Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. aflemna sina contrapropositioner: så är det oundgängligen nödvändigt, att dessa sistnämnda erhålla en erforderlig likstämmighet i afseende på andan af deri intagna stadgande!), äfvensom en antaglig form hvad lagbestämmelsernas redaetion beträffar.
Spens’s förslag ang:de rättigheten för R.
St. att gemensamt med K.
M. besluta, det Representationens sammankomster skola prorogeras, anser jag visserligen vara i mångå hänseenden särdeles nyttigt; och jag tior att en stor förbättring i riksdagsäretidenas nuvar. behandling skulle kunna åstadkommas genom ett sådant förslags antagande; men jag kan ingalunda inse, att en dylik prorogation skulle kunna tillintetgöra de befarade svårigheterna vid den nya lagens antagande.
De svårigheter, som härvid förut förefinnas, skola nemi. i allt fall komma alt qvarstå oförminskade, äfven om R.
St. kunna under en eller annan månads inställda öfverläggningar uppskjuta frågornas slut liga afgörande.
Mörners i anledn. af Cons t.
U tsk :s förslag afgifna yttrande, att det vore af en aristocratisk natur, anser jag sakna all grund.
Det är i förslaget föreskrifvet, såsom uttryckligt villkor för den ifrågaställa behandlingen af lagförslaget inom förstärkt LagUtsk., att samtliga RiksSlm skola vara ense om en sådan behandling.
Är något RiksSt. emot ett sådant öfverlemnande lill förstärkt LagUtsk, af något förslags slutliga afgörande, så kommer naturligtvis frågan derom alt helt och hållet förfalla.
För öfrigt lära minoritetens af Representationen åsigter svårligen kunna inom detta Utsk. göra sig gällande vid dit hänskjutna lagfrågors pröfning, enär Utsk. är tillsatt af majoriteten inom Stånden.
Om denna majoritet medelbarligen eller omedelbarligen gör sig gällande vid öfverläggningar om det nya D e ii 2 December f. m. lagförslaget, så måste resultatet i allmänhet blifva detsamma.
Jag skulle således uppriktigt önska, att det hufvudsakliga förslag, som blifvit af Hr
Dalman i dess motion frarnstiiIdt och af Coust.Utsk. med några tillägg tillstyrkt, finge I ' ( ' I I I t • • ® hvila till slutligt antagande vid nästa riksdag.
Dock finner äfven jag mig nödsakad göra en anmärkn. vid detta förslag, nemi. vid det andra inom. deraf.
I delta mom. tillerkännas ifråga var, Utsk. rättigheten alt, äfven efter R.
St:s åtskiljande, kunna fortsätta sitt arbete.
Så beskaffade permanenta deputationer af Representationen, som kunna med dess makt och myndighet pröfva och afgöra samhällets vigligaste angelägenhet, anser jag högst betänkliga och vådliga.
Jag vill åtminstone ej med rnin röst bidraga till stiftandet af en lag, enligt hvilken en så mäktig och vigtig
Corporation skulle under riksdagarnes mellantider fortfara.
Jag kan ej heller inse nödvändigheten af en sådan oafbruten verksamhet hos det föreslagna särskildta Utsk., helst jag ej betvifiar, att ju, derest ett sådant Utsk., som nu ar i fråga, vid riksdagens början formeras, detsamma under en eller åtminstone t vunne riksdagar skulle medhinna pröfningen oell afgörande! af de dess behandling tillhörande delar utaf det nya lagförslaget.
Deremot anser jag en ständigt fortfarande delegation af R.
St. rakt stridande emot den grundsats, som för Svenska folkets representerande vid riksdagarna gjort sig gällande i Reg.Ftn och Riksd.Ordn.
Jag är således förhindrad att obetingad! gifva min röst till förslaget i dess nuvar. form.
För nödiga förbättringar i vårt lagverk ifrar jag så väl som någon annan, men för öfverrumplingar fruktar jag med skäl.
