Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 betraktade häraf och för den händelse att Rikets Ständer komma att anvisa större belopp lill fortsättande af Statens jernvägsbyggnader, än Kongl. Majit i nåder funnit för godt att föreslå eller att eljest, i anledning af Rikets Ständers blifvande beslut om de af Kongl. Majit i nåder föreslagna jernvägsbyggnader, erforderliga medel blifva att tillgå, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville, till påbörjande af Östra stambanan ifrån Katrineholm öfver Norrköping och Linköping vaster om sjön Sommen till trakten af Nässjö, anvisa - utöfver det belopp af 4,135,000 Riksdaler, som Kongl.
Majit i nåder föreslagit måtte anslås för anläggningen af sträckan e.nellan Katrineholm och Norrköping , 3,173,000
Riksdaler för anläggandet af sträckan emellan Norrköping och Linköping.
C. F Ridderstad. 422 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,JVd 224. .M 22-1.
Af Herr Ridderst ad:
Angående utarbetande a/ förslag i och för ordnandet af en verklig landstorm.
I de framställningar om rikets försvar, som blifvit gjorda inom detta Högtärade Stånd, har mer än en gäng ordet Landstorm blifvit nämndt.
Huru väl ett lands försvarsväsende än må vara organiseradt, kan man icke för neka att landstormen utgör dess egentliga slutsten, dess fulländning.
Der en sadan icke finnes, återstår ännu alltid en brist i systemet.
För ett lands betryggande emot fiendtligt inbrott finnes ingen säkrare garanti, än en verklig, ordnad landstorm.
Landstormen utgör visserligen i fredstid ingenting annat än en talrik och stor armé på papperet; men i behofvets och farans stund blifver denna pappers-armé hela nationens kraft.
< Blotta tanken att ett helt folk liksom solidariskt förbundit sig att i lif och död värna sitt oberoende och sin sjelfständighet vittnar om en sä lefvande och stark nationalkänsla, att hvarje fiende, äfven den mägtigaste, skall skygga tillbaka för att våga ett inbrott.
Skulle riket anfallas, är jag visserligen öfvertygad om att talrika skaror frivillige skola hasta tili för att kämpa-under de gamla fanorna; att den Svenska patriotismen nu, som förr, skall utveckla sig på ett ärorikt och kraftigt sätt; att landets opinion i sådant fall, som i så mångå andra, icke ett enda ögonblick skall tveka i sin höga uppgift, värnandet af den egna härden.
Men lika obetingadt, som jag är öfvertygad härom, lika obetingadt måste jag ock — i öfverensstämmelse med hvad jemväl yttrats i en reservation, åtföljande Beväringsbetänkandet af 1859, antaga, att ali sådan oregelbunden kraftyttring, hur ädel dess hänförelse än ina vara, icke allenast lätteligen kan lemnäs till pris åt sin egen ohejdade fart, utan ock vid mötet med ordnade fiendtliga krafter i grund tillintetgöras.
Vid behandlingen af detta ämne, bör man icke förbise, att, under krig, när landets befolkning frivilligt erbjuder sig att deltaga i striden, fienden alltid hotar att ödelägga landet, ifall ej den fria befolkningen genast nedlägger vapen och återvänder till sina hem.
Helt annorlunda blifver deremot förhållandet, ifall ej den blotta frivilligheten, utan åtlydnad af lag, ordnar befolkningen under rikets fanor.
I betraktande af allt detta, i betraktande af vårt lands långsträckta läge samt mångå anfallspunkter, i betraktande af våra erinringar kort efter
Carl den XII:tes död samt vår materiela oförmåga att underhålla en med hänsyn till vår granne i öster fullt tillräcklig stående här, vågar jag, såsom det lämpligaste medlet, att, utan alla uppoffringar från Statens sida samt utan alla egentliga rubbningar i nu bestående förhållanden, vördsamt föreslå:
Motioner i Borgare-Ståndet. T 8(5:?. 224. 423 att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, det Kongl. Majit täcktes låta utarbeta förslag i och för ordnandet af en verklig Landstorm.
För såvidt Rikets Ständer, för deras del, anse sig dervid böra uttala några grundsatser, tillåter jag mig förslagsvis här framställa några sådane. särdeles som ämnet dymedelst äfven blifver fullständigare utredt.
