Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag frågar, om vi äro det sjelfständiga Folk, som äger ett sådant ovilkorligt oberoende, att det för oss kan vara nyttigt eller oskadligt, att vi här böra söka att på värsta sätt nedsätta vår Minister i allmänna omdömet, helst enligt vår constitution, vid bedömandet af Regeringens åtgärder, man svårligen kan aldeles skilja Rådgifvarne från Statens högsta Chef. Månne det, vid ett tillfälle af utlänningens anfall, och grannars försök att imponera, kunde vara nyttigt, att allt förtroende är undanryckt från Konungens Rådgifvare, att misstroende herrskar emellan Regering och Folk.
Jag öfver lemnar bedömandet häraf åt dem sjelfva, som så ifrigt bemöda sig, att illa afmåla Ministeren.
Åtminstone är detta förfarande motbjudande för mig, så länge det 266
Leror af Konungen att välja Ministrar, oell icke af Ständerna, så länge det är Konungen, sora regerar och icke Ministrarna.
Man har påstått, att Nationen blifvit skymfad och betäckt med nesa genom Skeppshandeln.
Om så vore, frågar jag, om icke den deltar i detta skymfande, som söker högt uttrumpeta det.
Jag tror, att hvar och en, som älskar sitt fädernesland, snarare, än att blotta dess svaga sida, bör söka att betacka den, och hellre beslöja ett begånget misstag, än utan nytta för landet på allt sätt försvåra det.
Jag har icke kunnat underlåta, att här uttala mitt tänkesätt.
Emot hvad Grefve Horn yttrat, att fartygen blifvit skickade till Amerika under örlogsflagg, får jag anmärka att detta är ett misstag, hvarom underrättelse torde kunna lemnäs af flere härstädes varande Svenske Örlogsman.
Fartygen afgingo med Svensk handelsflagg, icke med örlogsflagg.
Dä för öfrigt de båda frågor, der Utskottet tillämpat 107 §. förmodligen komma att behandlas i sammanhang med Decharge-belänkandet, afhåller jag mig nu ifrån att yttra något vidare, samt anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade låta lägga detta Memorial till handlingarna.
Då denna discussion ej kan hafva till föremål att tillvägabringa något definitift beslut i frågan, torde det synas öfverflödigt, att jag ytterligare 4 Den 18 Juiii f. m. 267 uppträder med yttrande härom, sedan jag redan afgifvit ett vidlyftigt anförande.
Jag skall också inskränka mig denna gång till all möjlig korthet, och endast besvara några anmärkningsvärde invändningar af mine motståndare, öfverlemnande för öfrigt åt allmänheten att bedöma våra ömsesidiga åsigter så, som de förtjena, öfvertygad att jag har opinionen för min mening.
Hvad först angår Friherre Cederströms yttrande, det jag skall hafva påstått, att
ConstitutionsUtskottet i denna fråga bordt uteslutande sysselsätta sig med undersökning om Europas politiska förhållanden; så torde Friherren erkänna mig icke vara så fullkomligt hufvudlös, att jag ej enligt Grundlagen inskränkt mitt yrkande i detta fall endast till Utskottets rätt att infordra Protocollerne i detta ministeriella ärende samt StatsMinisterns för Utrikes Ärenderne utlåtande vid sakens afgörande hos Kongl. Maj:t.
Jag har yttrat mig sålunda: ”det hade vid detta ”tillfälle varitConstitutionsUtskottets åliggande att utreda, om de större Europeiska Makarnes offentligt förkunnade åsigter af deras ”förhållanden till de SydAmerikanska Repu”blikerne, vid den tid då Skeppshandeln beslutades, voro sådane, att den afConstitu”tions-Utskottet åberopade probabilitets-lära ”ingaf någon grundad anledning till förmodan, att en så beskaffad bandel om krigs”förnödenheter för de SydAmerikanske
Re - a68 Den 18 Julii f. rn.
