Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra här ofvan nämnda farhågan, nemi. att rättigheten till införsel af utländskt tackjern skulle begagnas af bruksegare för att till lägre pris kunna tillverka ett försämradt stångjern torde, om man närmare betraktar densamma, ännu mindre böra utgöra föremål för bekymmer eller förmyndersap från lagstiftningens sida.
Afven f. n. finnes ingen lag, som hindrar en masugnsegare att blåsa tackjern af usla malmer, hvilka han kan erhålla lill billigare pris, eller en bruksegare att smida stångjern af dåligt tackjern.
Korrektivet emot en sådan hushållning ligger dels hos flertalet af tillverkare i omtankan om egen fördel och om kreditens bibehållande för sin vara, dels också deruti, att köpmannen, som tillhandla!1 sig bruksegarnes jern för att skeppa detsamma, nog vet att underrrälta sig huruvida han erhölle en pålitlig tillverkning, hvarföre också vissa stämplar, som äro kända att utmärka en god vara, betalas med ett vida högre pris ån andra.
Det är alltför tydligt, att missbruk i nyssnämnde afseende snart skulle medföra sitt straff för tillverkaren, att man skulle 192 Den 29 December. behöfva hysa några allvarsamma bekymmer i della afseende.
Dessutom torde det för de fleste vara bekant, att stångjern från vissa fabriker i England i temligen stor skala förses med falska stämplar af våra bästa tillverkningar och under namn af Svenskt jern skept pas till aflägsnare platser.
Denna skamliga industri, ehuru den visserligen något måste skada det Svenska jernets kredit, hindrar likväl icke att verkligt Svenskt jern af de s. k. rangstämplarne är eftersökt och bibehåller sitt pris.
Icke heller kan den nyssnämnda bedrägliga industrien förekommas genom fortfarande förbud mot införande af utländskt jern till Sverige.
Från hvilken sida man betraktar saken lära de båda ofvannämnda konsideratiouema befinnas alltför obetydande för att böra förorsaka något hinder mot en åtgärd, som för hela landets befolkning och serdeles den industriidkande delen deraf skulle vara af ovedersäglig nytta och åstadkomma en betydlig vinst.
I enlighet med hvad nu blifvit anfördt vore det visserligen ömkligt att jern, såväl gjutet oarbetadt, eller vanligt tackjern, som smidt eller valsadl stångjern finge tullfritt införas; men då denna förändring på en gång frän förbud till fullkomlig tullfrihet kanhända ännu skulle synas mången alltför stark, för att ej mötas af betänkligheter hos dem, som frukta genomgripande åtgärder i allmänhet så inskränker jag mig till att vördsamt föreslå det införseltullen på tackjern må bestämmas till Tjugofyra sk:r för ett skeppund tackjernsvigt; för stångjern om tums tjocklek och deröfver samt minst 2| tums bredd, samt 1 tums fyrkant eller tums rundjern och deröfver till En riksdaler; och finare dimensioner än der bär upgifne till Två R:dr b:ko för Skfé stapelstadsvigt.
A andra sidan synes det i hög grad billigt att den ännu återstående utförsellullen på stångjern måtte uphöra, hvilket jag tillåter mig föreslå.
Denna af den enklaste statsekonomiska klokhetsregel föreskrifna åtgärd ligger för öfrigt i samtlige bruksegares intresse och kommer således sannolikt icke att sakna förord af inflytelserikare röster, så att några vidlyftiga skäl derföre icke af mig behöfva framställas.
A tackjern föreslår jag äfven vördsamt utförselförbudets borttagande, lemnande i öfrigt tullbeloppets bestämmande åt det Höglofl.
Utsk:s pröfning, som ej lärer underlåta alt deröfver inhemta erforderlige uplysningar af de vid Riksdagen närvarande bergsmän och bruksegare och söka jemka emelian deras olika intressen.
' Jag anhåller för öfrigt alt få göra den anmärkn:n, att tull värdet på tackjern, 9 R:dr är alltför högt uptaget, när det gäller det Engelska tackjernet, som för sitt pris skulle komma mest ifråga till förbrukning härstädes.
Då priset på berörde vara af de bättre sorterna i England icke upgålt till 5 £ St. per ton och det Skottska tackjernet ofta sålts till mindre än hälften af detta pris, så bör ett medelvärde af 7
R:dr per
SkSf vara mer än tillräckligt, isynnerhet som äfven det
Svenska tackjernet ofta säljes vida under detta värde om man förvandlar beräkningen från den i handeln härstädes gällande tackjernsvigten om 26 Lisp:d till stapelstadsvigt om 16 Lisp. för hvilken värdet i tulltaxan är utsatt.
