Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skedde detta, så komme ungdomen otvifvelaktigt alt vid hvarje riksdag åtminstone alltför mycket afledas från sina studier.
Måhända skulle vi då äfven få se studenter bär, såsom i andra hufvudStäder, vara anförare vid upploppen, komma med petitioner till 152 Den 27 Maj.
Regenten ra. ra., hvarifrån jag önskar att en mild försyn matte bevara oss.
Framförallt böra vi akta oss att sjelfve räcka händerna till en sådan förändring.
Dernäst kommer bisaken, eller den frågan: böra R.
St. befatta sig med denna tvist, eller böra de öfverlemna den åt Carolinska institutet och universitetens fakulteter sjelfva, att utkämpa den, bäst de kunna?
Jag skulle tro det vara för R.
St. lämpligast, och försigligast att ej blanda sig deruti.
Det förhåller sig, så som Hr Ekströmer omförmält, att del medicinska studium, afseende en praktisk vetenskap, ett praktiskt yrke eller en konst måste vid sjelfva undervisningen praktiskt bedrifvas.
Likväl kunna ej, såsom hvar och en vet, i småstäderna Upsala eller
Lund så stora anstalter för sjukvård finnas, som i hufvudstaden; och följaktligen mäste medicinae studiosi begagna de praktiska undervisningsanstalterna i hufvudstaden, innan de kunna anses vara fullständigt bildade för läkarekonstens utöfning.
Man har sökt att förena theoretisk och praktisk medicinsk och chirurgisk undervisning, pä det sältet, alt medicinen egentligen samt theorien både för den och chirurgien öfvervägande, meddelas vid universiteten, samt alt chirurgien förnämligast och praktiken både för den och medicinen öfvervägande meddelas i hufvudstaden vid Carolinska institutet.
Efter denna grundtanke som efter min mening bör upprätthållas, hafva äfven undervisningsanstalterne blifvit inrättade.
Jag vet ej något skäl hvarföre man skulle misstänka Regeringen att ej sköta denna sak med all erforderlig omsorg och eftertanka, utan att R.
St. befattade sig med någon underd. påminnelse derom.
Eftersom motionen är beskaffad, och efter som framställningen i Utsk:s betänk, låter, hvaröfver Hr Ekströmer äfven har besvärat sig, så ser det ut som om man åsyftat en skrapa åt institutet.
Men att döma efter det nit, hvarmed Hr Ekströmer förfäktat bifall till betänk, dock med olika motivers anförande, skulle man kunna tro alt den åsyftade skrapan skulle i verkligheten vändas till en compliment.
Det är till förekommande af en sådan sakernas vändning, som jag äfven tror det vara bäst om R. p. Ad., äfvensom R. St., i allmänhet, ej ginge hvarken den enes eller den andres ärender, utan läte vederbörande sjelfve sköta dem bäst de gitta.
Delta vinnes säkrast derigenom, att man afslår betänk., hvarom jag alltså vördsamt anhåller.
Såsom ledamot af det Utsk., som behandlat denna fråga, torde det tillåtas mig att derom yttra några ord.
Hr Ekströmers anförande vill det synas, som om den värde ledamoten ansåge detta betänk, äga en mycket vidsträcktare syftning, än det har, och innebära åtskilligt tadel af Carolinska institutet, i hänseenden, derutinnan Utsk. endast refererat motionen och derefter framställt en historik af ärendet.
Så har bemälde värde talare funnit ett klander innefattas i den enkla uppgift, att ett anslag för upprättande af ny profession yid berörde institut under denna riksdag förekommit, För öfrigt Den 27 Maj.
153 skall jag visserligen vid detta tillfälle undvika att blifva vidlyftig i ett ämne, hvarom jag naturligtvis till följd af min lefnadsställning ingalunda äger den kännedom, som erfordras för en fullständig utredning af frågan.
Jag vill blott nämna att i afseende på Hr Ekströmers fordran det Utsk. jemväl hade bordt befatta sig med att begära eu reorganisation af universitetens medicinska fakulteter, så torde få anmärkas att Utsk. till någon framställning derom alldeles icke varit af motionen föranledd; alltså vet jag ej heller hvarifrån tillräcklig grund skulle hämtas att vid sådant förhållande upptaga bemälde fräga.
