Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När, på sätt det uppiästa prot.utdr. visar, BondeSt., vid pröfningen af de begärda anslagen af 70,000 och 90,000 eller tillsammans 160,000 r:dr, stadnat i det beslut att afslå de 70,000 rrdrna och låta frågan om de 90,000 r:drna förfalla, samt blott bevilja 45,000 r:dr, liemställer jag, 0111 icke den klara meningen är, att BondeSt. ej vill medgifva högre anslag, än dessa? 45,000 r:dr.
Om detta Stånd varit ett af de 3 Stånd, som bifallit anslaget af 70,000 r:dr, då hade man, såsom Frih. v. Schulzenheim, kunnat säga, att detta är en särskild sak; men nu är förhållandet, att det Stånd, sorn afslagit såväl de 70,000 som de 90,obo r:dr, beviljat 45,000 r:dr, och nu vill man anse denna summa såsom ett biträde åt de Stånd, som voterat både 70,000 och 54,000 r:drs anslag.
Detta kunde jag kalla en så beskaffad fint, sorn det vore Ståndet ovärdigt att nyttja.
Dessutom, då upplyst är, att BorgareSt. redan återremitterat denna fråga, och det måste tillkomma BondeSt. sjelf att förklara sin mening, hvilket BondeSt. ej lärer underlåta, då det erhåller förevar, betänk. till pröfning, tror jag, att det vore opassande, om R. o.
Ad. ginge i förväg för nämnde
Stånds förklaring om hvad det menat med sitt beslut, och, utan att ådraga R. o. Ad. ett rättvist klander, torde vi således ej kunna underlåta att återremittera denna punkt.
Frölichs sista yttrande taga mig friheten att närmare fästa uppmärksamheten derpå, att BondeSt. särskildt och uttryckligen afslagit de 70,000 r:drna.
Detta rörde frågan om upp - Den i3 September. förande på stat af ett redan förut beviljadt anslag.
Den andra frågan angick beviljandet af ett nytt anslag.
Dertill har BondeSt. beviljat /|5,ooo r:dr, och för mig är och förblifver det oförklarligt, huru dessa begge frågor kanna på något sätt sammanställas.
Det var endast denna erinran, jag önskade framställa.
För min del anser jag R. o. Ad. icke behöfva återremittera denna punkt, enär den är uppställd i full öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut och Bonde.St., derigenom att Utskrs förslag af R. o. Ad. blir antaget, icke förhindras göra sin mening gällande, så mycket mindre som BondeSt. har att påräkna biträde af BorgareSt.
, hvilket icke bifallit något särskildt anslag för bevärrsmanskapets beklädnad.
Att återremittera denna fråga anser jag således öfverflödigt, och sådant vore jemväl oformligt, emedan R. o. Ad. derigenom skulle öfvergå på minoritetens mening, hvarföre jag protesterar emot den begärda återremissen.
Jag har icke tänkt i detta ämne förrän i denna stund, och det är således möjligt, att jag gjort en oriktig uppfattning; men i sådant fall hoppas jag Ståndets öfverseende.
På ena sidan har blifvit påstädt, att man obehörigen sammanblandat a:ne punkter, afgjorda genom 2:ne särskilda beslut, och å andra sidan påstår man, att dessa punkter skola äga ett oskiljaktigt sammanhang.
Jag har dock tyckt mig finna af den slutföljd, jag dragit af båda meningarna, att anmärkningarna hvila vid ingenting annat än contrapropos:n, och den har visat sig för mig såsom endast föranledd af BondeSt:s beslut.
Om jag i denna uppfattning icke felar, tror jag det ej vara fullkomligen lämpligt, att R. o. Ad. fäster sig särskildt vid contrapropos:n, emedan det förefaller mig oformligt, att R. o. Ad. skulle ogilla den, i fall BondeSt. är nöjdt med densamma; ty om BondeSt. dermed åtnöjes, ser jag intet skäl, hvarföre R. o. Ad. skulle sätta sig deremot.
