Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln täckes bifalla att denna min hemställan få med de öfrige RiksStånden communiceras , samt att den måtte af Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet till pröfning förevisas.
Lades på Rordet.
Grefve Löwenhjelm, Gustaf, hade inlemnat ett Memorial, så lydande :
Samtelige Kongl. Theaterhusen hafva länge saknat fullständig Reparation.
OperaHuset har, under Theatrens af för detta Konungen anbefallda upplösning, ömsom tjent till Cassern och till Sjukhus, och dervid mycket lidit.
Det så kallade Ekebladska huset har för mer än 20 år sedan blifvit utdömdt.
Dramatiska Theat^rhuset, för detta Arsenalen, var en Ruin innan det af Theatern emottogs.
För att kunna till ändamålet begagna dessa Byggnader, och för att förekomma dessa förfall, har jag, på Regeringens Autorisation och försäkran om framdeles ersättning, då Slotts - 404 Den 5 Januarii.
ByggnadsDirection dertill kommer i stånd, förskjutit nödige medel, och på dessa 6 åren hafva circa i5,ooo R:dr Banco åtgått.
Räkenskaperne deröfver ligga i laglig form färdige att granskas.
Kostnaden kan ej synas öfverdrifven , då man tager i beräkning det tillstånd i hvilket dessa
Hus varit, och de flera nya Constructioner, som blifvit nödige.
Redogörelsen skall tvärtom utvisa att allt skett med yttersta hushållning.
Jag anhåller att medel måtte anslås, så till betäckande af bemälte Förskott, som till Byggnadernasframtida underhåll och Brandförsäkrande, samt att detta mitt Memorial måtte i sådant ändamål blifva till StatsUtskottet remitterad t.
Hvarefter Grefve Löwenhjelm yttrade:
För att ej borttaga något af den knappa återstående Motionstiden, inskränker jag mig vid att endast anmäla de mål, som jag ämnat underställa Riksens Ständers granskning, förbehållandes mig, att vid lägligare tillfälle utveckla mina tankar.
Jag föreslår: i:o Återupptagandet af så väl all förr bruklig, som vidare till utfinnande möjlig beskattning på Luxe och Öfverflöd samt Consum - Den 5 Januarii. tion, anhållandes om Remiss häraf till BevillningsU tskottet. 2:0 Allmänna Lagens och deri stadgade BötesSystemes förändring i så måtto, att Böter i Brottmål hädanefter utgå efter förmögenhet, anhållandes om Remiss häraf lill Lagutskottet. 3:o Anläggande af så kallade Lif-Räddnings-Båtar af Engelsk uppfinning, på de af våra Kuster, som för Sjöskador äro mäst beryktade, och betäckande af den ringa kostnad härtill åtgår, genom en lindrigt ökad Hamneller Tolags-afgift, eller annan lindrig och tcmporair Beskattning på Handel och Sjöfart, som häraf draga nyttan.
Anhållandes örn Remiss häraf till Oeconomiae- och Besvärs Utskottet.
Friherre af Wetterstedt _, Gustaf, ansåg den vidare utveckling af Grefve Löwenhjelms Motioner, hvilken han förbehållit sig, lämpligast höra af Grefven lill vederbörande Utskott directe aflemnas.
Grefve Löwenhjelm önskade, alt antingen till vederbörande Utskott, på sätt Friherre af ■Wetterstedt föreslagit, eller ock hellre inför Högloft.
Ridderskapet och Adeln, vid Protocolls-justeringen, eller vid remitteradt af hans ifrågavarande Motioner, få närmare framställa Motiverne dertill.
Friherre af Wetterstedt trodde, att sorn 406
Motionstiden då redan vore tilländalupen, Grefve Löwenlijelms ytterligare framställningar, rörande de nu väckta Motioner, borde af honora till Utskottet omedelbarligen öfverlemnas.
