Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig förefaller det, med allt tacksamt erkännande af bolagets välvilja och upmärksamhet, som om det vore temligen besynnerligt, om val skulle med slutna sedlar företagas af en ledamot, för att på R. o. Ad:s vägnar representera vid det ifrågav:de tillfället.
Jag tror derföre att det vore lämpligast, om H.
Landtm, behagade sjelf utse denne ledamot.
Sedan R. o. Ad. till detta förslag lemnat bifall, åtskiljdes St:t kl. '/j 4 e. m.
Den 27 J nni t. m. 303 Onsdagen den 27 Jani 1860.
Justerades ett prot.-utdr. för den 20 och 22 dennes, ett prot.- utdr. för sistnämnde dag samt pleni-prot. för den 11 sistl.
April f. m.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern,, Utlåt. o. Betänk., nemi. från Konstitutionsutskottet:
N:o 39, med voter.-propos. rörande det uti Konst.Utsk:ts Mern.
N:o 13 afgifna förslag till ändring i 11 och 12 ggma R. F. j N:o 40, med voter.-propos. rörande det af Konst.Utsk:t uti Mern.
N:o 14 framställde förslag till ändring i 21 § R.
O.; N:o 41, med voter.-propos. rörande den i Konst.Utsk:ts Mera.
N:o 15 föreslagne ändring i 28 § R. F.; N:o 42, med voter.-propos. i fråga om Konst.Utsk-.ts i Mern.
N:o 16 väckta förslag till ändring i 18 § R.
O.; N:o 43 med voter.-propos. i fråga om Konst.Utsk:ts i Mern.
Nio 17 afgifna förslag till ändring i 5 § 3 mom.
Tryck frih.Förordn.; N:o 44, med voter.-propos:r i anledn. af RiksStändens beslut rörande det i Konst.Utsk:ts Mern.
N:o 19 framställda förslag till ändring i 5 3 § R. O.; N:o 45, i anledn. af RiksStändens beslut rörande det uti Konst.Utskits Mern.
N:o 32 framställda förslag till ändring i 14 g 3 mom. R. O.; StatsUtskottet: N:o 122, i anledn. af K.
Propos. ang:de Jemtlands roteringskassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Ilästjägarekorps; Lagutskottet:
N:o 34, i anledn. af väckt motion ang:de antagande af ny lag om 10-årig prsescription och om årsstäraning.
Företogs val af tre deputerade vid D.D. M.M. Konungens och Drottningens kröning i Trondhiem; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. af Ugglas, C. F. L., Öfverste, R. S. O., mod 71 röster; SOi Den 27 Juni t. m. Frih. Tersmeden, W. F., Brukspatron, K. m.
K.afW. O., med 78 röster; Hr Lilliehöök, C. B., KommendörKapiten, B. S. O., med 25 röster.
Föredrogs ånyo Konst.Utsk:ts deri 10 och 22 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 33, med förslag till ändring i 14 g 1 mom. R. O. Hr Munck af Rosenschjöld, Thomas:
Då jag inom Utskrt icke var niirv:de, då detta Betänk, justerades, har jag icke kommit att antecknas såsom reservant mot detsamma, ehuru jag ansett den föreslagna förändringen hvarken nödig eller nyttig, och till följd deraf icke inom Utsk:t med min röst bidragit till dess framläggande för R.
St:r.
Det är sannt att nuv:de redaktionen af 14 g R.
O. icke är särdeles lycklig, men sedan numera så väl ett Riksstånd som Högsta
Domstolen på enahanda sätt tillämpat densamma, torde all tvekan om dess tolkning för framtiden kunna anses håfven.
Deremot förutser jag, att, om den nya redaktionen antages, samma osäkerhet i afs:de å dess tillämpning skall upstå som förut egt rum i fråga om den nu gällande, innan praxis derom uttalat sig.
Hvad uttrycket »mantalsskrifven och tillika verkligen boende» angår, blefve ganska svårt att afgöra, hvad dermed egentligen menas.
