Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag ej kan neka att, såsom princip betraktadt, det af Utskotten föreslagne project är riktigt, tror jag dock, att det ej vore olämpligt vid detta tillfälle, att åberopa erfarenheten.
Det, som varit hufvudsakliga orsaken, hvarföre Enskiftes verket fortgått i Skåne, är alt de begränsningar, hvilka här ära föreslagne, der icke ägt rum, och jag befarar mycket att, om de skulle blifva gällande, skulle enskiftena mycket minskas.
Ett stort bevis derpå är, att den ändring, som genom 1812 års Författning gjordes i Författningen af i8o3, har minskat enskiftena, oansedt att ju mera som är enskiftadt, ju mindre återstår att enskifta.
Jag är förvissad, att, om man jeinför de enskiften, hvilka skett från 1803 till 1812, så äro de flere, än de som skett från 1812 lills nu.
Jag tror Den 27 Augusti f. ni. n3 tror äfven, att om de, som skola enskiftas, få hjelp, hvilket redan är beslutadt, är det ej att befara, att oförmågan skall blifva så stor.
-Jag förenar mig för öfrigt till alla delar med Herr Danckwardt deruti, att orden utan att bereda någons skada och förlust måtte utgå.
Äfvensom jag lika med Grefve Spens anser orden i allmänhet böra uteslutas.
Jag har varit tvekande, om jag skulle försvara den Författning, som utkom i8o3, emedan det synes vara någon rättvisa deruti, att uti andra provinser enskifte ej är så lätt, som i Skåne.
Deremot är den verkställd äfven i Halland, der localen ej är så förmånlig, som i Skåne, och har det oaktadt der fortgått, derigenom att den, som begär enskifte skall erhålla det, men får flytta ut.
Det medför visserligen stor kostnad, och, då han underkastar sig den, finnér jag ej något skäl, hvarföre han ej skulle få den rättigheten.
Det är alltid en förmån att få sina ägor i ett skifte, men såsom denna §. nu är sammanfattad, är det min öfvertygelse, att enskiftena ej komma att fortgå.
Hvar och en skall finna, att det är bäst som nu är; till och med gode männen och ÄgodelningsRättens bepröfvanden skola blifva inverkade af considerationer.
Det vore bäst, att behålla stadgandet sådant det var uti i8o3 års Författning.
Ehuru jag för min del skulle ansett lämp39 II.
8 Den 27 Augusti f. m. ligast, om correctivet emot skadliga skiften hade legat uti 12 Cap. 8 §., på sätt Utskotten Förra gången föreslog, finnér jag dock något vara bättre än intet, och det är ur detta skäl jag yrkar bifall å Utskottens förslag.
Caracleren af Skiftesstadgan är den af ett fartyg, från hvilket man tagit barlasten för att det må kunna segla snällare och komma snarare till målet; men äfventyret af ett skeppsbrott är alltså mycket större, och lasten är dyrbar, ty det är Sveriges jordbruk, hvilket utgör lasten.
Herr Danckwardt har trott, att ett
Skiftes tjenlighet endast berodde på localen, men man skulle kunna visa Herr Danckwardt, att skadliga skiften kunna finnas äfven der jorden kan delas i 3 skiften.
Om till exempel en by blifvit storskiftad, och fått räta gator, trädgårdsanläggningar oell goda byggnader, och det händer att en delägare, för enskild vinning, eller för att få de andra att nedtysta hans påstående, begärde skifte, så finnes intet correctif deremot.
Det är denna återhållände kraft, som funnits i de upphäfda SkiftesförFattningarne, hvilken saknas i denna, och som Utskotten ansett nödvändigt att återföra, och under denna synpunkt har jag till- . styrkt bifall å Utskottens förslag.
Jemte det jag för min del tillstyrker, att den af Utskotten föreslagne §. måtte i hufvudsaken blifva antagen, kan jag ej neka, att Herr Danck - 1 Den 27 Augusti f. m. wardts anmärkningar mot redactionen förtjena afseende.
Stadgandet, att skiftet skulle bero af förmågan att bestrida kostnaderne, bör utgå, ty om det qvarstår, skulle i Skaraborgs
Län och troligen på de fleste ställen skiften ej kunna äga rum, emedan man svårligen finnér någon By, der ej åtminstone en delägare är oförmögen att bestrida kostnaderne.
