Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad den löningsstat vidkommer, som Hr Gr. så benäget åtog sig att för regttet uppgöra; så, ehuru jag, i enlighet med hvad ofvan sagdt är, ej i detta afseende med Hr Gr. attmar ingå i något svaromål, anser jag mig dock böra Den 3 Mars c. m. 263 lemna Hr Gr. den upplysning, att hvarken vid Lifbevärrseller Skånska regtterna några andra capitaine!1 finnas, oell att vid det sistnämnda alla compagni-chefernas löner aro lika.
Hr Gr. har äfven förbisett, att vid Lifbevär. inga andra lieutenanter finnas, då Hr Gr. vill i denna grad införa 2:ne olika löner.
Hr Gr. har förklarat sitt ogillande af min motion.
Jag vill förmoda, att missnöjet öfver densamma till någon del saktats, sedan Gr. kommit i öfvertygelse om, att en förbättring i reg:tets stat verkligen varit af H. M. Konungen afsedd och äfven blifvit R.
St. proponerad.
Jag trodde dessutom, att Hr Gr. af sjelfva motionen, så vida Hr Gr. läst den, inhemtat de skäl, som härtill föranledt mig, såsom varande det enda mig återstående medel att få för Representationen framlagda de, efter min tanka, bevekande skäl, hvilka motiverat min till Konungen i und., för omkring ett år sedan, ingifna anmälan i detta ämne, men hvilken af orsaker, i motionen upplysta, ej hunnit blifva II.
M. föreföredragna, innan afgifvandet af Dess Propos. om Statsverkets tillstånd och behof.
Jag har hört motion väckas om löneförbättring för andra capitainerna inom det vapen och det reg:te, Hr Gr. sjelf tillhör, en motion, tillkommen i samma form, som Hr Gr. hos min så högligen ogillat.
Jag bestrider ej denna löneförbättrings behöflighet, men tror, att om en sådan är af behofvet påkallad i regtter, der utsigt finnes att en gång, såsom batterichef, komma till en intägt, som, oberäknad möjlig passevolancevinst, med mer än 3 gånger öfverstiger den bäst lönades af samma grad inom Lifbevär:n, och som redan i närvar, förhållande lemnar innehafvaren
So proc. högre behållen årlig inkomst, måtte en sådan vara ändå billigare vid ett reg:te, der för närvar, pensionen är den enda utsigt i financiel väg; en oformlighet, så mycket större, om man tager i betraktande, att i sednare tider den grundsats gjort sig gällande, att pensionsbeloppet borde svara åtminstone mot halfva lönen.
Hr Gr:s doctorala ingress om Riksdagsmannens skyldigheter och icke skyldigheter, om de förebråelser, man med fog och intet fog kan göra vår Regering, torde i det första fallet Hr Gr:s ogillande af lagliga och brukliga former betyda intet, så lange de af Slatsmagterna gemensamt ej blifvit ändrade; och hvad de sednare vidkommer, lemnar grundlagen Hr Gr. för närvar, tillfälle att, med annat än lösa ord, göra de anmärkningar, hvartill Hr Gr. kan sig befogad finna.
Jag anhåller, att dessa rader må få åtfölja Gr.
Gyldenstolpes anmärkningar mot min motion till StatsTJtskottet.
Gyldenstolpe, Anton Gabi1.:
Jag skall i den framställning, jag nu går att göra, vara så kort som möj - a64 Den 3 Mars e. m. ligt, särdeles som vissa representanter anmärkt, att de funnit mig något lång i mitt nu ifrågavar. anförande.
De hafva visserligen dervid följt en måhända nu för liden nog vanlig liberalitet, att bestrida andra, hvad de icke neka sig sjelfva.
I afseende på hvad Gr. Lewenhaupt anfört, att den organisation, jag föreslagit i afseende på Stockholms stads och hins bevärings-exercis, icke skulle tillkomma mitt bepröfvande, medgifyer jag, att jag icke äger den erfarenhet, sorn erfordras för att besluta i sådana ämnen; men jag har icke föreslagit en sådan förändring, utan blott antydt möjligheten deraf, hvilket måste vara något helt annat.
