Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Män utgöra en instance i Domareväg, då erkänner jag, att kanske mitt förslag ej är det hästa.
Jag hade anmält mig, innan Grefve Posse steg upp och talte, och Den 27 Augusti f. m. i5t finnér mig nu af honom så förekommen, att jag fullkomligen förenar mig med hvad lian yttrat.
Jag inser alldeles ingen fara uti, att Landtmätaren blir eller kan blifva af Gode Män öfverröstad; ty det är blott då alla delägarne dermed åtnöjas, som saken stannar dervid, och icke skall slitas af ÄgodelningsRätten.
Ej eller tror jag, att man bör supponera någon rancune hos Landtmätaren , för det han såsom vetenskapsman blir öfverröstad af Gode Män, hvilka icke äro, eller åtminstone icke behöfva vara det.
Jag tycker derföre att stadgandet må förblifva sådant det är.
Hvad Utskotten i denna omständighet yttrat, godkändes af Ridderskapet och Adeln.
Angående den anmärkning, som blif vit gjord vid 7 Capitlet 1 Grefve Spens:
Äfven med fara att trötta Ridderskapet och Adeln, vågar jag åter uppstiga, emedan jag anser denna fråga vara en bland-de vigtigaste principfrågor.
SkiftesStadgan har här frånträdt sin egentliga befattning, som är fördelning af jord, hvilken i mer och mindre grad är eller anses vara samfällig; här fastställes ett sätt att ändra egofördelningen äfven emellan egendomar, som hvarken hafva eller haft något gemensamt med hvarandra.
SkiftesStadgan har hittills blott ingripit i ByggningaBalkens
Den 27 Augusti f, in. gebiet, här inbryter elen i JordaBalkens.
Med fullkomligt instämmande uti den åsigt, att mindre ägoulbyten böra vara tillåtna, att man till och tued på allt sätt bör lätta dem, då de begge parterna dermed åtnöjas, kan jag ej inse rättsenligheten deraf, att en Domstol tvingar den nekande parten.
Det synes mig som vore derigenom all eganderätt till Svensk fastighet håfven, och så angeläget måtte väl ej enskiftandet vara, att något sådant kan vara rätt.
Hittills har man värderat enstaka hemman framför de samskiftade, dels något för den lättare begagnelighet de äga, dels aldramäst derföre, att man der ansett sig, när rågångarne varit fastställda, evärdligen och orubbligen säker att kunna slippa alla egotvister, och att blott på afstånd få betrakta alla skiftessladgar.
Nu skulle, i fall 7 Cap. 1 och 2 §§ oförändrade bibehållas, ingen annan vara säker för egotvist, än den, som redan fått sina egor inneslutne af räta linier.
I alla andra fall skulle man vara underkastad den process, som grannar ville väcka, underkastad Landtmätares och ÄgodelningsRätters omdöme om något så obestämdt, som huruvida man genom flyttning af läget märkligt mehn lider; något så vanskeligt, som huru stort skadestånd bör lemnäs ät den, som bättre häfdad jord mister, än den han i stället får.
Horn försökte ersätta orden märkligt mehngeuom andra, som efter hans tanka voro mer bestämda; för min ]>en 27 Augusti f. m. del anser jag dessa ord vara de bästa möjliga, så snart man ej vill öfvergå till en hel annan princip, den att det fordras båda parternas öfverenskommelse för att rubba en erkänd vigtig rågång.
Jag skulle önska följande redaction i 1 §. efter ordet beredas; ”då skall sådant utbyte ske, om beg”ge parterna derom kunna sämjas.”
Hela 7 Capitlet skulle derigenom blott stadga ägoutbytenas tillåtlighet, men ingen ting mer; och en sådan tillåtlighet kunde väl behöfva, att bli här stadgad.
Denna tanka är icke ny, den var Riksdagsmannen Hans Hanssons, enligt Betänkandet N:o 8.
Skulle den af Ridderskapet och Adeln nu ogillas, hemställer jag, om man ej bör framför ordet utbyta sätta ordet mindre; della ord är visst obestämdt lika som orden märkligt mehn lider; men man hade åtminstone då ett återhåll mer på de missbruk af Domare-arbitrage, som skulle kunna befaras, när man i Stadgan ej gör någon skillnad emellan en liten eller en stor terrein.
Ändamålet af Skiftesverket skulle betydligen förfelas, om ej stadganderne i 7 Cap. SkiftesStadgan egde rum.
