Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse att sympalhierne för indelta. arméen, fördomen mot förändring af indelningsverket, de enskilda interessena, motviljan å ena sidan för en längre, till det ändamålsenliga utsträckt, öfningslid för beväringsmanskapet samt fruktan, å den andra, för bibringandet åt massan af en fullständig kännedom i vapnens bruk, fortfarande, enskildt eller tillsammanlagdt, skulle vara så starka, att någon framgång ännu icke är att hoppas för det förslag, som nu, efter 3:ne års förlopp, ånyo af mig blifvit till R.
St. afgifvit, och om hvilket jag ännu en gång uprepar, att jag, med hänseende till så väl vårt geografiska läge, som våra politiska förhållanden, våra vidsträckta gränsor, vår glesa befolkning och våra ringa tillgångar, fortfarande eger den bestämda och oföränderliga fövertygelse, att det innehåller det rätta och ändamålsenliga sättet Den 7 D e c e ni b e r. 43 för ordnandet af vårt landlförsvar, såsom i sig innefattande den minsta möjliga freds-organisation i förening med den största möjliga, vår närvande och framtida sjelfständighet betryggande, utveckling af motståndskrafter i händelse af krig; de fördelar som hvarje rikligt utförd national-heväpning medföra, såsom massans moraliska lyftning genom utveckling af en god national-anda; den väckelse lill ordning och eftertanka i det enskildta lifvet, som en militärisk upfoslran bibringar; samt det kraftfulla understöd en nationel Regering alltid härigenom kan påräkna; förbättrade, af behofvet påkallade, lönevilkor för befäl och trupp; nödige, till en förökad tjenstbarhet ledande, förändringar, i arméens befordringslagar; ökade, med billigheten öfveiensstämmande, pensioner; slutligen en rättvis återgång till sitt primitiva belopp af rust- och roteringsskyldigheten åtföljande dryga skattebördor; — jag säger, skulle någon framgång ännu icke vara att hoppas för ofvanberörde förslag, så har jag ansett mig af medborgerlig pligt upmanad, att i sammanhang med förslaget till förändrad organisation af landlförsvaret, grundadt på en genomförd nalionalbeväpning, utarbeta och som alternativ framlägga ett annat förslag (förslaget N:o 2), grundadt på fortsatt bibehållande af de indelte trupperne.
Vid upgörandet af detta sistnämnda, af mig tillika afsedt såsom ett öfvergångs-förslag lill det först afgifna, har jag, efter hästa förmåga, sökt bota de brister och ändra den planlöshet, som vidlåder större delen af vår närvarrde militär-organisaton.
Uti detta förslag har den stående hären (enl. dagens åsigter vilkoret fördel bestående) blifvit bibehållen till oförminskadt antal.
Deremot hafva åtgärder blifvit föreslagna, som kunna gifva indelte trupperne den öfning och tjenstbarhet de nu sakna, på samma gång som, dels genom en förändrad korps-indelning och öfverflödiga befattningars indragning, dels genom uphörandet af alla ändamålslösa utgifter, kostnaden för landtförsvaret blifvit nedsatt till ett skäligt belopp.
För detta förslag, som jag härmed aflemnar, anhåller jag äfvenledes om remiss till Stats-Utsk. under yrkande: att i den händelse H. Stats-Utsk., vid pröfningen af förslaget JX:o 1, icke skulle anse sig kunna tillstyrka R.
St.., att derefter lämpa anslagen för landtförsvaret, Utskottet måtte, i öfverensstämmelse med detta alternativa förslag (forslaget N:o 2) föreslå statsreglerings-anslagen för Riks-statens Fjerde Hufvudtitel; allt under vilkor, att den nedsättning af närvar:de anslag, som förslaget innehåller, måtte ske successive i mån af afgång.
Det härtill hörande af tabeller åtföljde förslaget som liäiefter uplästes, var sålydande: u
Förslag lill förändrad organisation af land t försvaret.
Forsta Afdelningen.
Granskning och sammanställning af landtförsvarels närvarande och föreslagna organisation.
Uti förslaget
N-o 1, som afser uphörandet af indelte trupper och försvarets byggande på ett fullständigt utbildadt nationalbeväpnings-system, har jag genom en verkställd granskning och sammanställning af den narrande och föreslagna försvars-organisalionen, sökt visa den senares företräden framför den förstnämnda.