Mautalsskrifningsorten är ingen svårighet att utreda; men om en person, till följd af den rörelse, han bedrifver, är nödsakad att företaga ouphörliga resor, är det icke lika lätt att bestämma, hvar han bör anses boende.
Förslaget innefattar äfven en annan förändring, nemi. att en magistratsperson nödvändigt, för att kunna väljas, skall vara boende i den stad, der han utöfvar sitt embete; men då det är föreskrifvet, att man skall vara mantalsskrifven, der man har sin tjenst, torde denna förändring vara alldeles öfverflödig.
Jag anhåller derföre att R. o.
Ad. behagade förkasta nu ifrågav:de af Konst.Utsk:t framställda grundlagsändringsförslag.
För min del instämmer jag med den siste värde talaren deruti att det är olämpligt att i grundlagen insätta att mantalsskrifningsorten bestämmer hvarest en person bör anses vara bosatt.
Det är visserl. sannt att orden »bosatt», »boende» antagits lika betydande med ordet »mantalsskrifven»; men en sådan princip finnes ännu icke i lagstiftningen uttalad.
Det är blott i ett enda fall då mantalsskrifningsorten är grunden för en persons bostad, och det är i afs:de på konkurs, i afs:de hvarpå också en ändring är ifrågasatt i det förslag till ny konkurslag, sora snart kommer att framläggas till R.
St:rs pröfning.
Det kan ofta hända att en person ingenstädes blifvit mantalsskrifven och det är derföre egentligen den ort, inom hvilken han är boende, som inom lagstiftningen i alla länder bestämmer en persons forum.
Således torde ordet »bosatt» vara alldeles tillräckligt, för att tydliggöra i detta afseende.
Hvad r>pi) 27 Juni f. m. 30ft
Hvad ordet »magistratsperson» angår, instämmer jag i hvad Hr Munck af Rosenschöld derom yttrat oell anhåller med honom 0111 afslng å Betänkit.
Hr Dalman, Wilh. Fredrik:
Jag instämmer desto heldre med de tvenne siste värde Iniarne, som jag icke anser något skäl förefinnas att inskränka valrätten, utan att man tvärtom bör utvidga densamma.
Hvad den af Utsk:t föreslagna ordalydelsen af 14 g vidkommer, finner jag den icke riktig, och då Högsta
Domstolen på fullt tillfredsställande sätt förklarat ordet »bosatt», torde icke någon anleda, til! förändring förefinnas, hvarföre jag tillstyrker att 11. o. Ad. måtte förkasta Konst.Utskits förslag.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef i fråga Vide grundlagsändringsförslag af R. o. Ad. förkastadt.
Föredrogs ånyo Konst.Utskits den 16 och 22 dennes bordlagde Mern.
N:o 34, med förslag till tillägg uti 73 g R. 0., ang:de förstärkning af sammansatt Utsk.
Förmodligen har den grundlagsför ändring, vi för 2:ne riksdagar sedan antogo, att nemi. sammansatt Utsk. skulle ega rättighet att afgifva Betänkm direkte till R.
St:r, föranledt till den nu föreslagna förändringen af 73 g R.
O. Min öfvertygelse är, att om vid samma riksdag, som denna förändring antogs, någon fråga, som blifvit af sammansatt Utsk. handlagd, behöft afgöras genom votering i förstärkt Utsk., hade det Utsk., hvartill frågan egentligen hörde, blifvit förstärkt.
Enligt mitt förmenande äro ordalagen i 73 § af R.
O. så tydliga, att intet tvifvel vid tillämpningen bör upstå. §:n lyder sålunda: »Stadna Riks Stånden i sina beslut öfver någor, fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom prot.-utdr. remitteras till det Utsk., som med målet befattning haft, hvilket åligge, att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till R.
Strrs plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitift beslute.
Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje R.
