Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bör likväl ihågkomma, att med krögare måste förstås icke blott den, som försäljer brännvin, hvilket egentligen är den omständighet, som tyckes hafva väckt ett slags delirium tremens mot denna dass, utan att det äfven är krogar och näringsställen, som utgöra matställen för de lägre classerna.
Om någon princip skulle gälla för krögarens beskattning, så borde han antingen vara fri från beskattning efter inkomsten, då han erlägger brännvinsminuteringsafgift, eller vara fri från sistnämnda beskattning, 43 2 Den 2g Maj. då lian skallar i mån af inkomslen ; ty alt på en gång erlägga skatt i begge dessa hänseenden är en verklig afvikelse från den fastställda grunden för öfriga medborgare; men om jag ville göra elt undantag för det yrket , för alt gå den välmenande puritanismen till mötes, så får jag dock fästa Bevilln.Utskrs uppmärksamhet derpå, att krögarne icke måtte sältas till så hög minimi-afgift för bevillningen, i händelse de afsäga sig att sälja brännvin och endast hålla mat utan försäljning af starka drycker.
Något sådant undanlag finnes ej, men borde likväl finnas i bevilln.författningen.
Jag utber mig att augtde krögerierna lå tillägga några få ord, emedan jag anser denna dass af näringsidkare vara bland de mest vanlottade till sin ställning i samhället.
Jag har sjelf arbetsfolk och vet alt det finnes näringsställen i staden, der de erhålla någorlunda god och väl lagad mat för ett så billigt pris, alt jag omöjligen kunde skaffa den i mitt eget lius för samma pris.
Dessa näringsställen innehafvas mest af qvinnor, — hurudana Sro deras villkor?
Jo, mine herrar! de få kanhända hela dagen och hela året igenom från kl. 4 om morgonen till io om aftonen sträfva så mycket de orka, och hafva med all sparsamhet, när året är slut, knappt så mycket öfver, som de kunna lägga på tumnageln.
Anledntn härtill är dock icke blott den, att krögerierna äro så tungt beskattade, utan äfven att deras innehafvare utgöra en dass, som befinner sig nära nog i ett rätlslöshetstillslånd.
Att de stå under polisens direcla uppsigt är visserligen ingenting ondt; men de äro äfven derigenom blottställde för den lägre polisbetjeningens vexationer.
Om man vore litet billigare mot dem i beskaltningsväg, om de ägde mera bestämda rättigheter och icke på köpet vore blottställda för äfventyret att varda näringsrättigbeterna förlustiga , blott derföre att de några gånger tilläfventyrs icke hafva dörrarna stängda kl. 9 om aftonen; så skulle äfven annorlunda beskaffade personer, än de, som nu egna sig åt detta yrke, kunna åtaga sig detsamma, och man skulle då ej hafva anledning att beklaga sig öfver det sätt, hvarpå denna näring utöfvas, eller anse nödvändigt att bekriga den genom en öfverdrifven beskattning, som endast tjenar att demoralisera dem, som deråt egna sig.
En annan punkt, der jag skulle önska att Utsk. ville ändra sitt förslag, är den ang:de theater-directeurers skyldighet att för hvarje representation i Stockholm erlägga 4 r:dr, samt i alla öfriga städer och orter 2 r:dr.
Den enskilde theater-directenren tror jag vara bland dem , sorn hafva att kämpa med de största svårigheter, och man har ännu aldrig sett någon sådan samla någon betydlig förmögenhet.
När han måste betala 25 r:dr i årlig bevillning, hemställer jag, om ej det är nog.
Räknar jag på 200 speldagar på året och 4 i'-'dr för dagen, så utgör hans sammanläk - D en 29 M a j. 433 'äknade bevilln.belopp 8a5 r:dr, och det funnes dä icke mer än 3 å 4 handelshus i hufvudstaden, eller de rikasle män i landet, som så dyrt (ingo gälda det skydd till person och egendom de njuta af Slaten, — elt skydd, som för de privata theatertrupperna är sådant, att de måste resa från siad till stad för alt förvärfva sitt uppehälle, oberäknadt alla de öfriga besvärligheter, som äro oskiljaktiga från detta slags nomadlefnad.
