Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De/ta växte snart, genom 1808 och 1809 årens Statsbehof, från att år 1807 vara 14,000,000, till 212 mill. vid 1808 års slut och 27 mill. år 1 809.
Näringarne kunde ej absorbera ett nära dubbelt Rörelse-Capital.
Finland frångick Riket.
Victualie-lillgången derifrån blef Import, och man förgat att medelst alfvarliga åtgärder till ladugardsafkastningarnes uppdrifvande , samt ved-handel af egna Skogar/, fortsätta det hushålls-Systém; sorn tydeligen^harakteriserade styrelsen före Revolutionen (t. ex. Saltpetter-productionens införande såsom allmän folk-näring.)
Man förgat att Rikets Norra provincer, hvilka hittills synbarligen, af brist på capital, legat i vanmagt, ofelbart kun - cn Stats- och Sanco-Utsiottens Utlåtanden. nät ersätta något af Finlands förlust, samt absorbera en del af det öfverflödiga rörelse-Capitalet.
Om detta å ena sidan lemnades i förgätenhet, så bör man likväl medgifva , att den allmänna Rörelsen, de första åren efter Regements-förändringen, var ganska liflig; att Pruductionen och varu-bytet , d. ä.
Handeln, inom landet, ökades med en märkbar fart; att flera af landets naturliga Näringar, till större mängd än förr, fyllde landets Innevånares behof; att afsätcningen inom landet på flere dess inhemska Näringars producter årligen utvidgades; att, oaktadt landets förnämsta och största product, Spannemalen, föll omkring 30 proc. under det pris den hade, innan sedelmängden ökades; orsakade dock detta stora fall, icke någon förlägenhet för egarne, som efter ymnig skörd kunde tåla det, emedan de icke saknade afsättning; hvarigenom äfven åtskillige tillverkningar inom landet kunde åstadkommas , utan ännu synnerligt ökade pris.
Landtmannen kunde köpa andra näringars tillverkningar, och betalningarne voro skyndsammare, än både förut och efteråt.
Fån, enskilde emellan, nästan mera erbjödos ära söktes.
Diskont-lån togos utan verkligt behof, men på speculation på Jordsodling; på utvidgning af började, eller anläggning af nya tillverkningar, m. m., utan fruktan derföre, att Rörelsens fart skulle häjdas eller afstanna.
Eevillningen syntes för mängden icke tryckande , utgick lätt , och man ansåg landet vid 1812 års
Riksdag hafva kommit till ett lämmeligen allmänt välstånd.
Stats- och Banco-Utskottens Utlätanden. ciri Härtill bidrog utan tvifvel rörelse-medlets tillräcklighet, samt flere vidtagne författningar.
Ty utom det att bränvins-bränningen egde ett större utrymme än vanligt , ma hända , för stort, var bränvin (l8x9ö■09•) förbudet att införas, så väl på nederlag, sorn till förtu! 1 - ning; med undantag af det för längre tid tillbaka i Götheborg tillåtna nederlag af Franskt och Spartskt; fri utförsel af Spannemål (lSy^og.) var tillåten; den år 1808 lemnade Nederlagsfrihet upphäfdes genom Fredsfördraget med Frankrike (18-yio;.) och ingen införsel fick ske i någon Svensk hamn af Engelska varor eller Handels-articlar , under hvad flagg och på ehvad fartyg de måtte anlända, med undantag af salt; hvilket stadgande snart (i8tt10) utsträcktes till alla Colonial-varor; och t.] 1 alla förenämnde välgörande åtgärder, hvarigenom inhemsk Production skulle lifvas och skyddas emot utländskt intrång, och hvilka lära med framgång blifvit verkstälde, bor läggas den ovärderliga Nådiga Kungörelsen (i8| 11), hvilken tydeligen uttrycker och yrkar angelägenheten och nyttan af en utsträckt och klokt använd omtanka, att öka'förrådet af inhemska alster och tillverkningar, samt minska behofvet af Utländske varors införsel; att, om afvikningar från denna grundsats, äfven under gynnande omständigheter, sluteligen måste undergräfva den allmänna och enskilda välmågan, visar sig klart hvilka förderfliga följder deraf än hastigare skulle beredas i en tidepunct , då , under ett fortfarande oundvikligt krig, han. civ Stats- oell Banco-UtsÅottens Utlåtanden! ^ delns jemna gång är afbruten och varuexpor-3 W ten i betydelig mån hämmad.
