Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 17 Martti, e. ut. med Skblderne, tillåta, och att Discontens Gäldenärer genom Lagstiftand® Magtens mellankomst måtte skyddas ifrån den säkra undergång dem skulle öfvergå i händelse ett hastigt infordrande af deras skulder fått äga rum; anser pg afsigten att skydda de sednare, i Utskottens Betänkande mera bestämd, än de förmåner, hvilka Fordringsägare och penningerörelsen i allmänhet af de framställ, de Discont - utrednings - grunderna skulle till godo komma.
Allmänna med någon uppoffring förknlppadt biträde kan äga rum, utan att medföra ett oförtjent lidande åt hvarje individ af den talrikaste delen utaf Nationen, hvilken aldrig deltagit i Discontlnrättningarnes fördelar, hvarken som ActieÄgare, Låntagare eller Capitalister, och hvilken sådeles i möjligaste mån bör vära befriad ifrån allt direct eller indirect deltagande i deraf härflytande olägenheter.
Om jag skulle misstaga mig i mina farhågor för allt biträde af Banqlren , så får det sättas på räkningen af de bedröfliga följder vårt
Den enda uppoffring å Banquens sida, jag finner kunna medgifvas, är den af Utskotten förutsedda * Den 17 Martii, e. m. 171 troliga Förlust å fordringarne; och finner jag i öfrigt ingen annan åtgärd med billighet af Lagstiftningen kunna fordras, än den, att gynna Gäldenären genom Ö! längd betalningstid, att förskaffa Fordringsägaren till ett snart åtnjutande al dess lagliga rätt ; att tor allmänna penningerörelsen göra indragningen för ögonblicket så litet kännbar som möjligt, med iakttagande, att den i rörelsen oiigtigt inkomna enskildt» Reverstnassan likväl mäste till ordnings vinnande åter bringas derutur.
DiscontBorgenärernes i Laeen förvarade rättigheter vidkännas någon inskränkning, genom Lagstiftande Magtens mellankomst sorn utredningsman , då en sådan åtgärd är af Utskotten tydligen visad som oundvikligen nödvändig och som påtaghgen medförande den enda möjlighet för Fordringsägaren, att utbekomma den rätt hvarå han skäligen kan göra anspråk, Men jag finner tillika, att en serskilt utredning för hvarje af de banqueioutterade Verken, är den oundvikliga gtund, hvatpå alla åtgärder måste stödas, om de skola medföra en anledning att i ett så magtpäliggande ämne kunna med den i sådant fall nödvändiga säkerhet tillvägabringa något stadgande ; Jag nödgas således anmärka, såsom en bekymrande brist i Utskottens Betänkande,' att säker beräkning af tillgångar i Götha CanalDisconts fordringar göres tvifvelaktig-, och jag finner en ögonskenlig orättvisa i den till 172 Den 17 Martti, e. in. banqueroutfedagen upplupna Räntans afskrifning ; då Utskotten utrönt och förklarat Innehafvare af Discontpapptr ej kunna i Liqvid påräkna utbekommande af full Valuta , måste åtminstone alia vederfaras lika rätt , och då Ranta är en lika välgrundad fordran, sorn sjelfva Capitalet , så visar sig ingen billig anledn ng för den af Utskotten föreslagna Räntefö xusten, hvilken skulle åstadkomma ett våldsamt intrång i den enskilta Äganderätten ; Och synes ett afsteg ifrån allmänna Lagens stadgande, sorn jag för min del anser oförenligt med deh samvetsgranna rättvisa, som vid alla tillfällenSmåste vara Lagstiftningens ögonmärke.
Jag hade derföre trott, att Assignationer och TreprocentsSedlar , med å de sednare, tillden dag då betalning upphörde, upp. lupne Ränta , samt Skuiderne till Banquen och AfskrifningsRäkningens belopp , bordt utgöra hvarje Disconts serskilda Skuldsumma, till hvars balancerande säkra Fordringarne uppfördes ; då af skilnaden emellan Fordringarne Och Skuiderne den rabatt blifvit synlig, sorn på detta sätt lika drabbat hvarje Fordringsägare i en Discont, Banquen inberäknad.
