Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ju n i. den afdelning, som behandlade densamma, och ieke heller af Utsk:s plenum.
Jag vill visserligen icke nu yrka ålerremiss, såvida icke någon annan af Ståndets ledamöter skulle vilja göra det; men jag har ansett mig åtminstone böra gifva tillkänna min åsigt.
Jag tror mig lika med Frih.
Tersmeden böra erinia om behofvet för notarierne, åtminstone vid detta Stånds cancelli, att få en sådan förlängning af deras ai fr odén, som motionären i-frågaställt.
Jag kan icke tro, att sådant skulle innebära ett upprifvande af Ståndets förut fattade beslut, utan endast ett tillägg dertill, föranledt af den tid, sorn för dem mö|ligen och troligen åtgår till göromålens afslutande.
Den skyndsamhet, hvarmed ärendena nu bedrifvas, gör förmodligen alt notarierne blifva sysselsatte så lunge som i motionen uppgifvits.
Jag har sjelf fordom varit
Riddarhuscancellist oell känner således någorlunda lill de göromål, som inom vårt cancelli förefalla både nyss före riksdagens början och straxt efter dess slut.
Jag vill också påminna mig, att notarierne åtnjuta arfvoden från en viss tid före riksdagens början, — huru länge minnes jag icke, —men Ridd.Secrelm torde härom kunna gifva oss upplysning.
En lika tid torde böra bestämmas efter riksdagens slut, under hvilken arfvodena för notarierne må utgå.
Se erel.:
I anledn. af den upplysning, som Hr von Hartmansdorff begärt, får jag äran nämna, alt R.
St. vid innevar. riksdag bestämt att arfvodena för PtiksStåndens cancelliet* skulle beräknas från antagningsdngen, d. v. s., hvad R. o. Ad:s cancelli beträffar, som har förberedande göromål alt verkställa, fyra dagar före riksdagens början, äfvensom att de skola fortfara alt utgå 8 dagar efter riksdagens slut.
Då detta ämne angår en tjenstemannapersonal, som arbetar under mig, torde R. o. Ad. icke illa upptaga, örn jag här nämner några ord i detta afseende.
Jag kan icke annat än på det högsta vitsorda den utmärkta arbetsamhet, som blifvit iakttagen af de personer, som äro anställde vid Ståndets cancelli.
Hvad notarierne särskildt beträffar, så har deras befattning varit så mödosam, alt jag kan nästan säga att åtskilliga af dem hafva qvarblifvit vid densamma, en dast af den anledn., att de ansett sig liksom hafva ingått ett conlract med Riddarhuset att bestrida sina tjensti befattningar lill riksdagens slut.
Hr Pi ytz, Lars Adolph:
Delande den af Frih.
Tersmeden yttrade åsigt, får jag anhålla om att Frih.
Tersmeden och Hr von Hartmansdorffs anföranden måtte anses föranleda till ålerremiss af betänkandet.
SlnlsUlsk:s mern. N:o 58> återremitterades.
Ben 9 Juni.
Föredrogos ånyo och lades till handlingarna förstärkta Allra.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den 8 dennes på bordet lagda memorialer:
N:o iöi, i anledn. af RiksStåndens olika beslut i fråga om förslag till allmänna stadganden för folkundervisningens befrämjande; N:o 162, angtde verkställd votering i anledn. af RiksStåndens olika beslut i fråga om förslag till förnyad förordning anlgde grunderna och villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring åfjord eller annan lägenhet från hemman; N:o i63, angrde anställd votering, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut ang:de förslag till lag om sockenstämmor och sockennämnder; N:o i6|, om anställd votering, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angtde föreslagen stadga om fattigvården i Riket.
På begäran af Hrr von Hartmansdorff, Au g., och Gripenstedt, Joh. Aug., lades ånyo på bordet Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskts den 8 dennes bordlagda utlåt.
N:o 165, i anledn. afåterremiss utaf betänk.
