Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
< Ridderskapets och Adelns bl V1-' 1 fällning, som jag åri8ij deltog uti dst särskilta Utskottets åtgärder, och det var i följd af mm befattning därstädes, som jag kom att förr den enä delen af Svenska Närings-Idkares talan.
Jag äger väl för närvarande ingen slägs yttre anledning att deltaga i den opinionsstrid , som nu åter öppnas.
Det är mig för mini Person fullkomligen likgiltigt i hvad beslut Nationens Representanter k afseende på Myntväsendet stadna.
Jag gör inga anspråk uppå att kunna framlägga några djuptänkta theoder.
Men deremot har min befattning vid sista Riksdag gifvit mig anledning att närmare uppsöka örsakerne tilf Svenska Näringarnes så tätt växlande skiften af flor och vanmagt under det sist förflutna Sedet. 53« Den 15 April.
Det är denna kännedom, sorn låter mig befara, att det finns en djuparejiiggande orsak till det onda, som det nu är fråga om att bota, än den som de Höglofhge Utskqtten upp. gifvit, samt att de af Utskotten föreslagne botemedel icke torde göra tillfyllest för ändamålet.
Det är utur denna synpunct som jag ämnar betragta föremålet, då jag nu går att genom granskning af den förelagda planen, lein. na det bidrag till beredande af en ljusare framtid, sorn iag förmår åstadkomma, och med det samma. förmodligen ock min sista gärd åt Fäderneslandet i egenskap af Folkrepresentant.
Det onda synes Utskotten bestå deri: ”Att Rikets Myntväsende blifvit sammansatt med dess Credit-förhållanden , att Statens och Enskiltes skulder nu representeras genom löpande Mynttecken, ställde P.å en inlösen med Silfver, som för det närvarande icke äger rum.” Orsakerne härtill uppgifvas vara: "1788 års Krig, som grundläde denna Credit-rörelse under form af Mynt. 1808 års Krig, sora bragt Creditväsendet till sitt nu varande högt uppdrifna och vådelig» skick, på bekostnad af all stadga uti Myntväsendet:” ■i . ..1 Resultatet af Utskottens Undersökningar äro: ”Att närvarande omständigheter ännu Ben 15 April. icke medgifva vidtagandet af något sådant Riksens Ständers beslut, som skulle lemna till resultat ett bestämdt förklarande af Sedelmyntets Silfvervärde ”Att den skakning i Myntväsendet, hvilken kunde -blifva en följd af nya Krigs, oroligheter, skulle till intet göra alla uppställningar. ’’ 1788 och 1808 arens Krig uppgifvas såsom orsaker till det Allmänna Credit väsendets nu varande högt uppdrifna och vådeliga skick.
Men äsfaökommo icke 1741 och 1757 arens Krig alldeles enahanda verkningar meri de tvänne sistnämnde Finska Krigen?
Manne således det icke ligger en annan och djupare orsak till dessa verkningar, än dessa Krigen blott?
Månne vi gjort tillfyllest för våra Efterkommande, om vi åtnöja oss med att bota de tjånne sista Krigens menliga verkningar på lika sätt som våra Förfäder botat de tvänne iörra Krigens verkningar, för öfrigt rädlöst motseende det oundvikliga ödet, att nästa Krigs orolighet skall återstörta oss i samma vådlig» belägenhet.
Förgäfves smickra vi oss med det hopp att framdeles mers an hitintills blifva förskonte för dessa politiska stormar, som äga sin gtund i människoslägtets bestämmelse, att, endast under form af slutna och med hvarandra täflande Samhällen, kunna närma sig det föresätta målet.
Historien vittnar, att det äro 5?8
Den 75 April. just dessa strider, som mäst bidraga till mänskliga krafternas utveckling, i det att de framtvinga åtgärder till hvilka det lugna förståndet fåfängt manat.