"publikerne, utan att stöta mäktigare kända 'politiska intressen, kunde oafbrutit fortgå.”
I anledning häraf tror jag
Utskottet hafva bordt begära del och taga kännedom af så väl det Protocoll i Ministeriella ärender, hvilket blifvit vid tillfället halli t, som det yttrande bemälte StatsMinister då afgifvit.
Nu bär också det besynnerliga förhållande inträffat, att Utskottets Ordförande upplyst, det nämnde Protocoll och Utlåtande verkligen blifvit af Utskottet infordrade och granskade, ehuru Memorialet innehåller, att "anmärknings-anledningarne, som riktats mot ”förmenta politiska missräkningar och fel"steg, kunna af ConstitutionsUtskottet knappt "upptagas, ännu mindre profvas, och aldra"minst fastställas.”
Jag har således med tillfredsställelse erfarit, att de ifrågasatte band 7 c) bingarne kommit till Utskottets kännedom, och blifvit granskade, fastän resultatet ej blifvit Rikets Ständer meddeladt, ocb Utskottet i detta fall ej gått tillväga med den öppenhet, som detsamma åligger.
Till vederläggning af hvad jag yttrat i afseende på undanhållandet af handlingarne rörande Skeppshandeln, har Friherre Boije uppläst-ett stycke ur 86 §.
Jag trodde ej, att en så lagfaren man, som den värde Ledamoten, skulle läsa Grundlagen utan iakttagande -af punkt.
Friherren har sökt hänföra sista Momentet af denna §. till det föregående, ehuru de Den 18 Jul.,ii f. m. 269 äro tydligen skiljde.
Det sistnämnda |lyder sålunda: ”Alla Handlingar och Protocoll, ”i hvad mål som helst, de Protocoll un”dantagne, som uti StatsRådet och hos Konungen i ministerielle Svender och com”mandomål föras, må ovilkorligen genom ”trycket kunna utgifvas.”
Här står, åtminstone i den upplaga af Grundlagen, som jag liar, en ganska tydlig punkt.
Sedan följer i sista Momentet: ”Ej må tryckas Banco”och Riksgälds Verkens Protocoll och Handlingar rörande ärender, hvilka höra hempiga hållas.”
Således är det, enligt milt Begrepp, endast Banco- och RiksgäldsVerkens Protocoll och Handlingar i hemliga ärender, som ej få tryckas.
Det är visserligen ganska lyckligt, att i följd af sin stadgade reputation, kunna äfven genom oriktiga citationer tillvälla sig mängdens uppmärksamhet och missleda den; men det kan sällan blifva beståndande i längden; och jag hoppas mig hafva visat, att det, denna gång åtminstone, är Friherre Boije och icke jag, sorn är skyldig till ett misstag.
En annan värd Ledamot härstädes har yttrat den tanka, att man, vid granskning af StatsRådets förhållande och klander derå, icke kan undgå att deri inblanda den högste Personen, Konungen.
Om detta vore grundadt, skulle jag här icke kunna yttra en enda tanka om vår nuvarande Minister.
Det constitutionella samhällsskicket livilar 270 Den 18 Juli i f. m. derpå, att
Ministrarne äro underkastade ansvarighet för deras handlingar; och det skulle för Répresentanttin vara omöjligt att utöfva sin pligt, att för begångne fel befordra dem till ansvar, om de skulle anses skyddade bakom Konungens person.
Jag måste således på det högsta bestrida den sats Herr Tham sålunda framställt.
Och hvad för öfrigt angår hans varma och lilliga decimation om hans känsla för Styrelsen och Fäderneslandet; så respecterar jag denna känsla; men jag beder honom äfven hysa någon aktning för andras, och åtminstone låta det anses för möjligt, att de personer, som mot honom yttra stridiga meningar, äro lif— vade af samma känsla och nit för Fäderneslandet och den högsta Personen.