Lyckligtvis har Hr Ekströmer, hvarföre jag af uppriktig tillgifvenhet för universiteten, dem jag önskar må förblifva orubbade, är honom mycket tacksam, förklarat, att den rigtning, som Carolinska institutet bör hafva, är mera praktisk och icke egentligen theorelisk; samt att alla oenighetsfrön emellan institutet af universiteterne numera äro aflägsnade.
Det lärer alltså nu för tiden ej arbetas vidare något uppå alt draga undervisningen för närvar, hit ifrån universitets-städerne.
Men då Hr Ekströmer derjemte yttrat sig, för en mer eller mindre aflägsen framtid, anse det äga sannolikhet och vissa skäl för sig, att
Stockholm blefve sätet för hela den högre undervisningen, så att lärdomssätena i Upsala och Lund skulle upphöra, anhåller jag att få förena mig af allt mitt hjerta i hvad Hr von Hartmansdorff med sä mycket skäl anfört, beträffande hufvudstaden såsom universitetsort: varande en sådan fräga af en alldeles synnerlig vigt, hvadan ock försigtigheten ovilkorligt bjuder, att, för någon förespeglad pecuniär besparing, man aldrig må äfventyra de följder som af eli dylikt steg vore att befara.
Men då Hr von Hartmansdorff vidare förklarat sig anse lämpligt vara, att R.
St. ej blandade sig uti den strid som, efter hvad man säger och sanningen deraf lärer väl ej så alldeles kunna öfverskylas, fortfarande pågår eller åtminstone tillförene och ganska långvarigt pågått, emellan ofvan omförmälda auktoriteter; om hvilken strid sjelfva det reglemente, som Hr Ekströmer ansett numera icke påtänkas till återinförande, synes bära det mest tydliga vittnesbörd, så tror jag att ett missförstånd måtte existera om Utskrs framställning.
Man finner Ständernes inblandning häri otjenlig.
Men det är just ett dylikt inblandande, som Utsk. sökt för R.
St. undvika genom att föreslå nedsättandet af en kommitté.
Att åter, på sätt Hr Ekströmer föreslagit, afsöndra motiverna och endast bifalla sjelfva beslutet hvaruti Utsk. stadnat, det vore väl att sätta Exped.Ulsk. i den största förlägenhet; och kan jag för min del ej godkänna en sådan afstympning.
Öfvertygad, till följd af de upplysningar mig blifvit meddelade, att motionen icke saknar goda grunder, torde jag likväl fä fästa uppmärksamheten deruppå, att Utsk. i sina egna och slutliga motiver icke så noggrant upptagit alla uti motionen till stöd för densamma anförde skäl, hvarmed institutet och de som för det intressera sig kunna röna någon obelåtenhet, men i den mån Utsk. adopterat de framställde åsigterne tror jag dem ej vara i behof af förändring och hyser jag derföre den mening, att betänkandet utan vidare omgång 154 Den 27 Maj. kunde skäligen antagas, sådant som det na befinnes.
Föreslår alltså vördsammast bifall derå.
Cederslröms anförande vill jag tillåta mig den erinran, att motionären, ehuru ej särdeles gynnsamt stämd för institutet likväl yttrat den önskan att hvart och ett af dessa läroverk (fakulteterna och instituten) måtte få sig anvisad en verkningskrets, lämpad efter dess natur och omständigheter, och lill följd hvaraf alla kommo att arbeta för det gemensamma ändamålet — en god läkarebildning etc.
Motionären har således äfven ansett att fakulteternas verksamhet skulle komma under granskning och äfven för dem de organisationsförändringar vidtagas, hvilka erfordrades för läkarebildningens bringande till önskvärd fullständighet och Utsk. har alltså icke af motionärens framställning haft anledn. att, såsom nu skett, endast fästa sig vid förhållandet med institutet, hvilket motionären ingalunda uteslutande afsett.
Då en af de R. o.
Ad:s ledamöter, som yttrat sig, tillstyrkt bifall till Utsk:s hemställan, men ogillat motiverna, och en annan åter tillstyrkt afslag å hela frågan; samt en tredje yrkat bifall lill Utsk:s utlåt, sådant det är i sin helhet; så anhåller jag alt få yttra den mening jag hyser i afseende på sättet att fatta beslut i denna fråga.
