Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den K. propos:n innehåller nemi. ett förslag, att hof-jakthvarfvel skall försäljas elc., samt slutligen att såväl den för uthyrda lägenheter inflytande afgift, som köpeskillingen för öfriga delar af tomt och åbyggnader, må användas för behöfliga byggnadsföretag vid Stockholms station af flottan.
Ofver denna sednare del har StatsUtsk. icke yttrat sig.
I anledn. häraf torde en äterremiss blifva behöflig, vid hvilken återremiss’jag anser mig böra uttrycka den öfvertygelse, alt de medel som inflyta för utarrenderingen, i fall den enligt StatsUtk:s förslag kommer alf äga rum, målle användas för Stockholms stations af flottan behof.
Hof-jakthvarfvet har, såsom man vet, hört till flottan, sä att om dessa medel skulle återgå till staten och användas för dess behof i allmänhet, så vore det att beröfva flottan en fördel, som den nu har, hvilket jag icke kan tro vara R.
Gyllengranat, Garl Aug.
B nrch ard:
Lika med SfatsUlslcs ordf., Frih.
Tersmeden, får äfven jag vördsamt yrka att Utsk:s betänk, i afseende pä jakthvarfvet må blifva återremitteradt, pä de skäl, som Frilen anfört.
Jag kan visserligen icke i allo gilla de skäl, hvarpå Utsk. har grundat sitt afstyrkande af bifall till den K. propos. , emedan jag för min del icke kan inse att K.
M. och kronan kan komma i behof af ifrågavar. tomt; men enär det afsedda ändamålet likaväl torde kunna fyllas medelst utarrendering som genom försäljning, sä vill jag icke för min del motsätta mig bifall till Utsk:s utlåt.
Frih. Cederström, Jakob: Utsk. har föreslagit, i st. f. bifall till K.
M:s nåd. propos., att tomten skall utarrenderas och byggnaderna försäljas samt att utarrenderingen skall ske på de vilkor, som för kronan kunna vara mest fördelaktiga.
Utsk. har dervid förbisett en § i Reg.F., som bestämmer alt kronans lägenheter skola utarrenderas efter de grunder, som R.
St. bestämma, och jag kan icke se på hvad grund Utsk. ansett sig böra frångå hvad grundlagen här bestämdt föreskrifver.
Den anmärkn. som ordf. i StatsUtsk. afgifvit, är ganska riktig, nemi. att det icke finnes i betänk, uppgifvet, hvart dessa medel skola taga vägen, eller hvartill de skola användas.
Detta 710 Den 28 F e Ii r u a i' i. är således eli ytterligare skäl till äterremiss, som ordf. sjelf anfört.
För min del tror jag icke, det vore skäl att försälja någon af de byggnader, som der befinnas, utan anser lägenheten böra bibehållas med derå befintliga byggnader.
Det är förut yttrad! att om egendomen skulle försäljas eller annorlunda upplåtas, så skulle i en framtid, när dea åter behöfde begagnas, man ånyo komma i behof alt uppföra något när dviika byggnader, som dessa, hvilka då skulle komma att kosta vida mer än som för de nuvar. byggnaderne kunde erhållas.
Jag tillstyrker derföre, ali Utsk. vid omarbetning af betänk. må tillstyrka R.
St. att lägenheten icke må försäljas, men komrne att utarrenderas lika med kronans öfriga lägenheter Frih.
Sprengtporten, Jakob Willi.:
Gyllengranat delar jag visserligen den tanken att den ifrågavar. lägenheten sannolikt icke vidare blifver behöflig för något ändamål, somärjemförligt med det, hvartill tomten hittills har användts; men med den erfarenhet, jag haft tillfälle förvärfva mig ronde värdet af sjötomter inom Stockholms stad och svårigheten att anskaffa dessa, då de för något allmänt behof erfordras, kail jag icke annat än gilla StatsUtsk:s försigtighet att icke tillstyrka att tomten må afhändas K.
M. och kronan; och då jag i öfrigt också föreställer mig, att Regeringen icke kan hafva något särskildt intresse uti alt denna tomt säl— jes, utan att K.
M:s nåd. propos. i detta afseende grundar sig pä någon föreg:de framställning af R.
St., instämmer jag i det förslag, som StatsUtsk. framställt, nemi. att tomten reserveras för K. M. och kronan.
