Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deri i5 Maji e. tn. 179 Efter Smnets öfvervägande från förestående synpunkter, finner jag för min del mig icke kunna instämma i bemälte värde Ledamots mening om lämpeligheten, hvarken af någon underdånig anhållan hos Kongl. Majit att de häri gällande Författningar må upplifvas och HoiRätterne om deras efterlefnad erindras, hvilket synes öfverflödigt, enär HofRätterne både hafva sig desse Författningar noga bekanta och dem, så vidt ske kan, jemväl vidmagthålla; eller af den föreslagne con«i troll genom Förteckningars upprättande och årliga insändande till JustitiaeCanzlern och JustitiasOmbudsmannen öfver UnderDomares beviljade tjenstfrihet; en anstallt som deremot torde vara mer angelägen och tjenlig för de Embetsman, hvilka äro ställde utom ali tillsyn och redovisning, när och huru de till andra behaga uppdraga och öfverlåta deras tjensteåligganden.
Häremot innerligen delande den Önskan att rättvisan och lagskipningen måtte för enskildt och allmänt bästa städse bandhafvas af skicklig©! tillvande och värdige personer, vågar jag såsom, efter min öfvertygelse, den sä* kraate och bästa utvägen till de anmärkta olä* genheterneg afhjelpande, vördsammast uppgifva och tillstyrka: det underdånig hemställan till Kongl. Majit bunde ske, att på sätt i Wermeland och flerestädes, med anledning af Kongl, Förordningen den 10 April 181c, redan äger rum, HofRätterne i hvarje
Dom3 saga fingo för året förordna en beständig, så Deri i 5 Maji e. m. kallad BroffmålsDomare, hvilken derigenom binder sig närmare till Orten, förvärfvar 6ig den kännedom om local och folket, sorn kan erfordras, samt vinner linder en jämn öfning de egenskaper, som utgöra vilkoren för dess bestämmelsei och HofRätten, då ordinarie
Domarens förfall berättigade denne till ledighet, icke såsom nu ofta* kommer att befinna sig i stor förlägenhet på den, som med fall tillför* lit om mognad, insigter och stadga kan till Vicarius i så vigtig Embetsförvaltning utses och användas.
Skulle ändå farhåga återstå, att Underdomare onödigtvis begärte och utverkade för sig permission, kunde på samma gång den mesure vidtagas, att härom blef ett lika stadgande med hvad nya Lagproject till Rättegångsbalk i 6 Capitiet 6 och 7 §. §■ anvisar, gom ehuru ägande samma väsendteliga innehåll och syftning, som förra Författningarne, endast deråt gifver en klarare tydning och bestämmelse.
Med den beslutade återremissen till HögJofl.
Lagutskottet anhåller jag i all ödmjukhet ätt detta mitt anförande må få vara följaktig^ N.-o Grefve Gyllenborg, Johan Henning:
Med den föresats, att i allmänhet icke försvara mine Mcuioner, då Betäukandeii deröf - Den i5 Maji e, m. vef irrån Utskott inkomma, utan anset såsom ?iiisstag i omdömet, då vid ämnet och behandlingssättet icke någon uppmärksamhet hos Ridderskspet och Adeln fästas; nödgas jag likväl vid LagUtskottets
Betänkande i anledning af min Motion om förändringar i Rättegångsordningen, i flere föreslagne fall, göra någre anmärkningar, till upplysande deraf, att Utskottet så stympadt upptagit
Motionens ämnen och motiver, att deraf icke kan hämtas fullständig upplysning om dess beskaffenhet och åsyftande, och med anledning hvaraf äfven som af andre Betänkanden, jag skulle önska att Utskottet meddelade en hänvisning, upplysande tiden af Motioner att de såsom tryckte kunde till läsning vara att tillgå, då vidlyftigheteu lägger hinder i vägen för deras ormtändeligare upptagande af Utskottet.