Jag anser hvarje förändring böra föregås af besinning, Att bereda en grundlagsförändring , hvarigenom tillfälle lill ett förhastande sysleme skulle kunna införas, anser jag för min del vådligt.
Man har sagt förslaget ej vara aristncratiskt, derföre att ledamöterne af det föreslagna Utsk. skulle väljas af alla fyra Stånden.
Det finnes aristocrati inom alla Stånden.
Det finnes inom alla Stånden personer, som mer eller mindre vilja föra jernspira n öfver de andra och tvinga deras öfvertygelse.
Det är ej K. M., sorn utnämner dessa aristocrater, utan helt andra förhållanden, som bestämma dem, Jag anser alltså ej det öfvervälde, som sådana personer kunna utöfva, vara mindre farligt för de andra.
Jag kan ej ingå på den åsigt, som i detta förslag är antagen, Alt man deremot skulle kunna vinna ett nyttigt ändamål genom Gr.
Spens’s förslag, anser jag temmeligen k lant.
Man återfår genom riksdagens prorogation samma ledamöter, som förut handlagt målen, för hvilka ankommandet till riksdagen ej har nyhetens behag; de äro redan vane vid det arbete, sorn de hafva att handlägga.
Man blir då icke heller öfversvämmad med den flod af nya motioner, som eljest vid hvarje riksdags början äger 76 D«11 a December f. m. ruin.
Dessa 8ro förmånerna; of att prorogera riksdagen oell den egeniliga nyttan deraf.
Då man under sådana förhållanden sammankommer lör ett enda ärendes utarbetande, då kan det snart blifva färdigt.
Man bär talat om den stora kostnad, sorn derigenom skulle förorsakas; men då det är fråga om ett nvlt lagvei ks antagande, neli ilen större kraft, sorn detta arbete derigenom skulle erhålla, att den nya lagen antoges af en större mängd, kan dtu val vara vard skjutspenningar för riksdagsmännen.
Ehuru fägnande det kan vara att erfara, att Gr.
Mörner bär en synnerlig fa i håga för aristoerati, så torde likväl Grefven.? farhåga skingra sig, om han besinnar, att desse samme gristocrater, sorn skulle afgöra frågan i Utsk. eller sorn skulle i alla fyra RiksSttn kunna bestämma hvilka personer, som i detta Utsk. skid e blifva invalda, samma aristocratiska majoritet lärer också inom Stånden kunna besluta att antaga en aristocratisk lag, och dertill fordras ej ens fyra Stånd, utan endast Irenne.
Således 0111 aristocratiin är eller blir den egentliga principen inom en repi esent.ition, så kan den cora sig gällande, så väl vid det ena tillfallet, sorn vid def andra, och då torde det vara lika vådligt eller kanske våd|igaye, Olli desse aristocrater komma till makt, när fråga är om att stifta lagen, än om de öfverlemna beslutande rätten till vissa valda personer, som stå under pluralitelens conlroll vid sina arbeten, och som stå under allmänhptens omdöme.
Jag är hvarken behörig ej heller önskar jag att kunna ingå i andra personers motiver för deras yttranden; trien det bekänner jag uppriktigt. att tillfälligheten är ganska egen, att just de personer, hvilkas tänkesätt man vet äro ifrigast emot det nya lagförslagets ideer, äro de, sorn ifrigast sätta sig enrot det jfrågavar. förslagpt — Hvad Hr Stuarts anmärka, beträffar, så tvekar jag ej att biträda densamma, men jag tror ej såsom Hr
St oart, att det är förenadt med någon särdeles våda att låta ifrågivar. stadgande oföräodradt qvarstå; men om R. o. Ad skulle nied FR'
Stuart i (leila afseende instämma, så vill jag ej motsätta mig, att förslaget med denna anmärka, får till Cqnst.Ulsk. återgå, Gr.
