Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag må öppet bekänna, att jag ej riktigt kunnat fatta meningen af Höglofl.
LagUtskottets Betänkande, i hvad angår utredningen, huruvida allmänna Lagens Stadgande i 15 Cap, 2 §■ RättegåugsBalken må anses ändrad genom de sedermera, angående villkoren för behörighet att föra andras talan, utkomne För^ fattningar.
Nämnde §. innehåller: ”Ej bör någor allmänneliga thertill brukas, som af Rätten, ther saken drifves, ej godkänd är, och lof thertill fått.”
Och vidare: ”Vill parten bruka till Fullmägtig sin skyldeman, eller then i hans tjenst är, eller han eljest häfver förtroende till, stånde det honom fritt.”
Efter det sedermera genom Kongl.
Förordningen den 18 Martii 1749 blifvit förordnadt, att ingen må tillåtas advocera, som icke från Academien äger vittnesbörd om tillräcke— lige insigter i Lagfarenheten, och genom Kongl. Brefvet af den 27 Maji igot förklaradt, att, med undantag af de handelfer, 15 Cap. 2 §.
RättegångsBalken ferjkildt utstakar, icke någon ^ Deri 12 Maji e. m. r53 undantagande Kronobetjent, som icke uppbörd äger, samt Lands- och StadsFiscaler, må till Fullmägtig låta sig bruka, som ej, efter fullgjorde Academiska Specimina, af Rätten, der saken drifves, lof dertill fått; så synes Lagutskottet vilja under egenskapen af nämnde undantag hänföra ej allenast det senare Momentet af berörde §., angående rättigheten att till Fullmägtige nyttja skyldeman, tjenare och vänner, utan ock det förra, i följe hvaraf endast Rättens tillstånd, och således icke ovilkorligen Academiskt Testimonium, skulle för allmänna sakförare erfordras; i enlighet med hvilken åsigt en förklaring äfven blifvit af Utskottet tillstyrkt.
För min del vågar jag åter anse, att de särskilde undantag i 15 Cap. 2 §.
RättegångsBalken, som 1801 års Kongl. Bref om förmäler, ej kunna vara någre andre än de som upptagas i det senare Momentet af paragraphen, enligt hvilket parten må till Fullmägtig nyttja Skyldeman, then i hans tjenst är, eller then han eljest häfver förtroende till; och att deremot i det nästföregående Momentet, enligt hvilket, för rättigheten att allmänneliga föra andras talan, fordrades Rättens tillstånd, en väsentelig tilläggning och förändring blifvit gjord, då enligt 1749 års Kongl.
Förordning, äfven Academiskt Testemonium om Juridisk insigt blifvit stadgadt såsom villkor för nämnde rättighets utöfning; hvaraf i min tanka följer, att nämnde Lagrum och Förordning icke kunna såsom sammanstämmige Den Maji e. », oförändrade stadganden, jemte hvarandra bestå, utan att den senare mäste häfvas, om det förra skall i sin fidla kraft återställas.
Då jag på denna grund afstyrker en så beskaffad förklaring, som Lagutskottet föreslagit* får jag, i frågan om hvad sorn kan vara lämpligt att för framtiden stadga, anföra i att hvad Motionairen föreslagit* instämmer med Kongl. LagCommittéens i min tanka rättsenliga åsigt, att nemligen, då det är en hvar part tillåtit att sjelf föra sin sak så godt han kan» han ej eller skäligen bör åläggas att i sitt Ställe 6ätta Annorlunda tjvalificerad person: och att vid tillämpningen af 15 Cap. 2 §.
RättegångsBalken
Domaren ofta skall sakna säker grund för bedömandet, både af de förhållanden*
Vid hvilka en person skall anses allmänneliga anlitad om Fullmägtigskap, och huru stadgandet i meranämnde §, att parten må bruka till Fullmägtig den» sorn i hans tjenst är* skall förlikas med samma C.apitels 15 §- enligt hvilken det är parten förbudet att låta tjenstedräng gifva dess skrifter in, eller till munte— ligt förhör skicka; men dä likväl förändringen härutinnan synes mera påkallad af hvad enhet och rättsenlighet i Lagstiftningen i allmänhet kräfver* än af något utaf kännbara utlägenheter föranledt behof samt det dessutom torde vara gagnelig!, att allmänna Medborgerliga kunskaper genom förbättrade undervisningsanstaltar bibringas menigheten, innan den försättes i fullt begagnande af den icke sällan för både part och ombud vådeliga rät - Den l t Haji e. m. tigheten att föra andras talatrf si hemställer jag, i förening med hvad jag förr yttrat emot partiella Lagförändringar, der de icke af desto större angelägenhet påkallas, om icke med den ifrågavarande kunde bafvas anstånd intill dess densamma i ett sammanhang med nya Lagverket kan varda vidtagen.
