Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven denna åsigt anser jag vara oriktig, ehuru jemförelsevis bättre än det nu af Utsk:t föreslagna stadgande.
Jag tillstyrker således att K. o. Ad. måtte bifalla §:n, med uteslutande af de ofvan anmärkta orden.
Jag föreställer mig, det Utskrts mening i förev:de fall alldeles icke varit att förekomma, att en person skulle få alltför många röster.
Det motiv, sorn, enligt mitt förmenande, ligger till grund för Utsk:ts förslag i denna del, är nemi. att icke allt för många röstberättigade skola kunna undandraga sig personlig inställelse vid stämman.
Något ovanligt eller klandervärdt kan jag icke finna deruti, att den person, som har en röst, öfverlåter densamma på en annan.
Ett helt annat förhållande blir det åter, om en person upträder med fullmakt att rösta för flere personer.
I följd häraf anser jag att den, som gillar förberörde af Utsk:t antagne motiv, jemväl bör finna ifrågav:de tillägg lämpligt.
Med anledning af Hr Dalmans anmärkning anser jag mig böra nämna, att Utsk:t intog detta stadgande eller tillägg i följd af Hr v. Troils, Betänk:t vidfogade reservation.
Deruti uttalas nemi. den grundsats, att »rösträtt bör personligen »utöfvas.»
Uti öfverensstämmelse med Hrr Dalman och von Troil tror äfven jag, att detta tillägg är liksom en hållhake för fullmakters utfärdande, hvilken icke bör borttagas.
En väsendtlig skillnad företer sig mellan Utsk:ts förslag och den uti Hr von Troils reservation i berörde hänseende uttalade gruudsats.
Reservanten säger nemi., att »rösträtt bör personligen utöfvas»; men om man, på sätt Utsk:t föreslagit, medgifver att någon må, på grund af fullmakt, föra talan för annan röstberättigad, så har man ju redan frångått denna grundsats.
Qvarstår detta stadgande, kan man komma i tvekan, huruvida man skall lemna fullmakt åt en person, emedan man icke med bestämd visshet kan känna, om . icke han redan förut mottagit fullmakt af annan person.
Det synes mig i öfrigt vara ett temligen hardt stadgande, att om det gifves en person, för hvilken 2:ne personer hafva det förtroende, att de vilja lemna honom fullmakt, den ene af nämnde 2:ne röstberättigade skall blifva beröfvad tillfälle dertill.
I detta fall instämmer jag således uti det af Gr.
Lagerbjelke gjorde yrkande, Hr von Koch:
Jemväl jag har haft personlig erfarenhet af obehaget af deri utaf Hr von Troil uti dess reservation omtalade »listlöpning».
Det händer nemi. ganska ofta, att personer för- egna ändamål samla röster af andra röstberättigade personer, hvilka äro likgiltiga för egna och kommunens angelägenheter, och Den 3 Oktober e. m. 53 sorn följaktligen skrifva under hvad som helst.
Man kan sannerligen på sådant sätt få en hel mängd röster genom att gå ur hus i hus.
Slika röster äro likväl ganska sällan ett uttryck af kommunal-ledamöternas verkliga tänkesätt.
Jag röstar för bifall till Utsk:ts förslag.
Då man förutsätter att fullmakter utgifvas derföre, att utgifvaren sjelf icke är intresserad för saken, har man äfven ganska lätt att bevisa åtskilliga af detta fullmakts-utgifvande följande olägenheter.
De, som hylla en sådan förutsättning, måste, i full konseqvens dermed, fördömma ali fullmakts utgifning.
A andra sidan bör man utan svårighet inse att, om icke fullmakter få gifvas, beslutande-rätten, isynnerhet i vidlyftiga församlingar, ovedersägligen kommer att ligga uti de närmast boendes händer.
Icke heller kari jag inse nyttan för det allmänna deraf, att man tvingar massor af menniskor att personligen infinna sig vid dessa sammankomster, isynnerhet om det bestämmes, att sammankomsterne skola ega rum på arbetsdag.
PA grund af nu andragne förhållanden synes mig tillägget om begränsnjng af rättigheten att rösta på grund af fullmakt vara både ändamålslöst och olämpligt.
Hr Printzell sköld, Carl:
Om man vid all lagstiftning skulle i främsta rummet utgå från den synpunkt, att missbruk i följd af lagen kunde ega rum, samt icke antaga en lag förr, än man egde bestämd visshet att icke något missbruk derifrån kunde härledas, så tviflar jag på möjligheten att någonsin kunna stifta någon lag.