St:r i sina särskilda plena, genom allmän omröstning, till en Nämnd, att förstärka det Utsk., till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterne blifva trettio af hvart Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53 § föreskrifver, öfver den tvistiga frågan, och ege att densamma med R.
Stirs rätt afgöra.»
När det är stadgadt att det Utsk., till hvars handläggning målet hörer, skall förstärkas, är det väl klart att nu, då sammansatta Utsk. äro permanenta, det sammansatta Utskit bör förstärkas, då något af ett sådant Utsk. handlagdt mål sådant klöfver.
Då likväl någon osäkerhet i detta afside, hvad angår sammansatt Utsk., förefinnes, torde något tillägg eller förtydligande af 73 § böra ske, hvarigenom bestämdare uttaH. VII. 20 Den 2?
Juni f. m. las, hvilket Utsk., som bör förstärkas.
Ser man efter, hvilket Utsk., som borde förstärkas med afside på förev:de fråga, är det klart att, då man sagt att i statsregleringsfrågor är det blott StatsUt$k:t, i bevillningsfrågor Bevilln.Utskit, som bör förstärkas, man dermed velat gifva tillkänna, att det Utsk., som handlagt frågan, och till följe deraf eger största sakkännedom ang:de densamma, borde förstärkas, för att besluta med R.
St:rs rätt.
Jag anser derföre att det vore onekligen i princip rättast att förstärka det Utsk., som handlagt frågan; och Konst.Utskit har vissell, icke motsatt sig detta, ehuru det såsom skäl deremot anfört att deraf skulle blifva en följd att allt för mångå Utsk. behöfde en tillökning i personal.
Om äfven detta skulle inträffa, att 3:ne Utsk. behöfde förstärkning för att votera med R.
St:rs rätt, och om dertill användes samma personer, så är detta enligt mitt förmenande icke elt fullgiltigt skäl.
Det kan ju t. ex. hända att Ekon.Utskit i en invecklad ekonomisk fråga behöft sammanträda med StatsUtsk:t, med anledn. deraf att någon millin behöfts för utförandet af ett af Ekon.Utskit tillstyrkt företag, och då, ehuru StatsUtskit på grund af sin plats före Ekon.- Utskit nämnts först, är det dock Ekon.Utskits ledamöter, som handlagt ärendet och således haft största kännedom derom.
Hvad beträffar bränvinsförsäljnings-lagarne, så behandlas dessa af sammansatt Bevilln.-, Lag o.
Ekou.Utsk.; men det är alldeles odisputabelt att det hufvudsakligaste af frågan rörer Ekon.Utskit.
Det är endast vid bränvinsskatten, som Bevilln.Utskit har att i främsta rummet skaffa.
Eör min del anser jag derföre att det Utsk., som i första rummet handlagt frågan, borde förstärkas; och detta torde nu vara högst nödvändigt att bestämdare uttrycka, så mycket mera som en viss tveksamhet gjort sig gällande t. o. m. bland Konst.Utskits ledamöter.
Jag skulle derföre vilja föreslå att R. o. Ad., med afslag å Konst.Utskits Betänk., antoge såsom sin gemensamma tanke att efter orden »att förstärka» insattes orden »det af de i 28 § upräknade eller af två eller flere sammansatta Utsk., det Utsk., till hvars handläggning målet hört, så att etc.» Frih.
Alströmer, Carl Jonas Oscar:
Det gifves ett annat sätt för åstadkommande af det utaf
Hr Hjärne afsedda ändamål, hvilket jag anser mig böra till föremål lör diskussion upgifva, ehuru jag icke för min del yrkar, att detsamma må såsom R. o. Adins gemensamma tanka antagas.
Detta sätt vore att, såsom Konst.Utskit föreslagit, det främsta af de i sammansättningen ingående Utskott förstärktes, men att, på det inga af det sammansatta Utsk:ts ledamöter skulle utestängas från deltagande i en der behandlad frågas slutliga afgörande, så mångå af de sista ledamöterna i det förstärkta Utskit uteslötos, t'att rum blefve för de ledamöter af annat eller andra Utsk., som tillhöra det sammansatta Utskit, att i de uteslutandes ställe ingå i det Förstärkta Utskit.
