Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har derföre flera gånger önskat ett annat sätt för Fångföring och bevakning, men di-t Förslag, sorn vid slutet af förra Riksdagen i sådant afseende uppgjordes, har icke förr än nu blifvit fullkomnadt.
Sedan detta förslag, hvilket blifvit bygdt på de af Riksens Ständer sjelfva Yid sista Riksdag lramställda grunder, nu tyckes uppfylla det dermed åsyftade ändamål, hafva de emot detsamma gjorde invändningar icke kunnat ändra min öfvertygelse.
Då Fjerdingsman, som icke äro annat än Bönder, hvilka tourvis bestrida denna befattning, icke lämpeligen böra vara ansvarige för Fångars transporterande och bevaknmg, och då Länsmän, hvilka ofta hafva s ora Districter, ej heller kunna medhinna att fullgöra detta grannlaga åliggande; så synes mig, att när man derjemte besinnar, det genom ifrågavarande förslag icke någon ökad tunga för Landtmannen orsakas, utan endast en nödig och fullkomlig säkerhet beredes, samt äfven tiden för Fång-transporterna, hvilka hädanefter, utan alla omvägar, endast åtfölja de stora Landsvägarne, vinnes, man skulle äga ganska många anledningar att antaga ifrågavarande förslag; hvarå jag således (år utbedja mig Herr Grefvens och LamUMarskalkens Proposition.
Herr Grefven och Landt Mar skallen hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln behagade StatsUtskottets Betänkande, i anledning 328 Den 24 Martil , f. m. af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återförvisa.
Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och EandtMarshalken gjo de Proposition till bifall af Utskottets Betänkande, hvilken Proposition med Ja besvarades.
Föredrogs å nyo RancoUtskottets den 10 dennes afgifne samt. den 17 och 19 i samma månad på bordet lagde förnyade Betänkande, i anledning af Återremiss om förlängning i Praescriptions-tiden för Låns omsättning i Bana coDiscontVerket.
I anledning af det nu upplästa Betänkandet, får jag först anmärka, att BancoUtskottet origtigt framställt min af detsamma upptagna tanka, då det yttrar, att jag ej kunnat medgifva Banquens interesse vara enahanda med Nationens.
Mina ord voro: att jag ej kunde anse Banquens interesse vara öfver Nationens.
BancoUtskottet säger, att en förändring i den införda och stadgade ordningen ej utan yttersta nödfall och efter moget betänkande borde vidtagas.
Detta nekar jag cj; men jag frågar hvar och en, sora känner eller vill känna Landets nuvarande Penningeförlägenhet: är ej detta yttersta nödfall nu för handen, och behöfves ett längre besinnande härpå, än det Utskottat i snart 4 månader härpå användt?
Den 24 Martil, f, m. 329 Utskottet tyckes dock vilja ådagalägga sitt liberala tänkesätt, då det säger sig ej vilja underlåta medgifva, det de serskildta händelser och förhållanden, hvilka den än fortfarande utomordentliga Penninge.förlägenheten beredt, icke böra lemnäs utan uppmärksamhet.
Hvad sjelfva hufvudämnet beträffar, så, om någon lråga vore att Banquen kunde förlora genom beviljande af ett ytterligare ani ständ, skulle jag icke yrka detsamma } men jag kan tor min del icke finna , att Banquen kan för ora det minsta genom en tillåtelse för sådana Låntagare, hvilka äga fullkomlig vederhäftighet, att ytterligare bibehålla deras omsättningsrätt.
Banquen kan deremot förlora, genom att dess piscont brådstörtar indrifvandet af sina fordringar till hela sitt belopp, och då ofta Låntagarens och Caventens Egendom kan blifva försåld till ett sådant vanvärde, att ej full tillgång för Fordringarne finnes.