N:o i58, ang:de väckt motion om tillsättande af en comité' för att utarbeta förslag till en förändrad nationalrepresentation.
Till pröfning företogs Ridd.Utskrs den S dennes på bordet lagda mein. i anledn. af återremiss i frågan örn villkoren för emottagandet af von Liewenska donationen.
Då jag finnér alt Ridd.- Utsk., vid återlemnandet af detta mål, vidblifvit sin förut fattade mening, nödgas jag för andra gången yttra mig i detta ämne.
Jag hade trott att det af mig framställda förslag vore så nära som möjligt öfverensstämmande med testamentet, då derigenom hvarken pensionernas antal tomine alt minskas, eller tillsättningen af pensionerna blefve fördröjd, och beloppet blefve så stort, som det möjligen kunde blifva.
Jag vidblifver således mitt förslag, och anhåller, del R. o. Ad. malte besluta, att den af Frih. von Liewen gifna donation må af Ridd.direclm emoltagas och på mest förmånliga sätt, som kan ske, förräntas, samt att den iubragla räntan å de i 4 punkten af testamentet omtalade 20,000 r;dr utdelas med 10 pensioner å högst 100 r:dr b:co hvardera; men såvida ej så högt räntebelopp kan erhållas, att pensionerna, då de nödiga förvaltningskostnaderna äro afdragna, till denna summa kunna utgå, må de minskas lill det belopp, som blifver nödigt, men antalet 10 bibehållas.
A denna framställning anhåller jag om proposition.
Såsom ledamot af Ridd.Utsk. har jag öfvervarit behandlingen af denna fråga.
De DcngJuni. 129 De af Gr.
Posse vid återremissen framställda oell nu förnyade anmärkntr har Utsk. tagit i öfvervägande men liar för sin del icke kunnat frångå sin förut yttrade mening.
I 4 punkten af testamentet står verkligen att pensionerna skqla vara 10 och utgå med 100 r:dr.
Den enda åtgärd, sorn Utsk. derföre trott sig. kunna vidtaga för att kunna fylla omkostnader och förmodade ränteförluster, har varit, att Utsk. föreslagit det pensionernas utdelning icke skulle taga sin början förr än capilaisumman blifvit så stor att omkostnader och ränteförluster äfven kunde tagas i beräkning.
Jag skulle ändå ej motsätta mig Gr.
Posses nu gjorda anmärkn.
, då lian är en af executorerna, derest icke i en till Ridd.directm inlemnad skrift Gr. Posse samt General-lieutenanten Frih.
Cederström, hvilka båda äro executorer af testamentet, förklarat, alt de icke hafva något att erinra emot det beslut i ämnet R. o. Ad. fattar.
Då nu härtill kommer, att det enda, som testamentet icke bestämdt uttryckt, är när pensionerna skola börja att utgå, så ser jag icke huru man kan ingå på Gr.
Posses åsigt.
Jag är ej i tillfälle att nu uppläsa den $ ur testamentet, som är i fråga, men om jag icke bedrager mig mycket, så tror jag termen vara att det är just ett capital af 20,000 r:dr, sorn testator bestämdt att af Ridd.direct:n emottagas samt förräntas å 5 proc., med åliggande att deraf utgifva 10 pensioner å 100 r:dr hvardera.
Således är första villkoret att pensionerna skola vara 10, och då bestämmandet af pensionerna till 100 r:dr hvardera är en följd af den ränteberäkning, som testator supponerat, så lär den åtgärd jag föreslagit blifva den enda med testamentet närmast öfverenstämmande och som således bör vidtagas.
Beträffande åter hvad llr
Tham yttrat, att jag, såsom den ene executorn, tillika med Frih.
Cederström skulle förklarat mig nöjd med det beslut, soni R. o. Ad. kan fatta, så erkänner jag det fullkomligen och jag underkastar mig det; men jag anser, att, då jag tillika är ledamot af detta Stånd, jag kan såsom enskild person tala i ämnet för den åsigt, som jag finner riktigast; oell anser jag mig höra förklara, att det alldeles icke är i egenskap af executor, som jag nu här talar.
