Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. till godkännade af Utsk:s skrifvelse-förslag blef härefter framställd, men besvarad med Nej, hvarefter detsamma godkändes med de af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändringar.
Hr von Hartmansdorff, med hvilken jag sedermera förenat mig, begärde att dessa anmärkn:r skulle meddelas de öfriga Stånden sä fort som möjligt, hvarföre jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhåller om propos. derå..
Derjemte anhåller jag att, i händelse ett sådant meddelande beslutas, Hr von Hartmansdorffs yttrande måtte få detsamma medfölja, emedan jag anser det vara af vigt att de motiver, som föranledt honom att föreslå dessa förändringar, jemväl måtte komma till dessa Stånds kännedom.
I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att, enl. 57:de §:n Riksdags-Ordn., de allmänna beslut, som ett
Stånd fattat, meddelas de öfrige Stånden genom utdrag af prot., samt att till följd deraf, det nu fattade heslutet komme att meddelas de öfrige RiksSt:n, och en propos. derom hvarken vore behöflig eller lämplig, då den icke kunde grundlagsenlig! besvaras med Nej.
Jag hade förbisett detta, men då qvarstår likväl alltid min anhållan, att Hr von Hartmansdorffs yttrande in extenso måtte få åtfölja prot.-iitdr.
Om den ena ledamotens yttranden skola medfölja till de öfriga Stånden, så torde det vara billigt, att jemväl de andras måtte gå samma väg, hvilket jag så mycket heldre önskar, som Exped.Utsk:s Ordf:des yttrande bevittnar, att R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk. icke instämt uti det gillande af skrifvelse-förslaget som der egde rum, ehuru någon reservation af dem icke blifvit expeditionen bifogad.
Den 27 Maj f. m. 351 Gr. Lagerbjelke, Gust.:
I)e öfriga Stånden komma genom prot.-utdr. i tillfälle att se hvilka förändringar uti ifrågavar:de skrifvelse-förslag R. o. Ad. beslutat, och hvilka förändringar äro af den enkla beskaffenhet, att någon vidare utveckling af motiverna derför näppeligen lärer erfordras, hvarföre jag till de Hrr, som önska att få hela discussionen medsänd, hemställer, om de icke vilja afstå från denna begäran, såsom vid detta tillfälle hell och hållet öfverflödig.
Landtm, framställde, att nu blifvit föreslaget af Hr Hjärne, att Hr von Hartmansdorffs anförande, ronde det nu pröfvade skrifvelse-förslaget måtte delgifvas de öfrige RiksShn, samt af Hr Printzensköld, att hela discussionen i ämnet måtte dera meddelas; hvarpå propos. till bifall å Hr Printzenskölds förslag, först framställdes och besvarades med Ja och Nej, samt, efter sedermera till bifall å llr Hjärnes förslag framställd propos., som besvarades med Nej jemte några Ja, Hr Gr. o. Landtm, förklarade att härvid
Nej varit öfvervägande.
Landtm, behagade uplysa huruledes han upfattat Ståndets första svar på Hr Printzenskölds förslag.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att proposm blifvit besvarad af så få ledamöter, att han ej kunnat bedöma huru svaret borde upfattas, samt hemställde derföre ånyo om R. o. Ad. bifölle Hr Printzenskölds ifrågavande förslag, hvilken propos. nu besvarades med starka
Nej, jemte ett eller annat Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att
Nej öfverröstat Ja.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.UlsIcs Betänk.
N:o 4, ang:de grunderne för den blifvande Allmänna Bevillmn, samt föreskrifterne för deras tillämpning; hvarvid nu förekom 25:te punkten, ang:de § 43.
Utskottets förslag bifölls. 26:te punkten, ang:de § 44.
Mot ifrågavande 44:de §:n af Bevilln:s-Förordn. har en aktad akademisk lärare tillställdt mig åtskilliga aumärkn:r, hvilka jag anhåller att få delgifva det Högloft.
Ståndet: ”Universiteterna i Upsala och Lund hade, sedan längre tider tillbaka, egen jurisdiktion.
De utgjorde då slutna judiciela korporationer, hvilka i denna egenskap sjelfva bestämde öfver många af sina angelägenheter, och bland annat egde en serskild taxering.
Genom de nya statuterna den 2 April 1852, försvann den akademiska jurisdiktionen, och dermed äfven den grund, på hvilken den serskildta taxeringen hvilade.
