Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De utbytas då till RiksgäldsSedlar, och 5:0 Skulle RiksgäldsSedlarne qvarhållas i allmänna rörelsen, hvilket sker derigenom, att StatsComoiret använder dem till betalning åt Löner och öfrige Statsanslag efter Realisationsgrunden; men derförutan borde likväl, 6:0 Ett Creditiv på Banquen lemnäs RiksgäldsContoiret, för att dermed vidmagthålla deras oafbrutna förväxling till BancoSedlar, när det åstundades, som likväl borde i RiksgäldsContoiret verkställås; på det att, så snart RiksgäldsSedlarne dit inkommo, de måtte kunna genast till Rörelsen , genom StatsContoiret, åter utlémnas.
När, på sådant sätt, hvar man ägde vissheten att kunna ombytet till BancoSedlar Verkställa, så skulle det, i växlingsväg, föga sökas
Att ifrån den skyndsamhet och den myckenhet, hvarmed RiksgäldsSedlarne 3» jOen 17 Martil, /. ?«. hitintills och synnerligen de sednare åren, ingått till Realisation, sluta till ett förestående lika förhållande, ifall mitt förslag antogs; vore att brista i kännedom otn den orsak, sotn varit egenteiigen verkande; en orsak, som vöre undanröjd genom sjelfva Förslaget.
Denna orsak har bestått deri, att då RiksgäldsSedlarne inkommit, genom Intraderne, till §tatsCohtoiret, men ej kunnat användas till Löner, eller öfrige Statsanslag; hvilka alla skolat med BancoSedlar betalas', så har StatsContoii et måst RiksgäldsSedlaine genast till BancoSedlar förväxla; ett förhållande, som ej mera inträffade, då Riksgälds-Sedlarne blifva till lö<i neroth Statsanslag använde; men Allmänheten har sedan länge blott föga anlitat Realisationen; och skulle lika litet hädanefter göra det, så att man med säkerhet kan ant ga, af t, så länge proportionen varsamt vårdades skulle Creditivet på Banquen föga behöfva anlitas. 7:0 Till RiksgäldsSedlarnes qvarhållande i allmänna Rörelsen borde vidare fastställas, att Banquen icke hädane!ter finge utgitva Sedlar på mindre valeur, än fern R:dr Banco; och att följaktligen alfa mindre Sedlar, sorn genom uppbörden inkommo, skulle, då större Summor samlades, ingifvas till Banquen, till utbyte emot Sedlar af större valeur. 8:0 En Rikfgälds-Discont skulle inrättas, sorn emottager inbetalning af FilialHisconternes fordringar, i skälig omsättningsväg, utställd på Den 17 Martu, f. ni. io år, så att blott en omsättning hvarje år gjordes, dervid, utom räntan, en tiondedel af Capitalet inbetaltes} men allt hvad sålunda inkom, skulle genast till Lånesökander åter utlemnäs, med afdrag äf Verkets egne kostnader samt vinsten, sorn Skulle användas till ersättning åt
RikfigäldsContoiret för delå deri defii cit i FilialDisconterries tillgångar, sorn kari existera, och dels den afgift till Götha CanalBolag, sofri här i första pUricteri Föreslås.
Génotri ensamt de tillgångar till Utlåning, sorn rippkom ifrån så långsamma inbetalningar af Disconternes Gäldénärer, bléf Disconteri icke j>å lång tid tillräcklig till det Låriebiträde^ hvaraf Allmänheten i Södra och Vestra Provincernå, just nu äro mäst i behofj och för att åtminstone till någon skälig del uppfylla hvad förut irenne Disconfer besörjt , börde ett Cfeditiv på Riksgälds •
Contoiret af 450,000 R:dr RiksgäldsSedlaf lemnäs denna Discont.
Icke utan skäl begära Södra ock Västra Provincernes Innevånare, att allmänna Låne-anstalter må blifva der att tillgå» ock på det då icke mera än en sådan
Discont torde böra äga rum , den må kunna vara ungegefärliget?
lika tillgänglig för alla nyssnämndé Orter, tror jag att
Disconten kunde förläggas i Jönköping.