Vid ett sådant förfarande, lärer Fordringsägaren ej finna skäl till klagan öfver arbitrair behandling , då Lagens hela kraft ej förmått skaffa honom en bättre rätt} men han väntar sig äfven utan tvifvel någon förmån af Lagstil tande Magtens mellankomst , och den största han kan önska sig, är i min tanka, att hastigt och utan omvägar tillgodonjuta sin fordran, på ett sätt, att den för honom blir an* Den 17 Martti, e. I7S vändbar i allmänna Rörelsen, hvilket för mina ögon ej visar sig kunna äga rum genom den af Utskotten föreslagna en femtedels årlig afbetalning å de Obligationer, som, efter Betänkandet, skulle komma att intaga Trepro* centsSedlarnes ställe.
En Obligation , af hvars belopp blott en femtedel årligen kan realiseras, medför en synbar förlust af 18 Procent för den Innehafvare, hvars vilkor skulle medgifva att i föreskrifven ordning åtnöja sig med den årliga afbetalningen; men för den, som behötde använda ett större belopp af sin Obligation, än elen årliga utdelningen , skulle förlusten blifva oändligen större, och enda fördelen möjligen tillfalla sådana Capitalister, som emot 40 å 50 Procents rabatt vore i tillfälle att tillbyta sig dessa Obligationer af dem, hvilkas ögonblickliga behof tvingade till en sådan uppoffring.
Farhåga för en menlig inflytelse på Näringarne af en allt för hastig RörelseCapitalets för^ 174 Den t 7 Martii, é. m. minskning är af Utskotten ins dd kunna uppkomma endast genom ett ordentligt Discont ternes Concours tillstånd.
Qbligationerne medföra i det närmaste samma verkan > då de ofelbart aldrig kunn% blifva rörliga , utan de mäst öfverdrifna Agiorerings - vilkor, som efter aila tide/s erfarenhet skall blifva förhållandet med ett Papper, vid hvars inlösen den förfallna Räntan beräknas till förlust å den förskiitna Summan, jag kan således, i stöd af hvad jag ha‘t aran anföra , icke förena min öfvertygelse med ett erkännande, att af Utskottens Betätmande finna Innehafvare af Disco-itPapper
Vara rättvist behandlade, utvägen för de Gäldskyldige att afbörda sina Skulder i möjligaste mån lättad , och vådan af en alltför hastig minskning i RörelscCapitalet undanröjd.
Jag anser för min del innehafvare af Dis. cöntpapper hafva fått sin rätt, då de för sina Fordringar af Capital och upplupna Räntor till den dag då betalning inställdess erhåHa så Stor del af beloppet, som
Disconternes mot* svarandesäkra Fordringar medgifva; och då de, i enlighet med den af Utskotten äfven yttrade tanka, ej äga rättighet till några vidsträcktare påståenden, så anser jag äfven Representationens beredvillighet, att vid detta tillfälle göra uppoffringar, böra begränsas af hela Allmänhetens rätt, på hvars bekostnad all friko* strghet af Riksens Ständer måste grundas.
För* dringsagaren kan likväl 1 min tro ej tillfredsställas för sitt lidande, med mindre den uti Den 17 Martn, e. Ht.
!?5 delning honom ur de banqueroutternde
Dis* contMassorna tillkommer, blir lör honom användbar i allmänna Rörelsen, och jag ser icke huru detta kan vinnas genom annat mell I, än inlösen med gångbart mynt af DiscontPapperen, etter den rabatt, som af utredningen för hvarje Verk serskilt bestämmes- Med Utskotten delar jag den fasta öfvertygelse» , att inga nya biträden af Banque» kunna komma i fråga; men dä iörslaget innefattar att Utredningen af DiscontVerken må uppdragas åt Rikets Ständers RiksgäldsContoir, har det förekommit mig att detta.