Om BondeSt. anser sin mening orätt uppfattad, må det bero på samma Stånd att besluta återremiss; men då voter:spropos:ns uppställning ej förnärmar R. o. Ad:s i ämnet fattade beslut, ser jag ej, hvarföre återremiss från R. o. Ad. borde ske, och jag får på sådan grund bestrida densamma.
Jag ber att först få nämna, det jag delat deras opinion, som önskat ett anslag af 54,ooo r:dr för bevär:smanskapets beklädnad, och att jag t. o. m. voterat derför, emedan jag anser det oundvikligen nödigt, då Regeringen icke på annat sätt kunnat fylla detta behof.
Således är det emot min opinion i sjelfva saken, som j^e yttrar mig, då jag söker afböja en advocatur, hvilken synes mig vara Ståndet mindre värdig.
Jag kan ej se frågan annorlunda, än alt BondeSt. fattat ett enda beslut, ang:de anslag till Den i3 September. armeens materiel, och dervid nedprutat de begärda 70,000 till 45,ooo r:dr.
BondeSt. har icke sagt: vi vilja ej gifva något af de 70,000, utan vi vilja gifva 45,000 r:dr, som skola användas till beväringens beklädnad eller en viss del af armeens materiel.
Det är således just en del af de äskade 70,000 r:drna, som BondeSt. beviljat.
BorgareSt. har ej beviljat något särskildt för beväringens beklädnad, och således måste contra-propos:n blifva, hvad de 2:ne Stånden, Borgare- och BondeSt:n, beslutat, nemi. intet anslag till armeens materiel utöfver 70,000 r:dr, emedan BorgareSt. sagt intet af de 90,000 r:dr och BondeSt. jemväl afslagit sistnämnde anslag samt t. o, m. gjort en afprutning på de 70,000 r:drna.
Ehuru jag önskar, att ja måtte vinna vid voteringen öfver ifrågavar. propos., kan jag ej annat än biträda dem, som önska densamma riktigt uppställd. H. Ex. Hr Gr.
För min del kan jag ej finna annat, än att efter StatsUtsk:s uppgifter i förevar, betänk., hvilka jag ej haft tillfälle att jemnföra med alla prot.utdrtn, men tror mig kunna anse fullkomligen tillförlitliga, hafva i denna fråga 3:ne
Stånd beviljat uppförande på stat af 70,000 r:dr.
Den sakeu är således afgjord och kan icke numera rubbas.
Derutöfver hafva 2:ne
Stånd till bevär:smanskapets beklädnad anslagit 54,000 r:dr, och har det 3:dje Ståndet till samma ändamål beviljat 45.000 r:dr.
Stånd hafva således sammanstämt deruti, att en summa skall anslås till bevär:smanskapets beklädnad, och det är blott i beloppet af summan, som de varit skiljaktiga.
Nu kan följaktligen, åtminstone efter mitt begrepp, ej blifva fråga om annat, än att summan för bevär:smanskapets beklädnad skall blifva antingen 54,000 eller 45.000 r:dr, och det är detta, som StatsUtsk. föreslagit, hvarföre jag tycker, att den föreslagna voter:spropos:n är enkel, riktig och naturlig; och jag tror, att utan advocatur kan man ej komma till annan slutsats.
Efter det blifvit sagdt, att man ej utan advocatur kan komma till annan slutsats, än StatsUtsk., skall jag försöka att utan advocatur, hvilken jag alltid hatat, från hvad håll den än må komma, ännu en gång förklara, hvarföre jag anser BondeSt:s beslut ej kunna ställas i bredd med de öfriga Ståndens beslut om ett anslag af 70,000 r:dr. K. M. hade, i sin nåd. propos. till R.
St. om behofvet för arme'ens materiel, alldeles icke nämnt frågan om beklädnad för bevär:smanskapet, utan endast de summor, han äskade, nemi. 70,000 r:dr, hvilka förut varit beviljade och nu önskades uppförda på stat, samt 90,000 generelt för materiellen.
Vid ett sådant förhållande måtte det icke varit RiksStm betalt att vid beviljandet af dessa summor bifoga de vilkor, hvarunder Stånden ville lemna bifallet.