Allmänna Stadganden. § L Alla medborgare, med undantag af dem, som äro i krigstjenst eller bland beväringen inskrifna eller äro nödvändiga för den ecklesiastika och civila förvaltningens oafbrutna gäug, skola, i öfrigt utan afseende på samhällsställning, såvida de ej äro vanföra, vara skyldiga att från 25 till fyllda 40 år tilfhöra Landstormen. § 2- Landstormen kan endast uppbådas i händelse fäderneslandets egna gränsor hotas af fienden och dess inbrytande i landet är att befara. § 3.
Då Landstormen uppbådas erhåller den vapen och underhåll af Kronan, i likhet med indelta soldaten.
Beklädnad bekostar den sig sjelf, utan rättighet till beklädnads-ersättning. § 4- I fredstid kan Landstormen icke uppbådas till någon slags tjenstgöring.
Indelningen. § 1.
Riket indelas i Landstorms-distrikter, till omfång och utsträckning öfverensstämmande med de militärdistrikter, hvari landet och arméen nu finnas indelade. § 2.
Rikets hela Landstorm fördelas i trenne åldersklasser.
Första åldersklassen räknas frå 25 till 30 år; andra åldersklassen från 30 till 35 år; tredje åldersklassen från 35 till 40 år. § 3.
Befallningshafvande inom de olika orterna draga försorg om att alla, som tillhöra Landstonnen, församlingsvis blifva antecknade, särskildt för hvarje åldersklass. § 4.
Militär-distriktets General-befälhafvare indelar de antecknade i bataljoner 424 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
224. och korpser, alltid så att hvarje socken eller pastorat får i möjligaste måtto vara tillhopa. § 5.
Kompanierna och korporalskaperna ega att fritt välja inom sig officerare, underofficerare och korporaler; för hvarje 25 man en korporal, för hvar 50 man en underofficer och för hvar 100 man en kompanichef.
När befäl med döden afgår, ega kompanier och korporalskaper att sjelfva gå i författning om nytt val.
Konungen förordnar — i händelse af krig och uppbåd — bataljons- och korps-chefer. § 6.
Såvida Kongl. Maj:t icke annorlunda förordnar, står Landstormen inom hvarje militärdistrikt i händelse af fiendtligt inbrott i landet under militärdistrikts-generalbefälhafvaren, såsom högsta militärmyndighet.
Särskilda stadganden. § 1- Landstormen kan aldrig kommenderas utom gränsorna af det militärdistrikt, som den tillhör. § 2.
Anfalles riket, så att Landstormen behöfver uppbådas, kommenderas ålderklasserna under vapen i den ordning, de inom sig ega, så att den l:sta klassen först beväpnas, derefter den andra och slutligen och sist den tredje; kunnande dock de tvänne första — äfven alla tre — klasserna uppbådas på en gång i fall behofvet det påfordrar. § 3.
Sedan Landstormen är samlad i trupp och under befäl, efterlefvas krigsartiklarne, med de modifikationer, som Kongl. Brefvet a i den 21 Mars 1811 för Gotlands nationalbeväring gifva vid handen.
Stockholm den 29 November 1862. C. F.
M 225.
JUs 225 425 .M Al Herr Ridderstad:
Med förslag till lagbestämmelser angående ut- och inländska försäkringsbolag.
Det finnes en affärsgren inom landet, som hufvudsakligen bedrifves af Utländska Bolag utan all kontroll från Statsmagtens sida och snart sagdt utom lagen, åtminstone utom svensk lag, nemligen: de utländska bolagen för Brand- och Liffor säkringar.
Ensamt i Hufvudstaden annoncera öfver 30*) Utländska Försäkrings-bolag, om hvilka man i allmänhet har sig föga annat bekant än hvad tidningsannonserna innehålla, nemligen: att bolaget är grundadt genom Parlaments-akt, Kejserligt dekret eller Konglig sanction, samt att de ega en grundfond af så och så många millioner £ sterling, francs eller thaler.
Allmänheten nöjer sig merändels med att veta, att agenten är en respektabel person, ehuru i många fall agenterna sjelfva äro ganska klent underrättade om sina bolags solidité och redbarhet, emedan de gemenligen emottaga agenturen endast såsom en vinstgifvande inkomstkälla, med relativt iinga besvär, utan att fästa sig vidare dervid.
I hvarje liten landsortsstad finnas äfven en eller flera agenter och såkallade inspektörer genomkorsa landet i alla rigtningar.
Emellertid följer helt naturligt af allt detta, att stora summor gå ur landet för så kallade premier.