Hr Munck af Rosenschjöld:
Det af Hr Hjärne fram - Ren 27 Jani f. m. 307 stälda förslag, att om ett sammansatt Utsk. handlagt ett ärende, sorn bör i förstärkt Utsk. afgöras, det sammansatta Utsk:t bör förstärkas, kan visserligen synas i principen riktigt, men det skulle medföra den praktiska olägenhet, att alltför många förstärkta Utsk. komme att vid hvarje riksdag tillsättas.
Dessutom visar det sig, att då riksdagen så långt framskridit, att förstärkta Utsk. sammanträda, vanligen en sådan förändring af ledamöter, åtminstone från vissa Stånd, inom Utsk:n egt ruin, att icke med någon säkerhet kan påräknas, att de som förut handlagt det ifrågavrde ärendet, komma att derom rösta i det förstärkta Utsk:t.
Den rangordning emellan Utskm, som grundlagen upställer, synes mig vara betingad af vigten af de ärenden de handlägga, och då ett främre Utsk. sammanträder med ett annat och det ifrågav;de ärendet således måste vara ett sådant, som utgör föremål jemväl för det främre Utsk:ts behandling, lärer det väl vara rättast, att detta förstärkes.
Alströmers förslag angår, att nemligen det främsta Utsk:t af de i 28 g upräknade borde förstärkas, men att Irån Utskits ledamöter skulle uteslutas så många, sinn svarade mot ledamöterne af det andra Utsk:t, som i sammansättningen ingår, tror jag icke heller detta vara lämpligt.
Huru skulle det bestämmas hvilka ledamöter i förstärkta Utsk:t borde uteslutas?
Skall det ske genom lottning?
Eller huru bör det tillgå?
Vinsten af förslaget blefve dessutom endast den, att af 30 ledamöter från hvarje Stånd, raan erhölle 2, som förut sysselsatt sig med det ärende, som skulle afgöras, en fördel som, då man betänker, att någon diskussion i förstärkt Utsk. ej eger rum, är alltför obetydlig, att man, för dess vinnande, skulle ännu mera inveckla vårt förut alltför invecklade riksdagsmachineri.
För min del tror jag således, att det förslag, Konst.Utskit upställt, är det bästa och anhåller om bifall till detsamma.
Sparre:
Läser man uppmärksamt den 73 §:n R.Ordin, erkänner jag att man ovilkorligen kommer till den åsigt.
Hr Hjarne uttalat.
Men meningen är icke att tillsätta ett permanent Utsk., utan, åtminstone efter min åsigt, endast att för särskilda fall tillsätta ett Utsk., då frågan ej kan på annat sätt afgöras.
Det blir då icke ett förstärkt Utsk., utan endast en nämnd, som R.
St:r tillsätta.
Detta är grundtanken af 73 §:n.
Emellertid har genom praxis de s. k. förstärkta Utskm blifvit permanenta och afgjort så väl den ena som den andra frågan.
Då jag nu å ena sidan anser den tolkning, Hr Hjärne gifvit denna §, riktig, kan jag dock å andra sidan icke annat än anse lämpligt att vidtaga den åtgärd, Utsk:t föreslagit, att nemi. förstärka någotdera af de ursprungliga Utskm, till hvilkas behandling frågan förut hört, och jag har derföre ingenting emot, att i fall R. o. Ad ej fäster det, afseende på Hr Hjärnes mening, att R. o. Ad. återremitterar §:u i den af honom angifna syftning, den åtgärd vidtages, som Utsk:t här föreslagit.
Likväl tror jag att förslaget innehåller ett fel; det står nemligen: »Ar sådan fråga handlagd af sammansatt Utsk., 308 Den 27 Juni f. m. skall bland de Utsk., som deruti ingå, det Utsk. förstärkas, som i 28 § främst upräknas.»