Spens: Jag skulle ej ytterligare hafva besvärat R. o. Ad. med afhörandet af mjn svaga löst, som jag för tillfället har svårare alt forcera, än eljest; men då Hr von Hartmansdorff vid början af denna debatt begärde alt min reservation skulle tagas lill grund för R. o. Adis gemensamma tankar, h ir jag ansett för min skyldighet att för R. o. Ad. uppläsa ordalydelsen af det förslag, som af mig i detta ämne varit framstäldt till Coust Utsk.
Detta förslag åsyftade att åstadkomma hvad som af Hr Dalman blifvit förordudt, icke genom en förändring af 87 §:n eller en tillsats D e ii 1 December f. m. 77 deruti, utan genom tillsats af en ny § mist efter den iogtde eller nck eli tillagdt moment dertill.
Den lyder sålunda: ”Finna R.
St. ett eller flera af de lill deras handläggning förekomna mål vara af den betydliga omfattning, att såväl löi bereda nde gransk ningen i Ulsk., som pröfningen hos RiksSl.-n skulle upplaga en längre lid, så alt, eller öfriga riksd.göromålens afslulande, endast dessa skulle komma att återstå oalgjorda; då må, efter sammanstämmande beslut af alla fyra RiksSttn, oell sedan Konungen dertill leinnat bifall, viss dag utsättas inom ett år efter R.
.Sits åtskiljande, då de, så framt ej urtima riksdag dessförinnan sammankallas, skola .sammanträda till riksdagsfol (sättning, hvarvid ingen annan R.
St. tillkommande rätt kan ntöfvas, än behandlingen af hvad som, jemte nyssnämnda dag, bär blifvit uti riksd.beslutet uppgifvet och bestämdt.
Fj må likväl till sådan riksdagsfortsutlning bii ask jutås den fråga, som i någpn män förer Konungens rpdgjfvares ansynrighet, granskningen af allmänna medels förvaltning, riksslatens reglering eller någon bevillning; belopp eller fördelning, än mindre något härom viii sjelfva riksdagen (attadl beslut upphäfvas eller förande'S; ej heller beredda grundlligsföi ändringar till afgörande upplagas, men väl beslut efter behörig utål bet ning faI las om vid riksdagen föreslagna grundlagsförändringars framställande till antagande eller förkastande vid nästa riksdag, likasom belydligafe förändringar uti skattläggnings- eller indelningsverken för liela Riket eller större delar deraf, må under riksdagsfortsättning kunna sä t sk i lil t pröfvas och afgöras, dock ulan alt de deraf orsakade ändringar uppföras i rjksstaten förrän vid nästa riksdag.” ”Då riksdagens åtskiljande till fortsättning å utsatt dag, på sätt ofvanfönnäldt är, beslutes, uppdrage R.
St- åt del eller de Utsk., hvilka under riksdagen börjat att handlägga målet eller målen, att dermed under mellantiden fortfara, så att fullständigt ulaibetadl betänk, och förslag i livart och ett ämne rnå kunna Uti RjksSttn föredragas å riksdagsfortsättningens andra sammanträdes-dag.
Målets eller målens behandling, pröfning och afgörande bör derefter på lika satt, sorn för i iksc|agsärenden i allmänhet stadgadt är, fortgå, samt besluten sammanfattas uti ett tillägg lill riksd - beslutet, med samma gällande kraft, som om det n t g joi' t en del af detta.” ”Utskotts ledamöter, hvilka ijndep ofvannämnda mellantid i sin befattning fortfara, äfvensom före riksdagens åtskiljande till lika antal med utsk .ledamöterna utsedde suppleanter, alltefter sorn desse, i den ordning vid valen jemväl bör stadgas, uti befattningen inträda, njöte egenskapen af riksdagsmän j alla afseenden till godo, och, till dess riksdagens fortsättning börjar, arfvode af de till riksd.kostnaderna anslagna medel.