Der finnes en mängd aktningsvärde Embetsman, och. om de hedrades med Ständernes förtroende, i de Val till Directeuferj som Ständerne sjelfve torde utöfva, pä Sätt, sorn Fullmägtigé tillsättas i BanqUen och RiksgäldsContoiret, så skulle Discont-bestyret Ridd, 0. 82 Den 17 Martil, f. in, uppfyllas med åtminstone mera oväld för Näringar och Orter, än om Disconten anförtroddes åt Köpmän i någon af de större SjöStä» derne.
Af Allmänna Cassör, som kunna vilja deras Penningar förränta, borde
Disconten äga att dem på Afskrifnings-räkning för 2 Procent mottaga; men icke af enskildte personer, och aldrig att några Reverser utgifva.
Om angelägenheten af Allmänna Discont-räntans nedsättandej äfvensom om antagandet af det Förslag, som var i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition gjordt, att f af nu utestående DiscontLån borde förvandlas till FastighetsLån; till hvilket ändamål de Låntagare ej allenast i FilialDisconterné, utan äfven i RiksgäldsDiscon-: ten, som äga ointecknad Jord att pantsätta, skulle äga att deras skulder sålunda förändra; derom skall jag framdeles, då sluteliga Financeplanen inkommer, mig yttra.
Om tidens inträffade omständigheter nu mera, till någon del, besannat, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag redan år 1814 framlade taflan af den Penningebrist, som skulle inträffa , i naturlig påföljd af de Financepriqciper, hvilka vid 1812 års Riksdag voro antagne; om närvarande förlägenhet bevisar, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag vid 1815 års Riksdag talade emot den Capitalisterne förunnade förde', att för 3 ProcentsSedlar deras Penningar insätta; samt visar, att man Verkeligen gjort bättre, derest man antagit det Förslag jag då afgaf, till 3 ProcentsSed, Den 17 Martu, /. »i. 83 Jarnes tidiga, men successiva infriande, än att afbida deras fall , i hela sin tygnd; så torde också, tilläfventyrs, icke heller allt afseende böra nekas af hvad jag nu haft äran an iöra.
Jag anhåller ödmjukast om Återremiss af Betänkandet; samt att Utskottet må tillhöra9 att öfver det Förslag jag här uppgifvit , sig utlåta.
Herr Grefven och F andt Ma r sk cilken tillkännagaf, att
Plenum komma klockan fem i eftermiddag att fortsättas Herr Flach, Carl Fredric, uppläste föl-: jmde :
Ehuru med det för mina känslor af personlige tillgifvenheter härstädes påkostande äfventyret, att genom antagandet, för min del, af ifrågavarande Betänkande, dela dess eget oblida öde, att från alla (ehuru motsatta sidor) ogillas, bör jag icke dölja min öfvertygelse derom, att till och med nyssnämnde sällsamma omständighet företer ett icke tvetydigt bevis för den rättskaffenhet, hvarmed, emellan alla dessa stridiga Interessen, Utskottet gått opartiskt tillväga, för att utfinna det Jemnknings^ medel, som, ehuru af temperatur att icke kunna tillfredsställa ensidige åsigter, likväl varit det rätta, för att, med minsta möjliga olägenhet, frambringa ett Resultat af högsta möjliga välgörighet, och emot hvilket, efter mitt begrepp om saken, ingen invändning af betydenhet står att göra, om icke utseendet af en 84 Ben 17 Martil, /. m.
Lag in Casu — Mer» , man besinne den visst icke blott på fantasien af ett för axiom i verl* den likväl gängse ordspråk, utan i tingens natur grundade sanning: att noden har ingen Lag.
Ett tillstånd af detta allmänna trångmål, ett hotande allas krig emot alla, undanrödjer alla betänkligheter.
Om till denna generella öfversigt af saken , mig tillätes foga några speciella egna önskningar, så voro de dessa: 1:0 Att Riksens Högloflige Ständer, såsom åt Fosterlandets Barn en allmän Förmyndare, behagade tilldela Förmyndarevård, efter ädelmodets vanliga sätt att gå tillväga.
