Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Några synnerliga fördelar för Banken af öfverflyttningen kan jag icke heller inse.
Om det för någon är vigtigt att hafva ett godt mynt, så mäste det väl vara för staten, och vida större för den än för Banken.
Man säger, att kostnaden vid utmyntningen kan leda derhän, att Regeringen begagnade ett drygare remedium, än vederborde.
Men som bristen i de genom slagskatten uppkommande tillgångarna skall fyllas af statsmedlen, ser jag intet skäl för Regeringen att genom den ifrågasatta myntförsämringen förskaffa sig tillgångar, som hon har utan detta besvär.
Bestridandet af erforderlig myntningskostnad är för staten en så ringa sak, jemnförelsevis till den vigtiga omständigheten: myntets bibehållande vid sin rätta halt, alt myntningens utarrendering för besparing af den förra, under äfventyr för beståndet af den sednare, väl aldrig bör komma i fråga.
Hr Rosenblad har sagt, att både Banken och Staten skulle vinna på öfverflyttningen. ! 7 II. 21 Den ii December f. m.
Om man blott ser på räkningarna för Tumba pappersbruk, torde man finna, hvad Banken vinner på sina förvaltningsbestyr.
Jag instämmer med dem, som yrka, att betänk, måtte afslås.
Hr v. Hartmansdorff bar funnit binder emot förslaget uti den förutsättning, att statsbanken kan upphöra.
Jag hemställer, huruvida förslaget ifinefattar en åtgärd, som gäller en evighet?
Tillämpningen deraf kan ju upphöra när som helst.
Jag vill icke ingå i besvarande af den sista delen utaf Hr v. Hartmansdorffs yttrande.
Jag anser Bancofullmägtige vara tillräckligt sysselsatta, utan att belastas med ett nytt verk, som är mera främmande för deras kunskap.
Jag finner intet skäl för Konungen att bifalla den önskan, hvarom fråga är, och jag tror, att Ständerna icke böra framställa sådana önskningar, hvilka de på förhand kunna finna böra afslås.
Jag vill blott erinra, att rättigheten att låta slå mynt icke är någon uteslutande rättighet för Banken, utan att hvar och en, som för sådant ändamål till Myntverket inlemnar silfver, äger rätt att få det utmyntadt.
Bancofullmägtige kunna, enligt grundlagarna, icke emottaga befallning af någon annan auetoritet än R.
Då myntningen, enligt samma lagar, är ett jus majestaticum och följaktligen mäste stå under K. M., vöre det altså stridande mot grundlagen, om Fullmägtige, med skyldighet att lyda K.
M:s bud och befallningar, dermed toge befattning.
Hvad den förmodade besparingen i förvaltningskostnaderna för Myntverket för öfrigt beträffar, tror jag, att dessa kostnader skulle vida öfverstiga deras nuvar. belopp, om myntningen komme att ställas under en administration, som, enligt hvad erfarenheten alltför ofta ådagalagt, arden dyraste i hela Svea Rike.
Den grundlagsfråga, Hr Stuart omtalat, anser jag icke vara hit tillämplig.
Bancofullmägtige äro för närvar, tvungna att emottaga befallningar från auctoriteter, såsom polisen, magistraten m. fl., i egenskap af deras disposition af Bankens hus.
Såsom förvaltare af Bankens pappersbruk, måste Fullmägtige emottaga befallningar af länsmän och fjerdingsman &c. Hvad den anmärkta dyrlieten beträffar, vill jag icke yttra mig derom.
Jag tror, att administrationen är ganska dyr; men sådant är förhållandet med alla allm. inrättningar, och icke tror jag, att Bankens förvaltning är den dyraste.
Såsom fullmägtig har jag emedlertid förvärfvat den erfarenhet, att det varit nyttigt för Banken, om den haft en närmare ledning af och kunnat använda något för myntningen.
