Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För närvande finnes intet anbud gjordt, att mot betingade vilkor företaga jernbanans byggande, utan vi stå qvar med blotta förhoppningen derom; för oss äro upoffringarne bestämda — det kommer an på huruvida något bolag, till företagets verkställande sig bildar eller icke; #ch att tvifvelsmål derom kunna hysas vill jag finna deruti, alt Orebro—Hult-bolaget, som för Irenne år tillbaka grundades, icke ännu trädt i verksamhet och alt ännu icke ett spadetag gjorts af arbetet.
Detta förhållande visar att huru stor benägenheten än tyckes vara för jernvägar, har dock ännu icke förtroendet derför stigit till den grad, som kan förutsättas af de många, 9 H. 32 498 Den 28 A ugusti f. m. att jag så må benämna dem, brukspatronliga yttranden, dem jag i går åhörde.
Jag respekterar visserligen Hrr Brukspatroners intresse, ty det är ett vigtigt intresse i Slaten, men hvilken dock äfven har andra mäktiga intressen att vårda.
Hade emedlertid detta förslag inkommit i rältan tid och fått gå sina lagliga former igenom, så hade Slatsötskis första skyldighet varit att låta anställa behörig granskning såväl af kostnadsförslager som ritningar.
Härmed vill jag ingalunda hafva sagt, att jag i berörde hänseende hyser något tvifvel till skickligheten hos Ingenören Gr. von Rosen och hans insigter i allt hvad härtill hörer, äfvensom jag icke kan annat än beundra den ihärdighet som under många är förmått honom, att på egen bekostnad och egen riscpte arbeta för ett så allmänt och nyttigt företag som det ifrågavar:de; — men — jag saknar det oaktadt denna granskning, sä mycket mera som vi här i Sverige hafva högst skickliga personer, fullt qyalificerade att kunna granska konstruklionsritningar.
Jag behöfver ej utpeka dem, då två finnas i Stockholm som vi alla känne, Ofverste Eriksson och ContreAmiraien von Sydow, hvilkas yttrande säkerligen hade bort föregå ett R.
St:s beslut i frågan.
Hvad den äskade garantien beträffar, så får jag nämna att den högsta för sådane arbeten hvarom bär är fråga, i Tyskland utgör 4 proc.
För öfrigt upgår den till 3£ proc.; och det är redan mycket att då gifva 5 proc.
Likväl, Mine Hit! jag ångrar ej att gifva dessa 5 proc., vi hafva gifvit mer än det; äro penningarne väl använde, så må vi ej gråta deröfver och jag tror också alt de kunna blifva väl använda, men jag går dock att göra några erinringar.
Jag hörde i går bland hufvudmotiverne att föredra ång-vägar framför kanaler, anföras, alt på ångväg kan man forsla varor bela året om, då deremot i vårt klimat, kanalen är slängd under halfva året, kanske 7 månader: detta är en ganska riktig sats; men när man åberopar den, så begriper jag icke att man vill föra ångvägslinien genom Hult, der jag får säga att ångvagnen kör fast i stranden af Wenern, ty öfver nämnde sjö kan väl ej vagnen gå.
Att göra så stora upoffringar som anläggande af en jernväg för alt köra in i ett sådant skjul som Hult för att derstädes magasinera varor under G å 7 månader tills öppet valten medgifver deras ytterligare fortskaffande derifrån, lärer icke vara klokt.
Jag kan således icke gilla sjelfva den väg som banan skulle laga.
Man säger, för att trösta, att ifrågavar:de bana endast är en början till hvad komma skall: men att döma af kostnaderne för denna lilla stymp, fruktar jag att sjelfva nätet skall komma att kosta många mänga milhr.
Likväl får jag högtidligen förklara att jag erkänner jernvägars nytta äfven för Sverige, och strider följaktligen icke mot principen, den jag tvertom hyllar, men önskar landet den största fördelen af dess medel.
Oin för öfrigt denna bana skall vara ett litet prof på förmånen af ångvägars begagnande så finnas andra sätt äfven hvaraf man kunnat få en dylik försmak; och om det icke just varit Brukspatronerne som fått af anläggningen skörda den största nyttan, så hade det väl varit några andra; för min del ville jag då häruti se den högre omtankan för det högsta och vigtigaste intresset och jag förnyar min försäkran att jag är in - Den 28 A u gu s ti f. m. 499 gen fiende till jernvägar, elmin jag önskat en klokare behandling af saken.
