Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. bilalien, torde den af mig väckta motionen icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne, hvarom jag således får anhålla.
Härefter blef, uppå framstäld propos., ifrågav:de förslag lagdt till handlingarne.
Anmäldes och bordlädes Särskilda Utskds Betänk.
N:o 2, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. med lörslag till ny sjölag. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m.
213 Den 12 September f. m.
Lördagen den 12 September 1883, Plenum kl. 10 f. m.
Justerades 4 prot.-utdrag för den 10 dennes samt protO' kollet för den 16 sisllidne Maj.
TIr Gr. o.
Landtm, lillkännngaf, att fran K.
Landlbruksakndemien öfverlemnats 15 inträdrskort till akademiiins samtnankoinst den 14 dennes, samt anmodade de ledamöter af R. o. Ad., som ville erhålla dessa biljetter, alt anmäla sig hos Riddarh. -riskalen.
Jemlikt R. o. Ad:s den 18 sisth Februari och 7 dennes fattade beslut, föredrogs nu så väl Allm. Besv.- o.
Ekon.-Ulsk:ts deri 11 och 14 i förstnämnde månad bordlagde Betänk.
N:o 59. i aid. af väckta motioner ananie dels enskilda hankers upphörande, dets vitkoreu för ny oktroj, dels ock privatbanksedlars användbarhet i den allmänna uppbörden, lör så vidt delta Betänk, rörde Per Erikssons och Liss Lars Olssons motioner, som ock sammansatta Banko- och Lag-Utsk:ts den 5 och 7 dennes på hordet lagda Betänk.
N:o 1, med förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar.
Jag får hemställa att mell föredragningen af delta Betänk, må tillgå så, som vanligt varit vid behandlingen af dv lika viillyItiga laglörslag, att nemi. förslaget paragrafvis föredrages, och alt, derest återremiss i en eller annan del beslutas, B. o. Ad. bemyndigar lTtsk:t att, ulan hider deraf alt en eller annan § är af R. o. Ad.
Infallen, fiirelaga de förändringar deruti, som af återremi-serna kunna föranledas, samt alt ingressens pröfning uppskjules till sist.
Hr Gr. o. Landtm, förmälte, alt Frih.
Tersmeden hade föreslagit, dels att det ifrågav:de lagförslaget skulle paragrafvis företagas till afgörande, med iakttagande deraf, att rubriken och ingressen sist lörekomme till pröfning, dels ock att 11. o. Ad. måtte besluta, alt för deri händelse åtskilliga §§ korinne att återremitteras och andra åter hifölles, l!tsh:t skulle ega öppen rätt att vid förslagets förnyade behandling föreslå sådana jernk - Den 12 September f. m. 210 ringar i de godkända paragrafernas ordalydelse, som kunde finnas lieliöflige lill följd af skeende förändringar i de återremilterade paragraferna; oell hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. bilölle hvad sålunda föreslagits.
Härefter föredrogos lill en början och hiföllos Allm. Resv.- o. Ekon -Ulsk:ts i Relänk;t N:o 59 gjorda hemslällanden, alt Per Erikssons motion om enskilda hankers upphörande och Liss Lars Olssons motion om privatbanksedlars emottagande i den allmänna upphörden mätte lemnäs utan afseende.
Elter det Hr Gr. o.
Landtm, sedermera hemställt, att. med föredragningen af Sammansatta Banko- och Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 1 mätte lå anslå, intilldess justering af några från Exped.- UIsk:t nyss ankomna skrifvelse-förslag egt rum, samt R. o. Ad. härtill samtyckt; upplästes och godkändes Exped.-Utskds lörslag till R.
Sl:rs underd. skrilvelser:
N:o 123, ang:de regleringen af utgifterna under riks-statens andra hufvudtitel; N:o 124, angille regleringen af utgifterna under riks-statens tredje hufvudtilel; och N:o 125. angille ändring af lista och 7:de §§;ne i instruktionen för II.