Jag har derföre icke yrkat, att så borde vara.
Gr. Lewenhaupt anser, att i händelse af krig det skulle blifva nödvändigt, för att få befäl till Stockholms stads beväring, att införlifva densamma med Gardes-regtlerna.
Jag tror mig i mitt anförande hafva visat, att äfven i händelse af inträffande krig tillgång på befäl icke skulle saknas , emedan jag tror, att det befäl, som finnes vid Gardesreg:terna, är större, än som erfordras för en exercerad trupps anförande i krig; ty då ett compagni af 100 man har 4 officerare och lika många underofficerare, belöper sig blott 12 man pä hvardera.
Jag har ingalunda påstått, att beväriugs-exercisen fordrar mindre befäl, än de öfvade truppernas; tvärtom erkänner jag fullkomligen det arbete, som årligen erfordras till bildande af de unga krigare, hvilka inträda i beväringslederna, äfvensom, hvilket Gr.
Horn äfven antydt, den skicklighet och de hastiga framsteg, Lifbeväringen städse ådagalagt.
Jag har genomläst Hr Gris hela motion.
Jag har deraf inhemtat det skäl, som Gr. Lewenhaupt anfört, alt ämnet icke kunnat inför K.
M. föredragas; men å en annan sida har jag af protoc. öfver krigsärender, som åtföljer den K. Propos. om Statsverkets behof, inhemtat, att StatsRådet ansåg, att med den af K.
M. begärda öfverflyttning från Lifbevär:s-reg:tets stat på allmänna indragningsstaten en förbättrad lönereglering skulle kunna utföras.
Jag tror mig således äfven från denna sidan hafva allt skäl för mitt afstyrkande af all föreslagen löneförhöjning utöfver hvad K.
M. begärt.
Grefve Lewenhaupt omnämner en motion, som blifvit väckt rör:de Artilleriet.
Jag har yttrat mina åsigter i denna fråga och tror, att man icke skall kunna förebrå mig någon inconsequens.
Hr Gr. slutar sitt anförande med den förklaring, att mitt ogillande af den form, hvari frågan om löneförhöjningen framkommit, är af ingen betydelse.
Jag beklagar, att
Hr Gr. i delta fall icke gjort afseende på min framställning.
Jag gläder mig deremot deröfver, att en temligen allmän opinion yttrat sig inom detta Stånd emot den form för förslag till löneförbättringar, hvilken jag ansett mig böra högligen ogilla. lie - Den 3 Mars e. m. 265 Beträffande de förändringar, som skulle beliöfvas i grundlagen för att afskaffa en sådan form, ämnar jag icke begagna n>in rättighet att föreslå dem, öfvertygad, att åtminstone i en framtid hvar och en skall finna mindre lämpligt, att sådana förslag, hvarom fråga nu är, framkomma, utan att vara understödda af Styrelsen.
Det är blott för att nämna, alt jag ganska mycket värderar Gr.
Gyldenstolpes consequens, då han opinerar mot löneförbättringar för Artilleriet, som jag nu begärt ordet.
Men jag bör tillägga, att jag omnämnt
Artilleriet endast för att uppdraga en parabel emellan detsamma och Lif beväringen, ehuru jag visserligen anser, att en löneförbättring för Artilleriet äfven kan vara af behofvet påkallad.
Remitterades tilt StatsUtskottet.
Ånyo föredrogos och remitterades till LagUtsk. nedannämnde, den 27 sisth Febr. och d. 1 dennes på bordet lagda motioner af 1:0 Hr Rosenquist, Fred.
Leonh., om förändring i författningarna, ang:de bysättning; 2:0 Hr Montgomerie, Gust., om förändrad organisation af KrigsHofrätlen samt öfra och nedra Borgrätterna.
