Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besiktnings-» rätt, samt således icke kan derom afstaka Lontrsök pä längre lid, a» han lefwer, eller deh vis^olliions-räkt är gällande, hajma Riksens Sränder kemuat deras underdåniga bifall kil Kongl. MajitS ofwannämnda Nädjga kroponriem, pa det fält: i:o 2tt längsta tid för ^rrsnäsns eller LandtboXäomrnLstLls bestånd, hwilka ståtås omAstiuge Jord, icke ma sträckas ulöfwer Femtio ar.
2:0 ?lt hwad 2lrswe«Jord angar, hwarmed förstas endast den Jord, som omedelbart under denna egenskap fallit uri Agarens hand, eller af honom blifwit emot borrebytt Arlwejord satt uti ben förras ställe, i den händelse ägaren under Landbo- eller ^rrsnästiden med döden asgär, ^rrenämnrn eller Landtbo mä njuta Lvnrraökor til godo uti Fem ar, räknadt frän den Midfasta, som infaller näst ester Ägarens död, om hwilken Arswinge bör ^rrsnäLkvr underrättelse lemna.
Gällande sadan underrättelse för laga upsägnmg» k44L z:o At det imellan .ärrsnäator ecb Jordägare ripraktade Lomrokk skall sidst w o dct Tn>g, som in« faller efter scx män ader sedan r stöts, lör Härads-Rärr«»l lipwisaS, der off- ntestgen upläiaS och i Intecknings, krvwcollcr^ lil hela inmhaller inkagvs; hwilken Inteckning kommer hwort tionde ar <rt sörny. iS, som ucr VII.
Cap. 2 T-Räireg.
Balken sägcö. 4:0 Ar de Inteckningar, med hwilka en ^rrsn» cieraä Egendom är behäftad söre /ärrenäs Lnnsi-gLlses asstnrande, jamte alla dr fordringar, hwilka efter allmanna Lagen elier sarllkillda ^örfatknlngar nsiitn betalnings, förmän framför Jnteckningshaftvare, blifva wid deras rätt of rkränkc bibchällna, ril laga werkan wid betalnings-sökandc, utan hinder af det siutade eörrsnlls-dantrgäler' somt at lika rätt tillägges dem, hwilke wid famina Ting, da dersnäs Lonrrg5kel inkecknaö, sadan säkerhet för sina fordringar winna; /örrsncatvrri dock öpet lemnadt, at i detta sall, dä Jnteck< ning sökes för Jordägarens skuld, fom ivid Lunnaäns afstutande warit för /örrsnllarorn okänd, eller af Jordägaren da icke för ^rrenäaro-n upgifwen, wid samma Ting, eller sidst inom En manad derefter, ^rrenlls-LonkrEer sig afsäga och uphasiva; samt sto At Inteckning, fom sökes eller erhalles efter der Ting, da Arronlls-LonteL^st blifwit-intecknadk, icke får medföra någon werkön til rubbning af /örren, llers bestånd den öftverenskomna lidell.
Riksens Ständers framhärda m. m.
Uppå ,449 ^!ppa Rsn§'.
Mai ts Madrga ?ropoch'ic,n om Lagfartens forksrrtandc, är detta Riksens Ständers rmderöaniga fwar och utlåtande wid Riksdagen L Norrkoping den 15. ^Junir 1800.
Med underdånigaste erkänsla och tacksamhet hajma Riksens Ständer emottagit det nya prof af Evers Kongl. Majtts wisa och Nådiga omtanka för Jordbruket, den förnämste af alla näringar, som denna Evers Kongl. Majtts
Nädiga krogolition sä utmärkt ädagalagger.
Riksens Ständer sinna nogsamt, at den huintils stadgade länga Lagfarts-tid för fastigheter ä Landet medförer nog betvdande hinder för Jordbrukets upkomst och förbättring, dä en Köpare, innan han erhållit dea i Lag stadgade säkerhet a sin åtkomst, gemenligen icke magar eller kan wäga något företagande «f betydligare upodlingär och förbättringar, utom hwilka mer Landtbruket icke kan bringas lil någon wäfendlclig förkofran, och Wart kara FaderneslanS således icke heller til den högd af jämn wälmåga, som ar mälet för Eders Kvngl. Majtts outtrötteliga omfvrger.
