Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är således rätt att Exped,- Utsk. uteslutit denna period.
Hvad vidkommer år 1818 års riksdag, så itigingo i Stånd till Konungen med beslut i frågan, hvaruti de tillstyrkte i underd., att det beslut, som fattades vid 1809 års riksdag, skulle sättas i verkställighet.
Formerna minnes jag icke.
R, St. hade 180g begärt, alt den comité', som skulle nedsättas i denna fråga, skulle föreläggas alt afgifva sitt betänk, vid nästa lagtima riksdag, men riksdagarne så väl år 1810, 1812, i8i5' sorn 1818 voro urtima; comitéen var således ursägtad för att betänk, icke afgafs. 1818 begärde Ständerne att Konungen mätte förelägga tid för denna comité' alt afgifva sitt betänk., så att nästa Ständer kunde deraf erhålla del.
Detta skedde, och 1823 års Ständer erhöllo betänk, samt förslag till lag.
Då blef åter samma förhållande som vid t8i5 års riksdag, att 2 Stånd stannade emot 2, och frågan förföll sålunda på Ständernes sida.
När sedermera frågan förekom vid de sednare riksdagarna, torde herrarne påminna sig huru förhållandet varit.
Således måste vi erkänna att någon slutlig åtgärd ej kunnat ske, förrän, med anledn. af förra riksdagens beslut, comiteens yttrande till Konungen inkom.
Konungen har till oss afgifvit nåd. propus., vi hafva fattat vårt beslut, och sedan vi nu hunnit till R.
Sits beslut, —hvarföre skulle vi mundera detta beslut på det sätt, att vi ville säga, att en del af Representationen icke är Svenska folkets repiesentanter, utan att anses såsom part?
Hvad vill det sä - Den g Januari f. m. 31 ga?
Är icke BorgareSt.
Svenska folkets represenlantei, fastän näringsidkare inom detta RiksSt. finnas?
Finnas icke bland de andra Stånden, finnas icke bland oss sjelfva näringsidkare af alla slags yrken?
Skola de då kallas parter?
Parter iiro vi alla, ty det är fäderneslandets sak vi tala om, ocb jag anser för min del mig vara tack skyldig de ledamöter af Exped.tJtsk., sorn uteslutit de onödiga baserna neli framhållit saken.
Jag tillstyrker bifall till förevar, expedition.
Hvad forst angar den amnärkn. jag gjort angide i8t5 års riksdags yttrade tanke af 2:ne
Stånd, så bar jag ganska väl insett oell då Uttalat, att den icke innefattade ett R, Sits beslut ; men jag anser, att då fråga atom historiken af näringsfrågans behandling inom landet, så är det icke öfverflödigt att upplaga den första riksdag, då 2:ne
Stånd blt-fvo ense
Om att saken icke rörer en privilegiifråga.
Deri instämde då 2tne Ståndj och Vid nästföljande riksdag blefvo 3:ne
Stånd af samma tanke.
Jag anser derföre omnämnandet deraf icke vara olämpligt.
Jag medgifVer visserligen, att det kan sägas vara öfverflödigt i en framställning till Konungen, emedan Konungen kartner det förut; men på samma skäl kan man säga att allt är öfverflödigt.
Man bör Uppställa skrifvelse!! så följdriktigt man kan, och då tiof jag det vara oriktigt alt utesluta en af de hufvud* sakligaste tilldragelser, som i denna vigliga sak förefallit.
Hvad den sista perioden beträffar, så hafva icke de 3 sidorna blifvit af 2:ne
Stånd behandlade i olikhet med de 2:ne andra Stånden , såsom en föregtde talare synes hafva Uppfattat saken, utan alla 4 Stånden hafva , så vidt jag hört, varit ense om dessa mötiver för sättet hvarpå R St. skola frambära ifrågavor. önskan till Konungen; och ehuru jag icke nu kan uppgifva en fullkomligen lämplig redaction, tror jag icke någon större förändring behöfves, än att, med bibehållande af reciten, frambära den und. anhållan ”att Konungen nu måtte, så fort ske kan, afhjelpa nyssnämnda olägenheter samt för detta ändamål och med föranledande af eller jemförelse emellan de flera betänkanden och förslag, som R.
