Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga åter om sådana företag, vid hvilka förhållandet icke är sådant, bör Statens mellankomst anstå intilldess nenigheterne insett nyttan af förelaget och visat deras erkännande deraf medelst aktie-teckning.
Enl. de mig lemnade upgifter lärer den kringliggande ortens innevånare för ifrågavande företag icke kunnat åstadkomma aktie-teckning till högre belopp än 10,000 r:dr.
Då nu för denna hamnanläggning kostnadsförslag^ upgår till något öfver 66,000 r:dr, utgör det tecknade aktie-beloppet icke ens ^:del af hela kostnaden.
Inses inom Skaraborgs län vigten af hamnbyggnaden, så måste ett bolag bildas, som inbjuder ortens innevånare lill aktie-teckning till ett betydligare belopp, och när detta skett, kan det vara skäl alt begära bidrag af Staten.
Men då fråga är om ett företag, hvartill kostnadsförslag^ upgår till 66,000 r:dr, och aktier blifvit tecknade till endast 10,000 r:dr, synes det mig icke billigt, att Slaten skall tillsläppa en så betydlig summa som 50,000 r:dr, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s betänk.
Jag vill icke ånyo ingå i sjelfva principfrågan.
Jag har redan sagt, att jag nära nog tänker lika med den siste ta laren, men om jag anställer en jemförelse emellan det sätt, hvarpå i händelse R.
St. nu vägra detta anslag, de behandlat denna del af Skaraborgs län, med deras frikostighet emot hamnanläggningen vid 224 Den 26 Juni e. m.
Lidköping, upstår det förhållande, att R.
St. behandlat
Hjo något styfmoderligt.
Jag vill minnas, att hela kostnaden för Lidköpings haran var beräknad lill något öfver 80,000 r:dr, och alt Slaten lemnade bidrag med några och 60,000 r:dr.
Här var således förhållandet emellan Statens och de enskilda bidragen ungefärligen som J.-delar lill J:del.
Anser man, att en hamnanläggning vid Hjo är nyttig och möjligen i framtiden kan blifva nödvändig, så tror jag likväl, att man skall få vänta länge nog, om, såsom Hr von Troil föreslagit, man skall afbida tiden för bildandet af ett bolag för anskaffandet af en högre aktie-teckning än den redan verkställda.
StatsUtsk. har i sitt betänk, medgifvit, att actie-teckning till |:del af kostnadsförslaget blifvit verkställd af possessionater i närheten af staden
Hjo, men om man undantager desse possessionater, hvars antal icke är serdeles stort, kan jag, såsom närmare bekant med denna ort, i sanning icke begripa, huru något bolag skall kunna komma till stånd eller åstadkommas af den personal, som finnes i städerne Hjo, Falköping och Sköfde, samt af allmogen omkring desse städer.
Med den ringaste kännedom om Svenska folkets lynne vet man, att del går ganska långsamt att öfvertyga delta folk om nyttan och nödvändigheten af ett förelag, och att det derföre intill sista stunden upskjuter tillsläppandet af några medel till ändamål, hvilka icke ligga alldeles solklara för deras upfaltning.
Således tror jag, att, om man icke vill vara orättvis, och om man vill följa samma grundsats nu som vid beviljandet af understöd till hamnanläggningen vid Lidköping, R.
St. icke böra mera stjufmoderligt behandla staden
Hjo i och för anläggandet af en hamn derstädes, och derföre förnyar jag min anhållan om älerremiss af denna punkt.
Jag beklagar visserligen, att orten om kring
Hjo och denna stads innevånare icke åstadkommit en högre aktie-lekning än som skett, men ehuruväl jag icke bör undra på, att StatsUtsk:s ledamöter låtit denna omständighet till en viss grad inverka pä sig, kan jag likväl icke å den andra sidan förbise dels behofvet för denna sädesrika del af Westergöthland, som stöter intill
Hjo, af en hamn derstädes, hvarom redan är ordad t, dels ock det synnerligen talande behofvet, för sjöfarande å sjön Wenern, af en sådan anläggning.
