Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. begära undersökning för vinnande af det ändamål, hvarom här är fråga, detta måtte vara något belt annat, än att vilja bibehålla saken på dess närvande ståndpunkt.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, framstälde, att sedan Frih.
Cederström afstått från sin begäran om återremiss, endast 2:ne propos:r voro yrkade nemi. dels till bifall å Utsk:s utlåt, och dels till antagande af Hr von Hartmansdorffs, af flere ledamöter understödde förslag, att endast första delen af Utsk:s hemställan, som slutades med orden: ”kunna finnas erforderliga” måtte bifallas, hvarjemte H. Ex. först hemstälrle, om R. o. Ad. bifölle Allm.
Besv. o. Ekon.- Utsk:s ifrågavar. utlåt. n:o 70.
Denna propos. besvarades med blandade ja och nej.
Då sedermera Fl. Ex. hemstälde, om R. o. Ad. behagade, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, bifalla endast den del af ifrågavar. utlåt., hvaruti hemställes, att R.
St:r måtte ingå till K. M. med underd. anhållan, all K.
M. läcktes anbefalla de under - 314 Den 9 April. sökningar oell åtgärder, som för en förbättrad själavård i bnfvudstaden ”kunna finnas erforderliga” ropades ja och nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
Liljencrantz, begärde votering.
Uplästes lill justering och godkändes följande förslag lill voterrs-propos.
Den, som bifaller Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s utlåt. n:o 70, i anledn: af väckt motion ora åtgärder för eu förbättrad själavård i hufvudstaden, voterar Ja j den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. endast den del af berörde utlåt., hvaruti hemställes, ”att R.
St:r måtte ingå till K.
M. med underd. anhållan, att K.
M. täcktes anbefalla de undersökningar och åtgärder, som för en förbättrad själavård i hufvudstaden knnna finnas erforderliga.”
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 31.
Föredrogs och lades till handlingarne Allm.
Utsk:s d. 5 dennes på bordet lagda mern. n:o 71, i anledn. af återremiss af utlåt. n:o 56.
Föredrogs, men lades, på begäran af Gr. Taube, Henning Edvard, m. fl. ledamöter, ånyo på bordet Allm.
Utsk:s d. 5 dennes första gången bordlagda betänk. n:o 72, i anledn. af väckt förslag om inrättande af Läns-nämnder.
Björnstjerna, Carl Magnus: Hindrad af tjenstegöromål, att, som sig bör, upfylla det förtroende, jag af R. o.
Ad. undfått att vara ledamot af Ekon.Utsk., nödgas jag afsäga mig detta förtroende och utbeder mig, att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes ett af Gr. Wrangel, Fredr.
Ulrik, inlemnadt sålydande mern.
På grund af trägna göromål i tjensten, får jag vördsammeligen afsäga mig den plats uti Höglofl.
Ridd.Utsk., som jag hittills
Den 9 April. 315 innehaft, under anhållan alt vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen. R. o. Ad. biföll äfven denna anhållan.
Då sedermera H. Ex. Hr Frih. o. Landlm. lillkännagaf, att Frih. Leijonhufvud, Axel Hjalmar, som varit ledamot af Ridd.Utsk., funnit sig föranlåten alt i anseende till iråkad svår sjukdom afsäga sig denna befattning, men anhållit att blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt, biföll R. o. Ad. jemväl denna anhållan, hvarefter H. Ex. anmodade Hrr Elektorer, alt i följd af dessa afsägelser, utse en ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Ulsk., samt 2:ne ledamöter i Ridd.Utsk. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne utlåt. mern. och belänk:n, nemi. från StatsUtskottet.
N:o 80, i anleda, af erhållen återremiss å utlåt. n:o 60, ang. uphörande af ljuspenningar för embets- och tjenstemän, samt extraordinarier.
N:o 81, i ani. af K.
M:s nåd. propos. i fråga om uphörande af s. k. vacans- och förslags-liggelids- samt begrafningshjelps besparingar, samt om årliga anslag till vederbörande pensionskassor, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnda besparingar åtnjuta.
N:o 98, i ani. af väckta frågor om uphörande af det serskilda skattebidraget till gällande af 1848 års krigsrustningskostnader.
N:o 99, ang. återbetalningen af ett för sänkning af sjön Ökvattnet inom Westerbottens län, f.
Expeditionsfogden C. J. Moritz beviljadt lån.
N:o 100, i ani. af K.
