Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När raan nu ifrån bristen eller nedsättningen, som enligt det förra Batänkan det utgjorde 3g,096: 3a. — Afdrager de i sednare Utlåtandet tillökade 29,104: 5. 2.
Utgör den återstående skillnaden 9>9Ö2.‘ 26. 10.
Sådan skulle nu bristen vara, jemfö relsevis till Kongl.
Maj:ls proposition, om raan, likasom i Utskottets första Betänkande gjort löneregleringen generel för hela Indelta Armeen, så väl Cavalleriet som Infanteriet, men då Utskottet i dess sednare Utlåtande frångått denna princip, så blir ock resultatet annorlunda.
Då Utskottet i dess första Betänkande föreslog, att löneregleringen för Indelta Armeen borde göras generel, så att de bättre lottade Regementernes indelning minskades, för att bereda någon tillgång till de sämre lottades förbättring, samt att, der localen sådant medgåfve, omflyttning af boställen måtte ske, till viunande af öfverenssstämmelse emellan deras godhet och motsvarande grader; så anmärktes deremot, så väl inom Ridderskapet och Adeln som de andra Stånden, att sådant skulle leda till total rubbning af Indelningsverket, och verkställigheten deraf blifva högst svår, om icke omöjlig, hvarföre yrkades, att hvarje Regemente borde få behålla hvad detsamma enligt Indelningsverket tillkommer. io8 Den 5 October f. ni.
Denna mening liar .äfven Utskottet i dess sednare Utlåtande antagit, och följden deraf är, att calculen öfver förhållandet emellan det begärdta och det beviljade icke får, såsom förut skett, uppgöras generelt för Indelta Armeen, utan måste särskildt för Cnvalleriet och särskildt för Infanteriet uppställas.
Förhållandet blifver då med Cavalleriet:
Kongl.Maj:t hade äskat såsom förr är nämndt 200,346: 32.
— Utskottet har tillstyrkt:
I boställen och räntor ... . 246,604:45- 2. och i contant, hvilken sum■ ma utgår ensamt till de Norra Sqva dronerue . . 10,640. 257,244' 4^* samt således 6898: i3. 2. *) mera än Kongl. . \ *) De Cavalleriet utöfver Staterne til— > lagde 6898: 13. 2.
Igenfinnas på följande Regementen:
LifRegementets Hussarer och Dragoner 3i5: 8. 5.
Skånsta CavalleriRege menterne 2770: 3. 2.
Smålands Hussarer . 3827: 4- ^‘691r 5 10 Afgår härå minskning för Jämtlands Hästjägare . . . 34- 8.
Westerbottens dito i3: 16. - r/. 2 0 R:dr68g8:t3. 2.
Den 5 October f. in. 109 Maj:t äskat, men delta belopp har uppkommit ensamt deraf, alt de fleste Indelte CavalleriRegemeuterne hafva mera i boställen och räntor, än hvartill den föreslagne Staten uppgår, men hvilket de böra enligt nyssnämnde princip bibehålla.
Infanteriet:
Maj:t hade äskat .... 825,266:32.
Utskottet har anvisat:
I boställen och räntor . . 5gi,755:32.6.
I contant 0 215,153:23.
6.8o6<qoq; 8 brister således . . . i8,357:a4.8a5ia66;32j
Då jag sålunda utredt den verkliga bristen, som företer sig för att få fond tillen lönereglering, i enlighet med de af Kongl.
Maj:t föreslagne Stater, torde Ridderskapet *) Den Infanteriet anviste tillgång i contant af. . . 2i5,i53: 23. 6. jgenfinnes i följande summor, nemligen:
Adelsfanelndelningen 5,€00: — — Corpornls-Iöner 28,733: 27. 8.
Det på förra Staten varande contanta anslaget 143,4%: 43- 10. samt återstoden af det nya anslaget, 4^,000 Pi:dr, sedan Cavalleriet fått sine 10,640. . 37,36o. — — 2i5,t53: 23. 6.