Verk skulle kunna med sina Sedlar genast inlösa alla ute* löpande godkända DiscontPapper ined den Otvannämnde rabatt; att Banquet s Fordringar i Disconterne dela med de öfrige lika förluster, tinner jag bi 11 hettn fordra; och hvad den af Utskotten föreslagne inlösen af Assig* nationerne till fullt för. fullo vidkommer, så finner jag visserligen den omständigheten, att dessa Papper troligen till uet mästa äro i de mindre bemedlades händer, så ömmande, att den både påkallar och rättfärdigar allt det behjertande Rikets Ständer döråt kunna lemtia , hvarföre jag anser dem på det sätt böra utan nåcon rabatt för Innehafvare» inlösas, att skillnaden emellan Massans tillgångar för AssigJiationerne och deras utelöpande belopp, bör förskjutas a!
All fordran på DisconteOs afskrifnings-* räkning anser jag ovcdersägligen böra dela li - 176
Den 17 Martil, e m. ka öde med de öfrige Fordringsägare, i anseende tili rabatt å sammanlagda Capital och upplupna Räntor.; men sorn h tet löpande Papper existerat tor denna sort skuld, anser jag till denna liqvid de i frågavarande
Qbligationerue ställde på en femtedels årlig afbetalning under fern år, kunna vara lämplige, då dem tillika förböhöllfes
Disconteringsrått i BancoDisconten De på sådant sätt på RiksgäldsCohtoiret utsläppte Sedlar skulle i allmänna Rörelsen ersätta de försvunne TreProcentsSedlar och Obligationer, så mycket man kunnat åstadkomma.
Den härigenom ökade Sedelstocken äger en motsvarande Fond i de utestående fördringarne, Och bör oviikoMigen försvinna, i den män dessa undér s år successive indragas ; sorn för
När ngame bör blHva mindre kännbart, än om de löreslagne och i mitt*'* tanka orörlige Obhgationerne skulle en-amt ersätta de utur Rörelsen drifne DiscontPapperen Jag anser de skyldig!, genom den nu föreslagne åtgärd, vinna all den lättnad , sorn med iakt. tagande af en billig försigtighet kan beredas dem, tor möjligheten att innom 5 år afbörda sina Discont Skulder, och jag skulle för min del alltför gerna vilja tillstyrka att Räntan under Discont • utredningstiden nedsättes till 5 procent för i berörde Disconter Gäidskyldige, att beräknas ifrån utredningens början, till yt-' terbgare befrämjande af deras afbetalningar.
S^d^rnes nära sammanband med Banquen to;de blifva ett hufvudsakligt inkast emot den idée jag dristat framkastaj men då temporära biträden Den 17 Martil, t. m. 17? biträden af Banquen utaf Utskotten måst antagas såsom oundgänglige till ändamålets värnan.* de, ser jag ej hvarföre de icke skulle älven utan fara kunna användas, att uppehålla den på sådant sätt uppkomne RiksgäldsSedlars Credit, då man vet att dertih ej behöfves annat, ärt att ovägradt vid alla presentationer inlösa den med Banco efter dess fastställda förhållande i och dessa nya RiksgäldsSedlar komma dessutom ej att utgöra ett blott Credit-papper, då de i DiscontFordringarne äga sin mot beloppet svarande fulla Fond, hvadan de ingalunda böra kunna verka rubbning i Banquens dermed, i min tanka, oafhängig» Credit-förhållande:
Samma publicitet al D scontUtrednmgen, som för RiksgäldsContoiret äger rum, skall äfven mycket bidraga att bibehålla förtroendet till den löreslagna åtgärden.
Directionen kunna lemnäs; och då jag å ena sidan ej för det Allmänna vill medgifva någon uppoffring till Fordringsägares förnöjande, är min mening å den andra, att de skola tillgodonjuta all sin i Lag grundade rätt; hvarföre jag skulle hålla före, att Fordringsägaren vid Liqviden borde erhålla ett Bevis på den Suinma, han ägt att fordra, för att om 5 år, eller efter fulländad Utredning, äfven möjligen kunna bekomma den ytterligare utdelning, hvar» Ridd, 0, Åi, Fröt, IV. B. II.