Rikfems Ständer hafwa funnit EderS Kongs. Majtts wisa afsigt och Nädiga omtanka härutinnan wara sä wäl grundade, at ingen twekan kunnat äga rum wid bifallandet af Evers Kongl. Majtts
Nädiga kropoirtion; men dä Bördes-rattcn, säsom en urgammal rättighet, grundas pä Swensta Folkets kärlek och Lilgifwenhet för den Jord deras Förfader innehaft, skäligen icke kunnat eller bort allde 182 - les afstaffas, sam! billigheten, /sfer Riksens Ständers underdäniga tanka, synes fordra, at en Bördeman ä alla orter, utan afseende pä de flera eller färre Ting, som ärligen a Landet hallas kunna, borde njuta en lika lang lid lil sin Bördestalans bewakande, och uu warande Lagfartstid manligen upgar til omkring twanne är, hwilken tid Riksens Grander sinna, til sölje af Eders Kongl.
Mattts Nådiga kropollrion, böra til
Et är allestädes sörkärr as; sa aase Riksens Stander sig underdånigt böra tustyrka: at ä den ort, der gure Turg ärliga hällas, samt zme Upbud a fast egendom stola meddelas, Lumsen bör anses w ara flut ad ä stde Tinget, til hwilke!
Bördemannen, sä wida han tira talan förwara will, ieke allenast lagligen bör instämma Köparen, utan alwen Börde - stillinge» ä första Ritlcgängsdagen i Ratten nedsätta; der twä
T ng ärligen förrättas, bör Lagfarten pä lita sätt an es wara flistad ä det Ting, dä tredje Upbudet ster; samt der allenast et Trug hålles och ej mera äu twanne Upbud böra äga rum, ä samma Ting, dä arora UpbuLet är bewilljadt, under lika förbindelse för Bördemannen om Stämningens ultaganoe oä) for-st utande, samt Bördestilllngens nedsättande ä sörsta Rsttegangsdagcn af besia Ting, som ofwaniöre i underdånighet anfördt är; men i händelse sädant af Bördemannen försummas, Köparen wara skyldig, at a den säluuda wid osvan utstakade Trug - flut i hans hand Lagständna egendomen F ura taga, och genom detta stadgande anse Riksens Stander i underdånighet Lagfartstiden pä alla orter blifwa af lika langwarighet, utan at hwarkcn Bördemanneus rättigheter, samt den nödiga tid honom til sin rätts' bevakande skäligen icke betagas bör, blifwit öfwer billigheten förmiud - »471 stide, eller Köparen med onödigt afwaktande af sin fulla säkerhet wid Besittningen uppehällen.
Pä lika sitt finna äfiven Riksens Stan er at med pantewis upbuden Frstighet förhc-llas bör; sa at Jordägaren, inom stulet af det Ting, dä Lagfarten til ^oa gär, samt Bördemannen, inom etter wio nasta g derefter, mä aga rättighet Jorden med fulla penningar återlösa; äfivensvm, enär mera än twänr. e wärderingar ä pantsatt Fastighet wid en salunda förändrad Lagfars-tid icke döra aga rum. Rikf-nS
Ständer i underdånighet hemställa, om icke Domaren nid ansvar bör ciläggas, at inom ätta monader efter forsta upbudet, sörsta warder ingen lagligen förrätta, och h,varas Borge- och Gäldenär genast böra del undfå, samt den dermed misinöjde aga rättighet, at inom en manad derefter en ny wärdrring, men ej flera, pä det sätt söka, som Lagen ust VI.
Crp. U-söknings-Ballen finnes sörestnfwa.
Wid en salunda förkorrtad Laglarts-tid haftva Riksens Ständer afven funnit, at et widstracklare kundgörande af benstlljade Lagfarter were nödigt, än det, som hi-intils, blott medelst Köpe-B e>'wetS offenleliga uplasande ä Tinget, kunnat winnås, och tilstyrka derlöre i underdånighet, at wederbörande
Domare mä äläggas, icke allenast a hwarje Ting, innan han strän Tingstad reser, ä Rättens dörr lata anflä en Förteckning pä alla de U bud, som wid det da häilna Tiliget första gängen blifvit bewilljade, hwilfen flnlle qwarsitta lil d-si de dera upförda Hemman äro Lagstandna, samt jämte Köpares och Säljares namn bords innehålla den Summa, hwarför Fastigheten blifvit upbuden, och icke olofligen fä frän Rastens dörr borrttagas, wid den päsölgd fidsta öckomontet as Z. §. uti 24tde 145» Cip.