BondeSt. har fästat ett sådant vilkor vid de 45,000 r:dr, samma Den i3 September.
Sland beviljat, och detta särskilda vilkor, att det till 45,000 r:dr nedsatta anslaget skall användas till bevär:smanskapets beklädnad, måtte icke berättiga de andra Stånden att sätta denna summa i en annan jemnförelse än den, som tydligen varit BondeSt:s mening.
BondeSt. har afslagit de 70,000 ltdrna och endast beviljat 45,000 r:dr samt förklarat, att frågan om de af K.
M. äskade 90,000 r:dr skulle förfalla.
De andra Stånden hafva beviljat 70,000 r:dr på det hela till materiellen, och särskildt hafva 2:ne
Stånd beviljat 54,000 r:dr till bevär:smanskapets beklädnad.
Nu frågar jag: huru är det möjligt att, med eller utan advocatur, presupponera bifall till de afslagna 70,000 r:drna, under de beviljade 45,000 r:dr?
Och det görman dock, då man säger, att dessa 45,000 r:dr skola sättas i bredd med de 70,000 r:dr, som blifvit beviljade af 3:ne Stånd.
Man glömmer helt och hållet, att det
Stånd, som beviljat dessa 45,000 r:dr, icke beviljat 70,000 r:dr.
Jag kan ej finna annat, än att denna sak är fullkomligt klar, och då nu fråga är att få bestämdt upplyst, hvad som varit BondeSt:s mening, derom BondeSt. vid pröfningen af detta betänk, ej lärer underlåta att yttra sig, vet jag icke, huru R. o. Ad. kunde nu vilja fatta annat beslut, än att återremittera betänk., på det allt tvifvel om BondeSt:s mening må blifva undanröjdt.
Jag får jemväl förklara, att sedan discussionen tagit denna tournure och fråga uppstått, huruvida man här advöcerar eller icke, kan jag ej annat än yrka votering, i händelse man vill förneka återremiss.
Om det är det af mig yttrade ordet advocatur, som varit stötande, ber jag derför om ursägt; men jag har hört det nämnas förut under denna discussion och trodde icke, att det i min mun skulle blifva mera stötande än i andras.
Hvad sjelfva saken beträffar, får jag anmärka, att för att komma till ett annat resultat, än det jag framställt, återgår man till K. M:s nåd. propos. och tager sig deraf anledning att säga, att för det BondeSt. icke bifallit K. M:s propos. har BondeSt. icke heller instämt i de öfriga Ståndens beslut, att en särskild summa skall för bevär:smanskapets beklädnad anslås; men då beväringsmanskapets beklädnad är en sak, hvartill BondeSt. äfvensom de andra Stånden kunnat anslå, hvad de behagat, kan jag ej finna annat, än att BondeSt., dådet afslagit begge de af K.
M. begärda anslagssummorna för andra ändamål, anslagit 45,000 r:dr till beväringen* beklädnad. 2.'ne andra RiksSt. hafva till samma föremål anslagit 54,000 r:dr, och i den tankan, att en summa bör anslås till bevänsmanskapets beklädnad, hafva således 3:ne Stånd instämt; och när så är, men summorna, som dertill blifvit anslagna, äro olika, kan jag ej inse annat, än att det är i fråga om beloppet af anslagssumman, som votering bör äga rum, och jag finner således, att den af Utsk. föreslagna votcr:spropos:n *74 Den 13 September. icke fordrar återremiss, utan är fullkomligt enlig med den enda conclusion, som jag för min del är i stånd att draga af detta betänk.
Jag vågar göra mig förvissad, att såväl R. o.
Ad. som den värde talaren, hvilken yttrade sig näst före de sista, skall göra mig den rättvisa, att då jag ännu en gång för några ögonblick upptager tiden med ett yttrande, det icke sker för att nyttja advocatur, utan för att framställa en öfvertygelse, sorn är min, den må för öfrigt vara riktig eller ej.
Jag har af den siste värde talaren till en stor del blifvit förekommen; men jag ber dock att ännu få yttra några ord i denna sak.