Emedlertid Mine Hrr! då det väsendtligaste härvid är kosfnaden; dä det ligger mycken vigt uppå, att Vid arbetets företagande och bedrifvande, det mäste ställas så till, att arbetet fulländas till bästa möjliga pris, så får jag rycka fram med mitt förslag, hvars motståndare jag redan ser för mina ögon, ehuru de torde vara ännu flere, som jag icke nu varsnar.
Rätta sättet, efter min öfvertygelse, att Statsmannamessigt behandla denna fråga, då ännu intet bolag finnes, ä hvilken omständighet jag ber Eder Mine
Hrr fästa behörig upmärksamhet, men vi vilja att ett bolag måtte komna alt finnas, vore att
Staten öfvertoge | af det antal aktier hvaraf bolaget skulle bestå.
Man frågar mig då, med hvilka medel?
Hvad medel säger man har väl Sverige alt lemna lill ett företag hvartill kostnaden är beräknad till 5 mill;r rsdr: jag svarar alt dä banan kostar denna summa i bankomynt, skulle Slaten tillskjuta beloppet i r:gälds, d. v. s. § af det hela och att den öfriga Julelen tillsläpptes af enskilde aktietagare.
Jag tror att Staten lätteligen kan uptaga 5 milhr r:dr r:gälds om derför erlägges 4 procis ränta, ännu lättare om 5 proc. förskrifves som nu föreslås att lemnäs.
Denna summa kan sammanfäs af privata små kapitalister ty andra komma ej gerna i fråga och det vore för dem en välgerning att hafva en säker plats för sin egendom som lemnade skälig revenne.
Här finnas ju dessutom Privatbanker och Hypotheksföreningar, så att icke synes någon svårighet vara för Staten alt med dem underhandla om förskoller till bedrifvande af detta arbete.
Men ■— härvid stöter man på det förfärliga ordet Statslån!
Vi vete hvilken vattuskräck som griper hvarje god riksdagsman, hvarje god patriot vid åhörandet af della blotta ord.
Man ser icke att hela Europa fortgår på civilisationens och utvecklingens bana genom Statslån; alt Stater, ruinerade af inbördes krig och alla de olyckor sorn deraf följt, repa sig genom Statslån.
All denna erfarenhet är snart sagdt förlorad för största delen af oss, och jag begriper icke den fasa man här hyser för ett sådant lån, dä Ständerne sjelfve redan bedrifvit många Statslån, ty hvarje Privatbank Mine Hrr! som här stiftats, är icke annat än ett Statslån; ja, sjelfva R.
Sits Bank är ej annat än ett stort Statslån och ieke något annat.
Jag tillstyrker således, som sagdt är, att Staten skutte öfvertaga §• af kostnaderne: det visar sig straxt hvilken stor besparing i koslnaderne för jernbanans anläggning som skall upstå, och jag hoppas att alla vänner till jernvägar skola erkänna att jag i det fallet arbetar dem i händerne.
Man bespar § af ersättningen, eller garantien, ty att
Staten skulle gifva garanti åt sig sjelf, vore en alltför stor barnslighet, — således redan en besparing af f af de 5 proctten som äro i fråga.
Det finnes äfven en annan besparing; är Staten egare till § af aktierne, så har Staten naturligtvis majoritet i bolaget, kan således inverka på sättet att leda arbetet. -—Jag skulle icke tveka att härtill användes, i fråga om allt sådant som ej fordrade kunskaper och större skicklighet några hundrade ja tusende 32 * 500 D en 28 Augusti f. m.
Korrektionister i st. f. att dertill använda kommenderadl manskap nr den indeldta arméen.
Det vore orättvist alt till slikt arbete tvinga den indeidte soldaten utan att lemna honom full vedergällning derför; han har rätt alt betraktas som fri arbetare och den frie begär minst 1 r:dr b:co om dagen, ofta nog 2 r:dr r:gs.
Detta är mycket, men så skall lian sörja för hustru och barn länka på framtiden; Korreklionisten bär hvarken hustru, hain eller framtid, således är skillnaden stor.
Korreklionisten kan väl icke fordra mera när han arbetar, än hvad Staten gifvet' Soldaten i fält, eller under mölen.
Soldat-portionen upgår i våra läger ungefärligen lill 12 sk, och om man räknar kostnaden för den militärstyrka som behöfves lör bevakning, i ett för allt, torde man komma till det resultat alt
Koriektionistens dagsverke ej skulle komma att slå till mer än 16 sk. b:co, ingalunda något derutöfver, utom det att äfven detta ringa belopp minskades på så sätt att Kot rektionisten måste födas vare sig han arbetar eller icke, nu födas de i n produkt i vt, men skulle deremot komma att göra nytta för sig och jernvägen blefve på sådan sätt mindre dyr.
