Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
JVs 62, med förslag till vissa förändrade föreskrifter', ang:de Bankens depositions-rörelse; och J\1 63, med ani. af RiksStåndens beslut öfver framställningarne i 71:sta punkten af Utlåt.
JVs 48. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 11 på aftonen.
In fidem protocolli, * Albert Munck.
Lördagen den 7 Oktober 1854.
Främste närvar:de ledamoten, Fullrmn för Grefliga Ätten JVs 8 Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Åkerhjelm, Carl, upläste en till honom ankommen skrifvelse, deri Hr Gr. o. Landtm, anmält sig hindrad, att i dag infinna sig i R. o.
Ad:s plenum, och derföre, på grund af 23:dje §:n Riksd.-Ordn., anmodat Hr Friherren att dervid i Hr Gr. o. Landtnäs ställe föra ordet; hvarefter Hr Friherren intog plats i Landtmarskalks-stolen.
Justerades pleni-prot. för d. 1 sisth Juli.
Öpuades
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöter, och befanns att dertill blifvit utsedde i Den 7 Oktober f. m. lil
S t a t s - U t s k o 11 e t: att tjenstgöra under den ordinarie ledamoten JM 1,659, Hr Svedenstjerna, fullm.
Hr von Troil, Samuel Gustaf, beviljade ledighet; JM 2,145, A, Hr af Nordin, fullm.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten JM 381, Frih.
Hjerta, Fredrik Philip, beviljade 14 dagars ledighet från och med d. 4:de O k t.; JM 2,144, Hr Rosensvärd, Johan Henrik.
Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i StatsUtsk. efter JM 173, Hr Lode, Thorsten Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd JM 338, Frih.
Tersmeden, Wilhelm Fredrik.
Lagerbjelke, Gust., upläste en sålydande motion: Genom Mern.
JM 7, till R.
Sl:r afgifvet d. 29:de sisth Maj, har Konst.Utsk. föreslagit att ett mom.
JM 2 måtte uti 28:de §:n Reg.-Formen intagas af denna lydelse: ”l:o 2:o
Konungen eger att genom naturalisation till Svensk medborgare uptaga utländsk man, i den ordning och under de vilkor, som uti särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad
Lag bestämmes.
Sålunda naturaliserad utlänning njute samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man, dock utan att kunna till ledamot af SlatsRådet utnämnas.”
Detta förslag är af alla fyra RiksStänden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, och jag får derför vödsamt föreslå, att R.
St:r mätte uti underd. skrifvelse, jemte anmälan häraf, anhålla det K.
M:t täcktes låta utarbeta samt vid början af nästa Riksdag till R.
St:r framställa förslag till den särskilda
Lag, ang:de vilkoren för naturalisation af utländsk man, som uti det ifrågasatta tillägget till 2S:de §:n Reg.- Formen åberopas.
Såsom R. o. Ad. täcktes finna, så är denna motion af mig väckt med anledn. af ett under Riksdagen fattadt beslut och får jag derföre, på grund af 56:te §:n Riksd.-Ordn., anhålla att densamma må remitteras till Konst.Utsk.
Här är visserligen fråga om ett önskningsmål, men, enl. 35:te §:n Riksd.-Ordn., hafva R.
St:r rättighet att äfven till annat Utsk. än Ekon.Utsk. hänskjuta sådana mål, allt efter deras beskaffenhet, i hvilket fall dessa Utsk. äfven äga att dem handlägga.
Derföre hafva äfven 112 Den 7 Oktober f. m. understundom önskningsmål blifvit till Konst.Utsb. hänskjutne.
Sålunda väcktes vid 1844 års
Riksdag ett förslag till skrifvelse uti ett önskningsmål, hvilket handlades af Konst.Utsk., som inkom med förslag till underd. skrifvelse, lill följd af hvilken se dermera Representalions-Komitéen tillsattes.
Jag får derföre vördsamt anhålla att denna min motion måtte remitteras till Konst.Utsk.
Instämmande för öfrigt i Gr.