Derföre vågar jag i seglalionens intresse tillstyrka, att för en sådan hamnanläggning R.
St. mätte anslå tjenligt belopp.
En föreg:de talare har redan erinrat, huruledes R.St. tillförene beviljat ett dylikt anslag för en hamnanläggning vid Lidköping.
I fråga om Lidköping har icke kunnat åberopas samma skäl, jag haft äran framdraga i afseende på Hjo, ty Lidköping är beläget vid en vik af Wenern och seglationen är å berörde del af sistnämnde sjö icke blottställd för samma fara sora å Wettern.
Hvarje förolyckad farkost, hvarje spildt menniskolif på denna oroliga stormiga sjö, der f. n. pä den långa sträckan af vestra stranden emellan Carlsborg och Jönköping ej finnes en tillflygt i nödens stund, måste tungt drabba deras samveten, som kunnat, men ej velat, afhjelpa denna brist, må R.
St. behjerta denna tanke.
Jag tillåter mig Den 26 Juni e. m. 225 mig derföre anhålla, att R. o. Ad. ville återremittera denna punkt, i ändamål alt något understöd måtte varda hamnanläggningen vid Hjo skäligen förunnadt.
Man kan icke neka, att en hamnanläggning vid Hjo är för en del af Westergöthland mycket nyttig och skulle hafva många goda följder med sig, men att jemföra denna stad med Lidköping måste jag, som temmeligen väl känner orten och dess rörelse, emedan jag under flere år varit bosatt der, ogilla, ty rörelsen i och omkring Lidköping är vida större än i Hjo.
Lidköping är omgifven af en mycket stor och sädesrik slätt, som i lika stor radie, som den från Iljo, der dessa radier mötas, har åtminstone en 6:dubbelt högre produktion än den slätt, hvilken skulle få afsättning af produkter i Hjo.
Detta oaktadt skulle jag icke vara obenägen att tillstyrka anslag lill den ifrågavande hamnanläggningen, om endast orten omkring
Hjo ville i större proportion till företaget lemna bidrag än som blifvit erbjudet.
Mig veterligen hafva R.
St. vid föreg:de riksdagar icke för anläggning af hamnar vid städer, hvilka idka inrikes sjöfart, beviljat anslag i den proportion, som nu för Hjo äskas nemi. tili £:delar af hela kostnadsförslaget.
Till hamnbyggnaden vid Lidköping lemnades icke ett så stort anslag.
Kostnaden der var beräknad till 136,000 r:dr och det beviljade anslaget utgjorde 82,000 r:dr, så att af Staten bekostades omkring -|:delar och återstående § af enskilda, hvaremot uti förevande fråga begäres icke mindre än f:delar af Staten.
Dessutom var det för flere år sedan Slaten lemnade detta betydliga bidrag eller en så stor proportion af kostnadsförslaget, och hamnbyggnaden vid Lidköping var för spannemålsafsättningen på Wermland af långt större vigt än den någonsin kan blifva för sådan afsättning i Hjo.
Således måste jag inskränka mig dertill, att, såsom Hr von Troil, afvakta framtiden, då orten kan finna för godt att erbjuda något högre bidrag, men icke endast den Hjo närmast omgifvande orten ulan äfven de närmast trafikerande t. ex. ångfartygsbolaget i Jönköping böra i betydlig mån bidraga till bildandet af hamnbyggnadsbolag, och då kunna R.
St. vid en kommande riksdag, hvartill icke är serdeles långt, komma i tillfälle, att taga saken i skärskådande och bevilja det anslag, som erfordras, sedan vederbör:de, hvilka hafva största nyttan af företaget, i sin mån dertill bidragit, hvilket nu icke är händelsen.