Jag önskade nemi. att llr Gr. o. Landtm, behagade framställa serskild propos. på resultatet af Ulsk:s betänk, nemi. den ifråga var. underd. skri fvelsen till K. M., och serskild propos. på motiverna derför, i händelse den underdåniga skrifvelsen skulle af R. o. Ad. beslutas.
Blifver beslutet afslag på skrifvelsen, sä förfalla naturligtvis motiverna; men blifver beslutet bifall, så måste moliver anföras, och jag kan för min ringa del pä intet sätt inse annat, än att de motiver, som af Utsk. blifvit anförda, ingalunda passa att i den underd. skrifvelsen intagas.
På sätt Hr Ekströmer häntydt, innehålla de, hvad som af mig åtminstone ej kan belt och hållet anses vara riktigt, en hänvisning till historik af hvad som tilldragit sig vid skriftvexlingen emellan de serskilda fakulteterna, och innefattande ordalag sora jag ej kan inse, att R.
St. böra hos K.
M. framställa.
Här talas nemi. om felaktighet i inrättningen af Carolinska institutet, att R.
St. likväl genom ofta beviljade anslag anses hafva godkänt densamma.
Det talas deruti äfven om att Carolinska institutet skulle öfverskrida gränsorna af dess verkningskrets och sökt att slå under sig den medicinska undervisningsgrenen i hela dess omfattning, en tillvitelse, som jag ej tror R.
St. böra upprepa.
Utsk. säger sig äfven ej kunna underlåta att instämma i motionärens omdöme; att uppoffringarna för bildnin gens framsteg i detta afseende blifvit frugtlöst använda, ”dä Utsk. tager i betraktande, att Carolinska institutet erhållit allt högre anslag, under förutsättande, att detsamma i och dermed skulle sättas i tillfälle alt utvidga sin verkningskrets, men detta påräknade ändamål icke allenast icke vunnits, utan äfven” .... bidragit ”till missämja emellan universiteterna och institutet, hvilken Den 27 Maj. 155 alstrat menliga följder i afseende på undervisningen och gifvit anledn. till den anda af söndring, som dervid ännu är till finnande”.
Allt detta skulle jag tro borde på annat sätt till K. M. framställas; hvarföre, i händelse Ii. o. Ad. skulle besluta en underd. skrifvelse i förevar, ämne, jag anhåller att något annat förslag till motiver må framställas.
Häruti iustämde Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, i anledn. af Frih.
Palmstjernas yttrande fästat uppmärksamheten derpå, ali Hr Ekströmer, som först yttrat sig för bifall till Ulsk:s tillstyrkande, men ogillande af de motiver, som i betänk, blifvit anförde, sedermera hemställt att betänk, måtte återremitteras, på det Utsk. må komma i tillfälle alt framställa andra motiver för den tillstyrkte und. skrifvelsen, samt underl.
Ridd.secreterare, på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, leninal upplysning derom, att Högv.
PresleSt. bifallit, men de öfriga RiksSt:n återremitterat ifrågavar. betänk., hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk:s betänk.
Ad. ansåge de emot förevar, betänk, gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, samt förklarade, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, att han trott sig finna att härvid ja öfverrösta! nej.
Hr von Hartmansdorff begärde votering, men innan voleringspropos. i anledn. deraf hann blifva skriftligen uppsatt, anmälde sig och yttrade Hr Rääf, Leonh. Fredr.:
Då det är upplyst, att ett Stånd antagit betänk., och att 2 Stånd återremitterat det, och då kontrapropos. här, till propos. om återremiss, skulle blifva den å afslag, hvilket i alla fall, om det af H.
Ståndet beviljades, ej skulle leda till något mål, emedan till följd af tvenne Stånds beslutade återremiss Utsk. måste å nyo behandla ärendet; så vågatjag hemställa lill II. R. o. Ad. äfvensom till Hr von Hartmansdorff, huruvida ej en votering nu vore mera tidsödande än till något tjenande.
Jag hade boppats, att genom en omröstning befria R. o. Ad. från så långa tal, som de vi nu afbön; men om Ståndet måhända heldre voterar nästa gång i st. f. nu: så skall jag afstå från min begäran om votering.