Lagerbjelkes motion, anser jag likväl för min del det vara förmånligast att remittera detta mål lill det Utsk,, som vanligen och nästan alltid handlägger sådana ärenden, och för min del vill jag således tillstyrka att motionen måtte remitteras till Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. Gr. Lagerbjelke:
Då grundlagen, på sätt jag nyss anfört, i 34:de §:n Riksd.-Ordn., medgifvit att en sådan fråga som denna kan få remitteras till annat Utsk. än Ekon.Utsk., och då Konst.Utsk., som förut handlagt sjelfva hufvudfrågan, eller den om det hvilande förslaget, bör vara bäst i tillfälle att pröfva mo tionens giltighet, sä vågar jag förnya min vördsamma anhållan om remiss till Konst.Utsk.
Ordföranden hemstälde om R. o. Ad. bifölle remiss af ifrågavar:de motion till Konst.Utsk., ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Frill. o. Ordf. förklarade att han funuit
Gr. Lagerbjelke, Gust., upläste en motion af följande innehåll:
Genom votering uti förstärkt Konst.Utsk. har numera blifvit antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag ett förslag innefattande, bland aunat, följande tillägg till 17:de §:n Reg.F.: ”l:o — 2:o Konungens rätt att pröfva och afgöra de mål, som jemlikt författningarne få hos Konungen fullföljas genom besvär öfver Embetsmyndigheters meddelade beslut, men icke tillkomma Högsta Domstolens uptagande och ej heller angå tillsättande af tjenster, skall på det sätt och med de undantag, som bestämmas i särskild stadga, stiftad af Konungen och R.
St:r gemensamt i den ordning, som i 87:de §:n föreskrifves, updragas Sju af Konungen utnämnde kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade män.
Dessa äro Reg.-Räd och utgöra Konungens Reg.-Rätt.
Bland dem böra minst fem hafva förut förvaltat civil beställning och minst två beklädt Domare-embetet.”
Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå att R.
St:r måtte uti underdånig skrifvelse, jemte anmälan att ett förslag, sådant, som det ifrågavar:de, blifvit antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, anhålla det K.
M:t täcktes låta Den 7 Oktober f. ra. 113 lata utarbeta samt vid början af nämnde Riksdag till R.
St:r framställa förslag till den särskilda Stadga, som uti det ifrågasatta nya mom. af 17:de §:n finnes åberopad.
Denna motion är till alla delar af samma natur, som den R. o. Ad. nyss remitterat till Konst.Utsk., och får jag, med stöd af 34:de och 56:te §§ Riksd.-Ordn., anhålla om remiss af denna motion till Konst.Utsk.
Remitterades till Konst.Utsk.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Expedit.Utsk. inkomne Förslag till R.
Skrifvelse:- till K. M:t: JM 146, i fråga om förbättrad lagstiftning, ronde sinnessjukes vård och behandling; JM 147, ang:de af K.
M:t i Nåder föreslaget användande af en del utaf skatten å bränvins-tillverkningen; JM 148, ang:de ersättning till Stats-Kont. för åtskilliga förskottsvis bestridda utgifter; JM 149, ang:de anslag för Svenska naturalsters m. m. öfversändande till 1855 års Exposition i Paris; JM 150, ang:de uplåtelse till Staden Malmö af Kronan tillhörig mark, för utvidgning af stadens begrafningsplats; samt M 152, ang:de viss tid för emottagandet i Kronans Upbörd af R.
St:s Banks utelöpande sedlar å 16, 12 och 8 sk.
B:ko samt å 14 och 10 sk. kopparmynt.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Betänk, och Mern., nemi. från Banko-Utskottet:
JM 61, med förslag till en i vissa delar förändrad organisaiion af Bankoverket samt reglering af tjenstemanna-personalen och dess lönevilkor; JM 64, i ani. af verkstäld omröstning öfver frågor, rör:de decimal-systemels tillämpning på rikets mynt; Expeditions-Utskottet: JM 10, i ani. af återremisser å skrifvelse-förslaget JM 1*31 ; och JM 11, ang:de rättelser i skrifvelse-förslaget JM 103.
