Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tersmedens motion, helt och hållet befria Jern-kont. från den för detsamma hittills stadgade bevilln.; hvilket äfven Hr von Hartmansdorff i sitt första anförande förklarat sig icke vilja bestrida.
Jag har förklarat mig vilja tillstyrka befrielse; men ingalunda utan vilkor.
Således om jag äter uttrcykt mig otydligt, sä får jag förklara, det jag bestrider befrielse utan vilkor.
Frih. T ersmeden:
Jag får fortsätta min anhållan om propos. till bifall på den första punkten, hvilket jag anser vara min rättighet då, Betänk, är framställdl i punkter.
Stånden skulle bifalla den första punkten, synes det mig icke ens löna mödan att vidröra den sednare, ty den första punkten innefattar, såvidt jag förstår, ett tillstyrkande af obetingadt bifall till Frih. Tersmedens motion, nemi. att helt och hållet befria Kont. frän den hittills stadgade bevillnm, hvaremot den andra punkten innehåller: att pä de och de vilkor må Kont. vara bevillningsfritt.
Det är då föga formenligt att bifalla den ena punkten och återremittera den andra, hvarföre jag i likhet med Hr von Hartmansdorff anhåller, att båda punkterna mätte återremitteras.
Jag skulle tro, att Hr Gr. o. Landtm, fullkomligt rigtigt upfattat
Hr von Harlmansdorffs yttrande, ty han har sagt att den bevilln. som JernKont. hittills erlagt med 3,000 R:dr (behållningen må vara hvilken som helst) bör uphöra.
Huruvida i afseende på vinstmedlen 35:te §:n skall tillämpas eller icke, det blifver en redaktionssak.
Lika med den siste värde talaren tror äfven jag, alt bifall till första punkten endast, innefattar det medgifvande, att den nu stadgade bevilln. af 3,000 R:dr skall uphöra, men att frågan, huruvida Jern-kont. på annat sätt eller efter andra grunder skall hädanefter utgöra bevilln. står likaväl öppen, enär det är blott den nu utgående bevillnm, som skulle komma att-försvinna.
Jag förmår icke npfatta Utsk:s Utlåt, på det sätt, sorn Gr:ne Ugglas och Mörner velat förklara detsamma.
När man läser och jemn för de båda punkterna, så finner man af den första, huruledes Utsk. har tillstyrkt befrielse för JernKont- från den hittills stadgade bevillnm, men omedelbarligen efter denna punkt säger Utsk., att denna befrielse icke bör under annat vilkor komma Kont. tillgodo, än att Kont. använder 334 Den 26
Maj. sina medel till allmännyttiga ändamål.
Detta vilkor måste val, eftersom det uttryckligen står ”den hittills stadgade bevilln.”, hänföras till den bevilln., sorn hittills varit erlagd och icke till det allmänna stadgandet om befrielse från bevilln.
Kan icke befrielsen under det upgifna vilkoret ega rum, sa måste Kont. betala den hittills erlagde bevilln., såvida icke andra grunder för bevillnrs utgörande fastställas.
Dessa omständigheter utgöra för mig ett ökadt skäl att fortfara uti min anhållan om återremiss af båda punkterna, emedan de stå i så oskiljaktigt sammanhang sinsemellan, att de icke kunna vid afgörande! från hvarandra skiljas.
Jag hade trott mig sjelf veta, bättre än Gr.
Ugglas, hvad jag menar, och påstår, det jag äfven, om han bestrider det, verkligen menat hvad jag sagt.
I öfverensstämmelse med min mening anhåller jag om propos. på båda punkternas återremitterande.
Öfverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att dä Frih.
Tersmeden begärt serskild propos. å hvardera punkten af Utsk:s tillstyrkande, en sådan delning, emot föreskriften i 54:de §:n Riddarh.Ordn., ej kunde förvägras, samt att derföre nu först borde förekomma Utsk:s tillstyrkande, ”alt K. St:r måtte, med bifall till Frih.
Tersmedens motion, helt och hållet befria JernKont. från den för detsamma hittills stadgade bevilln.”, ifråga hvarom först endast bifall blifvit yrkadt, men numera Hr von Hartmansdorff och Hr Printzensköld begärt återremiss.