M:s nåd. remiss å förre Arrendatorn af indragna Trumpetareboställe!
Berga, Inspektoren Joli.
Wedlings underd. ansökning om eftergift af ådömd arrendeskillnads ersättning.
N:o 103, i ani. af K.
M:s nåd. propos. ang. uplåtande emot vederlag åt Götheborgs stad af kronan tillhörig, derinvid belägen mark.
N:o 104, i ani. af väckta frågor om riksgäldssedlars inlösande, oaktadt den derföre fastställda praeseriptionstid tilländagått.
N:o 105, ang. lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga Statsanslag till försvarsverkets förbättrande.
N:o 106, ang. anmäld otillräcklighet af de för expenser vid Justitie-Ombudsm.
expedition hittills anslagna belopp.
N:o 107, ang. ytterligare anslag för det inom R.
Sl:s hus inrättade riksdagsarchiv. 316 Den 9 April.
N:o 108, i ani. af väckt motion om Kgl. Bibliothekets förflyttning till det af Riksg:s-kont. begagnade hus.
N:o 15, i ani. af återremiss af Ulsk:s betänk. n:o 11, ang. stiftande af en lag om flyttning i och ur hus på landet.
N:o 16, i ani. af väckt motion ora förlängd tid för måls fullföljande från underrätt i stora Kopparbergs lån.
N:o 17, i ani. af väckt motion ang. meddelande af serskilda föreskrifter för behandlingen af besvärsmål, som från Gottland fullföljas i Hofrätt.
N:o 18, i ani. af väckt motion om verkställighet af K.
Bef:h:des utslag i skuldfordringsmål, samt N:o 19, i ani. af väckt motion om förklaring af föreskrifterna rör:de verkställighet af utslag i vissa mål. öplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från Preste- och BondeStm af d. 22, 26 och 29 sisth Mars och den 2 dennes, samt från BorgareSl. af d. 26 och 29 sisth Mars, samt den 2 och 5 dennes. 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m.
Lördagen den 12 April 1851.
Justerades 10 prot.utdr. för d. 9 dennes samt pleni prohn för d. 15 sisth Mars f. och e. m.
Öpnades
Hrr Bänkmäns sisla val af Irenne Elektorer, efter N:0 3.
Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christoffer; N:o 293.
Falkengrén, Fullm.
Hamilton, Malkolm; samt Den 12 April f. ra. 317 N:o 180.
Hr Rääf i Småland, Leonhard Fredrik, och befnnnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 367.
Frih. Ulfsparre, Fullm.
Levenhaupt, Mauritz Axel. N:o 2006.
Hr Sandels, Per Benjamin.
N:o 2282.
Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm. II.
Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, att Hr Ekenstéen, Joh. Fritz, anmält det han vore nödsakad all för obestämd tid afresa från riksdagen, samt derföre, jemte anhållan alt få bibehålla sin riksdagsmannarätt, afsagt sig den honom updragna bänkmansbefattning; och blef denna anhållan af R. o. Ad. bifallen. II. E. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf jemväl att Hr af Petersens, Joh. Aug., begärt och erhållit ledighet till innevar. månads slut, frän sin befattning såsom ledamot i Const.Utsk., hvarjemte H. E. anmodade Hrr Elektorer, alt utse en ledamot, för att under hans frånvaro biträda i nämnde Utsk.
Företogs val af en Suppleant i Ridd.-Direkt:n, sedan Frih. Koskull, Ulrik, afsagt sig denna befattning, och befanns, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd:
Frih. Cederström, Rudolf.
Uplästes ett af Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, inlemnadt sålydande mern.
Af så val enskilda som tjenstegöromål nödsakad att på obestämd tid afresa från riksdagen, får jag härmed vördsamt afsäga mig förtroendet att vara ledamot af BevillmsUisk., under lika vördsam anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter H. E. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer alt utse en ledamot i BevillmsUtsk. efter Frih. af Schmidt.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s den 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk. n:o 24, med förslag lill reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse.
Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten.
Jag har icke något att invända mot sjelfva innehållet, men jag tillstår, att ordalagen förekomma mig mindre lyckliga.
Jag kan dock icke i hast säga huru de skulle förbättras.
Nu heter det: ”Det i allmänna lagen intagna förbud mot beräkning af ränta på ränta, iaktlages äfven i afseende på Bankens fordringar.”
Delta vill med andra ord 318 Den 12 April f. m. såga att lag skall vara lag; det behöfver väl icke stadgas i en serskild § för att ändå förstås.