I IO Den 5 October f. in.' och Adeln benäget finna, att jag nödgas yrka på anvisandet af det härtill erforderliga beloppet.
Jag känner visserligen hela obehaget af att framställa detta behof utöfver hvad Utskottet ansett sig böra tillstyrka, men jag hemställer till dem af Ridderskapet och Adeln, som tagit kännedom af de projec* terade Staterne, om de kunna sägas vara för drygt tilltagne; om 36oo R:dr för en Öfverste, 1800 R:dr för en förste Major, 1600 R:dr för en andre Major, 1200 R:dr för en tredje Major, hvilka äro de grader som undergått den hufvudsakliga nedsättningen, om dessa belopp för grader, hvarutöfver få hinna, och der innehafvare!! har skäliga anspråk att kunna lefva med familj, kunna sägas vara för dryga, i synnerhet när derjemte i betraktande lages, att
Boställs-uppskattningarne blifvit nog höga derigenom att medelpriset å spannmål de 10 förutgångne åren, hvaribland ett missväxtår, varit högre än vanligt.
Och omdetmedgifves mig, som jag hoppas, att dessa Stater ingalunda äro mer än skäligt tilltagne, så innefattar ock ett sådant medgifvande tillräckligt rättfärdigande för den framställning, som jag, med dubbel anledning af öfvertygelse och tjenstebefattning, ansett mig böra först hos Kongl. Maj:t och sedan nu hos Rikets Ständer understödja till förmån för en Tjenstemanna-personal, på hvars dug - Den 5 October f. in. 111 lighet Sveriges säkerhet lill stor del heror, och som ännu aldrig svikit fäderneslandets fordringar derpå.
Jag anhåller alltså vördsamligen om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derå; att utom de anslag StatsUtskottet tillstyrkt i och för löneregleringen, ifrågavarande i8,35y R:dr 24 sk. måtte anvisas , för att af Kongl. Majit till lönereglering för Indelta Infanteriet användas med de vilkor, sorn Rikets Ständer för löneregleringen i allmänhet föreskrifva.
Hvarefter Herr Nordenfalk tilläde mundtligen:
Då Herr Grefven och LandtMarskalken föredragit io:de punkten i ett sammanhang, anhåller jag, att ännu få tillägga några ord.
Utskottet hemställer i sitt första Betänkande, ”alt Subalterner och de till vissa stationer ej inskränkte tjenstemän målte, der ”tillgången sådant medgifver, på lön få sig ”anviste vissa andelar af boställsarrenden, ”att i lika ordning med annan löneinkomst ”tillträdas.” Härvid ber jag få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att detta förslag är omöjligt och overkställbar!, emedan särskilta föreskrifter gälla för tillträdet af penningelön, och särskilta åter för boställen, med afseende på laga fardag o. s. v., hvarigenom tillträdet i ena fallet får ske förr än i det andra.
Jag an - I 12 Dcmi 5 O c to ber f. lil. ser således nödigt., ;itt detta uttryck uteslutes, och alt man i stallet ditsätter, att härmed kommer att förhållas efter hvad författningarna om fardag i allmänhet föreskrifva.
Vid föredragning af Utskottets första Betänkande gjordes dervid anmärkningar, hvari jag icke kunde deltaga.
De nngingo hufvudsakligen, dels att Utskottet icke nog tydligt bestämt, för hvilkens räkning boställena skulle utarrenderas, dels att Utskottet icke anvisat någon tillgång till ersättning åt dem, som, genom arrendatorns bristande ordning eller förmåga, kunde gå förlustig en större eller mindre del af sin lön.
Utskottet har väl nu iemnat detta obesvaradt; men då det likväl i sednare Utlåtandet antvdt, att Stats- och EkonomiUtskotten för närvarande hafva under utarbetning frågan om utarrenderande af boställen, så vill jag nu blott inskränka mig lill att reservera min talan, tills samma Betänkande förekommer.