Skulle åter skyndsam rättelse pröfvas nödig; så tillstyrker jag för min del i sådant fall, icke någon half mesure, icke de redan varande, i föreskrifterne nog mångfaldige, stridige Och invecklade Lagbudens och Författningarnes ökande med en Lagförklaring af samma tendens, utan rent af antagande af 30 Cap. uti LagCommittéens Förslag till RättegångsBalk , med undantag af 2 §., hvilken står i sammanhang med andr* förändringar i Rättegångsordningen, samt af den del i 30 som till 2 §. hänvisar.
Ridderskapet och Adelö med uppläsande af nämnde, 30 §. §. långa Capifelj men om återremiss beviljas, torde det af Höglofl.
Herr Ehrenborg, Cafperi Med Höglofl.
Lagutskottet instämmer jag fullkomligen deruti, att i frågan om DomareEmbetenas förvaltning af deras rätte Innehafvare utan biträde af Vicarier vict andre till* fällen, än då verkclige förfall dertill foran-. i!56
Den I» Maji e, m. leda, det icke är Författningar, utan Författningars efterlefnad, som erfordras.
Men då det missbruk, hvaröfver i Motionen klagas, blifvit nog allmänt, åtminstone i medlersta delen af Riket; då detta missbruk, som icke är af beskaffenhet att lämpeligen kunna af enskild part öfverklagas, sträckt sig derhän, att ej allenast Domare, utan att styrka sådane förfall sorn Författningarlie föreskrifva såsom vilkor för tjenstledighet, ofta få begagna sig af Vicarier, utan ock ombyte af desse, i anledning af Domarens Förslag, kunnat ske så ofta, att 4 till 5 särskilte
Vicarier varit inom loppet af ett år förordnade att inom en och samma
Domsaga förrätta ordinarie Ting, Urtima Ting, andre särskilde förrättningar oberäknade: då det alltså vill synas, som hade föreskrifterne både om sparsamhet med ijenstledighets beviljande, och om HofRätternes rättighet och åliggande att oberoende af Domarens förslag förordna dem till Vicarier, lill hvilka HofRätterne äga största förtroende, råkat i förgätenhet, till verkelig olägenhet fÖE de Landsorter, hvilkas Domare, då de sjelfve funnit sig hindrade att sine
Embeten förestå, icke varit betänkte att föreslå skicklige Vicarier och bibehålla de samma under någon längre tid för alla de tillfällen , då Domarne behöft tjenstledighet: och då det oberoende af allt annat än Lagen, som Domaremagten äger och bör äga, synes göra angeläget, att beroendet af Lagen så mycket sorgfälligare handhafves och att detta vigtiga Embete, genom dess förvaltning af värdige män, bibehålles i Den 12 Maji e, m'.
J3? den helgd och det anseende, som det af ålder ägt och Samhällets väl påkallar; så hade jag önskat, att Lagutskottet tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om upplifva nde af gällande Författningar i detta ämne och om HofRätternes tillhållande att dem efterlefva.
Den åtgerd till controll härå synes ock utan svårighet kunna åstadkommas, att HofRätterne för hvarje under dem lydande Domsaga förde en Förteckning eller Tabell, hvarå Tingsterminerne antecknades
Och derjemte anmärktes, när och på hvilka skäl
Tingen eller ock särskilte förrättningar, sarpt åt hvilka Vicarier samma Ting eller förrättningar blifvit uppdragne, äfvensom att dessa Förteckningar insändes vid hvarje års slut till JustitifeCanTeren och JustitiseOmbudsmanen att granskas, hvarefter desse Embeismän hvar i sine berättelser ägde anmäla, huru förhållandet dermed befunnits.