St., comite'er och corporationer afgifvit, fatta och förkunna ett definitivt beslut i förevar, särdeles vigtiga samhällsangelägenhet; då tvifvelsutan näringsfrihets-lrågan skall upphöra att vara ett föremål för missförstånd eller obelåtenhet inom RiksStrn, och följderna af en genom ändamålsenliga ordnihgsbestämmelser medgifven sjelfförsörjuings-frihet bära en god skord af lyckliggörande frukter” &e. —Jag kan icke finna att denna period, så framställd, skulle innefatta något förnärmande för Konungen; ty den innehåller just hvad man önskar måtte ske, nemi. att Konungen täcktes gifva verkställighet åt hvad R.
St., cotnileer och corporationer i förut afgifna förslag framställt.
Den innehåller grunden för hela denna anhållan, så vidt jag kan fatta.
För öfrigt 32 Den 9 Januari f. m. torde herrarne, öm de behaga, låta åter upplåsa slutet af förslaget, tv deri skola de, så -vidt jag kan finna, inse. skälet hvarför dessa uttryck höra bibehållas.
Då något nytt förslag icke blifvit af R.
St. frainlagdt, utan man hän vist tilldel gamla, och då just detta af flera blifvit klandradt, så dr det hårdt för de klandrade alt motsidan nu vill stryka utur skrifvelse» sjelfva skälen] hvarföre man handlat så och icke annorlunda.
Det är på denna grund jag icke kan frångå den anhållan jag gjort, alt de motiver, sorn i förra förslaget voro intagna, måtte få qvarstå, men att de, som icke gro nöjde med ordalagen, måtte uppgifva en annan redaction, hvilken rättelse lätt kan verkställas.
Hvad sjelfva förslaget angår, så torde herrarne påminna sig, att jag här talar såsom ledamot af Utsk., icke för egen räkning.
Jag delar icke Ekon.Utskts åsigler i della ämne, utan anser för min del, att R.
St. böra framlägga ett mera bestämdt förslag; men sedan Utsk. inkommit med ett förslag, som af alla RiksStm blifvit godkändt, så anser jag mig skyldig alt icke medgifva, att E\ped.Utsk. stryker ut f:delar deraf, endast för det att förslaget icke behagat Exped.Utskottet.
Detta måtte icke vara detsamma sorn alt granska och ändra hvad i redactionen är mindre väl framsläldt ifrån Ekon.Utskottet.
Jag kan icke derföre erkänna, att Exped.- Uisk. måste blifva någon slags Copierings-machin, som någon här vtlrat; ty dess skyldighet är just, enligt min uppfattning, att expediera R.
St:s beslut, såsom de äro fattade, och alt vid sjelfva redactionen tillse om några skriffel eller oriktiga fraser influtit, hvilka Utsk:s åliggande då är att rätta.
Detta är att expediera beslutet, men icke att helt och hållet ändra moliverna för beslutet, hvilket vore alt tillerkänna Exped.Utsk. en makt, som jag icke vill elfva detsamma, ty då blefve det herre öfver alla de andra Utskotten och deras arbeten.
Jag är hufvudsakligen förekommen af den sista värda talaren, isynnerhet i afseende på sak; men jag kan icke undgå att fästa Husets uppmärksamhet på det egna förhållande, att Friherrarne Cederström och Rehbinder, i stället för att egentligen tala om den sak, som nu är i fråga, nemi. förevar, skrifvelse, vilja leda discussionen in på allmänna satser såsom grund för huru Exped.Utsk. skall handla.
Det är nu 3:dje eller 4:de gången, sorn detta ämne fått en sådan tournure, och jag får förklara, det jag anser alldeles obefintligt att uppställa någon allmän grund, hvarefter Exped.Utsk. skall handla, emedan det förut är klart huru detta Utsk. skall handla; och i afseende på Frih.
