Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä Hederwärda.Bonde-Ständets Ledamöters wägnar ^olr- ^laZn- VVessinZ.
L. kricslon.
L- 6.
?. l>let2el.
Wördsamk
Det förändrade stick hwaruti de fleste Riks-sam, hällen i Europa blifwit igenom nuwarande krig försatte, föranläier ofelbart -vid ett allmänt fredsslut olika förbindelser i anseende till handel och sjöfart, än förut ägt rum.
Häraf blifwer en nödwändighet att en Stat, som . will inga i sädane handels relationer med en annan, hwilka anses fördelaktige mäste foga sig ester för hand -varande nya omständigheter och således kan bli-wa föranläten, alt i wifla fall minsta eller höja de afgifter, som wid -varors in-och Utförsel fran och till främmande orter förut warit faststälde, om någon handelsgemenstap stall kunna äga rum, särdeles i när-varande tid, dä uplysningen om werkeliga Stats - Intretzet i denna del blifwit mera allmän, sä att förmäner häruti ej gerna nu. mera kunna winnås utan reciprocite.
Det - 48o Den 12 Zebruarii.
Detta förutsätter/ att de afgifter, som hwarje oafhängig
Stat äger rättighet att inom sig fastställa pä waror, som införas frän etter utskeppas till utrikes orter med egne eller främmande skepp fordra wid sina tillfällen för bäde Politiske och Occonomiske considerationer nödig jemkning antingen till förhöjning eller förminskning och således efter sin natur och beskaffenhet aro mera sörändelighet underkastade än andre Oeconomifke Författningar, som endast angä den Staten sjelf, som oem widtagik.
Häraf härrör, arr Tull-taxor i de fleste Länder ofta förändras efter inrräffade olika tider och omständigheter.
I det fordna mindre oroliga tidehwarfwet an det nuwarande, dä rrtwidgade Stats behof päkalla en ffyndesam penningeätkomst oftast pä bekostnad af Riks-samhallets sanskvldiga Jntreste, ansägs sadane Tull-taxor mera såsom ett styre för handel och egen National-Jndustrie an en wer elig penninge-not, som den i sednare tider blifwir, och dä en Stat gjort nägon betydande förhöjning i Tull-afgifter samt Hamn- och Skepps, umgälder har till jemwlgtens bibehållande sädant merendels föranlätir en annan medtaflande
Stat att widtaga samma utwäg.
Dä nu i affteede pä detta förhastande förekommer att enligt 62 H. i den nya af Kongl. Majrt och Riksens Ständer faststälte Regerings - Formen Stora Sjö-Tutts-afgiften, som förut ifrän äldre tider warit ansedd som ett Regale, blisivit uptagen ibland de allmänna afgifter, som hafwa egenskap af Riksens Ständers Bewillning, hwilka ej fä ökas uran deras wetskap och bifall, sä synes häraf lätteligen kunna hända, att hwad förändring i nu waran - Den 12 Zebruarir. 481 rande Skora Sjö »Tulls - taxa, omstandighekerne och Mikels sanstyldiga Stats-Jntreste kunde påfordra, mäste hwila, åtminstone i Z ar, eller lill nästa Riksdag, dä Riksens Ständer hafina tillfälle all sig derom yttra.
Den Taxa pä Stora Sjö-Tulls-afgiften med derunder inberäknade Upbörds-Titlar, som nu här i Riket är gällande, har af tillfällige orsaker och påträngande behof, som saknat annan tillgång blifwit sä ökad, att den ej allenast är i mänga delar gansta känbar för consumenterne as wiste nu mera oumbärlige waror, uran ock lägger werkeliga hinder i wägen för en mera utwidgad handelsrörelse pä främmande orter, som igenom slögders och nytiige näringars uplifwande kunde förhjelpa Riket utur dest nu af kriget iräkade wanmagt.
