Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Åkerhjelm, Gujlaf Fredrici Då jag i sist varande Plenum begärde ordet, var det, så vål för att förklara mig öfver de invändningar, som af någre värde Ledamöter gjordes, emot mitt Utlåtande öfver ifrågavarande ämne, såsom äfven, för att fortsätta de erinringar jag börjat mot Constitutions- Utskottets Memorial i denna fråga.
Men som saken då, på Heres begäran lades på bordet, anhåller jag nU att få fortsätta mina framställningar deröfver.
För att imellertid återföra målet i Ridderskapets och Adelns minne, och återbringa det tillden ståndpunkt det hade, når frågan blef hvilattde på bordet, får jag äfven vördsamt anhålla, att först lå åter upprepa det Anförande jag då afgaf.
Åkerhjelm upplåste härefter sitt yttrande i detta ämne till Ridderskapets och Adelns Protocoll den i5 dennes, hvarefter hart fortfor:
I anledning af detta utlåtande, gjordes af Grefve Cronhjelm den invändning, att genom indragningen af den ena nummern, skulle fråga kunna Uppstå om skade-ersåltning, emedan RedaCteUren vore Ridd. o. Ad, Prof, IV.
Band, 24. 370 Ben s I Maji j, m. pligtig att ersätta Pren um eran terne den nummer de derigenom förlorat.
Man har sett hittills, och ser ännu, att flere veckor åtgå, innan förnyad tillåtelse utfärdas att utgifva ny tidning, sedan indragning skett.
Följden deraf har likväl varit den, att Utgifvarne, dels med böcker, dels genom ökadt nummertal ersatt sina Prenumeranter det bristande; och då man således redan sett att ett större antal nummer af ett indraget Tidningsblad kunnat ersättas, så anser jag ingen svårighet blifva, att med en förnyad nummer ersätta en indragen.
Derigenom uppkommer således ingen förlust, och i följd deraf icke heller någon fråga om skade-ersåttning.
En annan vård Ledamot, Friherre Cederström har, om jag icke bedragit mig, ansett allt slags indragning af Tidningsblad mindre ändamålsenlig, då bladet i alla fall först skall synas, och således blifver kändt.
Jag medgifver detta, men jag tror dock att om ett blad innehåller ämnen, vådliga för samhället och allmänna säkerheten, så blir den skadliga verkan deraf mindre, oin det blott synes på den ort, der det är utgifvit, ån om det sprides öfver hela Riket.
Erkånnes detta, torde äfven medgifvas, att indragning af en brottslig Tidnings-nummer, ej år u, tan nytta. afseende på den erinran jag ytterligare har att göra emot Constifutions-Utskottets Memorial, torde jag fä framställa hvad Utskottet yrkat.
Det har nemligen föreslsgit, att hela 8 momentet i 4 §. af TryckfrihetsLagen borde utgå.
Om jag ej misstager mig, har Utskottet Idun 21 Maji /, nt. 37* dermed åsyftat tvånne ändamål, det ena, att HoiCanzleren icke skulle förses med en arbitrage magt att indraga Tidningar; det andra, att dylika mål skulle komma att vid Domstol pröfva?.
Genom borttagandet af 8 momentet cynes det likväl som tua», i fall qvarstad icke skall äga rum, äfven borde göra en ändring uti 5 momentet, emedan IlofCanzleren i kraft af detsamma åger rätt att med qvarstad belägga hvilken skrift som helst han anser skadlig om den genom tryck blifver allmäwgjord, Vöre å— ter meningen att ingen ändring deruti bör äga rum, utan HofCanzlerers qvarstads-rått orubbad bibehållas, och att pröfningen af åtgärden, jemte skriftens beskaffenhet, blott bör remitteras till Domstol i stället för, att som nu sker, undergå den pröfning inför Konungen i StatsRådet, sorn i nämnde moment föreskrifves, så tror jag, att HofCanzleren får större rått än den jag föreslagit, då han nemligen i förra fallet skulle kunna seqvestrera hela bladet, men enligt mitt förslag blott en nummer.