De höra således ofelbart till elen högre ledning, hvars Kraft-'yttringar vi mäste underkasta oss, men hvars phenomener, om än de föda häpnad hos mängden, dock icke böra kunna beröfva Statsmannen, som ofelbart mäste kunna genomskåda dess orgarisme och ändamål, det lugn som erfordras för att i sin Organisation af Staten beräkna händelser, tom cj kunna förebyggas.
Tåg hade derföre trott, att tiden nu vore inne ti
I en undersökning af. den frågan, hvarföre städse de Krig, som Sverige fört, ,yttrat en så menlig verkan icke blott uppå Stajeos Näriugarnes och Enskildtes välstånd , vida föröerfligare än de verkningar, Krigen åstadkommit innom andra Nationer, de där likväl erfarit des$ förödelser på närmare håll, sett sina boningar förbrännas, sina grödor förstöras, sett sig tvungen att utan betalning föda Fiendernes Härar och ändteligen köpa deras aftåg och slutet på sina lidanden med frukten af förra tiders mödor, med Silfver och med Guld.
Val se vi att Frankrike, England och Preussen, såsom Massor eller Stater betragtade. genom de
Krig som de förr blifvit tillbakaflyttade i sina Financer; men ej se vi där såsom här fullkomliga Revolutioner uti Näringarne höra till Krigens bedröliiga följder.
Orsaken dertill är lätt funnen.
I andra Stater har man hafvit administrativa Systemer; men icke här alltsedan Carl den XT:tes Statsbyggnad föll och det blef hans
Son förunnadt att under andra former äter uppresa den.
I andra Stater känner man bestämdt till hvilka mål Folkets industriella krafter kunna och.böra ledas; här har man theoretiserande utan local kännedom, och, otålig att komma ur fat* tigdomen, alltid heildre gripit efter den Penning, sorn Slumpen tillförde, än att. på en långsam, men säker väg gå till välstånd.
I andra Länder skyndar man, så snart Krigets stormar öfvergårt, att återsätta de pro.ductiva krafterne i verksamhet, då deremot bär man alltid låtit inhemska Krig
Niiringarne emellan följa i spåren uppå de
Krig sorn vi . fört med främmande Folkslag.
Ändteligen, då i andra Länder Krigen utgjort afbrott blott i Nationernas sträfvande efter Kraft-utveckling och välstånd; så hafva hos Oss, allt sedan Carl den XIbtes död, fredstideme utgjort hviloskeden blott för sträfvandet efter en förlorad politisk storhet.
Jag hade väntat mig att de Högloft ige Utskotten sjelfva skulle hafva ledt våra blickar uppå denna grunö-orsak till vår fattigdom, helst sorn nu, varande Konungen, uti det'Tal, hvarmed han besvarade Riksens Ständers underdåniga Tacksägelse-aejresse, påminte Oss derom, att de brister i våra Financer, som vi voro sammankallade att afhjelpa, voro följder deraf, att vi under Se.x på hvarannan följande *4° Den tg Aptit.
Jag inser ej hvarföre de Högloflige Utskotten heldre velat fästa våra blickar på det yttre phenomenet, som af bildar sig i Financernas tillstånd och i Penningeväsendet, än på sjelfva verkningarne utaf det onda, som det är fråga oin att afhjelpa och som ådagalägger sig i de productiva Näringarnes tillstånd.
Det beslut som Riksens Ständer gå att taga i afseende på Penninge-rörelsen och Myntväsendet, vore det än det, att allt skall tills vidare förblifva i sitt närvarande skick, kommer att i min öfvertygelse äga en så stor inflytelse på Statens framtid, att jag hoppas på Ridderskapets och Adelns benägna undseende, om ja:, för att ådagalägga det orsaken rill-det onda ligger djupare än. de Högloflige Utskotten densamma uppgifvit, vågar försöket att framlägga den.
Må man icke förglömma, att:för icke längre an 20o:de år tillbaka kunde Näringarne härstädes endast genotmtjeostskyldigheter bedrifvas, emedan ordentligt
Det är lätt att föreställa sig i hvad »kick de kunde vara.