Sedan sålunda Hr von Hartmansdorff afstått från den ifrågasatta voteringen och då nu å föredragn.listan förekom Ridd.Utsk:s mern.
N:o 10, ang:de förändradt lånereglemente för de under Ridd.direkta förvaltning ställde medel, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att della mern., genom ett misstag vid föredragn.listans utskrifning blifvit upptaget enl. den ordning, hvari det inkommit, men 156 Den 27 Maj. deremot, enär något serskildt förordnande i afseende på ordningen för dess föredragning icke blifvit meddeladt, bordt uppföras sist, emedan alla de sedermera inkomne och bordlagde målen voro af allmän beskaffenhet; hvadan Hr Landtm, fann sig förhindrad att nu föredraga nämnde mern., och detsamma komme att företagas, sedan alla de öfrige på bordet hvilande målen förevarit.
I anseende till tjensteåligganden nödgas jag •afsäga mig den plats jag innehaft såsom ledamot af Bevilln.Utsk.; men anhåller vördsamt, att det oaktadt få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Eleclorer att utse en ledamot i Bevilln.
Ulsk. efter Hr Munck.
Palmstjernas, Carl Otto, d.
20dennes på bordet lagda motion, ang:de åtskilliga bestämmelser i afseende på rymdmåtten för våta och torra varor.
Jag begärde att denna motion skulle fä hvila, på det jag skulle kunna inhemta hvad beslut som komme att fattas rör:de BankoUtsk:s betänk, om myntenheten, kvilket under N:o 57 förekommer längre fram på föredragningslistan för denne dag.
Jag anhåller fördenskull, att Frih.
Palmstjernas motion måtte företagas först sedan betänk.
N:o 57 blifvit afgjordt.
Cederström, Claes Rud. R. o.
Ad. biföll att ifrågavar. molion finge hvila på bordet tills R. o. Ad. pröfvat BankoUtsk:s mern.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 174, i anleda, af väckte motiouer om dels tull- och bränvins- m. fl. bevillningsmedel ingående till riksg:skont. och dels allmänna bevilluingens inlevererande till statskont.
Jag vet att det ännu är förgäfves yrka den ordning i allmänna uppbördsverket, som motionen åsyftar i sista delen af StatsUtsk:s betänk.
Men jag anser mig likväl icke heller böra stillatigande låta de i min tanka oriktiga skäl eller svepskäl, som Stalslltsk. anfört, föredragas utan genmäle.
Jag tror icke att något land kan uppvisa ett sådant missförhållande som vårt, att medel, som höra till Statens allmänna inkomster, först gå igenom uppbördsverket ett stycke, nemi. så långt att de komma till landtränleriet, derifrån skickas till ett verk, som icke år Kronans utan R.
St:s, nemi. riksg:skont., och från detta åter gå tillbaka till Kronans verk statscont.
Detta är en bollkastning med allmänna medel emellan R.
St:s och Kronans verk, utan ändamål; ty hvartill skall den tjena?
Icke till annat än trassel och onödigt besvär.
Om bevillniDgsmedlen gå ifrån Den 27 Maj. 157 ränteriet till statskont., så liar riksdiskont. lika liten eller lika mycken säkerhet om deras erhållande, som nu.
Vill Regeringen undanhålla dem, sä kan han lika väl gifva landshme, som statskont.
, befallning derom.
Det andra skälet går derpå ut att statskont. äfven om det finge omedelbart uppbära bevillmsmedlen, likväl skulle vissa tider på året sakna tillgång att bestrida sina utgifter.
Denna olägenhet vore afhulpen om riksg:skont:s kreditiv på banken i stället lemnades åt statskont.
Men såsom sagdt år, jag vet alt det är förgäfves att häruti söka vinna rättelse. R. o. Ad. biföll SiatsUlsk:s utlåt.
Nio 174.
Föredrogos och biföllos SlatsITlsIcs d. 20 dennes på bordet lagde ullåtm:
Nio 175, i anledn. af väckt motion om förbättring af statsväsendet; och Nio 176, ang:de inlösen af åtskilliga först efter prmscriptionstidens slut i riksdiskont. företedde riksgäldssedlar.
Föredrogs BankoUtskis d. 22 dennes på bordet lagda mern.
