Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skall denna föreskrift äfven iakttagas vid antagande af de nya referenterna?
För min enskilda del skulle jag tro, alt R. o. Ad. icke kan anses vara bunden vid detta stadgande i närvar, fall, och att en ofrälse referent med skicklighet äfven kan antagas.
Den andra fråga är ännu obetydligare, nemi. den: ’’hvilken plats R. o. Ad. behagar anvisa åt dessa referenter, antingen bär nere i Ridd.salen, eller på läktaren.
Ehuru litet maktpåliggande, torde dock R. o. Ad. benäget bestämma huru härmed skall förhållas, på det något hvar må blifva belåten med åtgärden, helst som den inom åtta dagar kan gä i verkställighet.
Jag var i minoriteten, då R. o. Ad. beslöt alt särskilde referenter skulle antagas för tidningarnes behof att erhålla del af R. o. Ad:s öfvcrläggningar.
Mina motiver för afstyrkande voro tvänne.
För det första ansåg jag olagligt, att Riddarhusets fonder användes till aflöning åt sådana tjenstemän, och för det andra ansåg jag det vara olämpligt , till och med kanske i flera fall ledande till oreda och andra betänkliga följder, om allmänheten skulle höra, att R. o. Ad. tillåter att ur sitt sköte ett sådant offentligt uppgifvande af våra förhandlingar sker, hvilket sedermera måste ligga till grund för begreppet, icke allenast om våra beslut utan äfven om tillståndet 12 H. II 82 Den 15 Aug u s 1 i f. m. af våra protocoller.
Om det nu liander, att desse referenter uppfatta målen på ett mot våra prolrr stridande sätt, så ar den oformlighet begången, att R. o, Ad. gifvit en bestämd auctorilet åt begge dessa stridande uppgifter.
Det är på grund häraf jag motsatt mig att så skulle tillgå, sorn R. o. Ad. med en ringa majoritet beslutat, och jag hoppas , att sådana svårigheter för Verkställigheten af samma beslut måtte inträffa, att förslaget förfaller.
Såsom bänkman för denna bänkmans-afdelning får jag dessutom protestera mot det intrång, som skulle göras, 0111 en eller flere referenter — ty så lydde R. o. A rits beslut — skulle få sin plats på någon af bänkarna, och företrädesvis på den andra bänken, som man behagar föreslå; ty jag vill för ingen del att det skall heta, att det är andra bänken inom Riddarhuset, som har sådana referenter för debatterna härstädes.
Dessutom är andra bunken ej mer än tillräcklig, 0111 alla ledamöter, som hafva sina platser på densamma, sig samfäldt infinna.
Ett ytterligare skäl, hvarför jag ej vill att dessa referenter skola hafva sin plats nere i salen, är, att då jag visserligen inser det rätta deruti, att ingen skilnad göres emellan frälse och ofrälse personer, så är det likväl stridande mot våra former, att personer, icke tillhörande vårt Stånd, har inträda och få rum under öfverläggningarna.
Platser pä läktaren äro redan ål referenter anvisade, neli jag begär alt R. o. Ad. malte bifalla, att de personer, som kunna anmäla sig som referenter, få platser sig tilldelade på läktaren hädanefter som hittills.
Gr. Sandels, Sonitt el Aug.:
Då jag inom Ridd.- Ulsk. anförde den reservation, hvilken sedermera togs till grund för R. o. Ad:s beslut, anser jag mig skyldig alt yttra några ord i frågan.
— Frih. boye, som för närvar, är ordför. i Ridd.direcCn, har begärt R. o. Ad:s utlåt, huruvida blott frälse el ler äfven ofrälse personer skulle antagas till referenter, och dervid upplyst, alt, enl. directms instruetion, de som antagas till tjenstemän inom Ridd.cancelliet skulle vara frälse.
Jag anser alt samma regel bör följas för dessa referenters antagande, såsom utgörande en del af cancelliet, såvida meningen är att dessa personer skulle få sig platser anvista vid cancelli-borden; men är åter meningen att de skola få plats på läktaren, då är det visserligen detsamma, om de äro frälse eller ofrälse.