Jag tror mig numera visat alt jag på intet vis är fiendtlig mot principen för jernbanors införande, och anser mig, som ett ytterligare bevis pä min tillgifvenhet för denna princip, böra varna, ej den Ingeniöroflicer, som har förevar:de plan om bänder, utan dem, som icke är närmare bekanta nied lokala omständigheter, att i Sverige gifves natur-förhållanden, så olika utlandets, att samma sak ej blir lämplig på olika ställen; det fiunes delar af landet, exempelvis Westergyllen och Skåne der jordmånen består af lera och sand, men äfven förekommer bergsryggar af granit, som ej sä ledigt låta behandla sig som den lösa ytan, och att genom stenen borra en tunnel, vore oklokt och skulle kosta allt för mycket; således Mine Hrr! är det ingalunda indifferent, huru och i hvilken linea banan kommer all ledas.
Jag slutar med all såga, det jag tröstar mig öfver de anledmr jag har ali vara mindre nöjd med gårdagens beslut, och med sättet hvarpå man från början behandlat saken, om hvilken man verkligen kan nyttja ordspråket alt den framkommit i ellofte timman och blifvit framskjutsad med en fart sora hade ångkraft dervid varit i verksamhet; — men anledmn till min tröst, är den, ali saken icke beror af R.
St. allena, utan att lyckligtvis äfven Konungens sanktion fordras och att den icke varder lemnad utan en föregången noggrann och vis pröfning, och hade jag äran att ännu vara Konungens rådgifvare, så förklarar jag högtidligen att jag skulle yttra såsom min alfvarligaste mening, alt Staten för besparings skull borde öfvertaga £:delar af aktierna, samt i öfrigt den hushållning dervid iakttagas som jag upgifvit, hvarförutan jag anser förslaget vara mera kostsamt för Staten, om ock gynnande för vissa privata personer, än som vederbör.
Det skulle bli milt votum om saken i rådkammaren, jag vet naturligtvis icke derföre om det blir Statsrådets, men — ingen kan gifva något bättre än man har, — och så är det äfven med mig; jag kan ej gifva bättre än jag har, det är milt ordspråk, det viker jag aldrig ifrån!
Den 28 Augusti f. m. 501
Om äfven dessa svårigheter skulle vålla, att den så ifrigt önskade jernvägen skulle dröja eli år, två — ja, till och med tre, d. v. s. till nästa riksdag, så anser jag alt det vore mindre skadligt, sedan principen en gång är sanktionerad, än ett förhastande, som deremot skulle skada sjelfva principen.
Jag framställer ej begäran om någon propos. jag hör, och jag vet att dermed ej skulle vinnas något resultat vid denna riksdag; jag kunde visserligen begära remiss af delta mitt yttrande lill StatsUtsk., men i sakens nuvartde skick, tviflar jag all något godt följde deraf.
IIr Rosenblad, Bernh.:
Jag anhåller att få till prot. anmäla min reservation mot R. o. Ad:s i natt fattade beslut, för alt pä det kraftigaste tillkännagifva att jag icke deltagit i det beslut, som gör Svenska Statsverket och Svenska skattdragare under 40 års lid och för en summa sora kan upgå ända till 10 mill. r:dr b:co, skattskyldig! under några Engelska Slockjobbers och deras Svenska drängar och andra dylika agenter.
Frih. Cederström, Rud.; Då 4:de punkten af StalsUtsk:s utlåt.
N:o 340 blifvit R. o.
Ad. för tillfället och i fullkomlig enlighet med ordningen af punkterne föredragen, men de begge talare, som hittills yttrat sig, lemna! berörde 4:de punkt ovidrörd, vore det önskligt, att R. o. Ad. behagade öfvergå lill behandlingen af denna punkt, och det utan all inblandning af reservationen öfver redan afgjorda delar af ärendet.
Dessa reservationer torde mera lämpligen kunna anbringas antingen näst efter den afdelning, med hvars afgörelsesätt man är obelåten, eller vid slutet af hela ärendet, eller ock inpassas emellan några andra delar, hvilka som helst; men att så t il Isäga nd es afbryta öfverläggningen om en föredragen punkt, för att reservationsvis afhandla de föregående, det är hvad jag vördsamt ville anmärka såsom varande dels mindre formenlig!, dels och isynnerhet ledande lill mindre sammanhållning af våra åsigter i hvarje serskild sak.