Ännu har nemligen aldrig meuniskosnillet i berörde fall visat sig vara så stort, att icke under tidernas lopp ett annat ingenium påfunnit möjligheten, att i något hänseende kringgå den antagna lagen.
Mörner, hyser äfven jag den öfvertygelsen, att det kan vara ganska nyttigt att åt en person få öfverlemna icke allenast en utan flere fullmakter.
Det är dessutom en obillig begäran att alla röstberättigade i stämman skola derstädes sig infinna.
Lagliga hinder för en sådan inställelse gifvas; och det vore vid slikt förhållande hardt nog att icke få anförtro sin talan åt en person, för hvilken man har verkligt förtroende, derföre att en annan röstberättigad för samma person haft samma förtro ende.
Jag tillstyrker att, med afslag å Utsk:ts tillägg, komitera des förslag i denna del måtte af E. o. Ad. godkännas.
Jemlikt hvad jag numera inhemtat, har Preste-8t:t bifallit
Utskds förev-.de förslag oförändradt, samt Bonde- och Borgare-Stm naed en i någon mån förändrad^ ord ställning. 54 Den 8 Oktober e. m.
Alldenstund, jemlikt hvad den siste talaren uplyst, förevarande § redan blifvit af 3:ne
Stånd bifallen, anser jag icke lämpligt att spilla många ord på densamma.
I största korthet har jag således velat nämna, det jag, i likhet med Hr von Troil, helst skulle önska, att hvar och en sjelf förde siri talan vid stämman; men då detta svårligen låter sig göra, vill jag söka att erhålla denna rätt att utfärda fullmakter så inskränkt som möjligt.
Största olägenheten af detta fullmakts-utgifvande är, att personer med så stor lätthet kunna fara ur gård och i gård och skaffa sig fullmakter.
Ett slikt förfaringssätt är dock till en betydlig del förekommet genom ifrågavide af Utsk:t föreslagne tillägg.
Man kart uti detta tillägg se liksom ett band på listlöparne.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n enligt Utsk:ts förslag, och dels bifall dertill med uteslutande från lista mormt af orden »dock må ingen på grund af fullmakt föra talan för mera än en röstberättigad»; och skulle §:ns båda mo menter blifva föremål för särskilda proposir.
Exc. propos. på bifall till lista mom:t enligt Utskits förslag och, då dervid svarades många ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Propos. på bifall till 2:dra mom:t framställdes sedermera och besvarades med ja. § 13 enligt Utskits förslag.
Tillkännagafs vara bifallen af Preste-Stit.
Mig synes att i nu ifrågakomna händelse bör, likasom i andra fall, den, som kan förete laga förfall, ega rättighet att afsäga sig det ifrågavide updraget; samt att det icke bör bero på kommunal-stämmans godtycke att förvägra bifall dertill.
Till följd häraf anhåller jag att slutmeningen uti 2:dra mom:t måtte erhålla följande lydelse: »samt den, som förmår upgifva »laga förfall.» Hr von Koch:
Jag kan icke föreställa mig att Utskits mening kan vara annan än den, som innehålles uti det af Gr.
Mörner nu framstälda förslag.
Utskits förslag bestämmer nemi. endast, hvem som i första hand skall pröfva upgifvet förfall.
Sistnämnde förslag är således allenast en något mer modererad form för samma sak, eller ett, så att säga, beskedligare uttryck än de af Gr.
Mörner föreslagne- ordalag »laga förfall».
Med hänsigt härtill kan jag således icke finna, att några betänkligheter i denna del höra möta.
Den 3 Oktober e. m. 55 Hr Hjärne:
Utsk:t har troligen ieke ifrågastäldt, det kommunalstämman skulle blifva sammansatt af en mängd sådane personer, som icke skulle fästa afseende vid ett verkligt laga förfall.
För sådant fall åter finnes det ju tillfälle att anföra klagomål.
BorgareSt:t har fattat ett annat beslut i frågan, hvilket endast är skiljaktigt deruti, att jemväl embets- och tjenstemän skola vara skyldiga att emottaga ett slikt förnyadt updrag, — en åsigt, hvilken jag vid öfverläggningarne i Utsk:t förklarat mig icke kunna dela.