Rehbinders yttrande får jag förklara, att jag skall vara den siste, som skulle önska att, vare sig Exped.Utsk. eller någon ledamot af Representationen, må låta bruka sig såsom machin.
I öfrigt kan jag icke finna, att det på något - Den 9 Januari f. m. 33 got villkor går an alt helt och hållet stryka nt de hufvudsaklig» skäl, hvarpå hela beslutet uti förevar, fråga grundal’ sig. EmoL Gr. af Ugglas’ yttrande att BorgareSt. vore att anse såsom eu part, har Frih.
Cederström gjort en anmärka.
, likasom om detta yttrande stått i sjelfva skrifvelsen; men jag har icke kunnat finna, att denna redaction innehåller att BorgareSt. vore att betrakta såsom part.
Det var en reflexion af Gr. af Ugglas, som i sig sjelf var riktig, men sorn varit oriktig, om den stålt i skrifvelsen, hvaremot den blifvit framställd endast för att upplysa hvarföre detta särskildta Stånds mening borde upptagas, enär delia
Stånds intresse vnr att betrak ta denna sak såsom en privilegiifrågn.
För öfrigt bar jag förklarat, att jag i hufvudsaken instämmer i livad Frih.
Hamilton sak riktigt framställt, och skulle icke tro, att B., o. Ad. vid detta til/a lie vill gifva ett sådant efterdöme, som troligen framdeles skulle komma att följas i många saker, att vi nu, sedan riksdagen varat ett helt år, skulle börja en ny riksdag, för att medelst redactioner af skrifvelse!- tillintetgöra hvad vi förut beslutat.
Cederströms yttrande, att under discussionen BorgareSt. blifvit kalladt part i denria fråga, anhåller jag få tillkännagifva, att jag i Utsk. varit af den mening, att uppställningen borde vara så kort som möjligt, och att jag ansett olämpligt att i förslaget till den und. skrifvelsen intaga hvad som vid föreg:de riksdagav blifvit i ämnet anfördt, särdeles då tvänne Stånd stannat emot två, och frågan sålunda förfallit.
Då BorgareSits mening ronde näringsfriheten likväl vid denna riksdag slår ensamt emot de 3:ne öfriga Ståndens, hvilkas tankar i frågan således, ehuru blott i önskningsväg, gjort sig gällande, liar jag icke velat motsätta mig, att förstnämnda
Stånds vid föregående riksdagar yttrade åsigter i ämnet fått i det nu föredragna förslaget till und. skrifvelse inflyta.
— Med anledn. af hvad Frih.
Hamilton anfört, ber jag få nämna, att om den värde talarens yttrade åsigt blefve gällande, synes mig som vore det tillräckligt alt endast antaga en R.
St:s secreterare, i stället för att tillsätta ett Exped.Utsk., med rättighet för denna secreterare, att vid sammanfattningen af R.
St:s expeditioner och skrifvelser iakttaga nödiga rättelser i ordalagen.
Jag anser det vara i högsta grad oriktigt, om Exped.- Utsk. skulle vara bundet i valet af de skäl och motiver, som Utsk. finner mest passande och öfverensstämmande med det R.
St:s beslut, som kan utgöra föremål för Utsk:s handläggning, synnerligast då fråga är om en und. skrifvelse till Konungen.
Slutligen och hvad angår Gr.
Frölichs yttrande om olämpligheten alt meddela en generel grund för Utsk:s åliggande, så anser jag ganska behörigt, att denna fråga tages i öfvervägande.
Det är icke mer än några vec19 H. 5 34 Den 9 Ja n ua r i f. m. kor sedan en ganska liflig debatt idelia hänseende föreföll; och då tankarne inom
Ståndet i delta ämne synas varn delade, finner jag icke olämpligt, alt de, som äro ledamöter i Exped.Utsk., öppet yttra sina åsigter om de åligganden de i sådan egenskap anse sig äga.