Fortsattes pröfningen af Särskildta Utsk:s Utlåt.
JM 20, i ani. af RiksStåndens beslut och återremisser vid behandlingen 13 H. 8 114 Den 7 Oktober f m. af Utskts Betänk. JVS 13, med förslag till förorda., angtde vilkoren för bränvins försäljning; Och förekom nu 22:dra punkten, ang:de § 23.
Ordför. upläsle den förut af R. o. Ad. antagna redaktion för ifrågavartde §, sålvdande: ”Utaf den kannelalsafgift, som inflyter för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller- å landet, insattes £ i LandlRänteriet för Hushållningssällskapets räkning, för att af detsamma förvaltas och användas till ändamål, som för Länet nyttiga äro.” ”Af den kannetals-afgift, som i stad inflyter, tillfälle de återstående | staden; men af den, som från socknar å landet ingått, aflemnas de f i LandtRänleriet, hvarifrån det för hela
Länet sammanlagda beloppet fördelas på dess samtliga Socknar i förhållande till hvarderas folkmängd.
Skulle PföfningsKomilé tillstyrka och Konungen bifalla, att Län för sådant ändamål indelas i distrikt, af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst ett fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtna £ emellan dess samtliga socknar.
Hvad stad eller socken sålunda tillfaller, användes lill kommunala behof inom staden eller socknen.” ”1 Stockholm tillfälle hela kannetals-afgifteu staden.”- Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Jag har inom Utsk. anmärkt, att denna §:s behandling varit enligt min tanka olaglig.
Någon reservation har jag icke kunnat bifoga derföre, att jag trädt ur Utsk. innan bränvins-försäljningeu i det hela der var handlagd, och innan Betänk, afgafs.
Här är nämligen föreslaget, att hela minnterings-afgiften skulle gå till allmänt nyttiga ändamål, eller till menigheterne, men att Kronan skulle deraf fä ingenting.
Detta är först stridande mot ett af 3 Stånd redan fattadt beslut.
I förslaget till allmän Bevillms-stadga föreslog BevillmsUlsk. uti sitt Betänk.
JVs 4, af den 10 April detta år, § 10 följande: ”Krögare, Krögerskor, samt de, som hålla Kaffehus, Likörkaminare, Spisqvarter, Färdshus och Restauration eller Näring å Ångfartyg, äfvensom.
Traktörer och Källarmästare, sorn icke äro Borgare, oberäknad bevillning för bränvins-minutering, då den tillåtes, i Stockholm och Götheborg minst 15 R:dr B:ko, i öfriga städer minst 10 R:dr B:ko.” Följaktligen har man i Utsk. varit ense derom, att en minuteringsafgift skulle erläggas, utom den allmänna bevilln.
Detta förslag har, enl.
Bevilln:sUtsk.*s sednare Utlät.
JVs 21 af den 28 Juli, blifvit af 3 Stånd godkändt.
I förslaget står visserligen icke hvart minuterings-afgiflen skulle gä, eller huru hon skulle användas, men allt hitintills har hon gått till Statsverket.
Följaktligen hofde man icke kunna antaga att hvarken BevillmsUlsk. eller Stånden, när de i ämnet beslutade, varit af annan mening.
Men låtom oss antaga, att denna fråga icke varit inom Utsk. bestämdt afgjord, och alt Stånden kunde om den ifrågavar:de minuteringsafgiften efter behag förfoga.
När åter detta skulle ske, så var det icke Särskildta Den 7 Oktober f. m. 115 Ulsk., som ägde föreslå, huru afgiften skulle användas; ty detta Ulsk. hade ingen annan befogenhet, än att föreslå skaltens åläggande, alldeles icke sättet för hennes, användande.
Enahanda var förhållandet när/den s. k. skyddsafgiften öfverfördes från bevillning till Staten, till anslag åt menigheterna, hvilket är ett bevis alt dylika saker tillförene blifvit sålunda behandlade.
