Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under en wandel, som, ehuru korrt, likwäl warit utmärkt mera af missöden än af njutningar, tror jag mig hafwa ädagalagt', at mura högsta ändamål warit at befordra sanning och rättwisa, at jag alltid föga tänkt pä min egen nar jag -ett mig kunna 'werka nägon allmän nytta.
Jag bör derföre blifwa trodd när jag nu förklarar min glädje at frägan icke är hwilkcn wi böre wälja til den Swensta Kronans Arftagare, utan endast när denne Arftagare bör wäljas.
I det förra fallet hade jag utan all twifwel, genom en total tystnad, gömt mig undan deus upmärk ömhet, til hwars upbojande min röst skulle hafwa bidragit.
Nu werkar min röst ej mera til hans uphöjeise, och jag kan obehindradt tala, ty för mina ögon wisar sig ej mera hans utan allenast Fäderneslandets ak, hwarom ingenting hindrar mig at tänka fritt, och utan fara af misstydning, efter min öfwertygelse, yttra mina tankar.
Jag önssar at Riksens Ständer sällan mätte komma at befatta sig med ämnen af en sä alldeles blott politisk natur som det förcwarande.
Frägan om hwad som är rätt, beror här af en föregående om hwad som är klokt och om denna sednare fräga kunna ofta tankarne wara delade, utan at et tilfredsställande swar kan hämtas af annat än tiden och utqängen.
Hwar indiwidus olika snille, insigter och lynne werka pä swaret, och twänne per oner kunna här hafwa lika rena afsiater, utan at öfwerensstämma j tankesätt.
Om den synpunkt hwarur jag nu Hetrag - Z26 Der, 18 I"lii betraktar saken är ftlagtig, ma detta tjena til min ursägt.
Jag känner ingen wigtigare sak för en Stat, än at den mätte wara sjelfständig.
Allt rop om Nationalfrihet, allt bemödande at göra en god lagstiftning, allt bopp om lugn och wälständ, är et joller, en lek och et bedrägeri, innan Staten är orubbligt sjelfständig.
Sjelfständighet är grunden för hela Statsbyggnaden.
Den liknar dygden
,den har inga grader: den mäste wara fullkomlig, eller ock faller Nationen i flafweri.
Hurudan är nu wädan för wär Stats sjelfständighet? huruwida beror denna af det steg wi nu tage?
Jag wik ej mala den swaghet hwari wi fallit; mätte den en gäng kunna glömmas jämte den regering som" densamme werkat.
Men hwarje Stats sjelfständighet beror, först af dest inre kraft, och dernäst af dest yttre förhållanden.
Skulle nägon wilja föreställa saken twärtom, och pastä at Statens yttre förhällanden först borde komma i beräkning, och dest inre kraft samt sättet at den anwända sedan bedömas, tror jag mig kunna swara, at yttre förhällanden ärö i en ständig omwchrlinq, utan at de af den ena Staten med säkerhet kunna rigtas til de ändamål den astyftar: at om en Stats sjelfständighet hufwudsakligen beror af dest yttre förhållanden, wil det blott med andra ord säga, at den ej äger nägon egen sjelfständighet, iNan styres af en yttre kraft. ej ti! stna egna ändamäl, utan til de ändamål svin denna kraft aspf tar: - Men 18 Julik. 327 tar: och at säledes en Stat, som wik göra anspråk pä at wara sjelfständig, ej bör rigtas gerion! sina yttre förhållande», utan blott sätta sig i tilständ at af dem draga all möjlig fördel.
Men dertil fordras at den äger en inre kraft, eller om jag pä Staten fär anwända et sädant uttryck, en bestämd wilja, som styrer desi handlingar.
Och denna bestämda wilja bestär i Regeringens och Nationens förening til ct ändamäl/ Det war genom den som de smä Holländska provinserna ömotstodo den Spanska Monarchiens colosiala magt. och de blefwo berättigade at til walspräk antaga: smä krafter wära genom enighet, At ibland
Osi upmana en sädan kraft, en sädan enighet anser jag för det första wilkoret för wär räddning.