Dtn ii December f. a. i63 Hr Dalman:
Jag lan icke underlåta att upptaga något af hvad Hr Rosenblad yttrat i afseende å 70 § Reg.F. Det är tydligt, att om Banken får befattning med Myntverket, får Bankens styrelse, i egenskapen af R.
St:s Bancofullmägtige och icke såsom föreställande ägare till någon viss egendom, dermed att skaffa; och det är i sådan deras egenskap, de icke kunna emottaga befallningar af någon annan än Ständerna.
Ville man vara consequent i Hr Rosenblads jemnförelse, så kunde man påstå, att
Konungen toge befallningar af sina embetsmän, i sin egenskap af jordägare.
Vidkommande Hr Rosenblads farhågor mot en möjlig myntförsämring, skulle detta förutsätta en förfalskning af Kronans embetsmän, hvartill intet skäl förefinnes.
Hvad kostnaden angår, är det samma sak, om den drabbar bevillningen eller Banken, så länge denna är en statsbank.
H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Jag förenar mig i det framställda yrkandet omafslag å betänk., och får till hvad redan anfördt blifvit tillägga den erinvan, att det argument, Hr Rosenblad anfört för bifall till förslaget, utgör ett skarpt argument för förkastande af detsamma.
Han har sagt, att missbruk vid preglingen kunde äga rum, och trott, att sådant skulle förekommas, om mynlningen ställdes under Banken.
Jag hemställer, om icke missbruket lättare kan upptäckas, då Banken äger att controllera ett annat verks embetsmän, än om Banken skulle utgöra controll på sig sjelf; och kunna icke missbruken lika lätt föröfvas af den ena, som af den andra auetoriteten?
Skall man tala om sannolikheter, så ligger det väl närmare, att Banken skulle kunna förledas att gifva litet mindre silfver för de 128 sk., än att ett annat, deruti ointresseradt verk skulle så förfara.
Jag begär afslag på betänk.
Jag ber att få yttra några ord i anledn. af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts missförstånd af min mening med uttrycket missbruk.
Då jag talade om nyttan för Banken att öfvertaga royntningen, förutsatte jag ingalunda, sorn skulle falskt mynt nu kunna utgå från Myntverket.
Men det finnes något, som kallas remedium, livilket alltid vid myntningen måste begagnas, men som kan begagnas mer eller mindre; och om myntet är godt, bör underhaltigheten deraf ej vara större, än det otillräckliga i beredningskonsten oundvikligen fordrar.
Jag har deremot förutsatt ett sådant fall, att, då anslagen till myntningen möjligen blefve otillräckliga, man skulle ersätta bristen genom ett lågt remedium, på myntfotens bekostnad.
Myntet vore visserligen då icke falskt, men dess värde är nedsatt.
Hvad Gr. af Wetterstedt yttrat derom, att det måste vara lätt för Banken att controllera, huruvida myntet innehar sin fulla halt, måste jag bemöta dermed, att en sådan controll är alldeles overkställbar; ty då man från Myntverket emot - i64 Den n December f. in. tager större myckenheter på en gång, kan raan väl pröfva några få piecer, men icke alla; och dessutom kan skillnaden vara så obetydlig, att den endast genom en utförd cheraisk analys kan upptäckas.
Deremot är det lätt att tillse, att riktiga proportioner tagas, då man har uppsigt öfver sjelfva myntprocessen.
Jag förblifver altså vid min yttrade öfvertygelse; men då R. o. Ad. tyckes hysa en motsatt, skall jag åtnöja mig med att reservera mig mot det blifvande beslutet.
BancoUtskts betänk.
Wto 67 blef af It. o.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskts d. 8 dennes på bordet lagda betänk.
Wto 68 i anleda, af Itiksd.fu.llm.
St:s Fullmägtige uti Banken och Riksg.cont. samt ombud vid Jånecontoren.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomne utlåttn från Constitutions-Utskottet: Wto 62. till PresteSt. om dess yttrande i frågan om behörigt Utsk. för upptagande af motioner, angtde riksdagens prorogation; Wto 65. till BorgareSt,, angtde dess remiss å en af Hr Th.