Det är nemi. temligen klart, att om en fråga af Ständerna remitteras till ett Utsk., så är det på grund deraf, att
Stånden anse frågan böra hufvudsakligen behandlas af detta Utsk. och ligga inom delsammas verksamhets-sfer.
Nu kan det hända, att detta Utsk. anser sig böra förstärka sig med ett annat Utsk., och vänder sig då till ett Utsk., som står framför detsamma i RiksdagsOrdin.
Då anser jag det vara oriktigt att detta Utsk., till hvars behandling frågan egentligen icke hörer, bör förstärkas.
Jag ber att såsom exempel få anföra förhållandet med K. M:ts Propus, angide räntans frigifvande.
Denna Propos. remitterades med skäl af alla fyra Stånden till LagUtskit, hvilket ansåg sig, när frågan tillika är af financiel natur, böra rådföra sig med BankoUtsk:t.
Det är nu tänkbart, att det förslag, dessa Utsk. afgåfvo, antogos af 2:tie Stånd, men af de öfrige 2:ne med någon redaktionsförändring, för att ännu bättre uttrycka meningen, eller modifiera densamma.
En sådan redaktionsförändring i lagfrågor tillkommer ovilkorligen snarare LagUtskit att i sista hand afgöra, än BankoUtskit-, som egentligen icke har något dermed att göra.
BankoUtsk:t är af LagUtskit tillkalladt endast för det financiela hänseendet, och att då, i fall det kom i fråga att med U.
Stirs rätt afgöra mellan de 4 RiksStånden, förutsatt att 2 Stånd stanna mot 2, öfverlemna denna redaktionsfråga åt BankoUtskit, synes mig ur ingen synpunkt kunna försvaras.
Jag tror derföre att det vore lämpligast och vågar derföre derom hemställa, att Ut.skits ordalag i någon mån förändrades, nerol, så att, i stället för orden »det Utsk. förstärkas, som i 28 g främst upräknas», det hette »det Utsk. förstärkas, till hvilket ärendet blifvit remitteradt eller, om det blifvit remitteradt till flere Utsk., till det sora i 28 § främst upräknas».
Om en fråga af R.
St:r anses så gemensam för flere Utsk., att den remitteras till flere Utskis behandling, anser jag det vara likgiltigt, hvilket Utsk. som förstärkes; men om en fråga remitteras till endast ett Utsk., bör det Utsk. förstärkas, till hvilket frågan först blifvit remitterad, och ej något annat, som endast blifvit tillkalladt till rådplägning af det Utsk., dit frågan egentligen hörer.'
Jag hemställer derföre att, om R. o. Ad. ej antager Hr Hjärnes förslag, hvilket, jag erkänner det., kan innebära vissa oegentligheter, E. o. Ad. ville återremittera denna fråga i den syftning jag föreslagit.
Hr Munck af Ro sen sch j öl d: Jag vill visserligen icke bestrida, att den tolkning af 73 § R.O., Gr. Sparre framställt, är riktig, men då praxis gått en annan väg, torde densamma numera svårligen kunna göras gällande.
Sparre har föreslagit att, om en fråga är handlagd af sammansatt Utsk., det bland de Utsk., som deruti ingå, skall förstärkas, till hvilket ärendet blifvit remitteradt, eller, om det blifvit remitteradt till flere, det, som i 28 § främst upräknas.
Jag skulle visserligen icke hafva något emot detta förslag, om man kunde antaga, att remiss alltid skedde
Den 27 J n ni f. m. 309 från alla Stånden till det Utsk., till hvars behandling frågan hufvudsakligen hörer; men vi hafva sett att åtminstone från ett och annat Stånd remiss skett till oriktigt Utsk.; och mången gång, då ett Utsk. ansett sig böra sammanträda med ett annat, har det tillkallade Utsk:t varit det, som egentligen bort handlägga ärendet.