DomareEmbetena förvaltas nemligen för det mästa af kunnige och allmänt aktade ordinarie
Domare och deras Förslag till Vicarier, då de någon gång hafva förfall, bestämmes af urskiljning och omtanka för ortens väl, Men tider halva varit då ett moP - Den 12 Maji e. w, satt förhållande inträftät och orter torde ännu finnas, der det äger rum.
De verkeliga olägenheter, sora deraf härledt 6ig och det missnöje det äfven alstrat hos menigheten hafva gjort mig till pligt att icke förtiga sanningen; och jag anhåller att Lagutskottet genom återremiss måtte få anledning att styrka till något mera gagnande och fördelaktigt, än ett förblifvande in 6tatu quo. N:o 3.
Herr Dalman, Lars polian:
Emot det nu fattade beslut anhåller jag, att min reservation må i Protocoilet antecknas: jag stöder mitt omdöme vid den grundsats, att en medborgare, som ännu ej sina medborgerliga rättigheter förvärkat, för ingen del bör betagas den heliga rätt, Samhällscontractet honom medgifver, att genaste vägen ålita Lagens värn, särdeles emot dem, hvilkeaf Staten antagne och lönade för att vårda de öfrigas välfärd bedraga detta hopp genom skygd eller öfverseende af den advocatoriska behandlingen:
Att allvarsamt vänta, det en Embetsman skulle blifva denna enskildtes nitiska förespråkare emot en annan Embetsman, vore så mycket enfaldigare, som ett gemensamt intresse gerna åstadkommer samma åsigter.
Erfarenheten, det o<-motsäg!igaste af alla bevis, fulltygar i alla tider och i alla länder, huru Dtn, iä Maji e. nt* 1% litet det båtar, att intermediairt söka upprättelse och hjelp emot Embetsman.
Det kunde ju hända t. ex., att någon innehaft en revers, stäld på ordres, och i öfver !‘ne hela år, fått hålla till goda med i Underrätt gillade, af Öfverrätt alltid upphäfde mvändningsutsfag, samt de mäst evidenta rättegångsfel, utan att hafva varit i 6tånd att få bufvudfrågan ompröfvad, och vid anmälan derom hos vederbörande, kunde man med plats möjligen utverka ett lindrigt föreställningsbref till den Domare, af hvars behandlande man så kännbart lidit, och ännu längre tvingas behålla en Domare, för hvilken man med så mycket skäl kunde sakna förtroende.
På dessa 2:ne grunder af principe och erfarenhet, samt i djupet af min själ öfvertygad , att defc sam framför allt annat gör ett Fädernesland dyrbart och patriotismen bofast i en nation är helgden af den bejlående lageö, om fråga vore om sjelfva det urmodiga Duellsplacatet, tror jag mig böra önska, att fruktan för respective Emhetsmäns risque af en förändring, ej måtte verka till den nu anbefallda omvägens bibehållande: då de rättsökande måste förhålla sig till de rättskipande åtminstone, sam i oo tili i» borde väl de förres fördel ingalunda billigt kunna vika för de senare.
Och jag vågar tro, att äfven Embetsmännen® egna sanna fördelar bero af omöjligheten för dem, att någonsin frestas leka med sina trälande medborgares rätt.
Den 12 Maji e. m. N;o 4.'
Sedan flere Riksdagsmän i det Hedervärd da RondeStåndet yrkat, genom motioner, att den pligt af 12 skillingar B:co, som är föreskrifven tor uteblifvande ifrån andra uppbördsstämma^ af Skattskyldige, som icke Kronoutskylder erlagt, samt den af 1 Rtdr för uteblifvande ifrån andra RegementsLiqvidationsmötet af räntegifvare m. fl. måtte upphöra, men Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottet berörde yrkanden afslagit, anhåiler jag vördsamligen att deremot få följande anmärkningar till bepröfvande framställa.