Anses ett sådant lagspråk antagligt och godt, i en författning som af R.
St. utfärdas, så vill jag icke göra någon invändning deremot, sedan jag derå fästat Hrr Juristers upmärksamhet.
o Hr Akerman, Fredr.:
Jag vill icke med den foreg:de talaren tvista om vissa ords större eller mindre lämplighet för att uttrycka hvad här menas; men då det, som i detta betänk, föreslås, icke kan kallas någon lag i vanlig bemärkelse, utan endast ett reglemente för Fullm. i Banken, och meningen af stadgandet synes mig tydlig och klar, så tyckes oek ändamålet dermed vara vunnet.
Kan den värde talaren föreslå någon bättre redaktion, så skall jag icke hafva något emot att den sättes i stället, allenast den innefattar samma mening, som i betänk, uttryckes. H.
Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter lill bifall å Ulsk:s i denna punkt gjorda tillstyrkande framstälda propos. besvarades med starka ja blandade med några nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. 2, 3, 4, 5, 6 och 7 punkterne.
Bi föl los. 8:de punkten.
Raab, Adam Christian, anförde, dels muntligen dels skriftligen.
Jag vågar anhålla alt här, vid föredragningen af denna punkt, få upläsa det anförande jag sammanfattat om lämpligaste sältet i allmänhet för bedrifvande af Bankens lånerörelse; anhållande om ursäkt, i händelse jag derunder kommer alt devancera på åtskilliga efterföljande punkter af detta betänk.
Jag skall ej sysselsätta mig med någon vidlyftig motivering, utan endast hålla mig lill sjelfva saken.
All skuldsättning torde kunna hänföras till tvenne slag: stående och löpande skulder.
Hvad först angår de stående skulderna, bland hvilka jag räknar all för större anläggningar eller egendoms-förbättringar gjord uplåning, böra de vara intecknade, och så ställda att de ej godtyckligen kunna af långifvaren upsägas; alt de draga den lägsta möjliga ränta och att de årligen amorteras.
Hypoteksföreningarnes ändamål är just att meddela sådana lån.
Om dessa föreningar skola utan afsteg säkert upfylla denna bestämmelse, måste de naturligtvis sjelfva uptaga lika oupsägbara lån, som de utlemna åt delegarne.
— Det kunde lyckas för den första förening, som stiftades i riket och som i Riksbanken hade ett större kreditiv till hjelp alt utställa sina obligationer på en kort upsägningstid, men hvar och en, som tänkt i saken torde linna, att det ej skulle burit sig för flere föreningar att genom sina Direktioner uplåna många milhr stälda på kort upsägningstid, Den 12 April f. m. 319 oell sedan utlemna beloppen nied 40-årig amortering.
— Om våra föreningar hade på sådana villkor uptagit alla sina lån, skulle de förfarit obetänksamt oell oklokt — de skulle nemi. kunnat bringa sina delegares välfärd |?å spel och åstadkomma i hela landet den största kris, som här ännu egt rum; ty, om många mill:r blifvit samtidigt hos alla upsagda, huru skulle det väl varit möjligt för dem att honorera sådana förbindelser?
— Jag säger än en gång, att det kunnat för den Skånska föreningen som var ordnad 10 år förr än någon af de öfriga föreningarne, och ej hade medtäflare vid försäljningen i landet af sina obligationer, bära sig att hafva all skuld ställd på upsägning.
Denna förening har nu redan en gammal stadgad kredit, ett litet utlåningsbelopp, omfattar en rik provins, nära utlandet med många förbindelser der.
Men det hade varit allt för djerft — ett verkligt oförnuft af öfriga föreningar alt ställa sig, med större utlånings-belopp på sådan fot.
Förgäfves försökte Småländska Hypotheksföreningen att här i landel göra någon uplåning på araorterings-obligationer. — Vi anuoncerade.
— Vi negocierade med kassor och enskilda — förgäfves!
— Väl kunde vi tidtals göra uplåningar på obligationer, men lånegifvarne fordrade alltid af oss att våra obligationer skulle vara ställda på en ganska kort upsägningslid.
Det fordrades vanligen att den tid, som i obligationslexten var betingad till rådrum förr än upsägningsrälten vidtog, skulle vara ullupen, innan obligationerna blefvo mottagne.
Vid sådant förhållande och sedan R.