Företogs till remitterande Hr Montgomeries, Gust., d. t dennes på bordet lagda motion, med anhållan till SlatsUtsk. att undersöka beskaffenheten af de vid hufvudstaden befintliga correclionsanstalter samt den större eller mindre våda, som genom dem kan för hufvudstaden uppkomma.
Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.!
Motionären har framställt, att de härvar. correctionsanstalterna verka bekymmer och oro i hufvudstaden, derföre att åtskilliga rymningar den sednare tiden derifrån inträffat; och han påminner således StatsUtsk. att, vid granskningen af K.
M:s förslag rör:de hufvudtitlarna, fästa noga uppmärksamhet vid detta ämne och förskaffa sig fullständiga underrättelser, huruvida dessa anstalter kunna vara af den vådliga beskaffenhet, att de böra aflägsnas från hufvudstaden.
Denna motion, ehuru kort, är likväl af natur att uppmana mig till några upplysningars afgifvande i ämnet, före dess afgång till vederbörligt Utsk.; och jag går nu att Uppfylla denna skyldighet.
Likasom vid de flesta fångförva ringss tällén, så i Sverige som i andra lander, hafva åtskilliga rymningsförsök vid correctionsinrältningarna här i hufvudstaden lyckats under de 8 år, dessa anstalter härstädes befunnits.
Några få af dessa rymningar vittna visserligen om mindre omtanka hos dea 3 H. 34 aö6 I) c n 3 Mars e. m. närmare tillsynen öfver ordningen på stället; men de flesta hafva varit af beskaffenhet att icke kunna förutses och således förekommas.
Emedlertid har det varit Styrelsens pligt, Liand manga andra mödosamma och mindre behagliga åtgärder, som tillhöra dess kall, att med möjligaste uppmärksamhet följa correctionisternas uppförande äfven sedan de, iofligen eller olofligen, utgått från inrättningen.
Härigenom har erfarits, att de flesta bland de förrymda återkommit saint att ganska få af dem föröfva t brott, och att det således icke egentligen kunnat vara dessa, som åstadkommit den oro i hufvudstaden och å landet, hvarpå motionen synes vara motiverad.
Från en del af de från inrättningen i tjenst uttagna correctionisterna, har snarare anledningen härtill uppkommit, enär bland dessa, beklagligen icke sällan, illasinnade personer uttagits, oaktadt upplysningarom deras vanfrejdade lefnadsätt och varningar från detta sednare uttagandet, från förvaltningens sida, meddelats reqvirenterna.
Uti den år 1819 utgifna författning örn sysslolösa och vanartiga personers insättande m. m., hvilken intill d. 1 sisth Nov. varit gällande, gafs intet samband emellan correctionistens uppförande före och efter dess inträdande inom correctionsinrättningen och grunden för hans rättighet att, när han reqvirerades, derifrån i samhället åter utträda.
Utan afseende således på hans för allmän säkerhet vådliga böjelser och visade anlag släppte lagen honom ut, och inrättningarnas förvaltningar kunde ej vägra detta utsläppande.
Det skulle följaktligen hända, hvad jag med bekymmer mången gång förutsett, att flera olägenheter häraf skulle uppkomma och misstroende härutaf väckas emot förvaltningens handlings- och styrelsesätt samt organisationsgrunderna för correctionsinrättningarna.
Den nya fr. o. m. d. 1 ]\ov. sisth år gällande Lösdrifveriförfattningen, en frukt af flerfaldiga Committeers, Embetsverks, Högsta Domstolens och slutligen Regeringens granskning och handläggning, beslöts till uppgörande redan år 1025, samtidigt med de nya correctionsinrättningarnas anläggande, och fullbordades under det sednast förflutna året.
Öfvergången från en grundsats till en annan uti denna grannlaga och i många samhällsförhållanden ingripande lagstiftning; bedömandet af de flerfaldiga modificationer i tillämpningen, sorn förändrade tidsförhållanden påkallade, med ett ord, den vidlyftiga granskning, som ämnets vigt erfordrade i förening med förekomna uppehåll af enskilda anledningar, gjorde, att författningen icke förr kunnat fulländas och utkomma.
