Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad den i början af detta år ifrån 1813 qvarvarande Restantie, stor 65,811 R:dr, i Götheborgs Län å Kronouppbörden beträffar, får jag lemna den upplysning, att sådant mindre härrörer af bristande välmåga i Bohus Län, än af de besvärligheter, som nödvändigt infunnit sig vid det krigstillstånd, som föregått en lyckkg förening med Broderfolket denna verkligen för åkerbruket och Allmogens fenninge tillgångar tryckande belägenhet kan titan räkna tog sin början om sommaren år Den 13 April. 173 I&I3, och ökades betydligen, när Svenska Arméen för 1 i det är hemkom från Tyskland, just i en termin, då de restantier skulle indrifvas , hvilka hade rum vid summariska räkningens uppgörande.
Arméens vitfnesbörd , otn ända från den tiden till
December månad någon KronoBetj nt funnits annorstädes än på landsvägarna, och om jag med största tillfredsställelse i medborgerlighetens namn äfven erinrar våra ädle krigares medvetenhet, om den beredvillighet, hvarmed Bohus änska Allmogen till möjlighetens gräns närmade 'snart sagdt omöjliga pligter, bor jag intet glömma hvadden, så väl som all KronoBetjening, lidit under nämnde tid.
Jag vill endast edera korta exempel: Norrvikans Fögderi, sorn ager vid pass 4000 hästar , utgjorde förlidet år bevisligen 204.
s 3 Kronoskjuts-dagsverken med Häst och Karl, i Norrige, ej sällan på 8 å 10 mils afstånd från hemvisten, midt under Slåttoch Bergningstiden, Och Sunnervikans Fögderi uppgifva sin skada af förlorade och förderfvade hästar samt forenskap till ett belopp af 13559° R'dr Banco j när man härtill lägger, att en mängd fordringar af Kronan lör båtfrakter existera i Skärgården, samt att Uppbörden i Götheborgs stad går mycket långsammare än den borde, i anseende till det ringa antal Uppbörds- Bet jente. som enligt Stat bestås, när, säger jag, alla de-sa förhållanden komma i betraktande, och man dertill förenar den omständigheten, att dels Renteriet, dels Fogdarne, af under händer hafvande medel, forskjutit till Krigsfonden en ännu den 3 Mars inne - i 74 Den 13 April. varande år oersatt fordran af 119,243 R.dr 3 skill. 3 ninst tyckes man lätt kunna uppleta andra orsaker till stora uteblifna Remisser af Skatten på vederbörliga Levereringsställen, än Allmogens verkliga fattigdom, om den orubbad fått sköta fredliga yrken.
I)å det är en gifven sak , att Böndernes bortovaro från sina hemvist är skadligt för deras hushållning, har jag likväl talat allvarsamt , då jag tror det vara ett stöd för Nederlagsfriheten att åberopa, det forlönerne spridt betydliga summor i Landet; allt i det* ta afseende kommer ju an på huru mycket Bonden förtjenar, och tiden då han är hemifrån; hvad denna sednare beträffar, gingo fororna hufvudsakligen den årstid, då ingen seglation agde rum, eller
Om vintren, och i den förra omständigheten tviflar jag på att bättre förtjenst funnits , än att för ett par hästar få 1 R:dr iö sk. å 2 R:dr Banco milen, i synnerhet när Bonden sjelf håller i tömmarna Vår Bergshandtering fordrar ju mycket körslor för mindre pris, och Allmogen har alltid utan klander fått förrätta dessa , utan att jag hört någon säga, att intet Åkerbruksskötseln med den kan förenas.
Att Kongl. Maj:t äger rättighet återkalla Förordningar är sannt; huruvida den Engelska Tractaten af den 3 Mars r8<3 kan ändras, ligger utom gränsen af mitt bedömmande; men men det jag lika med Herr af Uhr befarar , är att Neder lagsrörelsen i Götheborg kanske Den 13 April. snart skall inskränkas af sig sjelf.
Med ledsnaden af denna åtankan förenar jag likväl den trösten, att Nederlagshandeln således ej måtte i så betydlig män lätta Lurendrägeriet; ty denna sednare rörelse skall säkerligen ej upphöra, så länge luxe beklagligen lockar lagbrytaren att i Riket insmyga en mängd onödiga artiklar, som dels äro förbudne till import, dels belagde med dryga tullafgifter.