Då jag framställt föremålet för min Motion vara, beredande af enhetsprinciper vid alle högre och lägre
Embetsverk i förening med trygghet för rättsökande till bevarande af fatalier, och rådrum att hinna få kännedom af en dom eller utjlag innan de voro fÖrpligtade att deri föka ändring; att detfå endet af dom eller utjlag, i ftället för anjlag /kulle genom ett allmänt fladgande blifva tiden, ifrån hvilken Fatalier borde beräknas, samt file des då delfåendet beflämmer fatalietiden hos Landshöfdingen Qch KammarCollegierne, det ock torde få be flammas fatalietiden i Under Rätterne och Ho)Rätten-, hade jag skäligen förmodat, att
Utskottet skulle derom göra en framställning och deröfver meddela ett motiveradt yttrande hvarföre icke: patmi fatalieber£kning vöre lämpelig i RäKSs »83 Den 15 Maji e. tw,| frågor i lika Instancer i administratif väg, som i den Judicielle eller vid Domstolarne.
Jag får äfven emot Utskottets Betänkande anmärka, att dels äro mine Motioner, i visse af* seenden obesvarade, dels en annan tydning deraf gifven, än mig synes vara mecj ordalydelsen förenlig.
Utskottets hänvisning till n Cap i § RättegångsBalken, besvarar icke mitt yrkande att Kärande Part kunde vid Underdomstolen saklöst vara frånvarande under Rättegångens lopp, och Utskottet har alldeles gådt förbi mitt yrkande i afseende på föreskrifven inställelse vid vitén, i 27 Cap. 1 och 2 §. §., äfvensom Utskottet icke besvarat mitt hufvudsakeliga yrkande att delfående, men icke an/lag, /kulle blifva grund får Fatalieberåkningen, till ändrings/ökande i fl of Rättens Dom eller TJtflag% hvaremot Utskottet anset det jag yrkat upphörandeaf Revisionsskilling® utgifvande, hvarom jag likväl mig icke bestämdt yttrat, som a£ Motionens innehåll upplyses.
Då det ligger i öp,' pen dag, att man icke kan tvinga en i Kam" marCollegium vinnande Part att meddela dea tappande bevis öfver tiden, då han af Utslaget del fått synes mig det ligga i sakens natur att man icke lagligen kan fordra en omöjlighet, som jag i Motionen närmare utvecklat, utan att deremot borde föreskrifvas vara vinnande partens åliggande, att för sin egen säkerhet, meddela ett sådant bevis, eller en i officiel väg meddelad påskrift å Utslaget, då tappande Parten, till Fatalieberäkning deraf del erhållit.
I förmodan att jag icke saknar anledning att af Lagutskottet äska en närmare Den 15 Maji e. ml utveckling af ämnet och besvarande af hvad jag nu anfört, anhåller jag vördsammeligen om återremiss af Betänkandet, särdeles som jag förmodar att Utskottets Betänkande om Revisionsskiilings nedsättande, som af Utskottet fått ett sammanhang med Betänkandet öfver i frågavarande Motion och nu äfven förekommer, torde till Utskottet blifva återremitteradt.
Nto 3.
Då vid 1800 års Riksdag frågan första gången framställdes af då varande Konungen till Riksens Ständers granskning om flyttningstidens förändrande för Tjenstefolket, och då denna fråga till afgörande förekom hos Ridderskapet och Adeln bibehölls genom votering den förra flyttningstiden genom minoritetens beslut, såsom en följd af den då varande Classification emot pluratitetens allmänt yttrade önskan, att flyttningstiden borde förändras till medlet af Junii.
Detta förhållande vittnade, att under den Riksdagen utgjordes Pluraliteten bland Ridderskapetioch Adeln af Jordbrukare och Näringsidkare, som af erfarenheten kände det stora Oeconomisks behofvet af flyttningstidens förändrande till Junii Månad, och som ett ytterligare bevis om angelägenheten af en sådan Den 15 Maji e. ni. föfäodring vittnar äfven de vid alla påföljande Riksdagar så ofta förnyade och från Qlika orters Representanter väckte
Motioner om en mera oeconomisk nyttig flyttningstid, än $en nu varande.