— De öfriga båda Stin lära dock hafva bifallit Utsk:ts förevide förslag oförändradt; och anser jag mig, med ytterligare bemtadt stöd af nämnde förhållande, böra hemställa, det E. o. Ad. icke måtte fästa något afs:de vid de i detta fall så litet talande skäl, som blifvit af Gr.
Mörner framstälde.
Mörner är äfven jag af den åsigt, att det är en högst obillig bestämmelse, att stämman skall pröfva beskaffenheten af ifrågakommande förfall.
Vid någon persons iråkade sjukdom kan t. ex. stämman finna för godt att utlåta sig:
Han är icke sjuk, o. s. v. Till vinnande af rättelse härutinnan hemställer jag att förev:de 2:dra mom. måtte erhålla den af reservanten, Hr Stolpe, uti dess, komiterades Betänk, vidfogade, »Serskilda förslag till lag om menighetsstyrelse på landet» föreslagna lydelse.
Orden läsas vid komiterades Betänk, pag. 167, § 17: »Dock vare ej den förbunden »att updraget emottaga, som upnått 60 års ålder, eller förmår »visa annat laga förfall, ej heller den, som näst förut ordförande »varit, förr än så läng tid förflutit, som den hvarunder han up»draget innehaft.» Frih. Hermelin, Carl Samuel:
Att öfverlemna detta afgörande till stämmans klokskap, kan icke vara rätt.
Om nemi. stämman möjligtvis skulle kunna anses befogad och lämplig att bedöma frågan, när af Utsk:t omnämnt »annat förhinder» förekommer, så kan dock aldrig detta blifva händelsen vid ifrågakammande »laga förfall».
Man har invändt att tillfälle gifves att anföra klagomål.
Att undgå det med en slik procedur förenade bråk samt obehag, torde dock obestridligen vara del förmånligaste.
Enda sättet att härutinnan bereda sig trygghet är, att icke öfverlemna allt för mycket åt stämmans godtycke.
På dessa, samt förut i ämnet anförda skäl, förenar jag mig med Gr. Mörner.
Mig synes att man i sitt klander mot Utsk:t går väl långt.
Ett »annat förhinder» kan verkligen för den enskilde vara ganska vigtigt, ehuru det icke är något »laga förhinder.» Antages Gr.
Mörners förslag, blir man ovilkorligen skyldig att inställa sig, så vida ej »laga» förfall gitves.
Utsk:t har velat att jenrvä] »annat giltigt» förhinder skulle få ta - 56
Den 3 Oktober e. m. gas under ompröfvande; och bör, i min tanke, Utsk:t ej derför klandras. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag.
Den siste talarens yttrande måste grunda sig på ett missförstånd, och jag tror icke att det finnes någon domare, som godkänner den åsigten.
Med »annat förhinder» kan här nemi. icke menas annat än det laga förfall, som upriiknas i RättegfingsBalken, eller som kan åberopas såsom skäl för uteblifvande från domstol.
Om likväl kommunalstämman underkänner upgifvet »förhinder» ; sä och då detta beslut icke kan sägas i egentlig mening »kränka hans enskilda rätt», blir den möjligen förorättade beröfvad rättigheten, att uti beslutet söka rättelse genom besvärs anförande.
Jag tror således att allan rättfärdighet blir upfyld genom antagande af reservanten, Hr Stolpes' förslag.
I fullkomlig strid med den utaf den siste talaren uttryckte åsigt, anser jag alldeles påtagligt att man, för den händelse kommunalstämman icke godkänner laga förfall, eger att klaga, samt att man, på grund af 76:te §:n, uti det fattade beslutet skall få ändring; hemställandes alltså, det R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts förslag.
Jag är förekommen af den siste talaren, och får opponera mig mot en så absurd åsigt, som den Gr, Sparre nu sednast uttalat.
Sparre yrkade förändring är, lindrigast sagd t, onödig, anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Om det finnes något absurdt i lagen, är det icke mitt fel.
Jag har endast anfört hvad lagen innehåller, och lagen innehåller att personer icke få klaga öfver annat än hvad som rör deras enskilda rätt.
Hvad beslut i detta fall af kommunalstämman fattas, kan för många personer vara af ganska stor vigt.
Det är nemi. icke för en viss kortare tid, utan för en tid af 4 år, som det omhandlade updraget ifrågakommer.
Sparre uti dess sednaste yttrande anmärkta förhållande, att det icke är för en viss kortare tid, utan för en tid af 4 år, sorn man skall emottaga detta updrag, inverkar i så väsendtlig mån på frågan, att jag, just med hänsigt till omberörde förhållande, anhåller att ordet »förhinder» måtte komma att qvarstå.