Skatterne till Staten utgjordes i Varor, dem Konungen samlade i Varohus och med hvilka han såsom
Köpman måste förfara för att kunna bestrida sådana utgifter, hvartill Mynt var oumbärligt:
Likväl yttrade sig då redan tydligen idoghetskrafrernes behof, att komma utur tjenitskyldighets - Den 15 April. 54* tillståndet och att öppna nya banor; men lika kraftigt motverkades den^nya tidens anda af Feodal - Systemets anda:
Den store Gustaf Adolphs åtgärder för den inre Styrelsen vörö delade emellan omsorgen att grundlägga nya Näringar och att genom utdelandet af personliga skydds-bref åt deras idkare, så mycket som möjligt återhålla de krafter, som verkade till deras förstöring.
Stat organisera de elementer till-Stat, som af hans Store Företrädare blifvit samlade.
Vill man och kan man vara rättvis i bedömandet af ett skapande snilles handlingar, vill man ihågkomma hvad förra förhållanden gjorde nödvändigt, hvad tidens anda och Monarchiens Politiska förhållanden ovilkorligen bjödo, och med alla dessa fordringar jemföra de medel, dem Konungen agde att använda, sä måste man åt Carls skapelse lemna sitt oinskränkta bifall.
Då Carl mottog Spiran, ålåg det Sve«? rige att utföra rolen af Nordens Mooarcbie; dess Länder omfattade två tredjedelar af Baltiska Hafvets Kuster, och med undantag af Salt, ägde det inom sitt sköte, icke blott alla nödvändighets-varor, utan äfven i sina Berg och i sina obegagnade Skogar, amoena till tn riktande activ Handel.
Dea öfver Norden och Östersjön rådan - f42 Den 15 Apil. de Monarchien skulle nödvändigt vara Sjömagf, och måste således eftersträfva activ Handel.
Men Capitalerne till en sådan Handel och till Export-varors beredande saknades.
För att fylla denna brist måste man inom vissa delar af Monarchien åter införa tjenstskyldighats- eller feodai-periodens bruk.
Den ena delen af Nationens dispositions-rätt öfver sin Arbetsförmåga och sin Egendom mäste suspenderas» för att bereda en möjlighet för den andra att grundlägga de Näringar, sorn’ till den activa Handelns underhållande erfordrades.
Hade Carls Monarchie ägt bestånd, så bade ofelbart i den activa Handelns spår, Silfvret letar sig väg till Norden. 1 mohrt af Capitalernas tillväxt hade män ofelbart lossat de band på den enskildta förkofringskraften, som man af brist pä Capitaler och för att vinna Statens högre ändamål, nödgats pålägga den» samma.
De då för tiden nödvändiga uteslutande rättigheter till verksamhet för den ena och begränsningarne af andras fdtköfringskraft, Skulle nu vara långe glömda ting, och man sage förmodeligen ej nu mera de Provincer, hvarest odlingen genom positiva åtgärder mäste tillbakahållas i samma skick;' sorn de ägde för mera än ioo:de år tillbaka. ''
Sverige.upp«: hörde att vara Nordens Monarchie, upphörde att innom sitt sköte äga •Spannmål tillfyllest ät sina Söner, men detta oagtadt, bibehöll man lamma Administrations-Systeme, man bibehöll, Den 15 April, 541 ehuru nu blott till förmon för enskildte Corporationer, samma Närings-Frihéten inskränkande Författningar, hvilka man under andra tider, med afseende på sjelfva Monarchiens behof, nödgats vidtaga.
Banquen, hvilken ehuru till sin nator och egenskap en Växel-Banque, dock alltid lika med Londons Banque varit ett slags Creditlnstitut, blef nu ifrån ett Institut till enskildt begagnande, upphöjt till rangen af Nationens Allmänna Cassa-Kfsta.