Jag delar fullkomligt med Constitutions-Utskotfet
Öfvertygelsen om nödvändigheten att föreslå en förändring i det nu varande förhållandet, ty den som uppmärksamt låser TryckfrihetsFörordningen skall finna, att allt ligger i detta afseende i vågskålen för den arbitraira magten, och intet för friheten.
För henne finnes der ingen annan garanti ån i den persons rättskänsla och upplysning, som utöF’ var indragnings-råtten; örn resultaten deraf, med hänsigt till närvarande tid varit tillfredsställande för Tryckfrihetens vänner bör man likväl erkänna, att Lagar åro skrifne för missbrukens 37* Ben ai Maji f. m, skull, och att det är Lagstiftarens pligt, att ej lägga garantierna för Samhällets säkerhet, ensamt i menskliga egenskaperna, utan hufvudsakligast i Lagarnes beskaffenhet.
På dessa grunder tror jag äfven, då den person som har rättighet att göra indragningen, utgör en integrerande del af samma Styrelse, sorn skall pröfva , gilla eller ogilla hans åtgärd i detta fall., år ett sådant förhållande hvarken princip-enligt eller formligt i ett constitutionelt Lag-tillstånd.
Jag finnér derföre att en rättelse häri år högst nödvändig, och anser för min del, att rätts grunden för denna säkerhetslag ej bör sökas vid ytterlighetens grånsor.
Det närvarande förhållandet år en ytterlig gråns, och Utskottets förslag år, som mig synes, hardt nära den motsatta.
I anledning häraf har jag gjordt de erinringar, jag nu upplåst.
Det skulle kanske synas som innefattade dessa mina anmärkningar ett nytt förslag.
Jag har härvid mött åtskilliga betänkligheter, hvilka jag hämtat ur 56 § RegeringsFormen.
Deruti bjudes, att öfver ConstitutionsUfskottets förslag ej får beslutas vid samma Riksdag då det blifvit framstålldt, men att, om anmärkningar dervid göras, hvilka hvarje RiksStånd förklarar utgöra dess gemensamma tankar, skola de till ConstitutionsUtskottet öf. verlemnas, hvilket åger att föreslå de jemkningar och rättelser, som af Ståndens anmärkningar kunna föranledas till uppgörande af ett väl beredt och moget förslag åt blifvande Ständer.
Om ConstitutionsUtskottet således hade föreslagit en förändrad redaction, synes tydligt, att man genom anmärkningar hade ågt rått att deruti Den 21 Maji f. m. 373 erhålla rättelse; inen om Utskottet föreslår borttagande af en paragraph eller ett moment, eller må hända af större och betydligare del af Grundlag.trne, så skulle anmårkningsråtten vara Stånden betagen, emedan öfver förslaget intet får beslutas.
Detta hänförande ef föreskriften i 56 §.
RegeringsFormen, synes mig likväl nog strängt, men jag vill ej söka skydd genom någon vidsträckt tydning af dessa föreskrifter; jag värderar dem för högt, för att icke underkasta mig äfven deras strängaste användande, hvadan ock jag, för att få mina anmärkningar, de der innehålla ett nytt förslag, såsom grund till återremiss till ConstitutionsUtskottet och af detsamma skärskådade och bedömde, anhåller om den utväg, som grundar sig på en föregående Riksdags praxis, den nemligen, att Ridderskapet och Adeln i egenskap af dess gemensamma tanka, Öfverlemnar mitt yttrande till Constiiutions-Utskottet såsom ett alternatift förslag emot Utskottets.
Vid j 8 i 8 års Riksdag inkom ConstilutionsUlskottet med ett iörslag till förändring i 107 §.
Åtskilliga anmärkningar gjordes dervid, och ibland dessa utgjorde Herr Cederschjölds ett nytt förslag, såsom alternatift emot Utskottets.
