Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mits ifrågavide förslag, vill jag dock icke motsätta mig den redaktionsförändring, hvarom Hr Lilliehöök gjort framställning.
Man kim derefter hoppas att nästa riksdag ett förslag i ämnet kommer att framläggas, som röner mer sympathi än det nu förev:de. Hr Skogman: Carl Johan Alfred:
Lillie höök föreslagna redaktions-förändring obestridligen är bättre än Utsk.-ts förslag i ämnet, vill jag endast uti förevule fall instämma uti den af Hr Lilliehöök gjorda anhållan.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts förslag olörändradt, dervid svarades nej, hvarefter gjordes propos. å bifall till samma förslag med den förändring, att meningen: »dels ock att vid denna korps ledigblifvande tjenster, tillsvidare och intilldess korpseus organisation blifvit slutligen bestämd, ej måtte återbesättas», utbyttes emot följande mening: »dels att, tillsvidare och intilldess korpsens organisation blifvit slutligen bestämd, inga nya officerare må vid denna korps utnämnas»; och blef denne sednare propos. med ja besvarad.
Morn. litt. e. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman: StatsUtsk:t uplyser. hvad beträffar de till Flottans Civilstat hörande revisorer och re - Den t4 A p rt] f. m. gementsskrifvare, dels att de före sista lönereglering åtnjöto i lön endast 75 rdr mindre än deras vederlikar i samina grad, dels »tt, då desse sednare vid nämnde lönereglering erliöllo 2,000 rdr, bestämdes lönen för hvar och en af dessa revisorer och regementsskrifvare till 1,500 rdr.
Jag anhåller att till omnämnde uplysningar äfven få foga den, att före 1836 års lönereglering voro desse revisorer och regementsskrifvare lika aflönnde med deras vederlikar i samma grad.
För att nu jemna dessa missförhållanden, har StatsUtskit. på grund af DepartementsChefens tillstyrkande, föreslagit, att dessa tjenstemän skulle fä en lönetillökning af 300 rdr eiler för hvardera tilllsammans 1.800 rdr, hvilket belopp dcck understiger deras vederlikars inom samma grad aflöning med 200 rdr.
DA det icke är upgifvet något skäl, hvarföre dessa revisorer och regementsskrifvare blifvit nedflyttade till lägre belopp än deras vederlikar inom samma grad, men jag, för min del, finner billigheten fordra, att de uti blifvande KiksStat måtte uppföras till enahanda belopp med deras vederlikar, eller 2,000 rdr, får jag hos Hr Gr. och Landtm, anhålla om propos å den af mig sålunda gjorda framställning.
Den af Hr Ehrenhoff omtalte lönereglering af år 1836 var egentligen blott en tjenstreglering, då nemligen tjenstgöromålen annorlunda fördelades på tjenstemännen.
Då föröfrigt uti denna fråga, som uti andra fall, K. M:ts Nåd.
Propos. tjenat StatsUtsk:t till rättesnöre samt ingen enskild motion i ämnet blifvit väckt, så har StatsUtsk:t icke haft någon anledning att, på eget bevåg, förhöja ifrågav:de tjenstemäns aflöning.
Med afseende härå får jag anhålla om bifall till StatsUtsk:ts förev:de framställning.
Hvad beträffar den siste talarens yttrande, att StatsDtsk:t icke skulle haft någon anledning att öka lönerna för ifrågav:de revisorer och regementsskrifvare till lika belopp med de löner, som åtnjutas af deras vederlikar inom samma grad, anser jag mig böra fästa upmärksamheten deruppå, att StatsUtskds nu föredragna utlåtande uplyser, huru betnälde revisorer och regementsskrifvare hos K.
M:t i underd;het anhållit om löneförhöjning, äfvensom att denna underd. framställning varit förordad utaf Förvaltningen af Sjöärendena och, så vidt jag rätt minnes, jemväl af Stationschefen i Stockholm och befälhafvande amiralen i Carlskrona.
Det af Hr Ehrenhoff nu framstälda för slag är en förhöjning utöfver hvad K.
M:t i berörde hänseende föreslagit.
Jag hemställer, huruvida, då ingen så beskaffad motion blifvit väckt samt K.