Emot Herr af Uhre tanka , att alla Stapelstäder lika med Götheborg kunde beviljas Nederlagsfrihet, har jag ej annat att invända, än, att det ej blott är Förordningar som skapa Nederlagshandel, utan att dervid, som vid alla andra Inrättningar, naturen alltid segrar öfver menniskans emot henne stridande tilltag; såsom bevis får jag nämna: att i Danmark
Nederlags - rättigheten var utsträckt till alla Rikets Städer, men det blef emellertid ej mera än Köpenhamn och Altona, som. gynnade af läget, egentligen kunde bibehålla denna rörelse.
Jag har i mitt senaste Dictamen yttrat, att jag tror, det
Regeringen ej kan göra något att afhjelpa en dålig Cours, vidare, än att handhafva Författningar, straffa missbruk, bedrägerier m. m.; det vill säga: att jag ej tror att Kronan genom någon direct eller indirect Financeoperation kan annat än för Ögonblicket, fast med egen uppoffring, ändra Coursen, så länge vår produetion är så liten, att den ej uppväger importen, då återigen Coursen återställes af sig sjelf.
Enär ingen tvifvel är, att både Regering och nu samlade Ständer skola ge - 176
Den 13 April, mcnsamt kraftigt arbeta ti!! ändamålets vinnat!- de, synes mig, att Project till Växel-Stadgarnes förbättrande (i fall de behöfva förbättras) ej lära uteblifva, jag önskar i sådant fall lika med Herr af Uhr, men tror mig emedlertid i anledning af ämnet böra omnämna, att
Mäklare sedan 18m fått sin befattning vida mera controllerad, än förr, enär de icke allenast äro ålägde att notera Växel-sluten , utan äfven blifvit förpliktade att hvarje Börsdag i Götheborg till Konungens Befallningshafvande inlemna icke allenast berättelse om hvarje såldAkäxels belopp, utan äfven köparens och säljarens namn, hvilket postdagligen sedan rapporteras Kongl. Commerce-Coilegium.
Stämplingen af de Växlar, som för utländsk räkning säljas, medför äfven större säkerhet i control* len än fordom.
Herr af Uhr a yttrade förundran, att jag förmodar, det en i andra afseenden skadlig hög
Växel cours medförer högre pris på våra Export, varor i Svenskt Bancomynt, när producenten säljer dem till exporteuren, gifver mig anledning yttra, det jag aldrig framställt denna satts i annan afsigt, än att vederlägga ett uttryck i Herr af Uhrs första Dietamen, sorn innefattar motsatsen} jag önskade, att Herr af Uhr litet vidlöftigare och genom bevis upplyst mig, i händelse jag uti detta fall har någon orätt fattad öfvertygelse; jag kan åtmmd* stone hitintills ej förstå annat, än att om till exempel en tolft Svenska plankor i England kosta II - Den 13 April. 177 kosta ett Pund Sterling, som tlu gäller 7 Rfd 36 sk.
Bro , kan Svenska Köpmannen till äf» ventyrs vid skeppningsorten betala nämnde tolft med 6 Rrdr Bro, om Coursen förändrar sig till 5 Rrdr Bro för pund Sterling, ar det ju ej möjligt att af Exporteuren erhålla samma pris, så vida har. ej vill förlora 1 Rrd Broutom de 1 Rrd 36 sk. som jag supponerat för fraktkostnader och vinst.
Jag upprepar ännu, att jag, i likhet med hvad mitt förra
Dictamen innehåller, anser en hög Vaxelcours högst skadlig, och att detta citerade förhållande, som kan rikta några inbyggare, är utom all beräkning i den stora calcul, hvarpå vår Riksceconomie bör hvila.
Om jag, vid yttrande af de upplysningar jag nu haft äran anföra, endast ingått i svaromål på Herr af Uhrs sednare
Dietamen, härrorer det deraf, att vi ej discutera om missbruk, dem jag aldrig vill ursäkta, men ej kunnat medgifva annorstädes än der de finnas , utan om grundsatser i Handels-transactioner, hvars effect tydbgast i mitt tycke visar sig genom facta och cite-. rande af inträffade exempel.
Några allmänna reflexioner i ämnet tror jag mig likväl böra hafva äran för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln yttra ; likasom de skola upptaga liten tid, äro de, enligt min öfvertygelse. grundade på sanning och erfarenhet.