Nio 57, med underrättelse om RiksStms fattade beslut, i anledn. af Utskis utlåt.
Nio 47.
Ridd.secreterare, på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Aug., upplyst att, enl. ankomne prot.utdr., Borgare- och BoiideSnn, lagt BankoUtskis förevar, mern. lill handlingarne, men att underrättelse om PresteStis i ämnet fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade sig Hr von Hartmansdorff:
Denna fråga är temligen invecklad; och jag tror att vid förliden riksdag något dylikt äfven förevar.
Sora jag önskar mig rådrum att derom taga närmare kännedom, så anhåller jag att betänk, måtte få ytterligare hvila.
I anledn. häraf förklarade Hr Gr. o. Landtm., att BankoUtsk:s ifrågavar. mern. borde bvila på bordet och således, jemlikt R. o. Ad:s nyss fattade beslut, jemväl Frih.
Palmstjernas motion komme att ytterligare blifva hvilande.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagde utlåtm:
N:o 58, i anledn. af gjord ansökn. om eftergift af öfverränta å ett af f. d. Handlanden C. G:son Bagge i Bankodiskonten upptaget lån; och Nio 59, i anledn. af färgaren U. W. Arnbergs ansökning om eftergift af öfverränta å diskontlån.
Vid föredragning af Bevilln:sUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 13, ang:de lullbevilluingen, blef detta mål ånyo 158 Den 27 Maj. bordlagdt, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Frih. Cederström, Claes Rud.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm., med lillkännagifvande, att det vid sednaste talmans-öfverläggoing ansetts nödigt, att ifrågavar. utlåt., för att, efter Ståndets ledamöter lemnadt rådrum att deraf taga fullständig kännedom, kunna samtidigt förekomma i samtlige RiksStm, icke företoges till afgörande före nästa onsdag, hemställde att detta utlåt, mätte få nämnde dag, ehvad plenum dessförinnan hos R. o.
Ad. komme att äga rum eller icke, företagas till pröfning och uppföras främst på föredragmslistan, lemnade R. o. Ad. härtill sitt bifall.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagde utlåt.
N:o 177, i fråga om äskadt statsanslag för iständsättaude af de publike byggnaderne å ön S:t Barthelemy, äfvensom till förhöjning i aflöningstaten för derstädes anställde tjenstemän.
Vid sista riksdag vidlogs af R.
St., i grund af en K. propos., det beslut, att R.
St. för sin del medgåfvo S:t Barthelemys afträdande till fremmande makt emot den högsta ersättning, som derföre kunde erhållas.
För min del fann jag delta beslut, att bortsälja en besittning med folkmängd och allt ingalunda öfverensstämmande med Rikets värdighet.
Emellertid fattade R.
St. ett sådant beslut och dä denna försäljning icke ännu ägt rum, så anser man nu nödigt att ingå med en påminnelse derom.
Detta är likväl i min tanka ganska olämpligt; ty, om antagliga vilkor kunnat erhållas, så kan man afven vara öfvertygad, att en sådan försäljning skett, och R.
St. lära väl icke önska att försäljningen skall göras på mindre hederliga vilkor.
Jag får derföre bos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till den l:sta punkten, men afslag på den sednare.
Jag instämmer så mycket mera i det af Gr.
Lagerbjelke gjorda yrkande, som redan i första punkten verkligen finnes en bestämd antydan till öns afträdande, nemi. i afseende derå, huruledes godtgörelse för de beviljade medlen måtte af salusumman framdeles utgå.
Det vore utan tvifvel olämpligt, ur synpunkten af köpehandlingens eget intresse och dessutom säkerligen med Rikets värdighet på intet sätt förenligt, alt, med bifall till hvad i sednare punkten blifvit föreslagit, vilja ”påskynda” förbemälde transaktion; hvarföre jag förenar mig i den förste talarens anhållan om afslag å besagde del af förslaget.
Uppå härefter framstälda serskilda propos:r å hvardera punkten af förevar, utlåt., bifölls det af Utsk. tillstyrkta förslagsanslaget, men afslogs Utsk:s förslag om förnyande af R.
St:s, i afseende på ön S:t Barthelemys afträdande till någon främmande makt, vid sistlidne riksdag gjorda underd. begäran.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagda utlåt.