Slutligen anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derå, att jag lill min stora förvåning finner, att Utsk. till befrielse efler andra art., bland åtskilliga fromma stiftelser, ni. m., äfven infört
Höga näs stenkolsgrufva, såsom varande af en större patriotisk och för Riket gagnelig omfattning.
Höganäs är af mera patriotisk omfattning än andra grufvor, kan jag icke begripa.
Jag tror dem alla vara patriotiska, i den mån de lemna folket arbetsförtjenst och producter åt varubytena.
Jag skalle således förmoda att, enligt den grundsats jag framställt, alt
Ständerne icke böra utöfva någon enskild gunst eller grace, något undanlag i detta hänseende ingalunda bör äga rum föl Höganäs.
Jag beklagar rätt mycket, att jag för andra gången uti mitt försvar för grundsatser råkat i contact med detta verk , med hvilket jag i öfrigt icke har något odell, lika litet som med dess actie-ägare; men det förefaller mig besynnerligt, att bland alla de undantag Utsk. föreslagit, förekommer denna enskilda inrättning alldeles isolerad, hvilket åtminstone synes utvisa, att Höganäs i Utsk. haft särdeles goda vänner.
Det vore utan ändamål att lill besvarande upptaga den mängd af anmärkn:r och inkast, som blifvit framställda emot det under öfverläggning varande betänk., då de till sin mångfalld och olika syftning varit sinsemellan så stridiga, att flera inneburit en vederläggning af hvarandra, och vid den ulan tvifvel blifvande återremissen Utsk. kommer i tillfälle desamma i sin helhet upptaga och pröfva.
— Att försöka förlika eller sammanjemka desamma, kan på förhand förutses blifva ett oupplösligt problem.
Flere talare synas hafva klandrat Utsk. derföre, att alltför många förändringar i nu gällande bevilln.förordn. blifvit föreslagna; andra åter hafva ogillat Utskrs förfarande derföre, att dessa förändringar varit alltför få.
Detta klander har rört så väl innehåll, som redaction.
J afseende å denna sednare må det tillåtas mig anföra, att Utsk. i allmänhet ansett bäst vara, att vid de hvilka till innehållet icke blifvit förändrade, äfven den gamla redactionen bibehålies, der icke förändring varit synnerligen af behofvet påkallad; och detta af orsak, att då under de flera år den 7 H. 55 434 Den 29 Maj. gamla sladgan varit gällande, de misstydningar, hvartill ordställningen möjligt kunnat föranleda, blifvit af de vederbörliga auetoriteterna förklarade, och hvilka kända prsejudicater lända till tolkning äfven hädanefter, då deremot förändrade ordställningar, endast för att uttrycka samina sak, ofta föranleda ny misstydning.
Så är t. ex. 5 >°8 nära oförändrad; och delar jag icke de farhågor en värd talare antydt, alt densammas tillämpning skulle nu försätta ägarne af de deruti omnämnda åbyggnader i nödvändighet att låta nedrifva desamma samt försälja teglet.
Under den tid nlivar. förordning varit gällande, har denna § icke förorsakat något dylikt, såvidt åtminstone af Utsk. erfarits, och torde ej heller slik fara vara nära för handen.
I afseende å redaclionen af de §§:r, hvilka till följe af förändrade stadganden blifvit införda, är jag öfvertygad, att af Utsk. med tacksamhet emottages hvarje förslag till förbättring, då det nemi. innebär en verklig förbättring.
Vid närmare granskning hoppas jag det skall förnimmas, att Utsk. ej så helt och hållet förbisett hvad till vinnande af tydlighet i uttrycken erfordras, såsom t. ex. emot §:n 54 anfördt blifvit , och hvilka nnmärknrr vid blott ett uppmärksammare genomläsande af §:n torde förfalla.