Någon invändning tiar icke blifvit gjord mot den lill öfverläggning framställde punkten; för min del finner jag ölsk. rätteligen och visligen hafva örfarit, då det föreslagit, att jernbanan bör hållas färdig och öplen vid 1855 års slut, äfvensom stipulationerna i öfrigt synas vara ;anska riktiga; hvarföre jag anhåller om bifall på denna punkt.
Må mig vid delta tillfälle jemväl och med anledn. af hvad edan är yttradt, tillåtas vördsamt tillägga några ord.
En värd edamot, Hr Rosenblad, har reserverat sig root det under gårdagens plenum, i natt (hvarpå han synts lägga någon vigt) — fat ade beslutet.
Att det blef fattadt på natten och likväl under manligt språkbruk, som gäller för parlamentariska debatter, var ett ;årdagens beslut, det vela vi; men det är ej lika läll att inse luruvida reservantens mening ej skall tolkas så, att resultatet blef ådant man kunde vänta af den tid, på hvilket det fattades, eler, med andra ord, att man hade den nattliga timman alt tacka ör detsamma.
Om nu så förhölle sig, hvilket jag likväl ingattnda medgifver, hvem har förorsakat att beslutet ej kunnat tidi - 502 Den 28 Augusti f. m. care varda faltadi?
Hvem om ej vi alle, som tili öfverläggningen deltagit och ej förmått utveckla våra åsigter kortare än vi gjort?
Huru kan då en ledamot, som sjelf äfvenledes yttrat sig, framkasta något, som liknar ett klander af den sena besluttimman?
Han torde ju sjelf veta med sig, huruledes, när saken fordrar en mångsidig pröfning, sådant ej kan aflöpa så hastigt sorn man efteråt väl hade velat.
— Vill man åter framför allt ett skyndsamt afgörande, dä får man väl ock gå litet mera raskt tillväga, litet mera resumera sina tankar och hälla sig mera vid de serskilda föredragne delarne af ämnet.
Om jag också lika villigt som skyldigt medgifver att hvar och en har juridisk rättighet att yttra sig huru länge han behagar och med anförande af alla de i mer eller mindre grad bindande skäl, han tror sig ega att förete lill stöd för sina åsigter och yrkanden, så förmodar jag en häntydning i ofvanbemälde syftning icke vara, efter den vändning anföranderne synts vilja laga, så alldeles nian anledn.; men för öfrigt är den, utan allt anspråk, af mig i ali välmening vördsamt framställd. 11. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
.lag tyckte mig höra den siste talaren likasom vilja förmena R. o.
Arhs ledamöter att här afgifva protester eller reservationer eller anmärkn:r, emot gårdagens vare sig nattlica eller på dagen fattade beslut.
Jag tror ej att den värde ledamoten, sora icke minst med sitt ordande uptager liden, eger någon räll ali förmena någon här att yttra sig i delta fall, och kan ej gilla hans anmärkn., helst jag tror ali han ganska säkert kunnat antaga, all när ingen har något vidare alt andraga, skall ärendet i sin vanliga gång blifva afgjordt, utan några påminnelser af honom, hvilket jag velat nämna, fastän jag för Frih.
Cederström har lika mycken aktning som vänskap. llr von Axelson, Carl:
Jag har tagit mig friheten begära ordet, endast för att reservera mig mot K. o. Ad:s i gårdagens plenum fattade beslut.
Jag erkänner ingen annan Censor mörum här pä Riddarhuset än Laudtmarskalken och anser således Frih.
Cederslröms yttrande hafva varit: 1:o Opäkalladl, 2m Obehöflig!. 3:o Obehörigt.
Några ledamöter hördes häruti instämma.
Uplästes ett af Hr Silfverberg, Magnus
Didrik inlomnadl sälydande anförande:
Jag anhåller vördsamt ali få lill prot. aflemna min reservation emot det beslut R. o. Ad. fattat, att bevilja en ärlig garanti af 250,000 r:dr b:co i 40 år, för en jernvägsanläggninj emellan Köping och Hult, hvilket beslut jag ej kunnat med mit: röst biträda i det outredda skick denna fråga sig befinner.