Ingen slughet, inga politikens krokwägar, inga yttre hjelpemedel kunna sä mycket bidraga til Statens säkerhet, som blott Nationens förening i en punkt, desi föresats, at med hwilka upoffringar som häldst wara och förblifwa en Nation, och häldre stupa med wapner: i händerna, än böja sig willigt för en stende.
En sädan föresats gifwer den styrka, som bereder segren, som gör den afgjorda fienden swag, afwapnar den twekande, och förwärfwar til wän den som wäntar, för att bestämma sina tankesätt, blott at se hwad den kan räkna pä Nationens egen förmäga.
I samma stund som Nationen derigenom inom sig blifwer stark, klarna hennes yttre förhällanden, liksom själens sundhet lättar kroppens tilfriffnande.
Ingen kan neka at hela möjligheten för Swerige at uprcsa sig ur det djup, hwari den förra 523 Den 18 I" lik. förra regeringen stortåt Ost, beror af Freden.
Men det är ock et wilkor, at denna Fred matte blifwa sadan, ar wr, aldeles kemnade at Ost sjelfwa, kunna äter sammanlänka wara uplösta enskilda interesten, kunna gifwa wära lagar kraft, och helga dem genom en enig Nationalanda.
Det ar derföre wigtigt at wid et förestående fredsslut afböja all inflytelse af utländska magter i wara inre angelägenlstter, ty wr böra wara öswertngade, at et sädant inflytande, om det an skulle kunna antaga massen af en wälgerning för ögonblicket, ät en utblottad Stat, likwal altid syftar at befordra, ej wart utan den främmande Magtens intereste.
Wr böre äfwen derföre, innan Freds negociationer begynnas, undanröja alla möjlighewr för en fiende, at försöka et sädant inflytande.
Wi böre för honom tilstänga allt hopp at winna det, för Ost kjelfwe all frestelse at kunna det tilläta Wi böre kunna säga: den Swensta Staten will bibehälla sig under denna bestämda form, will regeras af dcsta personer, will wara alldeles oberoende , och har en fast föresatts, at om det ej af wär fiende medgifwes, med alla sina krafter förswara sig, och häldre gä under med heder, än willigt ätaga sig et nesligt flafwerr.
Om det är ost wiatigt at snart winna fred, om sädant ej bör försökas innan wi kunne läta wär Regering tala ur denna redliga, wärdiaa och för et folk kom will wara fritt enda sanna ton, huru wigtigt är det icke da, att wi snart och genast wälje den som näst o wnungen stall wara förenings punkten, för bela wär Natioualkraft.
Wi äge en Konung, hwars kärlek för Fosterlandet aldrig warit twifwelagtig, men Den 18 Juiri. 329 som, när han antog Kronan, gjorde et offer af bet lugn Hanö älder och Hanö brunna halia be^ hofde?
Om än Hanö nit för sina Medborgare skulle förmä Honom afsätta
Sig i spetsen för wära Härar, huru länge kunde wi hoppas at Hanö krafter bistä Honom? och huru nödigt är det icke för den Swensta Soldaten at föras til sindén af den, svin äger desi odelade tilgifwenhet och förtroende?
huru skutte icke pä en gäng.
Konungens omsorger lättas, och folkets hopp wakna, om det krigsfolk som stall göra wära fredsanbud gällande, genast kunde samla sig omkring den Furste, som en gäng stall bära wär Krona, som wvre färdig at med mod och wishet, strida för Fäderneslandets och sin egen sak.
Och om härigenom wära krigsrustningar wunne enhet, fart och kraft, männe ej äfwen denna energie snart skulle sträcka sig til wär inre förwaltning, snart werka at wi willigt ät det allmänna frambure wär skärf, öfwcrtpgade at den rätt anwändes, när den, som endast genom sit nit at wärda Nationens fördel någonsin kan hoppas at njuta magt, deröfwer wakade, och med en klar insigt af Sin, med Statens enahanda nptta, utestängde all enskild egennytta.