St:rs revisorer af statsverket.
Förslaget till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar. § I Frih. Stjernstedt, .Iohan Wilhelm:
I min tanke hade det varit (hiskligt, om föredragningen af delta Betänk, uppskjuiits till dess frågan om räntans Ingifvande blifvit afgjord.
Jag staller nemi. dessa frågor i det sammanhang med hvarandra, alt om Retiinlct ang:de räntans Ingifvande, såsom jag önskar, går igenom, vill jag icke bilalla den bestämmelse i nu löredragna punkt, hvarigenom afgörande! om nyttan af en ilrågaställd bankinrättning ölveilenmas åt K. M:s godtycke.
Jag ber att i delta afseende lå yttra några ord.
Utsk:t har. såsom synes af liera ställen i motiveringen (t. ex. sidd. 2 och 8). tydligen varit al den åsigt att man hurde medgifva så mycken frihet som möjligt för bildandet af bankanstalter.
Sådan synes ock hafva varit åsigten hos Ulskits ordförande, Gr.
Sparre, då han i sin reservation mot en annan punkt i Utsk:ts Betänk, yttrar, att han »lör sin del inom Ulsk:t gått in 220 Den J2 September f. m. på räntans fripifvande endast under den förutsättning, att lagsliftningen underlättar tillkomsten af hanker för att lätta rörelsen »
Det var också egentligen endast 2 skäl, sorn under gårdagens gemensamma öfverläggning anfördes för bifall lill denna §.
Det ena var alt en öfverdrifven ifver till bildande al nya banker möjligen kunde till en början föranleda uppkomsten af ett större antal än sorn vore i stånd att bibehålla sig, och hvilkas inställande kumle verka menligt på förtroendet till äfven solida banker.
Delta skäl synes temmeligen lätt vederlagdt derigenom, alt den solidariska ansvarighet, som, enligt Ulsk:ts förslag, skulle åligga de egentliga bolagsmännen, ganska väsendtligt torde förekomma bildandet af banker, som icke kunna fortfara, och dessutom är det konstaleradt, att icke mera sedlar kunna bibehålla sig i rörelsen, än som al behofvet kräfves.
Det andra skälet anfördes af Frih.
Gripenstedt, sorn med den honom egna klarhet i bevisningen sökte ådagalägga, att 72:dra §:n R.
F. lade hinder i vägen för en större frihet i detta hänseende.
Men, så vidt jag kunnat finna, var Hr Frihms bevisning icke fullständig, och slutorden i nämnda §, »att Riks-Raukens sedlar skola vid anfordran med silfver inlösas,» synas undanrödja all tvekan, ty att man skulle få en riirelse med endast sill ver, är icke tänkbart, och så länge tvångskursen finnes, är det icke något stort begär efter silfver.
Hr F rilen nämnde ock, alt Riks-Banken fick släppa ut endast 30 millioner utöfver den metalliska valutan, men dervid måste besinnas, att R.
St:r oktrojera! en mängd privatbanker, som i rörelsen utsläppt vida mer än nämnde 30 milloner, och att dessa sedlar kunna cirkulera, bevisar, alt R.
St:r vid bestämmandet af de 30 millionerna icke träffat den rätta siffran, utan alt mycket mera behöfves; och del, att privatbankerna förse rörelsen med den ytterligare erforderliga sedelmassan, kan åtminstone jag icke anse vara illa, isynnerhet då dessa banker under de 30 år, sorn förflutit elter deras inrättande, visat sig välgörande.
Regeringen knmme, i min tanke, i en svår ställning, om denna lista § bifölles; ty sedan banker en gång kommit i verksamhet, kan icke gerna ny oktroj nekas, och det klefve svårt för regeringen att iakttaga full rättvisa, om nya bolag inginge med begäran alt få samma rättighet som redan blifvit andra medgifven, och den magt, som lades i regeringens hand, blelve h. o. h. godtycklig.