Jag får för öfrigt endast tillägga, att då detta är en fråga, för hvilken Ridderskapet och Adeln utan tvifvel intresserar sig, så skola mina nyss upplästa anteckningar vara tillgängliga för dem, som åstunda deraf taga kännedom.
Ehuru oangenämt det är att höja sin röst för ökade anslag, måste jag dock, i betraktande af detta ämnes vigt, och då fråga är om 4000 medborgares - D u 11 5 O c t o b e r f. ra. res välfärd, samt lifvad af så väl böjelse som plikt, tala för ökade anslag.
Jag tror äfven, att sällan något ämne varit mera värdigt Ridderskapets och Adelns behjertande än det ifrågavarande, och jag får börja med att förklara, det jag till alla delar instämmer uti hvad Herr Nordenfalk yttrat.
Hvarefter Grefve Brahe, uppläste följande: Från Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande hämtar jag stöd för den förhoppning, att de uti den Kongl.
Propositionen uppförde lönebelopp, vid närmare skärskådande, ej skola anses öfverdrifna.—
De hafva ändock, enligt hvad Herr Nordenfalk upplyst, blifvit uti Utskottets förslag nedsatte.
Jag får begagna detta tillfälle för att uttrycka min erkänsla (sorn säkert delas af Armeen) till de Ledamöter af detta Riksstånd, hvilka för några dagar sedan så öppet uttalade den öfvertygelse, att de af Utskottet föreslagne 3,4oo R:dr äro för ringa vilkor för en InfanterieÖfverste.
Då det tages i betraktande, att i denna summa inbegripas taffelpenningar och fourage- samt resemedel, som väl ej kunna beräknas ringare än till ett sammanräknadt belopp af iooo R:dr, så skulle den egentliga lönen för InfanterieÖfversten ej öfverstiga 2400 44 H. 8 Den 5 October f. m.
När derifrån ytterligare afdragas
Kro, noUlskylder, ränta å accord och inventarier m. ra. vågar jag betvifla, att netto-behållningen lernnar nödig utkomst åt den plats i samhället, som en Regementschef innehar, hvars ansvarsfulla åligganden lika sakkunnigt sora utförligt nyligen inom detta rum framställts, och således ej nu fordra ytterligare bevisning.
Ett lika förhållande företer sig med ÖfversteLieutenanten, som utöfvar i:staMajorstjensten.
Han måste stundom vicariera i befattning med Chefen; dess tjenst fordrar, -alt han ofta måste se befälet hos sig, och en hvar, som derom äger nogare kännedom, skall säkerligen med mig instämma deri, att å denna tjenstegrad hvila så många ansvarsfulla åligganden, att man åt den bör söka bereda någorlunda lugn i ekonomiskt hänseende.
Utskottet har föreslagit 1,700 R:dr, fouragemedlen inbegripne; men då dessa sednare först afräknas, och derefter, såsom nyss är nämndt, afdrages ränta å accord, samt utskylder in. m., synes mig den behållna lönen föga tillräcklig för de vanligaste behofvens uppfyllande i en sådan befattning, än mindre att dermed kunna förskaffa uppväxande barn den uppfostran, som troligen eller vanligast blifver deras enda arf.
Jag får vidare fästa uppmärksamheten å en grad, på hvilken tjenstbarhelen i ganska hufvudsaklig måtto också be - Den 5 October f. m. n5 ror; jag menar CompagniCheferne, oell hvilkas löneinkomster äfven äro i lika mon otillräckliga; öfver |:delar af Arméens Befäl kunna ej avancera längre, än till denna grad, och när då 600 R:dr för de yngre
Capitainerne och 85o R:dr för de äldre utgör all den ersättning
Staten dem erbjuder vid målet af deras tjenstebana, torde äfven deras lott, i förhållande till många andra Löntagares af samma rang, icke vara så afundsvärd, att ej en förbättring deri är både billig och rättvis.