Icke destomindre har Bevilln:s-Utsk. bibehållit den akademiska taxeringen, om hvilken det i förra Bevilln:s-Förordn. heter: att den ”förrättas med dem, som under akademiska jurisdik - 352 Den 27 Maj f. m. tionen lyda”.
Dermed var bade gränsen för denna taxering oell dess grund klart antydd.
I dess ställe har nu Utsk. inskjutet orden: ”sorn under Akademiens privilegier lyda”.
Men privilegier utgöra ingen grund för en serskild taxering.
Eljest skulle R. o. Ad. hafva en serskild taxering, Presterskapet en, o. s. v. Ser man till hvad de akademiska privilegierna innehålla, så (inner man, att de för Upsala äro gifna den 25 Juni 1625, och innehålla dels sådana stadganden, som röra studierna och lärdomsgraderna — de kunna icke höra hit — dels sådana, som röra jurisdiktionen — de äro nu uphäfda: dels slutligen sådana, som medela serskilta förmåner åt de akademiska personerna.
Dessa förmåner bestå i rättighet att njuta Sveriges stadslag, i frihet från all stadens tunga, och i rätt till fiskeri i Upsala å.
Den förstnämnda har numera förlorat all betydelse, de i andra och tredje rummet nämnda friheterna finnas ej mera.
Pä denna grund kan således ej en taxering hvila utan böra de akademiska personerna, lika som t. ex. ledamöterna i en Hofrätt, mantals- och skattskrifvas med den stad, i hvilken de bo. Upsala Akademi har för öfrigt af denna serskilta taxering, mera än en tunga, så t. ex., underhållet af en serskilt tjensteman, Akami-bokhållaren, sorn finnes blott på grund af Bevilln:sF-örordn:s stadgande, att just denne tjensteman skall förrätta taxeringen, och eljest icke behöfves —• vidare serskilda, på grund af den speciela taxeringen ålagda utskylder till staden, o. s. v. Oformligheten, trasslet och den onödiga tidspillan af tvenne serskilta taxeringar i samma stad, falla lätt i ögonen.
På dessa grunder torde en återremis af §§:ne 44, 92, 93 vara fullt motiverad”.
I händelse R. o. Ad. behagar bevilja återremiss af den 44:de §:n, skall jag i sinom tid, derest jag kan vara här tillstädes, vördsamt hemställa, huruvida icke enahanda åtgärd borde i afseende å 89:de, 92:dra och 93:dje §§:ne vidtagas, enär den dubbla taxering, som i dessa §§:r omtalas, serskildt för Akademien och serskildt för staden, hvilka håda skola af Akademiska lärare, öfvervaras, är ganska besvärlig och lärarnes dyrbara tid derigenom allt för mycket uptages.
Man kunde för öfrigt visserligen draga i betänkande huruvida, med undantag af Akademi-bokhållare-lönens qvarstående, någon synnerlig skada härigenom tillfogas Akademien; men saken är den, att sedan en längre tid tillbaka har Akademie-staten i Upsala varit ålagd, att med y:del deltaga i de allmänna utskylderna, hvilket stadgande förmodligen hvilar derpå, att Akademien, vid den tid delta stadgande vidtogs, utgjorde -jadel af befolkningen.
Denna omständighet är likväl nu förändrad, så att den öfriga befolkningen numera är mångfaldigt talrikare, hvarigenom förhållandet blifvit helt annorlunda.
Man kunde möjligen undra derpå, att Prof.
Agardh, hvilken gjort Den 27 Maj f. m. 353 gjort den framställning, som i den förändrade §:n blifvit iakttagen, icke heldre föreslagit utstrykandet af hela §:n, men lian har icke dertill den serskildta anledn., som jag enl. updrag af en Akademisk ledamot i Upsala nyss haft äran framställa, ty vid Lunds Akademi lärer icke något sådant stadgande finnas, att
Akademi-staten skall med någon förut bestämd andel, deltaga i de allmänna stadsutskylderne.
För öfrigt kan jag icke upgifva när de serskildta friheter uphört, som från början voro Akademierna tillerkände, men rättigheten, att vara från all stadens lunga frikallade, finnes uti privilegierna uptagen, hvilken rättighet dock sedermera uphört; det är således en stor motsägelse, om det i Bevillms-Förordn. står, att den Akademiska taxeringen skall ega rum för dem, som ”lyda under Akademiens privilegier'då just dessa privilegier skulle ifrån alla stadsutskylder frikalla dem.
Jag behöfver för öfrigt icke påpeka den oegentlighet i språket, som ligger uti uttrycket: ”lyda under privilegierman eger att åtnjuta privilegier, men uttrycket att lyda under privilegier, är något som för mig är bland Svenska språkbruk alldeles obekant.