Att annu ytterligare höja desta afgister utan Riksens Ständers samtycke är igenom förberörde H. i den nya Regerings-Formen »visligen förekommu, hwar« emot det synes ej wara Konunga-magten betagit att dem minsta i de delar, som Rikets sari skyldiga Jntreste och nyktige handels-gemenstaper med främmande Länder der nödwändigt fordrade.
Alen i <Sats-> Werkets närwarvnde beträngda tillstånd fö, bjuder det sednare sig sjelf och kan ej förwänkas, dä en förminskning i Stora Sjö-TulIs-asg,f erne efter u'ftendet tros werka pä Statens tillgångar, ehuru den finnes kunna bereda wida större National-fördel igenom nya handelsgrenars öpuande och en lättad handels-gemenstäp med de Länder, som igenom wäre Tull - författningar nu utestängas, ej fä ersättas med en deremot 482 Den 12 Zebruarii. swarande förhöjning pä nägra sä waror, som de! kunde utan stada tala.
Min afsigt med detta anförande ar ingalunda att förestå någon ändring uti det, som, rörande Skora Se-Tntls afgiften, ar i Regerings-Formen stadgat, men endast akt gifiva anledning till nägon sädan af Rasens
Ständer utstakad tillämpning af detta stadgande, att Riksens Ständers afsigt dermed mä winnås, nian upcffiing af fördelar igenom en utwidgad handel och induftrie, som Rikets beträngda tillständ nu mer an någonsin pqfordrar.
Stander finna defte erindringar förklena nägot afseende synes det blifwa lämpeliqast, att till deras Lleconomie och BewillningsUl^stokt blifwer updragit,ati föreflä en sävan tillämpning af beröroe i Regerings - Formen i afseende pä Stora Slö-Tulls-afgifteii, som delta wig iga och granlaga amne synes fordra.
Stockholm den itz October 1809. jf. I^iljscrantr.
Lika lydande med Originalet, intygar A- 6.
Lilkverstolxe.
Med den till Rikets Högloft.
Ständers Bewillnirigs - Ulstolt ankomne afstrift likalyde, intygar L. 6.
Ingtman.
Ju - §8Z Den 12 Zebrnaril Jnsterades följande twenne underdåniga strifwelscr lill Kongl. Masit.
Stormägtigsie Allernädigste Konung!
Bland Försatmingarne, hwilka till inhemste Fas hriquernes upkomst och förkofran blifwit widtagnek Hafwa Riksens Stander fnnnik deni, som tilläla wi- ' sitationer esler förbudit gods, sä wäl i hus som hos resande pä allmänna Landswagar, i gansta ringa mohn swarande mot andamälet, halst mängden och warder af de förbudne waror, som genom sädane wisitationer blifwit anhällne, icke stigit till det belopp att nägon synnerlig stada kunnat genom deras qwarblifryande i Riket, Jifländste Fabriqueurer tillfogas.
Deremot hafwa Riksens Ständer icke kunnat undgå, att fästa deras upmärksamhet wsd de flere o? lägenheter, som genom desse Författningar och deras vundwikeliga missbruk beredas, lill störande af allmän och enskild säkerhet.
Under deras stygd ofredas den laglydige undersären lika med lagbrytaren; Angifwelser, härledde af ogrundade misstankar, och ofta af enskildt hat eller hämd nödga honom, lika med denne, art för beslagare öpna sina ruin och förwaringsställen, och sedan hans heder således blifwit ostyldigt särad, genom en uti allmänhetens omdöme, skymflig samt med ransakning efter stulit xods likartad behandling, kan han wisserligen icke för sitt lidande, finna motswarande upprättelse genom nägra penninge-böter, som beflagaren för öfrigt sällan har tillgång ait betala.
Pä detta salt blifwa desse Författckingar oförxnlige med den medborgeliga hus-jrid, hwilken såsom en 484 Den 12 Zebruaril en wäsentelig förmän af Samhälls - inrättningen, blifwit af Lagstiftaren ansedd för en helig rättighet:
Och i afseende pä den werkeligen brottslige förfela de oftast siik ändamål samt blifwa för den egennyttige bestagaren endast ett medel att utan answar erhälla en olaglig inkomst i ersättning för den stymf^ och olägenhet, som han kan, men underlåter att ästadkomma.