Jag förnyar min anhållan om bifall till den framställning jag gjort.
Hr von Hartmansdorff, A 11g.:
Då detta mål förra gången förevar, hade jag äran yttra det jag ansåg särdeles afseende böra fästas vid den mening, som en af testamentets executorer Gr.
Nu då han förklarat det bans yttrande på detta rum icke på något sätt uppliafver verkan af den förklaring han jemte den andra executorn Frih.
Cederström förut afgifvit, att nemi. de underkasta sig R. o. Ad:s beslut i detta hänseende, anser jag mig 26 II. 17 Den g
Juni. obehindrad att i denna fråga understödja den mening, hvilken jag för sjelfva stiftelsen anser vara den gagneligaste.
Det upplystes redan förra gången, att alla föreskrifter i testamentet icke kunna verkställas och att följaktligen någon afvikelse måste äga rum.
Då återstår: frågan hvilken afvikelse är minst skadlig för stiftelsen och minst afvikande från testators önskan?
Han har förklarat, att pensionerna skola vara lostycken, att de skola utgöra minst 100 r:dr, och att fonden skall förräntas till 5 procent.
Ku är det nödvändigt, för att kunna få dessa pensioner till 10 stycken och äfven lill ioo r:dr hvardera, att man uppskjuter, på sätt Utsk. föreslagit, någon tid med deras utgifvande, och att, under tiden, fonden således genom räntorna förstärkes.
Derigenom sker ingen annan afvikelse från testamentet, än den, att icke pensionerna kunna genast utdelas.
En af Utsk;s ledamöter har nyss förklarat, att testator icke uttryckligen sagt det pensionerna genast skola bortgifvas.
Om det är förhållandet, så synes nästan ingen afvikelse från ordalagen äga runi genom Utsk:s förslag.
Visserligen var det testators mening, att verkställigheten skulle genast eller så snart ske kunde äga rum.
Men om man vidinge den utväg, som Gr.
Posse önskat, så klefve följden, att pensionerna väl utginge genast, men antalet klefve mindre, oell då vore i kela framliden en verklig skada för stiftelsen åstadkommen endast för den vinsten alt genast få utdela pensionerna.
Jag tillstyrker således vördsammeligen, att II. o. Ad. mätte antaga Utskrs förslag.
Om jag ej misshört mig på Hr von Hartmansdorffs yttrande, tyckte jag mig finna, att lian trott mig hafva tillstyrkt minskning i pensionernas antal; delta är icke förhållandet, jag tillstyrkte att såvida icke pensionerna genom 6 proet:s räntas erhållande kunde utbetalas till det belopp af 5 proc. utaf capitalet, sorn blifvit bestämdt, så skulle pensionerna få minskas icke till antalet, men lill utbetalning ssumman.
En af testamentets executorer kar här yttrat sin mening i frågan, under tillkännagifvande att han på förhand förklarade sig nöjd med det beslut R. o. Ad. fattar.
Det är då verkligen obehagligt att nödgas yttra en motsatt mening med honom, synnerligen då det är fråga om att komma till ett snart åtnjutande af frukterna af denna donation och de välgörande verkningarna deraf; men å en annan sida finner jag betänk, vara så välgrundad! i sjelfva framställningen att jag tror mig böra dervid förblifva.
Jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att det icke låter sig göra för
Riddarhusets flera fonder att särskildt utlåna medlen frun den ena fonden och särskildt från den andra, ty medlen utlånas generelt.
Så har del alltid mäst tillgå, eine - Den g J u il i. dan del Leror af de lånsökande sjelfva ali inskränka sina Lehöf af lån.
Alt minska beloppen af pensionerna, isynnerhet om de blifva olika det ena året (rån det andra, ieke allenast åstadkommer svårigheter vid redogörelsen, utan gör 1 afven alt hos deln, som icke känna förhållandet, misstanke uppkommer om ordentligheten af förvaltningen.