M:t icke heller aflåtit det förslag, Hr Ehrenhoff nu förordar, utan gjort en framställning, att dessa revisorer och regementsskrifvare skola hvardera erhålla 1,800 rdr, huruvida, sager jag, det kan vara enligt med våra grundlagar, att under diskussionen nu af en enskild riksdagsman ett så beskafifadt förslag väckes; ty om ett sådant förfaringssätt skulle få ega rum, så IWO Deli 11 April 1. ta - kan man aldrig beräkna hvar gränsen för motionsrätten slutligen skulle blifva.
M. gjorda förslag i ämnet tillägger dessa tjenstemän vida högre förmåner, än de hittills åtnjutit, samt K.
M:t således pröfvat det uti förevide fall gjorda förslag vara riktigt och lämpligt, tror jag, för min del, att 11. o. Ad. deruti har grundad anledning att bifalla K.
Mits Nåd. framställning, och då nu StatsUtskit äfven tillstyrkt densamma, anser jag ytterligare skäl att detsamma bifalla förefiunas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., at' derunder yrkats dels bifall till Utskits förslag och dels af Hr Ehrenhoff, att de till 1,800 rdr föreslagna lönerna för Flottans Civilstats sex Revisorer och Regementsskrifvare måtte förhöjas till 2,000 rdr; med anledning af hvilket sistnämnde yrkande H.
Exc. finge förklara, att då hvarken K. M:t äskat eller StatsUtskottet föreslagit den af Hr Ehrenhoff nu yrkade förhöjning af de ifrågav:de tjenstemännens löner, och icke heller någon euskild motionär gjort denna fråga till föremål för R.
Stits behandling, ansåg H.
Exc. sig, vid betraktande af 56 § Riksd.- Ordn., jemförd med 2 mom. i 37 § af samma Grundlag, icke kunna framställa propos. på det af Hr Ehrenhoff nu gjorda yrkandet.
Härefter gjordes propos. å bifall till Utsk:ts förslag i förev:de mom. och besvarades med ja.
Mom. litt. f. Hr Lilliehöök, Erik Gustaf:
Då för 10 år sedan be väringen i Sverige af K.
M. fördelades i Sjö- och Laudtbeväring, så ausågs allt det manskap tillhöra sjöbeväringen, som var boende inom de kustlän, der icke något roteradt regemente var förlagdt.
Denna fördelning qvarstår ännu, men något befäl att exercera denna sjöbeväring finnes ej, utan måste man dertill kommendera befäl fran arméen.
Under sådana förhållanden har K. M., uti dess i ämnet afgifna Nåd.
Propos., äskat ett anslag af 32,900 rdr.
Medelst detta anslag skulle 3 korpser, som i den K. Propos:ti kallas Marinbataljoner, upställas.
För detta ändamål skulle det till Hallands infanteri- och VesterNorrlands beväringsbataljoner utgående iöueanslag användas, äfvensom en del al de tillgångar, hvilka från f. d.
Jemtlands regemente kunde disponeras.
Behöflig heten af så beskaffade marinbataljoner synes mig alltför ögonskenlig, för att jag skulle betvifla, att R. o. Ad. icke skulle bifalla hvad K.
M. uti förevarande fall äskat.
Det är nemligen erkändt, att Flottans officerares antal icke är tillräckligt för att exercera denna sjöbeväring.
Men, om nu ock deuna exercis uti fredstid, fortfarande som hittills, skulle kunna bestridas af Landtarméens officerare, så förefaller mig dock att StatsUtsk:ts pluralitet gjort alltför litet afseende deruppå att det icke är för fredeu, utan för kriget, denna exercis eger rum.
Till denna erinran föranledes jag af Utskrts yttrande pag. 10: «Utsk:t har icke funnit sig öfvertvgadt, att de olägen - i) «n 14 April f. lii. beter, som föranledas af dessa vapenöfuingars ombesörjande genom arméens befiil, äro så betydande, att icke med den härutinnan åsyftade förändring må kunna tills vidare anstå.»
Det är visserligen sannt, att under fredstid kan exercisen fortgå sorn hittills, men som det icke torde vara meningen att organisera en här, hvarutaf vid förefallande behof mellan 5 och 6,000 man beväring står utan befäl, så lärer behofvet af sådana bataljoners uprättaude vara tydligen ådagalagdt.
Jag anhåller om afslag på StatsUtsk:ts Utlåt, och bifall till hvad K. M. Nådigst föreslagit.
Jag vill först vördsamt framställa den förfrågan, huruvida det är kändt om denna punkt redan är afgjord af de 3 öfriga Stin.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att någon underrättelse om de öfriga HiksStåudeus beslut i förevarande fråga ännu icke ankommit.