Det är mina Herrar, efter et sädant tilständ inom wärt land, som Jag längtar, och det är derföre jag tilstprker at wi genast samtycke lil Konungens Nädiga proposition.
Äfwen fär jag tillägga det wigtiga skälat vin walet nu ster, kan det wara hopp, at Riksens Ständer, innan de älstiljas, kunna personligen lära känna wär Kronprins, och til alla landsändar kringföra, och wara trowärdiga ^ witt - o?0
Den 18 wittnen om den agtmng och tilgifwenhct
Län kan förtjena.
Det finnes i Europa en Magt, utmärkt af fina segrar och sin styrka, bwars förställande til Ost, wi ej med wisthet kunne beräkna.
Men om wi äfwen stulle dorna den efter interestets allmänna lagar, wänne den ej högre stall wärdera
Ost när wi wise
Ost starka och sjelfständigt an när den , wid äsynen af wär swagbet kan anse
Ost oförmögna at medwerka til dest ändamäl.
Den mäktige Monarken mäste högakta et folk, som med wärdig het afstuddat sig enwäldsvket, som ej twekar at inom sig hämta kraften ak bewara sin frihet, om hwilket Han förklarat, at han alldrig wclat wara dest fiende, och ät hwars Stridsmäns mod han gjort en utmärkt rättwisa . äfwen när det ej genom segrar warit bewittnadt.
Mätte wi som ett enigt folk snart upstiga i wär manliga storhet: mätte denna dag trycka inseglet pä wära bemödanden, och betvifla at wi icke allenast önsta sjelfständighet och frihet, utan äfwen dertil äre wärdige.
Härwid hördes åtskilliga rop af bifall.
Herr 8 kjöl debean 6 , Anders fredric, anförde til Protokollet:
Fyra mänader äro förflutna, sedan Swerige räddades pä branten af dest fall.
Den öfwer - Den 18 Hulik.
Zzi öfwerhängande faran afwändes.
Wi hafwa sedan andats, men ej utan oro för det helas beständ.
Förlorade eller utblottade länder, förstörda härar, uttömda tilgangar, moro lemningarne efter den förra Regeringen.
Fred pä alla sidor war, efter den ffedda styrelseförändringcn, mälet för hela Nationens hopp.
Men detta hopp är ej uppfyldt.
Orsakerne dertil äro för Ainänheten okände.
Sweriges, eller, rättare sagt, Sweriges förra Konungs personliga och mäktigaste Fiende, men som endast werkat medelbarligen, har strax efter förändringen wisat sig böjd til rvänffap med ost, kanffe äftven at i framtiden understödja ost.
Men för det närvarande, inwecklad i ett wid-t utseende krig, är han hindrad at werka til war förmän.
Kanffe, medan wi tala derom, afqörcs eller torde wara afgjordt genom ett af de största fältstag werldm sett, hwilka förbund stola blifwa radande pä Europas fasta land.
En närmare fiende, som ej endast genom Hfwermakt, och alldeles icke genom öfwerlägsen tapperhet, men genom oordning i wär förra Regerings anstalter, inkräktat tredjedelen af wärt land, hejdades i sin fart wid tidningen om Revolutionen, men förnyade snart stendtligheterna, och synes nu bemöda sig at inkräkta det äterstäende af landet.
En ZZ2 Den 18 Iulir.
En tredje fiende, som mest skadat genom den delning af wär styrka, han förorsakat; men som, willig eller ej, befrämjat Revolutionen genom uphörande af siendtligheter, har nu äler börjat dem pä en punkt, hwarifrän han tycks wilja werka i förening med den nysinämdes troppar, och kriget synes der blifwa betänkligt.
Wär enda Bundsförwandt under förra Regeringen är det äfwen nu, och synes wilja lemna ost ett kraftigt biträde; men torde endast kunna det pä sjö-sidan och til en inffränkt tid.
Dagjemningsstormarne och annalkande isar pläga sätta en grans för hans werksamhet i wära haf.