Beträffande slutligen Friherre Cederströms yrkande, att llidderskapet och Adeln mätte förklara sitt ogillande af de uttryck jag i denna fråga begagnat; så får jag tillkännagifva, att jag olyckligtvis befinner mig i sådane förhållanden af vänskap, att jag måste tro, det delicatesse mot mig kan komma i fråga, serdeles som ej någon lärer tilltro mig vilja, af enskildte orsaker, tilldela någon personliga förolämpningar härstädes; men jag uppmanar Friherre Cederström att söka göra detta sitt yrkande gällande; och jag skall blifva honom högst förbunden, om lian, genom ådagaläggande af förseelser utaf mig, kan bringa det derhän, att jag befrias
Den 18 Jul i i f.' ro. från mitt alltför mödosamma tall såsom Representant vid detta Riksmöte.
Jag är i livad jag hufvudsakligen velat anföra, förekommen af den siste Talaren.
Jag ämnar ej ingå i discussion om sjelfva saken, då någon påföljd deraf icke kan komma att äga rum, utan man påtvingat oss att uppskjuta all ansvars-åtalan, till dess sjelfva DechargeRetänkandet förekommer.
Jag utber mig dock, att få tillägga några ord, i afseende på de vigtiga princip-frågor man vidrört.
Här har blifvit yttradt, att inrättandet af ett Hemligt Utskott, som Konungen äger att af Ständerna begära, skulle innefatta ett bestämdt antydande, att vissa handlingar och åtgärder finnas inom Styrelsen, hvilka böra hemliga hållas. §:ns ordalydelse i detta fall är så tydlig, att man blott kan anse detta yttrande såsom ett försök att i ett högtidligt ögonblick förvilla oss.
Hemliga Utskottet har ej magt att fatta något beslut, utan endast att till Konungen afgifva yttranden öfver de mål, Konungen detsamma meddelar.
Detta Utskott kan sålunda aldrig afgöra något och icke eller sätta Regeringen i stånd, att vinna representationens samverkan till sådant, Born denna icke vet hvad det är.
Utskottet synes endast ämnadt, att kunna tjena Konungen, tänkt såsom skiljd från sine Rådgifvare.
Det vore t. ex. ett medel, i fall Konungen är omgifven af en Oligarcliie, 272 Den 18 Julii f, ra. sorn hemljgen fjettrar honom inom sitt eget Slott, att söka Representationens medverkan till en förändring i sin belägenhet.
Det är icke tänkbart att Lagstiftaren tillsatt ett hemligt Utskott för att dölja förskingrande af allmänna medel eller förhemliga allmänt kända styrelse-åtgärder m. m.
För öfrigt är ingenting farligare för en svag Nation, som icke äger någon politisk styrka, än förhemligandet af Styrelsens politik.
Förr eller sednare skall sådant medföra olyckor för landet.
Just för att bevara landets sjelfbestånd, bör Representationen fordra reda för allt hvad till politiken hörer.
Det är derföre jag är öfvertygad, att då 29 §.
Riksdagsordningen föresklifver, att ConstitutionsUtskottct kan begära de Protocoll, sorn röra Ministeriella ärender, så kan Utskottet också fordra de Protocoll, hvilka omfatta de politiska ärenderna; och det är äfyen Utskottets pligt att göra det.
Jag är öfyerlygad, att Svenska Representationen har rätt att få del af dessa handlingar, samt att
ConstitntionsUlskottet ej äger rätt alt begrafva dem. 53 §.
RegeringsFormen säger: Rikets Ständer välje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärenderna bereda.
Sådane vid hvarje Riksdag nödige Utskott liro: ett ConstitutionsUtskott, &c.
Man ser sålunda tydligen häraf, att ConstitutionsUtskottet ej är någon hemlig
Domstol, som har rättighet att vägra - T) p n 18 J U 1 i i f. m. ra Ständerna, eller undanhålla, Ministern ella acter.