För sådant fall tar jag mig friheten för klara att jag till alla delar instämmer i Hr Lilliehööks yrkande, att K. Mits Nåd.
Propos. i denna del måtte bifallas.
Jag tror nemligen, att Utsk:t i detta hänseende icke fullkomligen upfattat frågan.
Jag anser det vara af största vigt för skärgårdsflottan, att det dertill anslagna manskap under fredstid får en öfning, annorlunda beskaffad än den, som till lands bibringas detta manskap medelst inpräglande af handgevärsexercis, marcheringar o. d.
Såvidt man således någonsin vill tänka uppå att begagna detta sjöförsvar till hvad det borde vara, är det af allrastörsta vigt att uti ii‘rågav:de hänseende vidtaga en förändring uti nu varande förhållanden.
Derför önskar jag ock bifall till K.
Propos. och afslag å Utsk:ts Utlåt, i denna del.
Med anledning af den siste värde talarens anförande tar jag mig friheten nämna att, för längre tid sedan, var verkligen sjöbeväringsexercisen så ordnad, att den verkställdes ombord på skärgårdsfartygen under ledning af flottans befäl; men man fann att, under den korta tid, som var auslagt u till denna beväringsexercis, lärde sig beväringsyngliugarne så obetydligt af hvarje sak, att man ansåg bättre, det exercisen sedermera fortsattes till lands.
Härigenom inbesparades ock en icke obetydlig kostnad för ut- och afrustniug af dessa fartyg, hvilkas hela exercistid blott utgjorde 14 dagar.
Om det skulle beslutas att sjöbeväriugsexercisen utstriickes till något längre tid om bord på fartygen, så skulle deraf blifva en nästan ovilkorlig följd alt denna exercis updroges åt flottans befäl; men jag tror alldeles icke att på denna dock korta tid ändamålet att göra detta beväringsmanskap tjenstbart såsom bemanning på flottan skulle vinnas.
Det tycks hos åtskilliga hafva blifvit en fix idé att exercisen med dessa skärgårdsfartyg försummas; men jag vågar deremot påstå att, just på de sednare åren, denna exercis tagit en utveckling, hvarom man knappast vid den tid, då jag in - Den 14 April f. m.
Armide i tjenst, för 18, 20 år sedan, gjorde sig ett begrepp.
Det. iir just för exercisen på dessa skärgårdsfartyg, som befälet för dessa beväringsbataljoner nu blifvit afsedt.
Ehuruväl jag gerna medgifver att denna nya organisation skulle kunna hafva några fördelar, har det likväl varit en betänklighet, som förmått mig att instämma i Utskrts Utlåtande i detta (all, den nemligen, att de föreslagna Jonerna synas mig vara så små, att jag befarar, det man icke skulle få något särdeles lämpligt befäl tili dessa bataljoner.
Om det vore fråga om återremiss, skulle jag icke motsätta mig densamma, men som jag har anledning förmoda, det Utlåtandet redan blifvit af 3:ne
Stånd bifallet, samt att sålunda ingenting dervid är att åtgöra, får jag tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag.
Joban Magnus:
Då K. M:t, uppå vederbörandes anmälan, fattade det beslut, att skfirgårds-marinbataljoner borde bildas för flottan, skedde detta hufvudsakligen med afseende å beholvet af befäl för detta beväringsmanskaps ledning, som borde för flottans räkning exerceras.
De ynglingar af vår befolkning, hvilka tilldeiats flottan, tillhöra nemi. sträckor af län, hvilka iiro belägna längs utefter kusterna.
De äro verkligen sjöfolk och hafva möjligen begagnat sig af tillfällen att på egna farkoster besöka haf vid andra längre bort belägna orter; men ingen bör väl derföre kunna med något skäl göra sig den föreställning, att de äro hvad man egentligen menar med sjömän.
Åtminstone mäste de, som äro detta, räknas till undantagen.
De finnas egentligen der, hvarest de stora fiskelägena äro belägna; men detta manskap är afsedt att användas, icke allenast för skärgårdsflottan utan äfven till lands.
Detta manskap måste således hafva någorlunda tillräckligt befäl; och då flottan icke eger befäl i tillräckligt antal för ifrågavule behof, saint detta befäl dessutom måste söka egen öfning å örlogsfartyg och främmande fartyg, så har ock varit ganska naturligt att särskildt befäl måst begäras för dessa inarin-bataljoner, på det att de måUe erhålla den utbildning, som bör dem beredas.