Ett litel af Gr.
Horn begånget misstag anhåller jag få lätta.
Grefven liar nemi. sagt, att It. o. Äd:s beslut vore att antaga en eller flera referenter, så yttrade sig Hr von HarlinansdoifF; men beslutet biel' omsider, att cn eller två referenter skulle antagas.
Jag tror alltså, att desse kunde få plats vid cancelli-borden.
Jag biträder i allo Frih.
Den i5 A u g u s Li f. ni. 83 Boyes förslag, att Kidd.direettn icke bör vara Lunden vid alt endast antaga frälsemän lill referenter, emedan ett sådant tvång skulle menligt inverka på möjligheten att kunna erhålla skickliga personer, som ville åtaga sig ifrågakomma befattning.
För öfrigt får jag förklara, i anledn. af Gr.
Horns yttrande att det ej vore med formen öfverensstämmande, att andre än frälseman få inkomma i Pudd.safen under öfverläggningarna, alt i sådant fall borde äfven vaktmästarne vara adelsmän.
Då desse ej gro frälsemän, men likväl få inträde, ser jag ej hvarföre ieke tvänne ofrälse referenter likaväl kunde få sitta här; och instämmer jag äfven deruti med Frih. Boye, att de böra, få plats i salenoch icke på läktaren, hvarest de ej kunna så väl höra hvad sorn siiges.
Och tror jag lämpligast vara, att plats åt dem inrymmes vid R. o.
Ad:s nuvarande notarie-bord, hvilka, om så erfordras, kunna erhålla någon utvidgning.
Hr voti Hartmansdorff, Au g.:
Ståndet har redart tillbragt 3-J- timmar utan att .komma till afgörande af något bland de mål, som slå på listan.
Ehuru jag varit en af dem sorn talat för det beslut, som nu skall sättas i verk ställighet, har jag dock ej så brådtom, att jag anser vanliga former för motioner böra öfverhoppas, hvilket blott kari föranleda tidsutdrägt.
Jag begär det före frågan på bordet, på det vi må komma till behandling af andra ärenden.
Piedan de olika tankar, som yppat sig bos de föregtde talarne, hafva öfvertyga! mig om nödvändigheten att väcka begge dessa frågor.
För min del är jag icke intresserad för saken, Iverton) var jag emot antagningen af referenter; men sedan R. o. Ad. har fattat ett beslut, bör det väl sättas i verket ju förr dess hellre; ty om den af mig väckta fråga nu bordlägges och i nästa plenum ytterligare lägges på bordet och så uppskjutes, derefter remitteras till Utsk., behandlas der, förekommer efter åtskilliga bordläggningar här, återremitteras till Budd.Utsk. o. s. v., så är riksdagen måhända nära sitt slut, och ändamålet förfelas att kunna åtminstone på försök antaga dessa referenter.
Jag anser saken vara så obetydlig att Ä. o. Ad. ganska väl nu kun fatta sitt beslut.
Hvad angår frågan om plats, så har jag föreslagit den här andra bänken, vid hvilken redan finnes likasom en liten pulpet, och hvarvid redan en ledamot af Huset försökt att göra anteckningar.
För öfrigt är det mig likgillligt hvar (losse referenter få sin plats, men då tidningarnes referenter upptaga platserna på läktaren, önskar jag blott, att Ståndets egne referenter ej må behöfva stå utanför dörren.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då frågan blifvit begärd på bordet, kunde sådant ej förvägras.
Då jag var enbland 84 Den i5 Augusti f. m. dem, som understödde det beslut, hvilket gifvit anledn. till den nu väckta frågan, hade jag ämnat yttra mig i hufvudsaken, men sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat frågan hvilande på bordet, tillåter jag mig endast yttra den tanke, att jag icke, lika med Hr von Hartmansdorff, kan finna, alt det ej brådskar med saken, som jag dessutom anser vara af den obetydliga beskaffenhet, att R. o. Ad., ulan förnyad bordläggning, kunde afgöra densamma.
