Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt anser jag mig stylvig, at j tid uplysa, det BewillningsUtstottets repetition är beräknad efter et Bewillnings-belopp af 2 Millioner R:d./ och at sedan detta belopp blifwit med en half Million sörhöjdt, lärer utan twifwel afgiften böra, med 25 procent förhöjas/ hwilket jag trott mig icke böra förtiga.
Den af Utskottet föreslagne Hemmans-classiiicationen bifölls.
Wid der stadgande i detta första moment, at et högre wärdes utsättande ej ma grunda sig pä särskilda dyrbara eller betydliga åbyggnader, ansäg Nidderstaper och Adeln böra tilläggas, och anläggningar» Wid femte momentet om privsta
Hus i Städerne, innefattande twenne af Utskottet framställda AlternLtiver, yttlgde sig Gref - 44Z Den 9 Mars.
Grefwe ve la Laräik, at dä hus i Sta» berne borde såsom fast egendom anses, tycktes det wara billigt, at för dem, enligt första alternativet, erlades bewillning; tiliäggandes Herr Grefwe», at i Bewillnings-Utskottet hade Ridderskapet och AVetns och Bonde-Standets Ledamöter warit af denna tanka.
Uppå gjord proposition bifölls detta första alternativet.
Wid 8:de momentet, rörande afgift för Larackör, yttrade sig:
Herr krintrskölö ffrifteligen:
För mitt nu til afgifwande utlärande, uti fragan om och huru stor Bewillnings-afgifc de, som icke warit uri Tjenst, men likwäl erhållit eller hädanefter undfä Oar-Eerer, böra derföre erlägga, anser jag mig bade kunna och böra hämta en hufwudsakelig grund fran förslutne tiders förhällande i denne delen, emellan werkelige Embetsmän och dem, hwilka såsom berördc är, utan at hafwa warit i tjenst, erhållit Larackörer.
Det torde jemwäl fördenskull tillatas mig korteligen uprepa innehållet af derom utfärdade påbud. 1:0. 1770 ärs Bewillningsförordnings 1 ^ert. 1 §. 1 Moment lyder salunda:
"Alla som hafwa Embeten och Tjenster, hwarwid Löner i coumnts Penningar äro anstagne, erlägga en half för hwarje ioO:de", hwaremot uti samma §:s 5:te Moment är wordet stadgadt, at den som icke warit i werkelig tjenst, men likwäl undfått smäcker, skulle der - Den 9 Mars.' 44z derföre erlägga, efter fyra för ioo:de af den Lön, som en werkelig Tienstaörande af samma LurEer innehade; hwilket således wil säga, at den blott cun Sense,Ä.c!e stulle erlägga atta gänger sa stor Be» wlllning som den werkeliga Embetsmannen. 2:0.
Enahanda Bewillnings-Afgift blef derefter bade uti 1779 och 1786 arens BewillningsFörordningar fastställd, samt salunda fortfarande til ar t?89/ eller under samfalde 19 ars tid. z:o. 2:dra Hrticclns första ^lomcnt
Uti 1789 ars Bewillnings-Förordning är sa lydande:
Alla Embersmän och Betjente, som hafwa con,ante Penninge-Löner, erlägga derföre sju af iOo:de;vch 5:te ^nmi-nrckk af samma §. innehäller deremot, at den, som fatt LsrLÄer, utan at hafwa warit i tjenst, skulle erlägga tolf as loo-.de, räknad efter den Lön, som en werkelig Tjenstgörande af samma CaEer hade; och 4:0.
Är uti i8oo ars Bewillnings-Förordnings Lidra ^rtlcel, angående Bewillning af Löner förordnadr, at werkelige Embetsmän med
Löner fran och med 6oo R:d. och derunder, stola derföre erlägga procent Bewillning pä samma Löner; men al deremot den, som färt LaraScr, utan at hafwa warit uti Kronans tjenst, stulle utgöra, fästom Bewillnings-afgift derföre, 6 af ioo:de om aret, räknadt efter den större eller mindre
Lön, som en werklig Tjenstgörande af samma Lanser njuter; och ester hwilken beräknings-grund följagleligen, i jemnförelse med Räden uti Kongl.
Lollegiernc, som endast hafwa 602 R:ds Löner, det blott csrsSeri seraäs - 444 Den 9 Mars. serL6e 6olls§li.