Man säger att folket icke är moget för frihet i delta hänseende.
Från uråldriga tider har dock folket sjelft handhaft Riks-Banken, utan att regeringen dervid haft något att åtgöra.
Folket anses moget i heskattningsfrågor, hvarvid äfven förekommer bestämmandet al tull.
Man vill utsträcka rättigheten att deltana i representationen så långt nedåt som möjligt, o. s. v. Allt delta oaktadt, vill man icke medgifva algörandet om gagnet af en bankinrältning åt dem, som på ett så - Den 12 September f. m. 221 dant företag vilja nedläsa sin förmögenhet.
Konscqvensen häri kari jag icke inse. oell jag skulle vilja tillämpa skaldens ord: »Frihet ifrar du för, — det är handelsfrihet du menar — Frihet för dig, det förslås, — icke så för de andra.»
Jag tror icke att det förslå", jag vill framlägga, går igenom, men jag anser att man hör uttala sin åsigt om hvad som är riktigt, emedan, om reservationer icke anföras, det framdeles kan sägas, att R.
St:r icke velat hafva frihet, utan öfverlem nat sig åt regeringens godtycke.
Jag Inger mig friheten föreslå, att den bestämmelse, »och finnér K.
M. den hankinrältning vara för landet nyttig,» måtte utgå. samt alt, på de i llr Nordströms reservation anlonia skäl, efter orden »antagna bolagsreglor» måtte införas orden »samt reglemente för bankens förvaltning.» Gr.
Visserligen har denna fråga redan under gårdagens gemensamma öfverläggning blifvit så fullständigt utredd, att jag endast hehöfde åberopa hvad då anfördes.
Jag vill dock med några ord besvara den siste värde talaren.
Hr Frilen har sagt, att afgörande! om nyttan af en hankinrältning icke borde öfverlämnäs åt K. åhs »godtycke».
Det förefaller mig i sanning vara ett nog vågadt påstående att säga, alt den prölningsrätt, som enligt förslaget skulle tillkomma K.
Al, skulle komma att utöfvas godtyckligt
Kunde ett dylikt yttrande fällas beträffande alla de mål, som komma under K.
Åhs pröfning, då skulle, ty värr, mycket i vårt land komma alt hero af regeringens »godtycke».
Alen när Grundlagen åt regeringen öfverlemnat den ekonomiska lagstiftningen, kan jag icke föreställa mig, att denna vigtiga gren af lagsliltningen blifvit öfverlemnad åt godtycket.
Oc i då Konungen eger alt utöfva näringslagstiltningen i sin helhet, frågar jag, om det kan vara för mycket alt åt K.
M. öfverlemna att afgöra, huruvida anläggande! af en barde är för landet nyttigt eller ej.
Jag tror således att uttrycket »godtycke» icke bär är på sin plats.
Hvad betriitfar den inkonseqvens, jag och Utsk:t skulle hafva begått, kan jag verkligen icke inse, hvari den skulle bestå.
Det ilrågav:de förslaget står nemi. icke på något sätt i strid med den sats, att man icke hör omöjliggöra inrättandet al nya banker, ty detta förslag alser ingenting annat än alt nya banker må inrättas, men på de ställen, der de af behofvet påkallas; något tal om omöjliggörande af sådana anläggningar kan ingalunda uppslå.
Tvertom hörde vi i går uppgifvas af en person, som är behörig att afgifva en sådan förklaring, att K. AI. visst icke skall omöjliggöra inrättandet af banker.
Jag vill dessutom anmärka, alt det är en sak att medgifva, att en grundsats linder vissa förhållanden är riklig, och en annan alt taga i betraktande, om sådana förhållanden iiro liir handen, alt grundsatsen i sin fulla utsträckning bör tillämpas; och det kan icke vara fiirsigtigt att i detta alseende ställa upp dörren på vid gafvel, utan bör och inåste man gå småningom till vaga.