I nämnde författning är, med bibehållande af correctionistens lagliga rätt till frihetens återfående, en rättighet lemnad correctionsinrättningarnas förvaltningar att fästa vilkor vid denna rätts begagnande för dem, som ådagalagt ett särdeles okynne och våldsamma eller brottsliga anlag; och det är Styrelsen medgifvet att i sådana fall meddela beslut, om så äskås, med öppen rätt för vederbörande att klagan
Den 3 Mars e. m. deröfver föra.
Följderna af denna, så i förenämnde som i flera andra afseenden, förbättrade och ändamålsenligare författning hafva redan visat sig och skola visserligen i ännu högre man visa sig; ty personer, som icke gjort sig förtjenta af friheten, komma hädanefter icke att så handlöst eller, om jag får säga, så laglöst utsläppas.
Individens billiga rätt till frihet är deruti på ett lämpligt sätt sammanställd med samhällets och enskildas fordran af trygghet och lugn.
Ehuru jag är fullt öfvertygad, att Utsk. vid behandlingen af denna fråga skall gå till väga med samma noggrannhet och fullständighet, som vid andra ämnens handläggning, kan jag dock icke neka, att jag önskar, att CJtsk., om tiden det niedgifver, ville, likasom 1828 års SlatsUtsk., genom inspection å stället göra sig fullkomligen bekant med de härvar. correctionella fångvårdsinrättningarna i alla deras delar, vare sig i oeconomiska eller moraliska afseenden, i principer eller resultater af deras utförande.
Om nyttan och nödvändigheten deraf, att StatsUtsk. tager en noga kännedom af dessa ämnen, hyser jag således alldeles lika tanke med den värde motionären.
Om lämpligheten eller olämpligheten af correctionsinrättningarnas härvaro kommer Utsk. då i tillfälle att döma; ty intet skall af systemet, dess följder och inre förhållanden blifva undanhållet den upplysta granskningen och fördomsfria undersökningen, inför hvilken jag med nöje skall uppfylla den skyldigheten att allt framlägga.
Några preliminära upplysningar i afseende på den omständigheten, att tvenne större correctionsinrättningar anlades i hufvudstaden, torde jag dock nu böra lemna, Året innan nuvarande Fångvårdsstyrelse tillsattes, beslöt K. M. dessa anläggningar.
Jag har således till detta beslut ej medverkat; men detta har ej hindrat mig inse, att nämnde beslut grundade sig på en allmännare erfarenhet.
I flera folkrikare länder än Sverige, med framskridande civilisation, finner man sådana inrättningar i de större städerna, och flera skulle kunna som exempel härpå åberopas.
Der, såsom här, äro dessa förvaringsanstalter grundade på den vigtiga omständigheten, att genom jemn och ändamålsenlig sysselsättning, i förening med ordning i lefnadssätt och sannare begrepp, bereda den moraliska förbättring, som naturförhållanden medgifva.
Hvarföre då utesluta dessa philantropiska försök från Sveriges största stad?
Det låter icke tänka sig att utan sysselsättning åstadkomma något godt med dessa olyckliga och förvillade varelser, äfvensom jemn sysselsättning för en mängd menniskor icke låter utföra sig på en enda local utan större förlagscapital och befarande af förluster, om ej den enskilda förmögenheten och industrien dervid blifva förläggaren och försäljaren.
Utom å sådana orter, der dessa understöd kunde erhållas'’ och de enskilda speculanterna genom afsättning återfå sitt förlag och någon fördel för risk och möda, holde väl således icke större, mera befolkade arbets- och corrections - a6S Dan 3 Mars e, m. inrättningar anläggas; och månne någon ort dertill då linnde vara lämpligare i detta Iand, än hufvudstaden ?