Om Den 29 December. 193
Om den nu af mig föreslagne rådighet till införsel af tackjern mot en tull af 24 sk:r b:ko beviljas, så föreslår jag i sammanhang dermed vördsamt, att införseltullen å artiklarna, grytor, ■pannor, killiar, kakelugnar, gallerverk, apterade stolpar oell ledstänger dertill samt slussportar, må nedsättas lill 3 R:dr 16 sk:r b:ko Skfi.
Alla dessa varor draga genom sin tyngd redan en ej obetydlig kostnad att införas utifrån, utom lullafgiften; och de inhemske tillverkarne af sådane varor hafva deruti ett skydd, som tillverkarne af lättare och i förhållande till vigt och volym dyrbarare artiklar ej äga i samma mån.
En tullafgift af 3 R:dr 16 sk:r å gjutgods af nyssnämnda slag, lemnar under förutsättningen af fri tillgäng på tackjern mot den föreslagna låga tullen ett skydd af omkring 20 proc. af värdet, hvilket synes vara tillräckligt för dessa tillverkningar, som det knappt kan komma i fråga att smuggla.
För allt annat gjutet arbete, ej specijiceradl, tager jag mig friheten föreslå en införseltull af 5 R:dr b:ko Sktt för pjeser af t. o. m. 10 Lisp:ds vigt i ett helgjutet eller af flere delar sammansatt stycke; samt i vigt deröfver 3 R:dr 16 sk. b:ko per SkS\
Tullbeslämmelsen ang:de plåtar samt spik och allt annat manufaktur- eller handtverks smide, ej specificcradt, synes ock vara i stort behof af en efter föremålens beskaffenhet lämpad förändring.
Först och främst är den nu gällande tullafgiften af 36 sk:r per U för varor af detta slag för de flesta fall detsamma, som ett absolut förbud, hvilket icke ens är nyttigt för tillverkaren af dylika varor inom landet, då han derigenom sättes ur tillfälle att erfara behofvet af många artiklar, som i andra länder utgöra föremål för en vidsträckt fabrikation emedan de kommit i bruk; och dertill kommer den ögonskenliga orättvisan deraf, att en artikel, som till äfventyrs väger många lisp:d, skall draga lika stor tull per il, som smärre artiklar, hvaraf kanske många gå på ett 8” och i hvilkas värde det nedlagda arbetet således ingår i en långt större proportion.
Sanningen häraf styrkes genom det förhållandet, att af ett så utomordentligt omfattande slag af artiklar, som denna sistnämnda rubriken innefattar, under sisth år 1852 icke blifvit införda mer än 10,170! ^ oc'1 oförtenta plåtar 381 Sk8, hvilket kan sägas vara detsamma som intet.
För behofvet vid den på sednare tiden allt mer tilltagande tillverkningen af ångpannor, jernfartyg och andra större arbeten af jernplåtar, är det så mycket angelägnare att tullen på denna artikel betydligt nedsättes, som arbeten med nyssnämnde tillverkningar nu ofta uppehållas i följd af bristande tillgång på Svensk plåt, och beställningar deraf vid de få verkstäder, hvarest sådan förfärdigas, merändels icke kunna lefvereras förr än 6 å 8 månader efteråt, hvilket för denna numera så vigtiga industri är i högsta måtto menligt.
Jag tager mig derföre friheten föreslå att plåtar af t. o. m. 3 Lisptds vigt stycket må få införas mot en lull af 5
R:dr och från 3 Lisp:d och derutöfver till 3 R:dr b:ko per Skf?, hvilket såsom utgörande nära 10 proc. af det i tulltaxan intagna, och mera af det verkliga, eller inköpsvärdet, bör å en så 2 11. 13 194 Den 29 December. lung och såsom material för den inhemska fabrikationen nödvändig artikel utgöra ett mer än tillräckligt skydd.
Hvad beträffar benämningen: ”ali annan spik, saini alli annat manufaktur och h an d tv erks sm ide ej specificerade1, så anser jag i enlighet med hvad nyss blifvit anfördt, denna benämning i afseende på tullbestämmelsen böra delas i flera afdelmr med olika tnllsatser och får dertill föreslå följande: ”Ali annan spik” samt "allt annat manufaktur” eller s. k. svartsmide som ej är hell och hållet eller till någon del finslipadt eller poleradt.
