förut ansett nödigt, fastställa den afgift, som vid förra Eiksdagen. bestämdes, synes mig billigt, att E. o. Ad. frångår sitt förra beslut oell förenar sig uti de 3 öfriga Stms. Gr. Lagerbjelke, Gustaf:
Såvidt jag kan förstå, är här alls icke fråga om den princip, hvarom den siste talaren ordat.
Alla 4 St:n äro ense om, att tullen på helsiden skall vara 6 Edr.
De äro äfven öfverens derom, att man ieke skall omedelbart öfvergå från det gamla till den nya tullen.
Enda skilnaden är, att E. o.
Ad. gjort denna öfvergång i 2 steg, och de öfriga St:n i ett enda. E. o. Ad:s beslut synes mig riktigare och mera förmedlande emellan det gamla och nya systemet, hvarföre jag vördsamt anhåller, att E. o.
Ad. ville, med vidblifvande af sin förut uttalade taiika, afslå Utsk:s inbjudning.
Visserligen löper man mindre fara att skada sig, om man tager 2 steg i st. f. ett; men i förev:de fall tror jag icke att den siste värde talarens framställda sats bör inverka på E. o. Ad:s beslut. E. o. Ad. har antagit en öfvergångstull, för att den lägre må kunna utan fara inträda 1860.
Men då den nu gällande tullen är lika med den af de öfriga 3 St:n för tiden till 1860 fastställda, och angelägenheten af att låta den IX H. 16 242 Den 24 Oktober. gamla tullen på en förut till införsel förbjuden vara ega bestånd så länge som möjligt, till oell med blifvit uttalad i en Kongl. Propos. , trodde jag det vara nödvändigt att i denna tullsats icke göra någon förändring.
Jag tror således, att de 3 öfriga Stin handlat mera princip en!, i detta fall, och att R. o. Ad. nu bör följa deras exempel.
För öfrigt är frågan ej af stor vigt, ty då 3 Stånd redan beslutat en och samma tullsats, hoppas jag att denna också kommer att fastställas i det förstärkta Bevilln:sUtsk.
Gr. af Ugglas: Då R. o. Ad. bestämde öfvergångstullen för artikeln Strumpor, ankom en inbjudning från PresteStrt om antagande af en öfvergångs-period.
Jag uplyste då huru jag genom samtal med just den fabrikant, som egentligen bedrifver denna rörelse, erfarit att hans farhåga hufvudsakligen hvilade på den förutsättningen, att man skulle göra för hastiga språng och tvära öfvergångar.
Under sådana förhållanden ansåg ock R. o.
Ad. skäl varn att stadga denna öfvergångstull.
Samma är förhållandet med denna artikel.
Det synes mig vara ganska välbetänkt att, som R. o. Ad. här gjort, göra en successiv nedsättning, bibehålla 7
Rdr 50 öre det första året, för det andra sänka tullen till 0: 7 5, och det tredje låta det normala beloppet inträda.
Jag hyser också den förhoppning, att de öfriga St:n skola förena sig med R. o. Ad. i detta beslut, då de dertill erhålla ett ännu ej lemnadt tillfälle, och att denna mening skall göra sig gällande i det förstärkta Utsk.
Ur Fåhraeus:
Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva, att jag, rörande denna fråga instämmer i den af Grme Lagerbjelke och af Ugglas yttrade mening.
Härtill tror jag mig ega desto större skäl, som R. o. Ad. nyss förklarat sig icke antaga Bevilln-.sUtsk:s inbjudning rörande artikeln strumpor och strumpstoh arbeten »andra slag», och således kan anses redan hafva beslutit att vidhålla grundsatsen af 2:ne öfvergångs-stadier för tullbeskattningen å väfnader.
Den berättelse Gr. af Ugglas fram ställt om sättet huru här tillgick vid bestämmandet af tullsats för antikeln Strunipor, kan visst möjligen vara riktig; mea nog var jag då tillstädes, och jag kan icke erinra mig, att från Preste St:t då var ankommen någon inbjudning att antaga en öfvergångsperiod.
Det är visserligen mycket smickrande för fabrikanten att här ega målsmän, som iörklara att sådana öfvergångs perioder äro för honom nyttiga; men besynnerligt är, att de fabrikanter, med hvilka jag samtalat, äro af motsatt tanka, och de borde väl dock förstå sitt eget blista bättre än de, hvilka här upträda som deras sakförare.
Jag hade för icke så länge sedan tillfälle att samtala med en af de störste Siden-fabrikanter här i hufvudstaden, och han önskade att BondeSt:ts beslut matte blifva gällande.
Ora man vill lemna dessa fabrikanter det skydd de så väl behöfva, och icke lemna denna industri vind för våg, bör de 3 Stms beslut antagas, ehuru det val ändå kommer att gira sig gällande i det förstärkta Den 24 Oktober. £43 Utsk.