Det vill här säga: vid DiscontReglering behjerta i synnerhet de Pupillers förlägenhet, som af egen missledd välgörenhet eller af tidens förföriska skick, råkat i tryckande DiscontSkulder, anordna, att i Credit väg dessa med förmånsrätt understödjas, för att icke falla ett offer för den känslolösa Egoismens kalla speculationer j borttaga eller åtminstone betydligen nedsätta den så Judiskt ochristliga Öfver-räntan ; tillförordna, att, sedan nu mera förtroendet
Med: borgare emellan är försvunnit , andra hypothequer än Cautioner, tillexempel Skuldebref med vederbörligen verificerad säkerhet, vid Disconteringar måtte emottagas, och nödigt rådrum lemnäs till Skuldernas afbördande. 3:0 Att Götheborgs BancoDiscont, förortens nödvändiga behof och på grund af dess Dm 17 Martil} f. tn. 85 relativt utmärkta välförhållande , måtte bibehållas och för tillfället (emot säkerhet) under, stödjas. 3:0
Disconterne i allmänhet,'' gå fort närvarande trångmål hunnit afhjelpas, må till RörelseCapitalen successivt inskränkas, och åt Utlån:ngs_methoderna gifvas de föreskrifter , som möjeligen skulle för framtiden freda
Disconterne frän tillvitelser af alla de Ungdomsiörstörelser, de Mannaåldrens bekymmer , sorn dessa illa ordnade Inrättningar nu hafva på deras syndiga Yäkning.
Herr Flach anhöll, att dess Anförande måtte tå åtföija Återremissen till Stats- och BancoUtskotten.
Grefve Spens, Carl Gustaff anförde skrifteligen:
På förhand anhåller jag om ursäkt, att jag med ett långt Dictamen vågar trötta Ridderskapets och Adelns tålamod.
Saken , som nu afhandlas, arden vigtigaste »falla, som vi förehsft, och min åsigt ar i flera hufvudafseenden betydligen skiljaktig från det Högloflige Sammansatta Utskottets.
De fel, som jag har trott mig finna i det nu förevarande Betänkandet, och hvarföre jag äskar dess återremittering, äro i synnerhet af fyra slag, nemligen: i Formenf i Uppgifterne3 i Principerna, och i en del af Detai lierna^ 86 Den 17 Martil, /. w, Angående Formen anhåller jag att få underställa, huruvida det kan vara rätt af ett Utskott att åberopa, såom skäl för det som föreslås, en princip, som ännu icke blifvit för Ständerne ens framställd, än mindre fastställd.
Jag tror mig finna ett sådant förfarande i andra Momentet af Betänkandet , Pag, 1 på det tryckta exemplaret, der det står, ”att Utskotten ”vid sina första Sammanträden stadgat den ali* ”männa grund, hvarifrån Utskotten, i anseende till beräkningarne af penningeSedelstocken, ”borde utgå, vid utarbetningen af sitt förslag , ”till Myntvärdets uppi ätthållande, samt tillika ”fastställt, såsom en härifrån sig härledande prin.
5,cip, att några nya biträden från Banquen ic”ke borde komma i fråga, så framt härigenom ”rubbades den grundval, på hvilken nämnde ”förslag skulle komma att byggas.”
Om man anser det vara nödvändigt, att Ståndens Plena bibehållas vid den undersökande rätt, som Grundlagen serskilt tillägger dem, och som dessutom förnuftet ålägger att aldrig fråntaga den afgörande; sä synes det nödigt, att Utskot. tet något närmare utreder, hvad sorn menas i detta Moment:
Orden att; Utskottet har fun nit nödigt stadga en all/nån grund får sina arbeten, innefatta visserligen ej mycket, och tillägget: att af denna grund till ett blifvande förslag till myntvärdets upprätthållande, härleder sig en principe, att biträden från Banquen ej böra komma i fråga, så framt derigenom rubbas den grundval, hvarpå nämnde Förslag skulle komma att byggas, säger icke stort mera.