Deri med kännedom erfarne Landthushål|afen instämmer otvifvelaktig! i den önskan, att Tjenstefolket endast f>ör äga flyttningsrätt
Sommartiden eller i Junii månad af följande §å tydliga anledningar; nemligen att med Jutiii månads ingång slutas det gamla hushållså?et Sedan vårsåningen blifvit fullgjord och Kreaturen kunna valisläppas, då deremot det just är
Vid denna tiden, sorn det rya kommande hushållsåret börjar, och med åkerjordens köring, plöjning och dikning, samt hägmademas upprättande förberedes det påföljande årets skördar.
Det ar ju hvarkeä tänkbart mindre troligt att en Rättare, en Stalldräng, en Oxstillare eller en Ladugårdspiga, som nästföljande Höst Sippa afflytta skulle med samina nit och välvilja samla, sköta och vårda det foder, som
Sommartiden inbärgas för den kommande vinr terns utfordring, då deremot det nya Tjenstelolket med ett nitfullare bemödande och un$ér sin första tjenstebefattning hos sin nya husbonde ofelbart utmärker
Sig med flit och pmtanka till vårdande af den fodertillgång, hvarmed de under fordringsåret skola stilla |CreS!turen och hvarföre de skola ansvara. lefven synes, det vara lättare för Husborg
Den 15 Maji e. m. den att inom Junii månad kunna aflöna s*tt Ti enstefolk, sedan han under Vintermånaderne realiserat sina producter till högst erbjudne priser; än att i October liksom vräka bort sina vahror till sådana fördindelsers fullgörande.
Af dessa anledningar anhåller jag att äm. net måtte återremitteras med mina här gjorde anmärkningar.
Herr Munck af Roftnfchjöld, Eberhard:
Jag skall vördsammast anhålla, att få utj Ridderkapet och Adelns Protocoll förvarad pain reservation mot 2:ne den Plenidag, hvars Protocoll nu justeras, fattade beslut, hvilka möjligen kunna leda till utvidgande af Konungamakten på den Lagstiftande maktens bekostnad.
Ännu är det Constitutioneila sinnet i Sverige så litet utbildadt, att min mening icke är, att med denna Reservation appellera tili samtida Medborgare, utan min afsigt med den är, att vädja till efterverlden.
Så länge 5 års mellantid är stadgad för vår Lagstiftnings sammanträden, och så länge våra Constitutioneila förhållanden så litet ingå uti den al
K manna undervisningen, skola vi alltid få orsak att klaga öfver ett mindre lifligt deltagands ttti hvad sorn angår Constitutioneila grundsatser, om dessa ej tillika, röra personer ocfe Den i5 Maji c. m, personliga förhållanden.
Men jag hoppas, alt vi dock skola så långt framskrida påden Conslitutionella banan, att den tid en gång kommer, då äfven Svenska Medborgare med förvåning skola läsa och knappt vilja tro, att då Konungen sjelf föreslagit en bestämd gräns för Commandomål till förekommande af den Militaira förvaltningens ingrepp i de civila Auctboriteters, en del af Lagstittande makten förkastat ett så liberalt förslag, oaktadt samma makt (Riksens Ständer) vid nästföregående Riksdag ansett nämnda gräns ej vara i våra Grundlagar nog tydligt uttryckt, och ConstitutionsUtskottet då på samma grund i ett anmärkningsmål ej ansett sig befogadt, att till ansvar använda den §., som derom stadgar, samt sedan godkändt Konungens Förslag om denna §
Om derföre tillägget vore öfverflödigt i ett afseende, skulle dock dess antagande befria $. från den vid -sista Riksdag, der tillagda felaktighet, ’ att ej vara nog tydlig.