Hvad först angår frågan oin föreskrifne böter för den skattskyldige, som saknar tillgång att på andra Uppbördsstämman erlägga Kronoutskylderoe, men likväl är ålagd att vid andra Uppbördsstämman sig infinna blott för att tillkännagifva sin oförmögenhet att betala; så synes detta vara ett ärende som aldeles icke tillhörer EconomieUtskottets handläggning, men hvarom, af Bevillningsutskottets, i sammanhang med BevillningS. förordningen bör föreskrifvas, hälst enär sistnämnde Utskott föreslår böter för uteblifvande vid Mantalsskrifningarne, samma Utskott äfven i sammanhang dermed bör, i afseende på uppbörden föreskrifva hvad iagUagas bör, samt huruvida ansvar och böteri förevarande fall kun, na lämplige anses; anhållandejag, att öfver denna erindran, erhålla EkonomieUtkottets benägna utlåtande.
Hvad äter behörigheten af böterne Den 12 Maji e, m. angår, får jag för min del, yttra den öfvertygelse att denna föreskrift, att infinna sig på en Uppbördsstämma der ingen är förbunden ovilkorligen att betala, innefattar ett ganska obilligt tvång, utan ändamål, som i synnerhet träffar den fattigare medborgareclassen, hvilken häldre bör njuta lindring än onödigtvis betungas.
Hvar och en, som känner förhållandet på landet, erinrar sig nogsamt att mångfalldiga stadgaDden förekomma, som undfalla den fattigare och ringare Folkclassens kännedom, o^h hvarvid ingen efterfrågan uppstår, särdeles då de, saknande naturlig billighet icke kunna förmodas.
B:co, för uteblifvande ifrån andra uppbördsmötet, hvarom de ieke ens anade förbindelsen till inställelse; och jag hemställer, om det icke är oförenligt med all billighetsprincipe, att en fattig enka i en backstuga som har att erlägga en liten capitationsafgift af 24 sk. pligtfäiles till hälften af samma utskylder, för det att hon saknar kännedom om detta sällsamma stadgande, eller icke orkar gå några mil till en aflägsnare uppbördsstämma, för att blott förklara att hon för närvarande är oförmögen att betala.
Utskottet har väl föreskrifvit den modification, i förbindelsen, att befrielse ifrån böter äger rum om den skattskyldige, antingen styrker lag» förfall, såsom hinder för inställelse, eller bevisar oförmögenheten att betala, men, detta Deri 12 Maji e, m. medgifvande, står i sammanhang med så manga svårigheter och omgångar, att befrielsen, stundom omöjlig, torde blifva mera dyrköpt» än sjelfva böterne.
Beträffande åter de föreskrifne böter för Käntegifvares uteblifvande vid andra Regementsuppbördsmötet, så är i anseende till obilligheten i föreskriften, förhållandet enahanda och I sammanhang med ämnet, torde jag, äfven efter motionstidens slut vara berättigad att till rättelse anmäla det förhållande att hemmansbrukare vanligen icke erhålla Specificerade Debetsedlar på beloppet af deras hemmans utgående persedelräntor, utan först vid desse uppbördsmöten blifva derom summariskt underrättade, samt att detta, till lindring i besväret af vederbörande vidtagne bruk, icke bär Föranleda till skyldighet för räntegifvare att sjelfva vid Regementsuppbördsmöten sig inställa, för att efterfråga hvad de blifva skyldiga, men deremot föreskrifvas bör, att i likhet med andra Debetsedlar, räntegifvare borde i behörig ordning och föreskrifven tid genom ränteuträkningar, underrättas om deras ränteskulders, i grund af tnarkegången specifica belopp, som, om de, utan förbindelse till inställelse vid mötet, icke erlades vid andra uppbördsstämman, eller inom afradsdagen den 25 Februarii, borde vara utrnätningsgilde, äfvensom i afseende på Kronoutskylderne, de borde kunna genast, efter andra uppbördsstämman, genom utmätning uttagas hos dem, som vid denna stämma icke sin O - Den V2 Maji t, M, förmögenhet att betsla anmält, och i afseende derpå uppskof begärt, för hvilka den executiva åtgärden längre likväl, inom föreskrif. ne uppbördsterminer kunde skäligen fördröjas, utan förbindelse i något fall till den ändamålslösa anmälan af oförmögenhet att vid andra stämman betsla.