Samma omordade granskning och sammanställning vill jag här verkställa med hänseende till vår närvande försvars-organisation och den, som utgör föremål för förslaget N:o 2, hvilket afser bibehållandet af indelte trupper, och vågar jag hoppas, att genom nämnde granskning kunna visa, alt den föreslagna organisationen i hvarje afseende har obestridliga företräden framför den närvande.
Vid verkställandet af ofvanberörde granskning och sammanställning, har jag ansett mig böra tillvägagå i samma ordning, som ämnena i förslaget blifvit afhandlade.
Ordningen kommer således först till Landtförsvars-Departementcts sammansättning och åligganden.
Hvad de föreslagna förändringarne häruti angå, och hvilka hufvudsakligen gälia KrigsKolhm, så stå härför de skäl oförminskade qvar, hvilka i förslaget N:o 1 äro anförde.
Bibehållandet af indelte trupper göra uti dem icke någon ändring.
Utarrenderandet af befälets indragne boställen, äfvensom tillsynen öfver manskapets torp och upfyllandet af dess öfverenskomna löneförmåner äro intetdera af sådan militärisk natur, att det icke snarare bör tillhöra Länsstyrelserne och KammarKolhm än Landtförsv:s-Depart:tet.
Samma skäl, som föranledt uphörandet af de speciela dornstolarne (Slotts-Rätten, Öfre- och Nedre-Borgrätten), har äfven synts mig böra föranleda uphörandet af Krigs-Hofrätten.
Nämnde Hofrätt har således ur förslaget blifvit utesluten.
Genom öfverflyttande på rikets Hofrätter af alla de mål Krigs-Hofrätten nu bör handlägga, tror jag att såväl det allmänna som enskildta komme att vinna.
Behofvet af s. k.
Pröfnings-Komitéer för hvarje olika vapen är så erkändt, att något tillägg till hvad båda förslagen härom innehålla är obehöfligt.
Deras inrättande och antydda verksamhet utgör lämpligaste och säkraste korrektivet mot alla omogna och icke ändamålsenliga, oftast ganska kostbara, experimenter.
Kommendants-statens närvande organisation är ibland de mäst felaktiga.
I förslaget
N:o 1 har denna angelägenhet blifvit förbisedd, hvarföre ytterligare skäl är för handen att egna densamma nödig upmärksamhet.
Oaktadt det maktpåliggande uti befattnin - Den 7 December.
45 gen, att vara Kommendant i en fästning elier garnizonsort, huru förhålles likväl dermed för det närvande?
Jo! antingen lemnäs updraget åt en på stället garnizonerad officer, vanligast chefen eller dess närmaste man, hvarigenom den med kommendantskapet afsedda kontroll å garnizonen förminskas, eller åt någon med lön pä stat varande indelt officer, t. o. m. reg:ts-chefer, hvilka af denna anledn. befrias från tjenstgöring vid reg:tet, som derigenom kommer att lida, eller åt någon afskedad, pensionerad, officer, hvarvid intet annat vanligen afses, än beredandet åt den ifrågavar:de individen af en liten pensions-tillökning.
Ett dylikt förhållande har jag ansett erfordra ändring, och är det på grund häraf, samt under betraktande af Kommendanternes för lefnadsbehofven otillräcklige lönevilkor, som jag föreslagit, inrättandet af en serskild korps:
Kommendants-staben, hvilken, jemte åtnjutandet af behofvet motsvar:de inkomster, borde uphöra att utgöra en del af den civila fångbevakningen; således icke stå i några direkta lydnadsförhållanden till den civila fångstyrelsen.
Uti en militär-organisation, sådan som den förslaget N:u 1 innehåller, hvarest stammen är förlagd i ständiga garnizoner, äro ständiga inspektioner af nöden och således med inspektionsrätt förenade militär-distrikts befälhafvare af behofvet påkallade.
Uti en militär-organisation åter, sådan detta förslag innehåller, i hvilken den stående härens lmfvudvapen bestå af indel te trupper, hvilka -}|:delar af året äro ä rolarne förlagde, och således endast att anse som arbetare, der äro ständige
Milllär-distrikt-befälhafvare icke allenast öfverflödige, ulan utgöra äfven besvärliga och menliga mellanlänkar emellan Korps-chefer och Krigs-öfverstyrelsen.
Dä någon inspektion af nämnde trupper icke kan ifrågakomma oftare, än under de årliga sommaröfningarne, har jag ansett densamma med mästa nytta verkställas, om den sker af General-inspektörer, som icke uteslutande äro fästade vid samma Korpser, utan tillhöra vapnet i allmänhet.