Akademie-bokhållaren, hvilken jag i förbigående nyss nämnde, så har han väl icke någon betydlig lön, men så har han också ingenting annat att göra, än denna taxering; ett sådant förhållande kunde gerna uphöra, och då kunde Akademien använda dessa penningar för vida nödvändigare och nyttigare ändamål.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag, alt R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt af Utsk:s Betänk.
Innan jag yttrar mig anhåller jag att Frih.
Cederström ville upgifva hvarpå det stadgandet grundar sig, att -^del af de allmänna utskylderna skall af Akademie-staten i Upsala erläggas.
Jag har redan i mitt förra yttrande förklarat, att jag icke kan med visshet upgifva datum för det stadgande, hvarom Gr. af Ugglas begärt uplysning, men jag tror att det förskrifver sig ifrån ett K.
Bref af 1826.
För öfrigt kan Hr Gr:n af representanten för Upsala Akademi, efter skedd återremiss, lätteligen inhemta säker upgift huru med denna sak och dermed sammanhängande omständigheter sig förhåller, hvarom lian med nöje lärer tillhandagå medelst alla erforderliga upplysningar.
Gr. af Ugglas: Orsaken hvarföre Bevilln:sUtsk. har bibehållit den Akademiska mantals- och skallskrifningen, hvarom nu är fråga, har varit den, att hvarken motionären, som sjelf är Akademisk ledamot, eller representanten för del andra Universitetet har gjort någon framställning derom, att, på grund af de i sednare lider inträdda förhållanden, någon egentlig förändring egt rum i de personers belägenhet som förut lydt 7 H. 23 354 Den 27 Maj f. m. under den Akademiska jurisdictionen.
Utsk. liar derföre trott, att enahanda förhållande, som förut, med dessa personer fortfore, äfvensom alt det vore för Akademierna fördelaktigt att få hafva sin serskildta taxering, hvilket torde möta svårighet om icke äfven den serskildta mantals- och skaltskrifningen bibehålles.
Cederström har, på grund af ett yttrande utaf en ledamot af Upsala Akademi, upgifvit att detta vore ett onus, hvilket skulle bestå deruti, att Akademie-bokhållaren endast i och för denna taxering måste underhållas.
Jag kan icke neka att detta påstående högeligen förundrar mig, ty jag skulle tro att med den betydliga upbörd Upsala Akademi har, borde en sådan Bokhållare vara för Akademien ganska nödvändig, äfven om han icke utöfver sin öfriga tjenst hade detta åliggande.
Den andra olägenheten skulle vara den, att ^:del af stadsutskylderna har blifvit Akademie-staten pålagd, hvilket äfven jag anser i närvande tidpunkt innebära en orimlighet, men jag skulle tro att, äfven med bibehållande af den Akademiska skattskrifningen och taxeringen, skulle detta förhållande blifva rättadt, om
Akademien ådagalägger att ett sådant missförhållande emellan staden och Akademien verkligen eger rum, samt derpå grundar ett klagomål.
Det vigtigaste skälet för bibehållandet af den serskildta mantals- och skattskrifningen anser jag ligga deruti, att utan dess bibehållande icke någon serskildt taxering för Akademien kan ega rum, och jag belviflar högeligen alt det för Akademien vore förmånligt alt få sina löne-inkomster upskattade i sammanhang med städernes taxering, hvarvid dess taxeringsman naturligtvis skulle komma att stanna i en betydlig minoritet.
Jag har visserligen hört det förslag framläggas, att antalet af Akademie-statens ledamöter i Taxerings-komitén skulle förökas, hvarigenom de finge mera att säga, men jag betviflar att sådant later sig göra, enär Bevilln:s-Stadgan i allmänhet lagt den grund för förhållandet emellan antalet taxeringsman i städerna, att de öfrige taxeringsmännen endast med en skola öfverskjuta antalet af dem, som af Borgerskapel tillsättas, och Borgerskapet i båda Akademie-städerna således, genom antagandet af det ifrågavande förslaget, skulle komma att stå i ett vida ofördelaktigare förhållande vid bestämmandet af sin taxering, än i de öfrige släderne eger rum.
