Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af väckte motioner, rörande de i Riket vistande Judar, Af den 9 dennes: N:o 85, I anledning af vackt fråga, ornen allmän kläd-förordnings utfärdande, N:o 86.
I anledning af Herr Tolls motion, om nyttan af marcher för Arméen, och sättet att derigenom befordra penninge-circulationen.
I anledning af väckt fråga, rörande Soldaters skyldighet att underhålla Soldatetorpen m. ra.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 om aftonen.
Den 23 Maji J. m Onsdagen den 23 Maji.
Plenum klockan g förmiddagen.
Herr Stjernflolpe, Jonas Magnus, anförde skriiteligen:
Herr Grefven och LandtMarfalken hemställde, om icke, enär Herr Stjernstolpes Memorial innefattade anmärkningar vid Friherre Björnstjernas, Magnus, •'den i5 dennes förmiddagen till Stats- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotten remitterade Anförande, i anledning af Herr Montgommeries, Gustaf, motion angående upplösning af Krigs-Academien m. m., berörde Memorial kunde tili bemälte Utskott förvisas.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den i3 dennes under N:o i56 afgifne, samt den 21 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Borgareoch BondeStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets den 25 sistlidne Mars meddeldte Betänkande, rörande ifrågaställd förändrad disposition af räntan å Wermlands LandtvärnsCassa; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämn - jDen 25 Maji /. mi 45g de Betänkande redan blifvit den i sistlidne April af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Föredrogos å nyo och gillades StatsUtskottets den i5 dennes afgifne samt den 21 derpå följde eftermiddagen'på bordet lagde Utlåtanden: N:o i5y.
Angående inlösen af fyra stycken casserade RiksgäldsContoirets Creditsedlar.
Om utvidgad Läkarevård inom Blekinge Län.
N:o i5§.
I anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om anslag å Stat för en särskild ProvincialLäkare i Herjeådalen.
N;o 160.
I anledning af väckt fråga om ändring af de i Hallands
Län hittills följde grunder för Skattelösen af KronoHemman.
N:o 161.
Om förändring i Mötes Passevo* lance-afgiftens utgörande.
N:o 162.
I anledning af Kongl. Majds Nådiga skrifvelse', angående granskningen af TullVerkets Räkenskaper, jemte åtskillige dermed gemenskap ägande motioner. 1 ■Den ■>$ Maji J. ni.
Företogs till pröfning Stats och LagUtskottens den 9 dennes under N:o i5o afgifrie, samt den i5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckte motioner, rörande HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande på Indragnings stat, samt upphörande af en AdvocatFiscalen i Kongl.
Götha HofRätt tillagd ersättning för förlorade sportler.
Herr af Malmborg, Abraham:
I frågan om den så kallade ersättningen af 5oo Riksdaler Banco till AdvocatFiskalen i Götha HofRätt för inkomster, som han skall förlorat, derigenom, att Skåne ocd Blekinge blifvit skillda från bemålte HofRåtts
Domverjo, instämmer jag till alla delar med hvad tvenne af StatsUtskottets Ledamöter Herr ÖfversteLieutnanten Hjerta och Herr Borgmästaren Ekstrand uti deras reservationer anfört emot Utskottets nu upplästa Betäckande, och mig torde tillåtas vidare upplysningsvis erinra, att uppgiften om de förlorade inkomsterna synas sakna ali grund, då det icke ens år visadt hvari de föregifne inkomsterne skolat bestå och då jag icke gerna vill tro att de beräknats af andel i böter och af de så kallade Domboks eller inbindnings-penningar från Domare; ty hvad andel i böter angår, så år jag säker, att en ädelt sinnad man, uppriktigt önskar det Lagbrott aldrig måtte förspörjas, och att han således derTaf icke velat beräkna någon vinst eller inkomst; men om, emot förmodan, så skett, måste den anses hafva varit högst obetydlig och i alla fall af den beskaffenhet, att någon ersättning derföre af Staten hvarken lagligen eller billigen bör Den 23 Maji f. 111.