Jag begärde ordet, egentligen för att visa att denna fråga icke är af beskaffenhet alt ytterligare kunna liiggas på bordel.
Det är tydligt, att Frih.
Roye icke behöft framställa ämnet i form af ny fråga till R. o. Ad:s afgörande, utan alt Friherren kunnat, gemensamt med Ridd.direct:ns öfrige ledamöter, till verkställghet af R. o. Ad:s fattade beslut upplåta plats inom
Riddarhuset för en eller tvänne personer till refererande af Ståndets förhandlingar, då det sedermera berott på Ståndets ledamöter att vid ett sådant förfarande låla bero, i händelse deremot ingenting varit alt invända, helst Hr Frih:n sjelf förklarat, att inom det af R. o. Ad. fattade beslut ligger en sådan latitud, så val i afseende på referenternes frälse eller ofrälse egenskap, som och hvad angår den plats som dem lämpligen borde anvisas, att beslutets ordalydelse i Hr Frih:ns tanke icke hindrade hvad Hr Frih:n i dessa afseenden nu föreslagit, dertill något annat svar icke torde böra lemnäs, än att Ridd.directrn äger att gå i författning om verkställighet af R. o. Ad;s ledan fattade beslut, hvadan någon bordläggning af ämnet icke bort ifrågasättas; och hoppas jag derföre, att Hr Frih. o. Landtm, icke måtte anse sitt förklarande, i anledn. af den begärda bordläggningen, vara hinderligt derför att frågan, såsom motion betraktad, må förfalla med det förklarande, som jag nämnde, att Ridd.- directtn bör låta verkställa R. o. Ad;s beslut.
Jagar förekommen af Gr. Frölich, och anser lika med honom, att Ridd.-direcCn blott bort ställa sig sin instruction till efterrättelse och i enlighet med dess föreskrifter verkställa R. o. Ad:s beslut, utan alt framkasta betänkligheter, som äro af för ringa beskaffenhet för alt R. o. Ad. skulle behöfva ingå i pröfning derom.
Jag vill icke inlåta mig uti tvisten, huruvida denna fråga kan eller bör ytterligare hvila på bordet.
Jag vill blott hemställa lill Hr von Hartmansdorff, om han icke, till förekommande af en ytterligare discussion i ämnet nästa gång detsamma kommer att föredragas, skulle vilja afstå från sin anhållan om bordläggning.
Jag instämmer så till vida med Gr.
Frölich, som jag tror att frågan icke är af allmän beskaffenhet, utan att den genast kan af R. o. Ad. afgöras; tilen jag kan icke Den j5 Augusti f. ra. 85 instämma med Hr Grefven och Frih.
Stjernstedt uti deras yttrade förmodan att R. o. Ad. skulle kunna ålägga Ridd.- directm att fatta något afgörande beslut; emedan R. o. Ad. med Ridd.-direct:n icke communicerar directe, utan genom Ridd Utskottet; och som Frih.
Boye väckt en ny motion, så anhåller jag, att densamma må remitteras lill nämnda Utskott.
Likväl får jag förklara, alt om någon referent emedlertid skulle infinna sig på denna bänk, hvarest jag är bänkman, så ber jag honom aflägsna sig.
Sedan frågan om det nya skrifbiträdets placerande, i behörig ordning blifvit lagd på bordet, så anhåller jag alt densamrna tyst och stilla måtte få hvila der till nästa plenum, och att R. o. Ad. ville öfvergå till de ämnen, som utgöra föremål för dagens öfverläggning.
I afseende på lämpligaste sättet alt sedermera behandla frågan, skulle jag tro, att det vore fullkomligen analogt med hvad som i dag hos oss passerat, alt sedan frågan blifvit ett par tre gånger upp-kjuten, lf. o. Ad. omsider beslöt alt ytterligare uppskjuta afgörande!, lill dess alla öfriga riksd.frågor blifvit slutligen handlagda.