Herr Gref ven och LancltMarskalkén hemställde, att då Grefve Löwenhjelm inom behörig tid väckt nyssnämde Motioner och Remiss derå till vissa uppgifna Utskott jemväl begärt, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta honom, att antingen directe till Vederbörande Utskott, eller ock framdeles inför Hpglofl.
Ridderskapet och Adeln vid Protocolls justeringen eller Motionernes remiterande, få ytterligare utveckla och framställa sina tankar i berörde ämnen.
Herr Hammarhjelm_, Carl Fredric ^ hade inlemnat ett så lydande:
Ibland de allmänna företag, som åstadkommit en gifven nytta, äro visserligen de arbeten, hvilka blifvit verkställda till Sjöfartens betryggande uppå Wennern, uti hvars omkrets af nära 60 Svenska Mil, en mängd af farliga Grund ej allenast blifvit upptäckta, utan oek med tjenliga Märken utvisade, hvilket, tillika med tvänne Fyrar samt (lere Bakar och så kallade Landkänningar, alltid skall Den 5 Januarii.
407 fortfara att gifva Wennerus betydliga Segelfart en nödig och förut högst saknad trygghet.
Detta allt har för närvarande och kommande tider fått ett mera varaktigt skick igenom den häröfver tryckta beskrifning, som är af Herr ÖfversteLieutenanten och Riddaren Warberg utgifven.
Uti Städerne omkring Wennern, äro sluteligen, till ordnings bibehållande, Sjömanshus inrättade och Sjöfolket har ägt tillfälle, att på flera ställen begagna offentliga Föreläsningar uti deras yrke.
En vis Regering har med Nådigt bifall lemnat hägn och understöd till dessa uti största korthet omtalta gagneliga Arbetens verkställande; men då det äfven är en allmänt känd sak, att Herr ÖfversteLieutenanten Warberg igenom dess Betänkande först framställde nödvändigheten af Segel fartens upplijelpande på Wennern och sedermera varit lycklig att genom dess ihärdighet vidare befrämja dessa arbeten, så att de, efter en gifven ' föreskrift, under dess Ledning och Styrelse allt framgent kunna äga bestånd; så får jag, sorn på nära håll har deltagit uti det allmänna Interesset för dessa Arbeten, härmedélst underställa nödvändigheten, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det ÖfversteLieutenant Warberg, som kanske uppå annat ställe är eller kan blifva tjenstgörande, måtte likvisst af Kongl.
Majit i Nåder blifva uppdragit, att med dess locala kännedom, så länge han förmår, bibehålla en jemn.
Styrelse öfver det gjorda arbetets framgena bestånd, och hvarföre Kongl. 403 Den 5 Januarii. Maj:t och Rikets Högloft.
Ständer ville för honom låta anslå lämpeligt årligt Arfvode, och hvartill hans gagneliga och oegennyttiga bemödande säkert gjort honom berättigad.
» Lades på Bordet.
Herr Wingård, Johan, förenade sig till alla delar med Herr Hammarhjelm.
Grefve Lewenhaupt, Charles Emil, hade inlemnat ett så lydande:
Den allmänna stagnation, sorn uppkommit vid de Svenska Pappersbruken, genom tillåtelse af utländskt Papper, torde afen och annan blifvit bemärkt; den är äfven i sjelfva verket så betydlig, att en stor del PappersBruks-ägare redan upphört och de öfrige snart måste upphöra alt drifva sina Bruk, så framt ej något medel vidtages till hämmande af den alldeles öfverflödiga Importen af utländskt Papper.
Efter min tanka skulle det blifva en betydlig vinst för Kongl. Maj:t och Kronan, om de inhemske Pappers-sorterne i Stämpel-afgift uppskattades efter samma Taxa, som nu i Tuli erlägges för de Utländsha, och Införseln af de sistnämnde deremot inskränktes till Velinoch så kalladt fiirgadt Ritpapper, hvilka Sorter ej med fördel i Landet kunna produceras.