461 fordras eller väntas, hälst hötes-andelar icke torde böra anses vara i Lönestaten beräknade, ■utan endast af Lagen medgifna såsom någon ersättning för Advocat-Fiskalers besvär med Actioners utförande, dervid någon ersättning för Råttegångs-kostnad dem icke tillägges; hvaraf synes följa, att då de icke hafva besvär med något åtal, all fråga om ersättning bör af sig sjelf förfalla, och att detta äfven mäste hafva qnsett6 rättvist, sluter jag deraf, att de böter och vitén, hvilka efter allmänna Lagen och flere särskilta Författningar, Domare och Embetmän, såsom deras ensak, i förra tider tillhört, blifvit dem frånkånde, utan att någon ersättning derföre ut fallit eller blifvit mig veterligen begärd.
Hvad åter angår de så kallade inbindnings penningarne om de, emot min förmodan, ingått i beräkningen af den förlust, hvarföre ersättning sökes, så måste dermed med skål kunna anmärkas, det ingen Lag finnes, som berättigar AdvocatFiscalen till en sådan inkomst.
Den kan således aldrig skäligen fordras, då Domare i råttan tid insända sine Domböcker inbundne; och om AdvocatFbcalen låter försummelse derutinnan äga rum, bör han vål icke belönas för en sådan underlåtenhet.
Insändes
Dornböckerne utan att vara inbundne, så kan endast ersättning fordras för inbindnings-kostnaden , hvilken för ro i Skåne och Blekinge varande Domsagor, icke kan Öfverstiga 20 Riksdaler, då till dem icke fordras dyra band, och det i allt fall icke bör anses såsom någon inkomst, utan endast såsom ett förskott, hvilket bör användas till inbindningen. 46a Den 23 Maji f, ni.
Om lösen för gravations-bevis skulle ingått uti inkomst-beräkningen, så bör dervid erinras, att sådane bevis meddelas af hvarje Domare i orten , derifrån säkert ingen anmält sig i Jönköping för att med dubbel summa lösa ett dylikt bevis af AdvokatFiskalen.
För mig är det således aldeles obegripligt, hvarifrån man hämtat grunderne till den föreslagne öfverdrifna ersättningen, hvilken om ock den i:
Christianstad nu varande HofRätten skulle anses böra fortfara, likväl i alla fall icke bör komma Staten till last, då AdvokatFiskalens fullmagt visserligen icke kan, såsom StatsUtskottet tyckes hafva förment, försäkra honom om inkomster, dem han icke med minsta skäl visat sig någonsin hafva innehaft och förlorat; hvarföre jag, såsom Representant, anser mig skyldig yrka afslag å Utskottets Betänkande i den delen, isynnerhet, då tillika bör besinnas, att om de föregifne inkoinsterne från 10 Domsagor rimligen skulle kunna anses hafva utgjort 5oo Rvdr, så skulle, efter samma beräkning, då 09 Domsagor ännu lyda under Götha HofRätt, desse inkomster uppgå nära till 2,5oo R:dr Banco; och jag lemnar till en hvar oväldig att döma, om sådant är rimligt.
Det är dessutom anmärkningsvärdt, att Kongl. Majit uti Nådigt Bref den 27 October 1820, förklarat det AdvocatFiskalen icke ägde bestämd rättighet till den fordrade ersättningen, som derföre endast tills vidare blifvit lemnad såsom gratification.
För mitt begrepp faller det således tungt, Den 23 Maji J. nt, 463 att fatta anledningen för StatsUtskottet, att anse den såsom en rättighet.
Beträffande åter frågan om den nya HofRättens uppförande på indragnings-staten, så hemställes ödmjukast, om icke med beslut i det ämnet må uppskjutas till dess nian får se resultaterne af Serskilta Utskottets undersökningar angående EmbetsVerken i allmänhet, och huruvida genom indragningar, utväg kan vinnas till bemälte HofRätts aflöning, i händelse den anses böra bibehållas , då StatsUtskottet förklarat det till aflöningen nu icke finnes annan tillgång, än genom allmänna bevillningens förökande, hvilket jag för min del icke vågar tillstyrka, då så mycken klagan höres öfver redan för dryga utskylder.