Öfrige ledamöter af alla Stånd, hvilka vid riksdagens slut varit såsom sådane antecknade, apsps 73 Den i December f. m. deremot först hafva återinträdt uti riksdagsmnnna-bcfatlning, sedan de vid upprop å utsatta sainmanträdesdagen sig såsom tjllstädeskomne anmält, eller efter styrkt förfall sednare intagit sitt ruin, och i afseende på val, när ledamöter under liden nfgåU, i afseende på de sålunda valdes styrkande af sin rätt saint i allmänhet på hvad som erfordras till inträdes vinnande för tillkomne nya riksdagsmän gälle hvad för dylika under riksdag inträffande fall föreskrifvet är.
Landtmarskalk, Talmän oell vice Talmän vid förra riksdagen inträde också uti deras befattning utan ny utnämning, der ej, för en eller flera af dem, dödsfall eller obestridligt binder mött, då annan eller andre sist å första sainmanträdesdagen utnämnes, också på lika sätt, som under oafbrutet fortfarande riksdag.” Gr.
Lika med Hr Dalman vill jag ej yttra mig om andras moliver, men jag går längre än Hr
Dalman; jag hatar för min del att begagna ett sådant sätt, oell jag föraktar den, som ej har andra stridsvapen än sådana.
Jag vet ej om på mig Hr Dalmans yttrande skulle äga någon tillämpning.
Vill han göra en sådan tillämpning, så kan jag likväl alldeles icke godkänna den.
Jag antager för mitt handlingssätt icke någon annan grund, än att efter min bästa öfvertygelse befordra hvad jag tror vara gagneligt för fäderneslandets sanna väl.
Jag hoppas, att i vårt sträfvande i denna del ingen skiljaktighet finnes, och att således Hr
Dalman icke heller har några andra syftemål. Hr Lagerheim, Lars Magnus:
Spens yttrat, ville jag blott erinra, alt såsom jag fattat den talares yttrande, sorn han åberopat, nemi.
Hr von Hartinansdorffs, så var det ingalunda meningen att få Gr.
Spens’s reservation anlagen såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke emot Const.Utsk:s förslag, utan Hr von Hartmansdorff hegärde endast uppläsning af reservationen, med förbehållen rätt att sedermera yttra sig; hvarefter, sedan denna uppläsning skett.
Hr von Hartmansdorff, ehuru på samma skäl, som Gr.
Spens anfört, likväl yrkade den alldeles skiljaktiga propos. att R. o. Ad. måtte anse Gonst.Utskts förslag olämpligt.
I denna tanke får äfven jag mig förena, ty att ett Utsk. skulle få det uppdrag alt i sådana vigtiga frågor med R.
St:s rätt besluta, anser jag vara en ganska vådlig bana.
I öfverensstämmelse med hvad jag yttrade då frågan förevar ang:de antagande per gcclamationem af det nya förslaget till allmän criminal-lag, då jag yttrade min betänklighet att afsäga den af Sveriges R.
St. i 8 sekler innehafda rätt att sjelfve besluta öfver de Jagar, som de och deras efterkommande skola efterlefva, och uppdraga åt några få personer att verkställa förändrin“ gar deruti, får jag äfven nu förklara det, om jag också skulle konnna att räknas till den dass, som en värd leda - D c ii a December f. m. 79 mot ansett såsom en tort att tillhöra, eller dem, som skulle anse för en betänklighet att alltför hastigt antaga en förändring i nu gällande Ingar.
Jag medgifver visserligen, att det nya lagförslaget, på vanligt sätt behandladt, svårligen kan blifva af R.
St. antaget; men då ett sätt att afhjelpa denna olägenhet finnes i Gr.
Spens’s förslag, utan att R.
St. derigenom beröfva.? den rätt', som är deras pligt att utöfva, nemi. att i denna del besluta livad de sjelfve anse rätt och nyttigt, så får jag för min del tillstyrka antagandet såsom Ståndets gemensamma tanke af Gr.
Jag vill endast med få ord gifva tillkänna min lanke vara den, att såvida Ståndet önskat, att under nuvar. förhållanden, d. v. s medan vi hafva fyra Stånd hvarest besluten skola fattas, någon eivil-lag skall komma till stånd, så är det alldeles oundgängligt alt Understödja det förslag, som Const.Utsk. nu framställt, och att jag för öfrigt, afven med någon erfarenhet om hvad det vill säga att stifta lagar och bestämma deras reöaetion, anser, att ju färre, som dermed sig befalla, desto buttre blir arbetet.