St. indragit krediti verne nödgades vi taga utländskt lån, som lemnades på 40-årig amorteringstid och fördelaktigare villkor i öfrigt, ån vi varit beredde att lemna inhemske långifvare.
Deremot har erfarenheten visat att Riksg:s-kont. haft vida lättare att göra uplåning.
Riksg:s-kont. uplånade t. ex. med största lätthet 1 j mill. lill krigsrustningarne 184S.
Denna erfarenhet styrker mig i den öfvertygelsen alt de inhemska kapitalerne skulle säkrare uplagas om det funnes en gemensam föreningspunkt för alla Hypotheksföreningar, och dertill tror jag att Riksg:s-kont. lempligen skulle kunna användas.
Allt sedan 1844 (se Biskop Agardhs reservat, vid BankoUtsk:s betänk. n:o 29 vid 1844 års riksdag) har fråga varit väckt om öfverflyttning till Riksg:s-kont. af Bankens fastighets-belåning.
Om en sådan öfverflytlning skedde, i sammanhang med updraget åt Riksg:s-konl. att vara förläggare för alla våra Hypotheksföreningar, tror jag att länen icke blott skulle kunna erhållas på de fördelaktigaste räntevillkor, utan ock troligen inom riket hvarigenom någon ytterligare utländsk skuldsättning ej blefve af behofvet påkallad, hvilket annars tvifvelsutan kommer att ske.
Min mening är dock ej att Riksg:s-kont. skulle omedelbart befatta sig med någon utlåning, som fortfarande och säkerligen också bäst kunde ske af Hypotheks-föreningarnes egna Direktioner, efter de grunder, som nu äro eller framdeles kunde blifva fasställda.
Då hvarje Hypotheks-förening vore Riksg:s-kont. soli - 3.20
Den 12 April f. m. dariskt ansvarig med all i föreningen intecknad jord eller annan fastighet, för alla erhållna lån, skulle det ock ligga i vederbörl.
Hypotheks-förenings-Direktioners val förstådda intresse att använda lika omtanka vid utlemnandet af lån och indrifvandet af fordringar m. m., som då föreningarne skött sig på egen hand.
Grunddragen för en så beskaffad centralisation afHypotheksföreningarne skulle kunna sammanfattas i följande förslag. l:o Riksg:s-kont. öfvertager, i utbyte mot sina 4 proc. obligationer, Bankens på fastighels-utlåning egande fordringar, samt blifver förläggare åt samtliga Hypolheks-föreningar i riket. 2:o
All utlåning och all inkassering af räntor, amorteringsproc. , samt de speciella räkningar med hvarje låntagare m. m. bedrifvas hädanefter som hittills af Hypotheks-förenings Direktionerna. 3:o Hvarje Hypotheks-förening blifver Riksg:s-kont. solidariskt ansvarig med föreningens alla tillgångar och låntagares i föreningen pantsatta fastigheter, för emottagna belopp, och skulle 4:o
På sätt lämpligast kunde föreskrifvas, alltid hafva deponerade, och till Riksg:s-kont:s säkerhet tillhandahålla, godkända säkerhetshandlingar för de belopp, som föreningen af Riksg:skont. emottager. 5:o Hvarje Hypotheks-förening borde minst sex månader före hvarje års ingång hos Riksg:s-kont. upgifva det kapital-belopp, föreningen önskade under året erhålla. 6:o Riksg:s-kont. borde å någon bestämd tid derefter gifva Hypotheks-föreningarne besked ora och till huru stor del kont. kunde fylla lånebehofvel. 7:o I händelse Riksg:s-kont. endast kunde lemna en del deraf, och flere föreningar anmält sig om förskotts erhållande, borde det disponibla beloppet proportionaliter dem emellan updelas. 8:o Den ränta Hypotheks-föreningarne skulle erlägga till Riksg:s-kont., borde ej öfverstiga 4j proc. 9:o Endast i den händelse Riksg:s-konf. ej kunde fylla Hypotheks-föreningarnes lånebehof, skulle de ega rättighet att sjelfva negociera lån.
Det nu uplästa förslaget har jag vågat framställa med föranledande af den föredragna punkten; men anhåller att i sammanhang dermed nu äfven få upläsa det förslag jag önskar måtte vinna framgång med hänseende till den öfriga lånerörelsen.
Hvad åter angår de löpande skulderna, torde om dem böra gälla den regel, alt de ej må af Staten befordras till större omfång eller lill annat ändamål, än dels lill betäckande af gjorda affärer, dels också såsom förlag till arbets- och annan tillverknings-kostnad för den vara, man för året producerar lill försäljning.