Ridderskapet och Adeln med afseende å hvad anfört är bifaller att Betänkandet måtte till Ekonomie och BesvärsUtskottet återremitteras, till nu föreslagne förändringar, hvarom jag vördsamligen anhåller.
Bilagor till PleniProtocollet för den i5 Maji, förmiddagen.
Då jag uti Plenum hos Höglofl.
Ridder - r44 Den 15 Maji f m. skåpet och Adeln den 26 sistledne Februarii väckte motion om förbättring af Vestgötha Regementes löner i synnerhet, samt den öfrige Indeldte Arméens löningsstat i allmänhet, hade jag önskat, att då vara i tillfälle kunna bifoga en upplysande Tableau om förhållandet, nu och förr med förenämnde Regementes löningsstat} förbehållandes mig att framdeles derom upplysa.
StatsUtskottet måtte komma i tillfälle att klarligen åskåda det obilliga och orättvisa förhållandet, som råder emellan en Vestgötha Officers och Underofficers tjenstepligter, och de förmåner han för de lörstnämndes uppfyllande af Staten njuter; öfvertygad att StatsUtskottet med fästat billigt afseende härå, skall föreslå för Riksens Höglofl.
Tableauen torde nogsamt upplysa att mera än hälften af gamla Löneanslaget år till Staten indragit vid afsittningen, och att om än Regementet blefve återförsatt i dess fordna Lönetillstånd, som endast vore en rättvisa, detsamma ändock ej V0i re afundsvärdt, men kynde anses tillräckligt.
N;o 2* Til 'hör Bil. till Ridd, och Ad, Protocoll, IV Band, pag. 144, Uppgift på Öfver- och UnderBefälets aflcning vid Kongl. Westgötha Regemente, till beloppet så väl efter förra Cavallerie-Indelningen som nu mera efter reduetion p bestående uti anslagne HemmansRäntor, förv behörig uträkning efter Länens Markegångar 1822, såsom desse Löner utgått, med afdrag a lige pensions- och KronoAfgifter.
InfanterieStat, andlade genom för nästlidit år faststäldte år - Indelningarne efter Infanterie-benämning på RsductionsStaten.
RegementsStahen t Öfverstesjl anslagne till Cavall BrigadeGenerals plats:
ÖfversteLieutenants- och RegementsChefs, vid Staben och Capitaineskapetl tillsammans lsste Majors dito .
Sidre dito Capitainslndelning 3;dje dito dito . i RegementsQvartersmästares . lifite Adjutants; Underofficers Indelning; återbetalar på Bostället . 3: 34, 8.
2ldre dito UnderOff- Indeln.
3:dje dito dito återbetalar : 1 . 10: 23» 9- Lif Compagnie!', CapltaineLieutenants l Fändricks, StabsLieutenanten Fältvabels, 2:dre dito Sergeants 1 i • • Förares I a t 1 Fouiiers : i « Transport* Förra Cavallerie-lönen en liet Indelningsverket.
Nuvarande reduetions InfanterieStat.
Boställs Räntor.
Rönings Ränto 2,103 i,i85 682 679 494 224 216 206 444 447 232 230 216 204 7,569 33 28 29 31 21 34 38 8 13 7 28 3 44 12 5 188 553 174 82 65 66 49 48 67 47 54 58 63 60 1,580 10 3 35 6 »7 16 44 10 44 23 45 16 1,281 145 116 228 180 99 117 10 4 3!
2,190 20 2 1 44 18 4 13 23 13 i5 10 10 11 Indelningarne e nämning på rc ter Infanterie be- iuctionsStaten.
Förre Cavalle- rielöncn enligt Indelningsver- ket Nuvarande reductions Infa terieStat. n- BoställsRäntor.
Löniugs Räntor.
Transport f 7,569 5 4 1,580 16 3 2,190 20 1 1 öfver fteLieuter, vits Compagnie:
Lieutenants, StibsCapitainen . 401 20 8 38 6 6 1 I 1 10 8 Fändricks, StabsLieutenanten 478 34 8 81 46 6 126 10 9 Fältväbels 2; dre dito 231 19 —— 5° 1 1 7 IC —.