Så länge arméens befäl är så fåtaligt, att det icke kan blifva i tillfälle att meddela den öfning, som erfordras åt den stora massan af beväringsmanskap, blir ock nödigt att afskilja sjöbevälingar från detta befäl.
På så sätt bringas allt i fullkomlig ordning.
Hvad som tillhör
Sjöförsvaret kommer ock att dit hänföras.
Det tillhör en omtänksam förvaltning att så ordna dessa förhållanden, att de i möjligaste måtto blifva lämpliga och nyttiga för vapnet; och den omsorg, som blifvit nedlagd på sammanfattandet af detta förslag, hade förtjent att af 11.
St:r välvilligt erkännas.
I ölrigt får jag fästa upmärksamheten deruppå, att, då K. M:t, med alseende å R.
Stms uti berörde hänseende uttryckta underd. önskan, minskat en befälsstyrka, som varit afsedd för manskaps exercerande, man haft skäl att vänta, att R.
St:r jemväl skulle gå till mötes den nu viickta hemställan, att, der behofvet af befäl vore ännu mer i ögonen fallande, fylla detta behof och bevilja dertill erforderliga medel, samt, i sammanhang dermed, förslaget om öfver förande - D «u 14 Ap r il f. ta. 193 förande på 5:te HufvudTiteln af åtskilliga f. n. under 4:de HufvudTiteln hörande anslag.
Dä min öfvertygelse är att detta förslag, på sätt äfven Utsk:t måst vidgå, är ändamålsenligt, samt en fullständig organisations* plan för ordnandet af Sjöförsvaret derigenom blifvit bragt å bane, anser jag allt skal vara att förena mig med de Hrr, som yrkat afslag å Utskits Utlät, i denna del samt bifall till K. Mits Nåd.
Om ändamålet med sjöbeväringen skulle, på sätt en föreg:de talare nyss anfört, endast eller hufvudsakligen vara, att tjenstgöra till lands och sålunda allenast infanteri exercis behöfva ifrågavide beväring meddelas, skulle jag medgifva det af honom framstälda påstående, att de nu föreslagna marin-bataljonerna äro obehöfliga; men jag har föreställt mig, att syftet med sjöbeväringen är något helt annat, eller att icke allenast inölvas uti infanteri-exercisen, utan att jemväl erhålla den öfning, som erfordras för embarquering och debarquering å skärgåidsfartyg, samt att biträda vid dessa fartygs manöver, hvilket städse kommer att utgöra en hufvudsaklig del af denna bevärings tjenstgöring i fält.
Det är obestridligt att denna tjenstgöring å kanonslupar elier kanonjollar fordrar en, ehuru visserligen icke särdeles svår öfning; men den är, efter min öfvertygelse, alldeles nödvändig för den sjt>- beväring, som under krig skall tjenstgöra på skärgårdsflottan, pä det att denna beväring måtte blifva något van vid dessa kanonjollar, innan den skall upträda på desamma, för att strida mot fienden.
Det är derföre jag ock anser att bildande af särskildt befäl för dessa marin-bataljoner är oeftergifiigen af behofvet påkalladt, såvida man nemi. vill vinna det dermed åsyftade ändamål.
Man har sagt, att om sjöbeväringen skulle öfvas »till sjöss» — meningen härmed kunde naturligtvis icke vara någon annan än »pä skärgårdsflottan» —, så borde denna beväring exerceras af sjöofficerare.
Detta är dock. efter mitt förmenande, alldeles icke nödigt, utan til! och med olämpligt; ty sjöö!finerare, som icke sjelfve äro inöfvade i infanteri exercis och dertill hörande manövrer på landbacken, kunna, såsom instruktörer för denna sjöbeväring, naturligtvis icke lära den något annat än att hålla ordning ombord, att sköta åran, att gå ombord och gå i land m. m. dylikt, som hör till denna enkla sjötjenst; men uti den egentliga infanteri-exercisen, hvaruppå dock den största vigten ligger, kunna dessa sjöofficerare icke meddela någon undervisning.