Man skall ej » kunna neka den välgörande verkan, som, i sammanhang med allt det redan anförda, denna Nåd.Kungörelse, hvarigenom tillika näraupp1 lifvades 1794 års öfverflödsförordning, åstadkom; och man må i det ljufvaste minne återkalla det varma nit, som allmänt Väcktes och spriddes för dess uppfyllande, genom vår nuvarande allernådigste Konungs derjemte utfärdade Circulair.
Verkningarne häraf voro , så vidt jag kunnat följa allmänna rörelsens gång, omisskänneliga för någon tid; men olyckligtvis skulle de rubbas genom flere på en gång sammanstötande händelser, hvartill jag mindre vill räkna 1812 års missväxt, och ännu mindre 1813 och 1814 årens krig, än den stora missräkning i kostnadsförslaget , och den fixa idée man fattade om genomdrifvandet, på ett hastigt och ornbbeligen bestämdt sätt, af den företagna stora canal-anläggningen, förändrad6 grundsatser från Styrelsens sida uti allmänna national-hushållningen, samt en alldeles ombytt handels.ställning.
Dessa 3:ne ämnen bö-j ra särskildt genomgås, på det att orsakerne till den förlägenhet, som vid 1815 års
Riksdag väckte allmän uppmärksamhet; den oreda som föranledde 1818 års Riksdag, samt den allmänna klagan, som nu är i fråga, må kunna utredas.
Det ligger i sakens natur, att då verkningar spörjas, och i synnerhet då de hunnit blifva allmänt kände, så ha redan orsakerne en Stats- och Banco-Ut sköttens
Ulla tandeni én längre tid egt rum, kanske redan upphörfj åtminstone till någoh del; ty äfven da man inser det onda och föreslår rigtiga medel deremot, kunna de ej genast återställa en valma.' ga, som varit till den grad undergräfd, att nya utvägar måste utfinnas och positivt verka.
Helt annat är att afbryta en härjande farsot, att släcka en brand och bärga en skeppsbruten , än att återställa krafterna, återuppbygga det uppbrunna, samt lemna den räddade utvägar till utkomst och bärgning.
Genom den stora canal-an läggningen kunde man icke fullfölja den plan, som 1809 års Ständer funno nödig, nemligen amortera den alldeles öfverflödiga Sedel-stocken.
Hade en successiv indragning fått fortsättas, skulle ej den billiga klagan , sorn vid denna tid fördes af capitalister och penninge-låntagare hafva uppstått.
Den successiva indragningen var börjad.
BanquCn uppbar 750,000 R:d årligen.
Den allmänna rörelsen märktes ej deraf lida.
Nu måste man följa ett annat, system, och den obestämda liberaliteten utbasunade att
Sedel-stockens öfverlopp skulle fästas genom dess användande tili arbete.
Man märkte ej, att arbetet var för närvarande tider oproductivt, att det nedlagda capitalet först i en aflägsen framtid kunde fästas; att en besparing i transport-kostnaden, ehuru reel under näriugarnes blomstrande tillstånd och liflig inrikeshandel, icke är det första som skall göras.
Man fästade capitalerne i Rikets redan industri - och pen Bihang till Riks-Ståndetit Prat. 1820, titte Sami, Bilag, till Mtmor, N.o lo. Viri cvl Stats- oeh Baneo-Utsftotttns Utlåtanden. ninge-rika provincer genom localens tillfällig-* het.