Genom det system för correctionislernas sysselsättning, som styrelsen, efter noggrannl bepröfvande antagit, hafva emedlertid några tusen armar förflyttats från overksamhet till sysselsättning, och frukten af denna sysselsättning delar sig emellan Staten och en lämplig uppmuntran åt den flitige och skicklige arbetaren, och öfverskottet mellan inköpet af arbetsämnet jemte arbetslönen och försäljningssumman för den afyttrade varan tillfaller arbetslefverantörerna.
Genom denna uppmuntran till arbetaren, som, i form af premier, i utmärkt ringa belopp utgå, har mången skicklig arbetare i hvarjehanda slags behöfliga slöjder bildats, och productionen af tillverkade persedlar har hunnit till beräkningen, i vissa slag, af nära och öfver en million. K. M. har i Sin Nåd.
Propos. till R, St. i afseende på 8:de hufvudtitelns reglering gjordt en framställning, lika med den, sorn vid sist!.
Riksdag utgjorde föremål för Ständernas uppmärksamhet och öfverläggningar.
St. beviljade då betydliga medel till correctionsinrättningarnas byggnader.
Af inrättningarnas arbetsinkomster äro sedan den tiden, med K. RI:s Nåd. tillstånd, till byggnader och correctionisters underhåll använda ingalunda obetydliga summor, hvilket uti en, på K. M:s Nåd. befallning, till StalsIJtsk. af Fångvårdsstyrelsen ingifven berättelse är framlagdt.
Uti denna berättelse redovisas äfven för resultaten af denna Styrelses förvaltningsomsorger i alla delar för de sednast förflutna 8 åren; och är berättelsen derjemte åtföljd af upplysande arithmetiska bilagor, hvaruti åtskilliga historiska och statistiska upppgifter förekomma, som föranleda till flerfaldiga eftersinnanden.
Svårigheten af de correctionella principernas utförande under den tid, lagstiftningen stod i strid med ändamålet, visa sig bär äfven.
Bland dessa principer fjettrades ingen så mycket i sin ändamålsenliga gång af denna lagstiftning, som fångarnas classification.
Detta upptager äfven berättelsen, likasom den anvisar de grunder och anledningar för de bättre förhållanden, som af den, med ändamålet förenade, nya lagstiftningen bör kunna förväntas, Oaktadt dessa meddelanden sätta StatsUtsk, i tillfälle att inhemta fullständig theoretisk upplysning i allt, som rörer ämnet, vore det dock önskligt, att Utsk., genom inspeclion ä ort och ställe, derjemte inberotade en praktisk kännedom.
Fångvårdsstyrelsen erhölle då en med full sakkännedom inför R:s St. framträdande opartisk domare.
Jag anhåller, att detta yttrande måtte få åtfölja Hr Montgomeries motion till StalsUtskottet, B.eroitterades lill StatsUtskottet, Föredrogs ånyo Hr Montgomeries, Gust., d. i dennes på bordet lagda motion om en belöning åt Kammarrätts - Den 3 Mars e. m. rudet Ekholm för utarbetandet af ett förslag till nytt fältförval tnings-reglemente.
Utan att vilja minska de anspråk på belöning, Hr Montgomerie genom sin motion sökt bereda Hr Kammarrättsrådet Ekholm, får jag göra några anmärkningar emot de i motionen förekommande uppgifter, nemligen: 1:0 att Hr Ekholms chefskap för Gen.- Krigscommissariatet ej vidtog förrän efter fälttågets slut, då, på mitt derom ingifna förslag, den mig under fälttåget anförtrodda Gen.intendents-befattning upphörde och Hr Ekholm efterträdde mig såsom chef för redogörelseverket; 2:0 att mig var uppdraget att, i egenskap af inspector öfver försäljningarna efter kriget, Hr Ekholm biträda; och slutligen 3:o att Hr Ekholm endast åtnjöt 800 R:dr om året i 3:ne års tid för fältstatsreglementets uppgörande, emedan af anslaget, stort 1200 R:dr, 4°° Rtdr voro mig anslagna, att Utgå i 3:ne års tid.