Squelettet af denna mening är, att af Den 17 Martil} f. m: 87 ■ * Utskottets obekanta grund härleder sig en princip, att icke rubba samma grund.
Jag vet alltför väl, att i 15.
Momentet, att räkna ifrån början, eller i det 3 på pag. 4, står: då Utskotten trott sig knnna föreslå utvägar att anlita Banquen, hafva Utskotten tillika , såsom ett oeftergifligt vilkor, stadgat, ”att ett 6ådant biträde icke skulle åstadkomma ”någon permanent tillökning för BanquensSedeistock. ” _ Af så väl Constructionen, som den omtändighet, att detta här nämnda stadgande innom Utskotten omtalas, såsom samtidigt med beslutet att anlita Banquen, och således senare än antagandet af den urprincip, som man på första sidan underrättar oss om, att Utskotten vid sina första Sammanträden stadgat, då det säkerligen ej kan ha varit afgjordt, att Banquen ensam kunde anlitas
Af allt detta skulle man kunna sluta, att den i 2 momentet omtalta principen är något annat änden, som häc nämnes.
Dock, som både jag och, sorn jag förnummit, flere andra icke hafva kunnat gissa oss till af sjelfva Förslaget någon annan principe, än den i detta isede Momentet nämnda, har jag trott mig kunna taga för afgjordt , att denna felaktighet hufvuksakligen är i stilen, eller furmen.
Jag vill således lemna detta, med tillägg af den önskan, att, vid ett blifvande förnyadt Betänkande, Utskotten behagade afdela det i puncter; emedan det synes föga troligt, att något FinaneeFörslag hos Ständer, som icke blott samtycka, kan gå igenom utan debatte öfver hvar punct serskilt.
Man torde svara, att de Den 17 Martiin f. m. serskildta puncterna i ett FinanceFörslag äro i gådant samband, att de böra antagas alla, eller ingen y det är ock icke min mennig, att man skulle debattera öfver detaillerna punctvis, men jag yrkar, och skall aldrig upphöra att yrka én debatte öfver principen, skilld från alla deJ tailler, såsom någonting, hvarförutan, efter mip tanka, haiihet och motsägelser icke kunna vid det blifvande Förslaget undvikas.
Jag anhåller att först3 puncten, sorn lemnäs oss att vent tilera om, må blifva just det alternativet, ont Banco- och RiksgäldsSedeistocken skall vara den , sorn förblir orubbad, eller om det är RörelseCapitalet, sorn bör bibehållas.
Sveriges nu varande olycka är, att det finns en skillnad emellan dessa bägge , men detta berättigar iq* gen att glömma denna skillnad.
Emot Uppgifterna i Betänkandet har jag att invända , att de på besynnerligt vis betydligen skilja sig ifrån sanningen.
Jag vill intet tala om; att i Bilagan A. Utskotten icke. till något värde beräknat den redan färdigbyggda Canalen; detta kan vara rätt, så framt det ännu kan sättas i fråga, om den kan färdig-; byggas 3 ty hvar och en finner, att det, somna, är gje"*t. på detta vis kan göras utan värdeSå mycket hade likväl bordt tilläggas, att, så framt Canalen skall färdigbyggas, skall den, sorn gör det, först betala dess Skulder, köpa det, sorn nu är gjordt, af Fordringsägarna, sorn nu ostridigt äro Verkets egentlige ägare.
Men, antingen Byggnaden öfvergifves eller ej, blif^rer det likväl alltid orätt, att ibland Massans, Pen 17 Martti 3 f. m. 89 tillgångar ej beräkna CanalBolagefs lösa Egendom, sora just i den händelse, att den går under klubban, då arbetet öfyergifves, blir rea'?
liserbar, och skall uppgå till ett betydligt värde.