Denna afgift utgjorde nami. en del af Bevillningen, och då fråga biet om hälftens anslående till Folkskolorna, så behandlades frågan om medelns användande gemensamt af Bevilin:s- och StatsUtsk:n, emedan det sednare är, enligt Grundlagen, befogadt att föreslå huru de medel skola användas, hvilkas utgående BevillmsUtsk. hemställt.
Derföre anser jag förevar:de sak hafva blifvit gundlagsvidrigt behandlad.
Men då R. o. Ad. redan, vid ett föregående tillfälle, utan StatsUtsk:s hörande beslut i L huru denna afgift skulle användas; så befarar jag, att min anmärkn. lemnäs utan påföljd.
Jag har dock icke kunnat stillatigande förbigå en behandling af ärendet, som enligt min tanka är grundlagsvidrig, på det att man, 0111 dylikt en annan gång ifrågasattes, åtminstone mätte se att Riddarhusets samtelige Ledamöter icke hafva dertill samtyckt.
De anmärkn:r, som Hr von Hart mansdorff gjort emot denna §, hafva äfven blifvit inom Utsk. framstälda och der besvarade, men det lärer vara nödvändigt, att äfven här besvara desamma.
Hvad först beträffar anmärkmn, att man fråntagit
Staten all inkomst af den bränvins-minuterings-afgift, som här omtalas, och att detta beslut skulle strida emot ett förut fattadt beslut, nami. det beslut, hvarom det citerade Bevilln:sDtsk:s Betänk, handlar, så får jag derpå svara, alt i den §:n står tydligt, att ”de afgifter, som enl. denna Förordning” åläggas etc.
Man har således tydligen skiljt emellan de afgifter, som tillkomma genom TaxensKomiténs beslut enl.
BevillmsFörordn., och de afgifter, sorn tillkomma enl. denna Författn.
Här är således ingenting, sorn strider emot BevillmsFörordn.
Detta är således i min tanka ingenting, som strider emot det citerade Bevilln:sUtsk:s beslut enl.
BevillmsFörordn.
Hvad äter beträffar den andra anmärkmn, nami. att StatsUtsk. bordt behandla frågan om användande af de afgifter, som tillkomna enl. denna Förordn., och att Särskildta Utsk. skulle vara, såsom Hr von Hartmansdorff yttrade, obefogadt att föreslå huru afgiften borde användas, så kan dertill svaras, att i det Protocolls-Utdr., hvarigenom Särsk.
Utsk. tillsattes, finnes tydligen uttryckt, att Särsk.
Utsk. ägde att behandla hela bränvinsfrågan i allt hvad densamma rörer till hela dess vidd.
Med del updrag, Utsk. sålunda erhållit, lärer man finna, att lika väl som det hittills tillerkänts BevillmsUtsk. att behandla bevillningsfrågor ronde bränvins tillverkning och försäljning, så måste det äfven nu tillhöra Särsk.
Utsk. all behandla sådana frågor, som möjligen eljest kunna komma att behandlas af andra Utsk., t. ex.
Jag anser således att Särsk.
Utsk. haft full befogenhet att behandla 8* 116
Den 7 Oktober f. m. dessa frågor, sedan Utsk. fått i updrag, att behandla dem i bela deras vidd.
Jag önskar således att R. o. Ad. malte vidblifva detta beslut.'
Jag tager mig likväl friheten att göra en anmärkn. emot denna §, sådan Utsk. densamma föreslagit.
I första mom. talas nami. om att ^:del af inkomsten skulle ställas till HushållmsSällskapernes förvaltning, eller, ”där i Länet sådant icke finnes, under PröfningsKomiléns förfogande.”
Jag har för min del ansell detta sednare alternativ kunna utsi tilas, emedan, sedan Särsk.