Förtjensten af fältstatsreglementet är helt och hållet Hr Ekholms, som dertill ej fann sig behöfva något biträde; och då hans emhetsmannaförtjenst, med svaga löningsvilkor i många år, är allmänt känd, förenar jag mig gerna med motionären i den önskan, att Hr Ekholm måtte hugnas med R.
St:s hågkomst; i hvilket afseende jag anhåller, att detta mitt anförande måtte motionen till Stals— Utsk. åtfölja.
Hr Riben, Carl Willi.:
Det är ingalunda min afsigt att förneka Ilr Ekholms förtjenster såsom embetsman och icke heller den rnöda, han nedlagt på projectet till nytt fältför va 11 ni ngs—reglemen te; men jag beder att få upplysa, huru med detta arbete sig förhåller.
Redan för flera år sedan anförtrodde K. M. åt Kammarrättsrådet Ekholm alt inkomma med förslag i ämnet.
Det skedde; en Committé' nedsattes för att granska det; anmärkningar gjordes; hvarefter K. M. anbefallde Presidenten i KrigsColhm att, sedan han tillkallat och hört sakkunniga personer, till K.
M. inkomma med utlåtande i ämnet.
Presidenten har fulländat sin granskning; och målets slutliga föredragning inför K.
M. torde ej vara långt aflägsen, Jag anser olämpligt, att R.
St. emedlertid skulle tillägga Hr Ekholm arfvode för ett arbete, som på K.
M:s befallning blifvit verkstäldt, isynnerhet då detta arbete ännu icke är af K. M. pröfvadt, än mindre faststäldt, Om Kammarrättsrådet Ekholm förtjenar särskild vedergällning, lärer K, M. sannolikt i nåder bevilja den.
K. M. ensam synes kunna bedöma, till hvad belopp den bör bestämmas, helst hvarken motionären eller R.
St. lära kunna veta, huruvida Hr Ekholm hittills varit i saknad af all ersättning för sina mödor.
Jag anhåller, att motionen måtte afslås.
Vid förnyad föredragning af Hr Montgomeries, Gust., Den 3 Mars c. ra. d. i dennes på bordet lagda motion om medel att bereda öfvergång till ett för Sverige lämpligt försvarssystem och, i sammanhang dermed, om militärlärares anställande vid Rikets Universiteter, gymnasier oell skolor, samt om upphörande af K.
Krigsacademien, blef samma motion till Oecon.- Utsk. remitterad.
Hr Stedts, Claes, d. i dennes på bordet lagda motion, med förslag till ändringar i nu gällande bränn vinsförfattning.
Jemte det jag instämmer i de särskilda åsigter, Hr Stedt uppgifvit i sitt anförande, utbeder jag mig att få fästa R. o. Ad.'s uppmärksamhet på några omständigheter, hvilka synas mig böra så mycket mera bebjertas, som de utgöra ett hinder för uppfyllandet af K. M:s Nåd. önskan och allmänhetens längtan, att se brännvinsbränningen inskränkt.
Den ena omständigheten är den tillå— selse, som i nu gällande brännvinsförfattning är lemnad att få anlägga s. k. ättikefabriker, hvilken gifver anledning tilt ett märkvärdigt eluderande af författningen.
Man har försäkrat mig, alt uti en enda liten stad i Skåne funnos på en gång 16 sådana ättikefabriker.
Någon försäljning af ättika hörde man icke omtalas; hvaremot der gafs öfverflödig tillgång på brännvin.
Beklagligen aflopp sådant med blott ett enda brännvinsbeslag.
Detta laglösa förfarande har likväl insetts af domaremagten, och ett mål af denna beskaffenhet lärer för närvarande vara anhängigt i Högsta Domstolen.