Ovoerwägas widare de olägenheter, som af dylika visttationer ä aäminna Landswägar förorsakas, och hwilka i lika matto föranleder rist störande af den frid, som wagfarande tillkomma bör, sanik till hämmande af den ostörda waru-transport inom Riket, hwaraf handeles och näringarnes förkofran sä mycket beror, hafwa Riksens Ständer äfwen, i anseende dertill, funnit förenstmde
Författningar för det allmänna mera stadande än nytrige; hwilken anmärkning Riksens Seander ock ansett sä mycket mera gällande, i afseende pä de uti io Art. af 1720 ärs ordning för Skrän och Handtwerkerier medgifne jag, ningar efter Bönhasar, som deste sednares tillwerkningar icke bereda nägon förlust för Riket och Förfnktningarne destutom synes wara tillracklige akt freda den Skattdragande Handtwerkaren ifrän obehörigt inträng i hans handtering af sä kallade Fastare.
I anseende härtill, och dä i öfrigt nägon säkrare och tillika med borgeliga friheten förenlig, utrväg till förekommande af förbudne warors införsel ej lärer gifwas, än en sträng och pä riktig fot inrättad bejakning wid Sjö- och Gränse-TuIIarne, samt dä Fabriks-Inrättningarnes och Handrwerkeri ernes - Den 12 Åbrunn!.
485 emes enskilda fördel i alla fall icke bör befordras genom Lagar, som för det allmänna medföra större olägenheter an förmäner; hafwa Riksens Stander ansett sig äga full anledning art hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhälla, att de Författningar som tilläta eller päbjuda, sä wäl visitationer lill upptäckande af förbjudet gods i öppna bodar, magazin och boningsrum samt ivid transporter ä allmänna wägar och hwiloställen som ock jagnings anställande i hus es er Böuhasar och Fuskare, mätte hädanefter blifwa till all kraft och werkan i Näder upphäfne.
Ständer framhärda em.
Dä twäng till ägtenskaps ingående helt och hållit strider emot rätta begreppet och afsigten med ägta förening, der frihet i beslut bör grundlägga makarnes inbördes förtrolighet, lill bibehällande af den förnöjsamhet och sällhet som kan underlätta tyngden af förökade omsorger och samhälls pligter, hafwa Riksens Ständer funnit, art med denne grundsatls och detta ändamäl ingalunda stär art förena hwarken Lagens bud i is tz. af 3 Cap. Gifkermäls-Balken, att dä Qwinnan blifwer häfdad under agtenffapslöfte, skall mannen taga henne till ägta om hon det pästär och hennes Fader och Moder dertill samtycka samt a,t sedan löftet blifwit af Domaren förklarat för fast eller mannen läckt kyrkotaga
Qacknnan säsom ägta hustru han icke äger magt löftet andra, ända att hon sin rätt till ägtenjkapet eftergiftva will, ej q 86
Den 12 Zebruarii^ eller de, genom Kongl.
FörordNiNgest den az Julir I7Z5 förestrifne twängsmedel af wits och straff med fängelse wid wallen och bröd, hwilket den, som wägrar fullborda ägtenlkapet genom wigsel, skulle undergå, innan Kongl. Majit wille wara bestvärad med någon underdånig bönestrift oM förbindelsens upp'- häfwandei.