Utsk. upgjörde sitt första Betänk, i ämnet, det har blifvit uplyst att det icke för närvande finnes något Län, som icke har ett Hushållnings-Sällskap, och det var endast på den grund, att ålskillige Ledamöter trodde sig kunna uplysa, första gången ärendet behandlades, att det var två eller tre Län, hvilka ej hade något Hushållnings-Sällskap, som delta alternativ tillkom.
Jag har derföre trott det vara rättast att utesluta denna mellanmening.
Och PresteSt. har äfven så gjort, med bibehållande för öfrigt af Utsk:s förslag.
Detta Stånds beslut skiljer sig i sak obetydligt ifrån R. o. Ad:s.
PresteSt. beslöt likväl, att endast en tiondedel af inkomsten skulle gå till Länens gemensamma kassa, då R. o. Ad. deremot förordade £-:del.
Det är blott i denna del, som dessa begge
Stånds beslut i sak skilja sig ifrån hvarandra, men Utsk. har här begagnat den redaktion, som PresteSt. föreslagit, och hvilken Utsk. ansåg vara bättre än R. o. Ad:s. Således, då jag förprdat R. o. Ad:s hufvudsakliga beslut i sak, så anser jag likväl att man bör bibehålla den redaktion i öfrigt, som Utsk:s Betänk, innehåller.
Endast i redaktionen är R. o. Ad:s förut fattade beslut af någon väsendtlig skillnad emot Utsk:s förslag, men i detta afseende anser jag mig böra lemna företräde åt R. o. Ad:s. Ulsk:s förslag innehåller nami. att ,f:del af inkomsten utaf bränvins-minuterings-afgiften afsättes till en för hela Länet gemensam kassa, hvilken tills vidare ställes under Hushållnings-Sällskapets förvaltning, eller, där i Länet sådant ej finnes, under PröfningsKomités förfogande.
Emot detta stadgande är likväl att anföra dels att numera Hushållnings-Sällsk:r finnas i alla Län, och att dessa Sällskaper hafva Stadgar, fastställda af K.
M:t, så att det icke är någon tillfällighet att de nu finnas eller i morgon kunde vara borta, och det är följaktligen origtigt att förutsätta att de icke finnas.
Men om så äfven skulle vara, vore det ändock mindre rigligt, att, under något förhållande, ställa denna kassa under Pröfn.Komiténs förfogande.
Pröfn.Komitén är nami. en auktoritet, hvilken finnes samlad en enda dag på året, och som består af, för hvarje år, ombytta ledamöter.
En sådan Komité kan icke vara lämplig kassaförvaltare, hvartill fordras att vara en auktoritet, som har något fortfarande bestånd, hvilket Pröfn.Komitén minst af alla äger.
Ad. täcktes vidblifva sitt i ämnet fattade beslut och afslå Utsk:s förslag.
Hvad åter angår Hr von Hartmansdorffs anmärkn. att Utsk:s förslag skulle vara olagligt, så kan jag sådant Den 7 Oktober f. m. 117 ingalunda finna.
Det kan ganska väl låta förena sig med lagliga former, att i Bevilln:sFörordn. står att så och så mycket skall erläggas till Kronan i afgift för bränvinsminuteringen och att i bränvinsminulerings-författningen bestämmes, att en, så och så stor afgift skall erläggas till kommunen; och alt Serskildta Utsk. har rättighet att föreslå en kommunalafgift af krogarne, det kan väl svårligen betviflas.
Jag anhåller derföre vördsamt att R. o. Ad. malte, med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, afslå Utsk:s förslag.
Dé skäl, sorn Hr von Hartmansdorff anfört, för att ådagalägga det origtiga i Särsk.
Utsk:s förfarande, att föreslå fördelningen af den blifvande bränvins-minuterings- och utskänknings-afgiften, anser jag vara mycket väl grundade.
Visserligen har det Särsk.
Utsk. vid dess tillsättning blifvit iklädt egenskapen af Bevillms-, Lag- o. Ekon.Utsk., men, så vidt mig är bekant, har denna egenskap likväl icke blifvit utsträckt ända derhän, att nämnde Utsk. äfven skulle ingripa i StatsUtsk:s funktioner.