Man kan icke förutsätta godvillig öfverenskommelse vid alla sådane händelser, som här äro i fråga, och då måste Lagen kunna slita tvisten; det måtte dessutom ej vara mera orättvist för två skiftes - 154 Den 27 Augusti f. in. lag, än för ett, att sinsemellan utbyta ägor, utan att det skall ovilkorligt bero af den enes ofta ensidiga vägran; begges förmoner äro genom de serskildte föreskrifterna åsyftade.
Dessa stadganden hafva väl icke förut bestämdt funnits i SkiftesFörordmngen, men Högsta
Domstolen har under sednare tider alltid derefter practiserat, då sådant kunnat ske till förmon för begge parterna utan någons olägenhet.
All nödig varsamhet synes i föreskrifterna vara iakttagen, då deri tydeligen står de orden: då jorden är sådan, att den, ejter ordentlig uppskattning kan i vederlag tagas, och någon, genom flyttning aflägse, ej märkligt mehn lider; detta tyckes vara tillräckligt emot alla missbruk, synnerligen då målet kan dragas under ÄgodelningsRätts och Högsta Domstolens pröfning.
Jag tillstyrker således på det högsta bibehållande af dessa stadganden, hvilka ock Utskotten enhälligt funnit vara nyttige och rigtige.
Jag instämmer äfven nu med Grefve Spens, och anhåller om proposition å den redaction han föreslagit.
Om man antager stadgandet, sådant det nu är föreslaget, så blir följden, att personer, hvilka ej vilja byta ägor vid rågångarne, likväl kunna tvingas dertill, och att lika många rättegångar kunna uppkomma, som det finnes krokiga rågångar, och desse äro allt för många.
Herr Danckwardt Den 27 Augusti f. m. i55 liar nämnt, att Högsta
Domstolen dömt dertill, Mott då båda parterne varit öfverens om jemkningen.
Om så förhåller sig, är ju ifrågaavrande stadgande öfverflödigt?
Jag tror mig alldeles icke hafva yttrat, att Högsta
Domstolen medgifvit rågångsjemkningar endast, då håda parterne dermed varit nöjde, ty i sådant fall har ingen rättegång uppstått, och Högsta Domstolen har aldrig varit i tillfälle, att pröfva frågan.
Jag uppgaf, att Högsta
Domstolen dömt till rågångsjemkning i tvistefrågor parter emellan i detta ämne, då naturligtvis den ene yrkat och den andre bestritt jemkningen.
Jag kan möjligen hafva misstagit mig; men hade just antecknat dessa Herr Danckwardts ord, ”då håda parterna varit öfverens.”
För öfrigt vidblifver jag mitt förra yttrande, och anhåller om proposition å Grefve Spens’s redactionsförslag.
Krokiga rågångar äro så ofördelagtiga, i synnerhet emedan stängselskyldigheten derigenom blir håde större och försvårad, att jag anser det vara ganska förmonligt för håda parterna, att få rågångarne räta.
Då båda parterna äro ense, faller det af sig sjelf, att ingen tvist blir af; men det är just, då den ena parten af motvilja nekar, som jag anser, att Lagen hör komma emellan, och bestämma 156 Den 27 Augusti f. ra. hvad den ömsesidiga fördelen kan fordra.
För min del skulle jag önska, att inga andra svårigheter funnos för Enskiftenas fortgående; de skulle då gå af sig sjelf.
Jag förenar mig således med Herr Danckwardt, och anhåller om proposition till bifall å Utskottens tillstyrkande, Herr von Hartmansdorff':
Jag hemställer om icke man kan tänka sig den egennyttan hos en jordägare, att hån, till åtkommande af grannens bättre odlade mark, begärde en rät rågång, hvarigenom den raka linien skulle blifva raka vägen till grannens egendom.
Då all jord icke är lika fruktbärande, och då den vanligen är tacksam, i mon af det arbete, som på densamma nedlägges; hemställer jag, om det icke vöre mera skäl, att låta en hvar uppbära frukten af sin arbetsamhet, än att tvinga någon mottaga och uppodla grannens vanskötta, i stället för sin egen väl brukade, jord?
Jag skulle bedömma saken lika med Grefve Spens, i fall det vore fråga om smärre afvikelser på rågångarne, men det står tydligen i Författningen, att en sådan process icke kan väckas, om icke flera bugter och krökningar finnas på rågången; och vid sådane tillfällen blir jordutbytet på båda sidor vanligtvis ungefärligen lika.