Då jag anser det af BancoUtskottet föreslagna anstånd ännu vara för kort och ingalunda tillräckligt, får jag hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln , med förkastande af Betänkandet, behagade tillåta, att ett ytterligare rådrum af 30 dagar från den dag , då Riksens Ständers beslut angående allmänna Fi. nance regleringen blifvit kungjordt, måtte be.’ viljas de Låntagare, hvilka icke haft tillfälle omsätta sina Län i BancoDiscontVerket. 33° Den 24 Martil, f. m.
Af de premisser, sorn Utskottet antagit , hade jag väntat , jag bekänner det, én lyckligare tillämpning, till någon större skonsamhet för Gäldenärerne i Disconten.
Jag tror åtminstone , att en skillcad borde göras emellan Gäldenärer boende i Stockholm och Gäldenärer, boende i Landsorterne.
I Hufvudstadcn vet man ungefärligen redan hvad man har att vänta, och har dessutom lättare utvägar att finna Penningar; då deremot i Landsorterne utvägarne äro vida svårare.
Man umgås der ännu med förhoppningar, att Penninge-bristen varder vid denna Riksdag afhulpen; och man skulle, kan hända , der anse sig öfverilad om man éj finge tid på sig att invänta hjelpa, samt tror sig äga , i sjelfva sitt behof, ett tillräckligt skäl för detta anstånd.
Vid jemnförelse af de Anmärkningar, som voro till Utskottet remitterade, med Utskottets svar derå, står, i min öfvertygelse, Anmärkningens vigt qvar, utan att vara nöjsamt förklarad; ty det torde få anses såsom tämmeligen säkert, att, utom den skonsamhet, som Disconten, framlör enskildte Borgenärer, kan lemna, måste Brnquens egen fördel vara bättre vunnen derigenom , att Gäidenären får tid att följa sin vilja, att göra rätt för sig, än att han, som man säger, på en gång slås för pannan.
På de a skäl tillstyrker jag bifall till Herr Rosen? chölds förslag, så vidt det angår Gäldenärer i Landsot terne.
Dm 24 Martil, f m. 331 Herr Cederskjöld, Pehr
Så länge det ännu ej blifvit stadgadt, att den en kildte Fordrings akaren nödgas lemna anstånd, utan han tväriom är bibehållen vid sin rätt att påkalla Lagaines åtgärd till återfående af sin utlånta Egendom, kan jag ej finna, hvarföre denna rätt skall nekas BancoDisconten, och dess Gäldenärer sålunda gynnas framför enskifdtas:
Jag skulle till
Och med tro, att en ytterligare förlängning af Piaecriptionstiden för omsättningsiättigheten i Banco_D'Sconten ej en gång skulle lända Gäldenärerna till någon verklig båtnad; utan att deras ställning tvärtom skulle med hvarje nytt uppskof ännu ytterligare försämras; och att det skulle blifva för dem, ju längre anstånd de fingo, desto svårare att reda sig.
Dessutom skulle stockängen och förlägenheten i allmänna Rörelsen ökas och underhållas, samt den Enskildtes Gäldenärer få så mycket svårare att reda sig, om tillgången,, för dem, på nya Lån i BancoDisconten minskades; hel 1st
Discontens möjlighet att utlåna nödvändigt måste inskränkas i samma mohn, som dess rättighet art indrifva sina Fordringar.
Då jag likaväl med den sista värda Ledamoten, anser 332 Den 24 Martti, f m. ett, utöfver hvad BancoUtskoftet tillstyrkt, förlängdt anstånd med Discont-låns omsättning snarare innefatta skada än hjelp för Läntagare, och då jag icke tror att blott de i BartcoDiscont Verket skulds atte behöfva hjelpas , utan att äfven andra Medborgare, hvilka äro skyldige annorstädes, böra erhålla mväg att i BiscontVerket kunna bekomma
Lån, linner jag för min del det af Utskottet föreslagna anstånd af 30 dagar från derom af Discont Verket erhållen underrättelse v-ra t i 11 räck elie;, samt anhåller således om proposition till bifall a, Betänkandet.