Hr Gr. o. Jjandtm., att det lista mom:t af den förevide 13:de §:n lemnats utan anmärkning, hvaremot i afs:de å mom:t 2, blifvit yrkadt dels bifall till detsamma oförändradt, dels af Gr.
Mörner, att slutorden »annat förhinder, som af kommunalstämman Don 8 Oktober e. m. 57 godkännes», skulle utbytas emot orden »laga förfall», och dels slutligen af Gr.
Sparre, att mom:t skulle erhålla följande lydelse: «Dock vare ej den förbunden att updraget emottaga, som upnått 60 års ålder, eller förmår visa annat laga förfall, ej heller den, som näst förut ordförande varit, förr än så lång tid förflutit, som den hvarunder han updraget innehaft.» Sedan propos. på bifall till l:sta mom:t blifvit framstäld och med ja besvarad, gjordes propos. på bifall till 2:dra mormt utan förändring, och då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. §§ 14 och 15.
Tillkännagåfvos vara antagna af PresteSt:t och biföllos. § 16 enligt Utsk:ts förslag.
Jag fruktar, det man skall få erfara att deras antal är så stort, som med sådan ifver deltaga uti ifrågav:de förhandlingar, att de derför gerna upoffra sina arbetsdagar; och då jag icke kan finna någon olägenhet deruti, att man på en helgdag, på hvilken man i alla fall kommer tillsamman, jemväl företager sig dessa kommunala frågor, hemställer jag om uteslutande af det, l:sta mom:t vidfogade samt i komiterades förslag icke förekommande, tillägg af följande lydelse: »De i § 17 omnämnda »ordinarie kommunalstämmor må ej till sådan dag utsättas.»
Detta tillägg har tillkommit på yrkande icke allenast af PresteSt:ts ledamöter, utan äfven af de ledamöter, som tillhöra de öfriga Stånden.
Hittills vunnen erfarenhet har jemväl ådagalagt, att då sockenstämmor ronde äfven ganska vigtiga ärenden hållits på middagsstunder, hafva dessa sockenstämmor endast varit besökte af de närmast kringboende.
Skälet härtill har helt enkelt varit, att öfriga antalet sockenboar skyndat sig hem, för att hinna fram före aftonen.
De ärender, som å dessa ordinarie kommunalstämmor skola förekomma, äro: l:o fattande af beslut i ani. af berättelsen om föreg:de årets räkenskaper och förvaltning; 2:o bestämmande af kommunens utgifts- och inkomststat; 3:o granskning af så väl skatteörelängden som debiterings- och upbördslängdeu, samt anställande af val till återbesättande af de befattningar och updrag inom kommunen, hvilka vid årets slut blifva lediga, äfvensom val af revisorer.
Pläraf torde R. o. Ad. finna, att hvar och en af ifrågav:de stämmor måste uptaga flera timmars tid, samt att derstädes förekommande ärenden äro af den vigt, att det är högst önskligt, det de komma att bevistas af så många personer som möjligt.
En sådan önskan är åtminstone grundad på tron om en god koraraunalanda i landet. 38 Den 3 Oktober e m.
På dessa skäl har Utsk:t tillstyrkt detta tillägg, hvarförutan §:n troligen icke går igenom, hvarken uti Preste- eller BondeStm.
Om man ifrågasatt, det berörde ordi narie stämmor ovilkorligen skulle hållas på helgdag, skulle äfven jag motsätta mig en slik mening.
Sparre har likväl endast afsett, det ifrågav:de stämmor skulle kunna utsättas till någon sådan dag.
Att någon af dessa ordinarie stämmor, t. ex. den, ang:de beslut i ani. af berättelsen om föreg:de årets räkenskaper och förvaltning (då denna berättelse är i fullkomlig ordning), eller den ang:de revisionsval, skulle lämpligen kunna hållas en Söndag, utan att alltför mycken tidsutdrägt derigenom borde vållas, lärer väl icke kunna bestridas.
Mer besökt komma säkerligen en sådan ordinarie stämma att blifva än den ordinarie stämma, som blifvit utsatt till en hvardag.
I följd häraf oell då jag icke anser riktigt att allt för häftigt afvika från häfdvunna vanor, instämmer jag uti Gr.
Afven jag anser, i likhet med Gr.
Sparre, att detta tillägg icke allenast är alldeles öfverflödigt, utan äfven kan leda till verkliga olägenheter.