Efter sedermera å denna punkt, först till bifall och sedermera till återremiss, framställde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, framställdes förnyad propos. till bifall derå, och utföllo svaren dervid med starka
Landtm, förklarade att lian funnit
Hr von Hartmansdorff begärde votering, hvarjemte Hr Prinzensköld, yttrade:
Jag fattade verkligen icke, om det var ensamt den första punkten, som utgjorde föremål för Hr Gr. o. Landtm:s propos. eller om det var begge punkterna.
Landtm, förklarade, att proposm endast haft afseende å första punkten.
Hr Printzensköld: 1 sådant fall tager jag mig friheten vördsamt hemställa till Hr von Hartmansdorff, om han icke ville afstå från sin begäran om votering.
Om denna punkt verkligen varder bifallen, så synes det likväl vara R. o. Ad:s mening, att man det oaktadt sedermera kan komma öfverens om~-de vilkor, hvarunder bifallet kommer till verkställighet.
Uplästes till justering samt godkändes en sålydande voter:spropos.
Den 26 Maj. 335 Den som bifaller Bevilln:s-Utsk:s tillstyrkande att R.
St:r måtte, med' bifall till Frih.
Tersmedens motion, helt och hållet befria JernKont. från den för detsamma hittills stadgade bevilln., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot förenämnde tillstyrkande gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss af Utsk:s Betänk, i denna del.
Vid votens slut hefnnnos rösterne hafva utfallit som följer:
Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på deu sednare punkten, hvaruti Utsk. tillstyrkt, att ett stadgande om JernKoht:s befrielse från bevilln., för såvidt Kont., såsom hittills, använder sina vinstmedel till allmännyttiga ändamål, mätte, i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, uti 145:te §:n införas, blifvit yrkadt dels bifall, dels återremiss och dels att endast ordet ”JernKont.” må i 4:de mom. af 145:te §:n införas, blef propos. till bifall å Ulsk:s yttrande i denna punkt framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja.
Om jag icke misstager mig, har ingen mera än Gr.
Tersmeden under början af discussionen yrkat bifall till 145:te §:n, men begge dessa talare hafva sedermera frångått denna åsigt och förenat sig om det yrkande, att endast ordet JernKont., utan tillägg, skulle inflyta.
Då det således endast återstår de 2me meningar Hr Gr. o. Landtm, sednast omnämnde, sä får jag, för undvikande af 2:ne voteringar, vördsamt hemställa, huruvida propos. på bifall till Utsk:s redaktion kan anses behöflig.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot förevarule punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, ropades Ja. 24:de punkten, ang:de 39:ile §:n. Frih.
Utsk:s förslag till redaktion af 39:de §:n ifrågavande mom. är så lydande: ”Mantals- och skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken, med rättighet likväl för flere socknar att förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning, derom Häradsskrifvaren då bör i god tid underrättas”.
Utsk. synes hafva förbisett, att det är K:s Befhule, som bestämmer skattskrifnings-tiderna och orterna, och att det icke beror pä socknarne att genom underrättelse till Häradsskrifvaren fä dem bestämda.
Om socknarne vilja hafva andra tider och ställen för skattskrifningen än de vanliga, så måste de ingå med anhållan derom till K:s Beflnde, emedan Häradsskrifvaren endast 336
Den 26 31 aj. nprättar förslag, hvilka K:s Beflnde kunna efter godtfinnande stadfästa eller ändra.
Enär K:s Beflnde kan finna för godt att sjelf vara narrande vid en eller annan mantalsskrifning, eller, om lian det icke vill, förordnar ett ombud i sitt ställe, så måste det bero på K:s Befh:de att bestämma när och hvar — inom de i författningen föreskrifna gränsor — skattskrifningarne skola ega rum, och icke derpå, att socknarne underrätta Häradsskrifvaren, antingen de vilja hafva mantals-och skattskrifningarne verkställde efter socknar, eller eller pastorat.
I afseende pä bestämmandet af mantals- och skattskrifningsorterne, så torde det böra lämpas efter de olika förhållanderna på olika ställen.
Hvad sorn passar för orterne i Norra Sverige, är icke lämpligt för dem i det Södra, hvad som är fördelaktigt i detta hänseende för skogsbyggden, torde icke vara det föridättbyggden o. s. v. Det finnes pastorater med 2:ne socknar och 15 å 1600 innevånare, hvilka ho hvarandra nära och hvilka ulan svårigheter kunna samla sig på ett enda ställe, hvaremot på andra ställen det finnes pastorat med 2:ne socknar och 5000 personer, hvilka ho långt aflägset frän hvarandra och för hvilka en enda samlingspunkt vore mycket besvärlig.