Om nian deremot antager förslaget, blir capitalet så starkt, att utbetalningarna k unna ske till det af testator bestämda belopp, äfven om något år en del af fonden skulle vara oförräntad, och man svarar mveket närmare emot ordalydelsen i testamentet, om också man fördröjer pensionernas bortgifvande, än om man nedsätter deras belopp.
Jag tillstyrker således bifall lill Utsk:s hemställan.
De la G a r d i e, J a c o b:
Jag har genomläst det yttrande, sorn Ridd.Utsk. afgifvit i anledn. af Ridd.- direltns mein.
Jag kan för mili del ej annat än tillstyrka 1 bifall till Utskis yttrande, såsom grundadt på billighet och rättvisa.
Alt fordra af Riddarhusets tjenstemän, att de, utöfver de befattningar de redan hafva, skulle åtaga sig en ny, som vore förenad med möda och kostnad, anser jag lika obilligt, som alt nied utgifterna belasta Riddarhuscassan.
Jag fruktar äfven att en annan olägenhet kunde uppkomma, nerol, den att vid alla de öfriga fonderna, hvilka Utgöra ett stort antal, samma pretentioner skulle kunna göras, och Riddarliuscassan, som redan ur i små omständigheter, Liefve alldeles otillräcklig, om den skulle bestrida alla omkostnader oell förluster för hvarje af donationerna.
Jag j anhåller således om propos. till bifall å Utskis memorial. t Hr Munck of Rosenschöld, Nils Rudolph:
I fall testamentet artill hands, skulle jag önska, att den punkt, som angår nu ifrågavar. ämne, måtte blifva uppläst.
I anledn. häraf upplästes 4 §:n ■ von Liewenska testamentet, så lydande: 4:o H. Ridd.direct:n i Slockholm bekommer 6 månader efter meranämnda bouppteckning tjugutusende (20,000) r:dr, som genom dess höga försorg eväröeligen fruktbara göras med fern prnctis årlig ränta, och hvilken ränta fördelas uti tio pensioner, eller ett hundrade r:dr hvardera, sorn utdelas och årligen aflemnas till tio fattiga ärbara ogifta fröknar af grefliga och friherrliga Svenska män; H. directtn anmodas ödmjukeligen att uti allmänna Svenska tidningarna låta kungöra detta förhållande samt deri anmana de ogifta fröknar, som vilja sig häraf begagna, alt med behöriga, till högbo mälda direclion ställda ansökningar inkomma och dermed bifoga vederbörande prestbevis öfver deras alder, samt tvänne för trovärdighet välkände
Svenske adelsmäns inlvgan öfver sökanderries uppförande, fattigdom, jemte andra bevekande omständigheter, och della allt inom Irenne månader Den g Juni. från första i tidningarna skedda anmaningen, liva refter, och sedan sökanderne på ofvanberörde sätt med sina ansökningar och öfriga handlingar inkommit, äger högbemälde divection dem pröfva samt bestämma och utnämna af sökänderna tio de mest berättigade till dessa, under benämning von . Liewenska pensionerna, dem de få i sin lifstid åtnjuta, såvida icke gällande anmärkn. deremot kan göras, hvilken eiler hvilka högbemälde direction pröfva äger samt bestämdt afgöra, dock så att ingen utan rätter orsak förnärmas.
Vid hvarje årliga utdelning böra pensionärskorna aflemna egenhändiga qvittenser alt de fått emottaga pensionspenningebeloppet oell då med vederbörliga prestbetyg styrka att de lefva.
Då successive afgång bland de tio första pensionärskorna inträffar, kungöres ledigheten eller ledigheterna efter de af- . gångna på enahanda sätt, som här ofvanföre nämndt är, och ! förfares sedermera i allt öfrigt framgent; skulle vid ledig- j liet flera lika fattiga och berättigade ogifta fröknar af nämn- . da tvänne adeliga classer sig anmäla, sker dem emellan in- , för H. direct;n lottning;-äfvensom i den händelse att tioantalet af meranämnda fröknar sig icke behörigen anmäla, i så äger II. directtn för den gången hugna ogifta fröknar af lägre Svenska adeliga classens ätter med pension i det eller de lediga rummen, såvida de sig på behöriga sätt, och i likhet med hvad för förstnämnda fröknar här ofvan föreskrifves, anmäla och legitimera.