222 Den 12 September f. m. Ja? vill iifvpn nämna, alt då den allmänna åsigten beträffande näringslagsliftningen är deri, alt missbruk och öfverspeknini ion korrigera sig sjelfva, så skulle, med deri spridning vingleriet i vårt land eger, korrektivet i della fall blifva af alltför hård beskaffenhet för alt kunna af samhället uthärdas.
Hvad anoår IIr Frihms forsla", alt förvallninosreglementet skulle af K.
M. pröfvas, ber jag att lå fästa uppmärksamheten derpå, alt berörde förslag slår i sirid med det mål, Hr Frilen åsyftar, då lian säger, att K.
M. ieke bör ega pröfva annat än bolagsordningens laglighet.
Oell då i reglementet innefattas sådane ämnen, sorn t. ex. föreskrifter för Ijenslemännen och dylikt. torde hilt inses olämpligheten af att underställa reglementet K. M:s pröfning.
Jag anhåller om bifall till den föredragna §:n.
Sparre har fäst sig vid ordet »godtycke.»
Jag hemställer dock, orri icke förslaget alt öfverlemna åt K. M. att, utan anförande af några skäl, kunna afslå begäran om tillstånd alt inrätta en bank, kan sägas vara att öfverlemna sig åt M.
M:s godtycke.
Hvad sjelfva saken het rallar, är den endast en tidsfråga, och förr eller sednare kommer denna inskränkning alt upphäfvas.
Jag liar ansett landet redan nu vara moget för friheten, och har derföre framställt milt förslag.
Jag vill icke upplaga lillen och anmiirkpr derfiire endast i förbigående, alt föreskrifter för tjenstemännen och dylikt icke behöfver i reglementet upptages, ulan kan meddelas i en särskild instruktion, hvarföre förslaget derom att reglementet skall understa.las Iv. M., ingalunda står i strid med min åsigt.
Skulle man medgifva den frihet, sorn af en värd talare blifvit åsvflad, kan della ske endast under vilkor alt det monopol, sorn nu gäller för riksbankens sedlar, all de skola såsom mynt i riket gälla, blifvrr uppliäfdt.
Men så länge delta monopol qvarstår, är det alldeles nödvändigt alt hafva någon slags regulator öfver den pappersmassa, som ntgilves, och en sådan regulator finnes i den föreskriften, att K.
M. först skall pröfva nyttan af en ifrågaställd bank-anstalt, innan den får inrättas.
Man säger väl, att rörelsen reglerar sig sjelf och att, om för mycket sedlar deri ut släppas, den öfverflödiga massan då ej kan hålla sig utelöpande, ulan snart åter måste förminskas.
Detta är visserligen sannt, ty deri rörelse, som under någon gifven tidpunkt inom elt laud bedrifves, tål icke alt använda iner än enviss deremot svarande mängd omsättningsmedel; men om jag antager att tit) millioner äro ille, och detta är hvad rörelsen behöfver och kan begagna, så måste, om förut hefinlhea eller liva tillkommande banker släppa ut ytterligare 30 millioner, till följe af ofvan anförda omständighet, eller att eli öfverdrifven sedoleinission eger runi, 30 andra millioner drif vas ur rörelsen; men då detta sker, blir det Den 12 September f. m.
223 icke privalbankssedeln, utan don bättre riksbnnkssedeln, sorn dragos in, för att presenteras i riksbankens vexlingsluckor, oell derigenom förorsakas alt riksbankens silfvervaliilor löras ut ur landet.