Grefve Hard., Carl Gujiaj hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes så lydande:
(Se Bilagan N:o 2).
Herr Carleson, Jacob Edvard:
Utan att ingå uti något yttrande öfver de sammansatte Stats- och LagUtskottens utlåtande i hufvudsaken , torde det vara mig tillåtit anmårka, StatsUtjkottets tillftyrkande ä fportel- erfattning för ÅdvocatFiJkalen i Gotha Ho/Rätt.
Jag hade föreställt mig, att innan Utskottet skulle till Rikets Ständer inkomma med sitt tillstyrkande å en ersättning, borde förlusten som skulle ersättas , vara med bevis styrkt.
Då detta nu ej år händelsen, vågar jag vördsamt föreslå, att 464.
Den 23 Maji J. m. innan något ersåttnings-belopp bestämmes, AdvocatFiskalen måtte anmodas till Utskottet inkomma med vidimerad afskrift af sin uppgift till T ixeringsCornmittéen, så vål före som efter år 1821, eller den tid då Skåne och Blekinge skildes från Götha HofRåtts Jurisdiction, då skillnaden emellan dessa uppgifter torde blifva det belopp som honom råttvisligast i ersättning kan tilldelas; med anledning af denna anmärkning anhåller jag om återremiss af Utskottets Betänkande.
Herr Montgomnierie, Guftaf:
Som jag är hufvudsakligen förekommen af Grefve Hård vill jag blott vördsamt tillägga, att då ett Särskildt Utskott år nedsatt för att reglera EmbetsVerken, det nu förevarande målet synes mig kunna hvila, till dess nämnde Utskott inkommit med ett fullständigt förslag, rörande EmbetsVerken i allmänhet; men i fall denna min åsigt icke skulle antagas och gillas, anhåller jag det Christianstads HofRått må genast förflyttas å Indragnings stat, för att så mycket lättare, om så skulle behöfvas, framdeles kunna helt och hållet indragas.
Herr von Reine, Georg förenade sig med Herr Montgommerie.
Herr af Malmborg;.
Mitt anförande innehöll jemväl hemställan , att frågans afgörande måtte uppskjutas till dess Serskildte Utskottets förslag inkommit.
Herr r>f >t »3 Maji f m.
Herr von Hartmansdorff, Aaguji :
Jag bör i afseende på den af flera vårda Ledamöter yt-» trade åstundan’, att frågan måtte hvila till dess Serskildta Utskottets förslag inkommer, vördsamt fåsta'uppmårksamheten derpå, att målet ej rörer ett Styrelseverk utan ett DomJtolsVerb och att Serskildta Utskottet icke har med Rikets Domstolar något att skaffa; ty i afseende på Domstolarnes organisation har dert Serskilta LagCommittéen varit tillförordnad, hvars för* slag i dessa afseendsn redan vid i8i5års Riksdag blefvo'tHtill Riksens L, Ständer öfverlemnade och förmodeligen af Lagutskottet behandlade, emedan ett sådant särskildt Utskott, som det närvarande, den gången icke fanns.
Örn den förevarande frågan, hvilken rörer Domstolarne, skall af något Utskott handläggas, år det otvifvelaktig!
Lagutskottet.
Jag hemställer derföre om icke målet må genast upptagas.
Herr Mannerftam, Johan:
Om meningen endast år, att lägga Betänkandet på bordet till nästa Plenum, så har jag icke något att dere* mot erindra.
Friherre Anckarfvård, Carl Hindric:
Jag hemställer, huruvida ej Herr Montgommeries mening endast varit, att begära målets hvilanda till dessfSärskildta Utskottets omförmåldte för_ slag inkommit.