Erfarenheten har ock wisat, ait deste stadgande icke nwdförk någon för personerne enskild eller för samhället förmånlig werkan, uran har stundom efter fåfängt amvände försök af ofwanbestrifne medel, Konungens
Nåd stureligen mäst ansökas till förbindelsens uplösning, stundom äter, dä det handt- att ags tenstapsbandet genom sä wäldsamma medel blifwit knuiit - har makarnes gemensamma mistnöje och ofärden mistwärdad barnaupfostran och allmän förargelse blifwit deraf icke owäntade, men gansta olyckliga följder Wid stiftninqen af en sädan
Lag synes ej elter ffrskille andra betänkligheter wara iagttagne, hwaraf handt, att dä- genom den föregäende 9 §. i förrberörde Capitel, den beblandelse- som päföljk en laglig fästning, blifwit ansedd för ett redan börjadt ägtenstap
Uran att
Domarens yttrande deröfver eller tillkommen wigsel wore af någon wäsendtlig wigt, har ä häfvande under ett blott löfte om ägrcnstap, dä
Domaren förklarat löftet fast eller dä qwinnan blifwit kyrkolagen sawin fästeqwinna, det afseende blifwit gjordt, att den frihet, qwinnan förut warit medgifwen, att agtenstapet afstä- wore henne sedermera betagen.
Den 12 Zebruarii' 48?
Detta innefattar likwal en nog tydlig motsägelse; ty dä Domarens åtgärd wid agwiistaps-löslets fortsättande egeineligen bestar i en blott pröfning af den fräga,' om nägot löfte i berörde fall wore gifwik, sä upommer ock ej gummans rättighet, ark detsamma yrka förr, an en sadan förmän blifwtt för henne bestämd, hwaraf följer, att den henne förande frihet, att sin rätt eftergifwa, förswinner iden stund hon legitimeras, att den Utöfwa.
A betragtande af alla veste omständigheter hofwa Riksens Ständer ansett förberörde Kongl. Förordning den az Julii 1755 såsom ölämpclia och skadlig, böra kill all widare kraft och werkan förfalla samt en sadan ändring och förklaring öfwer ro tz. i g Cap. Giftermåls - Balken i ställer wara med coiurahenkernes förman och basta närmast förenlig, att sedan det af hafdad qwinna föreburne ägtenstapslöfte blifwit af Domaren ansett wara bewist och gällande, men mannen icke destmindre wägrar att detsamma genom wigsel fullborda, stola de begge, enligt 1 id Cap, Kyrko-LageN instämmas till Dom-Capi let lill nödige föreställningars erhållande, dä, i händelse de begge om ägtenstaps-törbindelsens Uphäfwande skulle sig i godo sörena, skiljebref genast bör meddelas, men äter, wid ett motsatt förhäimnde, om den ena yrkar och den andra wägrar äglenfkapeks fullbordan, saken hwad agtenstaos-förbindelsens uplösning angar öfwerlemnas till Eder Kongl. Måms Egit Nådiga afgörande; dock akt hwad Lag destutom stadgar om qwinnans och barnes öfriga rättig>.eler, Utan hinder af det stlsästs ägtenstapets uphäfwande, Niä äga bestånd. 488 Den !2 Abruarii.
Eder Kongl.
Majus Nädiga sanelion hära utbeder sig Riksens Stander underdämgst och framhärda etc.
Under justeringen häraf anlände Herr Grefwe» och Landtmartkalken, dä Grefwe Os la 6aräis till Herr Landtmarjkalken öfwerlemnade Klubban.
Föredrogs ä nyo Bewillnings- samt Allmänna Beswärs o y Oeconomie - Utskottens gemensamma, den Z Februarii pä bordet lagda Betänkande, angäende Landt-Tullarnes indragning och Tull.upbördens ersättning genom serskild Bevillning Grefwe 6/llenboiA, josian tkemmmZ, hade inlemnat ett Diktamen, hwilket uplästes sä lydande :
Öfvertygelse om de fördelar Land-Tutlarnes upphäswande i flere afseende» Riket tillskyndar skulle, med afseende pä ett sa nyttigt föremal, jag gerna läta falla all anmärkning wid fördelningen af de avgifter, som till fyllnad i Starens billiga ersättning för Tuil-inkomsterne Landet och Städer komma atk utgöra, för att icke lägga hinder i wägen för derm ärendets skyndesamma afgörande; men dä jag icke twiflar, art ju detta likasom andre arender kommer, akt undergå en noggran granskning och tili Utskotten Drn i2 Zebruarii.