Jag medger, att knappt något Rikes Historia kan framte exempel af ett Förslag från executiva makten till inskränkning af dess egen myndighet, och att det ovanliga häruti kunnat väcka farhågor hos en och annan, sorn ej närmare undersökFörslaget, eller kännt dess motiv och ändamål; j synnerhet då man tillika fick hör», att Förslaget var blott negativt och ej positivt, och att förslaget beskref en Circel m. m. dylikt.
Åro väl Tio Guds Bud mindre positiva eller bindande, fast de fleste i formen äro negativa?
Då frågan är om att inskränka ea Den 15 Maji e. rn, 187 menniska® eller en myndighets befattning, så är det åtminstone likså nödigt, att uttrycka, hvad han icke får befatta sig med, som hvad han får befatta sig med.
1 Konungens Förslag uttrycktes begge delarne, meni detäldre stadgandet blott den ena delen.
Förslaget innehöll utomdess ordagrannt äfven det »äldre, blott positiv» stadgandet, och ett tillägg, som, oaktadt sin negativa form, hade en positiv bestämning.
Det var hufvudsakligen li ka med Friherre Ankarsvärds till ConstitutionsUtskottet ingifne förslag, endast med den skillnad, att i Friherrens förslag det äldre stadgandet ej var ordagrannt bibehållit, utan ordet omedelbart utbytt mot ordet direct.
Om för öfrigt en idée förekommer i tillägget, som äfven finnes i det äldre stadgandet, eller ett ord, sorn dock ej förändrar meningen, kunnat blifvit bättre valdt, så förringar det ej värdet af Förslaget i det hela, och en ny rédaction hade vid denna Riksi dag kunnat föreslås, men i hufvudsaken alldeles lika med den nu af Konungen föreslagna.
Då jag medgifvit anledning till farhåga hos en och annan vid den nya Redactionens antagande, så hvad mig sjelf angar, sorn haft tillfälle närmare känna både det liberala syftemålet af ifrågavarande Förslag, och det liberala sätt, på hvilket det tillkommit, kan jag ej utan en inre förebråelse ^underlåta att högt afgifva min reservation emot ett beslut, som Ridderskapet och Adeln nästan enhälligt ta - i88 Den ig Maji e. m. git.
Jag tillstår, att det smärtar mig, att denna gång tänka olika med en så stor Pluralitet af denna vördnadsvärda församling, men det smärtar mig ännu mer, att tillfället fått gå förloradt4rll förbättring af en så vigtig delaf vår Grundlag och att Förslaget bli <vit af denna annars för liberala tänkesätt så utmärkta Församling på ett sådant sätt upptaget qch afgjordt.
Hvad skulle v» val säga, om vi finge i utländska Tidningar läsa att en Regent i någon af de Constitutioneila Staterne föreslagit en förut saknad bestämd gräns för Militaira jnakten och att Lagstiftande Församlingen förkastat ett sådant Förslag?
Kanske skulle vi säga, att den Församlingen antingen ej visste, att värdera Nationens Constitutioneila rättigheter, eller att den med otacksamhet upptagit förslaget, eller ock må hända bägge delarqe.
Deremot har Ridderskapet och Adeln samma dag antagit ett förslag till inskränkning af Städernes valrättighet, och öfverlåtandet af denna dyrbara rättighets bestämmande i vissa fall åt Konungens godtycko.
Jag förnyar nu den anmärkning jag vid sista Riksdag till Protocollet gjorde, att sedan 1812 års Riksdag hsr intet förslag kommit från Konungen till Inskränkning af Nationens oeh Riksens Ständers rättigheter, men ganska många Förslag för detta ändamål emanerat från Riksens Ständers egna Ledamöter, Jag har haft tillfälle %tf erfara detta, då jag vid de 2:ne sistförfiu^ ben 15 Maji e. m. i 3^ ha Riksdagarne varit medlem af ConstitutionstltskoUet.