Det är, Vid frågan om olägenheter eller förmåner af Nederlagshandeln, hoest aneelaRidd, o, Ad, Prat, N:o y. 24, * * 17S Den 13 April, get att åtskilja, hvad som var en verkan af särskildta ovanliga omständigheter, och hvad som ar sakernas naturliga förhållande.
Då ContinentalSystemet stängde fasta landets hamnar för Engelska handeln, var det naturligt, att denna handel skulle concentreras der, hvarest den kunde finna tillfälle till någon afsättning eller åtmindstone en Nederlagsort.
Det var naturligt, att de prohibitiva lörfattningarne, sorn gällde på fasta landet, skulle öka fördelarne för dem som kunde eludera dem, och det biet en följd, att Capitalerne skulle söka en väg, som gaf dem en ovanligt hög vinst.
Det kan alltför väl sägas att i detta sednare afseende rigtningen af penningerörelsen icke var den förmånligaste för det allmänna.
Men det är emedlertid en sanning, att om denna handel ej gifvits, hade Sverige dcrtöre ej fått mera afsättning, hvarken försitt Jern eller andra inhemska producter, emedan de hamnar voro stängda, hvarest dessa varor kunde föryttras.
Det är således icke Nederlagshandeln, men allmänna Handeisställningen, som vållat det för Svenska Exportartiklarne ofördelaktiga förhållande.
Inga Författningar skyddade det, och inga gifvas, som sökt förlänga dess fortfarande.
Om under en sådan tidpunkt Nederlagshandeln blifvit försvårad eller afvist, skulle Sverige i det närmäste varit utan annan handel, och således saknat ej blott de inkomster, som igenom den hämmade exporten upphört, men äfven dem, som Nederlagshandeln nu inbragt.
Jag vet
Den 13 April. 179 ej, om detta förhållande kunnat af någon anses förmånligare; men jag tror mig veta, att nar uti ett land Capitaler ej finna ett fördelaktigt användande, när igenom tvingande
Författningar man vill truga dem att endast ingå i en eller annan handtering, förmår maa Capitalisten att snarare lägga deni på kistbotten, i afbidan på en lyckligare sakernes vändning, och de pionibitiva Författningarne minska säkert den circulation och den credit, sorn utgör grunden och lifvet för allmänna pen. ningerörelsen.
Så snart åter sakerna tillåtas att följa sin naturliga ordning, skall deraf hända, att den Nederlagsrörelse, som varén följd af en konstlad Handelsställning , skall med densamma upphöra och minskas i samma mån, 60m den gick utöfver gränsen af ortens och landets naturliga läge.
Detta har äfven nu i Götheborg inträffat, och deraf skall åter hända, att Capitalerna skola småningom återgå till de öfriga grenar af den inhemska industrien, sorn lemnar dem någon fördelaktig utsigt.
Men om nya, onödigtvis inskränkande Författningar hindra dessa Capitalers användande inom landet, skola de söka begagnandet utomlands , och den inhemska penningerörelsen således ännu mera finna sina tillgångar minskade.
Sådant synes mig åtmindstone förhållandet, och sådant har det flera gånger af erfarenheten blifvit bestyrkt.
Det är icke derföre min tanka, att en Nation i öfver - Den 13 April. flöd skall förtära sin förmögenhet; men det är af Nationalespriten, sorn förbättringen skall väntas, sällan af Författningarna.
Intet land har gifvits, som hade mindre prohibitiva Författningar, än Holland; men i intet har hushållsandan varaktigare bibehållit sig.
Det är likväl Transitohandeln, som fordom utgjorde detta lands hufvudsakliga Handelsrörelse.
Men denna är i sin natur grundad på sparsamhetsprincipen, emedan vinsten af densamma utgöres af en samling af små Cotnmissionsarfvoden.
Der, hvarest den skall bibehållas , bör således detta vara själen deraf, och det är derföre som, i stället att aflägsna, man snarare bör befordra en väl beräknad och på naturliga förhållanden grundad Nederlagshandel.
Den bör, som de flesta af enskildta ceconomiska företag, endast njuta skydd osh säkerhet, och när detta är gifvet, har Regeringen varit emot denna industrigren lika rättvis, som emot de öfriga.
Kerr af Uhr, Carl David: Då af Herr Grefve Rosens nu upplästa
Dictamen inga skäl blifvit anförda, som kunna ändra min öfvertygelse i det ämne, hvarvid jag redan förut tagit mig friheten fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, anser jag äfven all vidare skriftvexling oss emellan ifrån denna stund böra afstanna.