Derigenom att man, utom de capital som genom dessa arbeten naturligtvis skulle spridas omkring operations-linien, genom särskilde utlånings-anstalter ytterligare iikte dessa provincers rörelse-cäpital till följe af canalintresset, skulle onaturliga utväxter på rörelse-capita!ets grund ovilkorligen uppdrifvas ; man kallade dem mynt-försämring, vinglerie med egendoms-handel i synnerhet, lättade tillfällen för skuldsättning, utbyte af skuld emotinskränkning i den enskildes hushållning.
Canalen bör äfven betraktas såsom ett föremål, hvarpå national-kraften vände sig till ersättning för provincers förlust och eröfringar.
Ett förtroende till frihets-idéer, sorn var sä blindt att man icke ansåg sig behöfva upplösa och utreda begreppen och hvilka, jagade fränden politiska banan, skulle uti Stats-Oeconomien göra stora effecter, hör ostridigt till denna tids financiella Historia.
Så skulle blotta upplösningen af allt sammanhang mellan Styrelse och folk vara nog för en ökad production och utställning af mynt på national-arbete, utan utredning, om och när detta arbete, skulle åter. ställa det använda capitalet, skulle vara nog, att fäsra myntet i näringarne, d. v. s., upprätt, hålla myntets värde och förekomma misstroende enskilde emellan, och till penninge-styreisen, den naturliga följden af oreda i rnyntförhåilariden och de grundsatser, hvarefter desse forhållanden regleras.
Oagtadt dessa 1 i be— ralitets-ideer togo öfverhand och ville styrkas Slats- och■ Banco-Utskottens Utlåtanden, cvxr med fremmande landers exempel och författares theorler, (ännu mer) förgår man, bland de förra Englands, så väl i afseende på spannemåls-införseln, som fabrikaters, och bland de sednare deras, sorn måhända mest stöddes af erfarenheten.
De näringar inom vårt eget land, som vunnit betydlighet, hafva uppkommit genom helt andra åtgärder än en ytterlig liberalitet.
De sorn kunna uppkomma skola, måhända aldrig, under en sådan ytterlighet, vinna stadga.
Driften af Götha canal påkallade ej allenast ansträngning deruti från Banquen, hvilken upplöste 1809 års Ständers beslut, att amortera den öfverfiödiga sedelmassan, utan föranledde äfven en utsträckning af
Discont rörelsen hvarigenom vid 1814 års slut utlånings-summorne i Götha Canal
Discont uppgingo till nära 4,800,000; för Götheborgs och Malmö Discouter utgjorde det 9,300,000 och t,800,000, tillsammans öfver 8,935,000.
När actie-capi. talen och Banquens crediter afdragas , kan häraf lätt slutas till huru stort belopp de emot 3 procents ränta insatte capitalerne uppgingo.
Denna insättning, uppdrifven af egendoms- och tandels-speculationer, föranledde uppsägning af tapital och jordbrukaren omflyttade sin skuld ‘rån enskillde till Disconterne.
Förhållandet imellan låntagare och långifvare d. v. s. emelan producent och förläggare rubbades; produ;enten blef beroende af det öde Discont-rörelsen kunde komma au undergå.
At Disconerne beviljades förmåner framfor enskildte långifvare, credit i Banquen emot låg rät,ta , evline Stats - oeh Banco - Utskottens Utléltandenl
Räntans afdragande i förhand och straffränta* Derigenom kunde Discontlän meddelas med mindre urval, än enskildte emellan måste ega rum.
Då första
Disconten inrättades 1773 , torde sådane förmåner behöfts för nyhetens skull; nu synes sådant hafva varit öfverflödigt.
På sätt som
Disconterne sedan 1800 blifvit inrättade, nemligen sammansättningar till enskild förmån, blef Discont-rörelsens utsträckning afsedd, utan gräns , och hvad betydde nå* gra misstag, några namns säkerhet mot fördelen att till 63 å ia procent för ränte-capital, för hvilka man betalde dels ingen (äfven assigne* ringen) dels endast 3 procents ränta.