Wära penninge- tilaängar arv ännu synligen inga andra än Banken, en icke gränslös källa för utgifter, hwilka^ gräns ej kan af förutseendet bestämmas.
Wär tilgäng pä stridbart folk är under förra äret medtagen, wär sörswarslinie omätelig.
Sädan wisar sig uppenbarligen för allas ögon taflan af wär när wara nd e belägenhet.
Fördöljom det icke för ost sjelfwa.
Riket är i stor fara.
Rikets Ständer kunna icke weta hwad, rftän Revolutionens början, är gjordt för at gifwa den utmattade och stympade Rikskroppen en högst nödwändig hwila; och ehuru Hemliga Utflöt - Den 18 Julik.
Utskottet torde stafwa fullkomlig kunffap derom kan den icke ost meddelas.
Men den Konung som i farans stund up offra t sitt lugn, at kasta sig i oändliga mödor för Fäderneslandets räddning, har derigenom bewisat sin gränslösa kärlek för detta Fädernesland.
Rikets Ständer kunna icke twifla, at Han widtagit de steg, som mest kunnat bidraga til Sweriges wälgang och Hans egen Kronas uprätthällande.
För menffliqa ögon, utan annan än allmän kann dom af sakernas gäng, synes wart enda räddningsmedel wara fredens snara återställande; men hwem skulle wagg at röra en länk i den politiska kedjan, utan at ens kunna se de öfriga, utan wisthet, at til samma ändamål kunna styra dem alla?
Som en länk i den politiska kedjan anker jag den fräga, Konungen, efter öfwerläaqmng med Hemliga Utskottet, framställt til Rikets Ständers afgörande, nemligen walet af en Thronföljare, nu genast utan upskof.
Det forsta skälet, som talar för bifall, är at detta spnes wara Konungens önskan.
Men detta skäl är ej det enda.
Sä länge denna fräga är oafgjord, kunna flera anipräk medföra wackling i Ministerens politiska gäng, lemna inom ost et öppet fält för dolda ändamål, underställa partier och wäcka hinder för den enhet i styrelsen, utom hwilken sällan nägot lyckas.
Och i händelse af en oförmodad hastig thron - ZZ4 Dea 18 Ililrr. thronledighet, kunna ä smerr de mest gwäfda Partier upwakna, den äterställda allmänna ordningen omstörtas, anarkien upresa sitt hufwud och Swerige, under allt detta, blifwa fienders rosi Den Furste, som af Konungen och Hemliga Utskottet förefläs, har, framför andra, det sällsynta företräde, at bland alla dem, som funnit hans antagande betänkligt, ingen twekat at erkänna hans goda egenskaper, hans dygder, med ett ord, hans personliga wärde.
Och om denne Furste, som Befälhafmare och skild frän communication med sin Konung, men enligt med hans uppenbara intresie, gifwit et löfte, i ögonblicket nödwändigt för möjligheten at störta hans fiende och eontinental-systemets fiendes äterstäende Bundsförwandt; har han upfyllt detta löfte med ridderlig tro, och wi äro honom derföre erkänsla skyldige.
Det wore säledes för osi en oskattbar lycka, at wär älskade Konung finge wid sin sida et sädant stöd, at alla dolda ändamål förswunno, at en ostörd enighet kemnade rum ät wär återstående förmäga at kraftigt utöfwas; och ändtligen, hwad Himlen sent tilläte, dä Konungen, trott af är och möda, skall följas asmara tarar til sina Förfäders graf, at en mogen man upstege pä,Thronen, med munnen kännedom af Rikets inre och yttre belägenhet, med kraft och förmäga at bewaka desi wälgäng och sjelfständighet, utan afseende pä föregäende händelser och förhällanden.
Den 13 Julik.
535 Men hwilken af ost, mine Herrar, kan fullkomligt känna de politista följder af denna Furstes wal, om fred eller längwarigt krig stall blifwa följden deraf?
Hwem wet i detta afgörande ögonblick, af hwilken eller hivilka Makter Europas öde och märt lugn kan komma at bero?