Cederström behagat framställa, hvilket synes gä ut derpå att hyreskontrakterna örn den ifrågavar. statsegendomen borde uppgöras af R.
St., vore detta efter min tanke att något för mycket ingå i detalj; utan torde R.
St. med all trygghet kunna lemna K.
M. ali den frihet att handla i denna fråga, som bör tillkomma K. M.
I öfrigt har jag ingenting att anmärka, då jag förutsätter att ingen förändring sker i lmfvudsaken, emot att betänk, återremitteras för att i afseende på dispositionen af den summa, som kan inflyta af lägenhetens bort arrenderande, en bestämmelse måtte, på sätt Frih.
Gyllengranat önskat, i StatsUtskrs betänk, inflyta, nemi. sålunda, att inkomsten af egendomen må hädanefter såsom hittills tillfalla flottan.
Äfven inom StatsUtsk. delades tankarne emellan att sälja eller bortarrendera ifrågavar. lägenhet.
Slutligen fann majoriteten eller nästan alla Utsk:s ledamöter, att det vore fördelaktigare för kronan att arrendera bort egendomen.
Skälet dertill uppgafs då vara att man kan möjligen i framtiden för kronan behöfva en sådan lägenhet och när man säljer den, så kan det icke blifva mångå, som vilja köpa den och kronan får ingenting derför, hvaremot erfarenheten visat att då kronan bellöfver en sådan lägenhet, så får hon betala den ganska dyrt.
I byggnadernes försäljning, så har Frih.
Cederström yttrat, att inga byggnader.; borde försäljas, men om en arrendator kommer dit, sä kunde del möjligen hända att han icke vill öfvertaga byggnaderna, I) en 28 Februari, 711 och dä skulle naturligtvis arrendet minskas med afgifter tor byggnadernas underhäll.
Cederström har trott, att med utarrendering af denna lägenhet borde tillgå på samma sätt, som vid ularrendering af andra kronans lägenheter; men jag får fästa hans uppmärksamhet på, att man icke gerna kan antaga samma metod vid en sådan lägenhets utarrenderande, som vid andra skattläggningar efter särskildta skattläggningsmetoder, utan då Utsk. tillstyrkt att 11.
St. må begära, det K.
M. ville låta bortarrendera denna lägenhet efter de grunder, som befmnas vara för K. fil. och kronan fördelaktigast, sä tror jag att Statslltsk. derutinnan har gjort rätt, och anser R.
St. icke böra ingå i närmare detaljer.
För öfrigt tillstyrker jag återremiss på den grund, som för detta yrkande blifvit anförd.
Cederström: 77 § i Reg.F. är ganska bestämd och tydlig, samt lyder sålunda: ”Kungsgårdar och Kungsladugårdar med dertill lydande hemman och lägenheter, kronoskogar, parker och djurgårdar, krono- och stallängar samt laxfisken och andra kronans fisken, samt öfriga kronans lägenheter, må Konungen icke utan R.
St:s samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på något annat sätt, kronan afhända.
De skola förvaltas efter de grunder, R.
St. derom föreskrifva; dock att de personer och menigheter, som, efter hittills gällande författningar, sådana kronans lägenheter nu innehafva eller nyttja, må njuta laglig rätt derå till godo, samt att odlingar eller odlingsbar mark ä kronoskogarne må i vatilig ordning, efter nuvar. eller framdeles blifvande författningar, kunna lill skatte försäljas”.
Nu äro de grunder, hvarefter sådana kronans lägenheter skola förvaltas, utfärdade af K. fil. på R.
St:s beslut 1810.
De kunna visserligen förändras och ändrades också till en viss del genom R.
St:s beslut vid sista riksdagen, i så måtto, att vid arrende-auktion ett maximum och minimum af arrendebeloppet borde bestämmas.
Jag förmodor att Frih.
Sprengtporten har hört mitt yttrande alldeles på sidan om hvad jag yttrat, ty jag har icke sagt, hvad han tillagt mig hafva sagt.
Skillnaden är den, att jag endast yttrat, att det icke går an att R.
St. besluta alt hemställa till K. fil. att frångå de grunder, som äro bestämda för utarrenderande af kronans lägenheter, annorlunda än att då den författning måste ändras, som K. fil. utfärdat pä grund af R.