De uti betänk, föreslagna nedsättningar uti bevillningen, äfvensom befrielser derifrån hafva varit föremål för ganska olika klander, då värde talare ansett, dels att inga nedsättningar borde komma i fråga, dels att de föreslagna vore alltför ringa, samt dels slutligen att andra än de af Utsk. uppgifna borde företrädesvis äga rum.
— Så val K.
Mts nåd. propos. vid riksdagens början, som den kännedom om landets financiella ställning Utsk. af officiella handlingar inhemtat; Riksg.cont:s förminskade behof af anslag, då ali Ilikets gäld snarligen är betald; de öfverskotter, flera af inkomsttitlarna de sednare åren lemnat utöfver det belopp, hvartill de varit beräknade; äfvensom grundad erfarenhet af de skattskyldiges behof, — allt detta öfvertygade Utsk. derom, alt vid denna riksdag nedsättning i bevillningen skulle, ulan olägenhet eller menlig inverkan på de allmänna ärendenas gång, kunna ske, och minst till den summa, som utgöres af förminskningen i afgift enligt i art.
, samt de uti aldra art. från bevillning befriade.
Den allmänna bevillningens totalbelopp kan naturligtvis icke till siffran bestämmas, förrän statsregleringen är af R.
St. godkänd; och hvar och en, som tager närmare kännedom af betänk., skall äfven finna, att de deri uppförda siffror derföre äro förslagsvis införda.
Vid valet åter af de rubriker i författningen, under hvilka nedsättning borde föreslås, antogs såsom grundsats — och denna torde äfven svårligen kunna jäfvas — att de fattigaste och mest behöfvande classerna i samhället borde vara de, som i främsta rummet skulle tillgodonjuta lindring i utskylderna.
Denna princip har äfven blifvit con - Den 29 Maj. 43i seqvent af Utsk. följd, och beslöts derföre i främsta rummet minskning uti den s. k. skyddsafgiften, hvilken drabbat till lika belopp äfven den nästan utfattiga, dernäst uteslutande af bevillning för arbetsfolk, samt sist cenlonalens upphörande.
Delta sista beslut fattades äfven med den minsta möjliga pluralitet (1 röst), och skulle jag äfven tro, att i den händelse statsbrist-summan, då den blifver bestämd, icke skulle kunna fyllas, med mindre någon af de ofvannämnda afgifterna åter infördes, centonalen vore den, som i främsta rummet borde ånyo insättas.
Vid § 125 hafva många betänkligheter och anmärkntr blifvit framställda.
— Flera af dessa sednare synas mig redan i motiverna till betänk, fullt vederlagda, och skulle det vara orätt att upptaga den långt framlidna tiden med att upprepa hvad der finnes anfördt, då ådagalagdt är, att en stor del af de olägenheter, som ansetts skulle blifva en följd af förslagets antagande, redan för närvar, förefinnes, och snarare skulle komma att hädanefter afhjelpas än förökas.
Emot samma § har blifvit anfördt, att Kronans rätt skulle komma alt förnärmas.
I slik händelse skulle jag vara den siste att biträda §:n, men af hvad hittills anfördt blifvit, har jag icke kunnat öfvertygas om någon sådan våda.
Kronans rätt är försäkrad genom den summa R.
St. sig såsom bevillning åtaga , och hvilken af Riksg.contoret ovillkorligen skall utbetalas.
Fördelningen af utskylderna, sättet hvarpå de skola utgöras, och tillsynen derå, bestämmes af R.
St., äfvensom de verkslällighets-åtgärder, som anses ändamålsenliga, och detta, utan att Kronans rätt kan anses förnärmad.
Uti den s. k. minimi-tariffen ligger ytterliggare en garanti , att den utgående bevillningen ej kommer att understiga den summa, hvartill den är beräknad.