Jag tror således icke, att man bör befara mycket af den enskilta omtau - Den 27 Augusti f. m. kan att åtkomma odlad mark.
Dessutom erhålles ersättning för hvad man förlorar.
Det kommer aldrig i fråga på andra ställen, än der rågångarne äro för vanskapliga, och då man besinnar den kostnad, som i och för stängseln tillskyndas genom en vanskaplig rågång, anser jag behofvet verkligen påkalla ett sådant stadgande.
Jag hade väl önskat, att i 1 §. icke finna orden märkligt mefillj emedan det är en obestämd term; men i allmänhet fäster man sig för mycket vid tomma ord, och mera än som behöfdes; jag är ganska säker, att deras bemärkelse icke så ordagrant vid tillämpningen kommer i fråga.
Jag anhåller derföre om proposition till bifall på Utskottens yttrande i nu förevarande omständighet.
De åsigter, som blifvit framstälde af mina motståndare, äro characteristika bekräftelser på hvad jag yttrat i början af detta plenum.
Det är nemligen, säger jag, charaeteristikt, att män, kända för liberala tänkesätt, åberopa kostnad för stängsel såsom ett skäl till ingrepp i ägande-rätten.
Jag skulle kunna fråga dem, huru många famnar gärdesgård gå på en Svensk mans ägande-rätt.
Här är icke fråga om sådane jordägare, som legat i samfällighet med andra, utan här är fråga om sådana,hvilka från urminnes tider, och med aldrig i något afseende ifrågasatt ägande-rätt, innehaft sin jord, och hvilka genom detta stadgande i58 Den 27 Augusti f. m. få deras odalmanna-rätt rubliad.
Ehuru jag redan från början i allo reserverat mig, måste jag dock bär å nyo erindra derom, att det ofta förefaller mig såsom om man mera täfikte på, huru landet må producera mycket varor, än huru det må äga många odalmän.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens yttrande, att det vid 7 Capitlet 1 §. föreslagne ifrågavarande tillägg må anses mindre behöfligt.
Då, efter hvad jag tror, tre
Stånd redan bifallit Utskottens Utlåtande i denna omständighet, ser jag ej något ändamål, att Ridderskapet och Adela derom voterar.
Som jag trodde mig kunna förutse, att votering i denna fråga skulle blifva begärd, bar jag genomgått de till Ridderskapet och Adeln ankomne ProtocollsUtdrag från de andra Stånden, och är således i tillfälle, att upplysa, det två Stånd bifallit Utskottens Utlåtande.
Jag får derföre hemställa, om icke de värde Ledamöter, som begärt votering, skulle vilja derifrån afstå, samt i stället begagna sin reservations-rätt.
Den 17 Auguiti f. m. i5g Herr von Hartmansdorff':
Jag har icke rätt fattat, örn Utskottens hela.
Utlåtande blifvit af tre Stånd bifallit; skulle det så vara, torde Grefve Posse af samma skäl, som lian nyss ville, att jag skulle afstå från votering, äfven nu böra föreslå, att vi alls icke befatta oss med hela detta Utlåtande.
Skulle åter trenne Stånd icke hafva bifallit Utlåtandet , så torde vi böra votera om denna punkt.
Heldre än vi skola ändamålslöst votera, vill jag för min del iakttaga tystnad, om proposition framställes å hvad Grefve Spens föreslagit.
För öfrigt får jag lemna den upplysning, att Preste- och BorgareStånden bifallit Utskottens yttrande i denna omständighet.
Jag har ej begärt votering, och skall icke eller yrka densamma.
Jag har endast begärt ordet, eftersom man påminnes om hvad lie Stånd gjort, för att fästa uppmärksamhet på den skillnad, som är emellan detta mål och öfrige från Eko? nomiUtskottet inkommande frågor.
Det är sant, att, om två Stånd stadna mot två, är det ej gifvit, att någon underdånig skrifvelse i afseende å förevarande §. kommer att afgå; men i slutet af Utlåtandet föreslås att anhålla, det Kongl. Maj:t ville infordra vederbörandes yttranden och upplysningar rörande SkiftesStadgan.
Stadgan skulle säle - i6o Den 27 Augusti f. in. tles ännu en gång underkastas granskning.