För hela eller af flere delar sammansatta stycken af till och med 2 ti vigt per ti — — 12 sk:r.
Från 2 till och med 20 ti . . . . . . — — 8 — Öfver 1 Lisp:d till och med I Sk$ Stapelstadsvigt per Lisp:d v. v . 2 R:dr — — Öfver 1 Sk£ Stapelstadsvigt per SkSf . . . 12 — — — För smidda, ej färdiga pjeser, ämnade alt vidare bearbetas och förädlas inom riket, per SkS’ 5 R:dr.
För artiklar af ofvannämnda slag ”sorn äro helt och hållet el ler till en del (inslipade eller polerade skall afgiften fördubblas.” Genom en sådan fördelning skulle ett fullt tillräckligt skydd, motsvarande i de flesta fall 25 å 30 proc., ofta mera vinnas folden Svenska jerntillverkningen och på samma gång en ej obetydlig inkomst för Staten, genom möjligheten att förse sig med en del nödvändiga smidesarbeten från den utländska marknaden, fastän visserligen till ett högt pris, och slutligen skall fältet för den inhemska tillverkningen snart betydligt utvidga sig derigenom att åtskilliga förut mindre bekanta artiklar komma i bruk.
Några rubriker i taxan, som nu äro särskildt utsatte, skulle i följd af den nu föreslagna fördelningen kunna försvinna, och deribland artikeln saxar hvaraf under sisth år endast varit förtullade 436* ti, ett bevis att det mästa af denna artikel blifvit smuggladt.
Äfvenså kunde artikeln Redskap och machinvaror, ej specificerade försvinna ur taxan.
Jag kan icke underlåta att på samma gång anhålla att få fästa Utsk:s upmärksamhet på artiklarna knifvar, rak-och penn-, andra slag samt gafflar ej specificerade.
Rakknifvar draga nu en införseltull af 16 sk. b:ko stycket; pennknifvar af 8 sk:r, och ”andra slag samt gafflar ej specificerade” 1 R:dr b:ko per ti.
Det är intressant och lärorikt att se hvad verkan dessa nu gällande tullbestämmelser haft på handeln med ifrågavar:de varor.
Generaltullstyrelsens sammandrag öfver importen, inkommo sisth år 1852, sammanlagrlt till hela riket 866 st. rakknifvar, 1,178 pennknifvar och alla andra slag samt gafflar ej specificerade 1,238 ti.
Då det nu är bekant alt så godt som inga eller åtminstone ett högst obetydligt antal rakknifvar tillverkas inom landet, så skulle man utan tvifvel få svårt att besvara den frågan, hvad slags verktyg största delen af den manliga delen af Svenska folket begagnar för att raka sig, så vida icke lösningen af detta problem funnes i den kända omständigheten, att från de lager, hvarest handel en Den 29 December. gros drifves med s. k. korta varor, säljas årligen sammanräknadt kanske tusentals dussin rakknifvar lill eli pris, hvilket föga öfversliger det för blotta tullafgiften i taxan bestämda.
Det är då skäl att fråga, örn det ej är bättre att tullafgiften pä eu sådan artikel nedsältes på det Staten måtte hafva någon fördel deraf, än att den skall behöfva insmuglas.
Likaså tror väl ingen alt ett antal af 1,175 st. förtullade pennknif var på långt när emotsvara antalet af hvad här införes och försäljes.
Jag föreslår af detta skäl vördsamt, att införseltullen på rakknifvar må nedsättas till 6 sk:r st. utgörande ungefär 30 proc. af värdet ä inköpsorten af de mest gångbara eller ordinära sorterna; och-för pennknifvar lill 4 sk:r st., hvaremot ”andraslag samt gafflar ej specificerade” icke behöfva serskildt uptagas om den här gifna bestämmelsen för ”manufaktur- och annat smide helt och hållet eller till en del poleradt'n antagas.
Med artikeln strumpstickor är f. n. samma förhållande, sorn med rakknifvar; goda strumpstickor kunna ännu knapt tillverkas här i landet.
Sådana behöfvas dock i hvarje hus, och likväl förtullades deraf sisth år icke mer än 59!) u.
På del de ej må behöfva inkomma genom smuggling föreslår jag nedsättning af tullen derå till 16 skir per U.
Koppar är en metall, som utgör en af Sveriges luifvudsakliga exportartiklar, hvilken med fördel iithåller täflan på verldsmarknaden och hvaraf ingenting införes annat än för något tillfälligt behof.