Härigenom tror jag nemi., att de som inspektionsförrättare blifva mera ojäfvige granskare och kompetente domare än nu kan inträffa.
Genom Militär-distrikt-befälhafvarnes ersättande med General-inspektörer, blifver det äfven möjligt för en General-inspektör, att utan fruktan för ”kollision med annan myndighet sin tjenst förrätta”, hvilket svårligen nu låter sig'göra.
Genom förenämnde förändring har äfven Generalitetet till antalet kunnat förminskas, utan att derföre understiga, hvad som i händelse af krig erfordras till Armeékorps’ befälhafvare.
Enär inom Generalitetet alla befattningarne äro af samma betydenhet, har jag äfven ansett, att blott en Generals-grad bör finnas.
Inom denna grad är det åldern i tjensten, som bestämmer turen i allmänhet.
Vid särskildta tillfällen åter bestämmer tjenstebefattningen, som af K.
M:s förtroende erhålles, hvilken som är den befallande och den lydande.
Den orättvisa, som nu ligger till grund för Generalitetets aflöning, nemi. att traktamente och skjutsersättning för alla äro lika, ehuru den ena Generalens inspektionsresa icke är vidsträcktare än att den kan ske med egna hästar, då deremot en annans utgör flera 46
Den 7 December. hundrade mil, har icke i förslaget blifvit förbisedd.
I lönerna har således skjuts- och traktaments-ersättningen icke blifvit inberäknad, utan ersättes densamma hvar och en enl. räkning.
Skälen för General-stabens förändring till en särskild korps äro i förslaget N:o 1 antydde och qvarstå i allo oförändrade.
Något oegentligare och ändamålslösare än arméens närvande Reg:ts- och Horps-indulning kan svårligen finnas.
Den liar icke allenast det emot sig, att den helt och hållet försvinner vid alla förrättningar med samlad trupp, samt i krig, hvilket likväl måste vara hufvudföremålet för en armées tillvaro, utan den föranleder äfven den största misshushållning med Statsmedlen.
Inom hvarje aimée, med undantag af den Svenska, befinner sig tillvaron af befälsplatser i ett relativt förhållande till truppernes antal, d. v. s. att hvad som utgör ett befäl vid en korps, utgör det äfven vid cn annan af samma vapen.
Så är icke förhållandet hos oss.
En korps, t. ex. Nerikes reg:te, eger lika talrikt regitsbefäl som t. ex. lista Lif-Grenadiererne, ehuru nummerstyrkan viii del förra icke är större än ungefär en bataljon vid det senare; eller 111. a. o. kostnaden för anförandet af ett antal
Nerkingar är lika stor med kostnaden för anförandet af ett dubbelt så stort antal Ostgöthar, o. s. v. — Något giltigt skäl för en dylik korps-indelning kan icke upgifvas.
Icke äro nemlJSVerkingarne derhän svårledde, att de erfordra samma befäl som dubbla antalet Ostgöthar; icke eller kan den omstän* digheten förebäras som skäl till det anmärkta förhållandet, att man icke velat lill ett och samma reg:te förena manskap från olika län, ty utaf 29 indelta reg:ten och korpser äro icke mindre än 17 på dylikt sätt sammansatte.
Nej! endast i planlöshet och tillfälliga hugskott, samt i åtrån att tillskapa en mängd öfverflödiga chefs-platser och olika uniformer — allt utan ringaste afseende på kostnaden — kan man finna någon förklaringsgrund för nämnde förhållande.
Det är af denna anledn., som jag i enlighet med hvad så väl taktiken, planmässigheten, allmänna ordningen och den nödiga sparsamheten välgrundadt bjuder, föreslagit en förändrad korpsindclning, den i brigader, hvilka alla inom eli och samma vapen utaf de indel le trnpperne äro till antalet ungefärligen lika stora, samt utgöra hvar för sig, inberäknade deras föreslagna andel af krigsreserven, ett i såväl militäriskt, sorn disciplinärt och administrativt hänseende lämpligt Öfverste-befäl.
Oberäknad! det rationela i denna korps-indelning, bidrager den äfven i betydlig mån, (med circa 200.000 r:dr) att nedsätta landtförsvarets nuvar:de kostnader, af hvilka relatift till nämnde försvars planlöshet, oordnade skick och otillräcklighet att i farans stund skydda vår sjelfständighet, icke kunna anses annat än öfverdrifna.