Men, utan afseende på denna särskilda händelse, synes det mig likväl tydligt och klart, att då tillstånd kan gifvas att, under namn af ättikefabriker, få anlägga olofliga brännvinsbrännerier, uppkommer deraf ett hinder för det åsyftade ändamålet.
Den andra omständigheten är måhända ännu mera ingripande, den nemligen, att sedan brännvinsförfattoingen i alla sina punkter utmärkt, att hushehofsbränningen borde tillhöra jordbruksnäringen enskildt, kommer en som förbehåller K.
M. rättighet att tillåta, det, emot erläggande af 4 sk. för kannan, brännvinsbränneri»' få anläggas af personer, som ej behöfva vara jordbrukare.
Om detta undantag på något vis kunde hänföras till de s. k. jura majestatica, skulle jag icke tala deremot.
Men då det icke är tänkbart, att någon fördel deraf kan tillfalla Konungen, och Konungens nu Ständerna meddelade Propos. åsyftar förminskning af tillverkningen, ser jag mig i detta förhållande äga en anledning att undersöka allt, som kan lända till eluderande af författningens syftemål; och jag tror mig således ieke heller fela, då jag begär Utslits uppmärksamhet härpå, under anhållan, att Utsk. måtte tillstyrka Ständerna att hos K. M, anhålla, att denna §. får försvinna.
Det kan ej vara rätt, Den 3 Mars e. m. att från en allmän lag finnes ett undantags förbehåll, liknande ett monopolium.
Derigenom har handt, ali en circumvallalionslinea af bränneriet* omgifver hufvudstaden, till skada för den tryckta jordbrukaren, lill hvars näring brännvinsbränningen ansetts höra, men som derigenom röner en försvårad afsättning af sin tillverkning, så länge dessa särskilda bränneriet- finnas.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja remissen till Utsk. Gr. Lewenhaupt, Patrik:
Då den af Hr
Stedt nu framställda motion uti hufvudsaken öfverensstämmer med de åsigter, jag redan haft äran yrka, nemligen förbud emot all brännvinsbränning i fabriksscala, och då denna motion är väckt afen person, som på egen mångårig erfarenhet och med ett i hans ort allmänt kändt nit för landtmannayrket grundat sina rön uti allt, hvad sorn har gemenskap med landthushållning, hvilken erfarenhet', åtminstone i detta ämne, torde vara mern pålitlig, än de flesta, hufvudsakligen på theorier grundade beräkningar; så får jag på det högsta tillstyrka de af Hr Stedt föreslagna ändringar uti vår nuvar. bränn vinnsbrännings-för fattning.
Vid förnyad föredragning af Hr af Forsells, Carl, d. i dennes på bordet lagda motion om ett årligt anslag, att användas till upprättande af sockenchartor, blef densamma till StatsUtsk. remitterad.
Uti ett d. r dennes f. m. uppläst och då på bordet lagdt anförande, angrde medel att bereda privata actieägares inträdande i Banken, hade Frih. Rantzou, Joli. Alb., bland annat framställt ett emot 72 §.
Reg.F. stridande förslag.
Sedan Frihts uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att samma memorial, såsom grundlagsstridig!, hvarken kunde i protoc.
Upptagas, eller till remiss föredragas, hade Frih. nu ingifvit ett förändradt, så lydande anförande:
Jag föreslår, att R, St. måtte inbjuda enskilda aclieägare till deltagande i R.
Mina ändamål med denna åtgärd äro:
Att genom enskilda actieägares upptagande och delaktighet i Bankens styrelse bereda en garanti emot ensidighet i administrationen samt bana väg till inträde i samma styrelse af män, hvilkas enskilda interesse, förenadt med fullständig och praclisk kännedom af affärer och vana vid deras behandling, kunde i en framtid bilda en bankförvaltning enligt grunder, allt mer och mer Jämpade efter dem för förvaltningen af andra länders nationalbanker; att genom denna magt, småningom utvidgad, uppställa en verklig motvigt och controll mot R.