Detta antogs som Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, och åtföljde återremissen till Consfitutions Utskottet.
Jag skulle visserligen hafva kunnat vånda mig tili Utskottet med en enskilt motion i detta åm - / 3?4 iden 21 Maji /. m, nej men då jag af Utskottets Memorial funnit, att dylike motioner som det förslag jag gjordt, der blifvit afslagne, hade detta varit en åtgärd utan ändamål.
Jag återgår således till hvad jag nyss nämnde, och anhåiler att mina anmärkningar, i egenskap af alternaiift förslag, mått© blifva upptagne.
I anledning häraf har jag uppsatt ett förslag till redaction, sorn jag torde få uppläsa, så lydande; ”Anser HofCanzleren Dagblad eller Periodisk Skrift, vådlig för allmän säkerhet, ellen utan skäl och bevis förnärmande personlig räti eller af en fortfarande smädelig egenskap, må han äga, att i Stockholm genom ÖfverStåthålJareEmbetet, och i Landsorten genom Konungens Befallningshafvande, genast låta indraga den nummer af Dagbladet eller Periodiska Skriften, som Han, för någon af förenämnde förbrytelser anser utmärkt, och detta derefter hos JustitiaeCarizleren genast anmäla, med begäran, att deröfver, matie ofördröjligen , och sist inom åtta dagar, genom tillförordnad Actor vid allmän Domstol åklagan utföras; hörandes Domstolen, målet skyndsamt behandla, foch dom i 6aken afgifva: eller såsom alternativ) och lill Jorry s slutliga afgörande öfverlemna.
Utgifvare» af förenämnde Dagblad eller Periodiska Skrift* vare emellertid icke förment, att de återstående nummer deraf utgifva, och derjemte med ökadt nummer-tal, sine Prenumeranter, för den indragne Hummern godtgöra, så framt han ej under rättegångens lopp, för denna Skrift ådragit
Mg tvenne ytterligare actioner, i hvilket fall
Den i I Maji f. m. det på Kongl. Maj:t ankomme, att genom beslut i StatsRådet, Skriften indraga, om lian för Samhällets säkerhet och nytta det pröfvar nödigt, kommandes då denna indragning att fortfara intilldess, dom i saken fallit.
I händelse Utgifvaren, genom laga dom från ansvar befrias, må likväl, reconvention för det våckte åtalet, ej kunna HofCanzelleren åläggas.”
Sedan jag nu tagit mig friheten framställa mitt yttrande, innehållande anmärkningar emot Utskottets förslag til] borttagande af 8 Momentet 4 §.
TryckfrihetsFörordningen, får jag vördsamt anhålla, att pröfning af det alternatif jag föreslagit, måtte blifva företagen, och att, i händelse Ridderskapet och Adeln anser det antagningsvärdt, eller kunna tjena till grund för ett båttre förslag i detta ämne, om det af Ridderskapet och Adeln blifver skårskådadt och behörigen fullkomnadt, detsamma då' måtte få åtfölja återremissen till ConstitutionsUtskottet, i fall den beslutes.
Herr Toll, Florus anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 5.)
Herr Montgommerie, Guataf, upplåste följande:
(Se Bilagan N:o 4.)
Herr Cederschjöld., Pehr GuJtaJ'.
Det år i anledning af de anmärkningar Herr Friherre J)cn Maji f m. åkerhjelm gjärt vkl ConstitutionsUtskottets förelag till borttagande af 8 Momentet 4 §, Tryck— frihetsFörordningen, som jag nu ämnar yttra mig.
Meri innan jag går till sjelfva hufvud^aken, anser jag mig, såsom Ledamot af Utskottet först böra bjuda till att göra reda för Utskotteta förhållande.