Dessutom vore det svårt att bedömma, om de hafva tillgångar eller ej; ty, om man skulle upptaga hemmansvärdet deribland, vore det för långt gånget, och om man endast vill beräkna det, som äges derutöfver, så träffar man Bönder, som icke hafva något sådant öfverskott.
Det stadgandet bör således utgå, äfvensom orden utan att bereda någons skada och förlust, ty den skall alltid tillfälligt uppkomma, men ersättes genom den framtida vinsten.
Orden i allmänhet böra qvai’stå, ty det är för Byelaget i allmänhet, och ej för den enskilte delägaren, saken skall vara förmånlig.
Om den är nyttig för tio, och icke förmånlig för en, bör det förra vara Öfvervägande.
Den under öfverläggning varande frågan ingriper djupt i sjelfva principen, huruvida hinder för skiften böra undanrödjas, eller bibehållas.
I fråga om all princip är det naturligt, att olika åsigter skola uppstå, och 39 H- S* 116 Den 27 Augusti f. m. i liufvudfrågan, om skiftena böra underlättas, erkänner jag mig höra till dem, som anse, att hindren höra lnifvas.
Det är på denna grund jag tror, att det i Utskottens Utlåtande nu föreslagne vilkor, hvarunder skiften ej fingo äga rum, är så hinderligt, att intet skifte i följd deraf skulle kunna tillvägabringas.
Jag vet ej, huru det är möjligt, att bedomina förmågan att ingå i ett skifte eller ej.
Det kunde lika väl hända, att det vore den rikaste, hvilken förklarade sig icke äga denna förmåga, som den fattigaste; och jag finner inga grunder stadgade för undanrödjandet af ett sådant hinder.
Jag tror dessutom, att utflyttningslijelpen, och öfrige ersättningar, äro de enda medel, som kunna tillvägabringas, för att jemna bristande förmåga.
På denna grund är jag af samma tanka som Herr Danckwardt, att de omtalade orden böra utgå; äfvensom jag förenar mig med Grefve Posse deruti, att det vore allt, hvad som behöfves mot missbruk, om det stadgades, att en allmän förmån för skifteslaget skulle erkännas af ÄgodelningsRätten, innan skiftet finge företagas.
Jag tillstyrker således bifall till stadgandet med undantag af de anmärkta uttrycken.
Jag ämnar egenteligen yttra mig i anledning af hvad Friherre Wrangel anfört, att den nya Skiftesstadgan skulle i visst afseende afvika från Den 27 Augusti f. m. 117 1812 års Enskiftsförordning, och således till en del aflägsna de goda ändamål, som dermed varit åsyftade.
Jag begagnar detta tillfälle, att för Ridderskapet och Adeln visa, huru olika meningarne om verkan af den nya Skiftesstadgan äro, då en Ledamot, sorn så väl
Männer de välgörande följderna för landet af Enskiftesförfattningarne, vill påstå, att den nya Skiftesstadgan är mera inskränkt, och mindre liberal i möjligheten att erhålla bättre ägoskiften, än de förra voro.
Friherre Wrangel åsyftar, såsom jag fattat, den händelse, att då, enligt Enskiftesförfattningen, en person ville hafva enskifte, var det honom öppet att få utbrytning på ett sådant ställe, att de andra ej ledo något, änskönt desse icke kunde Enskifte erhålla.
Detta vore nu förment, och utgjorde ett hinder för jordbrukets uppkomst.
Det är ostridigt, att numera, då alla delägare skola vara med i skiftet, om Ägodelningsrätten pröfvar att bättre skifte ej kan ske i skifteslaget, är ock en delägare hindrad att få för egen del ett skifte, hvilket skiljde honom från de öfriga; men jag tror, att man måste förbise denna omständighet.
Om det medgåfves, skedde likväl rubbning för de andra delägarne, och han lärer väl derföre böra åtnöja sig med sin redan varande lott.
Det enda stadgande , som möjligen kunde vara lämpligt i denna del, vore, att den, som det yrkar, skulle få utbrytning med skyldighet att bestå alla kostnaderne, utan något biträde dertill Den 27 Augusti f. m. af de öfriga; och da lärer likväl vid få tillfällen någon följd af ett sådant stadgande icke uppkomma.
I afseende på hvad Friherre Sprengtporten nyss yttrat, och hvilket är ett upprepande af hvad lian förut anfört, att nemligen ett correctif skulle behöfvas emot förändring af redan skedde storskiften, och att Utskottens ifrågavarande tillägg till 12 §. i 12 Cap. innefattat ett sådant; så tror jag ej att detta correctif vinnes genom antagande af berörde tillägg, ty jag har visat, och flere andra värde Ledamöter hafva ock deruti instämt, att det är omöjligt att pröfva, om de, hvilka skola undergå skifte, äga förmåga att hära kostnaden eller ej.