Jag anser dessutom den betänklighet, som af åtskilliga ledamöter blifvit framkastad, ang:de en öfverlåtelse af R.
St:s rätt i detta fall, ej vara af den farliga egenskap, som man här låtit påskina.
Det lärer nemi. ej kunna förmodas, att ett sådant Utsk. skulle kunna helt och hållet kullkasta de grunder, hvarpå lagförslaget är upprattadt, och Sedan detta blifvit genom en K. propos. i någon mån understöd!; och skulle delta Ut<k. emot all förmodan realisera sig, så återstår i alla fall för R.
St. att vid en blifvande riksdag göra ändring uti hvad som sålunda beslutes.
Det är således ej så farligt att för denna gång, och för ett sådant företag, öfverlemna en sådan delegerad makt åt ett dylikt Utsk., och jag får derföre för min del förklara, att jag understödjer och kommer att votera för antagandet af Coust.Utsk:s förslag.
Jag förbigår helt och hållet att svara Gr.
Mörner på hans utfall emot mig.
Jag har hvarken ingått i pröfning af hans eller andras motiver.
Jag har blott vidrört det factum, att de som sätta sig emot lagförändringar i allmänhet, äfven sätta sig emot ifrågavar. förslag; men jag begärde nu egentligen ordet för alt fästa uppmärksamheten derpå, att fråga ej nu är alt fråntaga R.
St. någon rätt, som de i 8 sekler, såsom Hr Rosenblad yttrat sig, utöfva!; detla innehåller förslaget alldeles icke, och derom har alldeles ingen fråga blifvit väckt.
Hade det varit fråga om att man skulle fråntaga R.
St. deras beslutande-rätt och uppdraga densamma åt /^8 ledamöter; så skulle jag hafva varit den siste, som ansett detta förslag onyttigt och vådligt, men här är ej fråga 0111 annat, än att samtliga RiksSt:ti skulle kunna besluta att för vissa fall öfverlemna be - 8 a Den 2 December f. m. slutande-fält lill tit Utsk., oell della lärer ej vara vådligare uti dessa frågor, än i alla andra, der R.
St. äfven aga rätt att besluta; oell när derjemte härvid bestämmes den starka conlroll, att alla fyra RiksSlm gemensamt skola besluta om hvarje fråga, söm till detta Utsk. skulle öfverlemna», så kan jag ej tinna annat, än att de farhågor, som blifvit framställda emot delta förslag, äro fullkomligt öfverflödiga.
Hf von Hartmansdorff:
Några talare hafva trott, alt jag, i början af denna öfverläggning, vel t icke allenast förklara såsom min tanke, att (jonst.Utskrs förslag void; olämpligt, utan äfven dertill lägga, alt Gr.
Spens’s här upplästa förslag vore liklig! och borde af Ståndet antagas.
Jag har yttrat det förra och vidhåller det på de grunder Gr.
Spens uppgifvit, samt begär propus, derpå.
Men jag har ej kunnat tillstyrka Ståndet att såsom 'in gemensamma tanke antaga ett förslag, som ej blifvit frän Grinst.Utsk. framlagd!, och sorn, först nu uppläst af Gr.
Spens, svnes vara alltför vidlyftigt, för att kunna af Ståndet riktigt uppfattas; åtminstone har jag ej kunnat görn det med den reda, sorn béliölves för att derom afgifva något yttrande.
Jag tror ej heller, alt tiel kan idia Rj o. Ad. eller något Stånd tillåtet, alt utan förslag ifrån Const Utsk. besluta öfver frågor af helt ny beskaffenhet.