I fall Utskottet härpå t v i fl a r, uther jag mig att få fråga, hvad anledning man har haft att tveka på följande titlar, sora finnas upptag, ne till ett sanunanlagdt belopp af 248.506 R:dr Banco i en från trycket utkommen, af en Dis, contDirecteur underskriften Afhandling, nemligen:
Cyssyhehållning, stående större häriy Fastigheter, af Hemman, Qvarnar, Skogor, $cc., samt Fartyg.
Af dessa sednare aro åtminstone de i Wenern och Wettern fullkomligt säljbare.
Hvad de öfriga titlarne angår, så är det visst eii sanning, att Riksdagen kan dtaga så långt på tiden, att Provianten blir skämd, och att, j alla fall, man på en Auction ej kan hoppas att erhålla det bokförda värdet af hvarken Proviant, Byggnader, Fårråder el, ler Effecterx ehuru troligen slitnings-afdrag vid bokföringen af dessa sednare blifvit iakttagne; äfvenså är det ostridigt , att af titeln-.
Förskotter och Fordringar, en del kan anses Osäkra, till dess man närmare får höra efter förhållandet; men att derföre alla dessa titlar, tillsammans utgörande 646,060 R:dr Banco, icke till något värde skola upptagas det kan icke vara rätt.
Det vore visst icke svårt, att på tre dagar skaffa sig Speculanter, sorn obesedt ville bjuda två tredjedelar.
En tillgång, sora anses osäker, bör innom columnen anmärkas i Förslaget, men kan af ingen opartisk förbi-* gås, Qch hvad äro dessutom alla de tillgån. 90 Dm 17 Marlit, /. m. gar, som man vill erkänna, annat än Reverser? hvarföre skall ibland desse ej ArbstsCassans Fordringar beräknas, som endast deri skilja sig från de öfriga, att de flesta äro intecknade, endast deri, att man om dem icke kan yttra sig: afskrifningar kunna möjligen blifva nödige?
Jag har yttrat mig om en betydlig underlåtenhet vid Utskottens beräkning af Götha CanalDisconts tillgångar jag skall nu nämna några, mindre betydliga, inkast, som emot ziffrorna kunna göras.
Den första är, att datum den 1 Jan. i8j8, som i titlarna af Bilagan A., i Debet och Credit, förekommer, , synes böra vara den 1 Febr.
Jag har blifvit föranledd till denna förmodan af nyssnämnda, afen DiscontDirecteur utgifna, Afhandling, der en uppgift på Discontens tillgångar den sista Dec. finnes, som högst betydligen afviker från Utskottens.
Jag skulle anse detta som Sättarens slarf, om Ränte„beräkningarne icke vore grundade på detta felaktiga datum.
Den andra uppgiften , som är oriktig, är den af Gassa-behållningen.
Den består, utom det, som Utskotten behagat upptaga, af LcineBanco-Capitaler, en egendom, som ej blott är rörlig, utan, begärlig 5 af för skjutne Lcigsökningskostnader, som synas böra upptagas i samma column, som sjelfva reverserne, efter de på en gång med dem utsökas och inflyta \ af en outredd halance hos Kamereraren Iggeström, om hvilken fordrans utfående ingen annan anledning till tvifvel finnes, än att nämnde Kamererare, för hela sin befattning, Den 17 Martil, f. m. 91 har t vänne Cautionister, vida säkrare, än de flästa , sorn på DiscOntReverserna tecknat sina namn _ Retragtar man allt det, sorn på detta vis, genom underlåtna och ongtiga uppgifter, icke kommit att underställas Ständernas granskning, så är det lätt att finna, att Götha CanalDisconts utredning på sätt, som nu är föreslagit, långt ifrån att lemna en brist af 526,608, skall lemna ett öfverskott af flere 100,000 R:dr; hvadan ock en stor del af Utskottets Ledamöter sig emot denna Beräkningsmethod reserverat.
Hvad Malmö Discont angår, torde någon ifrån den Landsorten bättre, an jag, kunna utreda, hvad jag ryktevis har inhämtat, att det nämligen skall finnas en titel, vid namn ActieCapitul, som skall ge anledning till en olika beräkning, än Utskottens:
Det jag intet vet, vill jag intet fälla något omdöme om, men det vöre väl, om sakens beskaffenhet af någon blefve upplyst.