Frågan kunde eljest komma att anses såsom en enskildt tvist emellan Herr Grefven och mig, samt derigenom förlora en delaf det stora värde, densamma, efter min tanka, förtjenar och bör äga hos hvarje Den 13 April. rättskaffens medborgare.
Jag får härvid endast äran tillägga, att, då jag sjelf icke äger någon direct nytta eller skada af den oinskränkta Nederlag^rörelsen i Götheborg, är det endast öfvertyge sen om skadligheten deraf, som förmått mig att derutinnan söka någon inskränkning till förmån för våra inhemska Näringar, och öfverlemnar nu till Ridderskapets och Adelns samt Riksens Ständers upplysta granskning och afgörande detta vigtiga ämne, med den fullkomliga förtröstan, att de beslut som fattas skola grunda sig mindre på enskildt» personers, än på Fäderneslandets gemensamma väl.
Herr af Uhrs Dictamen, jemte de dervid gjorda anmärkningar, blefvo härefter till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet remitterade.
Uppå hemställan af Herr Gripensvärd, Fredrik, och Friherre Hierta, Axel, anmodades Herr af Uhr att låta till trycket befordra sitt nu remitterade Dictamen.
Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets Memorial, innehållande begäran att få antaga ett större antal Betjening, Herr af Wingärds i sista Plenum upplästa och på bordet lagde Memorial, rörande en Forvagns-inrättning, blef nu å nyo föredraget, 182 Den i 3 April, 'Herr Spaldencreutz,, Aruld, uppläste följande :
Då jag sistlidne Plenum på bordet begärde Herr Landshöfdingen af Wingardt Memorial om en Forvagns inrättning emellan Stockholm och Christiania, var det af den anledningen, att jag önskade närmare granska ocii öfvertänka de deri uppgifna medlen, samt understödja och, om möjligt vöre, utsträcka den till flera vägar inom Riket.
Jag har alltid önskat, att en farande Post måtte inrättas, ätmindstone på de 2:ne största vägarna frän Stockholm till Götheborg och Helsingborg, och ehuru de mot ett sådant förslag stridande svårigheter synas vara mångå, kan jag ändå ej förmoda, att de vore omöjliga att häfva genom kloka tillställningar och förbättrade anstalter.
Jag ingår helt och hållet på Herr Landshöfdingen af Wingårdc plan för Forvagnsinräftningen, hvad Rolag till dess bedrifvande beträffar, ty Kronan bör aldrig blanda sig i sådana oeconomiska anstalter ; men jag fruktar, att blott ett Bolag blir antingen för vida spridt för att kunna behörigen communicera sig, eller ock för inskränkt, eller för litet åtskildt, för att på den långa vägsträckan kunna tillräckligt bevaka ordningen och sin egen förmån, Kanske vore det bättre, om mindst 2-'ne Bolag inrättades.
Möjligtvis skulle deraf en nyttig täflan kunna uppstå emellan dem begge.
Hvad Herr Landshöfdingen af Wingård föreslagit om Bancolån på uppköpta Hemmansdelar till skjutsens bestridande; om understöd
Den 13 April. 183 för Bolaget af 9'e Titeln, mot låg renta; om Kronans ersättande af förlusten, då sådan inträffar: äro propositioner, dem jag för min drl, i synnerhet hvad de 2 ne sistnämnda beträffar, hyser mycken betänklighet vid att bifalla.
Jag fruktar, att genom så många förmåner skall endast vinningslystnaden framlockas, som alltid slutligen urartar till oduglighet och mången gång till uselhet.
Följaktligen skulle slutligen hela ändamålet gå förloradt, kanske hela inrättningen ramla, och Staten ådragit sig onödiga kostnader och besvär.
Både äldre och yngre kända händelser i hvarjehanda fall synas bevittna rättvisan af min fruktan.
I synnerhet skulle möjligtvis lätt förlusten kunna uppdiktas, då man genom ett stadgande vore säker att få dem ersatta.
Emellertid är och blir det alltid, både i allmänt och enskildt hänseende, af största vigt, att en lätt och säker communication emellan Sverige och Norrige upprättas, och får jag såsom bästa medlet dertill i det hufvudsaklig! förena mig med hvad Herr Landshöfdingen af Wingård föreslagit, men äfven önska och föreslå, att Forvagnar, enligt samma plan, måtte, så snart som möjligt, inrättas på vägarna emellan Stockholm och Götheborg, samt Stockholm och Helsingborg.