Om någon irrat sig 01U rbin mening, så bar jag nu velat beriktiga den derhän, att jag icke yrkar något adnaj, än blott det R. o. Ad. matte lör sin gemensamma tanke förklara den anmärkningen, att Coust.Utskis förslag i dess olivar. skick är olämpligt.
Utsk. har sedan rätt alt komma med hvilka andra förslag; som det för godt linner.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att flerd ämärknir vid förslaget iigt rum.
Den hufviidsakligäste vöre, att förslaget i sitt nafvar, skick vore olämpligt.
En annan anmärkn. af Hr Cederschjöld vore, om Hr Landtm: rätt fattat den, alt frågan om öfverlemnande till ett förstärkt LagUtsk., att med R.
Sits rätt afgöra särskilda uppkomna meningar, borde inskränka sig till de stora lagförändringarna, äfvensom att uttrycken i 2:dra mom. borde utbytas emot andra, som icke vore så imperativa.
Derjemte hade en annan anmärkn. blifvit framställd af Hr Stuart, i hvilken Hr Dalman, om Hr Landtm, rätt fattat hans mening, älven instämt, att föreskriften derom, att det förstärkta Utsk. äfven efter riksdags slut skulle kunna fortfara, borde uteslutas; Hr Landtm, ansåg sig nu först böra framställa propos. å den anmärkn.; som först blifvit gjord, hemställande alltså om R: o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Hr von Hartmdnsdorffs anmärkn., att Coust.
Utskis förslag i sitt närvar, skick iir olämpligt.
Hf Den a December f. ra. 81 Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. lii Lagerheim begärde votering.
Efter någon kort discussion, rör:de voter:s-propos:ns lydelse, upplästes till justering och godkändes följande voter:s proposition :
Den som antager såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke Hr von I larlmansdorlfs anmäikn., att Gonst.Utskis i mein.
JNT:o 61 framställda förslag i sitt närvar, skick är olämpligt, voterar den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvannämnda anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke.
Nej — 2g. H. R. o.
Onsdagen den 2 December i84o.
Justerades 4 pröt.utdr. för denna dag f. m.
Ånyo föredrogs Const.Ulskts den i4 och 18 sisth Nov. på bordet lagda mein.
N:o 62, med förslag tili ändring i Reg.Fms 5o § oell Puksd.Ordnts 3 §.
Det hör till egenheterna hos denna riksdagens Const.Utsk., att det tror sig hafva uppfattat 1809 års lagstiftares syftemål, då det framkommer med förslag i en riktning, uti hvilken 1809 års lagstiftare aldrig tänkt.
Sålunda förekommer bär följande mening: "Etsk., som icke kunnat föreställa sig, att grundlags stiftarnes mening varit, att Konungen, utan att inhemta nämnde fullmäktiges tankar, skulle kunna fatta det egentligen vigtiga beslutet; men alt desse fullmäktige derefter, i en jemförelsevis föga maktpåliggande fråga, skulle öfvertaga 18 H. 11 D c n i December c. m. ett slags extra-rådgifvarebefaltning med thy åtföljande ansvar etc.’'
Utsk. har förgätit, att 1809 års lagstiftare hafva gifvit
Konungen beslutande-lätt efter att hafva hört Sitt Statsråd.
Om Statsrådet tillstyrker och Konungen beslutar att, i anseende till en eller flera af de uti 5o §:n Reg.F:n omförruälda orsaker, riksdagen icke skall hållas i hufvudstaden, då skall Konungen i samråd med fullmäktige uti Banken och Riksg.cont., d. v. s. efter deras hörande rörlde lämpligaste stället för riksdagens hållande, bestämma riksdagsorten.
Konungen beslutar således, efter Rådets hörande, öfver frågan örn riksdagen bör hållas å annan ort än i hufvudstaden, och, efter fullmäktiges hörande, i fråga om den ort, hvarest riksdagen i sådan händelse bör hållas.
Om jag vore af deras tanke, hvilka anse ett förslag från Const.- TJtsk. kunna vid första riksdagen förkastas, så skulle jag tillstyrkt Ståndet, att såsom dess gemensamma tanke förklara, det Ståndet anser ifrågavar. grundiagsändrings-förslag böra förfalla.