De upptagne Löningsbeloppen för SubalternOfficerarne äro visserligen ringa, men skulle säkert blifva alltför otillräckliga, om ej Rikets Ständer finna för godt att försäkra någorlunda tillräcklig bergning åt de grader, till hvilka de äga hopp och sannolikhet att kunna avancera.
Af UnderOfficerarne äro Fältväblarne de, som hafva verksammaste befattningarne, och som för Compagnie-tjenstgöringen äro af mycken vigt.
Representationen skulle säkerligen göra sig Arméen förbunden, om, vid bestämmandet af anslaget, denna personal, som nästan allmänt äger familj, komme i åtanka.
Hvad för Infanteriet är anförd t, bör, i fråga om sagde grader, äfven lämpas till Cavalleriet.
Mig synes således, alt Befälets 44 II. 8* Den 5 October f. m. förhjelpande lill förbättrade lönevilkor icke kan, genom hvad Utskottet sednast föreslagit, nöjaktigt åstadkommas, hvilket jag förmodar Ridderskapet och Adeln ädelt inser, dels af hvad i denna fråga redan blifvit yllradt, dels deraf, att de uppförde
Boställs-afkastningarne ingalunda lemna den inkomst, som Tabellerne innehålla, enär Spannemålen blifvit så högt beräknad, sora till 7 R:dr eller derutöfver, och den påräknade inkomsten af Corporalstunnorne endast successive, måhända i en aflägsen framtid, länder Löneregleringsfonden till fördel.
Om jag ej missförstått de här tid efter annan yttrade åsigter, skulle jag tro, att de fleste af Ridderskapets och Adelns Ledamöter anse Indelningsverkets grunder böra för närvarande tagas till norm för besluten i förevarande ämne.
Jag får upprigtigt medgifva, att jag i sakernas nuvarande skick alldeles instämmer i denna öfvertygelse.
Jag skulle likväl förmoda, alt hvarje opartisk och sakkunnig skall, i betraktande af den höga Markegång, som vid beräkningarne antagits, influtne skiljaktige principer vid värderingar, samt olikheter vid Boställenas uppskattande, med mig medgifva omöjligheten, att nu under
Riksmötet till sine detailler verkställa en på rättvisa och billighet grundad reglering.
Det är af sådan anledning, samt i hopp, att möta Ben 5 O c t o 1-t e r f. m. i 17 den öfvertygelse, som inom dell;» RiksStånd allmännast gjort sig gällande, och lill förekommande af skiljaktigheler i åsigler och framlida missförstånd Styrelsen samt Representationen emellan, jag tager mig friheten till Ridderskapets och Adelns upplysta afgörande hemställa, alt Utskottets, i sednaste Utlåtandet gjorda tillstyrkan: ”att ”Rikets Ständer må hos Kongl. Majit 1 underdånighet anhålla, det Kongl. Majit läc”kes hufvudsakligen bifalla della förslag till ”Indeldta Armeens lönereglering, oell låta ”detsamma, på sätt Kongl. Majit i Nåder ”finnér lämpligast, gå uti verkställighet, i ”den rnon de påräknade tillgångarne för ”afsedde ändamål kunna disponeras,” måtte, sedan anslaget blifvit afgjordt, erhålla följande obetydligt förändrade, men till mera bestämdhet och tydlighet lethin de redaction:
Att, jemte underdånig framställning deraf, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täckes med de sålunda beviljade anslagen för Indeldta Armeens Befäl låta, på sätt Kongl. Majit lämpligast finnér, och i den 111011 anviste tillgångar dertill blifva disponible, verkställa en lönereglering med syftning till återförande af Befälets löner i öfverensstämmelse med Indelningsverket, och medförande den möjligaste likhet uti lönevilkor inom hvarje grad inom Regementen och Corp ser n8 Den 5 October f. m.