Afd, 33, 34. 178 Den 17 Martil , t. »t. ti il en å Fordringame inträffande mindre förlust, än den förslagsvis paräknade , möjligen kunde gifva anledning.
Discont vidkommer, delar j«g med Utskottet den tankan , att den i lik-het med de öfriga bör .utredas, men tror försigtigheten bjuda, att vid Skuldernes betalande äfven beräkna någon rabatt, ehuru tillgångame visa ett betydligt öfverskott ; alltid m-d vilkor , att elter slutad Lfqvide godtgöra Foidringsägaren all dess möjliga rätt; men då Förvaltningen af Götheborgs
Discont visar ett sä mycket fördelaktigare Utslag, än Götha Canals och Malmö, synes det vara nog mycken stränghet, att med 6 procents
Ränta vilja belasta Götheborgs Discoiitverk, för Banquens fordran af 2 /0,ooo R:dr, å hvilken, efter alla anledningar, ingen förlust är att befara.
Att dessa Discouter , Octroyer utan särskilt ersättning kom. mi att förfalla, synes med sjelfva sakens natur sä öfvertrnsst nnmande, att något afseende å Actieägares anspråk emot Staten aldrig lärer kunna göras, då dessa ej varit åtföljde af Actieägares fö klaring, att de ägde förmåga och vilja, att sjelfve tiil Fordringsägares och Allmänhetens förnöjande utreda sina Respective Bolags iråkade förlägenhet,; men då ali Discont-rorelse, i följe deraf, genom Banquen kommer att besörjas, uppstår fråga om närvarande ställning medgifver ett sa våldsamt indragande (af en visserligen till sin grund mycket lör vida sträckt Credit-rörelse), som af s.ne Disconiers inställande uppkommer, och om Den 17 Martil, e. m. 179 nödvändigheten icke påkallar att för BancoDiscontens räkning, DiscomContoir bldva inrättade i Götheborg och Malmö, samt BancoDiscontens rörcdse i så måtto utsträckt, att någon del af de utaf- Götila Canal och Malmö Disronter begagnade Credit tve r finge öka BancoDiscontens RöreRe-rattighet, dock ingen annan åtgärd förunnad åt FilialContoirens Styrelse, än att hvar isin ort emottaga Låne-ansökningar, samt under ansvarighet tillstyrka dem, med underställan till HufvndComoirets beviljande; och att expediera omsättningarne.
Ett i det Reglemmtariska lör Disconien bestämdt proportionerade Credit-belopp fur hvarje urt skulle äfven minska den skäliga klagan, att alla tördelar blott tillskapades med afseende å Stockholm och närmast deromkring vatande nejd/i lafin tnj;fö Utaf de med Utskottens Betänkanden bifogade Calculer har jag troligen icke fattat rätta begreppet, då 6 Procents Räntan å de utestående Fordringame är beräknad i den emot Skulderne uppsatta tillgåneen , hvadan jag ej fattar huru de redan befintlige bristerne och öfrige, Utredningen åtföljande kostnader skola betäckas af den vid slutet af sid. 7 synliga förmodan , att den Capital-förlust, suni vid jemnförelsen af nuvarande förhållandet emellan Skulder och 'lillgdngar , visar sig, skall till en betydlig del förminskas igenom de Intressen å Discont
Dö ii) hvilka emellan hvarje afbetalning Banquen tillfalla; så framt 18®
Den 17 Martu, t. »». med dessa Intressen ej menas BancöDisconten» egen Intresse-vinst.
DiscontRtgleinentet af den 11 April 1810 icke synes medgifva nå^ got annat arbetsbiträde af Disconten, än vin^ sten, sedan Actieågares under Arbetstiden dem förbehållna
Huruvida denna föreskrift kan vara iakttagen med den brist, som yppats uti mot Skulderne svarande Tillgångar, kan jag lika så litet begripa, som att fråga om undersökning och åtal å denna Förvaltning ej längesedan blifvit af vederbörande Actieägare, BancoStyrelsen eller annan Autoritet väckt.