Den 5 Januarii. 409 Åren 1813 och 1814» då intet utländskt Papper infördes, och förmodeligen lika myer ket som nu af denna vara consumerades, hörde man ej omtalas någon Pappersbrist; hvarföre skulle då nu, då undér nämnde Period Svenska PappersBrukens antal ökat sig i en betydlig mohn, något utländst Papper vara af nöden?
Brist på inhemsk
Lump kan aldrig uppstå, så framt läkaren har jemn afsättning på Papper:
Skulle också man möjligtvis kunna förmoda, att brist på Rudimaterier inom Landet skulle uppstå; så kan man ju med mindre kostnad införskrifva Lump, än som nu användes till införskrifvande af Papper.
Jag är fullt öfvertygad, att minst nio
Tiondedelar af de till sistnämnde behof utvandrade Penningar då skulle stadna inom
Landet och tjena till befordrande af en inhemsk Industri, hvilken i annat fall tyckes vara nära sitt slut Detta mitt
Anförande får jag vördsammast anhålla måtte till behörigt Utskott få remitteras.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, hade inlemnat Sju Memorial, hvilka upplästes, så lydande: 1:0
Som jag var den förste, som vid sista Riksdag hade äran föreslå Löneförbättring för 410 Den 5 Januarii.
Statens så väl Civile som Militarie PenningeLöntagande Embets- och Tjenstemän, och mitt Förslag äfven hlef antagit, så torde det tillåtas mig, att närmare glanska sättet för verkställigheten af detta mitt Förslag.
Härvid är jag först angelägen fritaga mig för den förebråelsen, att i en sådan tid af förlägenhet i allmänna PenningeRörelsen och aftynande Näringar, hafva bidragit till att betydligen öka StatsVerkets behof och utgifter.
Men bland de hufvudsakligaste medel för Löneförbättringen, hade jag uppgifvit indragning och sammanslående af en del Embeten och Tjenster.
Jag trodde mig så mycket mera kunna påräkna denna utväg, som Riksens Ständer redan, för flere riksdagar tillbaka nedsatt, och, om jag ej bedrager mig, äfven lönat en Comité för utarbetandet af Förslag till Embetens och Tjensters indragning.
Det borde mycket oroa Riksens Ständer, om, genom förordnandet af en Comité' för Embetens och Tjensters indragning och förminskning i Statens uppgifter i detta afseende, de ökat de Löntagandes antal, i stället för att minska det.
Men i ett annat afseende är det af mera vigt att Riksens Ständer vid sista Riksdag ej bestämde sättet och tillgångarne för de Lönetagande Embetsmännens, så väl som för de Civiles Löneförbättring. lalla Constitutionella Monarchier har den Lagstiftande och Beskattande Magten varit, så väl för det Allmännas, sorn för sin egen skuld, angelägen, att Krigsmagten endast af den skulle bero för sin Lön Den 5 Januarii. 411 ocli sitt underhåll.
Parlamentet i England är om denna sin rättighet så jaloux, att det blott för året beviljar de till Krigsmagtens underhåll nödige medel.
Vårt Rikes Ständer böra väl åtminstone ej låta af verkställande Maktens välbehag eller af tillfällige besparingar, bero Löneförbättringen för de Militaire Embetsmännen, aldraminst på samma tid, som de på fasta grunder beslutat den för de Civile.
Det hade då varit bättre, att Riksens Ständer gjort tvärtom, nemligen öfverlemnat åt Verkställande
Makten regleringen af de Civila Embetsmännens Löneförbättring och utfinnandet af medel dertill, men åt sig sjelfva förbehållit denna åtgärd i afseende på de Militaire.
Man må tänka om nyttan af reduetion i det reguliera Manskapets antal, huru man behagar, och tro, att vid ett inträffande krig, af den förut exercerade Conscriptionen ett tillräckligt antal, åtminstone för Infanteri, snart kau-bildas; så kan man dock ej neka, att ett tillräckligt
Befäl måste vara och tillräckligen lönas, på stående fot i fredstider, emedan det éj så snart som Soldaten kan bildas.