Jag tror, att medelst bifallande af detta förslag ändamålet skall säkrast vinnas, och möjligen, utan att förbise ämnets utredning, öfveriäggningarne rörande Löneregleringens tillvägabringande betjffiligen förkortas.
Friherre af Tibellj Gustaf Wilhelm _, anförde skrifteligen:
Nödvändigheten af ökadt Löne-anslag för Indeldta Armeens Befäl synes bero på frågan, huruvida Indeldta Arme'ens styrka behöfver ökas, ty någon klagan öfver Indeldta lönernes otillräcklighet har aldrig försports, förr än det ökade Befälet nödgade att dela emellan 36 Officerare hvad Indelningsverket hade anslagit för
Med undvikande af sådana politiska och militäriska undersökningar, som grannlagenheten fordrar att på detta ställe icke behandla, skall jag endast genom sammanställande af facta, hvilka redan äro af hvar man kända, söka redovisa för den öfvertygelse jag i ämnet fattat.
Då Finland aflräddes, förlorade Riket 14,6oo man af dess i fredstid stående styrka; om härifrån drages 34oo man, som sedan blifvit uppsatte, genom Norra och Södra Skånska InfanterieRegementerne samt LifbeväringsRegementet och Hallands Bataljon, så är dock Armeen med 11,200 man förminskad.
Om man tillika öfverväger, att utom denna directa minskning i vår Den 5 Octobcr f. m.
Armee, GrannRiket äfven kan, genom de tillgångar det erhållna landet lemnar, öka sina troupper med en lika så stor styrka, som vi der förut ägde, hvarigenom missförhållandet fördubblas; så torde det kunna antagas såsom en oneklig nödvändighet, att, om Armeen skall befinna sig i samma förhållanden till våra grannars, som före den nämnde Trouppförminskningen, den directa förlusten, eller de omförmälte 11,200 man, åtminstone måste ersättas.
Konung och Ständer hafva äfven insett denna nödvändighet, då de beslutat BeväringsManskapels inrättning, ocb att första Classen deraf årligen borde exercera; men om man ock antager möjligheten, att den gamla Stammens Befäl skulle kunna besörja denna exercice, uppstår alltid den betänklighet, att vid ett hastigt uppbrott, och i vådans stund, man svårligen kan finna tillgång till omkring 3oo Officerare, som erfordras till den första BeväringsClassens anförande, hvilken bör kunna påräknas, alt genast med den öfriga stående styrkan vid första uppbrott utrycka.
Vid aderton af de Indeldte Regementerne till fot, har således en tredje Bataljon blifvit inrättad; härigenom har väl Armeen blifvit ökad med 10,800 man, räknadt efter 600 man BeväringsManskap på hvarje Bataljon, men då den här ofvan omförmäldte minskning utgjorde 11,200 man, har genom dessa Bataljoners upprättande likväl ej en 120
Den 5 O c t o b e r f. rn. gårig denna förlust blifvit fullt ersatt; jag anser således för min del bibehållandet af den Tredje Bataljonen vid de Regementer, der den är upprättad, nödvändig, och om de i Indelningsverket anslagne indelningar för de två Bataljonerne af gamla stammen anses tillräcklige för dessa båda Bataljoners Befäl, enär de för dem ensamt användas, blifver det en oundviklig nödvändighet att för den tredje Bataljonens Befäl anslå nödige löner, hvilka jag anser böra uppföras till det belopp Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, men förvandlade i Tunnor Spannemål, hvilka af StatsVerket till Löntagarne utbetalas i penningar efter hvarje års RiksMarkegång.
Skulle åter Rikets Ständer besluta en viss årlig
Summa till detta behof, så anser jag för min del den böra ställas till Kongl.
Maj:ts Nådiga disposition, att efter Dess ompröfning emellan Graderne fördelas, emedan en ny fördelning ej kari med nödigt afseende å de olika förhållanden, som inom hvarje Regemente äga rum, här medhinnas, om den skall med behörig sakkännedom och noggranhet uppgöras.