Ehuru jag väckte denna fråga hufvudsakligen derföre, att jag, som vid beslutets fattande angrde referenters antagande var af motsatt åsigt med majoriteten, af sådan orsak kunde synas vilja draga ut på liden med desse referenters anskaffande; återstår likväl för mig, i anseenende till de olika tankar, som uppstått i afseende på sältet att verkställa R. o. Ad:s beslut, icke annat, än alt förena mig uti Hr von Troils anhållan, alt saken måtte få hvila till nästa plenum, enär jag icke kan förena mig uti Gr. FröJiehs och Frih. Stjernstedts åsigt, att Ridd -directtn skulle kunna sjelfmant besluta uti de hänseenden, som jag tagit mig friheten att underställa R. o. Ad:s pröfning.
Då jag väckt den motion, som gaf anleda. till R. o. Ad:s fattade beslut att hålla sina egna referenter, så kan jag icke med liknöjdhet se, hvarken att ett sådant beslut fattas, eller att en sådan önskan yttras, att hvad R. o. Ad. i detta hänseende beslutat icke bringas i verkställighet förr än det blir för sent.
Då R. o. Ad. med stor majoritet beslutat alt hålla referenter, så måste det vara mest öfverensstämmande med R. o. Ad:s fördel att låta detta besluts vidtagande verkställas så fort som möjligt.
Frölich har jag trott, att det icke behöft underställas R. o. Ad:s afgörande, huru med beslutets verkställighet förhållas skulle; och vågar jag hemställa, om icke Frih.
Boyes framställning må betraktas, icke såsom en motion, utan såsom en enskild förfrågan.
Ehvad den besvaras med ja eller nej, komma vi likväl till målet, nemligen att erhålla referenter.
Jag anser det icke vara fördelaktigt för 36 Den i5 Augusti f. m. It. o. Ad., alt våra förhandlingar icke blifva för allmänheten kända, och önskar derföre att något beslut må blifva fattadt, så att frågan icke varder skrinlagd.
Raab icke var närvar, när jag började öppna munnen, d. v. s. tala, så får jag äran tillkännagifva, att mina ord föllo sig sålunda:
Såsom enskild representant och jemväl för tillfället ordför. i Ridd.-direct:n, vågar jag till R. o. Ad:s besvarande framställa 2tne enkla frågor.
Boyes sednaste yttrande styrker mig i min öfvertygelse, att saken icke bort behandlas såsom motion, utan blott såsom en för tillfället gjord förfrågan; men ifall Frih.
Boyes framställning skulle såsom motion betraktas och i sådan egenskap blifva bordlagd, vågar jag anhålla, alt Hr Frill. o. Landtm, täcktes emedlertid hemställa, örn icke
Ståndet ville förena sig om en sådan till Ridd.-dii ect:n yttrad önskan, att direct:n emedlertid, och intill dess Lågan hinner blifva hufvudsakligen afgjord, ville vidtaga de mått och steg, som direcUn finner ändamålsenligast för alt ju förr dess hellre bringa R. o. Ad:s beslut i verkställighet.
Sandels förenade sig med Frih. Raab. Hr Prinzensköld, Carl:
Jag förenar mig uti Hr von Harlmansdorffs begäran, att frågan måtte hvila.
Och jag tillägger den önskan, att densamma måtte blifva hvilande intill riksdagens slut, emedan jag anser R. o. Ad:s fattade beslut både olämpligt och ändamålslöst.
Hr Frih. o. L a n d t m. ansåg sig, i öfverensstämmelse med det yttrande han för en stund sedan afgifvit, böra upprepa, att då Fli r von Hartmansdorff och Printzensköld begärt saken på bordet, så koiuine den att der förbliva tili nästa plenum.
Hvad anginge .
Hr von Troils framställning örn fördröjande af detta ämnes afgörande, så trodde Hr Landtm, ej, att sådant gerna kunde aga rum, hvilket likväl kunde blifva ett öfverläggningsämne, då saken ytterligare föredroges.