Det tredje i Utskottens Betänkande, hvar: emot jag har att anmärka, äro: de Principery och den Åsigt, hvarpå Utskottet grundat hela sitt förslag till utredning.
Jag räknar hit, att Utskotten, utom tvänne Ledamöter, behagat sätta i fråga upphäfvandet af ali Lag och all laglighet, genom den lag för tillfället, som Utskotten föreslå åt Riksens Ständer, att underställa Kongl.
Majrts sanctionj se 5:te och 6:te sidan af det tryckta Betänkandet, och som Utskotten önska, att ge retroactiv verkanj se 92 Den 11 Martil3 f. m. slutet af den ic;de sidan.
En sådan åtgärd talar för tydligt om sin egen beskaffenhet, att jag deröfver skulle behöfva vara mångordig — den visar, att antingen Utskotten glörnt , att Lagarne äro för ett Samhälle icke medel, Utan ändamål, och att laglighetens Credit i ett land aldrig kan sättas i jenmförelse med Banquensj eller ock, att hos Utskottens Ledamöter den mening varit rådande, att Sveriges fin,an. cielia belägenhet nu är till den grad olycklig, ,ntt ett afsteg frän Lagar och Lagformer kan tillåtas, lag har hört denna tanka, i mer än ett enskilt sällskap, yttras äfven utaf män, som odelt äga min högaktning — jag medger att en belägenhet, till den grad > som sades, olycklig, kan finnas, men jag tror, att denar högst sällsynt, och att ingen StatsOeconornisk orsak kan vara af sådan vigt.
"När Fienden är i landet, eljer anarchi råder, elier despotisms, då är det tid att för en god sak sätta sig öfver minutierne i Lagens formerj till dess är det onödigt, och farligt, såsom prmjudicat.
Ty värre belägenhet, än den nu varande, kan blifva, och samma rätt, sorn vi nu göra gällande, att afgöra om Discont-massornas Borgenärers öde, utan att höra dem, samma endast styrkans rätt kan en gång göras gällande, för at£ afgöra, om både Stats-Verkets, och Ständernas, öde, utan att höra oss. jag yrkar, i anledning häraf, att hvarje åtgärd , hvarigenom en suspension af Lagarnes allmänna stadganden, i afseende på massors, utredning, blifver nödig, må, om ock den äg - Den 17 Martii 3 /. in. de alla andra förmåner, obesedd förkastas.
Att en sådan suspension bör äga ruin, hafva Utskotten så väl bevist på 5 te sidan af det tryck-» ta Betänkandet, att det vöre öfverflödigt, att här upprepa alla skälen.
Meri Utskotten påstå sig hafva tillstyrkt ett så förmånligt liqvidationssätt, att hvarjd Borgenär pätagligen skall finna Sig obefogad till klagan.
Om detta verkligen är det näri varande förslagets egenskap, hvad anledning har då Utskottet, att frukta en Proclama?
Oni man tror, att hvar fordringsägare med glädje skall utbyta sin Discontsedel emot en af de£ Allmänna garanterad, på dessa nu erbudnä vilkor, hvarföre då ej bibehålla Lagfortnerna, och blott söka, att på alla vis lätta sedelombytet, låta det börjas, i alla Ränterisr, på samma gång, som sjelfva kallelsen till Proclama kungöres, på det att endast én Principals ombud, nemligen Riksens Ständers, på den skall äga fordringar att bevaka ?
I sådant fall blifver Proclaman chimerique, men hon hbr det på lagligt vis; förbjudandet af qvittningett af gäld emot gäld blir laglig, och ingen kan aga nå-: got att invända.
Men man inser kan hända sjelf, att, på de nu föreslagna vilkoren, ingen Treprocentfordringsägare kan öfvertalan* ått ingå i Sedelbyte med Staten; i sådant fall är methoden, att undvika proclama genom en lagsuspension, nödig på samma sätt, som alltid våld är nödigt vid röfveri.