Dess Credit rörelse blef måttstock för alla Näringsidkares Credit-rörelse.
Myntet ej måtte förlo1 ra sig i det inre af Landet och upphöra att vara tillgängeligt för den activa Handelns speculationer, utgäfvos bevis på réel valuta, til 1- fyllestgö.rande för Productionen till inhemsk Consumtion och hvarigenom Banquen kom i tillfälle att öppna Credit ömsom åt Exporteurerna, ömsom åt Staten.
De misshushållningar, som, dervid agde rum drabbade icke Banquen men Nationen; Capitalisten, enär den öfver höfva r» utsträcktes, Närings-idkaren, enär genom åter indragning alla värden rubbades.
De vinster, som dels den yttre Handeln, dels BancoOperationerna gåfvo, stadnade inom inskränktil omloppsbanor.
Landet förblef ouppodladt, dess Innebyggare likasom IJppstädernes förblefc Vo fattige och sjelfva Ststen förblef i visst afseende under Banquens förmynderskap, i sä måtto nemligen, att aldrig Siatens större he. hof kunde af sjelfva Folket fyllas och att Ban J44 Den 15 April. quens Credit-rörelse hindrade grundläggningen af en Credit-rörelse för Staten.
Med främmande Penningar och såsom befordrare af främmande Magters Politiska afsigter, återupphöjde Gustaf den IILje sin Stat till Sjömagt.
En följd häraf blef återupplifvandet af det Administrations-Systeme, som Cahl den XLte antagit, ehuru nu under belt andra förhållanden.
Sverige skulle åter bli activ Handel -Stat.
Också fördubblades HandelsFlottans Lästetal inom 13 är, men Spannmålsimporten förökt s i lika förhållande.
Innom 15 år var Sjömagten skapad och förstörd, och sedan Americanska Kriget och Sillfisket upphört att lifnära den activa Handeln, sedan Rörelse-Capitalet ifrån sitt maximum af 8 Millioner sänkt sig till 7*, sedan Spannmåls-importen successivt stigande under hela denna period, under tiotalet från 1781 till 1790 uppgått till 7,741,470
T:r, är det väl mer än sannolikt att den crisis innom Myntväsendet, som nu före« på räkning af 1788 sår Krig, af sig sjelfr inträffat, om än aldrig något Fredsbrott ägt rum.
Jag kan och jag vill icke dölja , att det oroat mig att finna det de Högloflige Utskottens åsigt om orsaken till Myntväsendets närvarande skick, varit, icke den som jag nu sökt framlägga, utan enahanda med den sorn irs Ötander ägde.
Icke deiföre att jag befg - Den 15 April.
US rar det skulle fytskotten orn medlen till ordr ningens återvinnande, äga lika åsigt med 1767 års Ständer.
Jag tillåter mig ej att tveka på upprigtigheten af Utskottens bestämdt gifna förklaring, att all Sedel-indragning i Utskottens öfvertygelse vöre förstörande för Näringarne och Enskildtas välstånd 3 då sådant vore att leka med det fångade rofvet.
Men då bedömmandet af rätta tidpunkten för bestämmandet af Sedel-myntets Silfvervärde, hänskjutes till kommande Ständer, hvem garanterar att samma moderation skall råda då sorn nu.
Vet ej att på en Sedel-indragning vore lika mycket för Capitalister att vinna, som Capitalister tillförene på missbruket af Banquens Credit förlora.
Men är det väl gifvit att vinsten komme samma Capitalisrer till godo , som förut förlorat.
Hvem mins ej att 1766 års Ständers blotta beslut, 0111 en successiv Myntförbättring, genom Coursens fällande, gaf anledning till en operation, hvarigenom alla värden hastigt förändrades efter förhållandet af 7 tiil 3 j några få blefvo hastigt rika $ men många bragtes till tiggare-stafven.
Men jag anser ett misstag i bedömmandet af rätta orsaken tiil det onda kunna blifva af verkelig våda för Staten, i det att man då sannolikt öfverser de botemedel af hvilka säkrast ett fullkomligt återställande till krafter kan vara att förvänta.