Frågan tyckes bär vara om en slags classification af de beviljade anslagen, för att på grund af denna classification få desamma i voter:spropos:n uppställda.
Till grund för denna classification tior jag, att anslagens rubrik måste tagas.
Rubriken på de 70,000 r:drna samt på de ifrågavar.
54,000 och 45,ooo r;drna är alldeles olika.
Piubriken på de 70,000 r:drna var anslag till underhållande af armeens materiel i allmänhet.
Dessa äro af 3:ne Stånd bifallna. K.
M. har äskat ett ytterligare anslag af 90,000 r:dr till materiellens underhåll.
Med förändring af denna rubrik hafva 2:ne
Stånd specielt anslagit 54,000 rtdr till bevärtsmanskapets beklädnad, och med samma rubrik har BondeSt. anslagit 4^,000 r:dr.
Jag finner således, att dessa båda anslagsfrågor stå i full pari te' med hvarandra och röra samma ämne, hvarföre jag ej kan begripa annat, än att voter:spropos:n är riktigt uppställd, då, enligt 3:ne Stånds beslut, en summa för bevärtsmanskapets beklädnad är anslagen och skillnaden i deras beslut endast angår denna summas belopp.
Det är icke möjligt att mera öppet framställa sin mening, än jag gjort det.
Jag har nemi. öppet vidgått, att jag ej har någon annan upplysning i fråga om denna propos., än den jag dels af Utsk:s betänk., dels af BondeSt:s prot.utdr. och dels af diseussionen nu inhemtat.
Jag förblifver alltid vid den tanken, och, efter att nu flera gånger hafva genomläst BondeSt:s prot.utdr., kan jag ej komma till annan slutföljd, än att den föreslagna votcr:sproposm står i fullkomlig öfverensstämmelse dermed; men jag tror mig icke begå någon indiscretion, då jag, utan att uppgifva namnet, ger tillkänna, att jag af en ledamot här fått någon anledning att tro, det BondeSt:s afsigt varit någon annan än den, som i prot.utdr. finnes uttryckt.
Omså vore och jag hade visshet derom , skulle jag genast öfvergå till den andra meningen; men denna visshet kan jag ej här erhålla, och jag suspenderar således mitt omdöme derom.
Jag får derföre blott förklara, att jag icke åsyftat någon den ringaste advocatur; ty enligt BondeSt:s prot.utdr. är det för mig klart som Guds ljusa dug, alt ingen annan än den fö - Den 13 September. reslagna voter.‘spropos:n kan äga rum.
Om åter prot.utdr. är oriktigt uppfattadt, iir det naturligt, att endast BondeSt. sjelf derom kan döma; och dervid måste ett af två inträffa, nemi. att BondeSt. antingen gillar proposm,. i hvilket fall vi ej hafva skäl att dermed vara missnöjda, eller att BondeSt. återremitterar denna fråga, och då få vi densamma tillbaka, då åter ingen lärer neka behörigt afseende å BondeSt:s reclamation.
Jag bestrider således betänkts återremitterande från B., o. Ad.
Då jag fällt det yttrande, att bifall lill ifrågavar. votertspropos. skulle innebära advocatur, har min mening icke varit att såra några enskilda ledamöter, sorn framställt en annan opinion än jag, och jag skall medgifva, att jag tror dem hafva yttrat sig enligt sin öfvertygelse; men den kan vara felaktig, och ett beslut af ett RiksSt. bör vara grundad! på sakkännedom, hvaremot, i fall det grundas på en skef uppställning, det möjligen kan få namn af advocatur.
Jag skulle likväl hoppas och tror, att de värda ledamöter, som bär förfäktat den motsatta meningen , skulle sjelfva vara de första att medgifva, att de mot sin vilja gått advocatoriskt tillväga, örn de ville begripa, att till armeens materiel hörer bevär:smanskapets beklädnad.
Detta tyckas de icke hafva uppfattat, utan de svnas tro, alt medels anskaffande till arméens materiel och till beväringens beklädnad äro särskilda frågor, och deruti ligger den verkliga advocaturen.