Horn hade begärt remiss af denna fråga; det berodde af R. o. Ad. att derom besluta vid nästa föredragning af målet.
Raab hade begärt propus, derå, att Ridd.~direcl:n skulle genast anmodas att gå i författning om verkställigheten af det beslut, R. o. Ad. i afseende på referenter fattat; och ville Hir Landtm, nu derå framställa proposition.
Jag har förut tagit mig friheten erinra derom, att R. o. Ad. icke directe communicerar sig med Ridd.- directtn, utan att det sker genom Ridd.Utsk.; hvarföre jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, icke framställer propos. till något direct meddelande åt directionen.
Den 15 Augusti f. m. 8, Horn.
Jag vet icke hvartill det skulle tjena alt införa ett bruk, som icke är öfverensstämmande nied våra former.
När frågan i sin helhet
Hr begärd på bordet, ser jag icke på hvad grund särskildta beslut emedlertid kunna fattas.
Jag förnyar min anhållan om bordläggning så väl af den fråga Frih. boye väckt, sorn äfven de öfriga, hvilka i sammanhang dermed blifvit framställda, på det vi en gång mål le komma ifrån detta ämne.
Jag är förekommen af Hr von Hartmansdorff.
Efter det beslut R. o.
Ad. fattat att lägga denna icke fråga på bordet, är all propos. derom omöjlig.
StatsUlskts den 2gsistl.
Juli och den i dennes på bordet lagda utlåt.
JNT:o ii5, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts betänk.
N:o 98, angide arrendalorernes af Nyqvarns qvarn och bro ansökning om bibehållande vid arrendet af dessa lägenheter.
Då detta ämne förra gången förevar, biföll R. o. Ad.
Ulsk:s betänk.; men då hade StatsUtsk. icke upplyst RiksStin derom, att den lägenhet, hvarpå Nyqvarns qvarn med tillhörande byggnader ar belägen, enl. en i behörig ordning fastställd och laga kraftvunnen karta, redan är afvittrad från Broby hemman, såsom K. M. och Kronan tillhörig.
Jag anhåller alt för R. o. Ad. få uppläsa den å kartan meddelta fastställelse-resolution, hvilken lyder sålunda: ”Ar 1771 den 4tde Martii på Asunda härads lagtima vinlerting är denna karta för rätten uppvist, och sedan vederbör, ej haft något att påminna vid den ändring, som till följe af häradssyne-rättens utslag af den i5:de Sept. 1769 verkställd blifvit, af rätten gillad oell fastställd; betygar; På Häradsrättens vägnar Daniel Saléen.”
— Derefter innehåller prot.: ”Sedan underl, landtmätare till ödmjukt följe af I.andsböfdingens och Riddarens af K. Nordstjerne-Orden Högvälborne Baron Herr Johan Funcks den 16 Juli år 1768 utgifna remiss till storskiftesdelnings förrättande uti denna by, den i5 isamma månad, med denna förrättning begynt och företagit samt sedermera uti September månad samma är fortfarit, till dess delningen af åker och äng afslutad blifvit och berörde delning derefter vid Åsunda härads laga vinlerting den 1 :ste Martii 1769 till häradsrättens fastställande inlemnats, har häradsrätten delta mål, uppå bonden Johan Erikssons emot berörde delning anförda klander, till upptagande och afgörande vid en laga häradssyn utsatt, hvilken syn den i4:de derpåföljande Sept. företagen blifvit, och hvarvid pal terne sig frivilligt förenat att, utan afseende på den förr skedda delningen, det östra hemmanet, som Johan Eriksson, Anders Larsson och Anders Eriksson jemte utjorden hebo och bruka, tilldelas hela det östra sädesgärdet såsom för samma hemman beqvämligast, undanta - 83 Den i5 Augusti f. m. gande den deruti anlagda humlegård och den del deraf intill ängsgrinden söder om byn, som vestra hemmanet, hvithet Handelsmannen Säfström och Lemkiska sterbhuset tillhörer förut innehaft, samt fyllnaden i stora vreten å södra sidan längs efter landsvägen till Nyqvarn ; hvaremot det vestra hemmanet undfår efter dess öretal hela det vestra gärdet, och för hvad som brister af den norra delen i stora vreten längs efter Frösvi emotstölande äng.