43s ater remitteras, auhäller jag ödmjukast «tt följande fä andraga, för att till Bewillnings. och OeconomieUrstoltens ytterligare pröfning öfwerlemnas.
Emot den af Utskotten föresiagne fördelning emellan Landet och Städerne samt fyllnaden af Sjö-Talls-inkomster till erforderligt belopp, har jag ej något alt erindra; men wid fördelningen pä
Landet får jag först göra den anmärkning, att da erfot ning för Tullafgifterne icke till sin anledning är i nägot afseende sammanhängande med grunderne för den allmänna Bewillningen. eller afgift af inkomst, utan blott såsom en ersättning, eller motsivarighet emot hwad man i Tull erlagt, bör bestämmas, mindre i afseende pä Hemmantalek än localan art med lätthet och fördel sina producter kumi a föryttra, sä äro de förestagne grunderne af Hemmans wärde för denna ersättning, i sammanhang med allmänna Bewillningen lika sä litet lämpelige som rättwife.
Det ligger i öppen dag, att denna afgift, eaenieligen en ersättning för hwad man manligen i Tull erlagt, icke fläligen kan till lika belopp fordras af ert Hemman, aflägset frän Skädernes afsättning och ett annat n id Stockholm eller större Städer, der allt hwad föryttras kan sär en lätt afsättning.
Ett Hemman wi-d istockholm och större
Städer der nästan allt är odladt, der Ladugärdarne gifwa en beständig och indrägtig inkomst, förtullar nu, jemte sine derä byagde Lägenheter, kanske tjugo gänger mera mahror an ett annat aflägse beläget lika stort Hemman, men till sn sadan gradation i Tull-ersättningen gifwes ej an. ledning i projectek, der wiste Hemmans grader arv framställe, som icke blifwa emot detta olika förhållande Z. te Band. -.-r- Afd. 35. 4So Den 12 Zebruaru de swarande.
Enahanda obillighet att efter Hemmans warde bestämma Tull-ersättningen wisar sig sfwen deri, att dä ert Fralse eller Säteri erhäller sitt förhöjda warde genom en behållen och med jorden förenad ranta samt andre förmäner, utan afseen» de pä belägenheten, följer deraf sä mycket mindre, att detsamma derföre bör erlägga en förhöjd Tull ersättning, dä det. saknar belägenhet för afsättning, fom ett Skat e-Hemman, fanste till en fjerdedel emot ert Säteri af lika Hemmantal wärderadt, ofta genom sin belägenhet kan hafwa tillfälle till en flere gänger högre förlpllnings äfgisrs erläggande genom god afsättning än del förre, som, likwäl, esker hwad nu är föreslagit, borde i ett motsatt förhällande för ersättningen answara lill ett mängdubbelt belopp.
I anledning häraf sär jag wördsammeligen förestå den förändring i principen för Tull-ersättningen af Hemman, att ej allmänna Bewillnings-grundcrne lill bestämmande deraf ma följas, utan belägenheten för en lätt och säler afsättning mä blifwa hufwudgrunden för tillämpningen af den förestagna gradation Hemmanen emellan, i förening med deras supponerade afkastning, samt akt den förestagne högsta Hemmans-afgift 2 R.dr 24 tz, mindre rättwis dä den, för den minsta, obestämde, tillökning i wärder öfwer 4000 R.'
Lr fastställes lill dubbelt emot den högsta föregående och älla gänger högre än för ett lika stort Hemman a> minsta wärdet, icke mätte äga rum i annat fall, än dä belägenheten och andra omständigheter bestyrka en nu warande större förkullning som äfwen i förenämnde händelse, i afseende pä be» lägenheten lill Stockholm och de störste Städer, borde ytterligare kunna förhöjas.
Hwad äter angar dk i all - Den 12 Zebruarii.