Nu veta vi alla, att Bevil!n:sUtsk., i öfverensstämmelse med Riksd.Ordn:ns och Reg.Formrs uttryckliga föreskrifter, behandlar bevllningsfrågor i hela deras vidd, men annat är att yttra sig öfver och föreslå bevillningar, och annat att föreslå huru dessa bevillningar skola användas.
Särsk.
Utsk. har derföre jemväl efter min åsigt sträckt sina åtgärder utöfver befogenhetens gränser, när delta Utsk. har, på sätt som skett, föreslagit huru bränvinsbrännings- och bränvinsminuterings-afgiften skall fördelas.
Skall man betrakta detta såsom en kommunalafgift, så kan jag icke med Gr.
Lagerbjelke förena mig i den åsigten, att R.
St. äga någon slags befogenhet, att derom besluta.
Kommunalafgifterne utgå näral. efter de beslut, som fattas inom hvarje, kommun, och til! det ändamål, som inom kommunen bestämmes af dess medlemmar.
Då äro kommunens egna medlemmar både de skattskyldiga och de, som sig beskatta, men att R.
St. ingripa i denna beskattningsåtgärd, det är för mig icke bekant genom de föreskrifter, som Grundlagarne innehålla.
Det står i Reg.F., att R.
St. bibehållas vid deras'urgamla rätt, att sig sjelfre beskatta, vid hvarje Riksdag.
Dessa ord måste uttryckligen visa, att det är för Rikets' samfälta gagn, som R.
St. skola sig beskatta, men icke för -hvarje särskild kommun inom Riket.
Emedlertid har ett beslut jemväl här hos R. o. Ad. blifvit fattadt i denna syftning och man lärer svårligen kunna upprifva detsamma.
Jag hade önskat motsatsen, och, om mitt minne icke felar, så yttrade jag mig äfven emot förslaget, när det första gången förevar, men man besvarade de anmärkmr, som gjordes, dermed, att bränvinsminuterings-afgiften blef så stor, att den skulle rikligen ersätta den bränvinsminuterings-afgift, som nu utgår till K. M:t och Kronan, så att den afgiften icke vidare liehöfde ätt påräknas.
Jag vill således till Protocollet hafva nedlagt min reservation emot R. o. Ad:s i förevar:de fall redan fattade beslut, men, me - 118
Den 7 Oktober f. m. dan jag har ordet, så kan jag icke undgå, alt göra några anmärkntr emot redaktionen i förevaride §.
Jag vet väl att det icke verkar lill någon ting, enär, om jag acke hörde orätt, R. o.
Ad. redan godkänt den redaktion, som denna punkt innehåller, men det kan vara nyttigt att fästa särskild upmärksamhet på den lunga och otydliga mening, sorn denna redaktion innehåller.
Der star: ”Af de afgifter, som i stad inflyta, tillfälle ’tde återstående £ Staden; men af defS, som från socknar å ”landel ingå, aflemnas de fk i Landlränleriet, hvarifrån det ”för hela
Länet sammanlagda beloppet fördelas på dess samtliga ”socknar, i förhållande till deras folkmängd.”
Nu frågar jag det Särsk. Utsk., om det är på beloppets samtlige socknar, som afgiften fördelas, eller om del är på Länets samtlige socknar, hvilket, enligt denna redaktion, skulle vara tvetydigt efter den grammatika jag läst.
Att skrifva en sådan Svenska, synes tillhöra den mindre skrifkunniga klassen, men icke ett Utsk., som har lill Sekreterare en man, hvilken t. o. m. vunnit högsta priset för vältalighet i Svenska Akademien.
Efter min tanka skulle man hafva uttryckt saken mycket tydligare, om man skrifvit sålunda, att dessa medel skulle fördelas emellan Länets samtlige socknar i förhållande till folkmängden.
I derpå följande punkt förekommer också ordet ”dess” på ett ganska otydligt sätt.