Sparre har i sitt sista anförande framställt ett ganska talande exempel i ifrågav:de hänseende, nemi. ang:de K. M:ts Propos. i fråga om räntans Ingifvande, men har, såsom mig synes, drifvit detta exempel något för långt, då han ifrågasatt att en olika redaktion skulle kunna blifva föremål för förstärkt Utsk.
För min del tror jag icke, att en redaktionsförändring i och för sig är af den vigt att förstärkt Utsk. kan ifrågakomma, utan under densamma döljer sig då alltid en skiljaktighet i sak; och under sådan förutsättning anser jag icke orätt, att, i afseende på det exempel Gr.
Sparre framställt, frågan handlägges af förstärkt BankoUtsk., emedan densamma otvifvelaktigt är af financiel natur.
Jag kan således icke inse någon fördel af hvad Gr.
Sparre föreslagit, utan vidblifver mitt förra yrkande om bifall å Betänkit.
Enligt mitt förmenande upfyller detta ifrågav:de förslag till förtydligande af Grundlagen i afs. på förstärkning af sammansatt Utsk. icke det dermed åsyftade ändamålet.
Allt sedan R.
St:r beslöto att sammansatta Utsk. skulle finnas, har icke någon annan förändring deruti skett, än att dessa Utsk. bestå af mindre antal ledamöter än förut; i afs. på deras förstärkning har allt förblifvit på samma fot.
Erfarenheten visar äfven att egentligen aldrig någon tvist upstått om sammausättningeu af det Utsk., som skall förstärkas.
Det har visserligen någon gång handt att ett KiksStånd varit af olika mening i dylika frågor, men mig veterligen har aldrig någon sirid i detta afs. upstått. och således synes mig ej någon förändring af denna § vara af nöden.
Ser man på följderna af detta förslag, i fall det antages, finner man, att, då man är bestämdt bunden att taga det Utsk., sorn står först nämndt i Grundlagen, då ett sammansatt Utsk. skall förstärkas, det Utsk:t, till hvars behandling frågan egentligen hörer, ofta icke kommer att förstärkas, utan i stället ett annat Utsk., som tillkommit med anledning af en biomständighet.
Denna olägenhet har man sökt undanrödja derigenom att man skulle såsom en gemensam tanke uttrycka, att det Utsk. borde förstärkas, till hvilket ärendet blifvit reraitteradt.
Detta förslag torde dock möta vissa svårigheter, alldenstund det icke sällan inträffar att 2 Stand remittera en fråga till ett och de 2:ne andra Stånden till ett annat Utsk.
Om nu frågan är af den beskaffenhet, att sammansättning af Utsk. bör ega rum, så, då sammansättning ändock mäste ske, brukar icke nägou slitning af denna tvist ega rum, utan de begge Utsk:n sammanträda och alla 4 Stånden fa sin vilja fram.
Det vill således synas mig, att, vare sig man antoge Utsk:ts förslag eller de under diskussionen här framstälda, skulle man 310 Den 27 Juni f. m. komma in på en mängd svårigheter, hvilka en lång erfarenhet visat att den nu gällande grundlagen icke medförer.
På grund al hvad jag anfört, får jag således vördsammast anhålla oin alslag å förslaget.
Hr Dalman:
Jag anhåller att till alla delar få förena mig med Gr.
Lagerbjelke i hans vikande på afslag å detta Betänk.
Hr Munck af K o se n se h j öl d:
För min del får jag bekänna att, ifall jag mäste valja mellan de 2:ne förslag, som äro framstälda af Hr Hjärne och Frih. Alströmer, och förkastande af den föreslagna grundlagsförändringen, på sätt Gr.
Lagerbjelke yrkat, jag föredrar det sednare.