Jag tror att den allena kan komma ifrån Staten och geRidd. och Ad. Pro!.
V B. 1 Afd. 69 , 70.
Den 15 April. noin Staten.
Jag tviflar ej, det ju förtroende kan och kommer att fattas för ett val organise rädt Statens Skuld systeme.
Men jag sätter i fraga om det så snart återkommer för Banque».
Aldrig kan nu mera en Stats styrelse tillåta sig sjelf sådana afsteg från det lofliga, som man genom Banquen foröfvat.
Jag åter tror, att sker det icke nu i nödens stund, då något hvar, längtande att komma ur osäkerheten, gerna lyssnar till ett förståndigt ord, sä sker det icke förr än trun efter ett nytt Krig befinner sig på samma punct, som man nu står.
Jag går nu att granska några af Utskotten uppgifna Stats-oeconomiska sattser, framställda ofelbart i afsigt dels att öfvertyga oss om nödvändigheten att rätta förra tiders misstag , dels ock att grundlägga vart hopp pä en ännu osedd framtid.
1:0 ”Penningar, heter det, äro bevis öfver redan verkstäildt arbete och deraf vunnen Produet, om icke alltid för den första arbetaren eller Producenten, dock för det hela eller Samhället. ” Sid. 4.
Jag hade trott att, så i enskild som i Stats.oeconomisk beräkning endast behållningen på verkstäildt arbete, eller åstadkommen Product kunde ställas i bredd med Den 15 April. ?47 Penningar.
Hvad jag under Productionen, för att underhålla min arbetskraft, rodgrts förbära; hv3d jag betalt dem som hjdpt mig arbeta} hvad jag betalt i ränta till dem, som lant mig Capitalet till rå-ämnets och redskapens anskaffande, eller också, i fall jag äger detta Capital sjelf, får räkna mig so n Capitalist till godo, det måste ju afräknas innan mitt verkställda arbete eller min vunna Product, kan sägas hafva gif vit mig en t munen Penning.
Production utan behållning iör Producenten är att anses såsom en frugtlös omsättning af arbetskrafter; en Product, som kostat mera eller dragit mera arbetskraft än med beviset deröfver elier derföre erhållne Penningar kan betalas, är icke allenast förlust för Producenten, utan ock förlust för det hela eller Samhället; ty förspilld arbets-kraft tillskyndar lika säkert en förlust åt den Stat, innom hvilken mansa, lunda med krafterna misshushållar, sorn derigenom beredes en oförtjent vinst ät den främmande Stat, som til I by ter sig dylika Producter.
Gustaf Wasa bannades på sina Underså. tare för det de icke förstodo att sarta värde uppå sina Producter, utan lato bediaga sig af Utlänningar.
Carl den X!I:te, som efter sin återkomst från Turkiet tycktes endast vara lifvad af begäret att godtgöra Fäderneslandet sina lidna förluster, inrättade särskildta Upphandlings-commissioner, såsom i då varande omständigheter enda medlet, att uppehålla Produeterna vid deras skäliga värde, och den Skattskyldige vid förmågan att till Statens under- ^ 548 Den 15 April. håll bidraga.
Det tillhörde en sednare tid, som trifdes mellan ruinerne af en krossad storhet, att med titlar af Patriot och andra utmärkningar, vid godt lynne; underhalla de dårar, hvilka utan gagn för sig eller för Staten , och till vinst blott för Enskildta, ville förspilla sina krafter.
Att så många industriela företag slagit illa ut för den första arbetaren, ligger således icke i sakens natur, ock ej eller kunna de alltid föras under benämning af missräkningar.
Det är ej svårt att beräkna en gifven krafts effect, men det blir svårt att räkna rätt, när de mötande hinder, som utgöra frictionen och måste afräknas, beständigt variera.