Rådet bör erlägga samt hittils erlagt fyra ganger större Bevillning, an denwerkeliga Embetsmannen, I betraktande af nu anförde förhållande under framfarne lider, kan jag för min del ingalunda bifalla den mi Högloft.
Bewillnings-Wotter utaf 2:ne Stånds Ledamöters pluralitet antagne meningen, at den som erhållit LaiaLkei-, utan at förut hafwa warit i tjenst, endast stall utgöra half Bewillnings-afgift derföre emot en werkelig Tjensteman med samma Lsr^Äer, och fast mindre de öfrige 2:ne Standens pluralitets tilstyrkande, at caraÄeri8erLcls Personer stola fran all Bewillning frikännas; utan haller jag för stäligt och billigt wara, det jag ock säledes härmed i ödmjukhet tilstyrker, at nemligen vfwan ofta omförmäldte caraÄeri8era6s Personer mage hädanefter derföre erlägga minst dubbel Bewillnings-afgift, enrot werkelige Tjenstemän med lika OLra^ei-.
Herr ibam förklarade, det han i Bewillnings-Utstottet warit emot erläggande af LgraLlersafgifr, såsom aldeles stridande emot den för denna Bewillning lagda hufwud-princip, behållen ärlig inkomst.
Men stulle en sadan afgift betalas, trodde Herr Ibam densamma böra utgöras efter eu helt annan grund än hittils i detta Rike warit följd: men dä borde ock efter bans tanka af lika stäl Bewillning erläggas för alla Ordnar, Penningar pä bröstet och dylika Heders-Oecyrzuoner, Friherre öck »nnerbeim. Bewiliningcn före denna Riksdag utgjordes ester sadane grunder, ar i För - Den 9 Mars.
445 i Förordningen derom behöfdes manga rubriguer.
Sadan war anledningen hwarföre LsrsÄZis-afgjft afwen i densamma war stadgad.
För den nu lik utgörande Bewillningen aro helt andre .?rinciper lagde: om dessa noga betraktas, giswa de ej någon anledning ril åläggande af -afgift.
Den första hufwud-principen ar, at Bewillning bör erläggas för personligt ssydd:
LarLÄären ffyddar ej: den andra hufwud-pri»cipciu ar at Bewillning bör erläggas efter behållen inkomst och förtjenst: (^raötören ger ingendera.
I detza principer igenfinnes sä» ledes ingen grund til en sadan afgifts aläggande, hwarföre jag tilstyrker afstag pa der slcern-aiv hwaruri densamma förestås.
Herr Zengerlein upläste til krotoLollet föst jandr:
Dä det icke aktiv star uti Konungens eller Dest Styrelse-Magters förmåga, at genom mera werke» lige belöningar lugna den som utmärkt sig i Fäderneslandets tjenst eller nagra andra Staten gagnande handlingar, torde (iar?
,Äcrer8 utdelande wara en lika nyttig som nödwandig åtgärd.
Pa detza grunder kan jag lika litet finna, ar Bewillning för LLrgÄerer blott wore tjenlig at straffa eiler återhålla fåfängan, som jag kan medgifwa, at Scanderne ägde rätt indränka eller motarbeta Konungens magt uti för Staten gagnande åtgärder.
Företrädesrättigheter med eller utan werkelig dithörande befattning anser jag utgöra en del af Samhälls-Ordningen, och tror, ar om hwar Medborgare bör statia til Staten för personligt beffyvd , bör 446 Den 9 Mats. boo hatt afwen stakka för det heders-rum han innehafwer, de företräden, de förmoner, de befordring
Lar der i manga fall medförer.
At frikänna LarsÄLrsr fran den Bewillning, wore efter min tanka, at nevjana warder af LarEerer, at betaga styrelsen den dubbelt nyttiga magt, at pa en gang belöna förljensten och öka Starens pennings-tilgangar.
Skulle afwen (genom mitztag, vfränstiljaktiga alla menstliga företag) en person af ingen förtjenst, eller blott den af rikedom erhållit LaiEer, sa ar likwal den statt han derföre hembär Staten en förtjmst.
Jag önstade afvesta stal, at Bewillning matte alaggas LarliHerei-) och arden marte älaggas Personen, antingen han komme ar erlägga Bewillning efter Inkomst eller lviimmi - Isbellen, och ar således detta stadgande matte flyttas pa andra såsom en sarstild luuH.