Flere sådana Förslag hafva då af ConstitutionsUtskottet blifvit qväfde i sin födsel, och aldrig kommit till Riksens Ständers kunskap.
Men ett af dem, som erhållit bifall af samma Utskott vid sistiedne Riksdag, är det nu nämnda.
Den reservation jag då emot detsamma gjorde och här till Protocollet upprepade, får jag nu förnya.
I följe af detta Förslag äger äfven blott en klass af de väljande rättighet att hos Konungen anhålla om förändring af valsättet för hela Staden* och Konungen att det efter behag förändra.
I andra constitutionella Stater är det icke Regenten eller den exacutiva magten, utan det är den lagstiftande, som afgör förändringar i vissa orters sätt att välja sine Representanter till den.
Det skulle ej förundra mig, om vår liberale och sannt cönstitutionelle Konung vägrade sin sanction åt ett Förslag, som emot all constitutionel princip tilldelar Könutigamagten en direct inflytelse på en del Medborgares val till Representanter vid Riksdagarne, och åt Dess godtycke öfverlåter sättet för denna rättighets ntöfrung.
Mörsamste
Sedan Höglofl Ridderskapet och Adeln i anledning af gjorde anmärkningar, vid Riddare husUtskottets dea 3 sistlc-dne April afgifne 190 Den 15 Maji e. ml Memorial, angående Bänkmäns afskaffande* behagat under den 17 derpåföljde samma
Mej morial till Utskottet återremittera; har Utskot» tet å nyo företagit frågan till granskning jemte de vid Betänkandet gjorde anmärkningar, dervid Utskottet bland annat inhämtat; att Herr Riben, Carl Wilhelm, under åberopande af händelser, hvilka skola tilldragit sig under den påkallade partitiden, velat från de svårigheter sorn derunder skola mött ett politiskt parties bemödanden att vinna och på sin sida öfverföra Bänkmännen till störtande af ett annat på samma tid existerande parti, hämta stöd för den förmodan, att Bänkmanslnrättningen erbjöd
Dagot fastän otillräckligt värn mot ett parties sträfvande till inflytande och välde vid en Riksdag, hälst det alltid skulle vara lättare att verka på ett val i massa, än på ett val som anställes af få.
Och då genom den tide? rymd af 5 år, sorn enligt Grundlagen förflyter emellan hvarje Lagtima Riksdag det oundviki ligen måste hända, att af de Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka vid ett föregående Riksmöte varit-församlade, en betydlig del skall vid ett efterföljande vara frånvarande, och deras platser innehafvas af andra och yngre Ledamöter, hvarigenom inträffar, att många af Ståndets Ledamöter äro vid Riksdagens början för hvarandra okände; samt enar en sådan kännedom icke kan under den korta tid af 8 dagar från Riksdagens öppnande, inom hvilken Utskotten böra vara organiserade; hinna göra betydliga framsteg; har Herr Riben trodt, att val af Elcctorcr, verksteldt af hela Den 15 Maji c. m. 191 Ståndet, otvifvelaktigt skulle leda till den följd, att en StåndsLedamot måste antingen välja på sina enskildte vänner, i hvilket fall valet vore ensidigt, eller ock inrätta sin lista efter an-i dras råd, i hvilketJshändelse åter vägen vore öppnad för intriguer; i hvilket senare afseende Herr Riben framstäidt den beräkning, att om Ridderskapet och Adeln bestode af 600 personer och någon funnes hvilken ville bland dem utdela listor, så skulle 150 sådane, författade efter lika formuiaire, ovilkorligen bestämma pluraliteten, emedan de öfrige 450 af Ståndets Ledamöter icke vore sins emellan enige, hvarigenom deras listor blott skulle tjena till att indirede understödja partilistan; och har på desse hufvudsakliga skäl Herr Riben afstyrkt Electorers utväljande in pleno, samt deremot ansett Bankmannen böra bibehållas, likväl på det sätt, att till