Här är icke meningen att yrka på något förbud mot dessa bolags operationer inom landet, ty sjelfva saken såväl Sjö, Brand, som lifförsäkringen är för menskligheten af största vigt och välsignelse och tusentals familjer hafva derigenom blifvit räddade ur nöd, fattigdom och elände.
Men de ganska tätt på hvarandra följande fallissementer, hvartill dessa försäkringsbolag särdeles på sednare tider gjort sig skyldige, samt de många skandalösa rättegångar, som förekommit vid anspråk på utfående af förfallna försäkringsbelopp, gifva all anledning till att egna denna sak ali möjlig uppmärksamhet och framkalla skyddsåtgärder emot missbruk och bedrägerier.
Det är visserligen, tyvärr, a.lt för sannt att många finnas, som icke akta för rof, att söka ernå en slem vinning på försäkringsbolagens bekostnad, men det har också icke sällan händt att bolagen genom långvariga kränkande och kostsamma processer sökt att undanslippa en skyldig och rättvis utbetalning, hvarjemte ett mycket gängse bruk förekommer, att ackordera med försäkringstagaren, och sålunda efter lång väntan, utbetala endast en större eller mindre del af försäkringssumman.
En enda liten tvetydighet, ett obetydligt formfel, eller en *) Utländska bolag, som hafva agenter i Stockholm, äro: Albert and Medical, Albion, Alliance, Eagle, som öfvertagit Mentor, Economic, Engeneers’and Age, English andlrtsh, Cliurch and University European, Germania, Globe. Northern, L’Imperiale, Janus, •
Lifförsäkringsanstalten i Köpenhamn London Assurance Corporation, Magdeburger, National Assurance, National Försäkrings-bolageti Stettin, Pelikan, Phoenix, Providentia, Queen, Royal Insurance Company, Tyska Lifförsäkringsbolaget i Lubeck, Unity, Ultrajectum, Liverpoo and London, Köpenhamns Sjö-assurans-förening, L’loyds Sjöförsäkring, Öger i Drammen, Norska Sjöförsäkrings-sällskapet i Arendal, samt Nederländska Glasförsakrings-sällskapet i Amsterdam.
— Summa 34.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 A/d, 54 426 Motioner i .Borgare-Ståndet 1862. JW 225. lika?
betydelselös förglömd anmälan gifva ofta anledningar till invändningar och rättegångar, som blifva dubbelt. obehagliga och tio gånger så kostsamma emedan bolagen ické — på grund af polisens lydelse — underkasta sig svensk lag eller domstol.
Ett annat oskick förefinnes och praktiseras isynnerhet vid lifförsäkringar; då poliserne affattas på främmande språk, under det att prospekterna tryckas på Svenska.
Vill man noggrannt öfversätta vilkoren för försäkringen så skall man rätt ofta finna, att dessa vilkor icke öfverensstämma med de i prospekterna utlofvade fördelarne.
Det är lätt insedt till hvilka förvecklingar ett sådant förhållande kan gifva anledning.
På sednare tider har bolagen, till följd af en yttre påtryckning, funnit det med deras egna fördelar förenligt, att offentliggöra sina bokslut, och såmedelst lemna allmänheten kännedom om deras ställningar.
Dessa uppgifter i allt värde, torde man dock med temlig visshet kunna antaga att de ljusaste sidorne af bolagets verksamhet företrädesvis framhållas.
Granska vi något närmare dessa uppgifter så skola vi finnna åtskilliga anmärkningsvärda saker deri.
För att visa huruledes det förhåller sig härmed vill jag efter en mig föreliggande redogörelse något närmare undersöka förhållandet, t. ex. med grundkapitalet för ett af dessa bolag.
Bolagets grundkapital är 5,000,000 fr. hvilka representeras af 80 aktionärer, egande 9,524 aktier tillsammans.
Aktierna äro ställda på viss person, som å hvarje aktie endast inbetalt 125 fr. eller tillhopa 1,190,500 fr.
Diverse aktionärer innehafva 476 aktier ställda till innehafvaren, samt fullt guldna med 500 fr. eller 238,000 fr. således tillsammans inbetaide 1,428,500 fr.
Att, såsom det uppgifves, betalas vid anfordran, återstår således, 3,571,500 fr.
Men granskar man närmare denna sednare uppgift, som är en bland de bättre, som förekommit, så finnes dock icke någon säkerhet angifven för uppfyllandet att ifrågavarande resterande 3,571,500 fr. också verkligen skola inbetalas vid så kallad anfordran.