Mantals- och skattskrifnings-orterna böra således bestämmas efter de olika lokal*- förhållanderna, och man hör förvänta, att K:s Befdide förstår att bedöma detta efter folkets behof, men icke efter Häradsskrifvarens beqvämlighet.
Om något annat stadgande, än det som f. n. finnes, skulle i den nya Bevillms-förordn. införas, så hemställer jag, om det icke vore lämpligt, att det finge följande lydelse: ”Mantals-och skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken; med rättighet likväl för flere socknar att förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning”.
Det kommer dä icke att bero på socknarnes budskickningar till Häradsskrifvaren, utan de vända sig till K:s Befhide, af hvilken mau bör kunna förvänta, att tiderna och orterna för mantals- och skattskrifningarne blifva så bestämda, att ingen har skäl att klaga deröfver.
Det af mig nu föreslagna stadgande torde, efter lokal-auktoriteteruas bedömande af de olika orterne, vara lämpligt för hela riket.
Det förra stadgandet innehöll, att mantals- och skaltskrifningen skulle ske inom hvarje pastorat, men då stora olägenheter för de skattskyldige upstätt genom deras bostads aflägsenhet från skattskrifningsstället, sä har Ulsk. ansett sig nu böra föreslå, att dessa förrättningar skulle verkställas inom hvarje socken, ”dock med rättighet för flere socknar att förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning”.
Palmstjerna anmärkt, vore del kanske icke riktigt att öfverlemna åt socknens innevånare rättigheten att endast bestämma, hvarest dessa förrättningar skola hållas.
Då, såsom man vet, del ofta händer, att olika socknars kyrkor ligga hvarandra nära, så hemställer - Den 26 Maj. 337 ställer jag, om det icke vore lämpligt att, till lindring för allmogen, sammanträdena höllos vid dessa socknars kyrkor, och skulle i sådant fall redaktionen af punkten blifva nästan alldeles lika med hvad Utsk. i början föreslår, eller: ”Mantals- och skattskrifning på landet skall förrättas inom hvarje socken, dock med rättighet för K. M:s Befh:de att för flere socknar utsätta gemensam mantals- och skattskrifnings-ort, der det beqvämligast ske kan.”
På detta sätt tror jag att allas rätt skulle befrämjas och inga olägenheter uppstå.
Den som har någon erfarenhet af huru det på landet tillgår med mantals- och skattskrifningarne, är, såsom jag skulle tro, icke benägen för att antaga det förslag, Utsk. framställt.
Såsom det nu tillgår, anser jag vara det. lämpligaste.
K:s Beflude bestämmer de ställen, der dessa förrättningar lämpligast kunna ske, och inom de mycket folkrika provinserne, der socknarne ligga nära hvarandra, har vanligtvis mantals- och skattskrifningen egt rum pä ett enda ställe, hvarigenom den fördel vunnits, att dessa förrättningar blifvit fortare och ordentligare verkställde.
Skulle nu, pä sätt Utsk. föreslagit, flere socknar ega rättighet att sjelfva förena sig om ett skattskrifnings-ställe, men en annan socken, som gränsar intill dessa, icke anmäler sig till erhållande af samma skattskrifnings-ställe, så skulle K:s Beflude blifva nödsakad, att på dessa båda orter anställa mantals-skrifning, hvilket eljest lätteligen torde kunnat verkställas på ett enda ställe.
Detta skulle föranleda till onödig tidsutdrägt i förrättuingarne.
I afseende på mantals- och skattskrifningen, praktiseras det måhända olika i olika orter, men i allmänhet är det en gifven regel, hvilken äfven är föreskrifven, att K:s Beflude bestämmer tiderna och orterna för dessa förrättningar.
Häradsskrifvaren i vissa län inkommer med förslag till desamma, men det beror i alla fall på K:s Beflude att godkänna eller ändra förslaget, såsom han finner lämpligast vara.
Att, såsom här är föreslaget, socknarne sjelfve skulle ega rättighet bestämma, hvilken eller huru många af dem, som böra förena sig om bestämmande af mantals- och skattskrifnings-orterna, skulle, enl. min tanka, endast föranleda tvister, utan bör detta tillhöra den lokala myndigheten, som bäst känner orternas behof samt socknarnes större eller mindre vidd, med flere omständigheter.