Vid pensionarskors tillsättning blifva alltid fröknar von Liewen prioriterade framför andra sökande fröknar, såvida de äro fattiga och ärbara samt i behörig ordning fullgöra hvad som för fröknar har nedan finnes föreskrifvet; dock får icke i denna von Liewenska pen- j sionsinrättningen mer än tvänne fröknar von Liewen på en \ gång vara pensionerade. j '
Af den nu upplästa punkten utur testamentet torde Ståndet finna, alt sjelfva liufvudsaken i dispositionen är, alt denna donation skall i evärdeliga tider förräntas, och alt den inflirtna räntan skall l fördelas i 10 pensioner.
Att pensionerna skola utgöra hvardera ioor:dr b:co är blott en accessoir, som tillkommer till j följd af den beräkning testator gjort att räntan skulle komma att utgöras med 5 procent.
Om den utväg, som Ridd.Ulsk. föreslagit, vidtages, så är det väl sannt, att pensionerna för en lid kunna blifva 100 r:dr och att denna del eller denna accessoir af testamentet uppfylles, men så snart räntefoten rubbas, rubbas afven detta förhållande.
På grund häraf förenar jag mig med Gr.
Posse och anhåller om bifall till hans förslag.
Sedan Hr Frih. o. Landtm, upptagit ej mindre innehållet af Gr.
Posses anmärkn. och förslag, än hvad Utsk. i dess mern. tillstyrkt, hemställde Hr Landtm., oro E. o. Ad. behagade bifalla Ridd.Utskrs nu föredragna memorial.
Den g Juni. *33 Ropades starka ja, blandade med mångå nej.
Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna, alt ja öfrerröstat nej.
Då jag anser att det af Utsk. framställda förslag icke öfverensstämmer med testamentets ordalydelse, anhåller jag om votering, och alt contra-propos. malte blifva i öfverensstämmelse med det af Gr.
Posse afgifna förslag.
Upplästes til! justering följande voterrs-proposition:
Den sorn bifaller Ridd.Utsk:s mern., i anledn. af återremiss, i fråga om villkoren för emottagandet af von Liewenska donationen, voterar ia 5 den det ej vill, voterar nej; Yinner nej, beslutar R. o. Ad., alt den af Frih. von Liewen gitna donation må af Ridd.directm emottagas och på mest förmånliga sätt, som kan ske, förrättas, samt att af den inbragta räntan å de i 4 punkten af testamentet omtalade 20,000 r:dr utdelas io pensioner å högst ioo r:dr b:co hvardera; men såvida ej så högt räntebelopp kan erhållas, att pensionerna, då de nödiga förvaltningskostnaderna äro afdragna. lill denna summa kunna utgå, må de minskas till del belopp, som blifver nödigt, men antalet io bibehållas.
Då ifrågavarande propos. kommer att involvera beslut om tillämpning af testamentet, skiljande sig ifrån hvad testamentet bestämt, och något sådant icke kan af någon annan än Konungen afgöras, får jag förklara, alt jag icke kan deltaga i voteringen.
Den upplästa voterls-proposln blef derefter af R. o. Ad. godkänd.
Hr Blomstedt, Christian, Jacob:
På samma grunder, sorn Frih.
Cederström anfört, får äfven jag anmäla, att jag icke deltager i denna votering.
Efter den derefter företagna voteringens slut, befunnos vösterne bafva utfallit, som följer:
Hr Munck af Rosenschöld reserverade sig emot det fattade beslutet, och anhöll derjemte att få uppläsa en reservation i anledn. af Coust.Utsk:s i dag af R. o. Ad. godkända mern.