Med Herr ^enZerlein förenade sig Herr Om-ietr.
HerrLLbiit^srcrantL^oIiaiiHErlnän, hade inlemnat et anförande, som uplastes sa lydande: Wid kioMei. til Bewillnings-Förordningen torde mig tillatas fa anföra:
Uri 2. 8 förekommer tsxerinZ för Larn Henel-; stulle i denna wag nägon tsxerinr; äga rum, synes den mig böra utgöras allenast af sadane personer, hwilka fatt cgEerer, utan athafwa warit i Konungens och Rikets tjenst; men som Den 9 Mars.
447 som detta äfwen är stridande emot den antagne hufwudgrund, får jag åberopa och förnya hwad jag tilförene i detta amne anfört , och derföre yrka, det all taxering för LLiLÄörer ma förswinna.
Angående kormulLiret til tErinZ af upgifwen behållen inkomst, instämmer jag uci den mening Herr Prosten Dockor särskildt yttrat, och anser den omnämnde sxeciliguarL upgift af mycken nöbwändighet, såsom ledande til nödig uplysning tvid sseende taxermZ. kl.
LcbutLercraML. Grefwe lVlornor, /käolpb Loran.
Jag misskänner ingalunda Bewillnings-Utssottets afsigt, at genom åläggande af c-n-Äökers-afgifler ssattlägga en öfwerdrifwen fåfänga och lust ar lysa ge» nom titlar.
Den innefattar wissepligen rigcighet i sin grund, men jag kan likwäl O gilla tillämpningen häraf nu mera, da en af hufwud-xrincixcrnL för den nya Bewillningen är förmögenhet.
Jag tror, at wid en noga undersökning torde man finna, at af LarsLterg. afgiftens införande skulle följa, at blott de minst förmögne komme at betala den.
Den förmögne, som kom Uti lVbrximi-ssulleocksa oftast blifwa fri, och ben fattige komma at betala.
När denna utwäg icke skulle tjena til bestraffning för den Rikes fåfänga, synes mig, at desi följder icke borde träffa någon.
Grefwe De Ik Oarclie.
Som jag i Bewillnings-Utssottet warit af den tanke, at Largckersafgift borde föreslås, tror jag mig skyldig, at bärtil upgifwa mina skal.
Jag kror at Regeringen bör 448 Den 9 Mars.' bör äga i sin hand rättigheter, at genom tilöelande af e-lrsÄerei- kunna belöna; och ar denna rättighet ofta kan wara åtföljd af nytta; men erfarenheten wisar, ar personer utan förtjenst genom denna utwag erhållit företräden.
Der är sädane personer man har trott sig äga fullkomligt ssal at ssattlägga, icke högt, men likwäl sa, at deras fåfänga blefwe utmärkt, och at den fåfänga lusten efter Tirlar matte hos andre Samhälls-medlemmar i någon män förekommas.
Friherre ee6erttröm,^co k>.
Jag för min del ssulle tycka, at stadgande af afgift för en fak, som icke innebär förmögenhet, ssulle wara en inconssHuence i afseende pä den hufwudgrund Riksens Stander redan antagit för Bewillningen: och dä härtill kommer, ar, som Grefwe körner anmärkt, Den fattige'mera än den rike härigenom ssulle träffas, önssar jag, at Larackörs-afgisten matte aldeles afflas.
Grefwe ve la 6aräis.
Jag får den äran häruppå i korthet swara Friherre (bergtröm och Grefwe körner, at den rike träffas wid erläggande! af Llgximi-afgiften, men wik ej, sedan lag redan fr'amstallt mma stal, med detta ämne uppehälla Ridderssapet och Adeln, eller widare Häruppå insistera.
Grefwe öckorner.
Den rike träffas Utan twifwel i ^lsximi-afgiften, men säd ant sser da efter en redan antagen Bewillningsgrund, och efter en dylik Bewillningsgrund träffas afwen den fattigare uti Minimi-asgisten, Men dä jag tror, at Den 9 Mars. 449 m LÄr-Eers-afgifts älaggande här wore olämplig, synes mig ak den snarare kunde komma i fraga un SiZill^tre Förordningen, i fall uran bulle anse nödigt, at det fåfänga begäret efter Titlar särskildt borde beskattas.