Det måtte ursäktas mig, •m jag har svårt att förstå, huru ett Verk till Den 17 Martu, e, m. den grad kan ansvarslöst få öfverträda sina Föreskrifter och Stadganden, att det under utöfningen af sin rättighet att af enskilte upptaga
Ränta, under föibindelse af återbetalning efter en Månads uppsägning^ uraktlåter den i R glcmentet föreskrifna försigtighet, att alla anvisningar eller förskrift nmgar, sorn till Discontering iulemuas, bora af Directeurerne profvan , om ele med behörig ga Cautioner försedde dro , och att alla dessa förbindelser icke tå vara ställde på längre tid än 6 Månader- Om detta i DiscontReglementets 12. ■§. befintlige
Stadgande finnes vara iakttagit vid de gjorde löcsträckningar till Canal-arbetet, är hvad jag askar måtte, genom BancoUtskottets försorg, blifva besvaradt, ehuru all anledning af Utskottets Betänkande hämtas, att sådan Reglementets föreskrift icke blifvit iakttagen, emedan dessa 1,19.0,000
R:dr i Catculen icke anses såsom någon tillgång.
Jag öfvertygas svårligen, att Lagstiftande Magten bör underlåta att yrka ansvar å den eller dem, hvilkas felaktighet eller djerfhet tillskyndat en sådan förlust åt Enskilte, och en aå kännbar rubbning i all Credit och allt förtroende man och man emellan; Jag har för min del åtminstone ej kunnat Åtnöja mig med den i Herr Santessons utgifna Upplysningar om Götha Canalverk och dess Discont, lemnade underrättelsen, att den redan vid 1815 års Riksdag varande, och då till Riksens Ständer uppgifne Canalverkets Skuld till Disconten af 852,97a R;dr af då varande Stander lemnades oanmärkt3 och jag inser af denna framfarna fog - Dm 17 Martil, r. m. lighet eller uraktlåtenhet , ingen förbindelse för närvarande
Ständer till ett lika handlingssätt, i synnerhet som det blifvit dessas lot, att få v.dkännas de olyckliga följderna af må hända *ör mycket öfverseende då det Allmännas bästa bort strängare bevakas.
Har Gö-ha Catta!Discont Oirection ägt några Stadg. nden, hvarom j g saknat kunskap, som berättigat den tid sådana, utan Cslition, på längre än 6 Månadtrs tid, till Canalvtrk t gjorde försträckningr.r j så önskar jag derom blifva upplyst, och foidrar emedlertid att Götha CanalDiscontDirertion i vidrigt fall må ställas under samma lagliga undersökning, som Malmö DiscontDirection redan undergår.
Jag anser de Medborgares rått, som nu få vidkännas af DiscontFörvaltningen, mer eller mindre förorsakade förluster, påkalla ali den ansvarighet, hvartill Reglementens och BolagsReglors öfverträdande kan föranleda; och ingen skall med mera nöje än jag emottaga en grundad öfverbevisning, att Götha Canal DiscontDirectinn, vid det ifrågavarande Lånebiträdet till Canalarbetet, som nu väcker en betydlig brist i tillgångarne, iakttagit hvad Reglementen och Författningar i d nna del stadga, och då jag genom mitt yrkande af laglig undersökning och ansvarighet, å ena sidan, åsyftar tillfredsställandet af rättvisans kraf för e» bedragen Allmänhet; önskar jag ät Directionen härigenom lemna tillfälle, att på ett för sig tillfredsställande sätt upplysa den stora del af Allmänheten, 60m troligen i denna
Den 17 Martti, e. m. del hyser samma begrepp om saken, som jag.
Med Ut kottet instämmer jag gerna deri, att alla Assignationer på ett eller ann t sätt må genast inlösas; men de hätti!! föiskjufre medel endast ansts, såsom ett Foiskotts-bidiag till Massorna, som för dessa Assig'riå'0« ners godtgörande bör häfta, likasom för cvss öfriga skulder.