Det största fel en Styrelse kan begå, äc att niana till en Production, som icke lönar sig, eller att underlåta de åtgärder, hvilka påkallade af förhållanderne till andra Stater, ellet? af locala och tids-omständigheter, måste vidtagas, om Producenten skall få sitt arbete betalt, hvad det verkeligen är värdt.
Det kan derföre icke nog beklagas att man, tryckt af dagens behof, och genom naturen af den begagnade Crediten, fann sig tvungen att efter 180g låta våra Export-Producter komma i Utlänningens hand för mindre än hälften af deras verkliga Silfvervärde, och att genom Import och andra medel , för att någorlunda motarbeta nödpenning^ns vanvärde, man nekade den för inhemsk Consumfion arbetande Producenten , att lör sin Product erhålla ett Silfvervär - Den X5 April. 549 de, svarande emot hvad dylika Producter, hos andra, med lika afdrag besvärade Nationer, gälde.
Måtte man vid grundläggningen af ett nvtt Systeme, veta bevara Svenska idogheten för dylika oersättliga förluster.
2:0 ”Penningar föreställa förmögenhet och rikedom:” Sid. 4.
Jag kan ej göra mig annat begrepp om Silfret såsom Penning, än'att det föreställer behållningen på förflutne tiders Productioner.
Då låter det förklara sig hvarföre Nationer, sorn länge varit idoge och som producera mycket, äro Penninge-rikare än Nationer, som sent uppi trädt pa idoghetens bana, hvilkas högre Classer ännu blott lefva af utländska Producter och hvilkas lägre Classer till en del ännu lefva af utländskt bröd.
Då låter det förklara sig huru Penninge-rika Nationer, när de upphört att producera!, kunna blifva fattige; och huru den Enskildte, som utan egen verksamhet makligt lefver på frukten af sina fäders besparingar, med hvarje dag skall blifva mindre rik.
Då later det förklara sig hvarföre Penninye-fattiga Nationer, sedan äfven hos dem Arbets-betingssystemet blifvit infört i stället för 1 jenstskyldighets-systemet, nödgas fylla bristen med en Credit-rörelse, som de Penninge-rikare Nationerna icke mera behöfva.
Då låter det för - Den rj April.
Mara sig hvarföre en Nation, som åt sin Banque gifvit Privilegium Exdusivum på Credit-rörelse, är och förblifver fattig, änskönt dess Productioner ökas.
2:0 ”Guld och Silfver utmärka denna rikedom på ett reelt, Pappc-r på ett artilicielt sari j men i båda iailen är verkan enahanda,” Sid. 4.
Visserligen kan Papper på ett artificiel sätt utmärka rikedom, i sa måtto nemligen, att det ersätter bristen af Guld och Silfver.
Papper hörer likväl endast till Credit-rörelsen j dess användbarhet beror af Creditens soJidité; dess värde beror at förhållandet emel1 n Crcdit-rörelsen och den disponibla reella Fonden, i det ögonblick» sorn fraga om dess inlösen uppstår.
Rigtigare vore derföre om man sade, att Papper med åsatt Silfvervärde representerar delar af räntebärande Egendom , Samt qvantiteter eller delar af vunnen Product.
Mot detta begrepp svara Attester pä exportabla Eifecter, som i Banquen kunna helarius} Actier i räntegifvande Verk; de i Elbe och Oder.anderna gångbara Pant-bref uppå Egendomar, samt de i England och i andra Länder på National-inkomster hypothekersde National Skuldebref.
Alla dessa Papper gälla ömsom under och ömsom öfver den qvantitet Silfver, som de beteckna, under nemligen, när den ränta de bära är under den vanliga, eller Där det är ondt om Silfver; de gälia öfver, Den 15 April. f när den ränta de bära är öfver den vanliga» eller ägaren af Silfret är angelägen att snart fä sitt Capital fruktbärande.