I anlednina af de nu förefallne cliscouiLk.-,- får jag fraga, om Högloft, Ridderskaper och Adeln afslar Utskottets aken^nv om Bewiilnings-afgift för rEöl-61-, samt gillar det andra, nemligen, at Lkraa^i-iserLcj^ personer- som ej hafwa någon inkomst, tjenst eiler näring, täxcrirs lika med obemedlade Ståndspersoner.
Wid det stadgande i z:dje §:s första lVlvmem, at ä lön och öfrige förmaner i tjenste» får ej af» räknas ranta a skuld m. m. anmärkts Friherre (tierström, Hcob, ar en rigtig princip symes ieke häruti wara följd.
Der sinnes Emberg och Tjenstemän i Staten, hwilkas löner wore för utgifne
Lccorcler imeckuade:
Andre ater hade redan betalt sina accorcler contant, men hwilka i alla fal!
Utgjorde en skuld.
Desse wore i samma belägenhet som de Jordägare, hwilkas egendom häftade för skuld, och nar desse sednare amjvte den rättig heten, ar ä sin gäld afräkna räntan, borde samma princip afwen gälla för de förra.
Grefwe Oe la 63 räls rrindrade, at
Ber wilinings-Ut,kottet hade til någon del sökt aflj ipa den Gjette Bandet.
N:o 29. 4Zs Den 9 Mars. denna olikhet genom afgiftens nedsattande under principen för behällen inkomst, för tjenstemän, h-wilkas lön icke vfwerstege 6oo R:d.
Friherre Legerström, facob, inwande häremot, at en sadan tjensteman kunde hafwa ZOo NikSd:rs ffuld, och för den skulle han efter grojeätet icke fa afräkna räntan, och således en vbilligher inträffa för honom, i jemnförelse med en Jordägare med lika inkomster, som för sin skuld singe afdraga räntan.
Grefwe ve la Larclie crindrade, at afdraget wore förut gjordt genom afgiftens nedsättande för tjenstemannen.
Friherre callerström medgaf, ar dek til en del wore gjordt, men icke i lika proportion, som för den, hwilken har egendom.
Grefwe ve l» 6-rrgie sivarade, atén löntagare, som njöte 6oo R:d. och derunder ,hade den förmän at betala i Bevillning hälften emot hwad j lariKen N:o I är Utfatt för lika stor inkomst af egendom.
Friherre kiggerstolpe, Larl, ansag lika med Friherre Legerström det ej wara enligt med princip, at skuld för egendom och skuld för sccorcl icke skulle i afseende pä Bewillning anses lika.
Friherre Legerström, )scok>, yttrade sig hafwa falcar förhällander sädanr, at om en person hade Ders 9 Mars» 45 r hade roos R:d. i egendom och en annan looo N:d. i Lön,ffulle hwardera komma ar betala olika Bewillning; kwarföre han begärde uplysning ur sjelfwa författningen, rörande et sadanc exempel. grefwe k) c- In o ar cl IS.
Enligt projeÄst kommer en fom äger en tunna Guld, hwaraf räntan utgör lövö R:d., ar för den, såsom för dest behallna inkomst erlägga 35 R:d., dä deremot den som har looo R'.d. i Lön, betalar 21 R:d. 42 b., Utgörande -Adelar emot 35.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde l'roposiuou til bifall uppå Utskottets förslag i denna del.
Bifölls; utom af Friherre Leäer8tröm och Friherre Kiclcler-Itolpe.
Härefter afgeck, under anförande af Friherre LeN (!>.'!> sröm, Kuäolk, veputauoiien til de andre Granden.
Wid z:dje §:s andra kalomem, anmärkte Fri he rre Ox?
n 5 c is r 11 u, 8 ven, at hwnd Stockholms Brandförsäkrings-beträffade, wore i det af Kongl. Maj.t för densamma utfärdade en kraftig försäkran gifwen, at den skulle för nu och framtiden wara fri ifrån all afgift och contnbmion, sa til och med, at den som något sadan! piopokwriMe, wore älagd en pligt af IZZ R:d. 16 H.