Sä lange riksbankssedeln är det lagliga betalningsmedlet oell riksbankens vexlingsförmåga derföre framför allt annat mäste upprätt hållas, är således nödvändigt förekomma, att icke för mycket sedlar utsläppas, oell för att reglera detta förhållande, mäste man tillåta regeringen alt utöfva en förhindrande kontroll, så väl öfver nya bankers tillkomst, som ock emot en ökning af förut befintliga bankers sedeliltgilnin'.’. ehuru den stora olägenhet härigenom uppstår, att omsättnings-medels-massans storlek då kommer alt regleras efter regeringens godtyckliga, icke alltid rälta, omdöme om hvad rörelsen kan behöfva, och ej på den naturliga väuen att låta rörelsen sjelf bestämma sitt eget behof, och gifva privatbankerne full frihet att rätta sig efter och förse detsamma i den mån det med än större och än mindre kraft ger sig sjelfmant tillkänna.
Gripenstedt, Joban August:
Då jag antager att större di lén af Husets närvarande ledamöter varit tillstädes vid gårdagens gemensamma öfverläggning, hade jag trott mig icke behöfva ytterligare uppträda i denna fråga.
Nu bär dock några anmärkningar blifvit framställda, som jag anser mig böra med några ord besvara.
Af hvad jag i går anförde, torde vara Klart, att hufvudsaklig, ! skälet, hvarföre jag anser denna § böra oförändrad antagas, är det, att privalbank-lagst,fillingen, i min tanke, slår i ett nära och oskiljaktigt samband med riksbankens förvaltning.
Delta samband beliöfver jag icke bär söka ytterligare ådagalägga, då det redan af en löreg:de talare blifvit framhållet; — det torde icke heller förnekas af Frih.
Stjernstedt; men den värde Frilun har förringat dess betydelse, dä lian förmenat, att skyldigheten att erkänna riksbankens sedlar för mynt vore vilkorlig.
Så är det icke, ty denna skyldighet är alldeles ovilkorlig, äfven om banken skulle svika sin förbindelse alt vid anfordran inlösa sina sedlar med silfver, ålen just till förekommande af den vålla, sorn liar sin grund i ett sådant tvångsstadgande, åligner lagstiftaren äfven skyldigheten alt tillse, att banken kali fullgöra sin förbindelse, och då detta i viss mån är beroende af sedelemissionen, måste en noggrann pröfning i detta hänseende företagas.
Denna pröfning, ölverlemnad åt K. M., är, i mili tanke, nedlagd i rätta bänder, och att denna pröfning skulle kunna få namn af »godtycke», det måste jag, i sanning, lika med en föregrde talare, anse, lindrigt sngdt, vara högst besynnerligt.
Jag tror icke alt regeringens åtgöranden i delta fall böra anses synonyma med godtycke, lika litet som man så kan benämna den prölniugs- oell lagstiftningsrätt, sorn nu är öfverleninad åt K. M. i så många andra afseenden.
Men att undandraga regeringen pröfningen i delta fall, under det att pröfninningen af vida mindre vigtiga ärenden, t. ex. i fråga om van - 224 Den 12 September f. m. lipa imliistriela aktiebolap, fortfarande livilar hos K. M., det vore, i min tanke, hvarken lämpligt eller öfverensstämmande med hittills följda grundsatser.
Vill man i detta afseende fastställa en obegränsad frihet, sä bör den vara genomförd i sin helhet, och jag tror mig i pär hafva visat, alt delta icke kan ske sä länge 72:dra §:n R.
F. gäller oförändrad.
Huruvida den sälunda ifrågasatta oinskränkta friheten skulle vara nyttig, eller om det kan vara önskligt alt genomföra den i alla sina konseqvenser, det är en annan fråga, som nu icke behöfver upptagas.
Stjernstedt synes tro, att tiden är inne lör något sådant, och uppgifver såsom skäl härföre, att »folket anses moget att ensamt sköta riksbanken.»
Må vara, alt så sker; men jag har icke hört, att man i allmänhet ansett delta vara något lyckligt förhållande.
— »Folket anses moget alt bevilja beskattningen».
Ja, delta är något helt annat, och att så måste vara allestädes, der man gör anspråk på någon frihet och politisk utveckling, torde af ingen bestridas.