I sammanhang med frågan om den stående härens sammansättning och indelning är det på sitt ställe, att afhandla frågan om Gärdet,.
För närvande finnes 3;ne Gardes-reg:ten, tillsammans 2.000 man (1,000 man Infanteri och 400 man Kavalleri).
Uti förslaget N:o 1 har ett Garde blifvit bibehållet, ehuru med en föreslagen sammansättning af helt andra elementer än det närvande.
Uti detta förslag är Gardet åter afsedt att indragas.
Många skola Den 7 December. 47 anse denna af mig nu föreslagna indragning såsom ett crimen lesje; icke dess mindre står jag fast vid mina härutinnan egande åsigler.
Kunna de skäl, hvarpå de grunda sig, icke göra sig gällande, utan fördomar och ensidig upfattning i stället väga mer än de fördelar, sorn Gardes-reg:ternes indragning medföra, och ibland hvilka jag i främsta rummet ställer den tjenstbarhet, som de dyrbara indelte trupperne härigenom blifva i tillfälle förvärfva, så torde detta likväl icke böra hindra mig att ännu en gång oförstäldt uttala mina tankar i ämnet.
Uti en sådan armée, som den hvilken förslaget N:o 1 förutsätter, hvaruti individerne äro flyttbara och icke bundne af vissa orter, ställningar och förhållanden, eller med andra ord, en armée, som ej är af den lokala natur, som våra indelte trupper; uti en sådan armée anser jag tillvaron af ett, verkliga företräden egande Garde, sammansatt af allt hvad arméen eger utmärktast, såsom både behöflig och gagnelig.
Uti en armée åter med sådan organisation, som vår indelta, der aflönings- och familje förhål landerne motsätta sig alla öfvertlyttningar från en till en annan korps, således äfven förhindra Gardets rekrytering med redan varande soldater, hvilka genom duglighet och berömliga handlingar gjort sig förtjente af utmärkelse, utan hvars rekrytering i stället måste ske direkte ur befolkningen, möjligen med t. o. m. mindre* urval än vid de indelte trupperne; uti en sådan armée är tillvaron af ett Garde onödig; der sakna alla dess tillagda företräden rättsgrund.
Detta om Gardet, sedt ur allmän synpunkt.
Betraktadt åter ur den specicla, torde följande förtjena afseende :
Hvilket ändamål upfyller väl det närvande Gärdet?
Jo! Vakthållningen om hvad Svenskarne alltid egnat sin vördnad kärlek och hängifvenhet, sin Konung, samt derjemte^ bestridandet af den nödig varande garni-, zonen i hufvudstaden.
Aro dock, hvad det förstnämnde ändamålet angår, Gardes-reg:terne i följd af sin närvande sammansättning mera berättigade till nämnde utmärkelse än de indelte trupperne?
Obestridligen nej! utan att derföre på minsta sätt nedsätta nämnde reg:ten.
Ty hvad först och främst sjelfva truppen angår, så, ehuru jag icke delar deras åsigt, hvilka anse vår närvande värfvade soldat i moraliskt hänseende stå efter den indelte, mäste jag likväl påstå, att ingenting finnes, som i något afseende ställer gardisten fram för den indelte soldaten, flvad derefter befälet angår, så befinner sig indelte officern med hänseende till sin instruktion och öfrige militär-försjenster, i fullkomlig jemnbredd med gardesofficern.
Hvad slutligen Gardes-reg: ternes indragning vidkommer, så är härmed förenad en fördel, som af ingen ifrare af indelte truppernes bibehållande och på en gång sann fosterlandsvän bör förbises, den nemi. att det endast härigenom hlifver möjligt, att förskaffa nämnde indelta trupper den tjenstbarhet de nu sakna, och som för dem är af nöden att förvärfva, om de skola kunna upfylla sitt ändamål och således i någon mån rättvisa det förhållande att de äro de dyraste trupper i Europa.
Pen soldatbildning och tjenstbarhet, hvilken för en trupp är af nöden, om den i behofvets 43 Den 7 December. stund skall kunna upfylla sitt försvarare-kall; den förvärfvas lika litet under våra indelte truppers korta öfningsmöten, som på roten; utan erfordras härföre, oberäknadi en nöjaktig kännedom af det mekaniska och handtverksmässiga af soldatyrket, äfven förmågan att med tillhjelp af enskild omtanka och ordningssinne kunna emotstå de fatiger, försakelser och vedermödor af mångartad beskaffenhet, hvilka äro oskiljaktiga från krigare-yrket, så snart dess egentliga verksamhets-sfer inträffat, äfvensom att, med tillhjelp af en upöfvad intelligens, kunna reda sig under en mängd olika tjensleförhållanden, hvilka under en fortsatt militär-tjenstgöring ifrågakomma.