Om garantien blott ligger deruti, att den enskilde aktieinnehafvaren genom en enkel förbindelse, utan hypothek, åtagit sig denna betalning i händelse af behof, så kan i sanning, just i behofvets stund, det stora grundkapitalet lätt decimeras, synnerligast då det här, jemt lika för alla beräknadt, gör per hvarje aktionär ej mindre än 40,000 francs.
Jag har med uppställningen af dessa fakta icke uttalat något omdöme om detta eller andra bolags förmåga att fullgöra sina förbindelser, ty dertill behöfver man vara fullt initierad uti deras sannolikhets-beräkningar, men jag har velat framhålla de punkter, som tarfva en närmare granskning och böra utgöra föremål för uppmärksamheten.
Exempel förekomma dock af ganska anmärkningsvärd egenskap: “Herr C. G. von Koch afslutade försäkringar för ett utländskt bolag*) och annonserade sig som agent för detsamma.
Till Wifsta varfs bolag meddelade von Koch en flerårig försäkring, men, då brandskada inträffade, befanns bolaget icke vidare existera, samt förklarade det upplösta bolagets chef att von Koch aldrig varit auktoriserad att för bolaget afsluta försäkringar och att bolaget icke utfärdat någon brandförsäkring för Wifsta varf, än mindre erhållit någon premie redovisad af Herr von Koch för nämnde Brandförsäkring.
Herr von Kock visade då sin fullmagt, hvilken befanns vara utfärdad af ifrågavarande bolags agent i Paris, hvilken sednares fullmagt innehöll endast bemyndigande att afsluta försäkringar i Frankrike, alldeles icke att tillsätta agent i Sverige.
Den 11 sistlidne Juni nedbrann Sandö bryggeri; ersättningsräkning tillställdes agenten för ett annat utländskt bolag**) i slutet af påföljande månad, men har till dato icke något svar erhållits; under tiden har bolaget ombytt agent härstädes.
Samtidigt tillställdes agenten för åter ett annat bolag ***) ersättningsräkning för samma brand, hvapå *) Defender aud Palladium. **) Northern. ***) Providentia.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. <M, 225.
427 först svar erhölls den 6 November; under tiden upphörde bolaget med sin försäkringsrörelse i Sverige.
I September månads början tillställdes ytterligare ett annat bolag*) ersättningsräkning för samma brand, hvarpå svar ännu icke följt; under tiden upphör detta bolag helt och hållet, men fortsätter agenten, detta oaktadt, att erbjuda allmänheten att afsluta försäkringar, med det icke existerande bolaget.
Det finnes Sjöförsäkringsbolag**), som lemna sina agenter rättighet att teckna försäkringar till ett bestämdt belopp inom viss tid.
— Jag kan visserligen icke påstå att någon blifvit lidande på, att någon agent tecknat öfver den tillåtna summan; men då icke något åliggande för agenten är stadgadt att han skall, tid efter annan, offentligen uppgifva maximi-beloppel af den risk, bolaget godkänner, eger man ej heller någon visshet på'att ej denna summa af agenten öfverskrides.
Jag behöfver väl blott påpeka de af Svenska konsuln i Amsterdam till Kommerskollegium insända varningen emot bolaget Ultrajectum, som fortfarande annonserar sin tillvaro.
Detta bolag har, likasom Providentia ikiädt sig alltför stora risker och stå båda under omreglering eller uppgörelse, man vet ej ännu med hvad resultat.
Allmänt och noggrannt har man sig bekant att försäkringsbolagen redan gjort
Sverige till en verklig marknad för sin industri, att ett stort antal svenskar, lockade af de vackra inbjudningarne, inlåtit sig uti affärer med dem, att följaktligen många familjers väl, äfvensom ganska vackra kapitaler stå på spel; under sädaue förhållanden är tiden visserligen inne att Statsmagterna så tili vida taga saken om hand och, förmedelst erforderlig lagstiftning, vaka öfver den allmänna säkerheten.