Hwem wet, huru de, som kunna täfla om öfwcrwäldet, direkt eller indirekt yttrat sig i ämnet, och hwad afseende wi kunna nödgas at göra pä sädana pttranden?
Det tilhör icke Lagstiftande Makten at intränga i Politikens hemligheter.
Rikets Ständer kunna icke, enligt Regeringsformen, och böra icke, efter sunda förnuftet, fordra del af närwarande minisicriela ärend-rnasbela omfattning.
Konungen har upgifwit med gällande stäl, at ej mera deraf kan yppas, än sorn stett genom den i nädcr framställda Propositionen.
Men de betänkligheter, jag anfört, äro icke derigenom ur wägen röjda.
Intet menskligt förständ är tilräckligt, at utan ljus i desia ämnen genomtränga det mörker, som swäfwar öfwer Sweriges öde.
Hwad äterstär dä för ost at tilstyrka eller besluta?
Hwilken medborgare, fri frän alla enskifta afsigter, skulle wäl, utan de nämnda kunskaperna, wilja wäga at belasta sitt sammels med följderna af et eget wal, eller af et upffof?
- Andra Nandel. 4z, 44.
I 2z6
, Den rZ Julik.
I denna förlägenhet — efter tusende plägsamma och fäfänga forskningar, finner jag ingen annan utwäg öfrig, än den, at helt och hällit bifalla Konungens Proposition.
Detta beslut hwilar pä öfwertygrlsen, at Konungen ej kunnat densamma Lil Rikets Ständer läta framställa, utan at, efter moget öfwerwägande, Hafwa funnit ben nyttig för Fäderneslandet, det hwilar pä en säker förtröstan - at Konungen icke kan til fin Tronföljare föreslä denna Furste, eller Han sjelf emottaga Suceesiionen lil Sweriges Krona, annorlunda än pä et sätt förenligt med Sweriges wäl och Hans ära.
Det hwilar pä faran af et dröjsmäl och (hwad i alla andra fall skulle innebära en orimlighet) pä omöjligheten för Rikets Ständer, at nu erkälla de underrättelser som fordras, at kunna följa en egen tanka och med riktig urffillning göra ett eget wal.
Lemnom derföre Zt dem det tilhör, nemligen ät Stats-Rädct och Hemliga Utskottet, answaret inför Gud och menniskor, inför samtid och efterwerld, om de, utan den samwetsgrannaste pröfning, tilstprkt et beslut, hwilket wi nödgas fatta, sä til sägande, med förbundna ögon.
Dä jag i följe deraf Lilstyrker, at, enligt med Konungens Proposition, Prins LiEs-ri^n ^.170081? af Schleswig ° Holstein , SonderburgAugustenburg mä wäljas til Sweriges Kron Prins - Den 18 Julik. ZZy Prins och Thronföljare, ffer det under de ifrigaste önskningar, som kunna utgjutas frän et hjerta, hwars högsta äträ frän barndomen warit, at fä upoffra sista blodsdroppan för detta älskade Landets bästa, ehuru ödet ej ännu we!at unna det en sädan lycka, — under de ifrigaste önskningar, säger jag, at detta wal, om Rikets Ständer stanna derwid, mätte wälsignas af H imnrelen, och at, dä gra swen gömmer alla dem, som wid denna Riksdag uphöjt sina röster med redliga afsigter för Sweriges wäl, wär asta mätte hwila i fri Swensk jord, ej trampad af tyranner och flaftvar.
Ridderskapet och Adeln yttrade härwid, med siera gänger förnyade rop, sitt högljudda bifall.
Herr von 6 reiff, follan Imävlg, upläste Lil Protocollet ett sä lydande Wördsamt Memorial!
Sä wäl wid enffildta som allmänna foretag har man ansett det wara en följd af lättsinnighet , swaghet eller oförständ at lemna ett arbete halfgjordt eller vfullkomnadt: och detta fel, som i oeconomisk wäg föranledt
Lil manga enskildtas förstörelse, det har i Politiska hwälfningar, dä under en yrande glädje öfwer i början lätt wundns framgängar, man Lank - 538 Den 18 I"-!ii. löst misiwardat, at med lika drift och noggranhet följa operationen til sitt stut, ej sällan lågt Munten til Staters uplöning och undergäng — Rrdderstapet och Adeln har för mycket uplysning och kärlek för
Fäderneslandet at blottställa det för ett sädant misitag, med alla de tvidlöftigheter som deraf kunna följa.