Palmstjerna har föreslagit en sådan redaktion: ”Mantals- och skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken, med rättighet likväl för flere socknar, att förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning,” men jag skulle tro att denna rättighet icke bör lemnäs åt socknarne, utan att det bör tillgå på sätt hittills egt rum, och hvilket jag förut omnämnt, nemi. att K:s Beflude ensam bör bestämma tiderna och ställena för mantals- och skattskrifningarne, samt huruvida flera socknar må förena 7 H. 22 338 Den 26 Maj. sig om ett gemensamt ställe m. m., synnerligen, som det är svårt för K:s Beflnde att erhålla personer, hvilka vid dylika tillfällen skola vara K:s Beflndes ombud.
På dessa skäl anhåller jag, att den gamla redaktionen mätte fä fortfarande qvarstå, samt den nu föreslagna icke vinna R. o. Ad:s bifall.
I motsats till den siste värde talaren tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag med det af Frih.
Palmstjerna framställda amendement.
Jag gör det derföre, att jag så väl af flere ledamöter af de öfriga St:n, som synnecligast BondeSt., hört klagomål anföras deröfver, att mantals- och skaltskrifningen på många ställen förrättas på orter, hvilka äro så långt aflägsna från de skattskyldiges boningsort, att de icke kunnat infinna sig, hvilken omständighet, såsom jag sjelf i egenskap af domare erfarit, ofta varit orsaken till missnöje och ledsamheter.
Jag har sett tillförlitliga bevis deruppå, att de skattskyldige blifvit tvungna att, i anseende till aflägsenheten från skaftski-ifningsorten, lemna åt andra personer updrag, hvilka, då de icke blifvit riktigt uträttade, tillskyndat dem ganska betydliga förluster.
Serskildt kommer jag ihåg, att så ofta inträffat i fråga om bränvins-bränningen, då jag sjelf varit nödsakad fälla personer till böter och döma deras redskap förverkade, ehuru jag varit öfvertygad om att de verkligen hafva updragit åt andra personer, att vid mantals- och skattskrifningen göra vederbörlig anmälan, men de mäktade icke leda i bevis, att updraget blifvit verkligen gifvet.
Då sådant inträffar, och då mantals- och skattskrifningen bör ega rum mera med afseende på de skattskyldiga? beqvämlighet än på embetsmännens, hvilka äro till, att fullgöra sin tjenst, men icke de skattskyldige för att bespara embetsmännen besvär, så finnér jag många skäl tala för bifall till Utsk:s förslag.
Det är sagdt, att Landsinne böra, till följd af den sakkännedom de ega om lokala förhållanden, bestämma skattskrifningsorterna, men just derföre att detta icke alltid skett med fullkomligt afseende på de skattskyldiges fördel, har förmodligen detta gifvit Utsk. anledn. till att föreslå socknarne såsom mantals- och skattskrifnings-distrikter, med tillika öppet lemnad rättighet för flere socknar, att förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning.
Den utaf den siste värde talaren antydda svårighet, hvilken genom förslagets antagande skulle för K:s Beflnde upstå, nemi. att erhålla ombud, som vid skattskrifningarne skulle föreställa K.:s Befh.ds person, synes mig pä ett eller annat sätt kunna afhjelpas.
Icke kan det vara skäligt, att, derföre att en svårighet uppstår, bibehålla ett stadgande, som för de skattskyldige medförer olägenheter, och som för dem, såsom jag nyss omnämnde, kan åstadkomma högst kännbara förluster.
Ehuru jag tillstyrker bifall lill Ulsk:s förslag, skall jag dock icke motsätta mig Frih.
Palmstjernas amendement.
Den 26 Maj. 330 Gr. af Ugglas:
Utsk. har ingalunda förbisett, att det är K:s Beflude, som utsätter tiderna och orterna för mantals-skrifningen, utan just derföre har Utsk. ansett nödigt, att, då flera socknar förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning, underrättelse derom kommer Häradsskrifvaren tillhanda, innan han uppgjort det förslag till fördelning af mantals- och skattskrifnings-terminefna, som underställes K:s Befh:s pröfning.
Hvad sjelfva saken beträffar, så har jag visserligen ingenting emot Frih.