Når det nu år upplyst, att frågan om Skånska HofRåtten icke har någon beröring med nyssnämnde Utskotts egenteliga be-» Ridd. o. Ad.
Pr. IV. Band, So. 4^6 ©*H 23 Maji J. mi fattning, tar jag mig friheten fråga de vård#
Ledamöter, som yrkat bordläggningen, om de deruti fortfara och om ej de vilja medgifva, att discussionen öfver åmnet får fortgå.
Herr von Heijne:
Då på sått, Herr von Hartmansdorff upplyst, frågan ej hörer till Sårskildte Utskottets handlåggning, har jag för mitt del ej något att erindra emot discussionens fortsättande, utan återtager gerna min begäran om uppskof; samt anhåller att målet antingen må genast afgöras, eller om Ridderskapet och Adeln så finner för godt, återremitteras.
Grefve Lövenhjelm, Carl Axel'.
Når fråga här väcktes, att lägga LagUfskottets Betänkande på bordet, var den visserligen i början föranledt endast af Herr Montgommeries önskan att afgörandet måtte uppskjutas till dess Särskildte Utskottets förväntade förslag inkommit.
Då likväl Herr von Hartmansdorff upplyst, att det nu ventilerade åmnet ej åger sammanhang med de af Särskildta Utskottet behandlade mål, lärer ej bordläggningen på förstnämnde grund kunna beslutas.
Men jig får för min enskildta del uttrycka min begäran , att Betänkandet må till nästa Plenum förblifva hvilande.
Grefve Mörner, Carl Slellanf förenade sig med Grefve) Lövenhjelm.
Herr Grefven och LandtMarshalken förklarade, att den af flere Ledamöter framställde begäran, att Stafs- och LagUtskottens ifråga - E*n *3 Maji f. rft. 4«?
Yarande Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum icke kunde, enligt 4g §.
Riksdagsordningen förvågras.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 14 sist— ledne April under N:o 48 afgifne samt den 21 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af Kongl Majds Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, om ändring uti 5 Capitlet i §.
, » Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, anförde skriftligen :
Herr Ribbing, Arvid'.
Jag kan icke dela de tänkesätt Herr Grefve von Schverin yttrat.
Der 2.ne Contrahenter finnas med ömsesidig Lagstiftnings-rått, der förnärmas icke den ene oin lian blir anmodad, att sjelf föreslå lagar för sine pligter och skyldigheter emot den andra, och det måste vara en förvänd tanka hos Folket, om det anser sig föroråitadt, när Konungen föreslår mildring i straff-lagar för Konungens förolämpande; detta förslag, lika märkbart och verkeligt som dödsstraff eller intet _ dödsstraff, är i nåder gifvit.
StatsRåd och Högsta Domstol åro deröfver hörde, och Riksens Ständer hafva sedan under ämnets utveckling förslag om sjelfva §:ns ordalydelse af enskildt Riksdagsman ägt rum 3 remitterat detsamma till Ven a5 Maji f. to. Lagutskottet, som, enligt 35 §.
Riksdagsordningen, har sig dess närmare utarbetande uppdragit.
Mellon desse lagligt iakttagne förmer, ser jag icke huru ett skäl kan tränga sig, för att förmå Lagutskottet frånsåga sig befattningen med målet.
Vi hafva derföre i Lagutskottet enhälligt detsamma upptagit.
Hvad sjelfva saken angår, så år det oss alla bekant, hvad jag äfven i mitt anförande sökt ådagalägga, att vår nya Samhällsordning afvikit från grunderne i vår gamla Lag, i fråga om yttrande-råtten.
Grundlagen har likväl endast upptagit fråga örn tryck, och frågan om täl och skrif-frihet står oförändrad qvar i den gamla Lagboken.
Skillnaden år ganska stor, emellan Lagarne för tryckfrihet och tal- och skrif-frihet, men hvad som värre år, de skilja sig i en så motsatt riktning, att det mindre brottet, eller att tala eller skrifva något obehörigt, år underkastadt strängare Lagar ån det större, att på ett obehörigt sått begagna tryckfriheten.