RättegänHs-Balken' sörestrifwer, utan äfwen draga M-sorg derom, at eir lika beskaffad Förteckning efter hwarje Tings flut vffenteligen bleftve a Pediksiylarna npläst i det Harad, der den Upbudne Egendomen wore belägen, hlvaronr ben is as Domstolen borde innehasivas, uman Fasta lagligen kunde utfärdas.
Widare och i anseende til ben i sdrm Författningar stadgade Hembuds - fkyldighe-en, enar Skatte Frälst-Jord »torn Börd säljes, anse Riksens Ständer sig i underdånighet böra tilstyrka, at en flik skyldighet, pä lika sätt som hitinliis, bodde fullgöras, men at, i anseende> lil den nu chrkocrtade Lagfarten, liden lil fullgörandet deraf skäligen kunde utstakas
Lil irenne mänader efter första Ikpbudets meddelaude; hivarsöriirnan hembudet lil den som Räntan äger bewi stigen ske borde, och stu'eligen hallon Ri sens Ständer östren sun-llc nödn a »M elen deras, at en nnsj lid utstakades, inom hwilken all Handel om F-stighet, sä i Staderna, ä Landel, borde til Upbuds erhällande wio Domstolen företes, och iilstyrka derföre i underdånighet det Nådiga stadgande härutinnan: al Upbnd stall tagas i Stade:: inom tre uränader, sarnr pa Landet sidst n-is der Ting. som infaller efter sex mänader, sedan Kopel flutadt oles: försummas detta, Löte Köparen sä mycket, sorn swarar emot wärdet af det stämplade papper, hwarmed Köpeörefwet förfts bör, Seckllens Fattigas ensak, och fullgöre likafall: ff.ffdigheien at n.-.cd bochrig Limrta LiZillrrts sit akkomri - Bref belägga,'och maga tillika förra ägooeus Borgenärer,. dä en sadan försummelse inträffar, för P mte-Brcf eller andra klara Förstrifu. ugar, derför Inteckning tilläten är, en siik sä - »45?
kerhet erhälla, de est de sädant yrka; Köparen dock obetaget, at för hwad han Minda rån komma at utbetala sin ersättning as Säljaren i laga ordning usöka.
Uppå Long!.
Mafits tHdiga ttropoli-ioa om förkorctande af den uti 9.
Lap. »a. §. -<ak!dcir--BaIkeir utfittta tid, inom hmilken fordringar emellan enskilda kunna blifwa gallande, är detta Riise»,5 Ständers u.nderdairicsa sivar oä) utlåtande wid Riksdagen i Norrköping d. i;.
Junti i«oo.
Ständer erkänna med underdä»;igaste wördnad och tacksamhet det nya »vedermäle af Eders Kongl. Maj:!s höga rättwlfa och uplysta omtanka, som denna Nådiga Ittopolkrion finnes innehålla; ntirimnde den oafbrrilna Nädiga upmärkjanchet Eders Kongl. MM behagat lemna til de med Lagstioningen ge»r»enstap ägande ärender, och innefattande et lysande »vedermäle as den ömhet och vmwaronad för Sina trogna U »derfätares »välfärd, som pä ct sä werksamt sätt utmärker Eders Kongl. Majtts lyckliga Regering.
Under den glada öfwertygelsen om Eders Kongl. Mains »visa afsigt »ned denna Nädiga kropolnion, samt den ofelbara nytta och säkerhet den för hn-ane
Man oselbart skall medföra, kunna Riksens Sander icke annat an underdänigst bifalla den uti IX.
Cap. ra. §.
Handeis-Balken söresiagna ändring, sa at den, fo.n bäfwer fordran hos annan i Gods, »4^4 Penningar eller hwad det ar, och krafwer den ej skrifteliga eller mun t liga, eller grfmer den ej an för Rikta eller hos Konungens Bejallningshasivande inom Tro är, dera stoan icke mä äga någon talan.