Att correctivet skulle ligga uti orden: utan att bereda någons skada eller Jörlust, kan jag ej eller finna, ty om desse ord åsyfta den rubbning i jordägarens förhållanden, som ett nytt skifte alltid har med sig, så skulle deraf följa att aldrig något skifte komrae att äga rum.
Att genom ett vederbörligen verkstäldt skifte någon skada eller förlust jordägare tillskyndas, får, såsom jag förut anfört, icke antagas.
Jag tror således ej, att något genom desse stadganden skulle i det åsyftade ändamålet vinnas.
Jag har deremot framställt ett annat correctif, som mig synes tillfyllestgörande, det nemligen, att de delägare, som ej önska det nya skiftet, uppskjuta med sina lotters mottagning, tills de dertill finna sig befogade.
Den 27 Augusti f. in. "9 Grefve Speris:
Jag liar hegart ordet andra gången, för att åtminstone göra mitt till, att icke Ridderskapets och Adelns meningar i denna del måtte befinnas treskiftade, när votering inträffar i denna fråga, som jag‘anser så vigtig, att den ej utan en sådan kan afgöras.
Det är naturligt, att med den åsigt, från hvilken Herr Danckwardt, Friherre Wrangel, Grefve Posse och Friherre Anckarswärd utvecklat sina skäl, är borttagandet af både den meningen: de med skiftet förenade kostnader och delägarnes förmåga att dem bestrida, samt meningen: utan att bereda någons skada och förlust, men bibehållande af orden: i allmänhet, det enda consequenta.
Från den andra synpunkten åter, sorn anser Landtmätare och Gode
Män äfven böra betrakta kostnadeu, och alt de med den Jury befattning, hvilken de såsom Gode Män äga, skola yttra sig äfven öfver denna fråga, äro tvenne meningar framställda, den ena af Friherre Sprengtporten, sorn tillstyrkt Utskottens förslag oförändradt, och den andra af mig, sorn föreslagit borttagande af orden: utan att bereda någons skada och förlust.
Jag vågar insistera på de sista ordens borttagande.
Gör man ej det, så gör man allt skifte omöjligt.
Det torde finnas åtskilliga provinser, der intet skifte kan ske, utan att bereda någons skada eller förlust, äfven oaktadt ali ersättning, som kunde lemnäs.
Det torde lätt influera på ntensklige Gode Mäns I 120 Den 27 Augusti f. ra. känsla.
Det torde hända, att erfarenheten af familjer, bringade till tiggarstafven, skulle bringa dem till en hel annan åsigt af theorierne, än den man här anser gifven.
Då önskade jag, att den första clauseln måtte stå qvar, såsom en anledning för dem att lindra enskiltas olyckor, och att den andra måtte utgå, efter som den innebär en möjlighet för advokater att hindra allt enskifte.
Står det första qvar, är correctivet så lämpligt, som det kan åstadkommas af dem, hvilka hafva den synpunkt som jag.
Går det andra borrt, måste äfven orden i allmänhet utgå, emedan de stå der i motsats mot det föregående ordet nägons.
Men jag medger Herr Grefve Posse gerna, att om det första skall gå hort, borde orden i allmänhet qvarstå.
Friherre Wrangel: Herr Danckwardt har ganska riktigt uppfattat min mening om ia §., och han har projeeterat ett sätt, som ännu mera skulle motverka skiftena, nemligen att den, hvilken skulle utflytta, borde göra skiftet och flyttningen på egen bekostnad.
På det sättet skulle man afskräcka alla.
Redan sådan Författningen var i8o3, ansågs det djerft att begära enskifte; man kände sitt öae, att man skulle utflytta.
Jag vill ej vara envis, att yrka Herr Grefvens och HandtMarskalkens proposition å denna sak, utan blott till protocollet anmäla min tanka, att stora hinder skola uppkomma genom uteslutande af den föreskrift jag omtalat.
Jag * Den 27 Augusti f. ra. 121 är förvissad, att Herr Grefve De la Gardie äfven förenar sig med mig i denna del.
Han har, lika som jag, sett, hvad svårigheter alltid möta, då enskifte är i fråga; huru många klagomål uppkomma, och hvad tid det erfordras, att få dem verkställde.