Ehuru en värd ledamot önskat, att man, i detta fall, icke måtte tala om några allmänna grunder; torde del likväl tillåtas mig alt få nämna några ord, hänförande oss till hvad som i detta hänseende sig tilldragit.
Det är för R. o. Ad. eller åtminstone för flere af dess ledamöter bekant, huru utsk.betänk:n fordom affattades; då de föredrogos i Stånden och ledamöter yttrat sig för och emot, samt det omsider kom lill afgörande, hade man svårt att få reda på sjelfva slutsatsen eller hvad Utsk. egentligen åsyftade.
För att Jätta öfversigten, beslöto R.
St. att Utskm, de måtte betrakta saken på huru många sidor som helst, likväl skulle vara skyldiga att uti rader, som voro kortare än den öfriga texten, uppgifva eller framställa det beslut som tillstyrktes.
Denna skyldighet tvingade de ulsk,secreterare, som skrefvo vidlyftigt, att på det hela uttrycka sig kortare än tillförene.
Delta har äfven medfört den fördel, att då man finner sig nöjd med slutmeningen eller tillstyrkandet i ett betänkande; så anser man s-ig icke behöfva läsa betraktelserna för och emot.
På samma sätt har äfven sältet att expediera Ståndens beslut vunnit i korthet, derigenom att Exped.Utsk. i möjligaste måtto sammandrager eller Öfverhoppa!- betraktelserna, hållande sig hufvudsakligen vid slutsatsen och vid de inom linien dragna ordalag, som egentligen varit föremål för RiksSt:hs öfverläggning och beslut.
Om Exped.Utsk. vid detta tillfälle hade hållit sig strängt efter denna regel, som jag anser vara den riktiga, så hade man sluppit den långa historiska berättelsen, hvilken, på sätt en värd talare redan anmärkt, är alldeles öfverflödig, enär den Konungens föredragande, hvars handläggning målet tillkommer, äger tillfälle alt ur de i archivet förvarade skrifvelserna inhemta allt livad som förut i saken sig tilldragit.
Den indragna delen af Utskts betänk, innefattar 12 eller 9 rader.
Till dem behöfves icke 4 ai'ks inledning.
Ehuru lion förra gången var Geller 7 ark, anser jag likväl Utsk:s sednare förslag snarare vara för långt än för kort.
Men närman redan förut användt en hel eftermiddag för att få det förkortad!, så vill jag, till förekommande af ytterligare tidspillan, ej yrka vidare inskränkning derutinnan, utan må det förblifva vid den längd det äger.
Men att göra det längre, måste jag motsätta mig.
Här har blifvit omförmäldt, att man ville göra en reaction mot R.
Sådant är ingalunda förhållandet; ty Exped.Utsk. har ganska troget afskrifvit hvad som står i betänk.
N:oj 11, likväl med iakttagande af den utaf Frih.
Den 9 Januari f. m. 35 Hamilton erkända ganska vigtiga rättelsen, alt då Ekon.- Ulsk. nyttjat ordet ”förmoda,” hvarigenom meningen komme alt innebära ingenting, sa har Exped.Utsk., nied rättelse häraf, utbytt samma ord emot ordet ”anhålla,” på det den lind. skrifvelse!! må uttrycka del syftemål RiksSttn afsatt. vått omförmäla Ivaline Stånds beslut, såsom Frih.
Hamilton yrkat, anser jag, lika med Frih. Cederström, vara utan ändamål, enär tvänne Stånd icke utgöra pluralitet.
Skulle man å ena sidan upptaga tvänne Stånds mening, så borde man äfven å den andra upplaga de tvänne öfriga Ståndens tankar, ehuru den ej heller utgjorde pluralitetens; med ett ord, man skulle upprepa alia sådana yttranden, hvilka enl. 75 §:n Iliksd.
Oidn. skola föi falla; hvilket vore en nyhet, som jag hoppas och yrkar att R. o. Ad. icke må införa.