För upprätthållandet af den likställighet i rättigheter och skyldigheter, sorn bör finnas emellan alla med lika verksamhet och inom samma område, vägar jag vördsamt föreslå följande lagbestämmelser för alla Försäkrings-bolag, vare sig ut- eller inländska nemligen: t l:o Bolag eller enskild person, som här i landet vill teckna assuranser, för Sjöskada, Brand eller å Lif, ränte- och /ca/fta/-försök ringar och andra dylika hvarför en viss premie i förskott erlägges, skall till vederbörande myndighet, inlemna en ansökan åtföljd af en fullständig redogörelse öfver bolagets ställning, dess tillgångar ooh förvaltning, jemte uppgift på den högsta risk bolaget tecknar på en gång. 2:o Bolaget skall affatta alla sina prospekter och alia policer på svenska, och i svenskt mynt beräkna assurans-summan och premierne. 3-.o Bolaget skall underkasta sig svensk lag och domstol i händelse af tvister. 4:o Bolaget skall årligen inlemna till vederbörande myndighet och offentligen kungöra sina bokslut, och böra dessa redogörelser för Svensk beskickning eller Konsul vara uppvisade och af dem verificerade. ö:o Agent skall hos vederbörande myndighet förete fullinagt, verificerad af Svensk Minister eller Konsul, samt densamma härstädes lagföra och kungöra.
Slutligen att 6:o Ansvar för agent, som icke ställer sig dessa reglor till efterrättelse bör stadgas i den ordning, som Kongl. Maj:t eller vederbörande myndigheter kunna finna för godt att bestämma.
C. F. Ridderstad.
Unity. **) Lloyd, bland andra.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862, ,JW 226. JW 226.
Af Herr Ridderstad:
Angående löneförhöjning för de fem i /jens ten äldste Kammarskrifvarne i Kongl.
Hyllande den åsigt att den person, sorn i Statens tjenst användes och för densamma är behöflig, äfven af Staten skall erhålla den ersättning hans arbete förtjenar och för hans existens är nödvändig, går jag nu att till Rikets Högloflige Ständer öfverlemna ett förslag, som jag hoppas skall vinna behjertande.
Hvar och en, som har kännedom om lefnadskostnaden och andra förhållanden i hufvudstaden måste erkänna, att en årlig inkomst af 1,000 R:dr R:mt är alltför ringa för en i Statens tjenst anställd tjensteman, som nödgas der uppehålla sig.
Detta synes också blifvit be hjertadt vid utfärdandet af Kongl. Maj:ts Cirkulärbref den 9 Nov. 1860, som uti 3:dje punkten stadgar att »två eller flera embeten eller tjenster med lön på rikets
Stat må i allmänhet icke hos samma personer förenas; dock må undantag härifrån ske inom de tvänne lägsta, lönegraderna, så vida Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, dertill lenman bifall.
Till följd af detta undantag hafva också de flesta Embetsverk hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt att der anställde tjenstemän, hvilka i andra Embetsverk innehafva tjenster måtte få desamma förena, och har Kongl. Maj:t härtill lemnat nådigt bifall.
Ett annat förhållande inträffade dock med Kammar-kollegium, enär nämnda Kollegium, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 18 Juni 1861, sig utlåtit: »1 olikhet med kanslisterne, hvilkas mesta arbete — renskrifningen af expeditioner — hvarigenom de äro i tillfälle att på förmiddagen egna en del af sin verksamhet åt andra håll, hafva kammarskrifvarne hos Kollegium sin hufvudsakliga tjenstgöring under nämnda tid af dagen; då de enligt hvad Kollegii arbetsordning äfven förmår, böra vara å embetsrummen tillstädes.
Deras flesta göromål äro nemligen af beskaffenhet att fordra nästan ständig tillgång till der förvarade jordeböcker och andra handlingar, och då mängden af arbete på kontoren tager i anspråk der anställde tjenstemäns hela förmåga och ansträngning, om göromålen skola hållas i jemn och ordentlig gång, anser Kollegium att Kammarskrifvare-befattningarne icke böra få förenas med tjenster i andra verk, der tjenstemannens närvaro på förmiddagen påkallas, hvarigenom hans arbetstid hos Kollegium inskränkes till blott en del af hvad som der borde användas.»
Och har Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 19 April 1861, gillat Kammar-kollegii härutinnan uttalade åsigt.
Men denna af nit för det allmänna af Kammar-kollegium uttalade åsigt ställer dock kammarskrifvarne uti Kollegium uti en svårare belägenhet än tjenstemän uti samma tjeustegrad inom andra Embetsverk, hvilket förhållande jag för min del anser böra tagas i betraktande vid bestämmandet af deras löneförmåner.
Bland de hos Kammar-kollegium anställde tjenstemän intaga kammarskrifvarne, ehuru tillhörande lägsta tjenstegrad, en ganska vigtig plats.
Det åligger dem att biträda med undersökningar i jordeböcker och räkenskaper samt de öfriga handlingar af fyrfaldiga, slag, hvarutur upplysningar måste hemtas vid handläggningen af de ofta syn - Motioner i Borgare,-Ståndet 1862.