Palmstjernas förslag, hvaremot jag på det högsta bestrider
Hr Bihbings, emedan genom det sednare skulle de öfverklagade olägenheterna komma att qvarstå, nemi. att det skulle bero på K:s Befh:de ensamt att bestämma om mantalsoch skattskrifningarne skola försiggå, antingen i hvarje socken, eller på ett enda ställe för flere socknar.
Alla ledamöterne af BondeSt. inom Utsk. klagade deröfver, att icke afseende fästats på deras uttryckta begäran, att dessa förrättningar måtte ske socknevis.
Skulden härtill ansåg man ligga hos Häradsskrifvaren, hvilken fann det .vaia beqvämare, att hålla dem för flere socknar på ett enda ställe, och som i sådan syftning upgjorde förslagen, hvilka af K:s Befhrde nästan utan undantag gillas.
Utsk. har tagit dessa omständigheter i betraktande samt derjemte insett, att genom det framlagda förslaget troligen mera besvär kommer att upslå,i så väl för K:s Beflude och dess ombud, som för Häradsskrifvaren, men då Utsk. hade att välja emellan ett serskildt ökadt besvär för dessa personer och allmogen, ansåg
Utsk. mera skäl vara för handen, att bereda de sednare någon lindring.
Det är icke heller troligt, att mantals- och skattskrifningen skall komma att ega rum i serskildta socknar, som äro hvarandra så närbelägna, som Frih.
Palmstjerna omnämnt, ty då Kyrkoherden skall vara närvarande vid dessa förrättningar, så torde väl han använda sitt inflytande för att få dem hållna på så få ställen som möjligt.
Palmstjernas förslag, som uttrycker precist samma tanka som Utsk., har jag ingenting hufvudsakligt att anmärka, men jag skulle dock vilja hemställa, om det icke borde i Bevilln:s-Förordn:n utsättas, till hvilken socknarne egde att vända sig med deras anhållan, att få förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning.
Det är denna omständighet Utsk. påpekat, då det säger, att socknarne böra ”derom i god tid underrätta Häradsskrifvaren.
” Den ädle Frih:n torde visserligen invända och säga, att något sådant stadgande icke behöfves, men jag skulle dock tro, att det vore nyttigt för socknarne att derom erhålla underrättelse, samt att ett dylikt stadgande borde i Bevilln:sFörordnm intagas. Gr. Mörner, Carl:
Då jag yttrar mig i denna fråga, är det ingalunda för att minska beqvämligheten för allmogen, eller för dem, som begifva sig till skattskrifningsorterna, ty jag har vid alla de tillfällen, då skattskrifningsorter blifvit af mig utsatta, afsett lika mycket allmogens beqvämlighet, som tjenstemännens. 22 * 340 Ben 26 Maj.
I afseende på Utsk:s förslag, så finner jag deruti en lucka, hvilken torde behöfva fyllas.
Såsom jag föreställt mig tillämpningen af det föreslagna stadgandet, så skulle det tillkomma K:s Befhtde alt bestämma tiderna och orterna för mantals- och sk af tskrifningen, samt tillsättandet af hans ombud.
Nu har Utsk. föreslagit, att en eller flera socknar må förena sig om gemensam mantals- och skattskrifning, emot hvilket jag icke har något att erinra, men Utsk. säger icke huru en sådan förening med socknarne bör tillgå, samt huru ett sådant beslut skall delgifvas den myndighet, som bestämmer tiderna och orterna för mantals- och skatlskrifningen.
Så länge denna lucka icke varder fylld genom något förslag af Gr.
Ugglas eller någon annan af eder, Mine flir, som dela hans åsigt, så anser jag vida bättre att vidblifva den gamla författningen och låta det gå såsom hittills.
Jag är fullt öfvertygad derom att, åtminstone i mitt län, aldrig någon klagan blifvit förd eller hörd deröfver, att någon blifvit förnärmad genom de mantals- och skattskrifningsorter, sorn af Länsstyrelsen blifvit bestämda.
Lika med Utsk. anser jag att nödvändigheten bjuder, att den gamla författningens stadgande ändras, pä det att en mängd innevånare inom samma pastorat, icke må blifva för långt aflägsne 'från de orter, dit mantals- och skattskrifnings-uppgifterne skola lemnäs.
Dä jag är af den tanka, att K:s Befh:de bör vara den auktoritet, som i dessa afseenden ensamt fattar beslut, samt att det icke må bero på socknarne att i vissa fall förena sig, tar jag mig friheten hemställa, att ett tillägg må införas derom, att K:s
Befhrde eger rättighet att dela en socken i flere skattskrifnings-distrikter, der förhållanderne sådant medgifver.