Att också, hvad Fordringsägarne i Götha CanalDiseont angår, ett sådant öfvertalaade bjgfve svårt, åt 94 Ben 17 Martti, f m. tydligt af de felaktigheter, hvars tillvaro jag nyss visade i Utskottens uppgifter om CanalDiscontens ställning; man kan icke skäligen hoppas, att någon skulle underlåta, att göra Lagen gällande mot en sådan ockrare, sorn Ban* quen, enligt detta förslag, skulle blifva.
Är det sannt, att Canal-bolagets Fastigheter och lösa Elfecter, samt den icke upptagna delen af DiscontCassans behållning, ensamme uppgå till långt mer, än den förlust, den utredande ädelmodigt skryter med, och att han således, utom den fördelen, att få sin fordran betalt innan 1823, i stället för 1835, årsslut, tillika skulle få en högst betydlig avance då är det icke underligt, att man fruktar en Proclama.
Denna fruktan är så mycket billigare, som man dessutom vill frånkänna Fordringsägarne en annan stor, icke bokförd, men obestridlig tillgång, som i sjelfva Discont-rättigheten till 1835 ligger
Det kan väl af ingen nekas, att Fordrings-ägarne i en massa äga rättighet, om de det åstunda, att för s!"n räkning drifva den Rörelse , hvarpå Gäldenären ägde Privilegium, under alla de af Privilegie-tiden återstående åren.
Man säger, att för detta år 1818, då allmän misscredit finnes, ingen Discontvinsf skall blifva; det kan vara möjligt-, att den icke bitr stor, men om Proclama blifver, och på denna Fordringsägarne besluta , att hafva anstånd med sig sjelfva, och med allt tålamod till egen vinst drifva Discontröreben , hvem kan ej inse, att Opinionen om några år skall blifva nära lika Den 17 MartU, /. m. 95 fördelaktig, som den var för Disconterna ; TreprocentsFonden och således
Discontvinsten , nära lika stor i de nu varande Fordringsägare nes hand, sedan de till Bolag constituerat sig, som den någonsin hittills varit?
Att till detta steg, att ge sig sjelfva anstånd, och för sin räkning drifva Discontrörelsen , Fordringsägarna skulle äga mod och lägenhet, tror jag väl ej i men detta är hos mig, som hos Utskottens Ledamöter, Tro, och gäller hvarken i Lageller billighetsfrågor.
Alternativet är: gör Prodama ; hör Fordrings- samt Actieägarnej köp deras
Disconträtt och deras öfriga rättigheter för så godt pris som kan fås 5 eller ock, om Proclamans alla följder befaras: bjud Fordringsägarne sådana vilkor, att man, utan suspen-J sion af Lagarne , kan anse sig säker tor allt klander af ens åtgärd.
Eller ännu ett tredje i låtom oss icke bry oss om alltsammans.
Men andra steg än dessa tre gifvas ej , utåt* en outplånlig vanheder för Riksens Ständer.
Jag begagnar vidare detta tillfälle, för att förena mig med de värde Ledamöter innom Utskotten, som reserverat sig emot Stadgandet, att den på Sedlame upplupna Räntan , ej ens till den så kallade Cessionsdagen den 1 October, bör beräknas.
Jag skulle vidlyftigen yttra mig om denna nya olaglighet, om den ej vöre consequent med den åsigt, hvarpå Lag6uspension kan anses tillåtlig.
Angående Utskottens principe, att Banco^ ©ch Riksgälds-Sedelstocken ej bör ökas, blir C)6
Den 17 Elaviii f. ml tillfälle för mig att vidare yttra mig, om min gjorda anhållan bifalles, och om denna prelitninairefråga blifver debatterad, innan ndgori detailie af sjelfva FinanceFörsIaget till afgörande företages. t)et Förslag till Utredningar af Discontmassorna , jag här nedanföre vill uppgifva, utgår från det påståendet * att RörelseCapitalet i Landet är det, söm bör bibfehållasj trien icke Sedelstocken.