N:o rar.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste derefter följande: »34 D c ii 9 Juni.
DS jag afgaf dessa uti nu afgjorda Const.Utskts meni.
N:o 121 behandlade anledmr till anmärka. mot Konungens rådgifvare, var det, med undanlag af de åtgärder, hvilka H. Coust.Utsk. uti mern.
N:o |3 tillkännager sig iiafva vidtagit, icke mig bekant, att Utsk. hade vidtagit några andra i afseende på de anmärkta förhållanden; oell jag förmodar, att något sådant ej heller blifvit uti officiel väg för Ständerna tillkännagifvet.
Nu, då Utsk. tillkännager sig redan hafva vidtagit alla de åtgärder, hvilka det ansett kunde hafva föranledts af anmärkntn, har jag icke något mot behandlingen af den förra delen af de an nial ta anmärkmsanlednina att invända.
Hvad den sednare angår, så, då Utsk. ansett sig höra uti förbigående nämna, att de K. proposma, hvilka äro föremål för densamma, icke voro contrasignerade af föredraganden för Civil- utan af den för Finance-departementel, hvilken åtgärd å Utskts sida jag finner ganska riktig, anser jag mig likväl skyldig upplysa, att detta förhållande var mig fullkomligt väl bekant; men i:o vidtog jag denna utväg för att visa, utom det grundlagsvidriga, jemväl del orimliga deraf, att öfverlemna propostr från K.
M. directe till R.
St:s Utsk , då derigenom, oin vederbörande Utsk. ville se genom fingren med Konungens rådgifvare, det vore alldeles omöjligt för R.
St. att hos Const.Utsk., grundlagarnes vårdare, göra några anmärkritr mot de grundlagsvidrigheter, som påsa sätt afgiftia K. propostr kunde innehålla, förrän R.
St. blifvit föremål för den öfverraskning, ett från Utsk. öfver samma propos. afgifvet utlåt, kunde förorsaka, då det möjligtvis vore för sent; alldenstund RiksSt;ns ledamöter, om sådant direct öfverlemnande medgafs på annat sätt än 27 §:n Riksd.- Ordn. föreski ifver, ej hade någon laglig utväg att få del af dessa K. propostr förr än i och med detsamma ullål. öfver dem från Utsk. aflemnades, då det möjligtvis genom en för tillfället bildad majoritet kunde afgöras och riksdagen sedan alblåsas.
Den hemliga underrättelse och kunskap, som andra än det sannskyldiga Utskts ledamöter hvisknings- och gissningsvis kunde hafva om propostnas innehåll och om hvilka de rådgifvare varit ense, som contrasignerat eller tillstyrkt desamma, måtte alltid vara osäker. 2:0
Ansåg jag det icke vara något annat än en billig reciprocitet, att, då ministrarne, så mycket de förmådde, tverlemot grundlagens föreskrifter, sökte lemna Ständerna uti okunnighet 0111 Konungens eommunicationer med deras Utsk., alt, säger jag, då det utan brott mot grundlagen k unde ske, emedan den ingenstädes sådant förbjuder, jag äfven, sä länge jag förmådde, ville lemna dem uti okunnighet om hvilka de anmärkntr kunde vara, hvarför de voro föremål. 3:o Ansåg jag, det ingen tvetydighet eller villrådighet kunna förorsakas hos Utsk. vid behandlingen af frågan, om på convolutet, hvaruti anmärkntna voro inneslutna, eller den detsam - Den 9 Juni. 135 mn Åtföljande förpassning fran Ståndet, stod att de voro likInde mot den eller den rådgifvaren, enär aiimärkntna innehöllo bestämda verksaker, oell ingenstädes uti desamma stod näniudt någon eller något annat än vederbörande föredragande elier contrasignant.