Att man omförmält livad BorgareSt. anfört mot hvad som blifvit sagdt å andra sidan, är så till sägande oundvikligt, när man går deihän alt vilja upprepa hvad sorn tilldragit sig allt ifrån det nya statsskickets införande; ty när det finnes tvänne olika meningar, öfver hvilka R.
St. yttrat sig än så och än så vid olika riksdagar; så är det nödvändigt, att den reserverande meningen äfven yttras någonstädes, emedan det hela eljest kommer alt sakna nödigt sammanhang.
Hamilton har beklagat, att ti enne sidor uti skrifvelse skulle bortgå.
Det kommer sig deraf, alt förebråelserna och klagovisorna aro tre sidor längre i den förra an i sednare skrifvelsen.
Vill man hafva klagovisorna långa, så bör man behålla äfven de tre sidorna.
Men jag skulle tro, alt de fleste vilja slippa dem, såsom icke hörande till saken; ty R.
St;s önskan är, att näringsfrihet matie införas, och denna mening är aflattad i de korta ordalag jag nämnde.
Ugglas har sagi, att R.
St. icke borde underlåta alt säga Konungen sanningen.
Om Grefven i det stället sagt: säga Konungen en förebråelse, så hade det varit hvad jag finner det första förslaget från Exped.Utsk. hafva åsyftat, och hvad Ekon.Utsk:s förslag äfven innehåller.
Jag tror icke att Ekon.Ulsk. åsyftat att göra förebråelser, utan jag förmodar del Ekon.Ulsk., endast för att motivera sitt tillstyrkande, yttrat de meningar, hvari förebråelsen innefattas, föreställande «ig kunna genom ord förlika Ståndens sins emellan stridiga intressen.
En hvar, hvilken haft med allmänna handlingars uppsättning att göra, vet likväl att sådant aldrig lyckas derigenom att man upptager allt hvad par ler ne å ömse sidor anfört, emedan uppsatsen blefx e odrägligt lång och dymedelst af de flesta läsare oförstådd.
Har har blifvit sagdt, all Exped.Utsk. icke skulle få utstryka hvad det behagade.
Exped.Utsk. var så öfverdrifvet noggrannt, att det skref af allt hvad Ekon.
Utsk. sagt, och just detta var anledningen hvarföre R. o. Ad. återremitterade Exped.Utskts betänkande.
Utsk. borde således nu slippa förebråelsen alt dess framställning icke varit nog 36 Den g Januari f. m. vid i y ftig.
En värd talare liar erinrat, all R. o. Ad. icke borde gifva orikliga föredömen vid slolet af riksdagen.
Jag skulle tro, att Ståndet inktloge denna regel, om det underläte att afgifva olämpliga skrifvelse!' till Konungen.
Statsmakterne böra- å ömse sidor iakttaga hofsamhet och aktning mot hvarandra, såvida ej det goda förståndet skall ömsesidigt förloras.
För R. o. Ad. skulle jag tro att både dess bildning och ställning i samhället aro skäl att föregå de öfriga Stånden med föredömet af ett passande skrifsätt.
Jag tror, att om föredömet skulle tagas från andra länder, eller från våra grannar, så torde man finna, att det näppeligen gifves något folk, som uti dess skrifvelser till Konungen iakttager ett mera passande sprak än Norrmännen.
Likväl efterskänka de ej det ringaste af deras rättigheter.
Då dessa, hvilka äro utan adel, förfara så höfviskt, så böra val Svenskarne, som äga adel, förhålla sig på samma sätt mot vår gemensamma Konung.
Jag anhåller om propos. till antagande af Exped.Utskts förevarande förslag.
Efter hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, synes det visserligen vara öfverflödigt att tillägga några ord.
Jag anhåller likväl att få göra det, för ali, i anledn. af en värd talares yttrade förmodan att man velat förebrå Utsk. att icke hafva inkommit med ett förslag till näringsstadga, förklara, att förebråelsen egentligen går derpå ut, alt Utsk. uti ett så vigtigt ämne som detta, hvilket ända till sista ögonblicket blifvit under så olika synpunkter betraktadt, icke affaltat sitt utlåt, uti ett Svenska folket värdigt språk.