Jag föreslår således att Riksens Ständer icke blott i underdånighet anhålla, utan besluta : 1:0 Att Löneförbättringen bestämmes på samma grunder för Militaire, som Civile PenningeLöntagande Embets- och Tjenstemän, samt säkra Anslag dertill anvisas.
412 Den 5 Januarii: 2:0
Att härtill äfven användas medel, som genom nödig indragning och sammanslående af vissa embeten och tjenster kunna besparas. 3:o Ått, i likhet med milt Förslag vid sista Riksdag, Penningelöntagande Embetsmäns Löner ej blott till hälften, utan fullt ut beräknas efter Spannemålsvärdet.
Jag anhåller att detta mitt Memorial remitteras till StatsUtskottet. 2:0 Såsom något verkande Correctiv mot den Finska och Ryska Handeln, får jag den äran föreslå: 1:0 Att Spannmål och Victualier Tullfritt, eller åtminstone emot icke högre Tull, änden Accis-afgift, som erlägges för införsel till Sverige af Finska eller så kallade Finska varor, må utföras från Sverige, med undantag för Spannmål, i händelse af klen årsväxt eller hämmad tillförsel från utländska Orter.
Följden af detta Stadgande skall blifva, alt då Norra delen af Sverige täger sina behof af dessa yaror från de närmare belägna utländska Orter, kan Skåne afsätta sitt möjliga Öfverskott af dem lill Utländningen och i bägge fall vinner Riket i det hela.
Det skall förekomma, att icke ett sådant missöde kan inträffa, som det, hvilket drabbade Skåne och indirecte hela Landet sislledne vinter, då Jordbrukarne i nämnde Province nödsakades sälja Oxköttet för Den 5 Januarii. 415 4 gånger mindre, än det i Stockholm gälde.
I synnerhet hiifver den härigenom uppmuntrade utförsel af Hvete mycket nyttig, ty detta, på Skånska Slättbojorden i allmänhet mer än Rågen, förmånliga Sädes-slag odlas icke en tiondedel så mycket, som det borde, förmedelst befarad brist på afsättning inom Landet.
Då jag 181 o hemkom från England, gälde Hvetet der några och 3o Riksdaler RiksgäldsSedlar Tunnan, men i Skåne icke 14 R:dr.
Någon gång har handt, alt Hvetet ej kunnat afsättas inom Landet utan för samma pris som Råg.
Vid sista Riksdag yttrade dåvarande StatsSecreteraren för Handeln och Financerne, att det kunde vara nyttigt utsätta Premier för utförsel af Spannmål.
Innan vi hinna dertill, torde vara bäst börja med tillåten och Tullfri Utförsel.
Man har blifvit så vand vid Jordbrukarens förtryck, att man väl sällan besinnar orättvisan deruti, att denne hvart och ett Lands vigtigaste Näringsidkare i vårt Land är den enda, hvars Producter Tullfritt eller mot obetydlig
Tull får införas, men icke så obetydlig Tull utföras. 2:0 Att Trädvaror må lika så fritt på utländska Skepp utföras, som införas.
Efterverld en skall knappt tro, om den ej läser våra Författningar, att en tid gifvits i Sverige, då utländska Varor mera fritt och med mindre afgifter fått införas, än våra egna Producter utföras. 414 Den 5 Januarii.
Jag anhåller alt detta mitt Memorial må remitteras till Stats- samt Oeconomi® och BesvärsUtskolten. 3:o Vid. sista Riksdag väcktes
Motion o ra medel till befrämjande af större sundhet i Städerne.
Rikets Ständer framburo sina önskningar härom till Konungen.
Hvad härvid sedan blifvit tillgjordt, vet jag ej; men det vet jag, att ännu för Clar®-och RörstrandsSjön, äfvensom FatebursSjon, eller rättare sagdt ClarseTräsket, RörstrandsTräsket och FatebursTräsket, utom det egentligen så kallade Träsket, fortfara i samma skick, fortfara att sprida död och förödelse ibland Hufvudstadens Invånare.