Herr Anckar sw är dj August:
Då jag ej var lycklig nog alt vid en föregående discussion, som så nära rörde detta ämne, göra mina åsigter gällande, hyser jag visserligen nu icke något större hopp, utan är det hufvudsakligen reservationsvis jag ber att få först förklara, att man genom sär - Den 5 October f. m. 121 skilta Generalers uppförande på
Stat åtminstone efter min åsigt stängt utvägen att tillvägabringa den sökta ordningen för Löneregleringen inom Armeen.
Jag yttrade, alt dessa Generalslöner voro Öfverflödiga, och jag tror nu, att de hindra framgången af Armeens organisation, sådan den nu åses.
Jag har hört åberopas, och jag tar det åt mig, att man sagt, det 3,4oo R:dr vore för litet för en Regementschef.
Jag yrkade det då, men icke nu.
Jag förutsatte då, att Öfverstarne skulle blifva de högsta MilitairChefer inom Armeen, det vill säga, att de åter skulle beklädas med deras fordna tjensteskyldighet, och under denna synpunkt yrkade jag, att de skulle återfå sina fordna Boställen och räntor.
Då detta ej blef bifallit, och då afslaget troligen blifvit åstadkommit genom det talrika KrigsBefälets härvaro och Öfverstarnas egen medverkan, så hafva Öfverstarne sjelfve nedsatt sig till underordnade platser inom Armeen.
På dessa grunder måste jag svara Herr Grefve Brahe, att om Öfverstarnes löner icke redan äro för stora, så äro de säkerligen icke för små, med afseende derpå, att
Öfverste-platserna allt fortfarande komma att vara lägre, och under ett så kalladt Generalitet subordinerande.
Hvad löneförhöjningen angår, får jag förklara, att jag önskade, alt Armeen vore olika på fredsfot, och olika på krigsfot; alt jag visserligen icke finner det för hvarje grad fö - 122 Den 5 October f. ra. reslagne lönebelopp för stort; alt det således icke är lönerne, utan sysslorne, sorn borde minskas.
Jag tror ej, att Tredje Bataillonens Befäl är nödvändigt.
Jag är öfverlygad, alt i farans och behofvets stund skulle man ganska säkert erhålla Tredje Majorer från CompagniChefs-graden, och dessa kunna ersättas ur Lieutenants-graden; och hvad den lägsta, eller Fändriks-graden beträffar, tror jag det vore mera politiskt, att hålla denna grad ledig och öppen, för att då kunna besättas af de inom Beväringen, som tillhörde de bildade klasserna.
Bevärings-skyldigheten skulle derigenom erfara mindre motstånd, och få en bättre opinion för sig, om de bildade klassernas barn fingo inträda såsom Officerare och Underofficerare.
Skickligheten sätter jag alldeles icke i fråga, ty jag tror en yngling, då Fäderneslandet är i fara, hafva nog känsla för detsamma; en känsla, som, förenad med nyhetens behag af uniformen, måhända skall göra honom skickligare, än de äldre personer, hvilka tröttnat och ledsnat vid denna ensidiga och tröttsamma tjenstgöring.
Jag finner, i full motsats af mina åsigter, Utskottets förslag innehålla ökadt Befäl för Armeen.
Ty Utskottet har t.
ex. föreslagit en jemn fördelning af circa 37,000 R;dr för hvarje Regemente, utan afseende på Regementernas olika storlek.
Nerikes Regemente t. ex. med 600 man, skulle då erhålla samma Stat, som de Regementet-, Den 5 October f. m. 123 hvilka äga u å 1200 raan.
Regemente har nu blott 2 Majors-beställningar, men skulle enligt Utskoltets förslag erhålla 3, således en Majorspost ökad, utan något annat molif, än att uppgöra Regementernas Stater lika, utan afseende på numerairen af manskapet.
Jag tror, att bela organisation förfelar sitt ändamål, då den företer så påtagliga misstag, och jag anser det oriktigt, att förse vissa tjenster med förhöjda löner, utan afseende på Landets förmåga att bära förhöjda skatter.