Det är likväl, på sätt jag nyss nämnt, infanteriexercisen, för hvilken man synnerligast måste taga beväringens verksamhet i anspråk; ty om man tänker sig såväl naturen af skärgårdsflottan som de krig, hvilka med densamma utförts, finner man att nämnde flottas hufvudsakliga verksamhet bestått deruti, att manskapet gått i land, tor att der tjenstgöra såsom infanteri i sluten eller spridd ordning.
Detta är, enl. min tanke, det ändamål, som med denna beväring egentligen bör afses; och om man vill vinna detsamma, lärer också vara nödigt, att, för exercerande af denna H. V. 13 194 ben 14 April f. m. beväring, bilda ett befäl, som, i jemförelse med landt- oell sjöofficerare, skulle blifva ett slags amphibier d. v. s. skicklige infanterister med lingon vana vid tjenstgöring på skärgårdsfartyg och håg för sjön.
Om nu sjöbeväringen, jemte infanteriexercisen, borde inölvas att ro en båt, vända och styra samt iakttaga den ordning, sorn behöfs vid embarqueringar och debarqueringar, så vore detta en ganska enkel öfning, vid hvilken detta befäl knnde upträda som instruktörer, såvida valet af i synnerhet officerare vid delina trupp skett med afseende på dess omvexlande användande till sjöss och till lands.
Befälsmöten kunde ega rum i Stockholm och Calmar.
På dessa skäl och då jag anser det vara nödigt att dana denna sjöbeväring till denna s. k. sjötjenstgöring' på kanonjollar och kanonslupar, hvilken doek obetydligt kommer att behöfvas, samt. på det att detta manskap måtte öfvas i sådana saker ombord, hvilka de äro tvungna att känna, får jag tillstyrka bifall til! K. Mits Nåd.
Propos. och afslag å Utskis Utlåt, i denna punkt.
Jag anser verkligen denna K. M:s Propos. vara en så tillfredsställande gryning för en möjlig organisation af skärgårdsflottan att det är med ytterlig ledsnad jag finner, det 8tatsUtsk:t från en så trång synpunkt upfattat frågan.
Jag föreställer mig att skärgårdsflottans och den stora flottans taktik måste vara af så bestämdt åtskild natur, att man icke ens kan fordra, att örlogsmannen äfven skall kunna vara lämplig för skärgårdsflottan eller upfylla de åligganden, som tillkomma den sednare.
Utsk:ts Betänk, ger vid handen att tillgången på officerare för sjöförsvaret icke är tillräcklig, enär dessa officerare till förkofran i sitt egentliga yrke måste dels söka utrikes tjenst, dels genom enskild koopvaerdifart utbilda sig till hvad- man rätteligen förstår med sjömän.
Hvad skärgårdsförsvaret särskildt beträffar, huru har det gått och huru går det dermed till?
Jo! sålunda, att under 1788, 1789 och 17 90 årens kampanj bemannades densamma med arméens trupper.
Till och med Lifregements-drngoner fingo kommenderas ut för att tjenstgöra på kanonjollar.
Hvad är afsigten med beväringsmanskapets vapenöfning?
Icke kan någon erfaren militär föreställa sig, att man med 20 dagars exercis, vare sig 1 år eller 2 år i råd, skulle kunna bilda hvad man kallar soldater; men deremot ligger en rigtig grund för sjelfva saken deruti, att man under fredstiden håller beväringens upmärksamhet fäst vid tanken på dess beväringspligt, så att denna icke blir för honom en helt och hållet ovan sak.
Jag tror att skärgårdsförsvarets taktik ligger så oändligt nära kriget till lands, att jag anser nästan oundvikligt, att landtofficerare under fredstiden måste bestrida befälet för denna beväring.
Hvad sjelfva exercisen beträffar, så talar man om den utveckling, den på sednare tider fått derigenom, att en bataljon kanonslupar eller jollar rycker ut en månad samt ligger i skärgården och skjuter.
Detta anser jag likväl vara långt ifrån hvad som afses med öfning.
Det förefaller mig nemi., när man låter en bataljon kanonslupar utgå på exercis, vara alldeles detsamma som att föreslå, det ett kompani af hvarje regemente i arméen skulle årligen exercera.
Man förestäl - Den 14 April f. ra. m ler sig att i förhållande till det der höga däcket, ar det lilla så obetydligt; men då, såsom sagdt är, flottans officerare icke på långt när-hinna till som befäl, så anser jag det såsom en af de klokaste åsigter, den, som blifvit af K.