Yäl är det sant, att dessa ursprung till härjande och smittosamma
Febrar merendels först och isynnerhet verka på den fattigare Classen, som till och med af dessa Träsk hem tar vatten till sin matlagning, och som är utsatt för en sjukdoms - orsak mera; nemligen brist och äfven i sig sjelf fuktiga och osunda Boningar.
Men från denna Class sprider sig lätt sjukdomen till de förmögnare.
Här dö ärligen ett till två tusend Menniskor mer än som födas, då i Berlin och det mindre sundt belägna Köpenhamn mot iooo personer flera födas än som dö årligen.
Dödligheten i Stockholm är och har från längre tider varit större, än i de flästa andra Hufvudstäder, oaktadt dess i sig sjelf sunda läge.
Jag har af TabellYerket utrönt, att i flera år har dödligheten i den, nära ClarasSjön och mera sidländt liggande Adolph Fredrics Församling varit dubbelt så stor, som i den Den 5 Januarii.
415 mera högländta och med bättre vatten försedde Catharinas Församling, der fattigdomoch brist råda ännu mer, än i den förra Församlingen.
Af en hälften så storfolkmängd i Adolph Fredric som i Catharina:
Församling, hafva i flera år lika många personer dött.
Hvar 2o:de person har nemi. dött i den förra och hvar 4o:de i den sednare Församlingen.
Man kan väl invända, att Anstalterne för Hälsovården i Städ erne äro Policemål, hvar och en Stads serskildta styrelse tillhörig.
Men Hufvudstadens angelägenhet i detta afseende förtjenar Riksens Ständers och Regeringens särskilda behjertande i anseende till dess stora Folkmängd och att den innehåller den Kongl. Famillens Höga Personer, äfvensom Rikets högsta Embetsmål! och ofta Riksens Ständer sjelfva.
Jag föreslår derföre att Riksens Ständer hos Konungen i underdånighet anhålla, om sådana Mesurers vidtagande, som leda till ofvannämnde Sjöars och Träsks dels snara ränsning, dels igenfyllning; och anhåller att detta mitt Memorial må till Oeconomie- och BesvärsUtskottet remitteras. 4:o Jag föreslår, att Riksens Ständer söka att upprätthålla och äfven öka vårt Sedelmynts värde genom sådana medel, som, då de på en gång bevara Egendoms-säkerheten för Penninge- så väl som Fastighets-egaren, hafva en varaktig verkan och bereda en framtida Realisation; men icke genom sådana medel, som 416 Den 5 Januarii. blott för någon kort tid genom extra ordinarie uppoffringar hafva någon verkan, utan bereda en framtida mer och mer tilltagande oförmögenhet hos Nationen att en gång verkställa Realisationen af Sedelmyntet.
Jag föreslår således att sådana radicale Botemedel i ett sammanhang vidtagas, som göra utlagorna mindre känbåra, men lika tillräckeliga för Statens behof, och sådana sorn öka den inhemska produktionen, och minsta Productions-kostnaderne, samt dermedelst öka exporterne, minska Importerne, och härigenom för framtiden, säkrare och varaktigare än Silfret i Banken, bidraga till att förbättra Mjmtvärdet oell realisera Sedlarne.
Till dessa medel höra:
Bevillningens påläggande på den behållna, i stället för på den synbara förmögenheten:
Närings- och till en viss grad Handelsfrihet, isynnerhet för exporter, men derjemte en viss inskränkning af Handeln med Ryssland: Afskaffandet af vår Skjutsinrättning, och till en början först af Hållskjutsen, samt Reserveskjutsens underlättande, genom införandet af Forvagnar på de Vägar, som mycket beresas:
Afskaffandet af ArrendeContracter utan bestämd gräns för Arbets - skyldigheten och andra Onera:
Det reguliera Infanteriets Reduction till Stammar eller Cadres, i synnerhet i de Provincer, der nästan hvar Dräng är Skytt, men med bibehållande af lika talrikt befäl, som förr, och med längre Exercitie-tid för BeväringsManskapet:
Indragning eller sammanslående af en del Embeten och Tjenster, i stället för deras årliga tillökning:
De publique
Låne tillgångar - Den 5 Januarii. 417 tillgångar användas med låg ränta på producliva Näringar, som tillskapa valuta för de Sedlar, som de i Lån erhålla; samt slutligen mera begagnande af Tryckfriheten i anseende till det allmänna, än i anseende till Enskiltas angelägenheter.