Här är ju af BondeSt. uttryckligen sagdt, att Ståndet af de 70,000 r:drna icke ger mer än 4^,000 r:dr till annexens materiel, med vilkor att de skola användas till den del af materiellen, som utgöres af bevär:smanskapets beklädnad, och icke till kanoner, gevär m. m.
BondeSCs beslut innefattar således den reservation, att om något af de 70,000 rrdrna skall utgå till materiellen, skall beväringens beklädnad dermed bestridas, hvarföre de af BondeSt. beviljade 4^,000 r:dr ingå i det af de andra Stånden beslutade anslaget af 70,000 r:dr; men i fråga om anslag derutöfver måste såväl BondeStts som BorgareSt:s mening vara, att intet anslag bör ske.
Jag skulle tro, att man, efter att hafva eftersinnat, att beklädnaden tillhör materiellen, nödgas öfvergå till min mening.
Det har vid denna riksdag icke varit sällsynt, att StatsUtsk. mindre fullständigt utredt de ämnen, som tillhört dess behandling; men det nyss upplästa prot.utdr. från BondeSt. är, mig veterligen, vid denna riksdag det första beviset, att man från ett RiksSt. kunnat få prot.utdr., som, om icke oriktigt, åtminstone tvetydigt framställt Ståndets beslut.
Jag tillstår, att om jag ej hade andra upplysningar för bedömandet af denna fråga, än dem, StatsUtsk. i sitt betänk, meddelat, skulle jag vara ganska tvehågsen om hvad BondeSt:s mening varit; men då det - 176
Den i3 September. ta ämne särdeles interesserade mig, var jag närvar, i BondeSt.
, då frågan der afgjordes.
Då fann jag, och jag minnes det ännu ganska val, att af den långa discussion, som dervid ägde rum, kunde man ganska bestämdt draga den slutsats, att BopdeSt:s mening var sådan, som den af Grina Frölich och Horn samt åtskilliga andra värda talare nu blifvit framställd.
Jag tror således, att den discussion, som här uppstått öfver detta ämne och redan ägt rum, föga leder till några verkliga upplysningar, ty i anledn. af den relation, StatsUtsk. afgifvit, kan man raisonnera på såväl den ena som den andra sidan; men den, som hört BondeStis discussion, har mera grundad ledning för sil t omdöme, och jag åberopar, hvad redan blifvit yttrad t af en af Husets ledamöter, hvilken jemte mig öfvervar denna discussion i BondeSt.
Jag har den öfvertygelse, att då BondeSt. otvifvelaktig! återremitterar denna fråga, kan man vara säker, att ett fullständigt prot.utdr. kommer att afgå till StatsUtsk. med alla de upplysningar, jag nu haft tillfälle lemna, d. v. s. att StatsUtsk. får full säkerhet om hvad BondeStis mening varit, och jag tror således, att en längre eller kortare discussion i detta ämne hos R. o. Ad. icke leder till något ändamål; men jag är tvungen att biträda dem, som yrkat återremiss derföre, att om 3ine Stånd skulle gilla detta betänk., skulle de upplysningar, som af BondeSt. blifva meddelade, ej leda till något resultat.
Jag får af sådan anledning anhålla om Hr Gr. o.
Landtmls propos. till återremiss; men lika med Gr.
Horn önskar jag dock, att ja måtte vinna vid voteringen i förstärkta StatsUtsk. H. Ex. Hr Gr.
Jag har visserligen icke någon pretention på militäriska kunskaper; men så mycket vet jag likväl, att beklädnaden utgör en del af armeens materiel.
Således har jag ej i den delen gjort något misstag, utan verkligen ansett heväringens beklädnad såsom en del af armeens materiel; men icke kan jag linna, att detta hindrar något Stånd eller mig att uppfatta saken såsom den af StatsUtsk. är framställd, nemi. så, att BondeSt. afslagit K.
Mis håda proposir om särskilda anslag af 70,000 och go,ooo rldr för armcens materiel, men för ett bestämdt ändamål, nemi. bevärismanskapets beklädnad, anslagit 4-5,000 rldr.