M:t framstäld, hvarföre 'jag äfven yrkar bifall till den Kongl. Proposm i denna del.
Om jag ville fullständigt besvara Gr.
Anckarsvärds yttrande, skulle jag derigenom komma att vidröra en motion, som just nyss förevarit i Ekon.Utsk:ts afdelning, nemi.
Hr Hjertås, L. J., motion om flottornas särskiljande.
När vi komma till den, torde vara skäl ingå i mera omfattande organisationsplaner, men jag hemställer om det kan vara riktigt att gå dessa i förväg genom den lilla tillstymmelse til! reorganisation, som i detta förslag erbjudes.
Hr Gr:n har talat om det folk, som användes i 1788 års krig, .Tåg har icke på mig sådana upgifter, att jag kan i detta fall lunna bestämda uplysningar, men säkert är, att flottan bestod till en betydande del af galerer, af hvilka hvar och en tog 300 man och icke förde mer än en kanon i elden.
De togo circa 22.000 man.
Att icke floltan kunde lenina allt detta manskap är ganska klart.
Dessutom var icke hela denna galerflotta egentligen ämnad att strida till sjöss, utan att sätta trupper på laud.
Hvad beträffar skillnaden i bemanning på kanonslupar och galerer, så går besättningen på en af de sednare till 300 man och på en slupbataljon till 800.
Om man jemför förhållandet nu med hvad sorn varit förr, skall ruan finna, att dessa sista 9 åren har exercisen varit betydligt mera utsträckt än förut.
Man säger ändock, att denna exercis blifvit tillbakasatt, men jag vet icke hvari den skall bestå, om ej i besättningarnes praktiska öfning, i målskjutning, rodd, landstigning o. s. v., hvaråt i synnerhet på sista tiden mycken upmärksamhet egnats.
Något beror alltid på bataljonschefens individuella åsigt.
Sålunda har man kanske kunnat anmärka, att väl mycken tid blifvit använd på infanteriexercis, som likaväl kan inläras på Skeppsholmen eller Ladugårdsgärdet, utan att man derföre behöfver utrusta något fartyg.
Hr Hjärne får jag lemna till svar, att det icke kan vara annat än smickrande för styrelsen, att den redan till stor del vidtagit de åtgärder, som Hr Hjärne förordat.
Jag vill nämna, att deri gradpassering, som förut varit flottans officerare ålagd, har blifvit sålunda förändrad, att den sker i en exercisskola, hvarest fullständigt inhemtas sä väl artilleri- som infanteriexercis.
På sednare åren har ingen enda expedition af seglande fartyg varit ute, utan att särskild upmärksamhet egnats åt landstigningar o. s. v.
För närvide är hela flottans befäl ålagdt att känna ali exercis.
Det är visserligen möjligt, att flera af dem, som kommit i tjenst innan dessa föreskrifter utfärdades, voro mindre hemmastadde i infanteriexercisen; det finnes t. ex. flera, som egna sig åt Hydrografi, och det är klart att, när de sommar efter sommar användas härtill, får allt annat stå tillbaka.
Jag skulle således tro, att i detta afs. f. n. icke mycket är att göra; när en gång den förut omnämnde motionen förekommer, torde det vara lämpligare att ingå i dessa 1MC I)*n 14 April f. m. saker.
Jag vill derföre icke längre taga B. o.
Ad:s tålamod i anspråk, utan anhåller oiri bifall.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels afslag derå samt bifall till K.
M:s framställning i ämnet; gjordes först propos. å bifall till LTtsk:ts hemställan och besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, och sedermera propos. om afslag å samma hemställan samt bifall till K.
Mits förslag, hvilken sednare propos. besvarades med starka ja jemte några nej; och förklarades ja lili hafva varit öfvervägande.
Härefter förmälte H. Exc., att sedan B. o. Ad. nu bifallit K.
Mits framställning om inrättande af Skärgårds-Marinbataljoner. finge H. Exc. i Ståndets minne återkalla hvad vid behandlingen af 22 punkten i StatsUtskits Utlåt.
N:o 84 förekommit.
I denna punkt hade Utskit framställt, hurusom K.
Mit i öfverensstämmelse med planen om nyssnämnde bataljoners inrättande, enligt hvilken plan det nuvide befälet vid Hallands och VesterNorrlands Beväringsbataljoner blifvit afsedt för Marinbataljonerne i Halmstad och Hernösand, föreslagit, »att de* nu på 4:de