Jag tror att man med skäl kan halla Exped.Utsk. räkning, för det Utsk. i anledn. af återremissen borttagit det öfvei flödiga och skarpa i uttrycken och låtit det mera passande qvarstå. Gr. af Ugglas:
Jag begärde ordet för att besvara några af de anmärkntr, som blifvit gjorda mot hvad jag förut yttrat, och bland hvilka jag icke vill uppehålla mig vid dem, sorn klandra att BorgareSt. blifvit kalladt part i denna fråga, synnerligast som BorgareSt. sjelft lär anse sig såsom sådan.
Den andra anmärkn:n var Hr von Harlmansdorlfs yttrande, alt, då jag ansett sanningen böra lill Konungen framföras, sådant i förevar, händelse vore detsamma som att säga Konungen en förebråelse.
Om Hr von Hartmansdorff, likasom hvarje amion, tror att missbelåtenhet finnes i landet i anledn. af det existerande förhållandet med näringarna, så vet jag ej om det är rätt att qväfva denna sanning, äfven om man vill kalla den förebråelse.
Jag anser det vara bättre alt öppet uttala denna sanning, än att bära missnöjet inom sig.
För öfrig t vågar jag tro, att jag aldrig skall ådraga mig förebråelse för begagnande af smädeliga eller ohöfviska uttryck.
Jag fruktar dem, sorn vilja ställa sig emellan och hindra hvad som är nationens tanke Den 9 Januari f. m. 37 alt framkomma till thronen; ty derigenom lillintetgores förtroendet emellan Konungen och folket, hvarförutan Konungen ej förmår alt såsom flan önskar verka för folkets väl.
Det är med anledn. af hvad Gr. af Ugglas nyss anfört, sorn jag anhåller att få tillägga några ord.
Om det, som i sednare förslaget till und. skrifvelse blifvit uteslutet, komme alt i skrifvelse!! inflyta, så hade man derigenom sagt Konungen indirecte en förebråelse, äfven 0111 nian vill kalladen förebråelsen en sanning, hvarföre jag motsätter mig framförandet af denna s. k. sanning till Konungen.
I afseende på hvad Hr von Hartmansdorff yttrat derom, att Exped.
Utsk:s först afgifna förslag till und. skrifvelse i detta ämne skulle varit en ordagrann afskrift af Ekon.LJtskrs betänk.
, får jag äran upplysa, alt jag jemte 2:ne andra ledamöter af Utsk. redan då satte mig emot ett sådant afskrifvande, men att vi blefvo öfverröstade och först efter återremissen vunnit framgång för vår åsigt.
Jag hoppas foch önskar, att R. o. Ad. måtte godkänna skrifvelsen i det skick den finnes.
Hr';Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfvei läggningen fulländad.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade gilla Exped.Utskrs sednare, under N:o 186 afgifna förslag lill und. skrifvelse till K. M. i fråga om näringsfriheteii.
Ropades starka ja, blandade med nej. Gr. Frölich begärde votering.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han af Gr.
Frölichs föregående anföranden förmodade, det han till conlra-propos. önskade godkännande af Exped.Utskts först i ämnet afgifna förslag till und. skrifvelse.
Med den förändring i ordalagen, som Frih. Hamilton aniydt; till vinnande hvaraf jag anser skrif velsen böra till Exped.Utsk. återremitteras.
Utsk:s förslag har redan en gång varit återremitteradt, och betänk, är nu andra gången föredraget.
Jag vet icke om det går an att återremittera Exped.Utsk:s betänkm flera gånger än andra Utskotts.
Jag tror det icke, eller alt någon ålerremiss nu kan ske.
Hr Frih. o. Landtnäs framställning var till bifall på Utsk:s sista förslag.
Om Or.
Frölich dermed icke åtnöjes, så måste han antingen hålla sig till första förslaget eller gifva upp något annat.