Sedan nu Swensta Folket för hwars bästa och i hwars namn den nyligen innom Fosterlandets timade Revolution blifwit företagen, och hwars Fullmägtige densamma med sitt högtidliga bifall beseglat, lyckligen hunnit i den mohn begagna sig af denna Regements-förändring , at Nationen kunnat gifwa sig en Regerings-Form, som försäkrar allmän och enskild trygghet och lugn: sä älerstar nu, ad, pä ten upmaning, Kongl. Maj:t behagat Riksens Ständer derom göra, wi äfwen til fullkomnande af det hittils sä lyckligt förda stora werket, besörje, at i händelse af en förlust, den Försynen länge afwände, dyrbart förwärfwade Regements - Lagar icke matie sakna en wälsinnad och genom en mognad alder samt pröfwae erfarenhet, kraftfull werlställare.
Af de manga wälgerningar som bos trogna Undersätare stola göra xill,s Min ne för cwigt äradt och älstadt blifwer det onekligen en af de förnärnsta, at han til sin Efterträdare Sjelf täckts förestä en Prins, som af Europas förste Härförare wunnit wittnes - Den 18 Julik. 339 börd som ypperlig
Fältherre, som i det land
Han fört befäl, wist sig wara lika noggrann som ^välgörande hushällare, som högsint och eidel, föraktat at för egen fä fan q rycktbarhet uppoffra Nutionens sällhet och Sjelfbestånd, och som genom en wis, manlig och pälitelig stadga i gerning och aftal, under upmärksamt iakttagande af egna Landsmäns sannstyldiga fördelar, Hjort sig berättigad til den tacksamhet, äfwen af ett främmande folk, som kommande Slägter, hwilkas wälfärd
Han beredt, icke stola finna nägot hinder at med hög stämma utsäga.
Da med all den säkerhet menstligt förutseende förmär lofwa, wi kunna wara förwisiade, at i denna Prins finna en rättwis, uplyst, werksam och för Fosterlandets wälgäng samt Nationens ära nitälstande Konung:
Dä de befattningar
Han bestridt, och det ryckte, anseende och kärlek
Han sig derunder förwärfwat, lemna ost de gladaste utsigter, at i dem som genom tilgifwenhet och erkänsla äro Honom förbundne , finna upriktige och trofaste Wänner:
Lä genom en den lyckligaste tilfällighet, denne Furste under Styrelsen af en Nation som til seder, lynne och sprak sä nära är bestägtadt med wärt Fäderneslands, redan äger den kännedom om Swerige, som icke utan en mängörig erfarenhet eljest kunnat winnås, och Han öfwen pä denna grund icke kan anses för främmande utan nästan som infödd bland ett folk. 34 0
Den 13 Julik. för hwilket
Han redan haft tilfälle at röja en Faders hjertelag; sä försummom icke, at med glädjens,tacksamhetens och förtroendets listiga, upricktiga och enhälliga uttryck wälja denna Furste, Hans Fursieliga Höghet Prins af Augustenburg til Thronföljare efter tvär nu regerande Allernädigste Konung: upstjutom ej för at lätta bördorna och omsorgerna för wär gode åldrige Konung frambära det största, om ej det enda wedermäle af tacksamhet, som star i wär förmäga, nemligen den dyrbara gäfwan af en Son, en Wän, ett ålderdomsstöd, ochomfattom med manligt alfware detta tilfälle, som, nu försummadt, lyckan alldrig mer torde ost erbjuda; at, genom Konunga Thronens befästande, stänka Fäderneslandet trygghet för närvarande och tilkommande tider, samt at Munda, under Försynens wälsignelsö med de renaste afsigter fullborda det werk, som, endast för Fostetlandets räddning beflutadt,med obefläckad händer lyckligen blifwit utfördt.