Ex. Hr Frih. o. Landlm:s härefter till bifall å förevande punkt framställda propos. besvarades med starka ja, blandade nied nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande.
13:de punkten, ang:de anslag till kanals öpnande genom Tjufholmssundet i farleden till Luleå.
Till den anmärkn,, jag vid en och an nan föreg:de punkt tagit mig friheten framställa, har jag vid den förevande dubbel anltdn.
Utsk. har nemi. uti denna punkt tillstyrkt R.
St. att utan alla vilkor och förbehåll anslå 8,000 r:dr till 8 H. 15 A 226 Den 26 Juni e. m. ett upgifvet ändamål.
Jag vill visserligen förlita mig derpå, att StatsUtsk. framdeles upgifver för R.
St. vilkoren för beviljandet af alla anslag, men då hade väl Utsk. bort vid alla punkterne likformigt förfara.
När jag jemför Utsk:s förslag i denna punkt med det i den 21:sta, föranledes jag lill den önskan, alt Utsk. vid alla punklerue i dess förslag fästat samma lydliga oell väl uttryckta förbehåll som i den 21 punkten.
På grund häraf anhåller jag om återremiss af 13 punkten pä det att Utsk. malle komma i tillfälle att närmare npgifva vilkoren, hvarunder desse 8,000 r:dr böra utbetalas och utbeder mig derföre Hr Frih o. Landtnäs propos. härpå.
Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåg den emot förevande punkt gjorda anmärkn. föranleda till äterremiss ropades ja, blandade med nej, hvarpå II.
Ex. förklarade det han ansåg ja hafva öfverröstat nej.
De nästföljande punkterne, N:ris 14 till och med 22, blefvo utan diskussion bifallne. 23:dje punkten, ang:de anslag för anläggning af nya och förbättrade eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar.
I fråga om detta anslag synes det måhända förmätet af mig att höja min röst och försöka föranleda ett annat resultat, än hvartill Utsk. kommit.
Det förefaller mig likväl sorn om Utsk. icke hade behörigen jemkat den tillgängliga summan emellan de olika anslagen.
Då Utsk. tillstyrkt ett anslag af 100,000 r:dr för vattenaftappningar och landets odling, har Utsk. deremot tillstyrkt anslag öfver 5:dubbelt denna summa för backars bortgräfning å vägarne.
Mig synes som om förhållandet bort vara omvändt, så alt anslagen lill landets odling blifvit högre och de till backars bortgräfning mindre, ty har man något alt föra på vägarne, komma desse nog af sig sjelfve och det blir tids nog att då förbättra dem, vi hafva.
Jag skulle önska, alt R. o. Ad. återremitterar denna punkt med tillkännagifvande af sin åsigt, att någon afprutning å ifrågavar:de anslag bör ega rum för alt tillgodokomma odlingsföretag och vattenaftappningar så att anslaget till de sednare skulle höjas till 150,000 r:dr och anslaget till vägars förbättring nedsättas till 450,000 r:dr.
Dessutom önskar jag, att af befintliga tillgångar det anslag af 30,000 r:dr som beviljats till strömrensningar, mätte i stället få användas till odlingsföretag och sjöultappningar, emedan enl. min åsigt de redan beviljade anslagen till strömrensningar o. s. v. böra tillfredsställt vederböndes fordringar.
Jag har visserligen intet att invända deremot, att, derest tillgångar finnas, medel beviljas till odlingsföretag, men hvarföre desse medel skola tagas från ifrågavar:de anslag kan jag icke inse.
Den siste talaren har visserligen sagt, alt det vore angeläget, att jordbruket förbättras så att man får något att föra på vägarne.
Jag tror likväl att med de förråd, vi redan ega är det stundom ganska svårt att komma fram på våra
Den 20 Junie. m. 527 vägar och mången gång icke utan ganska stor tidspillan och omkostnad.
Troligen hafva få länder gjort så litet för vägarnes förbättrande sorn Sverige.