Och hvad ängsdelningen beträlfar, så hafva äfven parterne vid berörde häradssyn sig derom sålunda förenat, att, sedan fyra tunni, af norra delen såsom sämre g ras— bärande mark afdragna blifvit, det östra hemmanet jemte utjorden bekommer efter sitt öretal den södra, och det vestra hemmanet den norra delen af ängen, tillika med förberörda fyra tunnks ersättning.
Hvarförutan parterne äfven sig förenat, att med gärdesgård efter öretalet skilja ängen begge hemman emellan ifrån gärdet neder till ån, samt att nyttja fisket i ån och gatan ifrån byn till ängen gemensamt, med mera.
Och som den lod. häradssyne-rätten den förening gillat och fastställt, så inställde sig nu undertecknad landtmätare uti Brobv-by att delningen derefter förrätta.
Och voro härvid närvar.
Handelsmannen Ilr Johan Säfström för det vestra hemmanet, som honom och Lemkiska sterbhuset tillhörer, samt å K. M:s och Kronans vägnar för en kronoutjord om 3| öresland, sorn ligger uti östra hemmanets skiften indelad, Kronolänsmannen välaktad Jacob Arpi.” Vidare innehåller ifrågavar. prot. under litt. i5, 16, 17 följande: ”Ett åkerstycke vid norra ändan af Broby vestra gärde (Bovreten kallad) invid Nyqvarns bro och utmed landsvägen, som, enl. extra-ordin. landtmätarens
Hr Olof Lindbergs theröfver år 1746 then it Sept. författade karta och beskrifning then tiden varit tvistig! emellan bonden Gabriel Ersson i Broby och Arrendatoren af Nyqvarns kronoqvarn Detlof Lemke, men numera berättas vara anslaget till nederlagsplals för berörde kronoqvarn, innehåller 11 kappland.
En käh Isäng, och tomten hvarå mölnarens hus ära byggde, hörande till samma nederlagsplats, Nyqvarns kronoqvarn.
Till thenna by är något fiske i ån nedanföre Nyqvarns bro, hvarest, isynnerhet om vårtiden, fångas asp och annan fjällfisk, som likväl icke kan förslå till grannarnes behof.” Häraf lärer R. o.
Ad. finna, att StatsUtskts yttrande i det första betänk, som skulle Kronans rättighet till qvarnstäIlet vara tvist underkastad, icke är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, enär Kronans rättighet i detta hänseende är genom en i laga ordning fastställd och lagakraftvunnen karta betryggad; i följd hvaraf något vidblifvande af StatsCJlskls första betänk, desto mindre kan ifrågakomma, som Utsk. uti sednare betänk, frångått sitt tillstyrkande uti det förra; och återstår således att tillse, huruvida sednare betänk.
1 Dell t5 Augusti f. ni. 89 tänk. är af beskaffenhet att kunna eller höra af R. o. Ad. godkännas. Utsk:s motiv för dess tillstyrkande uti sednare betänk.
, sfi vidt det skiljer sig från hvad Ulsk. i förra betänk, föreslagit, består hufvudsakligen deruti att, sedan handlingarna rörrde Lemkes arfvingars und. ansökning om bibehållande af arrenderätten till Nyqvarns qvarn och bro blifvit under den i5:de sisth Febr. till StalsUtsk, i nåder remitterade, K.
M. genom nåd. resolution af den 27 nasti.
April, i anledn af Åsunda häradsboers i besvärsväg fullföljda anhållan, funnit godt frikalla bemälde bäradsboer från underhållandet af Nyqvarns qvarndam, jemte dervar. islafvar; hvarjemte Utsk. i öfrigt isynnerhet fästat sig vid deri rättighet till qvarnplatsens, damfästets och vattenfallets framgena begagnande, som K. M. och Kronan skulle förvärfva medelst bifall till Lemkiska arfvingai nes und. anhållan.