St:s beslut; och huruvida det kan passa sig att förändra en sådan författning i och för utarrenderande af en viss lägenhet, det lemnar jag ät enhvar att sjelf bedöma.
I anledn. af den siste värde talarens yttrande, tager jag mig friheten fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag icke för min del har tillstyrkt att någon gällande författning skall trädas för nära vid uthyrandet af jagthvarfvet, sä mycket mindre, som der icke torde finnas någon författning som specielt bestämmer grunderna, hvarefter kronans hus i städer skola uthyras.
När StatsUtsk. öfverlemnat åt K. fil. att här förfara efter omständigheterna, är ali rättfärdighet iakttagen.
Det är blott detta jag ansett mig böra till Frih.
Cederströms yttrande genmäla. 71 2 Den 28 Februari Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad,ansage de emot StatsUtsk:s förevar, utlåt.
Nro 57, gjorda anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande, blef denna propos. med ja besvarad.
Föredrogs och biföllos StatsUtskrs nedannämnde d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlätrnr Nro 58, i anledn. af väckta motioner, ang:de upphörande af och nedsättning uti de vid äganderätts- eller åbo-ombyten å rusthåll och båtsmans-rotehemman utgående afgifter till Wadstena krigsmanshus- och amiralitets-krigsmanskassorne; Na» 59, i anledn. af väckta motioner, ang:de nedsättning, i arrendet för Wendtholms kungsgård; Nr o 60, i anledn. af väckt motion, angrde förlängd arrendetid för E.
Marmén å indragna korporalsbostället Wettsta; Nro 61, i anledn. af väckt motion, angrde upplåtande af en kronan tillhörig lägenhet i Ronneby till plats för tinghus åt Medelstads härad; samt Nro 62, i anledn. af väckt motion, angrde förändrad reglering af häradshöfdinge-, kronofogde- och häradsskrifvare-boställena i Åhs, Gäseneds och Kullings häraders domsaga.
Föredrogos och lades till handlingarne StatsUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda mern.
r Nro 63, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt.
Nro 20 ; och Nro 64, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt.
Nro 28.
Föredrogos och biföllos StatsUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda ullåtrn Nro 65, angrde ersättning för utgifna samt i Götheborgs och Röhus läns ränteri-räkenskaper balanserade förskotter till kostnader i anledn. af kolerafarsoten; samt Nro 66, i anledn. af fullmäktiges i riksgrs-kont. anmälan om otillräckligheten af det för taxeringskostnaderne inom Norrbottens län anslagna belopp.
Föredrogs StatsUtskrs jemväl d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
Nro 67, angrde ytterligare räntefrihet och anstånd med kapital-betalnjngarne för det lill nya rådhusbyggnaden i Wexiö afsätta belopp af det staden beviljade byggnadslån.
Mörner, Carl, hade inlemnat ett sålydande anförande.'
Sedan 3rne Riksstånd bifallit StatsUtskrs betänk.
Nro 67, anser jag utan ändamål att derå begära återremiss.
Jag kan likväl icke undertrycka den önskan, att StatsUtsk. velat lemna större uppmärksamhet åt K.
Mrs nåd. propos. i det ämne, hvarom betänk, handlar.
Den 28 Februari. 713
Man har åsidosatt att borgerskapet i Wexiö icke haft ringaste skuld deruti att uppförandet af dess rådhusbyggnad blifvit fördröjd, enär det gamla länshäktet, som qvarstår å den tomtplats der nyssnämnde byggnad är ämnad att uppföras, fortfarande begagnas af kronan, intill dess det nya cellfängelset, utom staden beläget, hinner blifva färdigt till inflyttning.
Det synes alltså i min tanke obilligt, att StatsUtsk. velat utestänga Wexiö borgerskap från tillgodonjutandet af hvarje enskild låntagare förunnad fördel af byggnadslånet, helst, om ock på sätt Utsk. antager, tillfälle till förräntande af den del af samma lånebelopp, hvilken var afsedd att användas till nya rådhusets uppbyggande, hvarken saknats eller lemnats obegagnadt, det likväl är gifvet, att omkring 3,000 r:dr b:co redan år 1844 blifvit använda till inköp af erforderlig tomtplats för oftanämnde byggnad, hvarå räntan gått förlorad, äfvensom att borgerskapet fått sedan samma tid betala hyra i enskilt hus för magistratens och andra allmänna sammankomster.