Ett RiksStånds yttrande är då ej obetydligt; det är ej obetydligt, såsom stående i Protocollet, och det är under denna synpunkt jag skulle önska, att Ridderskapet och Adeln uttryckte sin opinion, I allmänhet afstyrker jag på det högsta antagande af Grefve Posses princip, alt bifalla en mening, som man ej gillar, derföre att tre Stånd redan antagit den man önskar, och att således ingen underdånig skrifvelse i alla fall blir af.
Jag vill fästa Grefve Spens’s uppmärksamhet derpå, att en votering af 18 å ao personer, som nu äro närvarande, föga kan uttrycka Ståndets mening.
Våra motståndare anse för en pligt, att jag och de, sorn tänka lika med mig, böra afstå från votering.
Jag hemställer, om det icke vore lika billigt, att Grefve Posse och de, som äro af samma mening med honom, sjelfve började att gifva oss godt efterdöme, hvarigenom vi finge utan votering antaga Grefve Spens’s förslag.
Jag finner så mycket mera skäl dertill, som Grefve Posse sjelf medgifvit, att detta ej skulle verka på sjelfva saken, och Ståndet då ej äfventyrade förebråelsen, att hafva godkänt något, hvarigenom ägande-rätten rubbas.
Fri - Den 27 Augusti f. m.
Friherre Anckdrswärd:
Oaktadt de förebråelser, hvilka blifvit gjorde oss, som tala för Utskottens Utlåtande, anser jag illiberalismen finnas på den motsatta sidan, som viii förklara ägande-rätten så, att de största orimligheter skola bibehållas.
Ingen ting är så orimligt, som rågångarne inom vårt land; och jag finner, att en Lag i detta afseende behöfves, så att, om på ena sidan begäres rättelse, särdeles i afseende å Stängselskyldigheten, rättvisa i vanlig väg må kunna erhållas.
Jag hemställer till Grefve Spens, huruvida all odalmanna-jord kan sägas förstörd, och ali egande-rätt försvunnen, om vi bifalla Utlåtandet, och om någon votering i sjelfva verket behöfs, ty vi skulle blott komma att votera om, huruvida orimliga rågångar skola få ändras, eller icke.
Då tvist uppstått om företräde melian den raka och den krokiga linien; så hemställer jag, om ej raka linien, hvilken mina motståndare förfäkta, uttrycker sjelfva envisheten, och den krokiga deremot rnedgörligheten, och böjligheten efter omständigheterna.’ Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstälde följande voterings-proposition; Den, som bifaller Lag- och EkonomiUtskottens yttrande i afseende å 7 Capit3g H. 11 Dea 27 Augusti f. m. let 1 §. af nu varande SkiftesStadga, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer 7 Capitlet 1 §. i nu varande SkiftesStadga att bibehållas, med den förändring att i stället för orden:
Då skall sådant utbyte ske, om det å endera sidan yrkasj borde införas följande:
Då skall sådant utbyte skes om Parterne ä båda sidor derom åsämjas.
Jag underställer, om det icke vore bättre,, att hela 7 Capitlet kunde utgå, då förra förhållandet orubbligt komme att qvarstå.
Om den i Nej-propositionen föreslagne redactiön antages, tillintetgöras de Stadganden, som i detta ämne redan äro godkände; och någon ändring i rågångarne skulle då ej äga rum, förr än båda rågångsegarne voro ense derom; en omständighet, hvilken ganska säkert sällan inträffade.
Jag tror det derföre vara bäst, att utesluta hela 7 Capitlet.
Det är visst sant, att genom den af mig föreslagne redactionsförändring i denna §, blir 7 Capitlet mindre vigtigt, och efter min tanka mindre farligt; men jag kan alldeles icke medgifva, att det blir utan vigt.
Jag skulle önska höra den Deri 27 Augusti f. m. författning, enligt hvilken man nu kan få en ömsesidigt antagen rågångs-ändring stadfästad, och laga kraftvunnen att gälla äfven efter parternas död.
Genom den af mig föreslagne ändring, blef en sådan öfverenskommen rågångsrubbning stadfästad för framtiden; sådant bar kanske hitintills varit praxis, men det skulle löna mödan att se, om någon författning derpå finnes.
Herr Hjerta liar sagt, att några rättelser i origtiga rågångar på detta sätt icke skulle komma att ske; men förhållandet är icke så; ty ofta göras öfverenskommelse!’ i denna väg, ehuru de, enligt min tanka, kunna blifva underkastade tvist.
Jag torde få anhålla om upplysning, om någon känner en sådan författning, som bestämdt tillåter öfverenskomrhelser angående rågångsmätningar.