Vid det förhållande nemi. att hittills vanligt varit att hålla sockenstämmor på Söndag, kan jag icke finna något skäl att stadga, det dessa stämmor ovilkorligen skola hållas å hvardag.
Lagerbjelke påpekade omständighet att man understundom vid ifrågav:de kommunalstämmor kan hafva ganska litet att göra, hemtar jag ett ytterligare stöd för denna min åsigt.
På gruud häraf tillstyrker jag att R. o. Ad. måtte bifalla hvad komiterade föreslagit.
Man vill hafva en ordentlig kommunal stämma.
Då upstår frågan:
Hvad skall man derför iakttaga?
Jo, svaras det, man skall ställa så till, att man får stämma straxt efter gudstjensten.
Något hvar af oss torde af erfarenhet veta, att dessa stämmor straxt efter gudstjensten blifva endast »en formalitet».
Redan denna omständighet synes mig utgöra ett tillräckligt skäl att fridlysa helgdagarne från berörde stämmor.
Ett icke obetydligt antal ärenden måste nemi. förekomma å dessa stämmor.
Att företaga dem efter gudstjensten skulle, på sätt jag redan förut nämnt, vara att reducera hela stämman till noll eller intet värde.
Det skulle säkerligen blifva endast några få personer, som vid den straxt efter gudstjenst företagne stämma qvarstannade och afgjorde målen, •— möjligen till ganska liten fromma för kommunen.
Framdrager jag vidare hufvudskälet för min åsigt i denna fråga, eller att jag anser sabbaten verkligen vara en dag, som bör hafva sin helgd och på hvilken verldsliga göromål äro obehöriga, motser jag, huru man skall ropa, att jag talar ur en ton, som erinrar om »medeltidens råa tidehvarf».
Medvetandet att jag stö - Den 3 Oktober e. m. 53 der denna min mening på Guds klara ord låter mig dock icke frukta den hotande stormen.
Hvad derefter beträffar påståendet att manga personer anse dessa kommunalärenden vara af så ringa vigt, att de icke derför vilja upoffra någon arbetsdag, så och för den händelse en sådan anda hos åtskillige vore rådande, skulle jag, för min del, anse det vara en verklig fördel för dessa stämmor, att nämnde personer derstädes icke sig inställde.
Slutligen tillåter jag mig fästa upmärksamlreten dervid, dels att det ovilkorligen skulle blifva tröttande att omedelbart efter gudstjensten företaga dessa ärenden, dels att det väl i allmänhet bör kunna antagas att hemmansegare kunna disponera öfver en eller annan hvardag, — en tid, hvilken väl ock obestridligen läm par sig bäst för verldsliga göromål.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till gin enl.
Utsk:ts förslag och dels bifall till densamma roed uteslutande af de i slutet af lista momit utaf Utskit tillagda orden: »De i § 17 omnämnda ordinarie kommunalstämmor må ej till sådan dag utsättas».
Exc. framställde härefter först propos. på godkännande af Sm enl.
Utskits förslag, dervid svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på bifall till densamma med uteslutande af nyssberörde tillägg, då svaren utföllo med många ja och åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
S 17 enl.
Tillkännagafs vara antagen af PresteStit och bifölls. § 18.
Tillkännagafs vara godkänd af PresteStit.
Ett vilkor derför att sockennämnden skall in taga den ställning i kommunalt hänseende, som den bör intaga anser jag vara att ordfiden icke må, utan att derpå hafva förberedt, nämnden, utlysa stämman.
I annat fall skall nemi. ett ärende kunna komma alldeles oförberedt fram, utan att hafva erhållit erforderlig utredning samt utan att de närv.de derom hafva den kännedom, som är, för fattande af ett nyttigt beslut, oundgänglig.
Med ani. häraf hemställer jag att efter första meningens slutord »nödigt finner» måtte intagas ett tillägg, som eger nästan ordagrann likhet med de uti 2lista gin lista kap. af Hr Stolpes, Betänkit vidfogade, förslag förekommande ord samt är af följande lydelse: »rådföre sig dock med kommunalnämnden, på det ärendet förut, »må erhålla erforderlig beredning», Hr Hjärne:
Sparre nu föreslagna tillägg, —, hemtadt från Hr Stolpes förslag, hvilket går ut på ett sönderbry - 60 Den 3 Oktober e. m. tande af hela det af komiterade antagna förslag i ämnet, — anser jag, såsom till alla delar obehöfligt, icke böra af' E. o. Ad. bifallas.