H rwio har det likwäl fastat Riksens Sländers upmärksamher, huruledes, til sörekourmanoe af origtigt begrep i anseende lil äldre stul vfordringar, sä -väl svin lil bewarande af U rikes B. -gena'ers ratt, någon ytterligare förest-ift häru innan torde wara nödig, och h-vadan R-ksens Si arver i underdånighet hemställa, om icke i Noder stadgas malle, at den som inom Riket millås, och hos annan hastver oanmäld fordran i Gods, Penningar eller hwad det ar, som är Nio är g munal eller derulöfmer, och ej kräfwer eller angifwer densamma inom natt och är efter denna Lag-förandriugs kundgörande, dera sedan icke mä äga någon talan, äfwensvm, .at N ländst Mm, eller N rikes wistande Swenst Uioersäie, r anseende til alla de fordringar, stur äro äldre än denna Lag-örmdrings lkundgöranve, mä ställa sig lil efterrättelse den Lag, som gällande ivar da Uckäningen fledde, men i anseende til de ester denna Lag-förändring tillkomna fordringar, rätta sig ester hwad derigenom förestrifwer warder, och det ivid den härutinnan förut, af talans förlust stadgade påföljd.
Ständer utbedja sig i öfrigt, at til Eders Kongl. Majus egen Navigste pröfning underdånigt fä hemställa, huruvida den således förkorrtade !'rsslcriptr0N8-'iden icke äfwen mä sträcka sig-til Eders Kongl. Majlis och Kronans hos enstcklda personer och lwärtom ägande sä bestaffade fordringar, at de grunda sig ä LontraÄer och särstillda bering, öpwcrenskommelfer och förbindelser, all Upbördsmanna - befattning och r^dos.örelss - answar tikrval dcri-rän »''danraget, jäsow. hwarom sar,Tillda Förordnander stadgade ciro, Veder i denna omständighet lil owilrorlig efterrättelse lända böra.
Riksens Ständer framhärda rn. m.
Eders Kong!.
Maj:! har uti Desi Nådiga kroxoiltinn af deri iF. sidsilidna Marlit, angående en Fö bättrad Tjensiehjvns - S'adga, behagat äska Riksens Ständers trogna råd och underdäniga tankar, dem Riksens Ständer ock, lil följe deraf, nu fä i underdånighet asiemna.
Ständer framhärda m. m.
Stonnägtigste Allernädigste Konung!
Ständer hasna, lil fullgörande af Eders Kongl. Majus
Nådiga betalluing ut: ?roxolltion af den iZtde sidsttivna Mrrtii, öswerwagat, hwad ändring och förbättring u'i nu gällande Författningar om Stängsetfkyldigheten ma wara nödig och gagnelig, och fa härjämte underdänigst öfverlemna deras särffiltda meningar i detta ämne.
Stormägtigste, Allernädigste Konung!
Sedan Eders Kongl.
Magt, genom Nödig kroxoiition af den IF. fidstlrdna Martil, behagat infordra Riksens Ständers underdäniga ut läkande ,4;6 rörande förbättring i Grstgifware-Ordningen, hafwa Riksens Ständer om Vetta ärende öfwcrlaggt/ och derwid stadnat i de s.irstillda 'underdäniga tankar och tilstyrkanden, som bilaggde Handlingar ut wisa.
Liiksens Ständer framhärda m. m.
Slormägtigsie Allernadigste Konung!
DZ, med Eders Kongl. Maj:ts den 2. sidsilidna April Nadigst kemnade bisall, Riksens Ständer under öfverläggning förehaft frägan om sattet, at utan Kronans kostnad, genom fogade anstallter i hwart H irad. och dertil gjorda sammanstött, sörja för FängarS fortstaffande, sä at Allmogen icke more. dermed sarstilldt besvärad, hafva harrvid sådana swärigheker sig wisat, at nägon huswudsak!ig förbättring uti de nu gällande Författningar icke kunnat utfinnas; och fa Riksens Ständer härmed Lil Eders Kongl. Maj.tt i underdånighet öfverlemna deras yttranden i detta ämne.
Riksens Stander framhärda m. m.
Stormägtigste Alltrnädigste Konung!
Det har wisierligen warit bland de wigtigasie ämnen, som unoer denna Riksens Ständers Sammankomst knn.nat förekomma, huruledes ds i sednare ören sig yppade oredor uti Rikets Mynt - och Pmninge-iväsende mätte afstaffassamt den säkerhet och ordning i denna del äterstäilas, utom hwilken Eders Kongl.