Det stora rörelse-capitalet, dess sjelfsvåldiga rigt* ning åt consumtion och vingleri, verkade snart Ranco-sedelns vacklande värde; deraf nödgades capitalisten att upptaga penningarne från egendomsegaren , och insätta dem i Disconterne, för att ega dem rörliga till couper i egendomshandel, eller åtnjutande af den högre ränta, som handels-vingleriet erbjöd.
Af behof (ill Götha Canal, samt den obehöriga utsträckningen af Disconternes assignerings-räti och låne-biträden, i förening med en ostyrig nederlags-handel, hvars hufvudsakliga idkare försvunno med det spärrade verldshandelstil 1 stånd, som naturaliserat dem i Sverige, men medtogo kanske ej så ringa af detta lands förmögenhet (hvarom här.nedan) följde först 1815 års många concurser, och dernäst 1817 års
Disconternes fall.
Utvecklinger) af de verknin; Stats- och Baneo-Utskottens Utlåtanden Crx gar, som häraf återigen uppstodo, fhåste Uppskjutas tills vidare.
Här ofvan har blifvit anfördt, att 181 a års missväxt icke kan anföras såsom betydande orsak till den aftagande välmågan.
Att denna natur-händelse verkade, är val ostridigt; men dess directa verkan måste anses af vida mindre betydenhet , och hade mycket kunnat förmildras, om ej de grundsatser uti allmänna hushållningen, som 1809 års styrelse uppställde och följde vid och efter 1812 års Riksdag, hade undergått så högst betydande förändringar; hvaraf i första rummet må anföras de förändrade stadganden angående bränvinsbränningen, och utrikes handeln med denna vara, som visat sig vara product af folknäring, och sålunda af största vigt för landet i många hänseenden.
Frihet i detta hänseende, som efter revolutionen blifvit införd, afgigs med förundran och ovana.
Controllen, hvarefter Statens inkomster deraf skulle handhafvas, fänns illuderad eller icke allvarligen verkstäld.
Man märkte 1811 om hösten flerstädes i Riket oloflig bränvinsbränning med större pannor än uppgiften hvarefter skattades; den vidgade tillverkningen, i förening med en emot förr minskad inkomst i Stäts-Cassan , föranledde, redan i början af 18 12, den opininion, som lätt underhölls och kringspriddes, att både tillverkning och beskattning vöre på origtig fot.
Öfvergången ff^n tvång till frihet ar 1809 var hastig; en ovanlig och skadlig förbrukning inträdde, och författningarne emot cx Stats- och Bvnco-Utskottens Utlåtanden. missbruket förslogo eller hatidhafdes ej.
Man kunde vid 1812 års Riksdag visa att hvad 1809 års Ständer gjert kunde och borde o någor as ; Hvad som varit prohibitivt (importen) blef liberalt, och hvad som varit Liberalt, (Näringar, yttrande - rätt) blef prohibitivt.
Mari ville hindra den öfverdrifna förbrukningen och inskränkte derföre inhemska tillverkningen, men man inskränkte ej utrikes införseln, hvarpå gafs Licencer.
Man förfor alltså prohibiiift, emot Landets hufvudnäring, åkerbruket, men deremot liberalt emot utländningen och i synnerhet emot vissa importeurer.
Man ansåg ingen utväg säkrare att förekomma verkningarne af 1812 års tidiga frost, som förstörde vårsäde-sgrödan, än förbud emot Brännvins-bränningen; hvilket, redan vid 1812-års
Riksdag vidlaget, fortsattes med undantag af jJ månad, oafbrutet till 1814 års höst.
Mycket af deö frusna sadén var i åtskillige orter, ehuru otjänligt till bröd, likväl tjenlig! (ill Bränning , hvaraf I.adugårdarne äfven njutit en stor hjelp; då tillförsel af Spannemål om våren itji-j kunde ske, håde varit vida förmånligare . ätt brännvinet sorn skulle förtäras hade blifvit tillverkadt af Svenske Jotdbrukare, än infordt utifrån.