4:0 ”Stats-papper eller Skuld-sedlar utmärka i anseende till utgifvaren gäld eller fattigdom; Statens verkliga tillstånd i den stund då operationen skedde.” Sid. 4.
Jag medger att upplåningar utmärka, behof men benämningen af fattigdom, rikedomens motsatts, synes mig kunna gifva ett origtigt begrepp om Stats-papper.
Af samma skäl som en Köpman, när han ser en speculation att göra, hellre upplånar nya Capitaier och skuldsätter sig, än att han utur rörelsen drar sina redan anlagda Capitaier, kan öck en Stat finna bättre sin räkning dervid att genom Skuldsättning än genom skatter, lagda uppå Folket, uppbära den Summa penningar, som behöfves.
Engelska Statsskuld - systemet skulle efter ofvan gifne definition, kunna heta en stor byggnad af fattigdom , hvilande på grundvalen af en stor rikedom. 5:0 ”Med befrielse från rr.onopoliska fjetfrar, med vidgadt utrymme för den idoges kraft och arbetshåg, med vissheten om ostörd besittning för sig och efterkommande af det område, hvarpå denna kraft användes, och med skäliga, icke hardt eller ojemt tryckande beskattningar, gå Jordbruk och Närings-företag af alla slag, med vida säkrare steg till en stigande förkofran, än den, som genom utsträck - Den 15 April. ta Låne-Systemer på artificiel grund möjligen vinnas kan.”
Sid 21.
Jag finner väl uti denna satts ingenting egentligen att bestrida, ehuru jag hade önskat en större bestämdhet, men då det icke är mig obekant, att mången med inflytelse på de beslut, som komma att tagas, anser såsom ett hufvudsakligf fel uti vårt Hushålls-Systeme, att jorden är skuldsatt, utbeder jag mig att öfver detta amne få yttra några ord.
Det har visserligen funnits en tid då jordegendom var gäldfri, icke allenast här i IVorden utan ock i alla Europeiska Stater på norra sidan om Alpeme, men då var också Jorden skattfri.
Skälet till så det ena, sorn det andra, var att i dessa nybildade Stater, handel, slöjder och mynt länge voro okända ting.
Den förra fordeldte sin lott uppå dem, hvilkas tjenst han till Statens styrelse och försvar behöfde.
Så uppkommo förläningar, dem Regenten gaf, under-förlänir.gar som Länsherrarne gåfvo; så uppkommo Lägenheter, Tilldelningar och Torp, under ägarne till de större Jordlotter.
Den ig April.
I den mohn som yttre händelser och krafter förmådde väcka och utveckla froen till en fullkomligare Stats-Organisation, förändrades också dessa förhållanden.
Man insåg fördelarne af besparde Varutransporter, af beting för visst arbete och viss tjenst i stället för beting om tjenstskyldighet på lifstid; af Näringarnes fördelande efter fallenhet och skicklighet; samt Närings-Idkares åtskiljande efter deras yrken och befattningar.
I och med detsamma som genom Myntets införande, Productemas relativa värde kunde i Silfver beräknas, kunde ock värdet af den fasta egendom, som gaf dessa Producter i Silfver bestämmas.
Det förr brukliga Arf-skiftningssattet, att nemligen Sönerna delade Fadrens uppbrukade jord och hus — ännu öfligt i Dalarne af brist pä mynt — kunde nu upphöra.
All sådan fast egendom, som ej utan förlust för skifte-tagarne kunde delas, blef först i Silfvervärde beräknadt och sedan skiftad.
Anledningarne till skuldsättningarne ökades, då Lagstiftningen förbjöd afgärdningar, förbjöd förminskning af skattskyldig jord, förbjöd klyfningar af sådana jord-lotter, som redan utgjorde minimum af den fasta egendom 554 Den 15 April. uppå hvilken raan ansågs vara besuten.
Genom dessa åtgärder blefvo
Arftagare till fast egendom å Landet tvungne att vid sina skiften nyttja penningen såsom värde-mätare; och den vid egendomen qvarsittande