Mattts wisa och Landsfaderliga bemödande för Sit Lands wäl möjligen icke kunna winna någon önstad framgång.
Riksens Riksens Ständer hafwa nogsamt funnit nödwändighctcn deraf, at Rikets cn gäng fastställda 8pecch-myttt äter ina blifwa det enda gängbara, samt Lreclir-Sedlarne, som til större delen werkat den öfwerklagade och allmänt k ättbara oredan, afstaffaS och utur rörelsen försminna.
Pä denna grund, samt när et sädant ändamål icke kunnat winnås utan betydligare upoffringar, dem Riksens Ständer wid detta tilfälle sä mycket mindre kunnat draga r betänkande at för Fäderneslandets räddning sig ätaga, som Eders Kongl.
Majtt medelst de största prof af ömhet och omwärdnad för Sit trogna Folks wal, med det mest lysande efterdöme Riksens Ständer härutinnan föregått; och hwarföre wi aschen redan inför Eders Kongl. Majt!6
Thron framburit offret af wär underdänigastc tacksamhet, hajcha Riksens Stander, öfwertygrde om wishcteu af Eders Kongl. Mfttts
Nädiga afsigt med den Plan til Kealilätäonen, som genom Hemliga Nl skottets krotooolch-Uldrag af den o arbra i förlidna mänad bliftvit Riksens Ständer öfwer» lemnad, densamma til hela dest widd gillat och antagit, hwilket Riksens Ständer härigenom underdäuigst sä tilkännagiswa, under den glada förhoppning, at genom de af Hemliga Unkottet sedermera förestagna utwägar wid werkställighelen, hwaröfwer Riksens Staiider sig särstilldt i underdänighet yttrat, sä wida icke oförsedde händelser inträffa, den wrdtagne Planen stal! upfylla Eders Kongl. Majtts Nädiga önskan och afsigt, samt grundlägga den ordning och stick uti Rikets allmänna hushållning och penninge-wäsende, som är maler för Eders Kongl. Martts oafbrulna Nädiga bemödanden.
Riksens Stander framhärda m. m. 125 Stormägtigfle Allcrnädigste Konungs Sedan Riksens Ständer under öfwerlaggning förehaft Hemliga Utskottets Betänkande af den F. stdsilidna Junit, an-gäende grunderna lil beräknandet af den afgift, sow. ?il en UsaUkatioms-konci, i silje af den antagna kinance-Pia en, enordras, och hwarom Riksens Ständer updragit Hem':"a Utskottet a, med sit sörstag inkomma, hafwa Riksens Ständer sainfälldt i det hela bifallit det af Hemliga Ti! stöttet upgifna förflag, likiväl med följande riltläggr. ingar, söra!lLri.!gar och anmärkningar.
Wrd sammansLttninZen af de i r. §.
,föresiagna Tffstaltnings-Lommittesr hafwa wäl hos Riddcrstapet och Adeln upkonimit twänne frågor: den ena, vm icke de Jordägare, som icke inom något Riksstånd äga säte, borde til deHa Lommitteer sä riche Ledamöter: den andra, om icke ve§a Lomrnittäer borde anses som manliga Taxerings - LommiLllo»er, och pä Landet endast besia as trenne SländS Leaan>cwr.
Men Ribderstapet och Adeln har icke trott dg böra nid någondera as dejsa betänkligheter uppehålla, nian blfaller iunehället af denna §. —> Ribderstapet och Adeln får likwäl gora det tillägg, ar sammansättningen af dejsa Lommitteer ej> för framtiden ma t^ena til pioojuckiear.
Mid a. rörande sättet at til LommittLern» malja Ledamöter, sär Ribderstapet och Adeln göra den erinran, at wid bestämmandet af det Hemmantal, efter hwilket antalet af vepmteraäs fran Socknarna bör rättas, nyttjas de orden:
Femtio Hamman och derunder, i stället för til och med 50 Hemman.