Petre' emot Hr Statssecret.
Skogman framställd anmärkntsardedning; Wto 66. med förslag till ändring i Riksd.Ordnts föreskrifter om bergsbrukens representation; Wto 67. med förestående tillägg i 16 § Riksd.Ordn.; Wto 68. med ändringsförslag vid 72 § Reg.F. samt ett deraf föraniedt tillägg i 75$ Riksd.Ordn.; Stats-Utskottett Wib 35g. i anledn. af återremiss på Utskts utlåt.
Wto 297J Wto 36o. i anledn. af erhållen återremiss å Utskts utlåt. Wto 3i5; Wto 36r. rörtde verkställd omröstning i fråga om arfvodet till BondeStts secreterare; Wto 302. i anledn. af verkställd omröstning i fråga om handtlangningsunderstöd för nybyggare i de norra orterna; Wto 363. angtde anställd omröstning i fråga om brännvinsbränningens beskattning; Wto 364. angtde anställd omröstning i åtskilliga frågor om stämplade pappersafgiften; Stats- samt Allm.
Besvärs- och Oecon.Utsktnt Wto 48. i anledn. af väckt motion, angtde roteringen i Skåne; Den ii December f. m. Banco-Utskottet:
N:o 6g. i anledn. af Hr Lakes motion om ofördröjligt utbetalande från Banken af Brandförsäkringsbolagets der innestående medel, hvilka blifvit uppsagda för Wenersborgs stads bispringande; Banco- och Lag-Utskotten:
N:o 3. i anledn. af väckta frågor om ytterligare lagstiftning för B.
St:s Bank; Lag-Utskottet:
N:o iy4* i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 43 öfver Riksd.fullm.
Peter Perssons från Calmare län förslag, att lagfartssökande måtte vara skyldiga förete gravationsbevis; N:o iy5. med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksSt:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af utlåt.
N:o 161, i anledn. af gjorda anmärknlr vid Utsk:s betänk.
Nio 11g öfver Riksd.fullm.
Nils Strindlunds motion, att stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjanderätt till jord eller betingar sig s. k. undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas för att vara gällande; Lag- samt Allm. Besv.-o. Oecon. - Utsk:n: N:o 33, i anledn. af väckta frågor, ang:de näringsfriheten. H. R. o
Ad. åtskiljdes kl. -J till 3 e. m.
Thorsdagen den 11 December 1834- Plenum kl. 6 e. m. Från Ii. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hade underteckn.
Ridd.secret. erhållit följande skrifvelse:
Som jag är hindrad att straxt vid pleni början i dag på e. m. uppkomma i plenum, får jag anmoda Hr Ridd.- secret. alt derom underrätta den äldste närvar.
Grefven, på det han i vanlig ordning måtte öppna sammankomsten och låta förefallande ärender föredragas.
Stockholm d. ii December 1834.
Jacob De la Gardie. 1 anledn. hvaraf H. Ex. Hr Gr.
Brahe, Magn., såsom äldste Grefven, öppnade sammankomsten.
Justerades 9 prot.utdr. för denna dag f. m. i6S Den ii December e. m.
Justerades p?eniprot:n för d. 6 sistl.
Oct. e. m., för d. 7 Oct., samt för d. g och ii Oct. f. och e. m.
Ånyo föredrogs LagUtskrs d. 8 dennes på bordet lagda utlåt.
Nro 166 öfver gjorda anmärkntr vid Utsk:s betänk.
]V:o 118, i anledn. af väckta motioner om ändringar i K. förordn., angrde inteckning i fast egendom d. i3 Juli 1818, äfvensom öfver de i sammanhang med återremissen af detta betänk, framställda förslag till ändring af 4 cap. 4 § Jordab:n m. m.