Jag tror dock icke att Konst.Utsk:t eger någon rättighet att bestämma li v i I ket dera Utsk. som skall förstärkas, om 2 Ständ i afs. härå stanna mot 2; och då jag icke heller finner något annat sätt att lösa en sådan förveckling, tror jag att, för alt iörekomma möjligheten deraf, det är rättast att godkänna Konst.Utskrts förslag.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Sparre:
Jag började mitt förra yttrande med att erkänna, att jag ansåg det meningen uti grundlagen ej står fullkom ligt öfverens med något annat förslag än Hr Hjärnes; och då jag pä samma gång erkände att hans förslag i tillämpningen kom att möta många svårigheter och olägenheter, så iir jag af samma mening som Gr.
Lagerbjelke, att man icke bör antaga Utsk:ts förslag till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, och anhåller derföre om afslag å detsamma.
Hr Hjärne: Sedan Gr.
Sparre, som i sitt första yttrande förordade mitt förslag till grundlagsförändring, nu återtagit detta tillstyrkande, och anser det bättre att g i dess nuv:de skick afslås, saknar jag alldeles understöd för min anhållan och afstär derföre iian densamma, så mycket heldre som det vore orätt att på detta runi framkalla ett alslag på ett förslag, som möjligen vid ett annat tillfälle kan anses ändamålsenligt och hvilket It. o. Ad. då ej skulle antaga, på det it. o. Ad. ej måtte beskyllas för inkonseqvens.
Exc. Hr Grin o. Landtm., att sedan de förslag till gemensam tanke, hvilka i början af diskussionen algifvits, blifvit återtagna, återstodo endast yrkanderne, dels att förslaget måtte förkastas och dels att detsamma mätte blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Härefter blef propos. å förslagets förkastande framställd och med ja besvarad.
Föredrogs ånyo Konst.Utsk:ts d. 10 och 22 denues på bordet
Den 27 Juni f. m. 311 labile Meni.
N:o 3 5, med förslag till åtskilliga ändringar i lt.Om, angule.R. o. Adriis representationsrätt.
Hr Munck af Rosen schjöld:
Då jag icke var närvide inom Konst.Utskrl vid justeringen af detta Betänk., och således icke varit i tillfälle att afgifva skriftlig reservation emot detsamma, anhåller jag att nu få tillkännagifva, att jag i förev:de fråga icke varit af samma mening som Utsk:ts pluralitet.
Jag hyser nemi. ännu samma öfvertygelse som jag uttryckte under förra riksdagen, då samma fråga i Konst.Utsk:t handlades, eller den, att till en början icke annan förändring i 12 § li.O. bör göras, än att deri stadgas »att R. o. Ad. representeras genom ombud, valda på sätt Riddarh Ordmn föresklifver».
Det skulle då blifva öfverlemnadt till R. o. Ad. att sjelf besluta om valsättet, ledamöternes antal rn.
tn. och dymedelst bereddes en möjlighet att få förslaget antaget, hvarom, med den utsträckning det nu har, jag icke hyser någon förhoppning.
Jag tror visserligen att det skulle vara en vinst för Adeln att med sig få förena ofrälse jordegare, men Utsk:ts förslag, sä vidt det går härpå ut, är nu allt för omoget.
Man saknar all uplvsning om antalet ledamöter i den nya valklass af ofrälse jordegare, som skulle med Adeln förenas, man har förgäfves sökt sådane i Statistiska Central-Byrån; men, sådant oaktadt, har Utsk:t trott sig kunna beräkna den billiga andel, de böra ega i representationen.
För min del tror jag att den nya valklassen skulle blifva ganska fåtalig.
Dessutom är redan förslag afgifvet om just desse jordegares inrymmande i BondeSt-.t, och jag finner det icke lämpligt att på en gång föreslå deras inrymmande i 2 Stånd.
Jag hyser derjemte mycken tvekan derom huruvida Utsk:t träffat det rätta vid bestämmande af de qvalifikationer, som skulle berättiga den ofrälse jordegaren till representationsrätt gemensamt med R. o. Ad.
Mig synes att jordegendomens storlek snarare än den omständighet att innehafvaren varit embetsman bort afses.
Egenskapen af embetsman eller f. d. embetsman är i min tanke en föga lämplig grund för representationsrätt.