Sådana låne-förskott böra så vidt möjligt är, under alla för - Den 12 April f. m. 321 förhållanden vara lika tillgängliga, så ali de ej den ena liden erbjudas lill ett öfverflöd, sorn framkallar onaturliga och förvägna spekulationer, en annan tid så indragna — så omöjliga, att affärer, hvilka under den gynnande låne-perioden blifvit upgjorda, deraf förstöras.
Härtill ville jag ock gerna lägga önskan att namuutlåningen med borgen, så vidt och i den mån det kan ske, utbytes emot belåning — diskontering — af på verkligen upgjorda affärer grundade skuldsedlar eller vexlar.
Detta mål torde bli omöjligt att vinna så länge utlåningen sker för R.
St:s räkning och, på sätt nu tillgår, genom en allmän låne-inrättning med ett par filial-afdelningar.
Om Privat-Baukerna, framkallade af R.
St., men sedan hatade, torde svårligen kunna nekas att de gagnat fäderneslandet —derom vittnar den tillvext landets produktion vunnit sedan de började sin verksamhet.
Men deras ställning är nu så föga afundsvärd, att jag är öfvertygad de gerna uphöra med sin rörelse, om andra låne-anstalter sättas i deras ställe.
Då det emedlertid ej kan bestridas, att Privat-Bankernas sedlar verka lika på Bankens silfver, som dess egna, kan Banken lika väl utlemna sina sedlar, som Privat-Bankernas skola fylla detta behof.
Det sätt, på hvilket Privat-Bankerne bedrifvil sin up- och utgångs-rörelse har — det lärer icke kunna nekas — varit ändamålsenligarc, än Riks-Bankens diskontering, och Privat-Bankerna kunna i delta hänseende lemna en anvisning huru låneanslalter böra organiseras.
Det är ock klart att Privat-Bankernes Direktioner i orten, med den närmare kännedom om folket, de ega, skola bättre, än RiksBankens, kunna bedömma sina låntagare, deras säkerhet och deras affärer.
Jag skulle således tro att, om hela den lånerörelse, som nu bedrifves af Riks-diskonl och Privat-Banken sammanlagt, småningom öfverflyttades lill enskilda Bolag, organiserades ungefär på det sätt jag här efteråt skall anföra, blefve lånerörelsen vida ändamålsenligare ordnad än nu.
Riks-Diskonten rörer sig nu med ett belopp af 8 milbr.
Privat-Bankerna hafva utlånade vid pass 10 milhr.
Dessa 18 milhr skulle småningom öfverflyttas lill ifrågav:de enskilda Bankrörelse, under följande vilkor: l:o Bankbolagen deponerar lill R.
St:s Banks säkerhet inteckningar inom taxeringsvärdet, eller andra goda papper till det större eller mindre belopp, hvartill Banken blifvit oklroyerad.
Detta belopp borde dock vara begränsadt inom eli visst ej för högt maximum. 2:o
På denna säkerhet och inom det bestämda beloppet skulle enskilda Bankerna ega att lyfta af RiksBankens sedlar, dock ej genom så beskaffade assignalioner, att de kunde sättas i omlopp. 3:o De penningar, som enskilda Bankerna sålunda af RiksBanken emottaga, skulle de ega att dels i Diskontering, dels såsom kreditiver sätta i rörelse, hvar i sin ort. 5 H. 21 322 Den 12 April f. m. 4:o
Efter afdrag af omkostnader och förluster skulle vinsten delas lika emellan RiksBanken och de enskilda bolagen. 5:o
För alla de summor, som i RiksBanken lyftades, blefve de enskilda Bank-bolagens delegare solidariskt ansvarige, så väl med de tillgångar
Banken egde i fordringar och redbarheter, som ock med deras enskilda förmögenhet. 6:o Riks-Banken skulle ega sig förbehållet att, i händelse af behof, kunna med vissa, efter ullåningsliden lämpade, mellanskof, återfordra ända till £ af hela det lemnade kreditiv-beloppet.
Riks-Banken skulle härigenom vinna: l:o Skulle den erhålla större behållen inkomst, än den nu eger af sina utlåningar.