Skulle nu Akademiestaterna komma att ingå uti Taxerings-komitéerna med samma antal ledamöter, som de f. n. der tillsätta, så torde det, med kännedom om huru i Taxerings-komitéer tillgår, med kännedom om svårigheten alt upskatta näringsidkarnes inkomster och om desses begär att på andra samhällsklasser inom staden, hvars inkomster lättare kunna kontrolleras, hvälfva en icke obetydlig del af utskvlderna, så torde det, säger jag, möjligen inträffa, att de bidrag Akademie-staterna f. 11. lemna, komma att vid en sådan taxering bestämmas vida större, så väl till staden, som till staten, än som f. n. är förhållandet.
Det skulle förundra mig att, i fall verkligt behof af ändring förefunnits, icke någon motion derom har blifvit väckt, och när så icke är, samt dessutom icke någon olägenhet vid förslagets antagande förefinnes än det möjligen mindre vackra Den 27 Maj f. m. 355 uttrycket "lyda under de akademiska privilegierna'’ hvilket, då Bevilln:s-förordn. i allmänhet icke utmärker sig för något utomordentligt vackert språk, torde hafva mindre att betyda, och då ämnet icke är mera utredt eller af Akademierna mera heifradt äu nu är förhållandet, sa skulle jag för min del tro, att Ctsk:s förslag borde godkännas.
Det kunde, såsom jag förut sagt, göra ungefär detsamma, men då Akademierna icke skulle vinna något på att komma tillsammans med Borgarne till samma antal som f. n., hvilket en hvar mäste medgifva, så får jag för min del yrka bifall till denna punkt af Betänk.
Jag tror mig kunna upgifva anledn. till ilen af Prof. Agardh i detta hänseende väckta motionen.
Förhållandet är nemi. det, att vid Akademien i Lund hafva hittills åtskilliga personer, som egentligen icke tillhörde Akademiestaten, likväl blifvit inom den Akademiska jurisdictionen skattskrifne.
Så har varit händelsen med en mängd enkor efter Akademiska tjenstemän; Akademie-boklryckaren med flere personer.
Då nu 1852 års nya institutioner utfärdades, hvarigenom den Akademiska jurisdictionen uphäfdes, sä inträffade i Lund det förhållande, att stadens mantals- och skattskrifvare ansåg dessa till Akademien icke egentligen hörande personer böra inom staden mantalsskrifvas, medan man å andra sidan på grund af häfd antog, att de som egentligen icke tillhörde Akademien, men ändock stöde dermed uti beröring, borde under Akademien mantalsskrifvas.
Deraf upstod en tvist som f. n. ännu icke är afgjord.
För min del anser jag under den Akademiska jurisdictionen icke böra skatlskrifvas andra personer än de, som egentligen tillhöra Akademien, men jag anser det tillika vara af vigt, att
Akademien har sin egen mantals-och skattskrifning, emedan kommunal-afgifterne äro vida lägre inom den Akademiska jurisdictionen, än inom stadens.
Det synes mig deremot icke rätt att personer, som icke tillhöra Akademien, kunna, genom att derstädes blifva mantalsoch skattskrifna, undandraga sig de kommunal-afgifter till staden, som eljest skulle åligga dem.
Jag kan icke för mig göra klart huruvida den förändring Utsk. föreslagit, skulle leda till detta ändamål.
Jag finner det af Utsk. begagnade uttrycket vara otydligt och oklart, och skulle derföre för min del vilja instämma i önskan om återremiss af denna punkt.
Såsom jag förut redan haft äran yttra, tror jag att Akademierna böra få bibehålla sina egna mantals- och skattskrifningar af det skäl, att
Akademiens ledamöter eljest skulle lika med hvarje annan stadens innevånare nödgas deltaga i de kommunala utskylderna; men då jag å ena sidan önskar att denna rättvisa måtte vederfaras dem, som tillhöra Akademien, anser jag deremot å andra sidan, att de som icke egentligen höra till densamma, utan genom missbruk hittills fått såsom bihang åtfölja Akademien, icke mätte framdeles få ega rätt att derstädes mantals- och skattskrifvas.
Jag tror att detta förhållande bör af Bevilln:sUtsk. utredas och förtydligas, hvarföre 23* 356
Den 27 Maj f. m. jag förenar mig lili den af Frih.
Cederström framställda anhållan ora återremiss.
Afven jag instämmer i den af Frih.
Cederström framställda anhållan om återremiss.
Förhållandet lärer nemi. vara sådant, att 44:de §:n, sådan han här lyder, icke kan, hvad Lunds Universitet beträffar, efter bokstafven iakttagas.
Det står nemi. här: ”Vid Universiteten förrättas mantals- och skattskrifningen af Akademie-bokhållaren”.