Hvad sjelfva behandlingen af dessa sednare anmärkn:r angår, så måste jag så val reservera mig mot densamma, som jag jemväl iiu begagnar mig af tillfället att reservera mig mot det sätt, hvarpå Disk. behandlat de af Gr. Frölich, David, och Hr Schartau anmälda anlednrr till nnmärkn.
Jag anser väl icke med Frill.
Cederström, Jacob, Utsk. obel ät tigadt, att, då det ej något åsidosättande af Rikets sannskyldiga nytta, eller bristande oväld, nit, skicklighet och drift vid embelels utöfvande mot Konungens rådgifvare, till följe af från Stånden erhållna remisser af anmärkmsanledntr finner sig befogadt att tillkännagifva, ändock lemna RiksSt-.n del af samma anmärkn.anledn:r.
Jag finner tveitom, på grund af 107 §:n Reg.Fms sednare afdelning, icke blott Utsk. skyldigt dertill, utan jemväl nu, sedan Utsk. öfver anmärk 11:11a blifvit bordt, R.
St. fullt berättigade alt aigöra denna fråga såsom de finna Rikets väl det kräfva.
Men jag anser alt Utsk. hade gjoit rättast uti att afgöra frågan bestämdt, antingen, om drt så fann med R ikel s väl mest förenligt och skäligt, att anmärknma lill ingen åtgärd borde föranleda, eller också tillämpa de §§ af grundlagen , hvilka det fann för de anmärkta förhållanden böra tillämpas, så mycket mer, sorn det deruti hade en föresyn af, jag tror ida/}, års riksdags ganska entrådigt sammansatta och menlösa Const.- Utsk., hvilket jag vill minnas af samma anledntr till anmärka , som Utsk. nu behandlat, mot slutet af riksdagen tillagade en riksrätt.
Ty den åtgärd Utsk. vidtagit, att uppskjuta afgörande! af frågan och hänskjuta den till en kommande riksdags Const.Utsk., synes mig vittna om en matthet, som jag medgifver, det Utsk:s stora och mångsidiga verksamhet väl liar kunnat förorsaka, men enligt min öfvertygelse ändock var för stor att låta synas.
De skäl Utsk. anfört för sin åtgärd, eller att det icke ville störa Konungens rådgifvare, som jag tror orden föllo, uti sin nyss påbegynta verksamhet — sorn memorialet icke är tryckt, har jag blott haft tillfälle att flyktigt genomläsa det — kan jag alldeles icke godkänna; tverlom anser jag, att om den verksamhet, hvarmed denna kropp, den nya rådgifvarepersonalen, rör sig i det allmännas rymd, har samma riktning som den, hvarom de anmärkta förhållanden vittna, vore det skäl att ju förr desto hellre öfverkorsa denna verkliga comelbana; ty ett sådant fenomen, som denna kropp då är, skall förr eller sednare slöta emot, sönderspränga och öfverså det allmänna med ruiner af sin egen och dess förstörelse; ty den har börjat med att röra sig utan alla lagar för rörelse i den rymd, som blifvit föremål för dess verksamhet eller det allmänna; den åsidosätter sjelfva grundlagarna, hvilka för denna kropps 136 Den g Juni. rörelse och verksamhet, oell i denna rymd forde vara lika väsendtliga, som tyngdlagarne för den materiella rörelsen i den omalliga veridsrymden.
När denna rådgifvarepersonal börjat sin bana med grnndlagsöfverträdelser, kan man da hoppas alt den skall slutas med något annat, eller att det skall blifva något annat af dess verksamhet, än af eometens rörelse, en evig luftkullerbytta?
Jag vill dock slutligen förklara Utsk. min tacksamhet för flen åtgärd det vidtagit, att låta amnärkntna komma till II.
St:s kunskap, ehuru jag, såsom jag yttrat, anser blotta öfverlemnande! med hänskjutande af afgörandet åt en kommande riksdags Ständer och Consl.Utsk. vara alltför knapphändigt; men jag medgifver dock, att Utsk. uppfyllt sin skyldighet enligt 107 §tns af Reg.Fin ordalydelse, och enligt hvilken R.