Men att härför, och för det att lölket har en viss andel i den allmänna lagstiftningen, all makt skulle läggas i dess händer, och all pröfning af detsamma ntöfvas, det vore sannerligen att göra slut på d-n konstitutionella principen, och alt införa en helt annan statsförfattning än den minnie.
Men jag tror, alt med erkännande af dennas grundsatser, man icke kan anse regeringsmaktens kontroll i detta hänseende obehöflig; och det är visserligen icke lör regeringens egen skull jag yrkar bibehållande af ifrågav.de pröfningsrält, ty regeringens ställning vore utan tvifvel mycket beqvämare, oin den endast hade att teckna sitt namn under hvilket beslut som helst, än om den skall underkasta frågorna ett noggrannt bepriifvande.
Af dessa skäl, som visserligen skulle kunna ytterligare utvecklas, förnyar jag den framställning, jag i går gjorde, att §:n måtte bifallas.
Redan vid ett föreg:de tillfälle har jag uttalat mina åsigter i denna fråga, och skall derföre nu inskränka mig ti 1 att yttra endast nåsra lå ord.
Jag erkänner nyttan, att icke säga nödvändigheten, deraf, att regeringen i delta fall eger den kontrollerande magdén, rrmn jag hade trott, att denna magt skulle kunnat inskränka sig lill att dels taga del och besluta i fråga om sjelfva lagstiftningen, dels ock på ölligt sätt öfvervaka förvaltningen, d. v. s. både direkt och genom Konungens Bellude.
I)å jag emellertid vid flera tilliällen hört uppgifvas, alt regeringen anser angeläget alt bibehålla den magt, lörevide lörslag nedlägger i regeringens händer, vill jag icke vid denna punkt framställa något särskildt yrkande, ehuru jag ansell, att regeringen kunnat besparas det besvär, som åtföljer utöfvaudet af denna rättighet.
Ehuru jag anser öfverflödigt alt yttra mig i denna fråga, kan jag dock icke underlåta att säga, att jag Den 12 September f. m. 225 jag icke kan begripa, huru man, såsom Frih.
Stjernstedt, kan sätta i fråga att en lagstiftning kommer till stånd, med mindre regeringen derom går i författning.
Jag beklagar att Hr Stedt icke kan begripa, att ingen lag kan i riket utkomma, med mindre den af regeringen utfärdas.
Hr Stedt kan vara öfvertygad att, om äfven detta lagförslag ändras, K.
M:s åtgärd dock erfordras för att få en sanktionerad lag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till den ifråga v:de §:n oförändrad, och dels af Frih.
Stjernstedt bifall till densamma med följande förändrade lydelse: »Enskilde, som vilja ingå bolag i ändamål att genom en vald styrelse drifva bankrörelse med rätt att utgifva egna banksedlar, skola hos K.
M. om nådig tillåtelse dertill sig anmäla och dervid inlemna de af bolaget antagna bolagsreglor samt reglemente för bankens förvaltning.
Befinnas dessa öfverensstämma med denna lag samt lag och förordningar i öfrigt, meddelas tillåtelse till bankrörelsens drifvande under en tid af högst tio år, räknade från bankens öppnande.
Önskar bankbolag förlängning af oktrojen erhålla, gore i den ordning, som nu är sagd, ansökan derom aderton månader innan den löpande oktrojen tilländagår.»
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till §:n oförändrad och, då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 2-7.
Biföllos. § 8.
För min del anser jag, i likhet med Finans-komitén, beviljandet af kassakreditiv särdeles gagnande för den allmänna rörelsen, och då det, enär sådan rörelse jemförelsevis är mindre lönande för bankerne, möjligen skulle kunna hända att någon enskild bank icke skulle vilja medgifva krediti vrätt, om det icke uttryckligen föreskrifves att denna rörelse skall tillhöra bankernes verksamhet, föreslår jag att mom. f i förev:de § måtte komma lyda sålunda: »Om bankens rörelsegrenar samt om deposit- och krediti vrörelse» etc. etc., lika med Utsk:ts förslag.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. H. VI. 15 226 Den 12 September f. nn Gr.