Herr Mannérstam , Johan :
Den Motion , som gifvit anledning till förevarande Betänkande, åsyftade endast, att de, hvilka försummat omsätta sina Lån i BancoDiscontVerket, skulle dertill erhålla ytterligare rådrum.
Då nu Motionen blifvit af Utskottet tillstyrkt, samt ifrågavarande
Låntagare återfått deras annars förlorade rättighet, att omsätta sina DiscontLån, innom ännu en månad efter derom erhållen underrätt lse, så kan jag för min del icke finna annat, än att Betänkandet bör antagas. I anledning af hvad Friherre Boye nyss anfört, rörande skillnad emellan DiscontVerkets Gäldenärer i Stockholm och Gäldenärer‘i Landsorterne, torde jag få erinra, att de båda äga lika förmån, enär det ytterligare fö» reslagna anstånd för båda läknss från derom af DiscontVerket bekommen underrättelse.
Jag tillstyrker således , lika med Herr Påhlman , bilall af Betänkandet.
Den 24 Martti, /. m. 333 Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Ändamålet med ifrågavarande Motion var icke att förbättra Discont Verkets Låntagares ställning i det hela, utan endast att skaffa dem ett rådrum i afseende å deras
Låns omsättning, hvilket kunde svara emot den tid, som åtgeck innan Myntvärdeis reglering fastställdes.
Då nu Kiksdagen blifvit förlängd, och denna reglering ännu längre uppskjuten, torde det äfven vara billigt, att i samma förhållande utsträcka anståndet för Lane omsättningarne.
Ingen förlust uppkommer derigenom iör Banquen, hvilken snaiare vinner genom tolf Procents ränta, men de Låntagare, hvilka för närvarande sakna utvägar till omsättning, kunna undgå att bii!va ruinera,de, hvilket annars skulle hända, i tall hela lånet i närvarande ö-1 gonblick indrefs, i synnerhet i de Provincer, där de nu ur rörelsen satte
Discont-sedlar utgjort en så b tydlig dt 1 af RörelseCapitalet.
Hvad angår den af en värd Ledamot anmärkta obillighet, att Banquen icke bör eftergifva mera än enskildte Fordringsägare, får jag anmärka, att Banquen är ställd under Riksens Ständers styrelse och således måste rätta sig efter Ständernas beslut.
Det oagtadt förfares, sedan Malmö och Gö,ha CanalDisconter kommit på obestånd, långt strängare med de Gäldskyldige, som hafva
Lån i DLconten, än med dem, sorn hafva Lån af Enskildta.
Dessutom torde det icke vara någon fördel hvarken för Banquen eller det Allmänna, att bereda nya Låne tillgångar g nom nuvarande Låntagares spolierade Egendom. 334 Den 24 Martti, f. m. Friherre
I anledning af den An märkning en värd Ledamot gjort vid mitt yit rand , utbeder jag mig fä ennra, det jag icke ansett skillnaden emellan L:.ndsorternes och Stockholms Gäldenärer i Pisconten , härröra från någon olikhet i tid; ty dä tiden räknas från underrättelsen, såärden lika för alla i men deremot äga sin grund i en ganska märkelig skilnad i utvägar 3 och den torde böra medgifvas, då man eftersinnar, att det som är lätt i Hufvudstaden, är dock ganska svårt i Landsorten.
Då RörelseCapitalet ingalunda minskas genom DiscontLånens in drifning, hel 1st
Penningarne naturligt vis ej begrafvas i Disconten ; utan genom nya utlåningar genast åter försättas i omlopp, och blott fördelas på andra händer; så tår jag äfven af detta skäl ödmjukast anhålla om Proposition å bilall till Utskottets Betänkande.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus:
Om ändamålet med det af BancoUtskottet föreslagna ans'åndet skall vara att hjelpa den Gäldskyldige, så torde det icke på detta sätt kunna vinnas.