Jag känner enskiften, som gått ut i 20 år, innan de blifvit fulländade.
Jag hemställer till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om det är lämpligt att använda en § sådan denna lyder.
Vill man målet, måste man vilja medlen.
Jag anhåller, att i Protocollet få förvara spådomen om hela Författningen.
Nyss uppkommen vet jag ej hvad som passerat i början af discussionen, men jag anhåller att Ridderskapet och Adeln ville fästa uppmärksamhet vid redactionen af 12 § i 12 Gap. af den nu gällande Stadgan.
Jag skulle tro det vara bäst, om denna 12 § blefve så förändrad, att man endast uteslöt orden: der ägorne ciro af den beskaffenhet, att nytt skifte icke annor leds, än efter nästföregående verkställas kan; och att §:n således finge följande lydelse:
Har Storskifte förut öfver gått ett Skiftesslag, och finna, på grund af delägares gjorda yrkande, Skiftesmannen och Gode Männen, att nytt Skifte för Skifteslaget i allmänhet icke kan blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet; dä bör, med inställelse i det sökte Skif - 122 Den 27 Augusti f. in. tetj utlåtande derom till ÅgodelningsRättens pröfning öfverlännäs, på sätt i nästföregående § sagdt är.
Jag tror, alt, det vore bättre, att sålunda ändra den nuvarande 12 §, oell bibehålla den 11 oförändrad, än att göra någon annan ändring, hvarken sådan Utskotten, eller Grefve Spens, föreslagit.
Jag ber att få fästa Grefve Spenss uppmärksamhet derpå, att i våra gamla Författningar linnas alltid några ord mera, än som behöfvas.
Man har afsett att gifva råd åt dem, som skola dem verkställa.
Här böra de omtalade orden ej betraktas såsom annat, än såsom en erindran till dem, hvilka skola verkställa Skiften , att de böra handla så samvetsgrant som möjligt.
Grefve Spens drifver den sats, att ovilkorligen någon skall förlora vid skiften.
Jag tror det icke; det kan visserligen hända, men jag är öfvertygad, att der skiften böra ske, kunna de göras, utan att någon förlorar; ty om Grefve Spens vill fästa uppmärksamheten vid 12 §, skall lian finna, att Landtmätaren och Gode
Männen böra iakttaga, att skiftena skola vara förmånligare, än den förra delningen.
Då detta är förhållandet, inser jag ej, hvarföre icke den gamla § skulle få stå qvar.
Då jorden uppskattas, kostnader ne för dess brukning ersättas, samt slutligen medel äro anslagne för att bestrida utflj^ttningen, kan jag ej finna, hvarför icke skifte skall kunna äga rum, der alla skola vinna.
Jag anhåller, på dessa anförda grunder, att Herr Den 27 Augusti f. m. 123 Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa den proposition, att Utskottens föreslagne nya Redaction af 12 § må afslås, och att 12 § må bibehållas såsom hittills, endast med uteslutande af orden: der ägorne äro af den beskaff enhet, att nytt skifte icke annorledes, än efter nästföregående verkställas kan; hvaraf följden blir, att, om Storskifte förut ägt rum, det blifver beståndande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å den af Utskotten föreslågne nya Redaction af 12 § i 12 Cap. SkiftesStadgan.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga den redaction, som Herr Danckwardt, Grefve Posse och Friherre Anckarswärd föreslagit.
Ja, blandade med Nej. Grefve Spens; Denna fråga är af så stor vigt, alt jag icke kan.afslå från votering.
Utskottens redaction, i den form Utlåtandet innehåller, är redan af Ridderskapet och Adeln afslagen, och det är på denna grund jag anhåller, att den af mig föreslagne redaction, hvilken torde uttrycka den mening, som är närmast Utskottens, må bli Ja-proposition.
Den innefattar nemligen endast borttagande af orden utan att bereda 124 Den 27 Augusti f. m. någons skada och förlust; men bibehållande af orden de med skiftet förenade kostnader och delägarnes förmåga att dem bestrida.
Contra-propositionen torde af motsidan uppgöras.
Sedan votering blifvit begärd, profiterar jag af tillfället, att föreslå contra-proposition, hvilken jag önskar måtte blifva på bibehållande af i8o3 års Författning.
Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken erinrade, att då Utskottens förslag syntes böra blifva Ja-proposition, och flera meningar voro om Contra-propositionens lydelse, torde Ridderskapet och Adeln först böra bestämma innehållet af Contra-propositionen.