Det är hvarje Pröfn.comite's bestämda åliggande att tillse, att afvikelse från denna tariff icke äger rum.
Vid uppskattning af andras egendom kunna, oaktadt bästa vilja och föresats, stora misstag lätteligen ske äfven af personer, som inom en ort äga betydlig localkännedom; men a! t, vid jemförelse 11 af 2:ne summor, misstaga sig om, huruvida den ena understiger den andra eller icke, är, utan uppsåt, omöjligt.
Jag vill ej bestrida, att det skulle kunna tänkas, att en Pröfn.comité' skulle så förgäta de skyldigheter densamma enligt aflagd ed tillkommer, att den med uppsåt kunde ett sådant lagbrott begå, Jag är dock fullt förvissad, att det ej någonstädes kommer att inträffa; men skulle, för att lugna dem, sorn hysa fruktan för motsatsen, det anses nödigt, att för ett dylikt specielt fall något stadgande infördes, kunde del måhända snarare bestämmas, att landshöfdingen ålåge att i sådan händelse göra anmälan hos K. M., hvilken di om ny Pröfn.- comiles sammankallande anbefallte, eller ock att fullmäktige i Riksg.conl., till hvilket största delen af bevilln.medlen alltid skola insändas, erhölle uppdrag alt afven infordra 436
M oj. summarisk uppgift öfver taxeringarnas belopp i länen, äfvensom för den händelse, att i något län föreskriften om minimi-tariffer ej blifvit iakttagen, rättighet att fordra [derstädes nytt sammankallande af Pröfn.comité'.
Jag anser dock ganska likgilltigt, om eller huru det härutinnan bestämmes, då det tvifvelsutan endast blifver ett stadgande pro forma, som icke kommer i fråga alt användas.
Äfvenledes har af flera blifvit ogilladt, att i förendmnda § rättighet lemnats för skattskyldig, att, då han genom Pröfn.comite's beslut anser sig förnärmad, få söka rättelse genom besvärs anförande hos K. M.; hvarjemte det ansetts orätt, att den ena parten således tillerkändes en rättighet, hvilken förnekades den andra.
Som jag förut haft äran nämna, anser jag Kronans rätt a priori fullt garanterad, och finner jag ingalunda den föreställning riktig, att Kronan och skattskyldige skola betraktas som tvistande parter.
— Vid stiftande af lag, torde denna åsigt minst böra antagas sorn grundsats, ulan fast hellre den af enhet och samdrägt , genom hvilken allena moralisk kraft beredes i samhället.
Måhända har denna föreställning till ej ringa del uppkommit just genom de särskilda embetsmyndigheternas inblandning samt rätt att granska och upphäfva taxeringsmäns beslut och åtgärder, särdeles som vid dylika tillfällen anmärkningarne ej kunna ens delgifvas comite'erna, eller desamma kunna åläggas någon förklaringsskyldighet, utan den skattskyldige individen måsle — understundom utan synnerlig anledning — dermed besväras.
— Ej utan betydlig svårighet skulle Pröfn.comité^ organisation och sessionstid kunna förändras.
Det årliga ombytet af de flesta dess ledamöter — den korta tiden för dess sammanträden — sjelfva föremålet för deras åtgärder, (bestämmandet af värdet å andras egendom), gör att lätteligen misstag kunna begås, och att taxeringsvärden kunde höjas utöfver hvad rättvist vore , utan att skattskyldig ens kunde höras, enär sammanträdet upptager knappt en dag, samt comite'en derefter upplöses.
Verklig orättvisa kunde således skattskyldig medborgare tillfogas, utan att något medel till rättelses vinnande för honom funnes, så framt han förnekades att få anföra besvär.
Det är för sådant fall och af sådan anledn.