Såsom i ett slags sammanhang härmed och för att underhjelpa Forvagns-inrättningen, får jag äfven inför Eders Excellence och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln anmäla min önskan , att GästgifvareOrdningarne jemte alla till vä - J84 Den 13 April. gars underhållande och Resandes fortskafTande utkomna Författningar må vid närvarande Riksdag af Lagutskottet genomses, till det fel. aktiga rättas och till ett helt törenas, tor att sedan, i form af förslag, Ständerna meddelas, och slutligen i underdånighet öfverlemnas till Kongl.
Maj ts nådiga bifall och sanction.
Härigenom skulle säkert de villervallor förekommas, som nu ofta inträffat, och hvarpå 2:ne färska bevis kunna meddelas, det ena från Linköpings
Län, der man en tid ej hade tillstånd resa vissa timmar om Söndagarna, och det andra från Nyköpings Län , der skjutsen ställdes på entreprenad och en gästgifvaregård vid gränsen af Östergöthland nedlades, hvaraf följde, att Resande, sorn kommo från Östergöthland , vid detta ställe uppehöllos och hade svårighet att framkomma.
Herr Mannerhjerta, Ulric Emamel:
Om konstflit, idoghet och verksamhet befordras genom lättheten att kringsprida naturens och konstens alster, så äro alla medel, som kunna bidraga dertill, af stor vigt och förtjena det varmaste beifrande.
Då Svenska Nationen i sina i klipporna sprängda Canaler och anlagda Slussverk bevarar dyrbara vedermälen af sin odling och kraft, erkänner den med detsamma sanningen ar den anförda satsen.
Men liksom föraktande det lätt utförbara, för att besegra det svåra , tyckes det länge hafva undfallit
Oss, att de medel våra forvägar lemna till den inre communicationens verksamma bedrifvande, har mycket öfrigt för önskan, innan vi kunne mä - Den 13 April.
185 ta oss med hvad andra folkslag i detta afseende redan äga.
Förmedelst dessa kunde den verksamhet ännu till någon del underhållas, som, då segelfarten under 6 månaders lång vinter upphör, aibrytes.
Men då erfarenheten inser, med hvilken svårighet communicationen emellan landsorterna, i afseende på ömsesidiga behof, underhålles att befordran* det af en liten paket är , om icke omöjlig , högst besvärlig, och nästan alltid osäker eller kostsam, så finner man att dessa med omsorg anlagda vägar, med den nu öfliga skjutsinrättningen , ej fullkomligt svara mot sitt stora föremål, och man är förundrad, att äfven häri upptäcka betydliga hinder för den inhemska industrien, och ej se dem redan långt för detta hafna.
Herr Landshöfdingen af Wingård har i sista Plenum väckt motion rörande en Forvagns* inrättning.
En sådan skulle i flera afseenden vara af stor nytta och lemna fördelaktiga resultater, hvarföre jag på det lif!igaste vågar understödja det hufvudsakliga förslaget derom.
Ej utan skäl har man alltid klagat öfver skjutsinrättningen , såsom skadlig för Landtbruket och äfven för den unga Landtmannen sjelf, hvars sedolära, alltför ringa utvecklad, tog en elak rigtning genom de efterdömen Gästgifvaregårdar och Hållstugor framställa.
Dessa sanningar ville han kanske ej alltid höra 3 ty den resande färdades fordom mycket hastigare och för bättre pris här än annorstädes , och under resans snara beändigande hade han 186 Den 13 April. ej en gång tid att fästa sig vid de dermed förenade olägenheter.
Nu hafva flera förändringar härmed föregått, och sedan fördelarne för de resande betydligen aftagit, framstå briserna så mycket märkbarare af denna skjuts .inrättning.
I detta , som i flera fall gör man kan hända för litet afseende på den mindre bemedlade eller medelclassen, sorn dock ofver allt är den 1 alrikaste-
Om en resa skall fö retagas , måste man äga eller efter förhållandet anskaffa en större eller mindre vagn, med öfriga dit hörande förnödenheter, hvartill en summa penningar åtgår, som icke är enligt med hvars och ens förmåga.
Den, som saknar denna förmåga, eller icke vill använda sina penningar til! en sak, som han endast tillfälligtvis behöfver , nödsakas således taga sin tillflykt till begagnandet af de så kallade Kärror, som, oaktadt allt det goda innehåilet af Dagboken låter om dem förmoda, dock i sjelfva verket äro af den beskaffenhet, att de vådligaste följder äro vid deras brukande att befara.