1 denna åsigt, att 45,ooo rldr skola anslås till beväringens beklädnad, hafva alne andia Stånd instämt; men de hafva anslagit en större summa eller 54,000 rldr.
Om det hade händt, att de andra 2ine Stånden helt och hållet instämt i BondeStis beslut att till be varis beklädnad anslå /\5, ooo rldr, så hemställer jag till de Hrr, som nu yrka återremiss, om icke saken varit afgjord och 45,000 rldr varit den gifna summan, och ett bestämdt anslag för beväringens beklädnad således varit af R.
St. beslutadU Nu har händt, att 3:ne Stånd in - Den 13 September. instämt i den lankan, att ett anslag skall finnas för beväringens beklädnad; men de bäfva varit skiljaktiga i båga om anslagssummans belopp, hvilket ett
Stund utsatt till 45,oor> och de aine andra till 54,000 r:dr.
Utan att nu kunna ingå i livad som under öfverläggningarna inom det ena eller andra Ståndet kunnat förfalla, hvilket jag anser icke höra till saken, enär det endast är öfverläggningarnas resultat eller beslutet, vi hafva att rätta oss efter, linner jag det vara klart, att 3:ne
Stånd instämt i beslutet, att ett anslag skall vara för beväringens beklädnad, att de bestämt detta anslag till olika belopp och att det nu är om beloppet af anslaget, som i förstärkta StatsUtsk. skall voteras.
Följaktligen anser jag, att här någon annan votertspiöpostn ej kan framställas än den, som af StatsUtsk. blifvit föreslagen.
Af hvad som under discussionen blifvit framstäldt har jag ej funnit något skäl för återreiniss från K. o. Ad., ty jag vet icke, hvarpå den skulle grunda sig, om icke på en önskan att afvakta BondeSt:s yttrande; men cj heller af sådan anledn. kan återremiss från R. o.
Ad. vara behöflig, enär, enligt hvad Hr Stuart upplyst, återremiss redan af BorgareSt. blifvit beslutad, och frågans återupptagande af StatsUtsk. således beror på BondeSt.
Af dessa skäl fortfar jag att bestrida återremiss, och jag skall ej underlåta att genom votering söka göra min mening gällande, i full återremiss ytterligare påyrkas.
Jag hemställer till Hr Gunther och hvar och en annan af det Högloft.
Ståndets ledamöter, huruvida icke skäl finnas för återremiss, då BondeSt. förklarat sig icke kunna bevilja 70,000 r:dr till arme'ens materiel, utan endast 45,ooo r:dr för att användas till en viss del deraf, och man i följd af detta förklarande vill påstå, att BondeSt. beviljat ett anslag af ii5,ooo r.‘dr.
Då man således icke vill medgifva, alt de af BondeSt. beviljade 45,000 r:dr innefattas uti den vida högre anslagssumma, som af de öfriga Stånden blifvit för i fråga var. ändamål beviljad, tror jag, att man åtminstone bör afvakta den förklaring i ämnet, sorn af BondeSt. kommer att afgifvas, innan nian afgör, huruvida voterlsproposin är rikligt uppställd, och att pröfningen härom således bör uppskjutas, tills StatsUtsk. upplyst, huru BondeSt. förklarat sin mening.
Jag vill blott hemställa till de Hrr, som bestrid t återremiss och hotat att söka hindra den medelst votering, huruvida de icke kunna derifrån afstå, då en återremiss icke betager dem möjligheten att få Saken afgjord efter deras önskan. i3 H.
Den i3 S e p t e ml) e r.
ITr Gunther:
Jag trodde ej, rtt det var behörigt att vidare utveckla, hvarföre jag anser åter remissen böra'bestridas; men i anseende till den siste talarens yttrande får jag förklara, att det synes mig, sorn om man genom bifall till återremiss skulle frångå det beslut, R. o.
Åd:s majoritet i saken fattat och öfvergå till minoritetens mening.
Frågans afgörande synes mig helt och hållet bero på de motiver, EondeSt. haft för sitt beslut, och ingen annan auetoritet ån BondeSt. sjelf kan således förklara meningen med dess beslut.