Utskottet ansåg nemligen den i nyssnämnde Moment af TryckfrihetsLagen medgifne godtycklig© magten att indraga Tidningar , och att tutan ransakning och dom förbjuda deras Redactörer att någonsin mer utgifva några sådana,, omöjligen kunna stå tillsammans med 2 Momentet i §. af samma Lag , hvarest det heter; Någon tryckningen föregående granskning af Skrift eller något förbud emot tryckning deraf, Jhall ej äga runi; icke heller med RegeringsFormen , hvarest bestämmes , att med Tryckfrihet bör förstås hvarje Svensk mans rättighet, att, utan några af den offentliga mag. ten i förvåg lögde hinder, utgifva JkriJtei•; att sedermera endaft inför laglig
Domjjol kunna tilltalas för deras innehåll &c. \
Det var således nödigt, att det tillfälligtvis tillkomne, och ined Grundlagarnes Öfriga innehåll oförenliga stadgandet borde utgå.
Likväl tillstyrker Utskottet, att Momentet på Grundlags-enligt sått borttages; oaktadt det icke på sådant sått tillkommit.
Derjemte torde jag få förklara, att ali fruktan för möjliga olägenheter och faror af Momentets upphäfvande bör försvinna, då man no - Den 2' Maji f m. 37? gare granskar den öfriga TryckfrihetsLagen: åtminstone vill jag söka visa, att Utskottet ej förbisett detta.
Regeringens och det Allmäntias säkerhet, är nemligen betryggad genom den i 4 §.
5 Alomentet åt HofCanzleren lemmide rättighet att med qvarstad låta belägga hvarje.
Skrift, som han anser vara af brottslig beskaffenhet; följaktligen äfven den periodiska.
Hela skillnaden består blott deruti, att den med qvarstad belagde Skriften bör, enligt detta lagrum, vid Domstol åklagas.
Herr Friherre Åkerhjelm fruktar äfven att icke heller TidningsUtgif varén» säkerhet skulle vara tillräckligen betryggad, förmenande, att HofCantzleren skulle kunna belägga hela Tidningen med qvarstad, och således hindra dess fortsättning under påstående rättegång.
Jag måste för min del tillstå, att jag icke anser möjligt, det någon HofCantzler skulle våga till den grad misstyda Grundlagens stadgande i RegeringsFormens 86:te § och 2 Momentet af i TryckfrihetsFörord-. ningen, hvarest uttryckligen förbjudes att pa förhand lägga hinder för en Skrifts lifgifvande.
Mer än det brottsliga Tidningsbladet skulle väl således omöjligen kunna med qvarstad beläggas.
HÖgloflige Ridderskapet och Adeln torde således täckas inse, att alla de garantier, sorn Herr Friherren åsyftat, redan finnas; och följaktligen intet tillägg i TryckfrihetsLagen i sådant afseende behöfs, I anledning af det exempel, som Herr Friherre Åkerhjelm åberopat från sistledne Riksdagtorde jag iå föra HÖgloflige Ridderskapet och flhn 21 Maji j.
Adelil till minnes, att dåvarande
ConstifutionsUtskott inkoin med förslag till en sådan ändring uti 2 Momentet af ioyale §.
RegeringsFormen, som åsyftade en utvidning af Utskottets magt på bekostnad af Riksens Ständers.
Härvid gjorde jag anmärkningar, med framställning af ett alternativ, som innehöll ett blott förtydligande af det gamla stadgandet, oell följaktligen var af motsatt syftning med Utskottets förslag.
Jag bekänner uppriktigt, att det var ett misstag af mig att behandla målet på sådant sätt: och jag är leasen, att detta misstag skall stå i Protocollen för min räkning.
Men jag tröstar mig dermed, att under de 5 år, som sedermera framflutit, hafva lärt mig bättre förstå Grundlagens mening.
För öfrigt tycker jag mig vilja minnas, att min mening då bestriddes: och att dåvarande ConstitutionsUtskott, hvaraf Herr Friherren sjelf var Ledamot, behandlade mina såsom Ståndets gemensamma tankar, till Utskottet remitterade anmärkningar annorlunda än Grundlagen föreskrifver.