Att denna jernväg för de provinser den kommer alt genom - Den 28 Augusti f. m. 503 löpa är af nytta, kan visserligen ej bestridas, men denna är blott partiel oell kan ej motsvara dess kostnad af JO milla- Jag anser ock derföre högst sannolikt planen vara, att framdeles utstiäcka den till Götheborg och äfven i andra riktningar, men då tilt så stora förelag ingen actieteekning af inhemska kapitaler kan påräknas, blifver följden en utländsk skuldsättning lill ett så högt belopp alt åi liga räntan och kn pital-a fbetalni ngen så väl derå som å de utländska lån hvilka Hypotheks-Föreningarne uplagit, enl. min åsigt mäste verka menligt å rikets financiella ställning och göra myntvärdets uprällhållande till ett svårlöst problem.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. det nu fö’ revande 4:de mom. af 2:dra punkten i StatsUlsk:s utlåt.
Mom. j\;o S af %:dra punkten.
Den nu uplästa punkten innefattar efter mitt förmenande en stor ofullständighet i del afseendet alt den väl stadgar att banan efter 40 år skall tillfalla Staten; men deremot icke innehåller ett ord om det skick i hvilket samma bana med hvad dertill hörer, sig då bör befinna.
Man säger måhända att i föregående punkt redan finnes föreskrifvet att banan skall fortfarande underhållas i fullt ändamålsenligt skick och verksamhet.
Della stadgande, måhända ändamålsenligt i det afseende och för den punkt der det finnes införd!,är dock alldeles icke tillfyllestgörande såsom säkerhet i afseende på den nu under handläggning varande punkten, ty det kan icke nekas att ända lill dess att t. ex. skenorne äro fullkomligt utslitne, så är banan ehuru med mycket slitna skenor dock i ändamålsenligt skick.
Del vore till och med alldeles icke ändamålsenligt att utbyta dessa skenor förr än de blefvo utslitne.
Om emedlertid så ställes till att Slaten får emottaga banan med nära utslitna skenor, men likväl så hjelpligt duglige att banan ännu för momenten då den lill Staten afträde» vore i ändamålsenligt skick, så blefve Staten litet belåten, som inom ganska kort lid derefter finge företaga en dyr reparation.
Men icke nog dermed, man skulle kunna föreställa sig ali på t, ex. 39:de året, högst kostsamma reparationer vore för jernvägen erforderliga men hvilka reparationer af bolaget icke företogos.
Se vi efter i föregående punkt hvad som för en slik uraktlåtenhet skulle’ hända bolaget, så finne vi följden blifva ingen annan än att bolaget icke finge någon utdelning på aktierne.
Det kunde emedlertid hända att förlusten af utdelningen af aktierne för det 38:de eller de återstående åren vore en obetydlighet mot kostnaden för den reparation som banan oundgängligen kräfde och att bolaget, långt heldre än att verkställa samma reparation, afstod den förfallna utdelningen.
Del är derföre, så vida Staten skall hafva någon egentlig nytta af hela den slipulationen, att blifva egare af banan efter 40 år, nödvändigt att stadga, det banan vid öfverlemnande! till Staten skall vara * fullt godt skick, och icke nog dermed, det måste äfven föreskrifvas att säkerhet af bolaget skall ställas för upfyllandet af denna dess förbindelse, ty om det 50 i Den 28 A ugusti f. m. endast bestämmer att banan skall vata i fullgodl skick vid öfverlemnande! lill
Staten men ingen säkerhet derför ställes, så blir hela stadgandet illusoriskt, emedan bolagets enda då med säkerhet åtkomliga egendom är jernvägen, men hvilken egendom i allt fall antingen bolaget upfyllt sina förbindelser eller icke, vid den liden tillfaller Slaten.
Jag vågar således föreslå följande förändrade lydelse ti l denna punkt: ”5:o
Efter förloppet af de 40 år, under hvilka Slaten garanterat bolaget den bestämda räntan och amorteringen, upgående ärligen till 5 proc. af den verkliga anläggningskostnaden, denna sistnämnde dock beräknad högst till 5,000,000 r:dr b:co, kommer jernbanan med dertill hörande jord, byggnader, verkstäder och materiel af hvad beskaffenhet del vara må att ulan lösen eller Serskild vedergällning i ful/godt skick tillfalla Svenska Staten, ehvad Staten under den föregtde tiden må hafva tillskjutit större eller mindre belopp; och hör för fullgörandet af bolagets förbindelser af Konungen godkänd säkerhet vara ställd.
Staten före utgången af etc.” (i likhet med hvad Utsk. föreslagit).