Det är ej fråga nu, hvar penningar finnas, utan hvad i närvarande ögonblick de penningar ärn, sorn vi hafva att röra o s med.
Innan detta beslut är kändt , kunna inga Penninge tran^actioner göras.
I anledning af Herr Cederskjölds påstående, att samma förhållande bör äga rum emellan Discon.
Den 24 Martti, /. m. 335 ten och dess Debitorer, som emellan Creditorer och Debitorer i allmänhet, lår jag anmärka, att det är just genom
Disconternas inträngande i Penninge rörelsen, som de vanliga och naturliga förhållandsrne emellan Creditorer och Debitorer blifvit rubbade.
Discontens mellankomst, som alla penningar, som förr circulerade i Landsorterne , nu gå genom Hufvudstaden.
Hvad som nu indrifves från Landsorterna, kommer ofelbart ock att stadna i Stockholm; hvilket likväl jag anser så mycket olämpligare, sorn mångfalldiga utvägar der finnas för fyllandet af ögonblickliga Penninge-behof, hvilka ej finnas i Landsorterne.
Jag bifaller således Herr Munck af Rosenschöids proposition.
Då vi hit— kommit för att hjelpa PenningcVerket samt i synnerhet de Gäldskyldige i Disconterne, bö^ ra vi väl icke försvåra utvägarne för dem att kunna afbörda sig deras skuld.
Herr Cederskjölds anmärkning, att de penningar, som inflyta uti Disconterne, åter kunna utsläppas, är icke rigtig, ty under närvarande förhållande är en så fullkomlig stockning i alla rörelser, att några Lån visserligen icke kunna inbetalas.
Det är för öfrigt alldeles icke obehörigt, att, likasom Banquen helt nyligen begärt Jernbref i afseende å inlösen af dess utelöpande Sedlar, ett anstånd af 30 dagar efter det FinanceRe-j gleringen blifvit af Riksens Ständer fastställd, åt BancoDiscontens Låntagare beviljas. 33&
Den 24 Martti, f. m.
Herr Grefven och LcindtMarhalken gjorde Proposition till bifall af BancoUtskottets Betänkande.
Ja och Nej, Hvarefter Herr Grefven och LandtMarsialken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, tillåta att ett ytterligare rådrum af 3o dagar från den dag , då Riksens Ständers 'beslut, angående allmänna FinanceRegleringen, blifvit kungjordt, måtte beviljas de Låntagare, hvilka icke haft tillfälle omsätta sina Lån i BancoDiscontVerket.
Ropades äfven Ja och Ne).
Herr von Schulzenheim, David, den aldre:
Jag hemställer , om icke ifrågavarande ämne kunde få hvila intill' dess Stats och Banco. Utskottens Utlåtande öfver DiscontVerkens utJ redning inkommit.
Man bör icke genom ett för långt anstånd minska en flink Execution, hellst orsaken, hvarföre man i Lansorterne icke äger lika god Credit, sorni Stockholm, härleder sig derifrån, att på förra stället Executionen för närvarande är mycket långsam samt nästan i förfall.
Men hårdt synes mig vara, att första försöket till förbättring i den vägen skall göras uppå , dem, Den 24 Martti, /. m. 337 dem, som i närvarande ögonblick mäst behöfva undseende.
Månne undantag rj kunde be« vi ijas åt de Gäldskyldige i Landsorterne, som bo '20 mil fran Hufvudstaden?
Herr Strussenfelt anhöll att få upplysa, att ehuru i Stockholm ännu finnes någon tillgång pä penningar, i Landso/terne likväl all tillgång dertill för det närvarande saknas.
Jag är vis-' serligen med 1 ika tankar med Herr von Schulzenheim deruti, att en sträng Execunon vid fordringars uttagande utgör ett vä endteligt medel till Creditens stärkande.