Den 27 Maj. 159 Nio 178, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse rör:de ersättning till handels- och sjöfartsfonden för förskjutne medel till slafvarnes friköpande å S:t Barthelemy.
I saken har jag ingen invändning alt göra; men i afseende pä formen, nödgas jag anmärka, att StätsUtsk. varit obehörigt att målet upptaga, emedan detta icke blifvit enl. 37 § 2 mom.
Riksd.Ordn. ifrån något RiksStånds plenum till Ulsk. remitteradt. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar, utlåt.
Föredrogs SlatsUtskis d. 24 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 179, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de upplåtelse af en förre skogvaktare-bostället Fridened Brogården tillhörande jordrymd till plats för skolhus åt Frideneds församling inom Skaraborgs län.
Hr von Hartmansdorff, Äng :
Afven i detta mål nödgas jag göra samma anmärkn. emot lagstridigheten af StalsUlsk:s förfarande.
StatsUtsk:s förevar, utlåt, blef af R. o.
Föredrogos och biföllos SlatsUtskis nedannämnde den 24 dennes på bordet lagde mern. och utlåt.:
N:o 180, i fråga om det rotehållarne vid Westerbottens f. d. reg:te tillerkända understöds utgående för åren 1845 och 1846; N:o 181, i anledn. af sökt understöd för enke- och pupillkassan vid riksg:skont.; Nio 182, ang:de intecknings-säkerheten för ett regits-skrifvaren vid Kronobergs regite, kaptenen F. G. Klingström meddeladt byggnadslån.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskis d. 24 dennes på bordet lagda mern.
N:o 183, i anledn. af återremiss å en punkt i mern.
N:o 126, angide aflöningen för RiksStins och Utskins cancelli- och vaktbetjening.
Föredrogs och bifölls Stats- och Bevilln:sUtsk:ns d. 24 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 14, ang;de ersättning åt de personer, som förordnas att, i egenskap af Krono-ombud öfvervara bevillmsstämplingen af spelkort.
Vid föredragn. af Stats- och Bevilln:sUtsk:ns d. 24 dennes på bordet lagda utlåt.
Nio 15, i anledn. af ifrågställd ersättning åt skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus I.
S. Freese för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjö-folks kronoutskylder, yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Då Bevilln.Utsk:s betänk. 160 Den 27 Maj.
N:o 9 förevar, beslöt R. o. Ad., och jag förmodar äfven de öfriga Stånden, att bevilja åt skeppsombudsmannen i Stockholm, i likhet med hvad som eger rum för sjömanshusföreståndare i Rikets öfriga sjöstäder, en ersättning, hvilken skulle af honom för framliden tillgodonjutas för den vid Stockholms sjömanshus honom uppdragne uppbörds- och redogörarebefallning.
Nu är deremot fråga om, enahanda ersättning för den förtlutna tiden af 3 år, hvilken Utsk. afstyrkt.
Härvid synes det på ordalagen som Utsk. skulle hafva ansett fråga vara om hela den förtlutna tiden, under hvilken mannen innehaft denna tjenstebefattning.
Men det står uttryckligen i betänk, att det är för de 3 sista åren, som han begär ersättning.
Detsamma står äfven utsatt i K.
M:s nåd. skrifvelse.
När det således icke är fråga om mer än dessa 3:ne år, så synes det mig vara allt för hårdt af R.
St. att väl erkänna fordringens riktighet, men icke betala den, derföre att längre tillbaka sträckta anspråk å dylik godlgörelse skulle kunna uppkomma.
Kan man, derföre alt man icke vill betala, bestrida sin skyldighet att godtgöra den som gjort en Ijenster.
Jag tror icke alt det finnes något slags rättvisa i en sådan åtgärd och då lärer det väl icke heller vara R.
St. värdigt att dylikt besluta.
Jag hemställer således att R. o. Ad. måtte återremittera detta betänk. R. o. Ad. ansåg de emot förevar, utlåt, gjorda anmärknrr, föranleda till dess återremitterande.
Föredrogs Stats- och Revilln:sUtsk:ns d. 24 dennes på bordet laga utlåt.
N:o 16, i anledn. af väckte motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om meddelande af närmare bestämmelser dervid.