Nidderstapet och Adeln anser ock för desi del nödigt, at Deputera cis frän Socknarna böra wara bofaste Min och Jordägare, jamt at walet jker eser oförmedladt Hemmantal» Beträffande det i 4. §. gjorda förbehåll, at Borgare - Stäadets Ledamöter ej stola belastas med länga och kostsamma resor, häller Ridderstapet och Ao-ln före, at det, som öfverflödigt, kunde borrttagas.
Wid 5. §. har Ridderstapet och Adeln ansett nödigt at mera bestämdt uttrycka de förbehäll, at 8 rndshöfdingerr ej har röst uti Upstattnmgs-eom.- Micröerua; och at de sammanträda i hwart H..rad, Tuigslag etter Skeppslag. Wid §. hafva sa wäl Nidderstapet och Adeln som Preste-Standet funuit någon anmärkning nödig wid wilkoret af laga förfall, som för en Leda amts uteölifvande är stadgadt.
Ridderstapet och Aaeln anser ordet sörfall ensamt tillräckligt at ut» trycka anledningen til en.
Ledamots fränwaro»
P nne - Ståndet har deremot, til förekommande as om äg och uppehåll, trott slg böra föcejlä denna kulgniag: är Ledamot af laga förfall hindrad, anmode han någon af sit Ständ, som ti!
Riksdagsman wäljaS kan, at förwaltninaen i sit ställe bewista..
Angående den styldighet, som enligt n. §. äligger de personer, som böra bestattas, at ng inställa , häller sa wäl Nidderstapet och Adeln som Bvrgare-iDtändet före, at wid de orden: och ager hwarje person, som bestattas bör, at antingen personligen tilstädes komma, det äfwew borde tilläggas, eller genom ombud.
I4«o er—^ Ribderff-rvet och Adeln och Borgare - Standek tro äfwen, at Konungens Besaltningshafwande kunna förelägga de utebiifwande at med Leras förklaring ofördröjligen inkomma.
Borgare - Ständet anser äfwen den tilläggning nödig, at dä man betjenar sig af Fullmögtig, bör Hufwudman sjelf haswa underffriswit den förteckning harr ä jn tilgäng eller förmögenhet ingifwa later.
Wid ro. §. fär Preste - Ståndet anmärka, at de CapeLans-Boställen, som ej hafwa mer an zo tunilvr Spannmäl, böra under de i 2 g. §. omförmalda undantag innebegripas, samt at wid upffattningen af Egendomars wärdén, Lagfarten wäl mä kunna tjena til uplysning, men ingalunda böra tågås lil borine.
Bonde - Ståndet har ock wid denna §. anfelt sig böra tillägga alla lViiliLairo-Boställen wid Adel^fanau och andra Regementen, sa at ej någon Jordegendom fran upstaktning undantages.
Wid ig. H. hafwa Riksens Stander fästat sin upmärksamhet Ivid LlasilliLationen af BrukscgenLoinarna.
Ridderstapet och Adeln anser denna LlasMcation böra helt och hältet försvinna, och Lsivcrlemnas TaxeringSmännen at efter wanliga grunder wärderingen förrätta.
— Preste - Ständet tror sig endast böra göra den tilläggning, at framför hwarje wärderingssumma bör ordet mindst utsättas. — Borgare-Ständet får endast wid det, som i denna §. stadgas, göra den anmärkning, at i anseende til uyskaltningen af de Hemman, som lyda under Jernbruk, iakttages at Lesia Hemmans stozar, sir wida de cmwändsS til kolfångst för Bru - ke^, frän Hemmanens wärde aflkiljaS och deruti icke beräknas.
Bonde - Ständet äter häller för sin del före, at Bruk och Bergsmans-Egendomar, hwarifrän hytledelar äro oskiljaktiga, böra af Upskattuings-committeen wärderas ester deras Ma lage och förmåner.
Borgare - Ständet anser 14. §. salunda böra förändras, at, med afseende pä Brandförsäkringsmärket , det i synnerhet mä blifwa Egendomens werl eliga beskaffenhet och det i orten gängbara pris, som tages lil grund för wärdrringen, samt at, under Egendomars wärde, Tomterne äswen innebegripas.
— Bonde-Ständet häller äfwen före, at uti 15.