Jag får till en början anhålla om uplysning huruvida BorgareSlts beslut i frågan är bekant.
I ani. häraf uplästes ett från BorgareSt. ankommet prot.utdr. innehållande att BorgareSt. bifallit Siaisöisk:s utlät.
N:o 340, med antagande, i afseende på vilkoren af följande förändrade redaktion af 7:de punkten, mom. litt. a) nemi.: ”ali utan kostnad eiler årlig ersättning erhålla uplätelse af sadan för jernvägsanläggningen erforderlig, kronan tillhörig jord, som är under K.
M:s och kronans omedelbara disposition, dock att, då fråga är om hoställsjord eller annan ät enskild person, med åborätt eller annorledes, uplåten kronojord, ersättning derför bör af bolaget lemnäs, i en lig lael med livad gällande expropriationslag af d. 20 Nov. 1845 derom stadgar”.
Af nu uplästa prot.utdr. har R. o. Ad. inhemta! att den ifråga vande punkten blifvit utan förändring af BorgareSt. antagen.
För alt bereda enhet i besluten vågar jag tillstyrka att R. o. Ad. äfven ville densamma godkänna.
Del är vordet anmärkt alt man skulle genom bifall till det af Utsk. föreslagna stadgande äfventyra att vid oktrojtidens slut, jernvägen skulle komma att lill Slaten öfverlemnas i mindre godt skick, med utslitna skenor; men samma talare, som gjorde den anmärkmn, har sjelf af ett af R. o. Ad. redan godkändt morn. af Uisk:s. betänk, uplyst att jernbanan fortfarande skall hållas i fullt ändamålsenligt skick och i oafbruten verksamhet.
Till berörde uplysning bör roan vidare lägga hvad som inhemtas af den i samma mom. förekommande föreskrift, alt nämnde förhållande skall utrönas genom af Konungen förordnade personer, som årligen skola anställa besigtning på jernbanan, innan någon utdelning å aktierne får ega rum.
Den 28 Augusti f. m. 505
Man liar således alt trygga sig vid den kontrollen att jernbanan skall under hela liden årligen besigtigas; och huru kan man väl då antaga möjligheten deraf att allt skulle vid oktrojtidens slut kunna finnas uti förstördt och utslitet skick, så vida man ej förutsätter, att desse af Konungen utsedde personer, hvilka fått ett så maktpåliggande värf sig updraget, icke fullgöra sin skyldighet.
Ulan alt förutsätta en sådan försummelse å deras sida, lärer den befarade påföljden icke kunna antagas inträffa.
Vidare har man sagt att det vore en obetydlighet, hvarföre bolaget utsatte sig derest del försummade att hålla vägen i fullt ändamålsenligt skick under de sednare åren.
Men Mine Hrr! delta yttrande ådagalägger, efter milt förmenande, ett fullkomligt förbiseende af alla med jernvägsfrågan sammanhängande omständigheter.
Icke nog dermed att bolaget saknade all ränta på sina penningar, af de 250,000 r:dr, sora derföre äro kalkylerade, och som för 3 år gär 750,000 r:dr, utan bolaget nödgades älven under dessa år underhålla hela personalen och aflöna densamma utan att den hade någon sysselsättning.
Hvar och en som är aldrig så litet bekant med förhållandena, vet, att dessa utgifter årligen stiga till ganska betydliga belopp och denna summa blefve en ytterligare fötlorad utgift för bolaget under dessa år.
All kunna afskeda betjeningen och lemna banan utan tillsyn under liden lärer icke kunna förutsättas som möjligt, om man icke skulle gå allt för långt i alla möjliga hypothesers antagande, eller förutsätter att Direkhn skulle sakna de första egenskaperne hos en klok varelse.
Om man ej utgår från sådane praemisser, i afseende på BolagsDirekltn, tror jag icke att man behöfver befara något sådant resultat som det förespeglade; hvarföre jag förnyar min anhållan om bifall till Utsk:s förslag.
I början af denna punkt förekommer det stadgande att 5 proc. skola lemnäs under 40 år, då det likväl under gårdagens diskussion erinrades att 38 år vore den lid hvarunder garantien skulle lemnäs; och som raan icke kan antaga att Staten förroskull betalar 2:ne års garanti hemställer jag huruvida icke rättelse i detta antal år borde ega rum.
Gr Hamilton, Henning Ludv. Hugo:
För min del kan jag ej underlåta alt dela de betänkligheter i afseende på redaktionen, som Gr.