Jag medgifver visserligen, alt jag af benägenhet atl icke borttaga för mycket af R. o. Ad:s dyr - 33 De n g Januari f. m. hara tid gick in på cn lili mig på salt och vis rsou(T!ei'n<l tanke att begära en så knapphändig förändring, som jag i milt sista yttrande yrkat.
Då likväl, enligt den siste värde talarens yttrande, rui endast återstår att välja emellan att vika antagande oföiändnult af det först afgifna förslaget eller alt ingå ali en partiel redactionsförändring deraf, men den sednare åtgärden vore alltför vidlyftig; så och då jag icke kunnat (inna uti den lörsta skrifvelse!! någonting sårande eller anstötligt för majestätet, fortfar jag uti mitt lörsta yrkande att conlra-propostn i voteringen måtte innefatta bifall till det första förslaget, synnerligast som tvänne
Stånd redan bifallit detsamma.
Frölich huruvida Hr Grefven icke skulle vilja medgifva, att conlrn-propos:n kommc att innehålla antagande af första förslaget, dock med iakttagande af åtskilliga rättelser, så alt i stället för ordet ”förmoda’’ på del anmärkta stället nyttjas ordet ”a n h å 11 aoch alt förebråelse-perioden ändras så alt ordalagen blifva passande.
Jag begärde ordet, för att lill Gr.
Frölich framställa den anhållan, hvaruti den siste värde talaren förekommit mig, nemi. att ordalagen på åtskilliga ställen malte blifva på lämpligt sätt rättade, såsom t. ex. i slutperioden, der det heter: tillkännagifva den förmodan, hvilka oid lämpligen böra utbytas mot ordet anhålla, roen att förslaget i öfrigt, hvad perioderna beträffar, Lomme att ostympadt bibehållas.
Jag begärde ordet, då Gr.
Frölich lemnade den besynnei liga underrättelsen att den första expeditionen skulle vara bifallen af tvänne Stånd.
Det vore intressant att få erfara, huru och på hvad sätt den skrifvelsen kommit till de andra Ståndens behandling, då den blifvit af R. o. Ad. återremitterad.
Måhända hör det till hemligheten af Exped.Utsk:s sätt att expediera målen vid denna riksdag alt icke rätta sig efter vanligheten, utan lemna skrifvelsen sist till R. o. Ad.
Jag kan icke förmoda, att den värde ledamoten, som begärt votering, icke är öfverens med sig sjelf om volerts-propos:n.
Om man, på sätt Gr.
Ugglas, Frih. Hamilton m. fl. ledamöter yrkat, skulle förändra eller borttaga ett ord här och ett der; så skulle man härmed kunna få sysselsätta sig hela förmiddagen.
Frölich har helt enkelt begärt bifall till första förslaget.
Jag anhåller, att vi måtte komma till votering härom.
Det vore besynnerligt, om löparen, sedan den passerat R. o. Ad. och PresteSt., icke äfven k omin e till de öfriga Stånden, så att de finge kännedom om de anmärkn:r, som inom dc tvänne förra Stånden blifvit gjorda.
Cederström synes vilja införa en ny behandling Den g Januari f. ni. 39 af sådana ärenden, hvilket jag anmärker, nian att vilja fördjupa mig i vidare undersökning derom, emedan fråga lin är att få conlra-propostn i voteringen.
Jag har hegart ordet, för att förklara att jag afslår fran den af mig begärda propos;n, och förenar mig om en sådan som Frih.
Hamilton och Gr. af Ugglas yrkat.
Be värde hdatnöterne hafva naturligtvis närmare följt skrifvelsen och äro således mera berättigade oell i stånd att yrka contra-propos;n, sådan den, med iakttagande af nödiga rättelser uti förslaget men med bibehållande af hufvudsaken, enl. deras och min öfvertygelse bör vara.
Frölich* uppgift, att den gamla skrifvelsen skulle vara af tvänne
Stånd bifallen, får jag äran tillkännagifva, att eleona uppgift är fautiv.