Jag kan icke inse att det ligger något så att säga »sönderbrytande» deruti att man får ärenden så väl som möjligt behandlade.
Detta är hvad jag med mitt nu föreslagne tillägg afsett; och då jag ofta varit vittne till »surpriser» af den art, hvarpå jag i mitt förra yttrande antydt, hemställer jag att mitt förslag i ämnet måtte bifallas.
Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast blifvit af Gr.
Sparre framställdt det yrkande, att efter första meningens slutord »nödigt finner» skulle införas följande ord: »rådföre sig dock med kommunalnämnden, på det ärendet förut må erhålla erforderlig beredning»; och skulle detta tillägg blifva föremål för särskild propos.
Härefter framställdes först propos. på bifall till den förev:de g:n och besvarades med ja; hvarefter gjordes propos. på antagande af det ofvanomförmäldte tillägget, och då dervid svarades flere ja och några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
S 19- Tillkännagafs vara bifallen af PresteSt:t.
Som förv:de g icke innehåller någon skyl dighet för ordföranden att »före stämmans slut tillkännagifva» dagen för stämmans fortsättning, utan endast stadgar,det ordföranden eger bestämma den dag, som han dertill finner lämplig, tillåter jag mig hemställa, att kungörelse, till vederbörandes efterrättelse, må i behörig ordning utfärdas.
Mörners anmärkning i ämnet finner jag vara ganska riktig.
Det händer att en kommunalstämma icke kan på en dag bringas till slut och att man måste utsätta en fortsättning deraf.
Likväl och för den händelse att fortsättning låter sig verkställa derpå följande morgondag, är den ifrågav:de
Kungörelsen naturligtvis aldeles obehöflig.
På det att således denna fråga må kunna ställas på ett för alla fall lämpligt sätt, hemställer jag, att den nu föredragna §:n måtte bifallas med den förändring, att 2:dra mom:t uteslutes samt att till lista mormt fogas ett tillägg af följide lydelse: »Ar inuan »stämmans uplösning dag för dess fortsättande bestämd, erfordras »ej serskild kungörelse derom.» Hr Hjärne:
Följden deraf att en ordförande ej före stäm mans uplösning bestämde dag för dess fortsättning, skulle blifva den, att samme ordförande måste någon af de följande dagarne antingen låta utfärda Kungörelse i ämnet från predikstolen eller också skicka särskilda bud till hvar och en ledamot af stämman.
Den 3 Oktober e. m. 6Jt
Något sådant onödigt omak är det icke gerna troligt att en ordförande sjelf vill ådraga sig.
Med hänsigt härtill och då de 3:ne MedSt:n redan bifallit denna §, hemställer jag att densamma jemväl af E. o. Ad. måtte antagas.
Yid det af mig redan förut omnämnde förhållande att denna § icke innehåller, att bestämmande af dag för stämmans fortsättning skall ske före stämmans slut, samt då i öfrigt de uti samma g gifna föreskrifter synas mig vara alldeles öfverflödiga, har jag ansett mig böra göra den förändring i mitt förut framställda yrkande, att jag nu anhåller, det hela §:n måtte från förslaget utgå.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exe. Hr Gr. o/Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad dels af Gr.
Lagerbjelke bifall dertill med den förändring, att 2:dra mom. skulle uteslutas och till l:sta mom. fogas ett så lydande tillägg: »Ar innan stämmans uplösning, dag för dess fortsättande bestämd, erfordras ej särskild kungörelse derom»; samt dels slutligen af Gr.
Mörner, att bela §:n måtte från förslaget utgå.
Sedan proposir först å bifall till §:n oförändrad, och derefter å bifall dertill med ofvan oförmälde förändring blifvit framställda samt besvarade med flere nej jemte några ja; gjordes propos. på afslag å §:n, dervid svarades åtskilliga ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 20.
Tillkännagafs vara antagen af PresteSt:t och bifölls. § 21.
Tillkännagafs vara godkänd af PresteSt:t.
Hela denna § synes mig verkligen fullkomligt öfverflödig.
Dervid är äfven den anmärkning att göra, att kanske icke alltid den omtalte klubban finnes till hands.
Skulle likväl E. o. Ad. finna skäligt att bifalla lista mom:t, torde dock ofvan angifue förhållande vara tillräckligt att anföra för uteslutande af lista meningen i 2:dra momit.