I följd af den oväntade utgång StatsUtsk:s förevar, betänkande fått röna, måste jag för närvar, inskränka mig dertill, att mot detsamma här anmäla min reservation, under anhållan att den må få i R. o. Ad:s prot. inflyta.
Då detta betänk, redan är af 3 RiksStånd bifallet, och då Gr.
Mörner i sitt nyss upplästa anförande icke fordrat återremiss, utan endast velat låta detsamma såsom reservation biläggas R. o. Ad:s beslut, kunde det visserligen vara öfverflödigt att yttra något vidare i ämnet; men dä Hr Grefven antydt, att StatsUtsk. i sitt betänk, velat förmena magistraten i Wexiö den rätt som varit stadens innevånare beviljad nemi. att i 5 år innehafva lånet räntefritt, så ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att då delta lån af 240,000 r:dr efter 1843 års eldsvåda af R.
St. beviljades åt staden Wexiö, så skedde det med det uttryckliga vilkor, att dessa medel skulle vara räntefria till år 1850, att således magistraten i Wexiö delar samma öde med de innevånare, som förut kommit i åtnjutande af dylika lån.
Ganska många tomtägare bland husägarne inom Wexiö, hafva icke förr än på de sednare åren kunnat bebygga sina tomter och hafva således lika litet som magistraten fått åtnjuta 5 års räntefrihet från den tid tomten till bebyggande varit ledig.
Dessutom ber jag att få fästa uppmärksamheten på den omständigheten, att lånevilkoren, som först, enligt hvad jag nämnde, skulle utgöras af räntefrihet under 5 år, derefter 3 procents ränta, samt att slutligen, efter 1853 års slut, 6 procent årligen skulle erläggas, hvaraf 3 procent räknas såsom ränta å det oguldna kapitalet och de återstående 3 såsom kapitalafbetalning.
Mig synes att då magistraten i Wexiö har alltsedan 1844 haft dessa medel om händer, samt, enl. hvad jag enskildt har mig bekant, haft tillfälle att desamma förränta, så torde deras nuvar. anhållan lindrigast sagdt (å anses obillig.
Då för öfrigt 3 Stånd bifallit utlåt., så kan visserligen R. o. Ad:s beslut i delta fall i sjelfva 714 Den 28 Februari. saken göra hvarken till eller ifrån, men jag hemställer dock att R. o. Ad. mätte bifalla Utsk:s betänk. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar, utlåt.
Föredrogos och lades till handlingarne LagUtskrs d. 19 dennes e. m. på bordet lagde mern.:
N:o 18, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o .13, öfver väckt motion ang:de införande af ett stadgande i 5 cap. utsökn:s-balken, i afseende på tid för verkställande af utmätning i sterbhus; och N:o 19, i anledn. af återremiss af Utsk:s utlåt.
N:o 12, ang:de väckt motion om förändring i trohetseden.
LagUtsk:s d. 19 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
M:s nåd. propos. med förslag till förordn. om handelsboks vitsord, blef härefter föredraget, men bordlädes ånyo på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Frih. Tersmeden, Wilh.
Föredrogs och bifölls LagUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 21, i anledn. af väckt motion om förändring af sättet för utmätt fastighets försäljning.
Då 1111 föredrogs Statslltsk:s d. 23 dennes e. m. på bardet lagda utlåt.
N:o 68, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse i fråga om förre landskamereraren kammarrätts-rådet G. Sylvanders und. ansökning om eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp, blef detta utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 23 dennes e. m. bordlagda mern.
N:o 69, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 35, fann R. o. Ad. delta mern. icke föranleda annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 23 dennes e. m. på bordet lagda utlåt:n: N:o 70, i anledn. af väckt motion om indragning af kronoinspektors tjensten i Avesta; samt N:o 71, i anledn. af väckt motion, att ett eller två kronohemman må åt hvarje församling upplåtas lill beredande af bostad åt skollärare samt uppförande af fattighusbyggnad.
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 23 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 72, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de bidrag af saltpeter-fonden för fyllande af tillfälliga statsbehof, yttrade sig ben 28 Februari. 715 Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Då StatsUtsk. har sökt ådagalägga, alt ifrägavar. medel icke behöfvas för deras egentliga ändamål, så vill jag icke bestrida att de må kunna begagnas för årliga f utgifter på sätt StatsUtsk. föreslagit.