Det to-de i sannm" förefalla något oformligt att så der i förbifarten intaga ett stadgande derom, att deposit* och krediliv-rörelse skall af bankerna bedrifvas.
Utsk:t liar icke heller ansett lämpligt alt på förband bestämma hvad slags rörelse bankbolaget skall bedrifva, förvissadt alt det icke kan falla någon bank in att undandraga sig krediliv-rörelse.
Vid sådant förhållande och då K. M., om så nödigt anses, kan vid pröfningen af ansökan om rättighet att inrätta en bank fordra intagandet af en dylik bestämmelse, synes mig att man icke bör i eli mellansats inkasta ett sådant stadgande, utan anhåller jag om bifall till §:u olörändrad.
I denna § förekommer en inskränkande bestämmelse, hvars nylla jag aldri" kunnat inse.
Det heter nemi. alt »andra enskilda bankers loltbrcf ej få såsom säkerhet lör försträckning eiimtlagas».
Ett sådant stadgande öfverenssläuimer visserligen med ninnie banklag, men om äfven det icke bör tillåtas alt mottaga bankens egna loll bref såsom säkerhet, vet jac dock icke hvarföre andra bankers loll bref icke kunna anses såsom fullgoda hvpothek.
Delina åsigt hyllades jemväl af Finans-komilén. och jag anhåller derföre att orden »eller andra enskilda bankers» måtte utgå.
Tlr Mannerskantz:
Jag tilltror mig icke alt i afseende å lämpligheten af uttrycken i en lig tvista med en så lagfaren man sorn Gr.
Sparre, men tror dock alt erforderlig lydighet skulle uppslå, om mom. f. erhölle följande lydelse: »Om bankens rörelsegrenar; hörande uttryckligen stadgas, alt deposit- och krediliv-rörelse skall bedrifvas samt att bankens egna bilbref ej få såsom säkerhet lör försträckning cmotlagas.»
Då kunde man icke säga att föreskriften om deposit- och kreditiv-rörelse intoges »i lörbilärten»; men att den omiiämnes. anser jag, såsom förut uiimndt, synnerligen angeläget, emedan eljest någon bank, som ansåge den rörelsen lika lönande, kunde, till allmänhetens skada, upphöra dermed.
Af redaktionslörändringeu i öfrigt synes, att jag jemväl biträd!
Tersmedens åsigt.
Hvad beträffar Frill.
Tersmedens yrkande, ber jag alt få nämna, alt orsaken hvarföre Ut'k:t intagit törlindet mot användandet al icke blott egna, utan jemväl amira enskilda bankers lott bref såsom säkerhet, varit den, alt Utsk:t ansett ett visst samband förefinnas mellan de banker, som med hvarandra stå i kommers, och alt således en banks fall kumle medföra en annans, och derigenom öka den allmänna misskrediten.
Då l!lsk:t dessutom belärade, alt genom allt för mycken hberalilet den redan varande obenägenheten mot dessa banker skulle ökas, ville det gå varsamt lill väga och icke borttaga berörda, redan i gamla lagen intagna föreskrift.
För min del an - Den 12 September f. m. 227 scr jas det dock vara en smaksak och alt således R. o. Ad. kan besluta efter godtfinnande.
Hr Mannerskantz liar gifvit sitt förslag en förändrad redaktion, roen jag mäste dock vidblifva mitt lörra yrkande.
Utsk:t har nemi. med flit uteslutit föreskrifter med afseende å bankrörelsen, enär l!tsk:t ansåg lagen böra inskränka sig till alt innefatta de garantier, som allmänheten är berättigad att lordra af sådana anstalter.
Bestämmandet af arterne af bankens verksamhet är en ekonomisk fråga, sorn jag vill öfveilemna åt K. M.