Nu deremot tillstyrker jag, i öfverensstämmelse med min flera gånger tillförene uttalade åsigt om sättet alt behandla grundlagsfrågor, att förslaget må hvila till förkastelse vid nästa riksdag.
Uti 5o §:n Reg.Fm igen finnes icke något stadgande om den auctoritet, som skall decidera om fiendens framträngande, eller om något annat lika vigtigl hinder gör det omöjligt eller för R.
St:s frihet och säkerhet vådligt alt hålla riksdagen i hufvudstaden; ty der star endast, att orri något sådant hinder förefinnes, så skall riksdagen ej hållas i hufvudstaden; men hvem som skall dömma, derom är ej sngdt, och det är denna brist, som gifvit Const.Ulsk. ahledn. till det af Frih. Cederström klandrade förslaget.
Jag motsätter mig ifrågavar. förslog, icke blott derför att det innefattar en helt annan mening än den, grundlagens stiftare nedlagt uti 5o §:n Reg.F:n, utan äfven emedan förslaget alldeles icke öfverensstämmer med den, för Riksstyrelsen i allmänhet, af grundlagsstiftarne antagna grundsatsen; ty icke må man förmoda, att fullmäktige i Riksg.cont. och banken kunna vara i den file af händelser och förhandvarande orsaker för Konungens beslut att icke hålla riksdagen i hufvudstaden, att de böra få inverka på beslutet; ty, ehvad det beror på diplomatiska underhandlingar, på fiendtliga eller vänskapliga förhållanden till främmande makter, eller af förhållanden, hemtade från Rikets inre styrelse, så måste dessa på beslutet verkande omständigheter vara för R.
St:s fullmäktige fullkomligen främmande annorlunda än ryktesvis.
Konungen deremot, som måste känna alla dessa förhållanden och deröfver inhemta Sitt Råds tanke, Honom måste det tillkomma alt besluta om en så vigtig fråga, som denna.
Den 2 December e. m. 83 tillstyrker derföre att Const.Utskts förslag malte, såsom obehörigt, af Ståndet ogillas.
Man liar anmärkt, att lili §§:na i grundlagen ej skulle vara tillräckligen tydligt bestämdt hvem sorn skall utsätta den ort, der Ii.
St. skola samlas, då det ej kan ske i hufvudstaden.
Uti 5o §:n Reg.- F:n och .3 §:n Riksd.Ordn. finnes uttryckt, alt det är Konungen, som skall göra del, hvilket jag, på samma grunder, som den siste värde talaren anfört, finner både lämpligt och passande; hvadan jag, för min del, qvarblifver vitl det ganda stadgandet, desto hellre som, enl. det nya stadgandet, fullmäktige skulle uppträda, icke såsom de der råd gifva, utan såsom de der hade beslutande-rätt jemte Konungen, hvilket vore en ny åsigt att styra Konungariket Sverige, främmande för de grunder, hvarpå Sveriges conslitulion är byggd, och enligt hvilka Konungen bö'r äga ansvariga rådgifvare, som Konungen äfven äger uti Sitt Statsråd.
Alt Konungen samråder med fullmäktige om riksdagsorten är lämpligt, men att desse fullmäktige skulle uppträda såsom ett slags medregenter, kan adlig hafva varit grundlagsstiftarnes mening, att domina efter den anda, som går igenom hela denna lagstiftning.
Jag är icke af samma tanke som Frih.
Gederström i afseende på sättet att behandla grundlagsfrågor, hvarföre jag tillstyrker att R. o. Ad. måtte såsom dess gemensamma tanke förklara, att förevar, förslag är lika obehörigt som onödigt.
Hr Lefreåi har ganska rätt deruti, att 5o §:n Reg.Fm bestämmer hvem som skall utsätta en annan ort än hufvudstaden för II.
St:s sammanträde, när så behöfves; men deremot anmärkte Gr.