§. bör utsättas, at asgiften för IMuan-eVoställen, sii af Adelsfanan, sorn andra indelta Re» gementen, bör upskattas lika med Lcolellalkicpia och civila Embetsmäns Boställen, och ersättningen för ders as Jnnehafwaren förstutna afgisten ersättas, pä satt denna Z. i öfrigt förestrifwer. Wid 16. §. sär Preste - Ständet anmärka, at för de fordringar, som arv under Louconro, pro c<?nten bör utgöras as concours - Masian, och sedan ä fordringsägarens blifvande andel afföras.
Under de i 7. §. undantagna LaMr och inedel, häller Ridderffapet och Adeln före, at /rcaclsmisrchch 6)'mnaller icke böra innebegripas; men Preste - Ständet anser deremot den tilläggning nödig, at alla 8tipen6ii-medel wid Larowerken böra såsom frän all afgift befriade upkagas, och at det uttryckeligen nämneS, at af capitaler, som aro sonäer för löner, betalas ingen annan procentz an den Löntagaren erlagger. 1462 — Dl del uti 2c>. §. föreslagna satt, at bestyr?» sanningen af upgisen om okänd förnrögenhet, har Ridderstapet och Adeln trott sig böra giswa den utwidgning, at hivar och en, af hvad Sstnd som häldst, ma knnna äliggas at med
Eo styrka nygiften af sin förmögenhet.
Wid 25. §. har Ridderstapet och Adeln trott sig böra löstaga, at ven, som har Egendom a stera orter, får sticka Fmlmägtig för at aflemna uplys»ingar.
Likaledes fär Ridderstapet och Adeln anmärka wid 26. p,, at försml ej behöfwer lagligen stockas och ak man icke bör kunna fordra personlig instaistlsc ä an-aat stäile, än inom den ort, der man ar skattstrifwen.
Til de ust 27. §. widstgna förfatmincmr,, angående sattet at meddela den okända at under tystnad upgif.va sörnrögenhetens belopp, fäa Rioyerstapet och Adeln göra den tilläggning, re de för,sglade anteckning arna rrpbrännas i Oonarnitteens och »ägra af de cvntrilanalolss narwaro. Wid 2g.
§. instämma Ridderstapet och Ad-lrt samt Preste - Ståndet, at läÄLaretter, as nenfom Ickospimlsr, ma innebegripas under de i In Fresken anförda och fran deltagande i afgiften, befriade ?ndlicjna Werk. Widare anser Ridderstapet och Adeln det aldra Nomentet, angående Bruksägares fordringar hos si t Bruksfolk, böra aliseles utgå.
Borgare-Ständet deremot häller före, ar under det undantag, som i detta Icloment är streck iget för Bruksägares fordringar i och för Bruksrörelsen, kaIrri^ues-ägares lika c^ualiliceraäs fordringar afwen böra innefattas.
L dek Ztdje lAomsnteb »46; Elller Riddcrskapet och Adeln söre Kyrkor böra tydligen nämnas, såsom under samma undantag Lnnebegripna.
Härutinnan instämma sa wal Prestesom Borgare-S landen; lucn anse- a! nid stulet bör tilläggas dessa ord: sä som ock andra publicera
Hus i Städer och pä Landet.
I anseende lil de i 4lde L-lom erust gjorea undantag, anse Riksens Ständer, at indragna och pä tvist tid recstmeraäe
Boställen icke böra stan upskauning och beräkning best ias, och tro Preste-och Borgare-Ständen, al Boställen tvid Adelsfanan härunder mä ultryckeligen begripas.
Preste-Slandet får endast tillägga at til antalet as dem, som böra undantagas, äfnen böra räknas de (mpecklans-Boställen, soin icke hafira af Församlingar Trettio Tunnor Spannmälslön eller derurösnrer.
Under beskattning och asgists betalande böra, i Bonde-Ståndets tanka, begripas Kyrkors, ^caZemiers och (HuniuckckiL Hemman, ukiänka cknpiraler, Guldnippcr öfwer tiva Ducaters wigt, ^souvelor, och allt det Silfaer öfver lo
Lod, sorn ej är kumlet at nyttja i dagligt bruk, sä framt de öfriga Ständcn deruti skulle wrllja inga; emedan det i annan händelse icke kan svr BondcStändet ensamt bliswa gällande.
Widare häller Bonde-Standet söre, at härunder ästvcn innebegripas alla de Brukssordringar, som kunna anses säkra, utan afseende hos hwem de kunna innestå.