En närmare utveckling af denna min Motion förbehåller jag mig att framdeles få göra.
Den torde emellertid få remitteras till Stats- samt Oeconomie- och BesvärsUtskotten. 5:o Jag föreslår att Riksens Ständer hos Konungen måtte i underdånighet anhålla, att den Författning, som påbjuder hvart 5o:de Tunnelands plantering med Träd på Slättbyggdcn i Skåne, mätte blifva uppliäfven eller åtminstone betydligen inskränkt.
Denna Författning, som har för syftemål att sätta Slättbyggden i Skåne i oberoende af Skogsbygden, är vidtagen på samma tid, som flere Författningar existera, hvilka sätta Sverige i oberoende af Utlänningen, nemligen af Ryssland.
Jag anhåller att denna min motion må remitteras till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet. 6:0
Jag föreslår att gifta Personer må vara befriade från Bevärings-skyldighelen, och anhåller att denna Motion må till vederbörligt Utskott remitteras.
Prat. II. B. 53, 54. 418 Den 5 Januarii. 7:0 Jag föreslår, att Riksens Ständer, genom Vederbörande Utskott på vederbörlig
Ort, begära underrättelse om hvad i afseende till de af Riksens Ständer vid sista Riksdag i underdånighet för Konungen anmälte
Önskningsmål blifvit vidgjordt eller icke vidgjordt, isynnerhet hvad de serskildt nedsatta Commiteers Arbeten angår, samt i afseende på Finska Handeln; äfvensom i afseende på vidtagande anstalt till samling af allmänna Statistiska kunskaper öfver Sverige, med besynnerligt afseende på dem, som med utarbetandet af ett Förslag till en ny Representation kunna hafva gemenskap.
Detta mitt Memorial torde få remitteras till Constitutions- samt StatsUtskotten, äfvensom till Oeconomie- och BesvärsUtskottet, för hvilkas Arbeten vid denna Riksdag ofvannämnde underrättelser i synnerhet äro af nöden.
Friherre Funck, Thure, och Herr Anrepp, Otto Reinhold, uppropades af Herr Grefven och LandtMarskalken, men voro icke närvarande.
Herr Silfverskjöld, Carl, hade inlemnat ett så lydande:
De Officerare af fordna Finska Arme'en, som, då Finland förlorades, qvarsladnade i Den 5 Januarii. 419 Sverige, erhöllo af Riksens Högloflige Ständer, icke allenast ersättning för utlagda TjensteAccorder, utan äfven ExspectanceLöner.
Samma rättvisa vederfors äfven dc Officerare vid f. d.
Götha GardesRegementet, som icke genast erhöllo andra Beställningar.
NationalRättvisan synes också fordra, att då sådana allmänna förändringar inträffa, uti hvilka Tjenstemannen icke äger del, och som för sin pligt och heder uppoffrat allt, hans välfärd icke hlir offer för dem.
I djup vördnad anhåller jag det ITöglofl.
Ridderskapet och Adeln täcktes med ädelmodigt behjertande låta sig föredragas min belägenhet och den ersättnings-rätt, som jag icke torde alldeles sakna.
År 1806, korrt förr innan Svenska Pomern af Fransyska Armeen intogs, erlade jag 7000 Riksdaler Pommersk Courant i Acconl till Compagnie vid före detta von Engelhrechtenska Regementet.