Detta synes också deraf, att ingen oarbetad koppar, samt af smidd och i plåtar blott 1^ Skf? och af hleck och spik 79 J
Sk/J blifvit införda.
Det kan således ej vara någon våda alt för principens skull tillåta oarbetad koppar, så väl rå, som parad, att inkomma tullfritt.
Detsamma föreslår jag vördsamt för kobolt malm, kobolt metall och koparrnickel, allt exportartiklar, äfvensom för Antimonium crudum och regulus, då oaktadt tullen härå 1 sk. per it visserligen ej är betydlig, af förstnämnde qvantitet ej inkommit mer än 7166J och af den sednare 3270 eller tillsammans 10,3362 It, lemnande en tullinkomst af något öfver 200 R:drb:ko.
Det synes vara skäl, att till förenkling af tullupbörden och tullbehandlingen, borttaga, serdeles å materialier för vidare tillverkning och förädling, alla sådana afgifter, som icke blifva Staten någon egentlig inkomst utan kosta nästan lika mycket i räkenskapsföring och kontroller som tullafgiftens belopp, men i allt fall åstadkomma elt onus för den som behöfver använda dem, samt svårigheter för handeln och för tullbevakningen helst då dét icke är fråga om deras behöflighet såsom skvddsafgifter för de inhemska näringarna.
För IVismuth föreslår jag af samma anledning, och på grund af den högst obetydliga införselqvantiteten deraf, likaledes tullfrihet.
Näst metallerna anhåller jag få fästa Utsk:s upmärksamhet på några chemiska och mineraliska ämnen, hvilkas befriande från införseltull, efter min öfvertygelse, skulle vara till stort gagn för de inhemska näringarna.
Ä artikeln Aska, Pott: raffinerad och kalsinerad. är in 13' - 196
Ben 29 December. förseltullen 16 skir tuko. eller med lilläggsafgiflerna ungefärligen 20 sk:r per (u) Lisp:d, utgörande 25 proc. af det i taxan uptagna värdet.
För ett till så mångå tekniska fabrikationsgrenar behöfligt råämne synes del. likväl som om en afgift af 5 eller högst 10 proc. af värdet borde vara det högsta som borde åsättas.
Efter denna åsigt hafva lägst i fl arne också med skäl medgifvit införandet af kolsyradt natron eller soda mot en afgift af 8 rst. b:ko per Lisp:d; under det kolsyradt kali eller pottaskan, som är eli lika angeläget kemiskt material, är belagd med tjugofyra gånger sä. hög tull, ett bland de många bevisen på att system, sammanhållning och konseqvens icke alltid varit med vid tullsatsernas åsättande, och hvilket ger anledning alt beklaga, det. icke R.
St. genom förberedande undersökningar mellan Riksdagarna om olika artiklars tillverkningssätt, sammanhang sins emellan och inflytande pä näringarna, sättas i tillfälle att bedöma ämnena med nog sakkännedom, hvilket ock naturligt förklarar den omständigheten att hela tulltaxan vanligen vid hvarje Riksdag å nyo kommer under öfverläggning.
Den invändningen emot nedsättning i tullafgiften på Pottaska, att denna produkt till skillnad från soda är föremål för inhemsk tillverkning, kan ej vara ett giltigt och tillräckligt skäl alt lägga en 24 gånger högre tull på den ena af dessa produkter än pä den andra; ty det är ingen tvifvel om alt ju soda äfven med fördel skulle tillverkas vid tekniska fabriker inom landet om denna tillverkning gynnades af en lika hög införseltull som pottaskan; men i det afseende hafva föreg:de Ständer handlat fullkomligt rätt alt sälta tullen på soda så låg som möjligt, då den förhöjning i priset, som genom en hög tullafgift skulle upstå för soda, skulle menligt inverka på många andra fabrikationsgrenar, och således leda lill förlust på det hela.
Samma åsigt har också blifvit följd i afseende på en annan artikel, som ingår i nästan alla tekniska näringar nemi. svafvelsyra.
Ehuru tullafgiften på denna artikel här var lägre än nästan i något annat land innan någon fabrikation deraf inom landet inrättades nemi. 6 rst., så nedsattes densamma ett par år sedan en sådan fabrik här kommit i gång, ytterligare till blott 4 rst. per U.