Jag anser en af orsakerne till Penninge-förlägenheten vara Credit-brist, som just är grundad på vara Ex-cuj tions-stadgars för ringa stränghet och isynnerJ het på deras långsamma och ensidiga verkställande; men jag anser närvarande tidpunct ingalunda vara lämpelig att skärpa dessa Stadgar och deras verkställande.
Ständer äro här församlade, icke blott för att bevaka Fordringsägarnes , utan äfven de Gäldskyldiges in-' teressen, så vidt det med det Allmänna låter förena sig5 i synnerhet sorn'Riksens Ständer sjelfva tillskapat de för vidsträckta Lånetillgångar och de för milda Concoursstadgar, hvarigenom många blifvit lockade in i vidlyftiga Penninge- och HandelsSpeculatloner.
Det hade tillhört Nationens Representanter att genom kloka och stränga Författningar förekomma dessa vingleri r, men sedan de uragtlåtit det, måste de, Ridd. a. Ad, Prot, IV. B. II.
Aid, 43, 44. 333 Den 2 4 Martil, /. in. äfven för att icke göra sig sjelfva dementi, genom lindriga medel söka att hjelpa så mänga at de->sa olycklige, sorn, utan att andra Medborgares tätt förnärmas, möjligen kan ske.
Efter sorn jag fattat de värde Ledamöters meningar , hvilka yttrat sig i d<*tta ämne, äro de samma så nära med hvarandra öfverensstämmande, att jag icke tror någon särdeles skiljagt ghet kan komma i håga.
Herr Munck af Rosenschöld har yrkat, att ifrågavarande anstånd lör Banco DiscontVerk'ts Låntagare, borde räknas från den tid, då allmänna Finance-regleringen blifvit al Riksens Ständer fastställd.* Herr Cederskjöld åter har föreslagit att berörde anstånd måtte taga sin början ifrån Discont Verkets åt Låntagarne derom lemnade underrättelse j men innan Ridderskapets och Adelns samt de öfrige RiksStåndens Beslut i detta ämne varda fattade och BancoStyrel-sm meddeldte, åtgå troligen några veckor, hvarförinnan FrnanceRegleringen möjligen skulle kunna blifva af Riksens Ständer afgjord, och någon serdeles skillnad i tiden för beräkningen af detta anstånd således icke äga rum. jag hemställer d rföre , om icke, enär i hufvudsaken samma ändamål vinnes, Ridderskapet och Adeln skulle behaga gilla Utskottets Betänkande.
Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att BörgareStåndet bifallit Utskottets första Betänkande samt att de öfrige Stånden , enligt den underrättelse Herr Grefven ochLandt - Den 24 Martil, f. m. 339 Marskalken erhållit , skola gillat Utskottets senare, nu ifrågavarande Betänkande.
Herr Munck af Rosenschöld frågade, om den af Herr Grefven och LmdtMarskalken nu lemnade upplysning vore tillförlitlig; i anledning h varaf f Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det berörde underrättelse val ännu icke i officiel väg från de andra Riksstånd n ankommit , men att någon anledning i !<e « ore att tvifla på rigtighefen deraf, och hade H er Grefven och LandtMarskalken endast trott sig upplysningsvis böra meddela Ridderskapet och Adeln samma underrättelse , utan att derför® anse den i ringaste måtto böra verka på Ridderskapets och Adelns Beslut.
Om mitt minne ej allt för mycket bedrager mig, har förut aldrig varit fråga om mer, än hvad Utskottet nu tillstyrkt, nemligen en Månads förlängning af Prtescriptions-tiden, räknadt fiån den dag då Beslut derom blifver allmänt kungjordt.
Då nu der emot blifvit yrkadt, att den Månad, hvarmed Praescriptions-tiden förlängdes, borde räknas från den dag, då allmänna FinanceRegle1 ingen kommer till Allmänhetens kunskap ; synes detta mig vara en alldeles ny Motion, hvaröfver Utskottet aldrig blifvit hördt, och som således ej nu lär till afgörande kunna upptagas, ej heller göra något uppehåll iden gamla Frågans afgörande.