Han hemställde derföre, huruwida denna <^88a nu til Bewlilninqs erläggande kunde komma i beräkning, och om icke pa samma grund alla möjliga -.U8LUI-, som genom privata tilskott hade lilkommit,säsvm Armeens ?ensic»!s,ca88n, Sockne - 4;2 Den 9 Mars. ^garmer m. fi. äfwen bvtde kännås ffyldige til Bewillnings erläggande.
Grefwe von lk,antinA8k3U8en, Albreckt, yttrade sig, at Stockholms Brand-H rsscur^nce-Werk hade redan genom Kongl. Mains
Nädiga lieglemente af är 1746 blifwit för alla afgifter befriadt.
En Ledamot af Borgare-Ståndet, Borgmästaren Lrevesmukl, hade emot BewillningsUtffotters inlemnade proffe si sit Ständ gjort re8erv!Nion til ett särffildt Memorial, uplast den nionde sistlidne Januarii, och med Ridderffapet och Adeln communicerLclt, som pä det tydligaste adagalade detta förhällande.
Herr Grefwe» förmälde sig icke weta, hwarföre Bewillnings-tttffotret icke gjort afseende pä de i samma ^lomoriLl upragne tydliga ord Utur kszlcmentct, och Utbad sig derföre, at för Ridderffapet och Adeln fä uplasa berörde lVIoinori-ii, såsom Herr Grefwens enffilda tanke i detta amne.
Sedan Herr Grefwe» detsamma »plast, tilläde han, at hwad ater Allmänna Brand-^ssccur-wceWerket beträffade, wore desi hittilsdags samlade konä icke större, an at om en betydligare eldswäda i någon af Rikets större Stader inträffade, kunde densamma lätteligen wara förstörd.
Pa dessa grunder och da deffa Ossso^ bestodo af ?iivLt3s rilffutne medel, tilstyrkte Herr Grefwe», ar bäve Stockholms Brand-Hssecurance-Werk och Allmänna Brand-H88ecul3nce-Werket mätte ifrän ali Bewillnings-afgift blifwa befriade.
Friherre Lric Lonraä, yttrade sig ej Den 9 Mars.
45z ej hafwa något at tillägga til hwad Friherre Oxenstjerna och Grefwe von l^ntinAsbsuseli anfört, mer an at aläggande af Bewillnings-afgift pä dessa cgssor synres honom wara mot allmänna säkerheten stridande.
Herr limm, kebr. yttrade den förhoppning, at Bewillnings-Utssottet matte blifwa fran den hotande pligren befriadt.
Herr ?uke, polian, förmodade, at der wore endast större och rikare Lagsor, som ansages böra blifwa til Bevillning taxeraäe, icke sädane som hade Nädegäfwor at utbetala, såsom t. ex. Amiralitets Krigsmans-Lassan, hwilken äfwenfom "Amiralitets Barnhus-La883n, såsom til pio8U8us ämnad, Friherre kuke således förbehöll, at icke warda bland Bewillnings erläggande Lassor inbegripen.
Herr o^llenram, Larl e^äolk, ansäg Regements- och Otticers-Lassor, äfwen böra frän Bewillning undantagas, såsom warande enssildta inrättningar och ä syftande speciella ändamål, säfom Under-OMecrares tillärande.
Friherre bjerta, ^xel.
Medanwi iwara böner stadde äro, anhaller jag at fä sända en trogen suck för.Armeens kensions-Lassas befrielse frän afgift, efter den är rilkommen af l^ilitairens egna medel.
Friherre OxeN8tjerng., 8ven, erindradr, ar i Westmanland worren Lassa, under namn af knektelego-medels Lassa, inrättad.
Densamma ä^de 454 Den 9 Mars. agde en stående ponä af twä Tunnor Guld, som wore fran all afgift befriad.
Friherre Oxenstjerna frägade om meningen wore, ar denna Lassa ffulle berala Bewillning af hwad som nu mera öfwerffjuker denna Herr^sn^erlsin fragade huru, i händelse Brandförsäkrings-Werkets Lassa undantogs, den derigenom upkommande brist i den paräknade Bewillningen ffulle ersattas, och om icke följden blefwe den, at Bewillnings-afgiften ffulle falla drygare pä andra.
Herr Silverstolpe, l^ re riri c, förbehöll, at Lane kanco Lapitaler matte frän Bewillning rydcligen undantagas, säsom genom Lane»-Författningarne fran alla afgister befriade.