Jag förenar mig med Friherre Anckarsvärd i förundran deröfver, alt Friherre Rålamb upplyst, huru Utskottet verkligen sett de ifrågavarande minisleriella handlingarne, men icke kunnat pröfva dem; äfvensom det förundrar mig, att Utskottet icke gifvit Rikets Ständer del af dessa handlingar.
Boije har velat etablera en vigtig princip, då häll ursäktat, att en compromiss blifvit begagnad i frågan om allmänna medel.
Jag tror, att om en sådan inrättning behöfts, hade vår Lagstiftning i constitutionel väg redan infört eli sådan; men Lagstiftaren har ansett, att allt i detta afseende borde vara offentligt.
Man har också aldrig haft exempel på någon ting sådant.
Företaget var sä nytt, att det väckte en allmän bestörtning, och jag vädjar till hvar Och en, hvad intryck det i allmänhet gjorde.
Förgäfves må man tro, att man garanterar sig för det allmänna missnöjet genom de personer, hvilka man inväljer uti Comprömissen.
Tvärtom, genom det, att man inkallar dem deruti, minskar man deras kraft, att verka för sjelfva saken.
Jag kart blott beklaga, att dessa personer, som kände andan af vår Statsförfattning, icke svarade nej tillren sådan kallelse.
För min del anser jag saken af en sådan vigt att jag beklagar, det jag förbisett att . väcka Motion i detta afseende.
Man kan likväl, vid Stats 33 IL 18 5.74 Den 18 J u 1 i i f. in. regleringen söka verka, att alla anslag endast beviljas under vilkor, att Landets
Domstolar aldrig vid något tillfälle förbigås.
Jag anhåller altså nu* att få framställa följande Motion; Med anledning af det förhållande, som* under öfverlaggningen angående ConstitutionsUtskottets
Memorial om den så kallade Skeppshandeln, blifvit ådagalagdt, att nemligen en ersättningsfråga emellan Kronan och enskild te personer blifvit af CompromissRätt äfdöind, får jag vördsatnt föreslå: att Rikets Ständer måtte besluta, dets vid all fråga om återbetalnings- eller ersättningsskyldighet emellan Kronan ocli enskilte, tvisten ovilkorligen skall vid laga Domstol upptagas och afdömaS, samt i annat fall det Embetsverk, som sådant Underlåtit * ansvara Slaten ali förlust; hörandes detta beslut, vid StatsRegleringens anernnände till Kongl.
Maj:t, såsom ett dervid fästadt vilkor, meddelas.
Om Remiss häraf till StatsUtskottet anil ålleS.
Herr NordenankarGustaf:
Jag har blott begärt ordet för att afgifva upplysning i anledning äf ett yttrande, att Skeppen skola seglat med Örlogsflagg.
Förhållandet var icke så, de seglade med CoopvaerdieFlagg utan Vimpel.
Man hade i detta afseende icke bordt yttra annat än hvad soni var öfverensstämmande med sanningen.
Den 18 Julii f. ra.
I anledning af de anmärkningar man gjort mot ConstitutionsUtskottets förfarande i denna fråga, får jag tillkännagifva, att jag inom •Utskottet varit af olika mening med pluraliteten, och i flera fall protesterat mot Utskottets beslut, då jag ansett Utskottet hafva handlat mot tydlig Lag.
För öfrigt har jag med så mycket obehag följt discussionen häröfver inom Utskottet, att det torde ursäktas mig,.'om jag nu undviker att vidlyftigt yttra mig i saken.
Jag vill derföre till besvarande nu blott upptaga en eller annan anmärkning.
En värd Talare har klandrat Utskottet derföre, att det beslutat anmärkning efter 1 oj <%\
RegeringsFornien_, dä det i dess ställe bort tillämpa 106 $.