Då såväl det nu föredragna som öfriga på listan uppförda LagUlsk:s betänk:n först i dag blifvit utdelade, och It. o. Ad:s ledamöter således ännu icke kunnat hinna taga kännedom om dem, anhåller jag, att desamma må få ytterligare hvila på bordet.
Hr Bogeman, Garl Adolph, förenade sig med Hr Dalman.
I anledn. häraf förklarades ånyo hvilande såväl det nu föredragna utlåt.
Nro 166 från LagUtsk., som nedannämnda äfven d. 8 dennes på bordet lagda utlåtrn och memor. från samma Utsk., nemi.:
Nro 167. öfver gjorda anmärknrr vid Utsk:s betänk.
Nro 121 i anledn. af väckta motioner om meddelande af vissa föreskrifter, rör:de lagfart; Nro 168. öfver gjorda anmärknrr vid Utsk:s betänk.
Nro 122 i anledn. af väckta motioner, ang:de förändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, m, m.
Nro 169. öfver gjorda anmärknrr vid TJtskts betänk.
Nro 123, i anledn. af väckta motioner om utsträckande af testamentsfriheten och af rättigheten att genom gåfva upplåta fast egendom, samt om ändring i hvad nu stadgadt är, dels rör:de grunden för bestämmande af vederlag för afhänd arfvejord, dels ock angrde bördsrätt och lösningsrätt i stad, m. m. Wto 170. öfver gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk.
N:o 126 i anledn. af Riksd.fullm.
Erikssons från Stora Kopparbergs län motion om förtydligande af eller tillagg till 2 § i 16 cap.
Ärfdabrn; W:o 171. öfver gjorda anmärknrr •emot Utskrs betänk.
Nro i33, i anledn. af väckt motion om inskränkning i allm. åklagares rätt att anställa åtal å vissa brott; Wto 172. med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskrs utlåt.
Nro l34, i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk.
Nro 42, rörrde ändring i nu gällande Jag angrde behandlingen af frågor om oenighet makar emellan; Nro 173. i anledn. af erhållen återremiss af Utskrs betänk.
Nro i53 öfver vackt motion, att den make eller far, I Den ii Deeember e. m. som saknar andra medel till hustrus och barns försörjande, än sin arbetsförmåga, och icke densamma härtill använder, måtte kunna till arbete hos enskild person dömas.
Föredrogs ånyo Frih.
Boyes, Ludv., d. 8 dennes på bordet lagda motion om förklaring af K. kungör, d. 24 Aug. innev. år, i afseende å tillåtelsen för landtman att i städerna afyttra bröd, dricka och kött äfven i mindre quantilet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ankom och emottog klubban.
Frih. Rantzou, Joh. Alb.:
Min reservation vid Ulskts betänk., vid hvars föredragning förevar, motion väcktes, utvisar, att jag ansett kungör, böra så förstås, att allmogen äger rättighet att till salu införa bröd, dricka och kött, i följd hvaraf jag anser Frih.
Boyes motion öfverflödig, utan att jag derföre skall motsätta mig remiss deraf.
För min del anser jag den af Frih.
Boye väckta motion om anhållan af en K. förklaring öfver en K. författning icke vara af den beskaffenhet, som densamma, enligt grundlagens föreskrift, borde vara.
Motionären har nemi. icke bestämdt uttryckt, hvilken förklaring eller jemnkning han åstundan uti den K. författningen.
Det är utan all fråga, att allmogen, efter nu gällande föifattning, äger rättighet att till salu i städerna utbjuda bröd, dricka och kött; men enligt författningen af i832 sträcker sig denna rättighet endast till försäljning af -Jtdels kreatur, hela fat dricka o. s. v.
Boye häruti önskat förändring, hade han bort uppgifva det; men att blott begära en förklaring öfver ordaförståndet uti författningen anser jag icke utgöra föremål för en framställning från Ständernas sida.
Om man skulle begagna sig af stadgandet uti 56 § Riksd.Ordn., för att under loppet af riksdagen tillvägabringa motioner på så lösliga grunder, som Frih.