Om jag ej orätt fattade Ridderskapets och Adelns svar på Herr Grefvens och LandtMarskalkens näst före den sista meddeldte proposition, hördes ej något yttrande till bifall å Utskottens förslag.
Den votering, som af mig begärdes, var i anledning af Herr Grefvens och LandtMarskalkens sista proposition å den af Herr Danckwardt gjorde framställning.
Jag anhåller alltså, att mitt förslag må blifva Ja-proposition, då Herr Hjertås torde kunna blifva Contra-proposition.
Jag hemställer, om det icke skulle låta sig göra, att få pro - 1 Den 27 Augusti f. m. 125 position till bifall å Herr Hjertås förslag.
Svaret torde blifva så enhälligt, att ingen begärde votering.
Min åsyftade förändring af Utskottens förslag förlikar sig aldrabäst med den nuvarande § i Stadgan, hvilken jag tror vara bättre redigerad, och hafva företräde i korthet och uttryck.
Jag förenar mig derföre uti Herr Hjertås förslag, hvarigenom ock säkerhet emot obehörigt skifte är iakttagen, hvilket jag tyckt vara flere Ledamöters, och deribland äfven Grefve Spenss syftemål.
Med den förändring i nuvarande 12 §, som Herr Hjerta föreslagit, blir förhållandet alldeles detsamma, som jag velat hafva uttryckt.
Jag förenar mig således med Friherre Anckarswärd och Herr Hjerta.
Herr Danekwardt:
Jag hade ämnat yttra, hvad Grefve Posse nu anfört, och förenar mig således deri, med hemställan, om icke hvad han föreslagit, kunde blifva den ena, och Grefve Spenss yrkande den andra propositionen.
Jag har endast åsyftat, att icke allt correctif skulle blifva borttagit.
För att icke orsaka tidsförlust, instämmer äfven jag med Herr Hjerta, men tror att ordet delägares, som står i plurali, borde stå i singulari.
Den 27 Augusti f. m.
Jag får upplysa, att ingen ändring i afseende på ordet delägares behöfves.
Jag har föreslagit, att lydelsen skulle blifva denna: och finna, på grund af delägares gjorda yrkande, Skiftesmannen och Gode Männen &c. Jag skulle tro, att om Grefve
Spens fästat tillbörligt afseende på denna redaction, borde han medgifva, att i densamma icke finnas de ord lian vill hafva bort.
Den torde således alldeles svara emot hvad han önskar.
Det förslag till redacction af 12 § som jag framställt, lyder sålunda : Har Storskifte förut öfver gatt ett skifteslag, dä bör, 0111 delägare det äska, förr än nytt skifte verkställas må, Landtmätaren och Gode Män undersöka, huruvida detsamma, med afseende å så väl belägenheten och jordens beskaffenhet, som de med skiftet förenade kostnader och delägarn es förmåga att dem bestrida, kan för skifteslaget blifva förmånligare, än det redan varande storskiftet; hvarom Landtmätarens och Gode Männens utlåtande bör till ÅgodelningsRätten öfverlännäs, pä sätt i nästföregående § sagdt är.
Herr Hjerta torde finna, att detta förslag ej skiljer sig obetydligt ifrån hans.
Jag önskar nemligen, att det bestämdt skall upplåtas åt Gode Män oell Landtmätaren att afse förmågan, att be? strida kostnaderne, utan att hvarken göra det så bestämdt, sorn i Utskottens förslag, Deri 27 Augusti f. m.
127 att nemligen ingen individu derigenom skulle förlora, ‘eller att, såsom i Herr Hjertås redaction, alldeles öfverhalka saken.
Hans Excellence Herr Grefvert och LandtMarskalken föreslog, att
Ja-propositionen måtte innefatta bifall å Utskottens förslag, likväl med den förändring Grefve Spens yrkat; samt att i Nej-propositionen mätte intagas afslag å Utskottens förslag, och bibehållande af den nuvarande 12 §. i SkiftesStadgan, endast med undantag af de ord, Herr Hjerta föreslagit böra uteslutas.
Sprengtporten: Innan Ridderskapet och Adeln skrider till votering, anhåller jag, att 12 §, sådan den blifvit af Herr Hjerta föreslagen-, mätte blifva uppläst.
Den skiljer sig så litet från hvad Grefve Spens yrkat, att Ridderskapet och Adeln kanske torde antaga den utan votering.