Detta är lätt sagt; inen jag får upplysa, att Utskottet ej skulle bättre önskat, än att finna någon anledning dertill; och jäg uppmanar den värde Ledamoten sjelf, att uppgifva, efter hvilken §. i AnsvarighetsLagen man skulle kunnat ställa Rådgifvarne under Riksrätt i detta fall.
Man har afven hållit före, att man borde afhälla sig frän anmärkningar efter 10J emedan de i sjelfva verket träffade Konungen sjelf.
Jag har ofta hört delta; inell måste för min del högtidligen förklara , att jag ej känner något bättre sätt för en Folk33
Hi 276 Den 1 8 Ju 1 i i f. m.
STOCKHOLMS E^SKOLAS . JUBLDISKA- Elb^EET Protocoll, hållna ll os Höglo flige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
I Thorsdagen den 26 Mars 182g.
Justerades 4 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 23 dennes f. m. fattade beslut.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 23 Mars 1829.
S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 10 sistlidne Februarii aflåtne, och den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Ridderskapets och Adelns beslut, angående anslående å Adeliga CadettScholasFonden af 2:ne Stipendier åt de Adelsmän, hvilka egna sig åt Näringarne; blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Justerades 3:ne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Ple - 4 Dea 26 Mars f. m. —s _..
. .. num den 23 dennes e. m. i öfrigt faltade beslut.
Herr CrusenstolpeMagnus Jacobf anförde skriftligen: 56 §.
Riksdagsordningen, lämpad till den oblida behandling, som i sista Plenum vederfors min då väckta motion, berättigar och föranlåter mig, att i dag väcka enny, den nemligen: att, förmedelst en ändring af eller ett tillägg uti Kongl.
Maj:ts Nådiga Ordning för Dess och Rikets Canzli, HofCancelleren må tillåtas, att, då handlingar, skrifna eller tryckta, ur Riket till utländsk ort transporteras för hvilkens räkning som helst, sjelf eller genom Ombud, i händelse af befogenhet, undersöka , om bland dem något finnes, som RiksArchivet eller Statens Bibliotheker tillhör eller tillböra bort, och, i sådant fall, draga försorg alt detsamma dit återförskaffas, emot eller utan betalning, allt efter sig företeende oms tändigheter.
Grefve Strömfelt, Hans Fr edrikuppläste följande:
Då under uppläsningen af det anförande Herr Rosenqvist i sista Pleno afgaf, i frågan om JustitiaeOmbudsmanuens Berättelse, jag på minte mig 2:ne mål, som fö - D e n 26 Mars f. m, 5 revarit i Högsta Domstolen, hvaraf i det ena Lagman Pamp var tilltalad, för det han utan laga skäl insatt en person i häckte, och åter i det andra fråga var om en våldsam behandling mot en arrestant i Norrköping, föröfvad af en Polisbetjent derstädes, förmodade jag att Herr Rosenqvist afsåg ett af dessa mål; och som de dervid förekomne omständigheter, hvilka jag bibehållit i mitt minne, icke öfverensstämde med den målning Herr Rosenqvist gjorde; ansåg jag mig böra anhålla hos Ridderskapet och Adeln, att i dag få lemna den upplysning, jag trodde vara af nöden.
Men sedan jag, dels af handlingarne i nyssnämnde mål, dels ock af JustitiasOmbudsmannens Berättelser för 1826 och 1827 funnit, att det är ett annat åtal emot Lagman Pamp, hvarom Herr Rosenqvist sig yttrat, hvilket åtal Kongl. Maj:ts och Rikets Götha HofRätt afgjort, och hvaröfver inga besvär blifvit till Högsta Domstolen fullföljda; har jag nu icke någon annan upplysning alt meddela, än att den misshandlade personen, som icke allenast var anklagad och misstänkt, utan ock insatt på bekännelse å Malmö fästning för ett begånget mord , sedermera blef om brottet öfvertygad, dömd och aflifvad.