Men denna ovanliga import, som gjf köpmannen ,611 oskälig vinst, lockade manga till så öfverdrift^ iniörskrifningar, att vida öfver lie
Imf vet inkom.
Jordfrukteru. es drad af ifrågavarande förbud, och ehuru ingen beräkning af Rikets förlust genom Stats- och Banco-Utshottens Utlätandtn.
cxr dessa åtgärder
Sr möjelig att med full säkerhet åstadkomma, torde likväl ett öfverslag böra leda omdömet.
Enligt Tull-Directionens , till det vid 1815 års Riksdag satte särskildte Utskott afgifne berättelse skola 1,574,714 kannor brännvin blifvit förtullade, under de 3:ne år förbudet hade räckt, och på trovärdiga grunder ansåg man sig kunna öka denna uppgift så, att säkre sune millioner kannor brännvin inkom, mit utom det för Kronans räkning införskrifna, som skall uppgått till nära en million.
Om man nu antager att a millioner kannor blefvo inom. landet försålde till 1 R:d, så har 2: millioner R:d härföre ingått från visse afnämare till importeurerne.
Om vidare desse afnämare försålt | af nämnde qvantum med 30 procent förhöjning till; den förbrukande allmänheten, 6å har sluteligen t:ne millioner R:d tagits från jordbrukaren och andre näringsidkare blott genom denna särskildte omständighet.
Största delen af denna stimma hemtades sannolikt icke från aamladt förråd,, d. v. s. hopspara penning, och beloppet hade till betydelig del varit nedsatt örn brännvinsbränning från våren 1813, då spannetnål -kunde utifrån erhållas, varit tillåten.
Då man nu betraktar skilnaden i import af bränvin och af spannemål, den förlust, som ladugårdeakötseln särskildt af sådant förbud nödvändigt skall lida, så tolde häruti finnas ett kraftigt skäl till nedsättandet af jordbrukarens förmögenhet vid denna tid, hvartill kommer den här och der olofligen bedrifna brännvins-branningens högre omkostnader u - exil Stats- och Éanco-Utskottens Ullätanden. tan vanlig förmån, samt mångestädes pä pro^ ductens förstöring för att ej röjas , böter och Correctionsmedel oräknade.
Till de förändrade grundsatser frän Styrelsens sida, som torde hafva bedragit till ifrågavarande verkningar, hörer afven den förmån , hvaraf Götheborgs stad, anda till 18Ö*315 hugnades, att nemi, få införa manufacturerade och till införsel förbudna bomulls-varor, hvilken genom nationens smak för detta öfverflöd', samt den rigtning all männa handeln för norra deln af Europa vid den tid, till följe af politiska orsaker, tog, blef skadligt
Ty ehuru det icke all tid kan bestridas att bättre är köpa en vara utifrån till lägre pris, än tillverka den hemma till högre, så måste likväl sådant, enär det angår varor, som med någon framgång tillverkas inom landet, tydeligen medföra en skadeiig verk-an, ända tills alla dermed inöfvade personer hunnit tillvinna sig färdighet i något annat yrke.
Vår nu vunna erfarenhet örn så väl egna bomulls-tygers förfärdigande, som allmänna tycket derföre och begagnandet deraf,. utvisar huru näringarne kunna uppkomma genom con» seqventa åtgärder från Styrelsens sida, hvilket en äldre erfarenhet i Konung Carl den Xl:s tid redan ådagalagt.
Till samma verkan ledde condemnations-auctionerne, hvarigenom varor, sorn vid oloflig införsel ertappades, kunde qvarstadna i Riket.
Men i en större scala verkade den år 1813 upplifvade
Nederlagsfriheten genom en öfverdrifven införsel och handel, med ej allenast tillåtna , utan äfven till införsel förbudna varor.