Utsk. föreslagit, att den skattskyldige skulle äga rätt att anföra besvär, och desamma hos K. M. afgifva; och kan jag ej finna, att Kronans rätt eller Kronans praerogativ kan anses förnärmadt derigenom , att domsrätt i detta fall ensamt tillerkännes Konungen, och att skattskyldig, som anser sig hafva blifvit tillfogad orätt, får med fullt förtroende öppet vända sig omedelbarligen till sin Konung, för att erhålla ändring.
Jag är fullt förvissad, att den som lidit orätt , kommer då att erhålla upprättelse, att hvarjom och enom rättvisa skall tillfogas, och att, (jag hoppas snarligen), föreställningen om De 11 29 M a j. Kronan och det skattskyldiga folket, såsom tvistande parter, skall försvinna.
Det är endast vid den af den siste värde talaren framställda möjligheten, att Riksg.- cont. skulle kunna förvandlas till en domstol, med rättighet att pröfva och upphäfva Taxer.comite's beslut och åtgärder, som jag begär att få nedlägga dessa ord till protest mot införandet af en sådan ordning i Sverige.
St:s commissioner äro förbi, och måtte de aldrig återkomma!
Hr Ramsay, Otto Jo h.
Henrik:
Icke utan förundran har jag hört flera landshöfdingar yttra, att det skulle vara öfverflödigt, att Konungens Bef:h:de hade ombud vid mantalsskrifningarna.
Jag anser af vigt, att dessa ombud finnas tillstädes, emedan det ofta händer, att uppkomna stridigheter kunna biläggas genom detta ombud, utan att man behöfver besvära Konungens Bef:h:de med skrifvelse i ämnet, hvilket deremot skulle blifva händelsen, derest ombudet icke funnes.
Hvad angår skyddsafgiflens nedsättning, så anser jag förminskning i denna beskattning böra äga rum, emedan folket i allmänhet har hoppats att vid denna riksdag erhålla nedsättning uti den hardt tryckande bevillningen; och anser jag detta vara lämpligaste sättet, emedan det tillskyndar hvar och en någon fördel.
Man har visserligen med skäl sagt, att 10 och 20 sk:s eftergift icke gör mycket för den fattiga på ett belt år, och att han är föga belåten med en skänk af detta belopp; men den fattiga delen af folket har ofta svårt att förvärfva det nödvändiga, och då är ändock 10 eller 20 sk. någon behållning.
Dessutom får jag nämna, att jag anser de s. k. räntearbetspenningarna böra upphöra ; emedan, enligt den kännedom jag äger om förhållandet, åtminstone inom den provins, från hvilken jag är, utgå de endast lill hälften eller mindre belopp.
1 händelse af återremiss, anhåller jag, alt dessa anmärkn:r måtte få åtfölja.
Hr Palmcrantz, J o h. Mauritz:
Efter den långa och omständliga discussion, som nu ägt rum, anhåller jag blott få anföra några få ord i ett ämne, som, till min ledsnad, ingen af de föregående talarne vidrört.
— Om , såsom jag hoppas, någon nedsättning i skyddsafgiften kan äga rum, sedan statsbrislsumman blifvit slutligen bestämd, så skulle jag nemi. önska, att denna förmån par preference mätte tillgodokomma dem bland allmogen, som icke begagna spirituösa drycker eller afsäga sig bruket deraf.
Controllen derå, att denna afsägelse blefve en sanning, kan visserligen ofta vara svår — äfvensom en annan svårighet möjligen är med detta förslag förenad, nemi. den, att kunna approximativt bestämma hevillningens belopp.
Men det kan äfven inträffa under närvar, förhållanden, både att controllen å de vanli - 438 Den »9 M*j. ga taxeringsuppgifternas riktighet är högst osäker, och att bevillningssumman, sedan den till statsverket ingått, tinnes understiga det belopp, hvartill den blifvit calculerad.
Den uppkomna bristen skall ju i alla fall alltid fyllas af Riksg.contoret.
Uti Bevilln.Utskts nu förevar, utlåt, har en reservant, nemi.