Denna ojémnhet i lagstiftningen ligger i öppen dag och gör, att den nuvarande Lagen om lasteligt tal och skrift emot Konungen icke kan tillämpas, och i dödsstraffets ställe, har strafflösheten intrådt.
Kongl Majds Nådiga Proposition åsyftar en förening af båda yttei liglielerne i en mildare
Lag som kan tillämpas, och med detsamma mera öfverensstämmelse emellan Lag och Grundlag.
Lagutskottet vili bibehålla dödsstraffet i 5 Capitlet i § JMissgerningsBalken utan mildring.
Jig »ånkte deremot, att når straffet öfverdrifvit strängt, icke kan tillämpas, skyddar det brottet istället för att mota det.
Mig syntes
Den S 5 Maji J. m. rättvist, att då vi å ena sidan täfla att uppnå gränsen för frihet i ytfrande-rätt, borde vi å Jen andra, vara lika angelägna, att motarbeta de afsteg som derutöfver kunde äga rum.
Men torde man invända: hvad lönar det att ändra
Lag för tal och skrift, når man i alla fall icke kan ändra TryckfrihetsLagen, hvars verkningar åro långt större och af allmännare inflytelse?
Jag svarar: att man gör hvad man för det närvarande kan, att då det år fråga om sanning och rätt, så gäller ingen rang , utan sjeliva Grundlagen måste i sinom tid, böja sig efter den borgerliga, om denna sednare år mera sann oell rättvis; men äfven i det fall, att ingen ändring egde rum, utan denna tryckfrihets Jury skulle fortfara , att likt ett skepp på det obegränsade frihetens haf, föras af och ann al opinionens vindar, så kan det åtminstone vara nyttigt,'att hafva i sigte huru, efter stiftad
Lag, ännu någon gång dömes vid våra gamla Domare-såten.
Så vida man med ord vill uttrycka tankar, så mäste man vid uttryck, fästa bestämda begrepp s ett är att fritt yttra sig, det tillhörer den frie mannen; ett annat; är, alt lasteliga tala, det tillhörer lastaren.
När man äger frihet i yttrande rätt, och detta är och har varit målet, går man då fram eller tillbaka, när man lemnar rum åt frihet i lastande rätt?
Herr von Hartmansdorff, Augujl'.
Jag tillstår att det sätt, hvarpå Lagutskottet yttrat sig, icke är så tydligt som jag önskat, och icke sådant, att jag kunnat inse Utskottets rätta mening. ffm l!f Maji f. m.
Förmodligen år dock detta en följd af den form; hvarunder förslaget till
Hen ifrågastålld i l«gföråndringen blifvit Utskottet meddeladt.
J g tror nemligen, det icke vara riktigt, att man på sått vid denna Riksdag flere gånger skett, lemnar frågor till Riksens Stånders behandling, utan att kunna såga, att de varit föranledda hvarken af Konungens propositioner eller enskildta Riksdagsmäns motioner.
Dessa åro likväl de enda vågar för årenders Riksdags-behandling, som Grundlagen känner.
Någonting midteinellan och som år ingendera delen har nu uppkommit eller Kongl. Majds SkriJveUer , der bestämda förslag icke frajnstållas, utan der det Öfverlåtes åt Riksens Ständer, att, i afseende på det föremål 1 skrifvelsen angår, göra och besluta hvad de finna lör godt.
Af sådan egenskap år den nu ,omförmåke Nådiga Skrifvelsen.
Den ankom sedan motions-tiden redan var förbi, så att ingen enskild Riksdagsman vidare ågde, att i ämnet göra något förslag.
Lagutskottet har icke rätt att sjelf göra något sådant, och då den Kongl. Skrifvelsen icke eller innefattar något, så år frågan att anse som vore den aldrig bragt å bane.