Enda sältet att förvärfva förenämnde så nödvändige egenskaper består deruti, att truppen under fredstid sysselsättes med längre och med militärisk noggrannhet verkställda marscher, samt då och då med en så långt utsträckt tjenstgöring, skild från hemmet — matsäcksknytena och lommeflaskorne — alt torpstugans vanor hinna afbrytas.
För att bibringa de indelte trupperne ofvan antydde egenskaper, d. v. s. gifva dem den tjenstbarhet de nu sakna, står intet medel enklare, ändamålsenligare och mindre kostsamt till buds, än att låta dem successive bestrida garnisonstjenstgöring i Stockholm.
Oberäknadt nyttan för sagde trupper af förenämnde garnizonstjenstgöring, komme Statsverket härigenom att bespara underhållandet af de 3:ne Gardes-reg:terne, af exercis-squadronerne vid kavalleriet samt af exercis-kompanierne vid de 2:ne infanteri-brigader, som under året komma att tjenstgöra i Stockholm, hvilka serskilla squadron- och kompanimöten genom garnizons-tjenstgöringen blefve öfverflödige.
Den olägenhet, ora man så vill kalla den, hvilken för rustoch rotehållarne blefve en följd af manskapets frånvaro frånrotarne under loppet af de 6 månader som de, hvart 7:de år, komme att bestrida garnizonstjensten i Stockholm, är af den obetydlighet att ingen, jag formodar det, af dessa komma att dervid fästa ringaste afseende, synnerligast när, enl. förslaget, den förökade beklädnadsåtgången under tiden icke komme tilt drabba dem.
I öfrigt antager jag så mycken patriotism hos desse personer, att de ingenting komme att invända emot en inrättning, som skulle föranleda härens förökade tjenstbarhet, således ytterligare betrygga det nationela sjelfbeståndet.
Vid det onus, som de hvarje halfår blifvande marscherne till och från hufvudstaden komme för inqvarteringsgifvare att medföra, tror jag icke eller något afseende böra fästas, enär dessa alltid medföra spridning i rörelsen af ej obetydliga kapitaler.
Att osedligheten skulle spridas lill landsbygden genom den föreslagna garnizonstjenstgöringen, är ett af de vanliga svepskäl, som häremot begagnas.
Icke består dock indelta arméen af sådane oerfarne naturmenniskor, att de genast blifva förledde till alla möjliga olater, endast de blifva förlagde i en stad.
Dessutom vågar jag för min del påstå, att om en trupp, han må vara sammansatt af aldrig sä lätt förledtia menniskor, under 6 månaders * garni - Den 7 December. 49 gärnizonsljenst skall urarta, så är detta en följd af den militära disciplinens slappa handhafvande och tjenstgöiingens felaktiga ordnande.
Besynnnerligt nog är ilrt förhållande, att samma personer, sorn hafva sii mycket att invända mot de indelte truppernes tjenstgöring i Stockholm, vanligtvis säga ingenting emot de vedervärdiga fånghevakningskommenderingarne, som indelte trnpperne nu måste bestrida, ehuru häremot likväl vore ganska mycket att an marka.
Hvad numerären af den Stående härens stridande manskap enligt förslaget angår, så gäller derom följande:
Infanteriet, som uteslutande utgöres af indelte trupper, är till antalet 864 man talrikare än det närvarule.
Tillökningen härleder sig derifrån att, i st. f. de indragne värfvade reg:terne, hafva de rotar blifvit beräknade alt rekrytera, sorn nu vid de indelte trnpperne hållas vakante; en åtgärd, som i öfrigt står i fullkomlig konscquens med åsigten om indelta truppers företräde framför alla öfrige.
Af krigsreserven äro 21,504 man beräknade att föröka infanteri-brigadernes nummerstyrka.
Kavalleriet, hvaraf f:delar äro indelte och J:del värfvad, har blifvit förminskadl med 706 man, men i stället anvisad' en krigsreserv af 082 man med samma antal hästar.
Uti den åsigt, som ligger till grund för förslaget, nemi. att inga andra krig hädanefter för oss böra eller kunna komma i fråga, än försvarskrig, samt i vära lokalförhållanden, som så litet låna sig för kavalleri-striden, har jag funnit en giltig anledn. till den omnämnde förminskningen af kavalleriets fredsfot.