förekommande af den olägenhet, som till äfventyrs skulla kunna uppkomma genom den händelse, att blott arne personer af en afdelning funnos tillstädes vid valets företagande, hvarje Bänkmansafdelning borde välja Bänkman utur en annan afdelning, såsom Bänkmansafdelningen N:o 1, utur N:o 2; N:o 2, utur N:o 3, 0. s- v., samt sluteligen N:o 5o, utur N:o 1; att Herr Grefve De la Gardie, jacob, som instämd t i hufvudsaken med hvad Utskottet anfört, har i afseende på Utskottets tillika gjorde hemställan att de vid Electorsvalet afgifvande röster borde vid hvarje 25:te sedel uppsummera®, gjordt den erinran, att detta syntes blott upptaga tiden utan att medföra nytta, att Herr Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, under yttrad öfvertygel - 19‘2 Ben Maji e. m,
se ait allt val vore en slump, isynnerhet di det skedde med slutna sedlar, och att det således hufvudsakligen komme derpå an, att göra Chancen något nära lika för dem sorn i valet deltaga, såsom en medelväg framstäldt det förslag, att Ridderskapet och Adeln i stället för att delas i 50 delar, borde fördelas uti 25 ; och hvarje afdelning inom sig välja en Elector, dervid Herr Grefven tillika hemstäldte, att hvarje sådan 25:tedel skulle på kallelse af äldsta Ledamoten kunna förut sammanträda och rådgöra, hvarigenom, efter två eller tre timmars deliberationstid och dervid inbördes lemnade upplysningar Herr Grefven ansett hvars och ens öfvertygelse lättare kunna blifva bestämd, och skulle valet sedermera ske inom skranket.
Och hafva utom ofvannämnde Talare, jemväl Herr Rosenblad, Bernhard, Friherre Björnstjerna, Magnus, Herr von Hartmansdorff, August, Herr von Hohenhausen, Michael, Grefve Spens, Carl Gustaf, och Friherre Anckarsvärd , Carl Henric, yttradt sig dels emot och dels till försvar för de åsigter, Utskottet i dess Betänkande framstäldt, dels ock för antagande af Herr Grefve von Schverins ofvanberörde Förslag.
RiddarhusUtskottet har öfvervägat hvad sålunda förekommit och de remitterade handlingarne i öfrigt innehålla, och dervid funnit, att de emot Utskottets Betänkande gjorde anmärkningar förnämligast afse 2ine särskildte ömständigheter, nemligen frågan om Bänkmäti nens - Den jf Maji e. m. *93 nens afska^ande och hvilket sätt, som vore det lampeiigaste för Ridderskapet och Adeln att vidtaga till utseende af Electorer.
I afseende på den första omständigheten, emot hvilken Herr Ribert ensam yttrat sig, får Utskottet förklara, sitt Utskottet långt ifrån att kunna med den värda Ledamoten dela hans mening, att det vofé lättare, att verka på ett val gjordt af Ridderskapet och Adeln 1 massa, än på ett val sorn verkstäldes endast af ett inskränkt antal Ledamöter, tvärtom tror att såsom princip, ett motsatt förhållande alltid måste stå fast, hälst detsamma synes vara grundad! i sakens egen natur* så framt icke det sätt, hvarpå samma val förrättas* i öfrigt skulle fifinas så ändamålsvidrigt utstakadt, att öppet tillfälle derigenom vöre lerfinadt för en Obehörig inflytelse; Och det är ur denna synpunct Utskottet anser det äf Herr
Riben upp» gifne medel* att genom listors utdelande vid Electörsval åstadkomma étt resultat, söm vore till förmån för ett visst parties afsigter, icke innefatta någöt Verkligt motskäl till förringande af de grunder hvarpå Utskottet stödt sitt Förslag om Bänkmännens afskaflande, titan endast röra frågan om verkställigheten eller sättet huru Electorer sköia utväljas; och då Utskottet såledés icke finner anledning vara för hadden sitt fråhgå de skäl, Utskottet i sitt förfa Betänkande framstäldt i afseende på Bankmannens upphörande, får Utskottet au endast Bil. till Ridd. e. Ad.