Då frågan om denna nedsättning förekom hos Högl. R. o. Ad., hade jag såsom intressent i den enda här i landet befintliga svafvelsyre-fabrik äran förklara alt ehuru anläggningen deraf visserligen skett under förutsättning att den då befintliga obetydliga tullen icke skulle ytterligare nedsättas, ville jag dock icke protestera deremot i hoppet att någon förtjenst på tillverkningen i allt fall kunde vara alt hemta.
Jag tager mig friheten åberopa detta endast derföre, att det måhända kan gifva någon rätt att äfven yrka tillämpningen af samma grundsats vid tullbestämningen på andra artiklar af enahanda beskaffenhet.
På grund häraf skulle det visserligen vara följdriktigast att yrka nedsättning af tullen å pottaska lill likhet med tullen på soda, och för näringarne äfven det bästa.
Men för att bibehålla fortfarande lämplig upmuntran och skydd åt den inhemske pottaske-fabrika - Den 29 December.
19f lianen, föreslår jag en införseltull af 6 sk:r Inko Lisp:det på kalsinerad pottaska, hvilken afgift ännu är 8 gånger högre än på soda.
Då Svensk pottaska de flesta år är föremål för export från riket och vid sådana förhållanden import icke skulle komma i fråga äfven med tullfrihet, så kan den föreslagna nedsättningen ingalunda hindra den inhemska tillverkningen eller inverka skadligt pä priset i allmänhet utan endast tillförsäkra dem, som inom landet använda pottaska, att de år, då tillgång derpå felar inom landet, kunna erhålla sitt behof utan alltför betydlig tillökning i priset, hvaraf dessutom vinsten i sådana fall för det mesta icke stannar hos producenterne utan hos npköpare och spekulanter i andra hand.
Artikeln Cement kommer visserligen icke i fråga annat än för speciella behof vid mera grannlaga byggnadsföretag och merändeis för produktiva ändamål, såsom kanaler och fabriker; och sisth år infördes ej mer än 509 T:r, som lemnat 170 R:dr i inkomst.
Jag vågar tro att en upoffring af 170 R:dr om året icke skulle blifva någon förlust i jemförelse 'med vinsten af att lill möjligaste billiga pris kunna erhålla det förträffliga sammanbiudningsämne, som finnes i de bästa utländska cementer.
Tillgången pä sådana och en allmännare erfarenhet om fördelen af deras begagnande skulle ock snart väcka ökad håg att inom vårt eget iand eftersöka malerialier till dylika murbruk och fullkomna de beredningssätt deraf, som nu finnas.
Jag föreslår således att införseltullen å cement må försvinna, helst detta står i konseqvens med den åsigt, som bestämt tullfrihet för de dermed närbeslägtade arliklarne eldfast sten, eld fast lera med flera dylika artiklar.
En artikel af ännu större vigt inom klassen af chein iska och mineraliska ämnen, och för hvilken jag likaledes föreslår rätt till tullfri införsel är salp eler syradt natron eller Chilisalpeter.
Denna artikel som i stora massor årligen införes till England, här så väl der, som äfven i Frankrike, Belgien och Tyskland börjat i melodi mer vidsträckt skala begagnas till gödningsämne för åkerbruket, och funnits så verksam att enl. till hushållssällskaperna derstädes upgifna sammanstämmande rön 75 U utsådda på.en Engelsk acre eller något mer än en centner för Svenskt Trid, påstås motsvara en vanlig gödning med animalisk gödsel, ehuru den icke fortfarande kan göra den sednare öfverflödig.
Hvarje landtman kanner för öfrigt huru fördelaktig salpelerhallig jord ar för vegetationens framdrifvande.
Chilisalpeter får nu uppå serskildt sökt tillstånd hos Commerce-Colhm efter dess pröfning emot hillig tull, 6 skir per Lisp:d införas för fabrikernas behof.
Men denna rättighet gäller ej för jordbruket.
Men om äfven en sådan utsträckning gäfves åt denna undantagsföreskrift, så finner en hvar huru svårt, besvärligt och kostsamt det blefve för hvarje jordbrukare, som ville försöka göda några tunnland jord med chilisalpeter, alt först genom ett ombud i Stockholm ingifva ansökning till Kongl.
Commerce-Colhm samt upgifva precist huru myckel han behöfde och derefter afvakta resolution oell skrifvelse-till vederbörande tullkammare, för att få införskrifva den behöflige qvanliteten.
Utan sådana specialupgifter åter i 98 -Den 29 December tjenle föreskriften om den serskilda ansökningen lill intet, ty motivet dertill skulle val vara alt åstadkomma någon sorts kontroll, alt varan ej kunde införas till större mängd än Kongl.