Om Återren.i-s af Kttänkandet vägar jag i öfngt anhålla, i anledning af ce Anmärkningar jag tagit mig friheten barneglia, och hvilka hufvudsakligasr innefattas deruti: att jag icke viii medgifv; prio ritet för någon slags Fordringsägare i Massorna; att jag anser hvarje at de banquerouiterade enskifta D;scontverken böta särskilt Utredas, för att, i mån af sina tillgångar, lenina sina Respective Fordringsägare den Liqvide hvarje Verks tillstånd medgifver; att jag anser Disconternes utredning af Riksens Ständérs RiksgäldsContoir böra öfvertagas; att jag anser den föreslagna Ränteafskrilningen såsom oförenlig med Lag och billighet; och att upplupna Räntor böra bland Skulderne beräknas lika med Capitaler; att jag tror Fordringsägare och allmänna Penningerörelsen Var9 bäst belåtne, om, å sätt jag föreslagit, alla Disconteines Skulder inlösas med RiksgäldsSedlar, under iakttagande af den Rabatt, som Massornas utredning visar för Fordringsägare komma att uppstå, då Disconternes säkra Fordringar endast beräknas såsom Tillgångar; att AfskrifhingsRäkningt ns belopp med Obligationer efter Utskottens tqreslagné method må liqvideras, likväl med iakttagande af samma Rabatt 184 Den ■ 17 Martti, e. lif. sora för andra Fordringsägare, dock med rättighet till
Discomeringsrätt m d dessa Obligationer} att Fordringsägare, vid skeende utbyte äf sina i händer hafvande Skuldebevis, erhålla ett qvhto på sjelfva SkuldSummans belopp, för att efter 5 år, eller efter fullän* dad utredning , kunna erhålla den ytterligare utdelning, hvartill ett lyckligare
Discont_fordringarnes indrifvande, än förslagsvis tillätes att hoppas, möjeligvn kunde gifva anledning; att det på sådant sätt åter utsläppte och emot 3 ProcenfsSedlar och Assignationer i Rörelsen svarande Sedelmynt, ovilkorligen efter 5 år bör vara åter indraget, såsom svarande emot den Fond, som innefattas i Discontverkens säkra FordringarJ att af dessa bör indrifva: en femtedel om året, och om möjligt Ränta it för de i dessa Disconter gäldskyldige, till 5 Procnt nedsättas under denna Liqvidationstid att jag ansett 6 proeents Ränta ä Barq jer.s fgrdr m af Götheborgs
Discont vara för strängt beräknad; au någon utsträckning beviljades för BancoDiscontens operationer, och att FilialContoir i.Götheborg och Malmö anställdes, utan rättig, het att bevilja Lån, hvilket alltid skulle HufvudContoiret i Stockholm undersfällas- som ägde att göra afseende å FilialContoirens till- eller afstyrkan; att jag anser en uppgift med nummer, årtal och summa å alia i omlopp varande Treprocents.Sedlar innom viss föreskrilventid, böra af Innehafvare infordras, för att controllera Verkets bokförda Skulder; att jag äskat undersökning om Götha CanalDiscont ägt rättighet att tili Canalverket utlåna Den 17 Martti, e. m. 185 i,loo,ooo R:df på längre tid än 6 Månader, och utan att derföre äga sådan säkerhet, som till TreprocentsSedels-InnchafVaies förnöjande är antaglig.
Till slut får jag äran yttra, det jag inga. lunda kan medgifva, att
Regleringen med Disconterne bör kunna afgöras i hela sin v^dd förr, än den allmänna grund Utskotet stadgat för Myntförbållandet i allmänhet blifvit af Riksens Ständer gillad; hvadan jag anhåller det Ridderskapet och Adeln med mig täcktes instämma i den önskan v att Utskottet, så fört ske kan, behagade afgifva sitt Yttrande i denna Hufvudfråga, hvarunder jag an er alla ändra vara blott beroende delar.