Denna handel Stats- och JBanco-Vlskottens Utlåtanden, axin började i synnerhet att utsträckas sedan , till följe af en öfverdrifven stor sedelstock, dags— verks-forsle- och manga varors priser hunnit att sätta sig efter penningetillgången, sorn närningarne ej i allmänna rörelsen absorberade, hvarinom» sedelstockens belopp gjordes sa mycket behöfligare , som mera deraf åtgick i all handel.
Sedelstocken hade val blifvit ökad från 14 till 27 millioner; men då alla Näringsidkares förlag, alla dagsverks- och körsle-värden uppstigit till dubbelt belopp, hvarigenom ali Gassa så väl hos Närings-idkaren , som handlanden måste fördubblas, så behöfdes naturligtvis hela sedelstockens belopp i allmänna rörelsen sedan hvarje R:drs värde fallit lill hälften; ty rörelsens behof rättar sig efter penningens reela värde.
Den var ändock vid denna tid (1813) så mycket otiliräckligare, än då dess belopp endast var 14 millioner, som många omständigheter omkring år 1813 bidrogo att minska förtroendet, man och man emellan, samt nya Handelsgrenar visat sig, nemligen fastighets- och vexel-vingieri.
Nu blef Englands handel öfver Sverige en hufvudsaklig afsältnings-méthod , under det att Continentalsystémet herskade, och Nederlagsfrihetens meddelande gaf fritt spel åt handelsintresset.
Capitalrikt land hade detta tillfälle varit att högt värdera, och äfven här kan det ej nekas, att förtjenst stannade härigenom hos många individer.
Men enär möjligheten af sådan enskild vinst, förutsatt, att Capital skulle tagas ur allmänna rörelsen; enär Discon - cxiv Siats- och Banco-Utskottens IJtl&tandtn, ternes utlåningar utsträcktes till obegränsadt belopp på pantsättning af varor, hvilka icke kunna tillerkännas ett nyttigt rum i allmänna rörelsen, ehuru samma Disconter genom enskildte Creditens försvinnande blifvit försträckare åt
Näri ngarne , då uppstod en fråga huruvida ej Rörelse-Capitalets dragning från Producitva Näringarne till en handel, som egentligen befordrade fremmande Nationers köpare och säljare , mångdubbelt mera skadade det allmänna genom förlägenheten i allmänna rörelsen, sorn härigenom skulle uppkomma, än den ringa vinst kan vara, som enskilde köpmän draga af Conjunkturen, hvilken vinst dessutom ej; alltid stannade qvar i landet, utan följde egaren bort, sedanej mera var att förtjena, eller också användes på ett öfverflöd eller en Consumtion, som skaffade afsättning endast åt utländska Näxingsidkarn.
En förändring var detta i Styrelsens grundsatser, emedan de äldre- nederlags-författningarne tydligen åsyfta, att inga andre varor, än de då tillåtne,. jemte till förädling ämnade P.udimaterier, ffngo på nederlag införas; och Kongl.
Förordningen af den -jf 1 7&4 innehåller: attKgl. Majit funnit, att en beständig nederlagsfrihet ej instämde med Rikets nytta å andra varor än Salt, Säd, och Hampa, hvarvid måste anmärkas, att spannemål den tiden utgjorde en oumgängelig importärtikel, ganska anmärkningsvärd! vore äfven orri (såsom rykten den tiden förmälte) det vore sant, att näst före utfärdandet af Kongl.
Majus Nåd. förbud mot införsel af Runi och manufac.turerade Bomulls-varor och 4 Stats- och Banco-Utskotlens Utlåtanden. cxv Bomullsgarn, betydliga partier blifvit fiån Nederlag införtullade, hvilka troligen utan nederlagsfrihet, icke på en gäng funnits vintertiden i Landet.
Att Styrelsen likväl icke saknade opinjoh för denna handel, från några enskilde Riksdagsman, kan dock skönjas af det förslag, som gjordes vid »8*5 års Riksdag inom Borgare-Ståndet, att i million af Banquens Silfver skulle flyttas från Stockholm till Götheborg, för att användas i det på Nederlagsoch Transito-handel grundade Östersjö-Compagniet, och direkte nyttjas till förskott att uppkö. pa ochemot Provision foryttrafremmande Länders producter, hvaraf flera enahanda med våra.