Önska måste man naturligtvis med Kongl. Majt, att den borgerliga Laget) må vara helt och hållet enlig med Grundlagen; och derjemte erkänna, alt förhållandet icke år sådant i närvarande ögonblick.
Genom 1809 års RegeringsForm medgafs hvar och en, att fritt yttra sig öfver Styrelsens åtgärder , och detta medgifvande var en följd af stadgandet ona ansvar å Konungens Rådgifvare, Ben 23 Ma/i j. rn, ont ett granskande ConstitutionsUtskott med flera efter den Grundlagliga StyrelseFormen rättade föreskrifter.
Imedlertid kunde ej den borgerliga Lagen lika hastigt förändras; utan den qvarstår ännu i samma skick, sorn den ägde under ett annat Regeringssätt.
Herr Ribbing har upplyst de motsägelser, sorn deraf föranledas i afseende på yttranden om Styrelsen i tal uch skrift, eller i tryck.
Klander af Styrelsens åtgärder på det förra för samhället mindre vådliga sättet, kan, enligt allmänna Lagen straffas hårdeligen; klander i tryck, som är mycket farligare bör deremot, enligt den till Grundlagarne äfven räknade TryckfrihetsLagen, myrket lindrigare bestraffas
Således år det möjligt, att samma sak för hvilken, om den tryekes, Författaren blifver frikänd, medförer dödsstraff, om man säger eller skrifver den.
Genom exempel våckes man till uppmärksamheten på sådane motsägelser i Lagen.
De kunna vål icke ögonblickligen afhjelp s; men den vise lagstiftaren har, såsom 12 Domare-regeln innehåller, anlett
Domaren böra i all
Lag akta hvad hans uppfat var, forn Lagen gjorde, annars varder den missbrukad och vänder till ett annat finne än hans mening var, forn Lagen gjorde: och häri ligger, efter mitt begrepp, ett ganska godt bote-medel för den ifrågavarande motsägelsen.
Om det år gifvet, att andra grundsatser gälla för vår Stats-förvaltning efter 1X09, ån de som gålde 1754, då vår bprgerliga Lag utgafs, så mäste det ock af nyss åberopade
Domare-regel följa, att, 0111 någon blef, enligt 5 Capitlet 1 §.
MissgerningsBalken tilltalad för Den 23 Maji /. m, klander af Styrelsens åtgärder, Domaren likväl borde döma honom efter den gällande Grundlagens anda och mening, ehuru den borgerliga Dagen ännu icke hunnit derefter jemkas.
Jag tror således att, såsom Dornare-magtens kall hos oss år beskaffadt, Svenske Medborgare ver- , keligen icke böra hafva skål befara att dömas till döden efter någon §. i den borgerliga Lagen, så framt den icke år enlig med Grundlagarne, hYarunder^Tryekfrihets]>gen inbegripes*
Jag instämmer, derföre i LagUtskottets tillstyrkande, att den ifrågavarande §.n må bibehållas oförändrad intill dess den , i sammanhang med den öfrige brottmåls-lagstiftningen kan blifva skärskådad*
Men jag gör det ej på grund af LagUtskottets Betänkande, hvars motiver jag i sanning icke förstår, ty jag anser formen, hvari detta ärende kommit tiil|Riksenss Ständers pröfning, vara oriktig.
Jag delar Grefve von Schverins tanka, att allmänna säkerheten ligger förvarad i formernas ohrottsiige iakttagande och tror derföre att Riksens Ständer ej böra befatta sig med ett ämne, sorn icke i laglig väg kornmit till deras algörande, Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran'- Sedan Herr Ribbing så ganska vål utredt förevarande mål, hade jag ej tänkt sysselsätta Ridderskapet och Adeln med några vidare anmärkningar i detta ämne, om ej den sist talande värde Ledamoten genom sin framställning om sättet, huru frågan uppkommit, sökt deråt gifva en vändning, som om ej ett annat utlåtande kunnat från Lag-Utskottet förvåui D?n 23 Maji J. m. 473 tasj 3n (let nu afgifne, derföre att den Kongl. propositionen icke innefattar ett formeligt Lagförslag.