Jag är öfvertygad, att svårigheterna och missräkningarne skola mångdubbla sig efter denna så kallade löne-reglering och nya organisation, och att reclamalioner skola inträffa så mycket troligare, som StatsSecreteraren för krigsärenderna redan här sjelf satt i fråga beståndet af denna organisation, och önskat uteslutande af Rikets Ständers yttrande, att denna organisation skulle vara för en längre tid gällande.
Jag tror, det Landet befinner sig ganska illa vid dessa experimenler i organisationsväg.
Det hade utan tvifvel varit mycket bättre och enklare, att återgå till IndelningsVerkets instiftelser, att skaffa de gamla Öfverstelndelningarne tillbaka till sitt primitiva ändamål, och att organisera inom den cadre man redan har, efter det ändå troligen blifver det slutliga medlet att vidtaga, sedan erfarenheten nogsamt visar, alt hvarje ny organisation, då man frånträdt Indelnings - Den 5 OctobtM- f. ni. verkets hufvudgrunder, genast liar en reorganisation i följe med sig.
Vid en återgång till IndelningsYerkels första skick hade de brister, som då }'ppat sig, varit ganska lätt för Rikets Ständer att sedan afhjelpa; men att nu organisera blott på papperet med uppgifna ökade behof, fast utan bevisad nytta, och utan afseende på de verkliga tillgångarna, endast föranledande till hö gre anslags bestämmande, dertill kan jag icke lemna min röst.
En reflection, som vid detta tillfälle påtrugar sig mig, och som jag ej kan undertrycka, är, att det illa quadrerar med påståendet om Arméens dåliga lönevilkor, och behof af hjelp, alt så många af MilitairBefälet, så väl det högre, sora det lägre, uti en så lång tid kunna uppehålla sig vid Riksdagen, då deremot den utan tjenst och lön varande LandtmannaAfleln likvist befinner sig såsom skattdragande i den belägenhet, att icke kunna uppehålla sig här.
Ty jag skulle helt och hållet misströsta om all hjelp för Fäderneslandets väl, om denna LandtAdelns borttovaro härledde sig från liknöjdhet för deltagandet och afgörandet af det allmännas stora intressen.
— Det måste derföre få antagas, att LandtAdelns frånvaro från Riksdagen ensamt bör tillskrifvas deras financiella ställning, och af denna orsak nödgas jag yrka, att afseende göres på Landels närvarande belägenhet, och ej blott på Löntagarnes intresse.
Jag har nyss hört härupp - Den 5 O e t o 1) e r f. rn.
125 ställas en jemförelse emellan vår Arme' nu, oell (15 vi ägde Finland, och resultatet deraf var, att vi behöfde öka vårt Befäl.
Jag svarar derpå, att jag tror, att Norriges Armé hade äfven bort tagas i beräkning vid en sådan jemförelse, hvarigenom missförhållandet ej skulle varit så stort, utan tvertom den stående Arméen för närvarande blifvit ökad.
För öfrigt önskar jag, att icke behöfva ingå i några detaille-frågor, ty jag skulle då hafva otaliga anmärkningar att göra.
Jag anser första frågan böra blifva: skall en ny organisation nu ske.'1
Sedan denna fråga med Ja eller Nej blifvit besvarad, troligen till bifall, då jag betraktar den stora härvarande majoriteten af löntagande militairer, så önskar jag, att Rikets Ständer måtte, såsom Grefve Brahe föreslagit, öfverlemna till Kongl. Majit att verkställa organisationen, på det vi icke mätte blottställa oss för de reclamationer, som troligen blifva en följd af de felaktigheter i detailler, hvilka representationen säkerligen skulle begå, om den på sina 4 kamrar något i detta afseende beslöt.
Jag anhåller vördsamt om proposition, huruvida en ny organisation nu skall ske, eller icke.