En på osäker eller origtig fot stäld Nederlags handel verkar till import och förbruk. ning af öfveiflöds- varor, samt motverkar vår inhemska rörelse, hvarvid man öfversett nödvändigheten och möjligheten af egna varu-lager (med undantag af Jern och Koppar) under det man befrämjat sådane för utlänningen äfven med uppoffring af egna Capitals användande dertill.
Sålunda ,synes den klagan, till sin grundade beståndsdel hafva uppkommit, som kanske föranledde 1815 års Riksdag, åtminstone dervid uigjoide ett hufvud-änihe.
Den bestod förnämligast uti 1:0 att införsel och försäljning egt rum af sådane varor sorn med redbar förmå/» inom Lindet produceras; 2:0 att tillgången och förbrukningen aföfverflodsvaror, otnåt 11 igen ökats; 3: t i o att spartnemål icke kunde afyttra» tilt köpare, sorn kunde betala, 4:0 att penninge-rän - cxvit Stats- och Banco-Utshottens Utlatandtn. tan stigit ; 5:0 att betalningen för inrikes ,utborgade inhemske tillverkningar, skedde ovanligt trögt, samt alf afsättningen minskats.
Sä lä nge den allmänna Rörelsen är uti den gäng, sorn befordrar allmänna välmågan, bl ifver Rörelse-Capitalets tillbörliga andel deruti qvar, de biträden Capitalisterne lemna, lätta och befordra deri, och deras intresse blir dermed förenadt; men sä snart den allmänna Rörelsens företag inom landet börjar lida intrång af för densamma fremmande , och ännu mera, af emot densamma stridande, rörelsegrenar, hvilka merendels uppkomma genom derför öppnade vägar och lernnade anledningar, hvarigenom större enskilde vinster på få händer, än en allmänt utbredd välmåga, blifva följder, så skapas Speculanter på sådan vinst; Capitalisternes intressen börja då att skilja sig från det allmännas; Capitalerne hemtas, i början småningom, men efter lyckade speculationer med fortskyndad fart, från inhemska Näringar, hvarest de varit i allmänna rörelsen productive, till stridiga; allmänna rörelsens framgång hejdas, productionen och utbytet inom landet minskas af dess egna tillverkningar, hvaraf fortsättningen snart medför förlägenhet.
De upptagne Capitalerne lifva fremmande länders production , och inhemska näringar sakna sitt behof; penningen saknas hos Jordbrukaren, Näringsidkaren, räntan stiger, och alImänna Rörelsen aftynar.
Häruti igenfinnes orsaken till den urgamla erfarenhet, med undantag af några få fall uti de stater, hvarest räntan ar hög endast för osäkerhets skull, att då allmänna välmågan Stats- och Banco-Utskottens Utlatanden.
cxvr aftager, stiger penninge-Capitalistemes vinst och penn inge-Räntan.
Då isi5 års
Ständer föreslogo, och Kongl. Majit i Nåder vidtog medel, att upphäfva det onda man då med skäl öfverklagade, genom upphäfvandet af Brännvins brännings-förbu-1 det, hämmandet af skadligt öfverflöd, genom klokare fördelning af Bevillnings-bördan , eller åtminstone lindring i bevillnings-summan, samt derigenom, att åtminstone ej befordra Nederlags-handel 1 ett land, hvarest
Capital saknas till de nyttigaste handels grenar (spannemålshandeln) så gjordes något eller mycket för att upphäfva de skadliga orsakerne!
Men dels måste verkingarne af det redan inträffade fortfara, der de ej kunde sjelfmant upphöra, dels måste andra åtgjärder vidtagas , för att' ersätta det onda sorn uppstått.
För att bereda ett båttre tillstånd gjorde man föga.