I öfrigt torde hvar och en, som läser JustitiseOmbndsmannens Berättelse, sjelf vala i tillfälle att bedÖmma, huruvida Herr 6 Deti 26 Mars f. ra.
Rosenqvists uppgifter äro fullkomligt dermed öfverensstämmande eller ej. k nyo föredrogs Stats- och BancoUtskottens den 14 dennes under N:o 92 afgifne, samt den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr B:co. Hans Excellence Herr Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus:
Ehuru ifrågan om ett förskott eller lån af 100,000 R:dr, till fortsättande af Götha^Canal-arbete, endast är en bifråga, är den dock af sådan art, att vi nu kunna afgöra den på ett sätt, hvarigenom hufvudfrågan med detsamma afgöres; ty om Utskottens Utlåtande antages, saknar CanalDirectionen medel att sätta arbetet i skick att kunna fortsättas under instundande sommar, äfven om Lagstiftningen sedermera ville bifalla de äskade bidragen.
Under sådan förutsättning, och då beslutet om bifrågan i så betydlig mån inverkar på hufvudfrågan och på åsigterne deraf — emedan det ej kan vara detsamma, om arbetet är enskildt eller allmänt, om utförandet är godt eller dåligt, om missräkningar varit oundviklige eller följder af försumlighet; emedan det 1 Den 26 Mars f. ra. 7 icke kan vara likgiltigt om detta arbete en dag skall bära frukt, eller endast qvarstå som en prydnad, som ett minne af förhastade beslut, ehuru jag tror, att man på sina ställen skulle få skäl att, i stället för förhastade beslut, sätta förhastade omdömen — under sådane förhållanden, säger jag, har Ridderskapet och Adeln rätt att af mig fordra en fullständigare redo för sjelfva saken.
Visserligen komrner en lång erfarenhet mig härvid till hjelp; men jag bekänner, att jag brister mycket i skicklighet, och hoppas derföre Ridderskapets och Adelns undseende med mig.
På 1600-talet 8 Den 26 Mars f. ra. förbigick knappt någon Riksdag, der det ej talades om detta ämne.
Det var ej heller underligt, då frågan gällde icke allenast att göra Riket oberoende af utländska Magier och freda den utländska handeln, äfven då passagen genom Sundet vöre stängd, utan ock att förena Rikets bördigaste och folkrikaste provincer.
Sedan saken i i^:de seklet på nästan hvarje Riksdag förevarit, upptogs den åter af Envåldskonungen Carl XII, hvilken, ehuru så mycket sysselsatt på andra håll, alt man ej skulle trott honom hafva någon tid öfrig för ekonomiska företag, likväl äfven fästade sig vid detta förslag och fann dess nödvändighet.
Arbetet började och betydlige företag verkställdes, då ett Bolag 1750 formerades, för att öfvervinna de vid Trollhättan befintlige naturhindren.
Detta försök misslyckades likväl totalt; men Ständerne ansågo sig icke destomindre pligtige att uppfylla sina förbindelser emot Bolaget, ehuru resultatet varit intet, och räntan, som år 1749 försäkrades Bolaget till 12 procent i 100 år, betalas ännu, endast med det afdrag, som Den 26 Mars f. m. den enväldige Konungen derå gjorde år 1800, så att den numera utgår med 9 procent.
Efter den tiden afsvalnade väl ideen något; men Gustaf lil upptog den åter.
Gustafs och Gustaf Adolphs Slussar byggdes, och Konungen anbefallde en undersökning öfver hela Riket, för ideens ytterligare utförande.
Härvid torde den upplysning böra lemnäs, att under samma tid företag af enahanda beskaffenhet på andra ställen förehades, såsom vid Strömsholms- och Hjelmare-Canaler; ty att använda en summa för sådant ändamål, har alltid fästat Regeringens uppmärksamhet; emedan det är en gifven sanning, att, öfver allt på hela jordklotet, Styrelserne, äfven de liushållsaktigaste, gerna fästa sin omvårdnad vid sådane företag, Styrelsesättet må för öfrigt vara Republikanskt, Despotiskt eller Monarkiskt.