Häraf hämtar jag 34® Den 24 Martil, f. nl. således en ytterligare anledning till min ödmjuka anhållan om Proposition på Bifall till Utskottets Betänkande.
Jag instäm» mer, för min del, till alla delar uti hvad Herr Grafve Mörner och Herr Cederskjöld nyss anfört.
I anledning af hvad jag för en stund sedan hört yttras, att Executionsverket i Landsorterne skulle vara förfallit, samt i följd deraf Crediten försvunnen, önskar jag få Veta, i hvad afseende sådant kan sägas hafva inträffat.
Att Executionsverket i Landsorterna är lika verksamt, som i Hufvudstaden, bevisas bäst af den farhåga, hvåraf Discontcns Låntagare äro intagne för indrifvandet af Discontens Fordringar, Herr Grefven och LandtMarskcilken hemställde å nyo, om icke Ridderskapet och A» deln behagade gilla Utskottets Betänkande.
Med den vördnad jag hyser för detta Stånd, förenar jag blott den tankan, att, i ändamålet för hvarje Rid-} derskapets och Adelns handling, hvarje dess beslut, måste alltid ligga en allmän nytta , ett allmänt gagn.
Nu kunna vi icke betvifla hvad Herr Grefven och LandtMarskalken yttrat, nemligen att frågan är redan afgjord af tre
Stånda och när då , i denna fråga, såsom af Reglementarisk egenskap, voteringen hos oss skulle föra till intet annat Resultat i frågan.
Den 24 Martil, f. m. 341 utan blott upptaga en tid , kankända behöflig till annat j så hemställer jag ödmjukast, om icke, med samtycke af den Ledamot, som vo* teringen begärt, frågan derom kunde Sörfalla, Innefattade ämnet någon gr undsatts att bevara, någon Nationens rätt att försvara, så skulle jag alltid tro, att vi borde, utan allt afse.* ende på de andra Ståndens P>eslut, anställa den begärde voteringen; men då nu ingen Uttydning kan leda vår eftergift till följd af impo-i sition; så tror jag, att vi mycket väl kunna vidtaga den.
I anledning af hvad én värd Ledamot, Herr af Brinkman, yorat om Executionsverket i Landsorterne, får jag erindra, att det förfarer ganska strängt dä fiåga är om att indrifva Disconternes Fordringar hos Enskildte, men deremot ganska lamt, då fråga uppstår om att indrifva Enskildtes fordringar hos Disconterne Äfven får jag , i anledning af samma värda Ledsmots yttrande, förklara, ätt jag icke är Låntagare uti ifrågavarande Discontverk.
Ehuru jag, så-" som Ledamot uti BancoUtskottet, deltagit uti ifiågavarande Betänkande, vill jfg likväl helldre bifalla Herr Munck af Rosenschölds mening , om votering derigenom kan undvikas, hellst en votering i detta ämne endast skulle borttaga Ridderskapets och Adelns tid, utan att något i hufvudsaken vunnes, då af de öfrige Stånden, BorgareStåndet redan bifallit
Ut» 342 Den 24 Martti, /. m. s!<otte's första Betänkande , samt Preste- oda BondeStåndcn, enligt hvad BancoUtskottets san. fel i ge Ledamöter i jjur berättade mig, antagit Utskottets nu under pröfning varande Utlåtande.
Herr Munck eif Rosenschöld:
Om de andra Stånden redan bifallit Utskottets Betänkande, vill jag, för min del, icke yrka någon votering, trien skulle någon officiel underrättelse om de andra Ståndens Beslut i detta Mål ännu icke vara ankommit, får jag hemställa, om icke Målet finge intill nästa Plenum hvila, hvarförinnan bestämd underrättelse derom anländer.
Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Målet måtte intill nästa Plenum uppskjutas, hvarförinnan officiel underrättelse an. gående de andra Ståndens Beslut troligen ankommit, hvilket bifölls.
Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att plenum komme kl. 5 1 eftermiddag att fort ättas.
Bevillningsutskottets den 16 dennes atgifne samt den 17 och 19 t samma
Månad på bordet lagde Utlåtande, angående de emot de fört slagne grunderne för den allmänna Bevillningen gjorde Anmärkningar.
I sammanhang hvarmed upplästes tvenne från Preste- och BorgareStånden ankdmne PrO - Den 2 3 Martti , f. m. 343 tocolUUtdrag af-den 19 och 24 dennes, innehållande det bemälte Stånd biialtit Utskottets den 23 sist!.
Januarii i ämnet afgifne första Betänkande, med antagande derjemte af hvad som innefattas i andra Alternativet af Utskottets sednare ifrågavarande Utlåtande, beträffanfande Consntinions_afgiften lör CUverflöds varor och Fyllnadsafgiften för LandtTul sersättningen.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln behagade antingen på en gång eller punctvis företaga Betänkandet till pröfning.
Pierr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att som tredje Puncten af Betänkandet innefattade tvenne Alternativer, ansåge Herr Grefven och LnndtMarskalken sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade gilia Betänkandet med antagande af i tredje Puncten föreslagne första Alternativ.
Ja och Nej. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Jag hade önskat att Bevi IlningsUfskottets ifrå-’ gavarande Betänkande hade något tidigare till RiksStånden inkommit , emedan man då icke hade kunnat säga, att detsamma borde bifallas på den grund , att tillräcklig tid till ett annat Förslags uppgörande saknades. Härefter uppläste Herr Munck af Rosenschöld följande: 344 Dan 23 Martil, m.‘ Vi smickra oss att sjelfve äga Beskattnings: rätren, och denna blir dock nästan vid hvar Riksdag ofullkomligt utöfvad derigenom, att Bevil'ning^Utskoiteis Betänkanden så sert inkomma, att som skäl för deras antagande med framgång anföres , att tiden ej medgifver be* hörigen granska och ännu mindre att på nya £runder alldeles omarbeta dem.
Men intet bör dock antagas, som är orättvist i sjelf» va^ principen; den principe för all Bevillning står oryggeligen fast, att den isynnerhet bör erläggas af den behållna Inkomsten eller den behållna Förmögenheten, För denna principe mäste alla consideratiorter vika, consideratio1VT af svårighet vid' Taxeringen , af osäkerhet vid uppgifter, ja! af osäkerhet i anseende till BeviilningsSummans utgående.
Så länge Bevillningen i Sverige ej upp* geck till mera än tolf Tunnor Gu*d , såsom ända till 1789, var principen för Summans fördelning af mindre vigt.
Men nu, då BevillningsSumman i vissa Orter uppc.år kanske till hälften af det där i omlopp varande RötelseCapitalet, är en rättvis fördelning , i mon af verkelig fötmogenhet och tillgäng, en fördelning , som äfven drabbar Capitalisten, af den allrastörsta vigt.
Den Bevillnings-principe, som år 1812 an; Den 24 Martil, /. ni. 345 togs, var då ännu ej så obillig, ehuru orättvis; ty till det äret hade den synbara Förmögenheten jemnt stigit i värde, Fenningen deremot j mnt minskats i värde; då hade ännu den skuldsatte
Ägaren af synbar förmögenhet lätt tillgång till PeoningeLån, ja! så lätt, att han ej sjelf märkte sin belägenhet och det brådjup , vid hvars brant han redan stod.
Man har hört 18 r2 års Bevillnings-prineipe till och med försvaras dermed, att de skuldsatte Ägare af synbar förmögenhet genom den Iida ett välförtjent straff för sitt vingleri och sin fåfänga, att tillhandla sig, tili en dei med lånta Penningar, Fastigheter.