491 i allmänna ordalag om nämnde Lägenheter, såsom Qwarnar, Sagar, förmodligen skattlagdt och utjordar, sär jag anmärka, akt om Qwarnar skola till afgiftens bestämmande jemsöras med Hemman bör någon grund till Taxeringsmännens rättelse derföre bestämmas, likaledes Sagar, da de kunna komma i serskild beräkning och icke innefattas i wärdet af det Hemman pä hwars agor de äro belägne; Utjordar äro ofta sä obetydelige art någon vwilkorlig afgift för alle detze Lägenheter, som blott kul ett belopp af circa Ett Tusende
Riksdaler äro i förslaget upptagen, kunde utan obillighet och utan saknad sörswinna; men stall den bibehällas, bör ett sadan, med lika anledning utgöras af Bruk, BZerk och Inrättningar, som nu Utgöra Bewillningar och till hwi ke den ifräga warande kan lämpas pä enahanda grunder, som i afseende till de förekommande Inrättningar och Lagenheter; börandes wal alle deste afgifrer wio artige Taxeringar,ie bestämmas, Men ändring beri sörås efter nu gällande Författningar.
Slnteligen och beträffande de föreslagne SjöLulls-afgifter, till' fyllnad i ersättningen för LandTullaktte, får jag derwid anmärka, att en ärlig inkomst af gooo Rror, päraknad för införd Utrikes Spanmäl, bör sä mycket haldre förswinna, som Riksens Ständer icke synes' böra derigenom medgifwa en förmodan af en stadig warande ärlig import af Spannemäl, dä det lärer fa medgifwas, det man förgäfves wivtager Författningar till jordbrukets förkofran, sä länge man ej, genom hinder för införsel af Utlandst SpanNemal, bereder detsamma, ett emot billiga priser säker afsättning för denne Landets 49 s
Den 12 Zebruarii första och wäsendtliga produet.
Äfwen synes Hurr Lckönkerrs anmärkt,i»ig forsena afseende, ali Indi» go, Bomull samt
Silke såsom Fabriques rudimaterier icke böra befwäras med en höyre
Tul ; kunnandes de af förenämöe anledningar päräknade inkomster med större rättwisa sökas i förhöjning pä Tull för Tobaksbladcr och andre öfwerflöds-artiklar, aswensom del icke stulle strida emot billighet om Bruks-innphafware, som nu befrias ifrån Land-Tull rvid deras effeclers transponerande, men efter Utskottens Förslag icke ividkännes någon flags ersättning för den Tull de i detta afseende och wid andra tillfällen erlägga, äfwen bidraga till syllnaden i det belopp, som är päräknadt, men hwaruti nu genom föreflagne förändringar Möjeligen kunde någon brist Uppsta.!
Friherre ^amilton, Larl.
Wid det som Herr Lagmannen Grefwe 6^IIanbor§ nu anfört får jag den äran, att i allmänhet annucka: att nästan de samma inkasten äro under öfwerlaggningarne uti Utskotten, bade gjorde och wederlagde.
Men jag får ytterliaare, öfwer hwar och en punct i korrthet ptrra rnig: 1:0
Emot den gjorde anmärkning: att afseende ivid ersättningens fördelning bort hafwas pä hwarjs Hemmans större eller mindre afsättning, bättre eller sämre läge till afsättning m. m.
Samma anmärk-» ning har wal uti Utskotten nägra Ledamöter af Bonde-Ständet yrkat, men dä det blifwit uplyst, att de olika wärdén af Hemman som till flere grader sören s ust Betänkandet, egenteligen lära bestämmas af
493 af dylika förmäner, tillhörande ett hemman framför ett annat instämde pluraliteten uti Utstotren, med den förestagne principen. 2:0
Den erindran som Herr Grefwen gjort emot det generela benämnande af lägenheter, såsom qwarnar, sägar, utjordar, M. m. torde förfalla dä det uplyses att Utstotkens kanka warit: att samma grund till desias jemförande med hemman stuve följas som Utstottet förestagit i deras Betänkande om Bränwinsbrännings - rättigheten; och denna ranke har warit sä bestämd, att, om den saknas uti Betänkandet, är det ett förhastat uteslutande, förmodeligen »vid renstrifningen. z:o Att icke Bruken och Jernhandteringen blif»vit föreflagne, pä fäkt som Herr Grefwen yrkar, att äfwen deltaga uti denna ersättning, har flere orsaker, men förnämligast den att den wanliga tullen är projecterad att upbäras wid Sjö ^ Tullen.