Fördelen vore dock, att man kunde slippa att votera om denna sak.
Efter först till antagande af Utsk:s ifrågav:de inbjudning framstäld propos., som besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hemstälde Hr Frih. och Ordf:den om E. o.
Ad behagade med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut godkänna förev:de votenspropos. N:o 76, och ropades härvid starka
Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade att han nu funnit Ja öfvervägande. 19:o Voler:s-propos:n N:o 77, ang:de införselstullen å »Halfsidenväfnader, andra slag»; i sammanhang hvarmed inbjudning till R. o. Ad. blifvit framställd.
I denna punkt anser jag, att E. o. Ad. borde antaga inbjudningen.
Jag tror det var ett förbiseende af R. o. Ad. att, då en öfvergångstull sattes för väfnader i allmänhet, en sådan icke också bestämdes för denna artikel.
Om också halfsidensväfnader behöfva mindre skydd än helsidens, torde dock något äfven för de förra böra göras, och jag anhåller således, att E. o. Ad. ville, med frångående af sitt förra beslut, antaga de 3 öfriga Stms. Hr Printzensköld:
Det fugnar mig att höra, det Gr. af Ugglas någon gång talar i fabrikanternes intresse.
Den tull han nu förordat är just den gamla, eller densamma som jag försvarade förra gången frågan förevar.
Då hette det, att det vore i högsta måtto skadligt, att språnget blefve för starkt mellan den gamla tullen och den nya.
Man ser således att det just ieke är någon viss princip, som leder åtskilliga förfäktare af frihandelssystemet.
Då nu propos. till antagande af Utsk:s ifrågav:de inbjudniug framställdes, ropades starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Frihm o.
Ordfrn förklarade det han funnit
Ja öfvervägande och i följd deraf befanns voteiosproposm N:o 77 hafva förfallit. 20:o Voler.-s-propos.ne Nris 78 och 79, ang:de tullbeslämmelserna för »B o mulls-väfnader, andra slag»; i sammanhang hvarmed inbjudning lill R. o. Ad. blifvit framställd.
Det förslag till upställning af tulltaxerubriken »Bomullsväfnader, andra slag», hvilket BevillmsUtsk. i enlighet med K. M:s Nåd.
Propos. afgifvit, öfverensstämmer derjemte hufvudsakligen med nu gällande Tulltaxa,. som äfven uptager 3 bestämda klasser, nemi. ofärgade, färgade och tryckta eller pressade.
När denna fråga förra gången hos E. o. Ad. förevar, tillkännagaf en värd ledamot att, efter hvad han då i ögonblicket erfarit, Vällofl. BorgareSt:t beslutat antaga en förändrad redaktion af nämnde rubrik; och under förutsättning att samma Riksstånd rörande detta ämne egde mesta sakkunskap, hemställde bemälde ledamot, att E. 244 Den 24 Oktober. o. Ad. behagade biträda BorgareSt:ts beslut, hvilket ock skedde.
Jag saknade vid detta tillfälle tillräckligt rådrum att öfverväga skiljaktigheterna de begge alternativerna emellan; men vid derefter företagen granskning har jag befunnit, att ifrågav;de förändrade redaktion, hvilken i BorgareSt:t lärer beslutats af en ytterst knapp majoritet, är hufvudsakligen hemtad från en äldre Tulltaxa, hvars bestämmelser i detta hänseende, under all den tid de voro till efterlefnad gällande, mötte i verkställigheten stora praktiska svårigheter och ofta föranledde stridigheter om rätta förståndet mellan Tulltjenstemännen och de trafikerande, samt fördenskull blefvo i nu gällande taxa utbytte mot den enkla och lättfattliga klassifikation, som jag nyss citerat och hvilken icke lemnat rum för någon tvetydighet.
Emot den af BorgareStrt nu vidtagna förändring är bland annat att anmärka, att det kan åstadkommas färgade bomullsväfnader, som icke äro Ininförlige under någon af de gillia definitionerna, d. v. s. som hvarken äro »enfärgade» eller »genom olika targadt garn rutiga eller randiga.»
Likaså får jag erinra, att benämningen »genom väfnadssättet faconerade», på den tid densamma varit i Tulltaxorna begagnad, föranledde ständiga tvister om gränsskillnaden mellan »faconerade» och »icke faconerade» väfnader.
Af nu anförda praktiska skäl finner jag mig föranlåten på det kraftigaste tillstyrka, att. K. o. Ad. behagade, i enlighet med Bevilln.
Utskis inbjudning, frångå sitt om »Bomullsväfuader, andra slag», fattade reduktionsbeslut, och antaga det förslag, som Utsk. i detta hänseende primitift afgifvit.