I afseende på den särskilta beskaffenheten af den fråga, som utgör egenteliga föremålet för denna öfverläggning, anhåller jag att få uppläsa följande, för ätt åtminstone i Protocollet förvaras såsom min nuvarande åsigt af saken: Hvarefter Herr Cederschjöld, uppläste följande:
Öfver ett från ConstitutionsUtskottet inkommit förslag till Gruudlags-förändring, få, enligt Den 21 Maji f, m. $79 RegeringsFormens 56:te §.
Riksens Ständer vid samma Riksdag icke besluta.
Ett sådant förslag kan följaktligen icke förkastas vid samma Riksdag det blifvit uppgifvit.
Men enligt samma kunna Riksens Ständer genast derom öfverlägga: nemligen för att till nästa Riksdag bereda en opinion för eller emot den åsyftade förändringen.
Äfvenledes kunna enligt samma §.
Anmärkningar emot Utjkottets yttrande göras i Ständens Plena \ nemligen vid den föreslagne GrundlagsRedactionen till förtydligande och närmare bestämmande af den idée, som Utskottet velat uttrycka.
Desse anmärkningar måste således inskränkas blott till Redactiorens form; men kunna icke utsträckas till sjelfva syftningen och det egentliga innehållet: ty då skulle sådane anmärkningar dervid kunna hos samtlige RiksStanden göras, sem alldeles till intet gjorde sjelfva grund-idéeni förslaget, helst ConstitutionsUtskottet i dylika mål ovilkorligen måste söka sammanjemka de särskilta meningarne, sorn hvarje Stånd förklarat utgöra dess gemensamma tanka; och då hade ju Riksens Ständer j sjelfva verket genast afslagit ConstitutionsUtskottets första förslag, hvartill de icke varit berättigade.
Emedan derföre i det af ConstitutionsUtskottet nu afgifne förslag , ingen GrundlagsRedaction förekommer; så kan ffögloflige
Ståndets öfverläggning, ehuru nyttig den än kan vara för att bereda en opinion till nästa Riksdag, likväl omöjligen föranleda till återremiss.
För Herr Friherre Åkerhjelm står det öppet att till Coa - jDen 21 Maji f. m. stitutionsUtskottet sjelf inkomma med förslag till det åsyftade alldeles nya stadgandet i TryekfrihetsFörordningen.
Herr Cederschjöld tilläde derefter:
Jag hemställer derföre, 0111 ej Ridderskapet och Adeln skulle täckas låta det af >
ConstitutionsUtskottet afgifne utlåtande på vanligt sätt få hvila till nästa Riksdag; med öppen rätt för hvar och en att till ConstitutionsUtskotlet ingifva det förslag han kan anse nödigt.
Herr Hammaröld, Lorentzo:
Afven jag önskar förena min röst med de varde Ledamöters som tillstyrka ett obetingadt gillande af ConstitutionsUtskottets förslag.
Jag bekänner uppriktigt att jag ej inser någon betänklighet viel att, enligt Grundlagens föreskrifter, bereda upphäfvandet af ett påbud, sorn icke så alldeles i enlighet med densamma tillkommit.
Hvar och en sorn erinrar sig det effect väckande tal, som 1812 hos Ridderskapet och Adeln förskaffade bifall åt förslaget, att lägga Tidningarne under godt3rckef, torde likaledes påminna sig, att det sades vara blott tillfälliga omständigheter,, för ögonblicket, som påkallade detta steg och att det uttryckeligen å Ministerens sida lofvades att när omständigheterne förändrat sig inskränkningen i laga ordning skulle anmälas till upphäfvande.
Då nu de dåvarande omständigheter längesedan försvunnit, är det vAl tid att en af dessa omständigheter föranledd och på dem endast beräknad inskränkning må försvinna.
Det är så mycket mera skäl dertill, som stadgandet
Den 21 Maji f m. 581 i 8 Momentet innehåller en dubbel orättvisa , nemligen en emot den authoritet som skall utöfva godtycket, och en mot den som detta godtycke skall drabba.