Den Proposition jag hos Herr Grefwen och Landtmarstalken samt Ridderstapet och Adeln pa detza skäl wägar göra, blifwer säledes, lefwe Hans Furstcliga Höghet Prins af Augustenburg såsom Sweriges Kron Prins och söm Thronföljare efter wär nu regerande Allernädigste Konung xiii, hwars dagar Gud den All drahogste länge beware.
Friherre von wolstein, Lorlltr I.nclvib Som flere wärda Ledamöter i detta ämne talat, och det med styrka och öfwertygande skäl, skulle jag anse mig mistbruka
Ridder stapet - Den 18 Julik. Z4L ffapets och Adelns tälamod, at derwid göra näSvt tillägg, sä mycket mera som ofullkomligheten af mitt framställnings-sätt, skulle blifwa alltför: synbar sedan man äfhört sä mänga wältalande Talare.
Jag får derföre inskränka mia derwid at conformera mig med dem som tilstyrkt upstof-' tvet.
Kan sanningen, dä den sä wäl och med sadan öfwerrygande kraft blifwit framställd, ickv werka pä Sinnena, är allt bemödande fäfängt.- Friherre T^ude, c-^rl^ upläste til Protocollet följande:
At tala i ett Samfund, sä rikt som detta, pä Medlemmar med erkänd wältalighet, är karp hända dristigt.
Ej mindre bekymmersamt bliv det för den, som för första gängen, äfwen statk tala emot en sak, hwilken, genom PluralitetenS röst eller bifall, säkerligen längt för detta, warit afgjord.
Men denna dristighet stall ätmindstone bewi» sa, at blott en inre öfvertygelse upmanat mig, at nu icke eller böra wara tystläten.
At den Furste som Kongl.
Maj t i Nädev behagat förestä samtelige Riksens Ständer tik Des Efterträdare pä Swensta Thronen, statk blifwa den wärdig, och en gäng ersätta förlusten af wär i dag älstade Konung, är wisierligen en möjlighet, och ingen kan upriktigare önsta det än jag.
Men om en Politisk försigtighet bordt kunna tilläta, at ännu företaga och bestämma walet af Sweriges Tronföljare, derom stall en möjeligen icke sä läng framtid, ensamt Lfwertyga mig.
Atstlb - -42 Den 18 Julik.
Ätskillige tvärve
Ledamöter af samma tanka som jag haswa ock redan yttrat manga af mina stäk. at ännu tillägga flere äfwen wigtigare, worc, jag wet det, atutanändamäl, endast trötta de flestas tälamod af Ridderskapet och Adeln.
Det är säledes, och endast med den rättighet jag äger at pä detta rum fä säga mina tankar, som jag härmed förklarar, at okunnig om nägon lycklig hemlighet i afseende pä ett stynDesammare wa! af Sweriges Thronföljd, långt tfrän den lankan at dermed böra hasta, jag twärtvm anser derför högst betänkligt.
Bedrager mig min öfwertygelse, och mitt Fädernesland blifwer lyckligt stall jag med glädje wara den första återkänna mitt misitag; men ock dä, ej mindre stolt öfwer, at nu lika som alltid, aUörig kunnat öswertalas, men wäl Zfwert^gas.
Herr Grefwen och Landtmarstalken: upropade Grefwe Llönrer, ^.6o!pb Loran, som ännu återstod af dem som flg anmält at tala ; men dä -Grefwe Ickörner förklarade flg ej i ett redan sä utredt ämne wilja uppehålla Ridderskapet och Adeln gjorde Herr Grefwen och Landtmarstälkeu föl)ande Proposition.
Riddcrffapet och Adeln Konungens Nädiga Proposition at til Tronföljare genast antaga Prins af Schleswig ^ Hollstein, Sonderburg - Augustenburg ?
Denna Proposition bcswarades med starka »ch mänga gänger uprepade
Ja - blandade med nägra Nej.