— Och det öfriga som Herr Grefwen anfört, anser jag wara fullkomligen uplyst af sjelfwa Betänkandet.
Grefwe Läörner, (-öran.
Jag inser sä fullkomligen bade den besparing och den agrement som för de flesta enstilda winnes igenom Tullarnes uphäfwande, att jag ej smickrar mig, alt »ned hwad jag har att anföra kunna werka pä ett beslut som lär blifwa allmänt.
Jag önstar blott att för min räkning fä till Protokollet anteckna de följande anmärkningar.
Det gifwes i alla Oeconomiste
Författningar en grundsatts som är allmän, som ätminstone altid bör rädsrägas, den att alla hastiga förän - 494 Den 12 Zebruarii. ändringar sallen arv gagneliga.
Den gäller äfwcn i afseende pä ali slags taxation.
Man bör lika wäl betänka sig/dä man assi assar en gammal, som dä fräga är art införa en ny.
Alla afgifter äro antinge>' äirecta pä personer eller egendom, eller Lonsumtionö-afgifter »ä waror wid deras försäljning eller sörbruknrng.
Om den ena kan mera bestämt
Uträknas och till sin natur är mera oförändelig, har den andra deremot den förmän, att den, sa i anse» ende till fördelning som betalningstid, närmare rättar sig efter förbru arens tillgångar.
Igenom det nn föreflagne säll för uphäfwande af Landt-Tullarne, förwandlas, wid ersättningen derföre, en consumtionsafgifl til! en direer afgift.
Det är detta som jag lika med Grefwe 6Menbor§ kror medföra swärigheter och orättwisa wid reparrikionen.
Der är oneklig!, att de som bo omkring större städer winna ojemförligt mera, än hwad de härföre betala i hemMans-afgift, men deremot är det också onekligt, att de mera aflägsne boende mäste i samma man betala för de öfrige, och att förhållandet sä i anseende till Lands-orlerne, som större och mindre städer, mäste wara gansta olira.
Om jag skulle sagt, huru jag ansett en förändring kunna ste i detta afseende, hade jag önskat, akt den småningom företagits, att man begynr med Land -Tullarnes indragning i de mindre städer, der deras bewakmng fordrade ungefär samma kostnad som afgif ens belopp, och att man sedan efter hand ulsträrkt detta kill de större.
Man hade dä i samma män erfarrt hwad förlust Kronan kunde göra, och hwad ersättning kunde behöfwas.
Ty det är fara wärdt , akk Kronans förlust nu ej kommer att stadna wid den inkomst, svnj för Landt-Tullarne är up- ^
Den 12 Zcbruarli. 495 v upgifwen, men äfwen wid minstning i inkomsterne af Stora Sjö-Tullen, dä Comrollen nu ar mindre söler.
För den sednare förlusten är ingen ersättning förestagen, och den blir således ett rent afdrag för Staren.
H.vad angar den ideen, att storta en del af Landt Tulls-afgiften pä Sjö-Tullen, wet jag ej om Len är hwarken ratt saker eller rätt för grig, i afseende pä wära förhällanden till Utrikes magter.
Desse äska merendels samma förmäner hos oss för sina exporter, som de hos sig bewilja wära, och om wi stola med dem ingä i någon handels-kractat kan det lätt hända att Tull-afgiften pä samma waror mäste nedsättas, som man nu förestagit att förhöja.
Den päräknade inkomsten kunde således i samma män komma akt förswinna, och denna grund synes mig således mindre säker.
Jag kror den erforderliga tillökningen hade lättare och billigare erhållits, om man förestagit en högre hemmans afgift för en wiss omkrets omkring de största städer, såsom Stockholm och Götheborg.
Säkrare och med mera wisshet hade saken bade kunnat
Utföras och afgifren beräknas om den blifwit mera längsamt företagen.