I ett constitutionelt land, der allt af Lagar bör vara betryggadt, och der alla med liflighet älska den Lag enliga friheten, där måste det vara högst obehagligt, ja förhatligt för en Ledamot af Konungens eget Råd att se sig anmodad att handla efter nyck, och behandla Medborgare godtyckligt, eller på ett sätt, som ar utom Lag
Då nu allt förhatligt, som påbördas en fri varelse, är en orättvisa, så är den magt öfver Tidningar, som efter 18 i 2 varit lemnad HofCanzlers-Embetet en orättvisa emot detta höga Embete; ty det är gifvit, att när en magt är lemnad måste den också uppfordras till utöfning.
I afseende på föremålet för godtycket eller TidningsUtgifvarne, är orättvisan alldeles uppenbar.
Att hvarje
Stats medlem må fritt få använda sine krafter till eget och andras gagn, utan att deruti kunna inskränkas eller hindras annorlunda, än enligt ransakning och dom efter bestämd
Lag, det är principen i hvarje Samhälle som vill kallas flitt, men emot denna princip syndas då någon inskränkes uti sin verksamhet utan, att han vet hvarföre och utan annat skäl, än att den eller den säger tel est notre bon-plaisir.
En sådan orättvisa sker så snart en Tidningsutgifvare afbrytes i sin verksamhet, utan att ställas till ansvar.
Det är så mycket mer betänkligt, som just derigenom Staten sjelf annars uppträdande för att hålla en hvar till fullgörande af sina pligter, tvingar en medborgare att bryta sina till andra medborgare gifna för - 58 J Den 21 Maji f. m. bindelser.
Och detta inträffar, i det ögonblick en Tidningsutgifvare, som lofvat ett visst antal numror af sitt blad, och för dem emottagit betalning, hindras att utgifva dessa lofvade numror.
På sådant sätt behandlas ingen annan Medborgare i Staten ingen annan Författare.
Utgifvaren af en bok kan ej beröfvas denna sin egendom, utan att ställas inför Domstol, och utan att dömas af en Jury.
Nu är ju en Tidning också något tryckt, liksom en bok; hvarföre skall den då annorlunda behandlas?
Man säger: emedan Tidningar flyktigare författas j emedan de sprida sig snarare och verka hastigare.
Hvad det första angår, så kan derom vara tu tal och åtminstone är deröfver ingen annan Domare än Tidnings-Utgifvaren sjelf.
Hvad åter angår den hastigare verkan, så kan den val icke förnekas, inen dermed följer också likavist, att denna hastiga verkan tillika är föga varaktig.
Tidningen lefver ett ephemeriskt lif, verkar den också högst ephemeriskt.
Jag kan också ej påminna mig hafva funnit af någon sida i VerdsHistorien att någon Stais olycka eller ens någon Stats orolighet genom Tidningar blifvit beredd.
Aldraminst tror jag något sådant vara att befara här i Norden, der passionerne ej äro just förskräckligt eldfängde af hvad sorn läses; aldraminst af Tidningar, hvilka man blott på en flyktig stund till tidsfördrif igenomögnar, utan att vid deras innehåll vidare fästa sig och i afseende på hvilka man ej blott i Dannemark utan i hela Norden i allmänhet är så fallen att vilja antaga den af Baron Holl - Den Ji Maji J, m. m herg uttalade grundsatts:
Hvi forn vill fkrifve avifer maa brav kunde tyve.
Ett Dagpapper dr derföre i sig sjelf ett föga farligt ting, åtminstone icke farligare dn annat tryckt; och det är derföre till det ringaste sagt en stor obillighet, att för Tidningars behandling göra ett undantag från Tryckfrihetens allmdnna föreskrifter.
I a:dra §. finnes ett tillrdckligt correctif emot Tidningarnes missbruk, och jag tror således att en återremiss af Memorialet icke dr att tillstyrka, så mycket mera, som jag ej kunnat fatta annat, än att Friherre Åkerhjelms yttrande innehåller en ny motion, och det ej kan vara på sitt ställe att väcka dem på Riddarhuset, utan i ConstitutionsUtskottet.