Som jag redan förklarat, att jag ej kan afstå från votering, anhåller jag, att vi utan vidare tidsutdrägt må företaga densamma.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställde följande voterings-proposition:
Den, som anser 12 §. i 12 Capitlet af nuvarande
Skiftesstadga böra erhålla följande förändrade lydelse:
Den 27 Augusti f. in. ”Har Storskifte förut öfvergå 11 ett skif— ”teslag, då bör, om delägare det äska, förr ”än nytt skifte verkställas må, Landtmätaren och Gode Män undersöka, huruvida detsamma, med afseende å så väl belägenheten ”och jordens beskaffenhet, som de med skif”tet förenade kostnader och delägarnes för”måga att dem bestrida, kan för skiftesla”get blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet; hvarom Landtmätarens ”och Gode Männens utlåtande bör till Ägo”delningsrätten öfverlemnas, på sätt i näst”föregående §. sagdt är;” voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner
Nej, kommer 12 §. i i2Capitlet af nuvarande Skiftesstadga att lyda sålunda: ”Har Storskifte förut öfvergått ett skif”teslag, och finna, på grund af delägares ”gjorde yrkande, skiftesmannen och Gode ”Männen, att nytt skifte iför skifteslaget i ”allmänhet icke kan blifva förmånligare, än ”det redan varande Storskiftet; då bör, med ”inställelse i det sökte skiftet, utlåtande der”om till Ägodelningsrättens pröfning öfver”lemnas, på sätt i näst föregående §. sagdt är.” Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Se - Den 27 Augusti f. m. 12g Sedan 41* 42> 43 och 44 §§ i RiddarlmsOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 3 quart till 1 2 f. m., och befunnos vid voteringens slut klockan tre quart till 1 e. rn., sedan en voterinssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja — 28; Nej — 67; I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således godkänt den i Nejpropositionen upptagne redaction af 12 §. i 12 Capitlet SkiftesStädgan.
Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken tillkännagaf, att Plenum kornrne klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Upplästes Högvördige PresteStå 11 d els ProtocollsUtdrag af denna dag, hvaraf inhämtades, att Ståndet, till betygande af sin aktning för aflidne Hans Excellence Jnstitias— StatsMinistern m. m.
Herr Grefve Fredrik 39 H. 9 i3o Den 27 Augusti (. m.
Gyllenborgs mot Konung och Fädernesland, under en lång och ansvarsfull tjenstemannabana, utmärkt bepröfvade nit och redlighet, beslutat bevista hans jordafärd Lördagen den 2g dennes; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med PresteStåudet förena.
Uppå derom framställd proposition, fänri Ridderskapet och Adeln för godt, att äfveri för dess del uti PresteStåndets ofvanberördé beslut instämma.
Pröfningen af Lag- och EkonomiUtskottens ofvannämnde Utlåtanden rörande SkiftesStadgan fortsattes.
Angående Kyrkoherden Ahl qvists anmärkningar , dels i afseende på frågan om 'vitsord till erhållande af laga skifte, dels ock i afseende på säkerhet för redan utbrutet hemman, att icke behöfva undergå nytt skifte.
\ Grefve Spens:
Utskotten anmärka emot Kyrkoherden Ahlqvist, att 3 § i 1 Cap. redan bjuder, att verkställdt treskifte, då det efter 1821 års Författning har skedt, ej får rubbas, men Ahlqvists förslag angår något annat; hvarföre, så synes han mig fråga, har treskifte före 1821 icke samma rätt, att mot en senare SkiftesStadga åberopa; och när af* Den 27 Augusti f. ra. 131 ven denna, enligt 12 Cap. to §, tillåter att utan Ägodelningsrätteils hörande stanna vid treskifte, hvarföre har då ej samma sak samma följd , derföre att den existerat före 1821.
— Jag kan här icke tveka, och yrkar derföre proposition derpå, att, med afslag på Kyrkoherden Ahlqvists förslag till ny §, ordet tvenne må sättas i 12 Gap. 8§ istället för tvänné.
Herr Danckwardt: Såsom Grefve Spens "uppgifvit, är det i SkiftesStadgans 8 Cap. 12 §, vid frågan om nytt skifte i storskiftadt skifteslag, blott för den delägare, sorn redan har sin lott i två skiften, medgifvit, att undgå att deltaga uti den nya delningen vidare, än hvad som erfordras för de öfrigas lämpliga utbrytning.