Vill man först beräkna 4 å 4| proc. ränta på Bankens grundfond, som rätt räknad upgår till 13 mill., skall man finna att Banken nu icke har fullt 2 proc. behållning af dess derutöfver utelöpande sedelbelopp. 2;o Skulle RiksBanken ega den makt, som, för realisationens bestånd, Banken bör hafva att kunna reglera hela sedelstocken i riket. 3:o Skulle Banken erhålla 3-dubbel säkerhet för de utgifna medlen, nemi.: a) de deponerade grundfonds-handlingarne. b) Banks-delegarnes solidariska ansvarighet.
, c) pantförskrifningen af Bankernas egna fordringar.
Rörelsen och närings-lifvet i landel skulle ock ofelbart vinna derpå, ty om på detta sätt mindre men många Banker inrättades i spridda delar af landet (behofvet vore nemi. ej då som nu för handen att åstadkomma stora associationer för Bank-rörelsers bedrifvande,) skulle de blifva i tillfälle att på up- och afskrifnings-räkning uptaga alla annars i kassakistan nedlagda medel, och sätta dem i circulalion, — Vexlar skulle kunna dragas emellan särskilda Banker, och alla liqvider derigenom underlättas.
De enskilda Bolagens delegare skulle vinna derpå.
De skulle nemi. sannolikt för sina inlemnade säkerhets-handlingar kunna påräkna 2 proc årlig inkomst, om ej mera, utan alt såsom nu Privat-Banks-delegarne göra, dväljas af ängslig omsorg all städse kunna invexla sina sedlar.
— Vinsten vore dock ej så betydlig att den skäligen kunde framkalla så bittra afundsman, som Privat-Bankerne haft.
Allmänheten skulle vinna, utom den fördel, som en lifligare omsättning af rörelse-kapitalet alltid medför, äfven den alt ej få mer än ett enda mynt i riket.
Sedan sålunda fastighets-belåningen och allmänna diskontrörelsen voro skiljda frän Riks-Banken, återstode likväl all dess kreditiv-rörelse, dess belåning på metallen, samt Handels- och Den 12 April f. ni. 323 Närings-Diskonlen, hvilka, hvar för sig, äro låne-rörelser, som bättre öfverensstämma med Bankens hufvudändamål, än de frånskiljda.
Måhända borde, i sinom tid och i den mån enskilda Banker upstode, äfven kreditiverne till enskilda personer och IlandelsDiskonten till Bankerne öfverflyttas; men lill denna omfattning vågar jag ej f. n. sträcka mitt förslag.
De åsigter jag tagit mig friheten föredraga, öfverensstämma med dem jag 1845, när betänk, rörande Bankens låne-rörelse lill pröfning förevar, vid nämnde tillfälle yttrade.
Under de år, som sedan dess intill nu förflutit har jag ytterligare blifvit stärkt i desamma och ehuru jag nog inser och fruktar att dessa mina åsigter icke förmå göra sig gällande, har jag dock velat i ett sammanhang dem framställa; anhållande alt vid hvarje punkt särskildt få yttra mig, under det jag, hvad den föredragna punkten beträffar, vördsamt begär att återremiss å densamma måtte beviljas.
Det förslag, som Frih.
Raab nu framställt, är så sammansatt och vidlyftigt alt R. o. Ad. säkerligen finner, att någon fullständig diskussion om alla deri förekommande punkter, icke för tillfället kan ega rum, ty del vore att in promtu behandla en allt för vigtig fråga då den icke förut under längre tid varit framlagd till allmän pröfning; och skulle jag tro att Frih.
Raabs mening, enär han begärt återremiss på den föredragna punkten, icke heller varit någon annan än att få meddela BankoUtsk. sina åsigter i ämnet.
Jag skall derföre endast hålla mig till den föredragna punkten, som angår utlåning mot inteckning i fastighet.
Raab har uttryckt den grundsats, att Riksg:s-kont. skulle bli förläggare för fastighets-belåningen, såväl den sora Banken, som ock den, hvilken Hypotheks-föreningarne och PrivatBankerne bedrifva: i delta hänseende kan jag icke på något villkor med honom instämma, ty den mest omfattande rörelsen är den, som af Hypotheks-föreningarne bedrifves och afsigten med denna rörelse, denna uplåning, går ut på att dels höja fastighetsvärdet, dels utrikes ifrån genom lån anskaffa ökade tillgångar för dera, som skuldsätta sig mera än som, med hänseende till den i riket gångbara rän tan, är med deras bestånd förenligt, och derigenom bereda sig enskilda förmåner, eller också att, medelst dessa lån skaffa sig tillgångar för att öka sina utgifter utöfver inkomsterne.