Skillnaden hade i sednare fallet dock blifvit endast den, att propositionen tillika innehållit en redaction af ord.
Når de$ tankan år ‘uti Konungens Nådiga skrifvelse tydeligen uttryckt, att Lagens stadgande bör mildras; når frågan år våckt om gradation i straffet för det deruti omnåmde brott; når således afsigten år gifven, att genom denna gradation råtta det ofullkomliga i sjelfva Lagen, så år ju ofelbart fåken bestämd, om ock orden ej åro det.
Jag finner då icke heller något oformligt deruti, att den handling, genom hvilken Kongl. Majit gifvit siri Nådiga öhskan tillkänna, snarare heter fkrif~ velfe ån proposition, i synnerhet i ett mål, der man kunde såga, att Konungen åger en slags personlig del.
Hvad betråffar den af en annan Ledamot gjorda erindran, i afseende på Högsta Homs!olens hörande, får jag blott upplysa, att dess yttrande verkt-iigen blifvit infordradt, och att Högsta
Domstolen förklarat sig ej hafva något emot den väckta frågan, att anmärka.
Formen år således också i delia, fall iaktagen.
Om Lag- Utskottet nu , i stället för ett declineraude svar å Kongl. Maj:ts framställning, gifvit ett gillande, och Riksens Ständer detsamma godkåndt, hade Konel. Maj;t säkerligen innan Riksens Stånders förslag af Kongl. Maj:t antogs, deröfver åskat Högsta Domstolens utlåtande och Grundlagens fordran i detta hänseende hade så'
.medelst blifvit på dubbelt sätt uppfylld.
Hvad åter vidkommer den sednare delen af LagUtskot' tets Betänkande, eller 'tillstyrkande, att frågan 4?
4 Ehn 5g Mnjfi f m: må uppskjutas till dess hela Missgermngs-Balkera blifver öfversedd; så år detta en sak, sorn j»g lemnar till Herrar Juristers mognare pröfning, men som jag tror böra noga öfvervågas, emedan det kunde hända, att det förväntade förslaget till ny Brottmålslag, ännu en tid dröjde, och att man således blef länge i saknad af en erkänd nyttig Lag-förändring.
Friherre Cederfchjold, Jacobi Om Lagutskottet noggrann! iakttagit föreskriften i Sy.do §.
Riksdagsordningen, hade Utskottet säkerligen funnit, att då frågan var behörigen väckt, Utskottet bordt befatta sig dermed och till Riksens Ständer inkomma' med ett i anledning deraf utarbetadt förslag; ty det står i nämnde §.:
Intet C/tJkott vare berättigadt vacka jrågor till af. görande i Rikfens Ständers Plena, eller att upptaga andra ämnen än de frän Plena re« uiitterade.
Detta ämne måste vara frän Plena remitteradt.
Hvad åter beträffar den här yttrade satsen, att som Konungens skrifvelse ankom efter motionstidens förlopp, Riksens Ständer skulle vara betagne, att i följe deraf afgifva något förslag, så är detta påstående ock oriktigt; ty jemlikt 56 $.
Riksdagsordningen, äga enskilde Riksdagsmän full rättighet, att i anledning af under Riksdagen inträffande händelser, väcka frågor i hvad ämne som helst, utan afseende på den vanliga motionstiden.
Af sådan orsak lärer det ej eller kunna betagas någon Stånds Ledamot, att äfven i förevarande ämne framställa förslag.
På denna grund tror jag, för min del, att då Konungens Proposition är i riktig ordning remitterad, det ovilkorligen å-.
I)tn 25 Maji f, m. ligger Lagutskottet uppgöra ett förslag till förändring af. ornförmäUe Lag-stadgande, då Riksens
Ständer sedermera komma i tillfälle att detsamma pröfva, och i fall det gillas, till Kgl. Majits bifall öfverlemna.
Betänkandet torde derföre varda återreniitteradt.