Jag underställer Grefve Spens, om vi icke heldre borde låta hela 7 Capitlet alldeles utgå; emedan det, med någon utsträckning af hans princip, ej beliöfves; det talar då om hvad som aldrig kan inträffa.
I anledning af den upplysning Grefve Spens begärt, huruvida någon författning hittills funnits, som tillåter sådane rågångsrättningar och ägo-utbyten, hvilka här äro i fråga, får jag svara, alt icke någon författning finnes, som förbjuder dem, och att förmodligen detta varit ett af 39 H. i>* 164 Den 27 Augusti f. m. skälen, hvarföre Högsta Domstolen ansett sig kunna tillåta desamma, då de befrämjat delägares gemensamma nytta och förmån.
Hans Excellence Herr Gref ven och LantltMarskcdken förnyade den af honom nyss framställde Voteringsproposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Sedan 41 > 42» 43 och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till 3 e. m.; Och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 14.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit Lag- och Ekonomi!)tskottens yttrande i afseende å 7 Capitlet 1 §. af nuvarande SkiftesStadga.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 4 eftermiddagen. tn fidem Prolocolli, O. J.
Den 27 Augusti e. ra. »65 Thorsdagen den 27 Ang. 182q.
Fortsattes den i förmiddagens plenum, började pröfning af Lag-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ej mindre den 18 sistlidne Mars under N:o 8 afgifne, och den 26 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om SkiftesVerket i Riket den 4 Maji 1827; än ock den 25 sistlidne Junii under N:o 41 meddeldte, och den 16 derpå följde Julii förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande framstälde anmärkningar.
Angående de anmärkningar, som blifvit gjorde vid 8 Capitlet 6 och 7 'SS' Utskottens tillstyrkande blef afRidderskapet och Adeln godkändt.
Angående de anmärkningar, som blifvit gjorde vid 10 Capitlet 1 S Herr Danckwardt, Magnus Georg:
Jag hemställer, om icke det förtydligande i 10 Cap. 1 §. af SkiftesStadgan, sorn Utskotten i deras första Betänkande föreslagit, men i det sednare sjelfve tjockas finna vara öfverflödigt, eller att i berörde §. borde införas, att urskiljas och upptagas bör, hvad af inrösningsjorden finnes tjenligt att odlas till i66
Den 27 Augusti e. m. åker, och hvad som endast till äng kan begagnas, borcle afslås.
I öfrigt torde Utskottens yttrande vid 1 §. i 10 Capitlet böra bifallas.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef det af Utskotten föreslagne tillägg uti 10 Cap. 1 §. af Ridderskapet och Adelil förkastadt, hvaremot Utskottens yttrande i öfrigt af Ståndet godkändes. ingående de anmärkningar, som blifvit gjorde vid 10 Capitlet 3 f, samt 12, Capitlet 3 S- sista Momentet.
Herr Danckwardt: Den §. i Stadgans 10 Capitel, sorn Utskotten bär ansett böra utgå, innehåller föreskrift, att, då Storskifte blir orubbadt å skogen, skall likväl så beskaffad derå belägen jord, som är af den godhet att den bland inrösningsjorden kan skiftas, deruti intagas.
Grunden till detta stadgande är, att fastän Storskifte blir orubbadt i skog, bör man ej underlåta att till delning bland den odlade jorden upptaga sådana ägor, hvilka dertill kunna räknas.
Det gäller egentligen om sådana utmed de gamla inägorne belägne ägostycken, som under tidens lopp blifvit från utmarken intagne och odlade.
Det beror på Skiftesmännens uppmärksamhet och urskiljning att bedöma, då de äro af den godhet och af det läge, att de kunna bland inrösningsjorden
Den 27 Augusti e. m. intagas, och då böra de väl ock bland ägorne skiftas.
Utskotten hafva i sitt sednaste
Utlåtande upptagit de skäl jag vid återrexnissen till försvar för Stadgan i denna del anfört, men ej gifvit någon annan vederläggning deraf, än att stadgandet skulle stå i strid med den allmänna regeln om skogsskiftets oföränderlighet.
Detta skäl är icke rigtigt; ty stadgandet är en exception derifrån, ledande till stor nytta derigenom att inrösningsjorden, som skall odlas, blir af större omfång.
Jag hemställer således, att Stadgan måtte blifva orubbad i denna omständighet, och Utskottens förslag afslås.
Denna fråga är beroende af, huruvida det är nyttigast att mark, som är odlingsbar men med skog bevuxen, blir odlad, eller förblifver skogbeväxt.