CommerceCollim för hvarje fall funnit nyttigt.
Förl. år infördes af Chilisalpeter enl. tulljournalerna 27,979 Lispid.
Den obetydliga tipoffringen af 3497.]
Ridr i tullinkomst genom denna artikels
Digifvande skulle säkert mängfalldigt ersättas af den vinst, åkerbruket deraf tomine att hemta sedan artikeln blefve mera känd för ifrågavaride ändamål.
Skulle Flsk. likväl ej vilja gå.in på fullkomlig tullfrihet, sä föreslår jag åtminstone att föreskriften om behofvet att begära tillstånd hos K.
Commerce-Collina må försvinna, och tullen nedsättas lill 3 skir per Lispid, då det synes vara fullkomligt säkert att en vida större inkomst, än f. n., innan kort deraf skulle upstå.
Jag skulle vid samma tillfälle genia vilja föreslå tullafgiftens borttagande eller nedsättning till ett mycket lågt belopp äfven ä salpetersyradt kali eller vanlig salpeter, då denna vara kunde genom handeln erhållas för halfva priset af hvad Staten nu derför betalar i lösningspris, och hälften af hela lösningssummans belopp således är bortkastad för det välmenta syftemålet att med årlig upoffring bibehålla tillverkningen inom landet, under det de enskilde landtmät), som samla och uplägga sin amoniakhaltiga jord för salpeterberedning, troligen skulle hafva en större -slutlig behållning, genom ali använda denna jord till gödningsämne, än hvad den nu lemnar dero.
Med kännedom om den fördom, som ännu hos många räder emot en förändring härutinnan och de i min tanka ogrundade farhågor man vid förra riksdagar hyst för rättigheten att införa den billigare salpetern från de sydliga länderna, hvarmed utan tvifvel den inhemska monopoliserade och med upoffring för Staten underhållna salpetertillverkningen härstädes skulle uphöra, ber jag emellertid endast att nu, likasom vid en föregide
Riksdag få hemställa frågan om en förändring af systemet härutinnan till Högh BevillnisUlskis egen benägna pröfning, utan något bestämdt förslag, öfvertygad att den lid en gång skall komma då man inser det felaktiga i den hittills följda hushållningen.
För de råämnen och hal f-fabrikater, som förekomma linder den gemensamma aldeln. trävaror, vågar jag likaledes föreslå tullfri införsel å samtliga artiklar från-och med den första t. o. m. artikeln tunnband.
Den ingående tullen å dessa ailiklar, har under loppet af sistl. år, utgjort:
För tillhugget virke ej specificeradl 1467 R:dr.
Mahogny, sockerkist och andra utländska trädslag 1160 R:dr.
Bräder och Plankor af ek och ask 850 Ridr.
Dito af alm, björk och andra inom landet växande ej specificerade ämnen 113 Rsdr, samt för tunnband 14 Ridr och några skir eller sammanräknadt pä alla slags' oarbetade eller tillhuggna trävaror och plankor omkring 3604 Ridr biko, oaktadt tullen på en del deraf endast utgör 5, på andra iO proc. af värdet och således ej förhindrat importen.
Jag hemställer om en så ringa tullupbörd motsvarar allt del Den 29 December.
199 besvär och den kostnad, som alla dessa artiklars serskilda upmätande och bokförande förorsakar tullverket, på samma gång som det visserligen genom omgång, hinder och dröjsmål vid lossningar åstadkommer en långt större förlust än till nyssnämnde belopp.
Det synes också innefatta en nog inskränkt åsigt, att den nuvarande tullafgiften skulle göra hvarken till eller ifrån för odlingen af inhemska bättre träslag.
Säkert har ännu ingen, som planterat sådana träd, dervid serskildt tänkt på huruvida en högre vinst en gång kunde skördas af virket utaf de mogna träden, genom 5 till 10 proctts tullafgift på motsvarande utländska.
Men för tillverkaren af finare trävaruartiklar likasom för skepsbyggeriet vore det en lindring att kunna erhålla dem tullfritt.
För mahogny och andra utländska träslag, som begagnas till lyxarbelen, kunde väl undantag härifrån göras; men jag tror att
Slaten indirekt vinner mera genom den lättnad för slöjdidkarne i trävaror, som beredes genom tullfriheten, än att man bör se på en inkomst af 1160 R:dr, som dessa träslag gifvit, och som den ökade tullupbörden på del hela gifvet' godt tillfälle att undvara.