Det är sålunda på en oriktig uppfattning af målet, hvarpå Utskjs tillstyrkande sig grundar.
Jag hemställer då, om det är klokt att R.
St. tillstyrka förlängning af elt arrende, på det Kronan skulle erhålla en rättighet, som hon enl. laga kraftvunnen karta och skifte redan äger, och som ingen domare kan frånkänna henne.
Jag tillstyrker följaktligen afslag, så väl på det första, som det sednare betänkandet.
Cederström har ifrågaställa om det kunde vara klokt och rättvist, att R.
St. skulle, på grund af elt utlåt, från StatsUlsk., afgöra en rättsfråga, hvarom domslut redan fallit.
Jag kan icke med Hr Frih:n erkänna, att något domslut är gifvet, hvarigenom den omtvistade frågan om brofästet, hvarom den af Hr Frih:n åberopade kartan lemnar upplysning, blifvit afgjord, så att detsamma blifvit förklaradt för Kronans tillhörighet.
Den ifrågavar. kartan har ingalunda varit för StatsUtsk. obekant, lika litet som Utsk. förbisett hvad som finnes nämndt ang:de tvänne åkerlappar; men något domslut derom har Utsk. icke kunnat finna.
Men då Hr Kammar-presidenten fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det skulle vara besynnerligt att åter företaga frågan och derom besluta, sedan Åsunda bäradsboer genom en sednare K.
M:s nåd. resolution vunnit befrielse från skyldigheten alt underhålla dammen och islafvarna vid Nyqvarn; så får jag till R. o. Ad:s ompröfvande hemställa , huruvida det kan vara rätt klokt handladt af ett embetsverk att till K.
M. inkomma med en sådan framställning, i följd hvaraf K. M., efter att med R.
St. hafva communieerat i ämnet, och under det frågan ligger under R.
St:s behandling, derutinnan meddelat en resolution, hvarigenom Ständerne äro bundne i sitt beslut.
Att så skett, är en bedröflig sanning, som torde få anses såsom något bevis på bristande sammanhang emellan de särskilda expeditioner, som med ärendet haft befattning; livif 11 H . 12 93 Den i5 A u g vis t i f. m. let förhållande likväl icke kan blifva föremål för någon klandrande anmärkn. mot Reger:n, utan blott åberopas såsom ett ytterligare skäl att mera fästa sig vid StatsUtsk:s ii t la t. i denna fråga, än vid de å motsatta sidan i afseende å rättsgrunden framställda anmärkn;r.
Jag anhåller att R. o. Ad. ville antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt.
Fleming, Herm.
Reinh.:
Horns utmärkta utveckling i delta ämne; och får jag blott tillägga, att det skulle vara oerhört grymt handladt mot Lemkeska arfvingarna, om de, som i många år oqvaldt ägt rättighet till denna lägenhet, oskyldigtvis skulle blifva frånkände densamma och försatte i den mest beklagansvärda ställning.
Jag kan icke inse, att det kan vara värdigt R.
St. att så lättsinnigt behandla ärendet, att Lemkeske arfvingarme beröfvas sin egendom, på hvars besittning de äga de mest rättmätiga anspråk, särdeles som de äro oskyldiga till de föreg:de förhållanden, som tillintetgjort den rättighet de trodde sig äga och invecklat dem uti en rättegång, som medtagit betydliga summor.
Jag förenar mig derföre uti anhållan om bifall till Utsk:s betänkande.
Jag har vid ett föreg:de tillfälle, i fråga om sökt prolongation af kungsgårds-arrenden, yttrat den öfvertygelse, att jag ansett R.
St. icke böra med så beskaffade frågor taga någon sådan befattning, hvarigenom deras beslut kunna anses för peremtoriska, utan har jag trott, alt sådant borde öfverlemnas åt den högsta verkställande makten i samhället.