Men jag bör likväl anmärka, att detta sätt att tillgripa samladt kapital för att dermed bestrida en årlig utgift är ett steg att undergräfva sig sjelf.
Det är sålunda en antydan att med värt statsverk icke står så väl till.
Ett sådant steg är det närmaste lill skuldsättning.
I min tanka bör man ej för året lefva upp mera än hvad man för året i skatter får uppbära. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar, utlåt.
Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s d. 26 dennes pä bordet lagda utlät.
N:o 75, i anledn. af K.
M:s nåd propos., ang:de bildande af ett nytt artilleri-batteri, att förläggas i Norrland.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, och Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh., SlatsUtsk:s d. 26 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 76, ang:de godtgörande af förskottsvis ulbetaldte understöd, i anledn. af den sisth år i Christianstad inträffade eldsvåda.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 26 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 77, i anledn. af väckt motion ang:de penninge-depositioners införande, i st. f. nu brukliga kautioner för vissa tjenster och arrenden.
Jag anhåller att Ridd.-sekreteraren måtte upplysa, om det är bekant, huru de öfriga Stånden afgjort detta mål.
Underh Ridd.-sekreterare tillkännagaf, att någon underrättelse om ifrågavar. utlåts pröfning hos de öfrige RiksSt:n ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad.
Jag tror, för min del, att motionären har mera rätt än StatsUtsk. R. o.
Ad, har af uppläsningen förnummit att två särskilda frågor i detta betänk, behandlas.
Den l:sta är nemi, den, att i st. f. de borgensförbindelser, sorn vederbör. uppbördsman lemna, skulle desse i statsverkets vård deponera en summa, som motsvarade den borgen, hvilken staten för sin säkerhet fordrar.
Utsk. har trott, att om dylika vilkor skulle fästas vid sådana tjensters erhållande, sä skulle det möjligen blifva brist på skicklige sökande.
För min del, är jag af annan mening.
Den tjensteman, som verkligen är redbar och förtjenar förtroende, får lika väl låna penningar för alt deponera i statens kassa, som han får borgen för den summan.
Deremot slippa vederbör, sedan depositionen är gjord, tillse att borgensförbindelsen förnyas och sådana försigtighetsmått iakttagas, som betrygga statens säkerhet när medlen icke ligga i statens kassa.
Denna utväg är ej allenast vida enklare än den som här begagnas, utan ock mycket säkrare.
Den begag - 716 l)en 28 Februari. lias i Frankrike, hvarest, såsom jag tror, de säkraste försigtighetsmått i penningeväg äro vidtagna.
De summor som der af uppbördsman deponeras i allmänna kassor äro till belopp så ofantliga, att jag icke vill uppgifva dem, ty man skulle icke tro att så förhöll sig.
Staten gifver der ränta på medlen, hvarigenom de tjenstemän, som lånat summan, godtgöras den kostnad, som räntan eljest skolat dem ådraga.
Så torde man äfven böra förfara hos oss, ehuru fråga derom icke varit af motionären väckt, så vidt jag kan af betänk, inhemta.
Den 2:dra frågan som här blifvit framställd, är den, att i st. f. kaution för kronoarrenden, skulle på enahanda sätt säkerheten deponeras i penningar.
Jag anser denna utväg jemväl äga företräde framför den, som nu begagnas. R. o. Ad. har för en stund sedan mäst skänka efter 500 r:dr åt kammarrätts-rådet Sylvander, hvarföre?
— Jo emedan han icke tillsett att borgensförbindelsen för ett hemmans arrende i Blekinge blifvit vederbörligen förnyad.
Således inhemtar R. o. Ad. genom ett färskt exempel hvad staten förlorar, genom det nu brukliga sättet att gå tillväga.
Man fordrar af vederbör. embetsmän att de skola passa på dessa särskilta försigtighetsmätts iakttagande; men när uppmärksamheten icke räcker till och tillgångarne icke förslå hos embetsmännen, så äro de förlorade, om icke R.
St. af barmhertighet efterskänka statens fordran.
Lage deremot penningarne i statens kassa, så förlorade kronan ingenting och vederbör, embetsman vore befriade både från besväret med dessa små bestyr och från ångest för penningeförluster; någon grund och farhåga, att icke få arrendatorer eller att icke få fördelaktigt arrendera hemmanen, anser jag icke vara för handen.