Boye nu begagnat denna rättighet, så fruktar jag, alt man skulle blifva öfversvämmad af onödiga motioner.
Hr Frih. har grundat sin motion derpå, att allmogen icke skulle hafva begripit kungör, af sistl.
Augusti månad, hvilken öfvertygelse han stödjer på yttranden af bönder kring Stockholm och borgare här i staden.
Jag skulle tro, att en sådan anledn, icke är tillräcklig för att begära en förklaring öfver en författning, utan att man, innan man begär en sådan förklaring, bör göra sig underrättad om, huru författningen i allmänhet inom landet blifvit förstådd och tillämpad.
Då motionen blifvit egentligen föranledd af olika opinioner inom Bevilln.Utsk., rörtde förståndet af författningen, får jag upplysa, att man inom Oecon.Utsk., der denna fråga i sammanhang med frågan 0111 näringsfriheten 168 Den ii December e. m. discuterades, allmänt tycktes anse någon förklaring öfver kungör. vara obehöflig, enär kungör., att döma af discussionen, icke der tolkades af någon (icke en gång af dem, som försvarade skråinteresset) annorlunda, än såsom tilläggande landtmannen mera utvidgade rättigheter, än han förut ägt.
Min enskilda öfvertygelse är Ufven, att någon förklaring i detta fall icke behöfves, ehuru möjligen redactionen kunde vara fullkomligare och mera bestämd; och då jag dessutom är öfvertygad, att, om motionen skulle blifva remitterad till Oecon.Utsk., Utsk. i detta ämne skall utgå från samma synpunkt som förut, och således afstyrka allt afseende på motionen, och jag dessutom, lika med Frih.
Cederström, anser motionen icke vara fullt formenligt väckt, får jag afstyrka remiss deraf, under åberopande af det ytterligare hinder derför, att motionen innehåller begäran af förklaring öfver en författning, som icke finnes, nemi. d. 24 Aug. detta år, af hvilken dag, mig veterligen, ingen författning finnes uti förevar, ämne, utan är den författning, som motionen förmodligen afser, daterad d. 28 Aug. innevar. år.
Visserligen lemnar 56 §Riksd.- Ordn. en ganska vidsträckt latitud för motioners väckande under riksdagens lopp, och jag förmodar, att motionären stödt sig på sista raden uti berörde §, eller orden:
"under riksdagen inträffande händelser omedelbarligen föranledas.”
Men denna motion kan jag icke finna vara så omedelbarligen föranledd af någon direct dermed gemenskap ägande, inträffad händelse, och icke heller af något förut fattadt beslut eller redan upptaget ärende, såvida ämnet för motionen icke kan hänföras till näringsfrihetsfrågan, i hvilken fråga jag vill erinra mig att betänk, hvilar på R. o.
Ad:s bord.
Orsaken, hvarför Frih.
Boye väckte sin ifrågavar. motion, var den, att han inom Bevilln.Utsk., vid frågan huruvida städernas saluaccis borde vid denna riksdag, likasom vid föregående, upptagas, stadnade i minoriteten i afseende på ordaförståndet af en författning af d. 28 Aug. i834- Mig synes, att, om tvenne individers olika begrepp om ordaförståndet af en författning genast skulle föranleda en motion med begäran om en förklaring, ganska många motioner kunde vara att förvänta och utgöra en rik motionskälla, helst få författningar torde emanera, utan att någon förklaring af någon individ kunde anses nödvändig.
Motionen anser jag öfverflödig, men vill likväl icke bestrida remiss deraf, ehuru jag anser remiss derå gerna kunna vägras, emedan den icke leder till annat ändamål än en und. skrifvelse, hvaraf jag förmodar under detta riksmöte tillräckligt ändock lärer emanera af mer eller mindre öfverflödig beskaffenhet.
För öfrigt torde, vid närmare eftersinnande, den acception af författningen af d. 28 Aug., Bevilln.Utsk. an - Don it Dtccmbcrc. m. antagit, vara den rätta, och författningen svårligen kunna tydas annorlunda.