Grefwe körner, ^öolpki Loran. §)m för hela Brand-^ssecurancs -Lassans behållning en proportionel Bewillning ffulle erläggas, blefwe densamma längt större, än hwad Delägarena för sina deri infatta XLlie-summor hwar för stg borde betala.
Detta wore säledes ett ytterligare stal, hwarföre Herr Grefwe» icke kunde tilstyrka Bewillnings åläggande ä dessa Lassor, samt en grund hwarföre han i allmänhet trodde alla Lassor böra derifrån wara befriade.
Men deremot tyckte Herr Grefwe» icke wara obilligt, om Aern-Lontoirets Lassa ansäges ffyldig, at i Bewillnings-afgiften deltaga.
Lrelve ve la Larclie instämde Med Grefwe körner, hwad ^ssecurance-Lasso, ne beträffade, och anfäg bäve privilegier och räkkwisa tala för deras frikännande derifrån.
Fri - Den 9 Mars. 455 Friherre Legerström, lluäolf, återkom fran ve andre Stänven med Ridderstapets och Adelns Deputation, ,och gjorde redo för sin bestickning.
H err ^ alm erkelt, Oustak, anmärkte, at i detta kloment, hwarest nämndes alla pa Landet warande Lassor, icke nägm undantag för Sockne» IvlaZa^iner more gjordt.
Grefwe von
DantinA8k>LU8en anlag för sin del wisserligen billigt, at de Sockne-KDZar. iner, hwilkas behållning icke anwändes aä pi08 usux, borde erläggga bewillning, men deremot ut» rryckeligen undantagas de som til ett sadant än» -Hamäl wore anflagne.
Herr Dor;cb8, dl l 18.
Om afsigten är, at pa de goda grunder Herr Grefwe IVlörner nyligen anförde, fritaga alla Lassor fran Bewillning, sä ar den erindran jag nu arnar göra onödig; men i widrigt fall anser jag mig stylvig tilkännagifwa: at Boställs »Lassan under Kongl. Krigs - Lollsgium är genom 1770 Ars Förklaring öfwer 1752 Ars Bo» stalls-Ordning §. 8, för ewärdeliga tider undan» tagen ifrån alla stags bewillningar, just wid salwina wike af looo Dal.
S:mt, som Friherre Oxens^erna nyligen äberopade i afseende pa Brandförsäkrings» Lassan; hwarjemte och i anledning af hwad omnamndt blifwit om Westmanlands Knecktelegomedels-Lassa utaf Friherre Oxen8t^rnL, samt afKammar-Junkaren 6z^llenram om de wid Regemenkerne genom OMcerarnes egne tilstotter eller eljest tilkomne Lassor, sa täcktes Högloft.
Ridderstaper och Adeln komma ihog, at utom Krigsmanshus och Armeens pensions - 456
Den 9 Mars. »iöns 6L88L, hwarom i alla fall ingen fraga kan iipkomma, har anda gifwes en hop andra kassor, som af lika stal ej kunna belastas med Bewillning, nemligen Jemtlands Ke8eivL-L?.pital, Enöres» 088lii> wid Uplands Regemente, Udde Maruals<I2L8ÄN void Helsingarne, ?as86volauLi-La88or, ja til och med de (Hor, som ej längesedan sysselsatte öfwerläggningarne har; jag menar Or^msations- och Artillerie-Lxercitins.
OasLONis.
Infördes och emottogs en Deputation ifrån det Hederwärda Bonde-Standet, anförd af Riks» dags-Fullmägtigen Liic Lcllunö fran Wermeland, som förmalte, at Bonde-Stander instämt i Rid» derstapets och Adelns bestut/ at den iz Mars up» wakta Hans Kongl. Maj:t. veputationen beswaradeö, och afträdde pä öft ligt sätt utbeledsagad.
Friherre Leäsrstrröm, facob, anhöll at af Grefwe De la 6arclis fa uplyfning , huruvida Läne-Lauco-Lapitaler med någon Bewillning wore belagde eller ej.
I följe af ännu gällande Lanea-Författningar wore de derifrån befriade.
Grefwe Dela6arclis.
De äro i Be» willnings-Utskottets
Förflag ej nämnde bland undantagen, ty jag tror at ingen känt denna Författning, hwflken dock synes mig gansta billig.