De uti löpande Assignationernes snara inlösen, elter den grund, jag tagit mig friheten före då, är således den enda åtgärd af Utskottens Betänkande jag, för min del, skulle vilja genast tillstyrka, Utskottens Betänkande innebir visserligen, att det beror på hvarje Fordringsägares godtfinnande, att bringa de B r q teronHerade Disconferne till Goncourstilista tf; m n då sådt-nt af en enskilt emot ett så beska Hade
V rk icke möjligen varit verkställb r'., är, i min tänka, högst origtigt, att då CöncrturstilSsiånd i det fallet verkligen existerar, att Discomerne ej betala sina Skulder, de likväl uppbära sina Fordringar på ett sätt, att Massans t il-ångär derigenom dagligen förminskas, till stor skada och förfång för sådana, som ej kunnat qvitt» gäld mot gäld, hvarföre jag anser högst nöd - I $6 Den 17 Martil, e. 111. vändigt, att Disconterne ej mera fä uppbära sina Fordringar -, och de Gä!
UkyMige, 1 följe deraf,; tills vidare befrias från afbcialningar och ifrån den Straffprocent, sorn et<er sådan Forfattnings vidtagande kunde påstås böra besvära deras Lån.
Utan anspråk att kunna lyckas i framställningen af något bärtre, än det Ut-kot.er.s Betänkande innefattar, skal! jag arne sorn en verklig tillfredsställelse, om jemnlörelscn <-f motsatta tankar kan tillvägabringa den säkra öfvertygelse hos mängden, sorn åtminstone Linnar hopp, att en företagen utväg är den bästa, sorn tid och Oir.scändigheter medgilvit.
Då så många redan anmält hvad som emot de Högloflige Utskottens Betänkande kan vara att anmärka, utbeder jag mig att endast få framställa några idéer, hvilka tinder granskningen af ämnet b'ifvit hos mig väckta , och åt hvilka de Höglofl.
Att såsom Stats- och BancoUtskotten föreslagit, låta Nationens Gred il Verk Den 17 Mertil, t m. besörja Massornas utredning
. då jag likväl tillstyrker de förändringar i planen lör denna utredning, som al Herr Friherre Anckarsvärd blifvit föreslagen
Det andra vore :
Att genom nya förskott återsätti FilialDisvonterna i activit. t, och dem i tillfälle att r^da sig sjelfva.
Detta medel vore ofelbart det lenast , mendet torde hafva Opiuionen nog mycket emot sig, klan tycker ej om här i Landet , att gå långsamt till sina mål , och att amputera en skådad lem går visserligen fortare , än att bota skadan genom en klok o-h sorgfällig behandling, Det är ork en sanning , att om denna Cur-method skall äga en lycklig utgång, så -ordras ovilkorligen, att så val de producerande, sorn ock de PenningeKäntetagande Classerne bestämma sina begrepp om Banco TransportSedelns nu ägande verkliga värde, efter dess förhållande till det Verks reella Fonder, som utgifvitdem, och icke hvarken efter det förhållande de förr ägt eller det förhållande, som de framdeles kunna komma att äga.
Hufvudordsaken till de slitningar och ytterligheter 5 sorn under de sednare åren ägt rum; till olikheterna i Producternas pris, så väl i förhållande till hvarandra, som ock dt t ena årets prisjemfördt med det andras, synes mig ligga deri, att å ena sidan Producenterne satt ett för ringa värde uppå BancoSédefn, som de så lätt kupnat dels förtjena, dels upplåna ; och att å den andra, de Penninge-Räntetagandc, ibland hvilka i vis a afanden Slaten sjelf kan räknas, genom Den 17 Marlit, t. m. hållanda i pris, s^räfvat att gifva BancoStfdel» ett värde, sorn den icke mera kunde och således ej heller borde äga. * l* «FQ'B iwD JOnl*3 V
I « lillvic J |U1 c3Q1 baS'
Af all strid draga merendels främmande Personer, som i striden icke deltaga , största fördelen.