Det finnes ju författningar, som gällt och gälla uti förevar, afseende, innan den sednast nämnda utkom; och enär vid sådant förhållande den sednare författningen åberopar gällande författningar, torde dessa ord svårligen kunna förstås annorlunda, än att den frihet, som lemnäs uti författningen af d. 28 Aug., måste referera sig till förut utgångna författningar och dymedelst de inskränkningar, som förefinnas i de förr gällande, i sednare författningen åberopade författningarna, qvarstå, till dess en författning emanerar, som fulleligen upphäfver dessa inskränkningar och icke åberopar gällande författningar.
Jag och mången af Bevilln.Utsk:s majoritet hysa samma öfvertygelse som minoriteten om landtmannens fördel och det gagneliga af en större frihet i detta afseende; men inom Bevilln.Utsk. var derom icke fråga, utan blott huruvida full och ovilkorlig försäljningsfrihet var medgifven eller icke, och jag tror, att hvar och en, som med eftertanke vill läsa författningen af d. 28 Aug. i834, ehuru otydlig den än må vara, likväl skall finna den vara nog tydlig deruti, att just den fulla och ovilkorliga försäljningsfrihet, som R.
St. vid sista riksdagen fästade såsom vilkor för städernas salu-accis’ upphörande, ännu finnes inskränkt genom de ord, hvarmed gällande författningar åberopas; ty dessa måste referera sig till författningen af i832.
För öfrigt är betänk, om beräknandet af städernas salu-accis-ersältning redan återremitteradt till Bevilln.Utsk., hvarifrån jag hoppas, alt åtminstone några upplysningar i dessa afseenden, vid återremissens besvarande, kunna förväntas.
Som Frih.
Boye nu icke är här tillstädes och kan försvara sin motion, anhåller jag, i händelse man vill vägra remiss derå, att den må få hvila på bordet till ett annat plenum, då motionären kan blifva i tillfälle att sjelf försvara sin sak. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att Frih.
Boyes nu föredragna motion i sista plenum blifvit lagd på bordet, och att den således, enligt 49 § Riksd.Ordn., ej ytterligare kunde bordläggas; hemställande Fl. Ex., om R. o.
Ad. behagade remittera samina motion till Oecon.Utsk. Bifölls.
Fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i till 8 e. m.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 22 ijo Den i3 December e. m.
Lördagen den i3 December 1834- Plenum kl. •£ till 6 e. m.
Företogs val af 14 ledamöter och 8 suppleanter uti förstärkta Constit.Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut och sedan lottning blifvit anställd dels till utrönande af hvilka utaf de personer, som erhållit 37 röster, skulle blifva ordinarie ledamöter, dels till bestämmande af ordningen emellan först de suppleanter, som erhållit 37 röster, och dernäst de, som erhållit 36 röster, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 120.
Gr Liljencrantz, Gust.
. med 38 röste 33 126. 55 von Platen, Baltzar Julius Ernst 52 — 33 i3r. 33 De Geer till Löfstad, Carl . , 39 _ 33 170.
Frih. Sack, fullm.
Stael von Hol- stein, Otto Wilhelm . . 38 — 3? 329. 55 Adlerbeth, Jacob . . . . Franc Sparre, Bengt Erland 38 — 33 382. 37 — 33 91* Hr Mörner, Carl Stellan . . . 37 — 33 814. 55 Gyllenhaal, Lars Herrman Cederschjöld , Pehr Gust. . 37 — 33 1117. 11 39 — 33 1600. 11 Braunerhjelm, Ferdinand . . 5i — 33 2002. 55 Hisingen, Wilhelm .... 37 — 33 2IÖ2. 55 af Uhr, Carl Dav 54 — 33 2i6r.
55 af Zelle'n, Nils Wilh. . . . 53 — 33 2275. 55 Lefrén , Joh. Pehr .... 54 — Supplean ter: N:o 2220.