Pr. IV Band. 13 Den 15 Maji e, tni åberopa hvad Betänkandet i denna del innehåller.
Vidkommande sedermera den del af ämnet, sorn angår sättet, hvarpå Electors val mä af Ridderskapet och Adeln lämpeligast kunna företagas, sä har
Riddarhusutskott väl å ena sidan icke kunnat frångå den öfvertygelse, att den utväg
Utskottet i sådant afseende redan föreslagit, betragtad endast såsom en tillämpning af principen om en oinskränkt valrätt för hvarje Ridderskapets och Adelns Ledamot, icke bör lemna rum för någon grundad anmärkning; men å den andra sidan icke eller kunnat undgå att inse vigten af de erinringar, som inom Ridderskapet och Adeln blifvit gjorde emot det af Utskottet föreslagne valsätt, och då en Lista på 25 personer måhända skulle i vissa fall genom den tid, som erfordras för dess uppsättande gifva anledning till ett möjligt försök att med begagnande af den väljandes förlägenhet om valbara personer eller liknöjdhet, viija på obehörigt sätt verka på det blifvande valets utgång; har Utskottet trott sig med fästad uppmärksamhet tillika å det särskildta Förslag, som inom Ridderskapet och Adeln i detta afseende blifvit yttradt böra framställa en förändrad grund för utöfningen af nämnde val, hvilken grund efter Utskottets tanka skulle med bibehållande af Riksdagsmannens fria valrätt så vidt det vors möjligt och med undvikande af omförmäite olågenheter innefatta en medelväg emellan det nu varande Bänkmansvalet och en samfält om - Den i 5 Maji ej m, ig5 röstning på 25 personer.
Och får Utskottet i Sådant afseende föreslå:
Att sedan Riksdagen af Konungen blifvit å RiksSalen öppnad, bör nästa Söcknedag der-< efter, så vida Plenumplenorum icke å samma dag är anbefaldt, Electojrsval verkställas.
Med detta val förhålies sålunda, att efter det Ridderskapet och Adelns Samtelige, enligt anteck» ningslistan, närvarande Ledamöter blifvit genast efter andra anteckningen af RiddarhusSecreteraren delade i 25 särskildta, men till beloppet like delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma med en person på hvardera af de sista afdelningarne fördelas bör en förteckning upprätta®, sorn Visar hvilka Ledamöter tillhöra hvarje afdelning, hvilken Förteckning bör tryckas och S Riddarhuset vara att tillgå senast om morgo-* nen dagen föreden, då valet skall ske Hvard je afdelning kallas särskildt inom skranket och uppropas
Ledamöterne efter anteckningslistan^ då hvar och en framträder och i sin ordning öfverlemnar till LandtMarskalken en sluten sedel, innehållande namnet på en person, vald inom hela Ståndet} då den som de flesta rö~ sterne erhållit är behörigen vald Elector, och hvars namn högt utsäges och uppskrifves genast på en tafla sittande vid skranket.
Hafva 2:ne eller flera bland de som fått de flesta rö» Sterne; erhållit ett lika antal, då skall lottning, dem emellan genast verkställas af den första Ledamoten inom afdelningen.
På lika sätt förhålies med valet för de öfrige afdeloingar - Igg
Ven 5 i Maji é, m. oe, hvarvid dock bör iagttagas att en efterföljande afdelning icke får rösta på den person, som genom en föregående afdelning blifvit till Elector utvald, samt att derföre rådrum lemnäs för hvarje afdelning^ Ledamöter att innan upprop sker* författa sina voteringsSedlar.