Vid sidan af en oftast drucken och berusad skjutsare, och under ett slags beroende af honom , är man derjemte i de mest o* behagliga förhållanden , hvarom ingen lärer sakna någon erfarenhet, som företagit mer eller mindre resor.
Olikheten af den bemedlades väl bespända vagn, med den i sina vilkor inskränkta, ofta upplysta och nyttiga mannen i sin usla kärra, är af för stort afbrott i ett upplyst land , för att icke äfven ur detta skäl kunna leda till jemkning i synliga förhållanden.
För denna sednare resande äro äfven de tätare om - Den 13 April.
187 byten af stationer både kostsamma och ganska besvärande, hvilken sednare egenskap blott den undviker, som sittande i en god vagn endast behöfver afvakta de hästar, som dess förebud betingat.
Om m-n skulle samla hvarje individs tanka i detta ämne, som färdats i andra länders Postvagnar och Ddigencer, och hemkommen till sitt Fädernesland uppstigit i våra Bondvagnar, eller, der dessa icke finnas , i kärror, klefve visserligen resultatet deraf, att skjutsinrättningen ännu bär ect spir af feodalisme, åtmindstone saknade stämpeln af den eultur och ordning, sorn andra länder häri upphunnit.
Då till följderna af denna skjutsinrättning, nemligen skadlighet för Jordbruket farliga exempel för Landtman nens sedlighet bristande beqvämlighet för den mindre bemedlade, och dryg kostnad för alla — lägges den stora brist, som denna inrättning vidlåder, att ej lemna tillfälle till befordrande af varor eller produeter från en landsort till en annan, så återstå ganska få fördelar af densamma, som icke genom en allmän Forvagtisinrättning, i likhet med hvad i Danmark och Tyskland redan länge ägt rum, skulle vida öfverträffas genom andra välgörande följder.
Jemte väsendtliga fördelar, som^Manufacturisten, Slöjdeidkaren och den Handlande i allmänhet skulle hämta genom tillfället att åt aflägsnare orter kunna fortskaffa sina varor och produeter, vore det en särdeles vinst för Bokhandeln, hvars vinst åter fördelaktigt ver - 183 Den 13 April' kade på Litteraturen.
Då Hufvudstaden, har sorn i alla länder, är medelpunkten för upplysningen, Litteraturen och all skön konst, är det härifrån som Landsorterna, snart eller sent, måste taga sin bildning-} ju förr de den erhålla, ju jemnare bli inbördes förhållanden, och Litteraturens idkare uppmuntras till företag, som da oftast af en fruktad förfelad afsättning nödgas underlåta.
De arbeten, som under hösten och vintren här utkomma, kunna ej spridas till Landsorterna förr än Sex månader derefter, eller omkring
Maj och juni månader, då segeifarten »ifver ett, ehuru ofta osäkert, tillfälle dertill; hvilket sena försändande betydligen försvårar afsättningen, då de ej mera äga den lockande nyheten, och då dessutom många skrifter blott hafva ett temporärt intresse, som efter en längre tids förlopp är alldeles förfeladt-
I synnerhet är förhållandet detta med Ströskrifter, Journaler och Dagblad, hvilka väl redigerade dock äro mycket tjenliga för den populaira bildningen, och vid många tillfällen af politisk vigt genom den rigtning de kunna gifva allmänna Opinionen.
Likväl och då de hos oss utkommande Journaler och Dagblad, med undantag af de äldre Tidningar, sakna portofrihet, och ej utan stor kostnad kunna försändas till Landsorterna, äro de också derstädes föga kända.
För läggare af Böcker få genom den försvårade transporten , och genom de många enskildta Commissionnairer de för försäljningen i Städerna nödsakas anlita, flerfaldiga stora och onödiga omkostnader, som alla försvunno, om Den 13 April.
Forvagnar emellan Rikets större Städer voro gängse, då en requisition af hvad Mercantil eller Litterair beskaffenhet som helst, gjord i följd af uti allmänna Bladen införde amioncer, kunde genast effectueras, hvarigenom en förbindelse Städerna emellan skul le underhållas, som borde hafva en följd af angenäma resultater.
Då Herr Landshöfdingen of Wingård redan utförligt behandlat detta ämne, och äfven erbudit sig biträda med upprättande af förslag till ett Reglemente för en Forvagnsinrättning, har jag endast vågat framställa mina åsigter under formen af allmänna anmärkningar.