Vöre det för 5a år tillbaka, skulle jag rösta för det förra, men nu, då man talar om öfverproduetion af spanmål, och tilltagande skogsbrist, är förhållandet annorlunda.
I de orter, som bestå af slättland skulle de få skogstrakter, hvilka der äro, försvinna, ty skogen der finnes oftast på odlingsbar jord, som, intagen bland inrösningsjorden, skulle genast blifva använd till åker och äng.
Det förhåller sig alldeles icke såsom Grefve Posse förmodat, att med den jord, hvilken efter denna §. skulle i68 Den 27 Augusti e. m. i inägoskiftet ingå, menas sådan jord, som skulle vara med skog be växt, utan är det tverton» sådan, der skogen är nedhuggen, och marken till större delen odlad; alldeles icke den, hvilken bör bibehållas såsom ståndskog, Jag anhåller om bifall å Stadgans föreskrift, sådan den är i denna del, och styrkes så mycket mera uti rigtigheten deraf, sorn två Stånd redan afslagit denna punkt i Utlåtandet.
Denna fråga är bland de vigtigaste i Stadgan.
I alla föregående Storskiftes- och EnskiftesFörfattningar, som ägt rum, så vidt minnet ej bedrager mig, har orubbligheten af skogsdelning varit antagen, såsom princip.
Så vida Ridderskapet och Adeln skulle gilla hvad Utskotten i detta afseende föreslagit, bör äfven denna förändring antagas; den står dermed i ett oskiljaktigt sammanhang.
Jag förenar mig derföre uti hvad Grefve Posse anfört.
Jag vågar ej yttra mig öfver detta ämne med anspråk på sakkännedom; men då jag hör tre så höga och sakkunniga Embetsman, som en StatsSecreterare, en Landshöfding och en ÖfverHofJägmästare, vara oense om Stadgans rätta förstånd, förmodar jag, att hon fordrar förklaring, om hon icke skall blifva olika tillämpad.
D e ii 27 Augusti e. m. Hans Excellence Herr Grefven och IcindtMarskalken gjorde proposition till Bifall å Utskottens förslag i denna del.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde förslag.
Jag ber, att ytterligare få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam på de tillfällen, då det ifrågavarande stadgandet kommer att tillämpas.
Det är nemligen, då i storskiftadt skifteslag skogsskiftet blir orubbadt.
Nu har det handt, att en mängd odlingar blifvit gjorde på utmarken egentligen intill de gamla inägorne, hvilka sålunda blifvit derå utvidgade, att större jordlägenheter blifvit å skogen upptagne och odlade, somliga af den storlek, att de uppgå i inägorymd till mantal.
Vöre det nu lämpligt, då nytt skifte skall ske, men det gamla skogskiftet likväl dervid blir orubbadt, att icke begagna och intaga dessa odlade ägor, såsom inrösningsjord, och använda de uppodlade torpen till stommar för utflyttningar.
Att i stället, efter Utskottens förslag, låta desse ägor tillhöra skogsmarken, vore i min tanka högst olämpligt, aflägsna ändamålet med det nya skiftet, och försvårande möjligheten, att på bästa sätt detsamma uppgöra. 170 Den 27 Augusti e. m. Grefve Posse: Om Stadgan i detta afseende endast angick sådana platser, hvilka uro uppodlade, skulle jag ej hafva något emot saken; men då jag läser: ”att till inrösningsjord beräknas: tomteplatser, trädgårdar, åker och äng, jemte all den skogs”och betesmark, samt de kärr, mossar eller ”myror, som till åker eller äng med fördel ”och nytta kunna odlas/* så lärer en sådan tydning icke kunna deråt gifvas.
I alla fall anhåller jag, att få veta, huru de öfrige Stånden härom beslutat, ty om 2 Stånd afslagit förändringen, är allt bemödande, att frälsa skogstrakterne från förstöring, förgäfves.
Det är icke 1 §. i 10 Cap. som bör läsas, utan den 3, hvari det anmärkte stadgandet förekommer.
Då finnér man att den jord, hvarom är fråga, ”skall vara af den godhet och med det läge, ”att den bland inrösningsjorden, såsom i 1 ”§. säges, lämpligen skiftas kan.”
Det är således icke all den inrösningsjord, hvilken i 1 §. är omnämnd, som här kommer i fråga, ty läget af densamma bestämmer egentligen härvid, om den kan bland inrösningsjorden skiftas.