Grefve Cronh elm, Polycarpus:
Vid fram. ställningen af den del af discussionen, som i förra Plenum ägde rum, har Friherre Åkerhjelm trott sig böra anföra det inkast jag yttrat, men som jag har anledning tro, att mitt anförande blifvit missförstått, så anhåller jag, att få å nyo upprepa det samma.
I den del som angår Friherre Åkerhjelms anmärkningar vid Utskottets Memorial, lyder det sålunda; ”Hvad åter angår Friherre Åkerhjelms förslg, att HofCanzleren skulle äga rättighet att indraga ett enskildt Tidnings nummer, blott han tillika vore fö«pligtad, att på samma gång lagligen ställa Författaren till ansvar, dock utan skyldighet till skade-ersdttning å HofCanzlerens sida, om Författaren frikånnes, så anser jag det?
ta förslag vara stridande mot rättsprinciperne.* 584 Den 21 Maji f. m.
Ty då, till följd af detta förslag, å ena sidan, Författaren kan blifva talld till ansvar, så vöre det vål åfven å andra sidan billigt, att, oin lian frikändes, Tidnings-prenumeranterne borde äga rättighet till skade-ersättning för det indragna Tidningsnumret, och till en sådan reconvention, till last för en af Thronens organer, tror jag, att man så mycket möjligt bör undvika att gifva anledning.
Dessutom tror jag, att det finnes ännu ett skål emot Herr Friherrens förslag; ty det år både troligt och möjligt, att biand Allmänheten flere skulle finnas, som både i tal och skrift skickligare, ån den indragne Tidningens Författare, skulle direct eller indirect både vilja och kunna uppträda till dess försvar;.trien hnru blir detta möjligt, då Tidningen ej får komma bela den prenumererande Allmänheten tillhanda?
Jag finner således ingen anledning*, att, med hänseende till TryckfrihetsLagen, såtta Tidningar i olika cathegori med andra utkommande skrifter.” H varefter Grefve Cronhjelm fortfor; I öfrigt får jag tillägga, att om Ridderskapet och Adeln skulle anse nödvändigt, att andra correctiver antagas för missbruk af skrifter i allmänhet, torde detta ändamål kunna utan opposition mot rålts-grunderne lämpligast vinnas, om det förslag nntages, som jag har anledning förmoda, att Friherre Lagerbjelke i dag ämnar motivera.
Friherre haget bjelke, Gujtaj; Jag uppstår icke såsom försvarare af det stadgande, sorn Con* sti— Den ji Maji f m.
385 stitutionsUtskottet anser böra från vår Grundlag uteslutas.
Jag år ingen vån af undantagslagar.
Äfven mig har fordom ålegat skyldigheten af dylikas tillämpning; jag påminner mig att verkställigheten hvarken var lått eller angenäm, samt år öfvertygad, att den Herre, som nu åger samma pligt sig uppdragen, i detta hänseende tanker lika med mig.
Rättigheten att discrefionairt indraga Tidningar har alltid förekommit inig betänklig och det ej blott i anseende till Tidningsskrifvares, utan äfven till Statens och det allmännas' interesse.
Jag har deruti hvarken funnit den förres ågande-rått nog betryggad, eller de sednfares behof af ga., räntie emot missbruk, tillräckligen uppfylld.
Tvärtom hafva många exempel, af lättheten att göra indragnings-rättens tillämpning så godt som illusoiisk, synts mig påkalla mera åndamåls-enliga anstalter.
Jag hade således önskat, att ConstitutionsUtskottet, då det föreslog upphåfvandet af en tillförne såsom nödig ansedd garantie, derjemte framställt någon annan i dennes ställe, hvilken jag anser möjlig, att utan afvikelse från våra Grundlagars anda utfinna; eller ock att