Sergeants • • • 213 27 6 56 33 6 10 26 8 Förares . • • • 200 35 3 57 14 6 — — Fouriers a • i 200 8 10 41 2 2 1 1 23 8 Förfe Majo 's Compagnie:
Lieutenants, StäbsCapitainen . 451 36 4 59 25 ! 1 Il8 43 O D Fändricks, StabäLieutenanten . 435 5 9 60 29 6 1*3 42 l 0 Fältväbels, StabsFändricken . 236 1 10 48 34 6 3 23 9 Sergeants . 203 37 4 65 6 6 2 6 Förares • • • 185 29 3 38 8 — — Fouriers • • • 211 4i 1 5b 46 6 Andre Majon Compagnie: Lietenants, StabsCapitainen . 434 9 7 121 39 39 1 7 7 Fändricks, 2:dre dito .
» 4i7 »6 11 73 1 6 88 1 7 6 Fältväbels, StabsLieutenanten 209 4* 3 45 5 6 8 36 9 Sergeants t • • 204 2 2 63 6 5 '8 1 Förares * i • • 199 34 5 44 36 10 -— — Fouriers ♦ • • ♦ 183 4i 3 4-9 25 - 7 r 1 Tredje Majors eller Elfsborgs t Compagnie: Lieutenants . •i ♦ * 396 28 10 58 7 3 157 '9 4 Fändricks . • • • 403 26 6 70 1 7 1 11 39 — Fältväbels i • • • 221 47- 10 . 55 32 2 1 2 42 7 Sergeants • • • 210 6 4 69 12 2 5 39 „ Förares ♦ ♦ * 201 12 6 48 25 10 — — Fouriers 1 l • * 216 35 6 . 67 14 5 — Same Härads Compagnie; ; i ■ * * Capita ines . ♦ • • *50 1 6 118 21 178 28 ./ . 10 Transport • 4,963 31 1 3/119U5 3 3,306 29 S Indelningarne efter Infanterie benämning på reductionsStaten.
Transport Lieutenants, 2'dra Capitainen Fändricks, Lieutenanten Fältväbels, i :sta Adjutanten, uppförd vid Staben . Sergeants ... i Förares ....
Fouriers ....
Wartofta Compagnie: Capitaines ....
Lieutenants, StabsCapitaines .
Fändricks, 2tdra dito.
Fältväbels, 2:dre Adjutanten, uppförd vid Staben . . Sergeants .
Förares .....
Gudhems Compagnie'.
Capitaines ....
Lieutenants, 2:dra Capitainen Fändricks, Lieutenanten.
Fältväbels ....
Sergeants . , . . Förares. ....
Fouriers, 3:dje Adjutanten,uppförd vid Staben Summa Differencen emellan ofvanstående aflöni ter gamla och nya Staten, är genom Cavalle Kronans besparing indragen, och har i betyc aflöningen för det nu tjenstgörande Belälet; skilliga hela Indelningar af gamla Cavalleriehållit, jemte den högst betydliga Hästvaca Kronan ingått.
Förra Cavallerielönen enlie Nuvarande reduetions InfanerieStat.
Indelnings-Ver- ket* BoställsRänt!10I( 14.968 3i 5 3j1 19 413 4 2 j 29 öL 417 14 8 63 38 6 214 34 1 73 40 10 2 1 0 12 11 67 10 { 1 217 to 3 65 22 |6 699 33 7 135 38 407 29 7 81 46 6 374 2 5 53 2' 6 198 O 56 28 6 193 2 4 50 12 5 197 7 5 49 33 9 701 15 9 126 20 L 432 9 7 54 3 7 39i 34 10 67 18 9 2 19 29 5 48 24 .1 197 23 7 64 2 9 216 2 1 7 69 25 5 ort muamom —. -C, 20,669 35 2 4,376 43(14 LöningsRäntor.
3,3ob 43 91 29 20 3 8 10 2 3 8 1 1 208 80 72 23 43 >9 6 4 15 39 9 198 118 82 13 6 15 18 38 22 40 2 8
xo fsaci 34 4,24i ÖB7 10 ,gars belopp efnereductioncn till
;ig grad minskat hvarförutan åti, pslaget helt och Jce-afgiftcn, till Hi q! gc nääs so as f- ' remot åtnjuta likväl Regementets nuvarande Indelfvare, enligt Kongl. Brefvet den 22 Mars 1814, till oåifö attring på reductionsStaten, en tills vidare af Krodragningar i Nåder reserverad Extra Stats tillökning, sposition och Markegångsförvandling utgått för år 182a .