Ehuru denna föreslagna åtgärd troligen från ett håll möter motstånd, är jag icke dessmindre säker, att den gillas från ett annat ; från det, der frågan uteslutande af ovälden och sakkunskapen kommer att bedömmas.
Oberäknad! kavalleriets förenämnde förminskning, förutsätter äfven förslaget, att den bataljon af Smålands kavalleri, som ännu icke är afsutten, skall lill infanteri förvandlas och i stället 600 man af VVestgötha afsutlna kavalleri återuppsitta.
Som jag icke tror tankarne vara delade derom, att Smålänningen är lika olämplig till kavallerist, som han är ypperlig infanterist, har jag ansett det vara tillräckligt, att endast här anmärka hvad förslaget i förenämnde afseende innehåller.
Af kavalleriet är den indelte delen afsedd att utgöra linie-kavalleri och den värfvade, gendarmer (hussarer eller hvad helst man anser lämpligast benämna dem).
Några skäl för sednare truppslags inrättande utöfver dem, som i Förslaget N:o 1 förekomma, torde icke vara af nöden.
Artilleriet har äfven blifvit förminskadt med 944 man, men i stället anvisadt en krigsreserv af 1,228 man och 1,962 hästar.
Det är ett konstateradt faktum, att intet vapens krigsfot är förenad med större kostnad än artilleriets.
Derför företer äfven uti alla länder detta vapen största skilnaden emellan freds- och krigsorganisationen.
Att en dylik skilnad äfven i förslaget blifvit iakttagen, torde således icke sakna skäl för sig.
Med afseende på de anmärkn:r, som emot den föreslagna indragningen efter all anledn. H. 1. 4 50 Den 7 December. komma att göras, vill jag söka att åskådliggöra de grunder, hvarefter jag med hänseende till artilleriets organisation lillvägagått.
Uti vår nämnde fält-artilleri-organisation ingår ridande och åkande artilleri med ett sammanräknadt kanonantal af 128 kanoner, fördelte i batterier af 8 kanoner hvardera, men deremot saknas helt och hållet fot-artilleri*).
Ridande artilleri anser jag obehöflig!, då den enda fördel det eger framför det åkande, den af ett större antal reserv-hästar, icke kan motsvaras af dess större kostnad; jag har derföre ansett detsamma böra försvinna.
Hvad åter bristen på fot-artilleri angår, har jag ansett densammas afhjelpande vara högeligen påkallad!.
Fot-artilleriet åstadkommer samma verkan som det åkande artilleriet och kostar betydligt mindre än delta.
För infanteri- och posilions-striden, den som inom vårt Iand kan mäst komma i fråga, är fot-artilleriet tillräckligen rörligt och upfyller fullkomligt sitt ändamål.
Fot-artilleri eger äfven den fordel framför åkande artilleri, att vid dess användande mindre afseende behöfva- göras på oländig mark, samt att dess serverande kan försiggå med mindre öfvadt manskap.
Genom en del af fält-artilleriets förändring (ill fot-artilleri npstår äfven en högst betydlig besparing och hvarigenom man blir i tillfälle att behöfligen öka artilleriets kanonantal ifrån 128 lill 144, utan alt derföre öka utgifterne.
Med hänseende till den närvar:de batteriindelningen på 8 kanoner, torde livar och en, som anser artilleriets bestämmelse vara någon annan än en exercisprydnad på några af våra större mötesplatser, — de enda ställen, som tillåta manöver med så stora batterier — samt ett förmånligt medel till passevolance-vinstens stegring, äfven anse förenämnde stora batterier såsom ändamålslösa.
Deras bibehållande har ock få, om ens några, förfäktare.
Asigterna äro likväl delade om batterierne böra utgöras af 6 eller 4 kanoner.
De som ifra för ö kanoner anföra såsom skäl, att hvarje batteri bör ega 2:ue kastpjeser.
För min del liar jag dock ansett 4 kanoners batterier var/i de förmånligaste, ty de äro obestridligen de rörligaste och innehålla del högsta kanonantalet, som oftast tillsammans på ett ställe komma att upträda.
Då kastpjeser behöfvas, tror jag det vara vida bättre, att detachera sådane från något endast af dylika pjeser bestående batteri, än att i allo införlifva dem med kanonbatterierne.
Angrde de föreslagne artilleritruppernes antal, så har det verkliga beliofvet legat till grund för bestämmandet deraf.