Händelserne hade gjort, att jag, skiljd från allmänna befattningar, lefde såsom enskild man i en afkrok af landet, i tanka att der i lugn få tillbringa mina dagar.
Men då uppsöktes IO Den a6 Mars f. m. ja g, och de lefva ännu, sorn veta, alt jag tvingades emottaga förtroendet att blifva Directör vid Trollhätte-Canalen.
Detta föranledde mig att år 1806’utgifva en Afhandling, som utredde förhållandet med dessa planer.
Den plan jag framlade, föranledde mångfaldiga öfverläggningar och beslut hos Rikets Ständer; men jag frågar, hvartill af allt detta är jag skuld?
Orsaken, hvarföre man nu söker gifva det en stämpel, som skulle göra det till enskildt, ligger endast deri, alt Den 26 Mars f. m. 1809 års Stander, dåde väl funno, att företaget var af vigt, men alt allmänna medel dertill fattades, sökte genom utlofvade fördelar bilda ett Bolag, som dels med sitt Capital och dels med sin omvårdnad skulle medverka till utförandet.
Fördelarne blefvo kungjorde, privilegier utfärdade, samt Konungs och Ständers beslut tagne, innan, något Bolag ännu var bildadt.
Bolaget organiserade sig, och teckningen steg, i stället för 1 million, till 3,148,600 R:dr.
Omöjligt kunde man tro den vara en följd af den till 5 procent bestämde räntan; man ansåg den såsom en följd af känsla för sa - 11 Den 26 Mars f. m. ken och patriotiskt nit för ett allmänt nyttigt företag.
Att saken icke allenast inom oss betraktades på detta sätt, utan att den äfven väckte sensation i aflägsnare länder, derom vittna den tidens depecher från London och Paris, och jag hemställer, om icke företaget då öfverallt, så hos Folk sorn Styrelse, så väl inom- som utomlands, ansågs för någonting helt annat, än en enskild speculation.
Om man derföre ej ville blottställa sig för nödvändigheten att efter 5o å 60 år hygga om, måste man söka att af Utlänningen vinna de nödiga upplysningarne, och draga nytta af hans större erfarenhet.
Jag tror ock, att man i den vägen gått långt, äfven då man nödgats undertrycka egenkärleken, som så lätt insmyger sig, der lion tror sig i besittning af inbillade kunskaper.
Jag tror att man, såsom ett icke likgiltigt oller pä
Den 26 Mars f. ra. i3 fäderneslandets altare, aldrig släppt denna grundsats ur sigte.
Det tillförlitliga förslag, som af en Engelsman utlofvades, uteblef alldeles, och då Majoren Bagge derefter anlitades, förklarade han sådant vara utöfver dess fattning; men när han ytterligare uppmanades, utfästade han sig slutligen att göra det så godt han kunde, likväl med den uttryckliga reservation, att han ej kände localen nog, för att ansvara för förslagets tillförlitlighet.
Detta förslag var en följd af långa öfverläggnin- *. gar och flerårig erfarenhet; men man fann sig ändock icke säker på sin räkning, serdeles som andra länders erfarenhet visade, *4 Den 26 Mars f. m. att arbeten af sådan art äro för invecklade, för att med fullkomlig säkerhet kunna beräknas. i8i5 års Ständer funno emedlertid de af CanalBolaget framställde skäl så giltige, att de beslöto medelst nya fördelar uppmuntra till arbetets fortsättande, blott med förbehåll, att Bolaget skulle dertill använda hela det tecknade Capitalet, hvaremot Actieägarne försäkrades om 5 procents ränta, i hvilket afseende dem tillädes en utvidgad
Disconträttighet, hvaraf vinsten calculerades till i5o,ooo R:dr.