Hr af Ekenstam, Israel .... med 37 röster. „ 20.
Bonde, fullrn.
Gr. von Fersen , Hans 37 — „ 5g.
„ Rålamb, Claes 37 — „ 1877 Hr Carleson, Carl Fredr 37 — „ 2298. „ af Billbergh, Joh. Peter ... 37 — „ 110.
Tauhe, Carl . 36 — ,, 236.
,, Stjerneld, Gust.
Algernon ... 36 — „ 227g.
Hr af Tannström, Nils M 36 — H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 8 på aftonen.
Måndagen den i5 December 1834- Plenum kl. io f. m.
Justerades i prot.utdr. för d. 11 dennes e. m.
Den i5 December f. m. ijt Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. ankomna förslag till R.
JV:o 241. ang:de verkställd granskning dels af Statscont:s förvaltning och räkenskaper för år iBji, dels af redogörelsen för anslagen till H. M. Drottningens kröning, till högtsalig II. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas begrafning och till Lejonbackens ombyggnad, och dels af redogörelsen öfver Finska ersättningsmedlen; N:o 24?.. ang:de verkställd granskning, dels af KrigsCollegii med derunder lydande cassors redogörelser, och dels af räkenskaperna öfver Garl Gustafs stads gevärsfactori för år i8315 N:o 243- ang:de verkställd granskning af Förvalln:s af Sjöärenderna, K. M:s Flottas, m. fl. departements räkenskaper för år 1831J
W:o 244- angrde granskningen af Quar^antänscommissionens i Stockholm räkenskaper för år i83i; N:o 245. ang:de verkställd revision af lazaretts- och curhus-fondens räkenskaper.
Bevilln.Utsk:s d. 4 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 4.5 i anledn. af gjorda anmärkmr vid betänk.
N:o 29, ang:de stora sjötulls-bevillningen. R. o. Ad. beslöt, alt detta mål skulle punktvis pröfvas och att utlåt.
N:o 45 skulle tagas till grund för föredragningen. 1: s t a Afdelningen.
A. Frih. Boye, Ludv.:
Den reservation, jag emot detta betänk, inom Utsk. afgifvit, är egentligen riktad emot det nu föredragna morn.; och jag anhåller derföre, att samma reservation må varda uppläst, samt jag derefter åter få ordet.
Boyes reservation upplästes.
En värd ledamot har i ett af de sednare plena inom detta Stånd framställt en reflection, sorn är så sann, att jag ber att få åberopa den, mig till godo.
Ilan har sagt, att i den oeconomiska lagstiftningen gifves icke någon orubbligare grundsats än den:
Allmänt väl är högsta Jag.
Alla andra äro underkastade conjuncturernas välde.
Jag behöfver erinra härom, då jag går att utveckla grunderna för min reservation och fullfölja de anmärkn:r, jag deri framställt.
Jag skall då icke fästa mig vid motsägelsen, att Utsk., med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande emot in- och utförsel af varor såväl som af de rättigheter, Konungen tillkomma i afseende på tractaters afslulande med främmande magter, tillstyrkt, det en allmän frihet må förunnas.
Frihet, förenad med möjlighet af undantag, upphör att vara allmän frihet.
Men Den i5 December f. m. icke nog af möjligheten.
Redan har af Representationen sjelf ett undantag blifvit gjordt.
Uti Oecon.Utsk:s betänk., ang:de tackjern, har nemi. förbud för utförsel af denna vara blifvit antaget.
Man har härvid afsett jerntillverkarnes fördel.
Med lika känsla för behofvet af omsorg för fabrikernas skydd begär jag nu ett lika beskaffadt undantag i afseende å införsel af kläde och siden, emedan erfarenheten, den säkraste ledare för omdömet, har visat, att förbuden fört denna fabrication till en stor höjd, föranledt betydliga entrepriser och, genom en större consumtion af ull, jemväl gifvit jordbruket ett betydligt understöd.