Der står: ”Skulle PröfmsKomilé tillstyrka och Konungen bifalla, att Län för sådant ändamål indelas i distrikt,” (jag skulle önska att man satt distrikter.
Det kan dock icke föranleda tvetydighet, emedan det «tär ordet "hvilka” slraxt efteråt, hvaraf man ser alt meningen är flere distrikler) ”af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst ett fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtna jf:delar emellan dess samtlige socknar.” Hvad dess skall hafva afseende på här, vet man icke så noga, förr än man fått gått tillbaka i meningen.
Om Utsk, i stället sagt ”utdelas etc. emellan samlelige socknarne derstädes”, så hade Svenskan varit bättre.
Det är verkligen ledsamt att se ett lagförslag inkomma, uti hvilket språket är så litet vårdadt som bär.
Vore det blott på detta enda ställe, så vore det ursäktligt, men man finnér felaktigheter i nästan hvarenda §.
Om det icke vore så nära Riksdagens slut, skulle jag, med föranledande deraf att Hr Printzensköld upträdt och så skarpt apostroferat Utsk:s förslag lill redaktion i denna §, väcka motion derom, att Hr Printzensköld måtte vinna ett större pris ur Riddarhuskassan för sin vältalighet, men jag ber Hr Printzensköld vara god och hafva i minne alt jag hyser denna välvilja för honom i framtiden.
Jag tror likväl att tankarne om de af honom anmärkta fel kunna vara delade.
Den första anmärkn:n rörde frågan, huruvida det borde heta distrikt eller distrikler i pluralis.
Jag tror för min del, att den, som vunnit högsta priset i Svenska Akademien, äfven i pluralis skrifver distrikt.
I allt fall lärer väl ingen här hafva tvekan om hvad som Den 7 Oktober f. m. 119 menas, och det är väl hnfvudsaken i en författning, att der icke kan vara någon tvetydighet, hvilken här icke heller förefinnes, ty det är väl äfven gifvet, att det skall vara Länets socknar.
Beträffande den anmärkn., Hr Printzensköld gjort, att R.
St. icke böra besluta några afgifter till kommunerna, så får jag säga, att jag värderar högt Hr Printzenskölds städse ådagalagda nit, att skaffa Kronan höga inkomster, och kan icke annat tro, än att
Hr Printzenskölds afsigt endast varit att härom göra en erinran, då han icke begärt någon propos. i ani. af de anmärkn:r han framställt.
Vidare torde jag icke behöfva uptaga detta ämne, ulan går direkte öfver till lydelsen af propos., och detta lärer väl böra blifva hufvudsaken.
I detta afseende förenar jag mig med Gr.
Lagerbjelke och Hr Hjärne i den hemställan till Ståndet, om icke lämpligast vore alt ur 23:dje §:ns !:sta mora. utesluta orden: ”eller, där i Länet sådant ej finnes, under PröfningsKomités förfogande.”
Om man stryker ut de orden, så skulle l:sta mom. af denna §, i full öfverensstämmelse med R. o. Ad:s förra beslut, få följande lydelse: ”Utaf de afgifter, som enligt denna förordn. inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller ä landet, afsättes ^:del till en för hela Länet gemensam kassa, hvilken tills vidare ställes under Hushållnings-Sällskaps förvaltning, att användas till ändamål, som för Länet nyttige äro.” 2:dra mom. är lika med R. o. Ad:s förra beslut.
Jag torde derföre icke behöfva derom något yttra.
Skillnaden emellan R. o. Ad:s beslut uti lista mom. och det af mig nyss uplästa, ligger blott i ordställningen, och, utan att bär vilja ingå i någon pröfning om den ena eller andra redaktionens företräde, fäster jag endast upmärksamheten derpå, att PresteSt. har antagit en sådan redaktion, som den af mig nu uplästa, och det blir alltid en vinst att i en sqk, der det kan vara tvetydigt, få två Stånds lika beslut.
Jag anhåller om propos. i enlighet med det förslag jag nu upgifvit.