Det är icke någon brist pä arrendatorer, men väl på säkra arrendatorer.
Derföre händer det, med nuvar. inrättning, att, när egendomarne förvaltas af arrendatorer, som ingenting äga och följaktligen snart blifva bankrutt, sä blifva både landslnr och andra utan lön.
Stadgades åter att arrendatorerna skulle deponera säkerhet för arrendets utgörande i st. f. borgen, så finge man måhända icke så höga, men desto säkrare arrenden och detta är hufvudsaken.
Att hafva att göra med folk som äga något att äfventyra, det plägar vara en vinst för samhället; men att hafva att göra med folk, som ingenting äga att våga och som derföre icke kunna uppfylla sina förbindelser när det kommer till utmätning, derpå förlorar först den indelte löntagaren och slutligen äfven staten.
Jag hemställer derföre att Utsk:s betänk, måtte återremitteras.
Det kan visserligen icke nekas, att det vore en större säkerhet för staten, om penningar deponerades i st. f. uppbördsborgen samt borgen för arrenden af kronans lägenheter; men jag hemställer huruvida i vårt kapitalfattiga land detta i allmänhet skulle låta sig göra, och huru staten skulle sedermera använda dessa penningar, för att kunna godtgöra tjensteinnehafvarne någon ränta för depositionerna, ty om medlen skulle deponeras utan ränta, så skulle det åstadkomma en ganska betydlig förlust.
Motionären har icke talat om att arrendatorerna skulle Den 28 Februari. 717 få någon ersättning, men Hr von Hartmansdorff deremot har tagit det för afgjordt.
Detta blefve ett nytt bestyr för statens embetsman, som jag tror på det hela blefve ledsammare, än den tillsyn som embetsmännen för närvar, hafva öfver borgensförbindelsernas förnyande.
I alla fall är min öfvertygelse, att det åtminstone icke för närvar, går an att införa denna förändring, emedan det skulle medföra för stora olägenheter och blifva alltför svårt att få arrendatorer, som kunde prestera denna säkerhet.
Jag tror derföre, att det vore lämpligast att bibehålla det gamla.
Frågan huruvida, när som för vissa tjenster skall ställas borgen, icke i stället borde inbetalas ett kapital, som af staten borde förräntas, är visserligen här i landet ny, men kan derföre ganska väl vara god, och jag vill icke bestrida densamma.
Jag tror ock att det skulle finnas utvägar att, utan alltför mycket besvär och omak, göra medlen räntebärande.
Men i afseende å den delen af frågan, som rörer den s. k. städjan för arrenden, så måste jag afstyrka en sådan åtgärd.
Jag har mig mycket väl bekant, huru med dylika arrenden tillgår.
Reg:tenas boställs-direktioner fordrade i början, enl. författningarne, arrenden emot städja.
Det varade likväl icke länge, innan man mäste gifva efter fordran derpå, och ställa upp vilkoren alternativt, så att arrendatorn får antingen ställa borgen eller företrädesvis städja, om sådant kan åstadkommas; men bland den mängd arrenden af boställen som finnas vid reg:tena, äro visserligen ganska få, der man lyckats få någon arrendator, som ingått pä att lemna städja; och man har vanligast måst åtnöja sig med att få borgen för 5 år i förhand.
1 kungörelserne ronde utbjudna arrenden, finnas emellertid inryckt att boställsdirektionerne önska få städja och den, som, under i öfrigt lika vilkor, bjuder en dylik, plägar vanligtvis erhålla företräde; men sällan anmäler sig någon med sådant anbud.
Det vore visserligen ganska önskvärdt om man kunde komma till ett sådant resultat, som af motionären varit afsedt; men då erfarenheten visat det nästan omöjliga deruti, så skulle jag icke tro att någon återremiss af betänk, bör äga rum.
Jag ber att få säga några ord i anledn. af den lista punkten i detta betänk., eller frågan om åliggande för embetsmännen att, i st. f. att ställa borgen för summan, insätta dessa medel kontant.
Det blefve onekligen, pä sätt den förste värde talaren anmärkt, vida säkrare för staten och äfven beqvämt för de embetsman, som skola vaka deröfver alt dessa borgensförbindelser förnyas.