För öfrigt hwad SpanlimalsMggarinLr beträffar, wörö r Utstottet meningarne om dem mycket stiliagtige; men flureligen och da man fann dem medföra en wasend» relig nytta, stadna pluraliteten i den mening, at de borde befrias.
Fri - Den 9 Mars. 457 Friherre öckannsrkeim.
Da fragan nu warit om Lassor borde beläggas med Bewillning etter ej, hafwa meningarne, huruwida en sadan afgift borde drabba Jern-Lomon,,t-- Lassa fynrs wara myckel stiljagtige.
Jag torde wid detta tilfälle fa föra Höglofi.
Ridderstaper ocb Adeln lil minnes Brukshandceringens beträngda tilständ.
Nöden ar fa långt kommen, at ätstillige BruksIdkare begärt, at emot befrielse fran sina utlagor, fa nedlägga sina werk.
Konungens Nådiga proposition om denna Handterings understöd har ännu ytterligare bestyrkt denna upgift.
Jag får derföre allenast hemställa til Höglofi Ridderffapets och Adelns egen pröfning, om, under sädane omständigheter, det är billigt ac Jern-Lomoirms Las. sa stall betala Bewillning.
Grefwe von Lant inZs baus 6N instämde i detta Friherre ötannerbeims yttrande.
Anmäldes och infördes en Deputation ifrån det Högwördige Präste-Ständer, anförd af Bistopen DoÄoi- von Rosenstein, hwilken tilkännagaf, dels at Präste-Ständet instämt i Ridderffapets och Adelns besiut, at den iz upwakta Kongl.
Maj-.t, dels ar Präste-Ständet afgjort fragan om Bewillningen, pä sätt der ttrotocolls-Utdrag, Herr Vistopen nu upläste, innehöll.
Deputationen afträdde efter wanligheten Utbeledsagad.
Hans klxcellc-nce Herr Grefwe kuutb.
Dä Bewillnings-Utstvttel föreslagit at alla Lassor, som 458 Den 9 Mars. som ej til fromma Stiftelser aro inrattade, böra berala af behållen ärlig inkomst Bevillning efter lHK^N:o i, tror jag ar man skulle wara lättast ifrån saken, om propositionen sa gjordes, ar alla cassör, undantagande de aäpiosusus, och de, hwilka genom särskildta Kongl. Författningar eller Sradganden äro fran Lontribution undamagne, böra denna Bewillnings-afgift erlägga.
Annars skulle hwar och en Lassa särskildt sxeLiliceras.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition i enlighet med hwad hans Lxcellence Herr Grefwe iiuutb föreslagit, och med tilläggning af undantag afwen.för Läne-Uanco-Laximler enligt Lanco - Författningarne.
Grefwe von i.antin^8bLU80n begärde afwen, enligt Friherre lvlannerlieims yttrande, undantag för Jern-Lontoirot.
Herr klal iner kel t begärde undantag för Sockne - IVlagaLiusr.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition, at Sockne-^laF32iner matte frän Bewillnings-afgift wara befriade.
Undertecknad Zilverstolps, ^xel 6al>rrsl- önskade, at Adeliga Laclette-Scholaris Lassa, Hwar - Den 9 Mars. 459 hwaraf stipendier tildelades Adeliga ynglingar, mätte anses hörande under rubri^n aa p-os nsus.
Swarades af fiera, at derom icke nägon twist ivel kunde wara.
Uplästes utur andra l^omntet söl ande: LLäemior sammanräkna sina R mor och Imiact af alla dest tilgängar, hwarefttr för aflöningai och utgifter göres afdrag, och i fall öfwerffottet stulls lemna högre Jnkomst-B<willning, an hwad nl Vnmmi-afgistcrna kunde sig bestiga, laxhus caclswien efter linsten N:o I, m>.n eljest för sina Hemman och Lagenheter ester laribstu N:o 2.
Herr silverstolpe, Lustaf ^drabam.
Ridderffapet och Adeln sä nyli en har hört sig föreläsas Präste-Srändecs krotnLoilsUtdrag och den deri gjorda anmärkning, rörande den Äewillning som för ^caöemieine bllfwir föreslagen, lärer jag knappast behöfwa wända detzupmärksamhet pä objlligheren af den pä dem pros
Äe racle taxerinZen Jag kan med full kännedom af saken icke lala om annat än Upsala ^ enemie.