Jag tror, att aktningen för ett annat RiksSt. fordrar, att R. o. Ad. ej går dess förklaring i förväg.
Om BondeSt. förklarar, att ifrågagavar.
4j>°°° r’dr äro beviljade i stället för de 70,000 ndrna, synes det också vara klart, att den föreslagna voter:spropos. ej är den rätta; men om BondeSt. ger en motsatt förklaring, har StatsUtsk. gjort rätt.
Jag täger mig derföre friheten hemställa, att K. o.
Ad. måtte uppskjuta sitt beslut, tills man fått veta, hvad beslut BondeSt. fattat.
Jag kan ej se, luiru man på annat sätt kan få sint på saken, och detta hindrar hvarken mig eller någon annan att följa sin öfvertygelse; men grannlagenheten mot ett RiksSt. torde fordra, att man låter det sjelf förklara sin mening.
Som jag hufvudsakligen varit den, som yrkat återremiss, anser jag mig bora uppstå och förklara, att jag instämmer i Hr Lagerhjelms förslag att låta förevar, punkt hvila, tills man inhemtat BondeSt:s beslut.
Jag skulle tro, alt det ej kan vara stridande mot formerna att förklara en punkt hvilande, fastän den blifvit discuterad.
I annat fall.
Och 0111 detta förslag bestrides, anhåller jag om propos. på återremiss. R. o. Ad. beslöt, att denna i5:de punkt skulle hvila, tills underrättelse vunnits om BondeSt:s i anledn. deraf fattade beslut. 16:de punkten.
Den af StatsUtsk. gjorda inbjudning antogs.
17:de punkten. R. o. Ad. godkände den föreslagna voter:spropos:n. i8:de punkten.
Den af StatsUtsk. gjorda inbjudning antogs. iq:de punkten.
?,o:de punkten. R. o. Ad. fann denna punkt icke erfordra någon åtgärd.
2f:sta punkten.
Den gjorda inbjudningen afslogs och voter:spropos:n godkändes.
Den 13 S e p t c m b e r. 179 5.2 : d r a punkte n.
Den föreslagna voler:spropos:n godkändes. s3 : d je pu n k t en. 11. o. Ad. fann denna punkt icke erfordra någon åtgärd.
a4:de punkten.
Den af StatsUtsk. gjorda inbjudning antogs. 25: t e och 26: t e p u n k t e r 11 a.
De föreslagna voterfspropostna godkändes. 27:de punkten.
Upplästes och lades på bordet ncdannäinnda utlåttn från StatsUtskottet: N:o 255. med förslag till sammanjeinnkning och votertspropos. i anleda, af RiksSltns olika beslut, ronde mantalspenningarnas beräkning; Stats- o c h Oecon.
Utskotten: 3V:o al, i anleda. af gjorda anmärkningar, dels vid sistnämnde Utsk:s betänk.
N:o 36, dels ock vid de förenade Utsk:ns betänk, iN:n 3:
N:o 24, i anledn. af vackt fråga, dels om upphörande af kronobrefbäi ingsskyldigheten, dels om ersättning för samina onus; N:o 25. i anleda, af erhållen återremiss 3 Utskrns betänk.
Wto 20, rörrde ny indelning till ordinarie knektehåll af oroterad jord, m. m.; N:o 26. i anleda, af väckta motioner, dels 0111 upphörande af post föringsskyldiglie ten, dels 0111 lindring i samma onus; Vidare upplästes Oecon.Utskrs memor.
N:o 121 med begäran 0111 bestämdt utlåt af H. R. o. Ad. samt Högv.
PresteSt, i fråga otn Utsk:s skyldighet att upptaga väckta motioner om riksdagens prorogerandé.
Hr Hjärne, Hayald:
Jag liar inom Utsk. varit af den tanke, att Utsk. icke behöft begära bestämdare utlåt, af R. o. Ad, i detta ämne, än det R. o. Ad. redan afgifvit derigenom , att Ståndet lagt Utskts förra betänk, till handkna.