Men vid Lunds Universitet skalldet icke finnas någon Akademie-bokhållare.
I Upsala åter lärer man önska att framdeles indraga denna syssla.
Följagtligen vill man icke, att hennes tillvaro skall af BevilIn:s-Förordn. förutsättas, eller så att säga stadfästas.
I Upsala finnes dessutom en Akademie-kamererare, som torde för ändamålet vara tillräcklig.
Gr. af Ugglas har fästat sig vid antalet af Akademie-statens ledamöter i Taxerings-komitéerna, men det hörer icke till denna, utan tili den 89:de §:n, om hvars förändring Frih.
Cedertröm dessutom talat, och hvarom han förmodligen yttrar sig vidare, när vi komma dit.
Att Akademie-staten skall blifva öfverröstad, om han icke får ett visst antal ledamöter i Taxerings-komitéen, befarar jag för min del icke.
Huru många serskildta stater och corpser finnas icke, utan alt man hör dem klaga öfver obillig taxering.
Tillfälle att anföra klagomål står i alla fall en hvar öppet.
Del är dessutom icke lätt att öfvertaxera tjenstemän, enär de kunna bestämdt framlägga sina inkomster.
Hvad skall man da taga till förevändning att derutöfver taxera dem?
Om möjligheten för Akademie-staterna alt undandraga sig kommunal-afgifter, eller få dem förminskade derigenom att de hafva ledamöter i Taxerings-komitéerna, anser jag icke höra till förevarde öfverläggning.
Här är blott fråga om mantals- och skattskrifning.
Jag kan således icke annat än anhålla om återremiss, på det förhållandet må blifva rättadt efter de serskilda omständigheter som kunna förefinnas, och dem jag ej så noga känner.
Gr. af Ugglas: Då Frih.
Cederström har yrkat återremiss, icke blott af Ulsk:s Utlät, öfver denna §, utan äfven öfver 89:de, 92:dra och 93:dje §§:ue, så hemställer jag till honom huruvida han icke ville inskränka sitt yrkande till den 44:de §:n, hvarföre jag jcke vill motsätta mig den begärda återremissen.
Jag inskränker visserligen för ögonblicket min begäran om återremiss till den 44:de §:n, enär det endast är denna del af Betänk, som nu är föremål för öfverläggningen, , men i mitt första anförande tog jag mig friheten nämna, det jag hade för afsigt att jemväl begära återremiss af 89:de, 92:dra och 93:dje §§:ne på det att man icke matte kunna emot mig invända, att andra §§:r funnes, hvilkas antagande skulle göra en återremiss af ifrågavar:de §, alldeles utan betydelse.
Jag ämnar äfven på förenämnde sätt förfara, när ordningen kommer till dessa sednare §§:r, såvida jag då är i tillfälle att härstädes närvara; men har för ögonblicket icke framställt någon annan anhållan än den, om återremiss af 44:de §:n.
Den 27 Maj f. n>. 357 Propos. till bifall å Utsk:s förslag i förevarrde punkt blef härefter framställd, men besvarad med
Nej, hvarefter denna punkt, på grund af de deremot gjorde anmärknme, återremitterades. 27:de punkten, ang:de §:n 62-, och 28:de punkten, un g: de §:n 63. R. o.
Ad. biföll bvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt.
29:de punkten, angele §:n 68.
Efter upläsning af Utsk:s yttrande rörande Hr von Köchs i ämnet framställdta förslag, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Hr von Köchs motion har så nära sammanhang med Ola Månssons, att jag anhåller det äfven den sednare delen af denna punkt måtte samtidigt föredragas, på det jag måtte få tillfälle att yttra mig öfver båda gemensamt.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf låtit upläsa äfven det yttrande
Utsk. i sednare delen af denna punkt afgifvit, anförde Hr von Hartmansdorff:
Den i §:n 72 uttalade grundsats, att värdet alltid må så bestämmas, att alla medborgare i samhället beskattas lika i förhållande till deras egendom, bör naturligtvis iakttagas både i städerna och på landet.
Det sker likväl icke, om taxeringsvärdet'åsättes efter sista försäljningssumman; ty följden blifver, i anledn. af ökade egendomsvärden, att en fastighet, som icke varit försåld under längre tid, blifver lågt, och att den som nyligen är inköpt, blifver jemförelsevis högt beskattad.