.JSfS 2-26.
429 nerligen invecklade mål, som tillhöra Kollegii befattning och hvarpå så väl kronans, som den enskildes rätt är beroende; de skola deltaga i uppsättning af kontorens yttranden och, i eget namn, handlägga de ärenden, som dem uppdragas, då de dertill erhålla förordnande.
För att kunna väl uppfylla sina tjensteåligganden fordras af dem en icke ringa kännedom i den mängd af äldre och nyare författningar, som ligga till grund för vårt invecklade kameralverkj; — omdömesförmåga att urskilja hvad af vunna upplysningar i en sak kan vara vigtigt att upphemta; ifver och flit att låta arbetet gå undan.
Med hjelp af dugliga kammarskrifvare kan en kontorschef befordra ärendena till god utredning och skyndsamt slut; utan sådana måste han lita endast på sig sjelf; kan ej, med bästa vilja, medhinna allt, och följden måste blifva, att ärendena i mer eller mindre mån eftersättas, hvarigenom såväl Kronan, som den enskilde blifver lidande.
Kammar-kollegium har ock, vid flere tillfällen, då fråga varit om ny aflöningsstat för Kollegium , i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på dessa förhållanden och i underdånighet hemställt om högre lönebelopp för kammarskrifvarne, än hvad som i allmänhet tilldelas tjenstemän i samma tjenstegrad, men härå har nådigt afseende icke blifvit fästadt.
Don 15 sistlidne Augusti ingick Kammar-kollegium, sedan dess kammarskrifvare derom gjort anhållan, till Kongl. Maj:t med underdånig begäran att Proposition till Rikets Ständer måtte aflåtas med anhållan om förbättrade löner för kammarskrifvarne, men äfven denna gång har nådigt afseende dervid icke blifvit fästadt, enär den till Stats-Utskottet aflåtna nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof derom intet innehåller, ehuru anslag till andra Embetsverk blifvit äskade och till icke obetydliga belopp.
Uti ofvannämnde till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse af den 15 sistlidne Augusti har Kammar-Kollegium visat, att uti Kammar-rätten finnas anställde på stat 14 Revisorer med tvänne lönegrader och 15 kammarskrifvare äfven med tvänne lönegrader, nemligen 7 med 1,600 R:dr och 8 med 1,000 R:dr.
Uti Kammar-kollegium äro på kontorssidan anställde endast 4 tjenstemän i andra lönegraden och 10 i första lönegraden —- dessa sednare eller kammarskrifvarne med blott 1,000 R:dr hvardera.
Ehuru de hos Kammar-rätten anställde kammarskrifvare icke hafva trägnare tjenstgöring än de hos Kammar-kollegium samt deras göromål icke heller äro af svårare beskaffenhet eller mera magtpåliggande, men deremot större utsigter till befordran i högre tjenstegrad förefinnas, har dock Kammar-kollegii hemställan att halfva antalet af hos dem anställde kammarskrifvare måtte tilldelas efter ålder i tjensten 1,600 R:dr Runt i årlig lön icke vunnit Kongl. Maj:ts nådiga bifall.
Med anledning häraf och då härtill kommer att de hos Kammar-kollegium anställde kammarskrifvare vanligen aldrig kunna påräkna att blifva befordrade till andra gradens tjenst med lön af 2,200 R:dr
R:mt förrän vid uppnådda 40 lefnadsår, anser jag det billigt och rättvist, att kammarskrifvarne i Kammar-kollegium tillerkännas samma förmåner, som kammarskrifvarne i Kammar-rätten.
Den ökade utgiften af 3,000 R:dr R:mt är så obetydlig, att dervid icke torde böra fästas något afseende.
.Tåg får derföre till rättvist behjertande föreslå: att aflöningen för de fem kammarskrifvare, hvilka äro äldst i tjensten inom Kammar-kollegium, måtte varda bestämd till Ett Tusen Sexhundra Riksdaler Riksmynt för hvardera om året.
Om remiss af denna min motion till Stats-Utskottct får jag i ödmjukhet anhålla Stockholm den 29 November 1862.
C. F Kidderstad, -II 430 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 227. JW 227.
Om anslag lill inköp af embetslokal för Kongl Topografiska korpsen.
Topografiska korpsen eger nu till embetslokal endast 4 rum i Kammar-rättens hus på Kiddarholmen, hvilket inskränkta utrymme endast medgifver att der inrymma Krigs-arkivet med dess samlingar samt att vara arbetsrum för några få af korpsens officerare.