Prosten Sandberg, afgifvit ett förslag i den syftning jag nu yttrat mig, vid hvilket Utsk. likväl fästat alltför liten uppmärksamhet; och jag anhåller derföre, att, vid ärendets förnyade handläggning, Utsk. måtte taga detsamma i det närmare skärskådande, som det efter min tanke otvifvelaktigt förtjena!-.
Nyttan deraf alt på något sätt gifva en utmärkelse åt dem af allmogen, som ej förtära brännvin m. fl. dvlika starka drycker, kan väl ej jäfvas.
Principens riktighet torde således erkännas, fastän vid tillämpningen deraf möta hinder.
Men dessa tror jag, på sätt här ofvan är antydt, ingalunda vara oöfvervinnerliga.
Dessutom anser jag alt en grundsats, som innebär så mycket godt, som den ifrågavar.
, bör af Staten uttalas, — om ej af annat skäl , åtminstone för den goda, moraliska verkan på allmänna tänkesättet om brännvinssupandet, som sådant skulle medföra.
Jag var den förste, som erhöll ordet, då delta ärende förekom i dag.
Det är med verklig tillfredsställelse jag sedermera förnummit, att de flesta här afgifna anmärkn:r emot Utsk:s förslag till ny bevilin.stadga ganska noga öfverensstämma med dem, som jag vid riksdagens början uti särskild motion sammanfattat emot 18J5 års författning.
De anmärkntr, jag i dag anfört, äro nära alldeles desamma, hvilket på ett oangenämt sätt vittnar om det ringa afseende Utsk. fästat vid de förstnämnda.
De hufvudsakligaste punkter, hvarvid jag fästat mig, och som nu af andra ledamöter äfven blifvit reproducerade, voro först, att inkomsten måtte läggas till grund för bevillningen i allmänhet; sedermera, att all classification, såsom onyttig, måtte upphöra, och slutligen att, i stället för nn gällande högst orättvisa grund för bevillning af löner, densamma måtte bestämmas efter procent-förhållande.
Bevilln.Utsk:s utlåt.
N:o 12 blef af R. o.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, sedan Hr Ribbing, Arvid, ledamot i Allm.
Besvärs och Ekon.- Utsk., erhållit 3 veckors ledighet att afresa från riksdagen, att vid första lägliga tillfälle eller honom välja en ledamot under ledigheten.
Ad. åtskiljdes kl. lill 5 e. m.
Den 3o Maj f. m. 439 Lördagen den 3o Maj 1840.
Justerades 1 prot.utdr. för förliden gårdag.
Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksSCn, nemi. från PresteSt. af den i5, 16, 20 och 22 dennes; från BorgareSl. af den i3, 15, 16, 20, 22 och 23 dennes, samt från BondeSt. af den 2, 5, 6, 7, 9, l3, i5 och 20 dennes.
Hrr Eleclorers lista lill val af 2tne ledamöter i BancoUtsk. efter No 313.
Hr af Geyerstam, Gustaf Emanuel, och N:o 1662.
Hr Nordenfelt, Olof; af en ledamot i Allm.
Besvärs och Ekon.Utsk. efter N:o 1992.
Hr Lagerstråle, Gustaf Rudolph; saint af en ledamot uti Ridd.Utsk. efter N:o 86.
Gr. Hamilton , Henning Hugo Ludv.: och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i Ba ncoUtskottet: N:o 1985.
Hr Nordenankar, Fredr.
Wilhelm , N:o 2o54- Hr von Arbin, fullm.
Hr Skytte, Carl; Allm.
Besvärs och E k o n.
U ts k o t te t: N:o 1626.
Hr Olivecrona, Carl Adolph; Riddar husUtskottet: N:o 778.
Hr Leyonankar, fulin).
Hr Tham, Sebastian Mathias.
Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter, för att, under beviljad ledighet, inträda uti Bovilln.
Utsk. efter N:o 1917.
Hr Berg von Linde, fullm.