En kedja af dels politiska, dels andra allmänna händelser hafva varit af den påföljd för mig, att jag, utom förlusten af en förmera än 2000 Riksdaler samma Mynt etablerad, och af Fienden år 1812 borttagen Compagnie Rustkammare, icke, under loppet af 11 års tid, ägt en enda Styfvers inkomst af Compagniet förr, än kort innan Pomern till Preussen afstods.
Vid denna sorgliga stund, då jag stod i valet emellan ett Fädernesland, för hvilket jag önskade lefva och dö, eller nya förbindelser till ett främmande Land, var känslan q 20 Den 5 Januarii. för min Konung och det Land, der jag var född, hos mig starkare än allt annat.
Jag qvarstadnade vid Svenska Tjensten och Regementet upphörde att vara Svenskt; och jag trodde ej att jag äfventyrade något, då jag anförtrodde, utan villkor, ja, utan tvifvel om verkligheten af de förhoppningar jag ägde, mig och mitt
Öde åt den NationalRättvisa, som ingen Svensk Man ännu saknat hos Regering och Ständer.
Mitt hopp, att min Konungs
Nåd icke är för mig för alltid förlorad, bibehåller jag, så länge mitt hjerta säger mig, att jag, vetandes och viljandes, aldrig gjort något alt den förverka; men Konungen, ehuru ömsint för hvarje undersåtes väl, äger dock inga medel, hvarmed min i Tjensten förlorade enskilta Egendom, eller den genom politiska händelser mig beröfvade Compagnielnkomst, af minst i5oo Riksdaler Pomersk Courant årligen, kan mig ersättas.
Får fördenskull i djupaste ödmjukhet anropa Högloft.
Ridderskapets och Adelns ädelmodiga rättvisa derom, att mig må ersättas de gooo Riksdaler Pomersk Courant, jag i tjensten utbetalt, för hvilka jag, i stället för att hafva haft någon inkomst af min Tjenst, måste tili denna dato betala Ränta, på det att, om ödet skulle kasta mig i nödvändighet att söka i ett annat Land min bergning, jag åtminstone ej måtte lemna mitt Fädernesland med i och för Tjensten häftande Skulder, eller de ljufva minnen, hvilka jag intill döden skall ägna min Fosterbögd, blandas med den Den 5 Januarii.
421 grymma erfarenheten, att 29 års oförvitelig
Tjenstetid fört till intet annat än nöd och bekymmer.
Anhållandes ödmjukeligen att detta mitt Memorial måtte blifva de öfrige Respective, Medstånden communiceradt och till vederbörligt Utskott remitteradt.
Herr Bergensköld j Eric Johan j hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Vid sist förflutna Riksmöte visade Rikets då församlade
Ständer en rättvis och af beliofvet påkallad nödvändig omtanka för Rikets PenningcLöntagande Embets- och Tjenstemän; men lika vigtig, som frågan är, om Löners tillräcklighet, alt lemna en efter Stånd ock vilkor afpassad utkomst, lika angelägen är ock den att tillse, det sådana äro att tillgå för de Embets- och Tjenstemän, hvilka till bestridande af Statens värf, oundgängeligen erfordras; och torde hända att, uti otillräckligheten af Löners antal, igenfinnes orsaken till det, ofta icke utan skäl, öfverklagade stora antal, åtminstone i dera Verk, af mera öfverflödig Betjening, än till de der förefallande göromåls behöriga bestridande tarfvas; ty billigt bör considereras, att en lönlös, eller för utkomst otillräcklig befattning, icke genom upptagande 422 Den 5 Januarii. af en Persons hela tid, hindrar honom ifrån alt, med bitjenster, söka möjlighet alt lefva.
Ibland de Tjenster, hvilka med Personer, för kvilka Lön på Stat äro anslagne, omöjeligen kunna bestridas, utbeder jag mig få fästa Höglofl.
Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet på den för JustitiacFördelningen af Konungens Cancellie nu varande Stat, der endast tvenne ProtocollsSecrcterare och fyra Cancellister finnas till Löner uppförde.