Capitainelndeln ngE * för hvardera :
Lieutenants och ricks dito • 3;ne Adjut inte? dito S ; R:dr 29: I3, 31 . 17: 27, 1. * . 52: 33, 4* sami r£ster beloppet likaledes fördeldt till en liten nödhjelp ifcr d n ytterst vanlottade indeldte Underofficers Corpsen, s( fästat els icke har någon vidare Lön, utom sine Boställen hvi ka de i allmänhet sakna förlag att kunna förmånligt bnr^a> oc^ hvarpå dessutom Öfverräntor samt publique
U •kvlder a* de fleste måste till Kronan per Contant återbetalas.
S|]lunda efter verkliga förhållandet från RegementsContc rit specifikt uppgifvit3 betygar v. Diibsn, Den 15 Maji f. m. H5 „ N:o 2.
Med fästad uppmärksamhet på de tätå indragningar af Tidningsblad, sorn varit en följd af 8 Mörn. 4 §i TryckfrihctsFörordningan, har jag likväl icke kunnat inse hvarken nyttan eller nödvändigheten rletaf; den fortfarande smädeliga egenskap sorn kunde framstå i ett dagblad j tror jag rättast böra hammas i den lagenliga väg, som Tryckfrihetsförordningen i öfrigt stadgar, hvarförutan jag ati6er vårt samhälle allt mer Och mer gå den sanna upplysning till mötes, sorn utan mellang komst af någon enskildt väcktare öfver yttrande rätten, förmår bedöma, Nationens och Regeringens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, och deri gräns dervid som ingendera magten, med begges bestånd, bör söka öfverträda.
Jag tillstyrker således bitall till Con-, StitutionsUtskottets förslag, så myckfet hellre, Som detta 8 Moni. 4 §. tillkommit vid 1812 års Riksdag på ett med Grundlagens stadgande icke förenligt sätt, och hvaremot jag mig då reserverade.
Nio 3.
Herr Uggla, Göran Giiftafi Då ConstitutionsUtskottet i det förslagi Bil, till Ridd, o. Ad, Pr. IV Band*. *•
I® 346 Pert 15 Maji f m. sorn nu är föremålet för Högloflige Ridderskapets och Adelns öfverläggning, tillstyrkt upphäfvande af 8 Momentet i 4 §. af TryckfrihetsLagen, har Utskottet derigenom jemnat ett lika dyrbart vedermäle af dess ömhet för Regeringsformens helgd, som af dess agtning för hvarje Svensk, medborgares i samma Grundlag klart uttryckta rätt; dea, att icke till dess välfärd blifva förderfvad, utan han lagligen förvunnen och dömd är och ej utan ransakning och Dom kunna dess egendom afhända».
ConstitutionsUtskottet har härigenom, i hvad på Utskottet ankommit, i constitutionel ordning återfört TryckfrihetsLagen från den vanstäilda skepnad den i constitutionsvidrig väg erhållit, till dess ursprungliga öfverensstämmelse och enhet med RegeringsFormen, till den i 86 § hvarje Svensk man förunnade rättighet, att endafi inför laglig
Tryckfriheten har, hvad Dagblad och periodiska 6krifter angå, ifrån 1812 års Riksdag varit undandragen Lagen och öfverlemnad till godtyckets vanskeliga behandling.
ConstitutionsUtskottet har velat återgifva Tryckfriheten den säkerhet och fasthet, som sätta den öfver en myndighets enskilda godtycke.
Den 15 Maji f. m, Jag vill ej nu ingå i en undersökning ana de för Tryckfriheten menliga följder, den vid ofvannämnde Riksdag tillskapade undantagslagen medlört.
Lag och en derpå grundad indragningsrätt, om än, på sätt Utskottet yttrat, utöfvad med upp^ lyst tålsamhet och oinskränkt af agtningen för allmänna tänkesättet, förutsätter en inskränkning i yttrande rätten, är ett i förväg lagt hinder, som, oförenligt med RegeringsFormens ofvanåberopade stadganden, bör undant rödjas.