Salomon; uti BancoUtsk. efter N:o io55.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, som afsagt sig att i permitterad ledamots ställe i nämnda Utsk. biträda; samt uti Allm.
Besvärs och Ekon.Utsk. efter N:o 1768.
Hr Schmiterlöw, fullm.
Hr Ribbing, Arvid, samt N:o igo5.
Hr von Rosen, Georg Ludv.: och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i BevillningsUlskottet: N:o 1226.
Hr Gripenstedt, Joh. August; B a ncoUtskottet: N:o 1749- B- Hr von Ehrenheim, Christian Wilhelm; 44° D c n 3o Maj f. m.
Besvärs och Ekon.
N:o 1702.
Hr von Olthoff, Carl Pehr, N:o 2o53.
Hr Stjernsvärd, Gustaf Magnus.
Slutligen öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot att inträda i StatsUtsk. under den åt Nto r43o.
Hr Gyllengahm, fullm.
Hr von Troil, Emil, beviljade ledighet från och med den 8 nästk.
Juni; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1959.
Hr Ribbing, Bengt.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskts den 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o g3, i anledn. af Prol.secreteraren G. M. Stuarts ansökning om nedsättning i arrendet för hemmanet Neder-Jerfva j\:o 2.
Lades till handlingarna StatsUtsk:s den 20 dennes på bordet lagda utiåttn: N:o 94, i anledn. of Hr De Mårds, B., motion, ang:de bestämmandet af tiden för nästa lagtima riksmötes början; N:o g5, i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtsk:s mern.
Föredrogs ånyo StatsUtskts den 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 97, i anledn. af f. d. arrendatorns af Rinkeby hemman i Stockholms län, Kamereraren H. H.
Krutmejers ansökning om befrielse från skyldigheten att ersätta den genom hemmanens sednare utarrendering
Kronan tillskyndade förlust.
Frih. Cederström, Jacob: Jag var icke tillstädes i plenum, då StatsUtsk:s betänk.
N:o g3 blef föredraget, och jag anhåller att till prot. få nedlägga min protest mot det beslut, hvarigenom R. o. Ad. bifallit ifrågavar. betänk., som innefattar en dispositions-åtgärd afR.
St., hvilken, efter min öfvertygelse, lagligen bort vara inskränkt dertill, alt Utsk. tillstyrkt R.
St. för deras del förklara, att i afseende på de föreskrifter för kronolägenheterna, som 3ro af R.
St. bestämda, kunde i detta fall i anseende till den eldsvåda, som öfvergått stället och en annan vidtagen åtgärd, ehuru den brandförsäkring, som för byggnaderna finnes tagen, kan, 0111 den derom yppade rättegång vinnes, komma den innevar. arrendatorn tillgodo, eller i motsatt fall tillhöra de förra arrendeinnehafvarne, bestämmas huruvida och lill hvad belopp någon nedsättning af byggnadsåren kunde arrendatorn beviljas.
I afseende på det nuvar. betänk.
N:o 97, ronde Kamereraren Krutmejers ansökning om befrielse från skyldigheten att ersätta genom utarrendering af Rinkeby hemman Kro - Den 3o M a j f. m.
Kronan tillskyndade förlust, inträffar samma förhållande.
St. äga icke, mine herrar! någon laglig rätt alt disponera och förvalta Kronans lägenheter, och göra några bestämmelser, i och för hvad dermed handlas skall eller handlas bör, utan det är K. M., som har detta bestyr efter de grunder, som R.
St. fastställt.
Ett föregående betänk., som varit föremål för R. o. Adis pröfning, ang:de åtskilliga andra hemman inom Stockholms län, har jemväl blifvit af R. o. Ad. till StatsUtsk. återremitterad!, på det att Utsk. må kunna så förändra sitt utlåt, och inskränka sitt tillstyrkande dertill, att R.
St. för deras del ville medgifva ett undantag, om detta pröfvas vara på billighet och rättvisa grundadt.
Jag får begära återremiss på detta betänk.