För alt afhjelpa den obillighet, som härigenom upkomme, synes vara nödigt att återgå till det stadgande, som förefanns i 72:dra §:n af 1848 års BevilIn:s-Förordn., enl. hvilken Taxeringskomitéerna, egde att årligen, medelst höjning eller nedsättning, jemka egendomsvärdet till närmaste möjliga inbördes likhet, dock alltid med noga iakttagande deraf, att den för hvarje län, i tabellen fastställda minimi-summan icke understiges.
Afven under nu gällande Bevilln:s-Förordn. har händt, att ett helt län, nemi.
Stockholms, kunnat nedsätta taxeringsvärdet med 10 proc., utan att understiga minimi-tariffen.
Om än taxeringsvärdet kan inom ett län, på detta sätt, någorledes jemkas efter det rätta förhållandet: så varder detta, om än alla andra gjorde likaså, dock icke infördt dem emellan inbördes, emedan minimi-tarifferna icke äro vederbörligen rättade efter hvarandra, utan taxeringsvärdet öfverhufvud är lägre i det ena, än i det andra länet.
Lättaste sättet att åstadkomma rättelse i hela fastighetsbevillningen utan hennes höjande, torde vara att i Riksg:s-konl:s räkenskaper efterse hvad hon i medeltal utgjort under de 10 sista åren, samt att fördela beloppet på länen efter deras verkliga fastighetsvärde.
Till dessas utrönande, torde man böra, i upbuds - 358 Den 27 Maj f. in. förteckningarne från hvarje län, efterse hurti mycket ett mantal af hvarje slags natur i medeltal kostat att inköpa.
Man erfore då hvad landtegendomarne inom hvarje län, vore värda.
Enär sålunda hemmansvärdet, för hvarje län serskildt, och för Riket i det hela, vore utrönt: så kunde lätteligen beräknas huru mycket af hela fastighets-bevillningen, borde falla på hvarje hundradetal riksdaler af hemmansvärdet, samt minimi-tariffen för hvarje län, följaktligen rättas derefter.
Stadsjorden kunde möjligen värderas efter försålda tunneland, och husen i städerna, om ej annan lämplig beräkningsgrund kan utfinnas, efter brandförsäkringsvärdet.
St:r, vid innevande Riksdag, i underdihet anhölle om dessa åtgärders vidtagande, och dessa blefve, intill nästa Riksdag färdiga att för R.
St:r framläggas: så kunde redan då den nödiga rättelsen i taxeringsvärdena för framtiden göras.
Då R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle icke har ansett bifall böra lemnäs till det förslag, som åsyftade nedsättning af bevilln:s-proc. pä fastighet, så anser jag att R. o Ad. icke nu bör fästa något afseende vid det förslag, som i denna punkt blifvit utaf Hr von Koch afgifvet, enär en betydlig förhöjning i skatten deraf skulle föranledas.
Deremot anser jag det förslag, som uti denna punkt är utaf en af BondeSt:s ledadamöter framställdt, hafva mycket skäl för sig.
Han har nemi. föreslagit, att en Komité inom hvarje län skulle nedsättas för att omtaxera alla egendomar, på det att de skulle blifva efter samma princip upskattade.
Följden häraf skulle blifva den, att om än icke rätta värdet vid denria taxering skulle komma att åsättas, så blefve likväl hvarje individ i jemförelse med den andra lika taxerad.
Det är en känd sak, att ingen bevillning träffar så ojemnt, som bevillningen af fastighet, och hvad förhållandet här i Stockholm beträffar, så är jag serskildt i tillfälle alt vitsorda detsamma, derigenom att jag sisth år deltog i Taxerings-komitéen härstädes.
Man ville der att egendomar, som nyligen gått i köp, skulle taxeras efter försäljning-summan, men flere egendomar finnas som under 100 år aldrig gått i köp utan orubbadt bibehålla den taxering de haft hela tiden, ehuru värdet stigit 3 eller 4 dubbelt.
Emellertid har detta till följd, att de personer, som i lång tid innehaft fastighet i Stockholm, skatta flere gånger mindre än de, som köpt egendomar under de sednare åren.
På landet är förhållandet alldeles enahanda, så att dels inom olika provinser och dels äfven inom samma landskap, egendomarne äro högst olika upskattade, hvarpå jag skulle kunna anföra många exempel, ehuru jag vill inskränka mig till att endast upgifva ett.
En egendom inom Skaraborgs län såldes nemi. för några år tillbaka till ett pris af omkring 109,000 R:dr b:ko, mendell fortfar ännu i denna stund att taxeras för blott icke fullt 40,000 R:dr.
När förhål’andel är sådant, skulle jag tro att R.