Man känner ganska väl, att, i de nordliga provinserne, en socken kan vara 5 å 6 mil i omkrets, och då hemställer jag, om det kan vara lämpligt för de skattskyldige att resa så lång väg, för att att lemna sina upgifter, vore det icke ändamålsenligare att skattskrifningsmännen förflyttade sig till en annan del af socken.
Den redaktion Frih.
Palmstjerna föreslagit, anser jag vara fullkomligt öfverensstämmande med det af mig framställda tillägg, som afser rättigheten att dela en och samma socken i flera skattskrifnings-distrikter.
På grund af hvad jag nu anfört, täger jag mig friheten föreslå följande redaktion: ”mantals- och skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken, dock må flere socknar förena sig, äfvensom en socken delas i flere skattskrifnings-distrikter, der lokala förhållanden sådant påkallar.” Jag anhåller vördsamt om Hr Gr. o. Landtnäs propos. uppå detta förslag.
Sparre har jag hört åtskilliga klagomål, serdeles af ledamöter inom BondeSt., anföras öfver de olämpliga mantals- och skattskrifnings-slällena, som understundom bestämmas först af Häradsskrifvaren och sedermera, genom bifall till hans förslag, af K:s Befh:de, och jag tror mig med visshet veta, att just dessa klagomål, anmälda hos Bevilln.- Utsk., hafva föranledt till den ändring i §:n, som Utsk. nu före - Den 26 Maj. 341 slår, tilen jag tviflar på atl denna förändring är lämplig af det skäl, att man genom borttagande af ordet ”pastorat” och qvarlemnandet af ordet ”socken”, hindrar K:s Befh:de att efter sig företeende omständighet, kunna alternativt utsätta skatlskidfnings orterne inom pastoratet eller inom socken, i fall pastoratet består af flere socknar.
Jag kan icke föreställa mig så ringa ömhet hos K:s Beflnde om allmogens fördel och beqvämlighet, att, i händelse anmälan sker af allmogen örn de svårigheter, hvilka den bestämda skattskrifniugs-orten skulle för dem medföra, K:s Beflnde icke på en sådan framställning skulle fästa vederbörligt afseende.
Således om ordalagen, sådane de nu förefinnas i författningen, bibehållas, är ju allmogen icke betagen möjligheten att på skeende anmälan hos K:s Beflnde erhålla skattskrifningen soeknevis, der sådant för allmogens beqvämlighet lämpligast kan ske.
Tager man bort alternativet, så blir följden den — åtminstone i de flesta fall — att aldrig någon skattskrifning kommer alt hållas pastoratvis, ulan inom hvarje socken för sig.
Om nu, såsom en talare erinrat, socknarne äro i vissa delar af Riket så små, att det vore olämpligt att hålla skattskrifning inom hvar och en af dem serskildt, så kan man ändock vara öfvertygad om, alt så kommer att ske, ty det är klart, att när man i allmänhet väljer det sätt, hvarpå man lättast må komma ifrån en sak, så skall allmogen finna det beqvämast att förrättningarne verkställas inom dessa socknar hvar för sig, huru små de än må vara, men man bör äfven fästa afseende på vederbörande tjenstemän, de der icke kunna göra mera än hvad som skäligt pröfvas, och dertill hörer, att dessa tjenstemän få skattskrifningsorterna så bestämda, att det icke blifver nära nog för dem omöjligt att fullborda skattskrifningarne inom den tid, då de böra vara fulländade.
Detta kan möjligen inträffa om förändringen antages.
Således anser jag det nuvande stadgandet vara så beskaffadt, att, om det rätt tillämpas, allmogens beqvämlighet kan å ena sidan af K:s Beflnde tagas i öfvervägande och afseende derå fästas, samt å andra sidan sådana åtgärder vidtagas, att tjenste! männen icke blifva nära nog satte i omöjlighet att fullgöra sina åligganden.
Jag tillstyrker afslag å Utsk:s förslag, samt att det gamla stadgandet måtte fortfarande få gälla.
Under den tid jag, såsom t. f. Landsh. i Calmare län, deltog i dervar:de mantalsr och skattskrifnings-förrättningar, förnam jag, att, om de skola med noggrannhet hållas, så är det nödvändigt att distrikten icke äro alltför vidsträckta.