Vi hafva icke ännu en enda jernväg och då är det icke för mycket, alt vi söka förbättra de navande vägarne, hvarföre jag anser Utsk. hafva förfarit ganska rätt, då det tillstyrkt ifrågavande anslag, och af sådan anledn. anhåller jag om bifall till Ulsk:s förslag.
Understundom har man åberopat, att af R.
St. beviljade anslag hafva i mer eller mindre mån icke blifvit använda till deras ursprungliga ändamål utan de hafva missbrukats.
Jag kan i det afseendet upgifva exempel, huruledes en innehafvare af jord, öfver hvars egor landsväg blifvit anlagd, ledde den jemna vägen öfver en ganska brant backe, och nu hafva Statsmedel blifvit använda för att återföra vägen lill dess gamla ställe.
Jag vill visst icke åberopa della såsom skäl för afslag å den K. proposm, men detta af mig nu omnämnda exempel bevisar likväl, att, när allt för rika tillgångar anvisas, de allt för liberalt utdelas.
Jag vill icke påslå, att vederliör:de i alla händelser kunna garantera, att sådana missbruk icke komma alt ega rum, och det är icke heller omöjligt, alt de äfven kunna ega rum vid odlingsföretag.
Det är emedlertid påtagligt, att, när en allt för stor summa lemnäs åt ett håll, sådana missbruk blifva mycket svårare att förekomma än om summan proportionell fördelas.
Men jag har ett annat skäl.
Utsk. säger nemi. ”enär de af Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader uti dess oftanämnda underd. generalförslag i l:sta och 2:dra klasserne upförda vägarbeten erfordra i bidrag af allmänna medel en summa af 562,675 r:dr, samt dylika arbeten, utom den arbetsförtjenst de lemna den fattigare befolkningen, i väsentlig mån bidraga till rörelsens och transportens underlättande och spridande af välmåga i landet” etc.
Just denna arbetsförtjenst hade jag önskat, att StatsUtsk. hade närmare granskat och underkastadt kontroll.
Enl. min åsigt är det icke nyttigt att genom tillfälligt och nära nog onaturligt tillskapande af mycket stor arbetsförtjenst locka en massa af menniskor alt resa på sådan förtjenst, enär de sedermera måste sakna den.
Vi hafva sett följderne deraf inom andra Stater vid jern vägsan läggningar, der folket en tid haft rik arbetsförtjenst men sedermera saknat sådan.
Det är icke rådlig!, att i allt för stor skala frambringa denna förtjenst genom andra arbeten än de rent produktiva, och detta utgör för mig ett nytt skäl att anhålla om återremiss af denne punkt i det syfte jag redan upgifvit.
Det är visserligen icke oväntadt, att meningarna kunna vara delade om beloppet af det ifrågavande anslaget 500,000 r:dr, men Utsk. har icke tvekat, att tillstyrka bifall till K.
M:s propos. dels derföre, att flere motioner blifvit vid denna riksdag väckte i samma syftning och dels ledamöter af BoudeSt, inom Utsk. yttrat sig om angelägenheten och förmånen af delta anslag, hvaraf fördelarne tillgodokommer flere af rikets provinser och åstadkomma en sådan i ögonfallande nytta, att alla eftersträfva att kom 15* - 228 Den 26 Juni e. m. ma i åtnjutande af anslag för vägarnes afjemnande såsom redan inom flere orter egt rum.
Hvad den siste talaren upgaf såsom missbruk kan jag icke gifva ett sådant namn.
Missbruket bestod nemi. deruti, alt den possessionat, hvilken förläde den omnämnde vägen öfver backen, missbrukade sin ställning, men han använde härvid likväl egna tillgångar hvaremot vägens återförande lill dess gamla läge verkställdes med Statsmedel och således användes desse till ett godt ändamål.
Beträffande åter samme talares yttrande, att elen hastigt framkallade och snart öfvergående arbelsförtjensten skulle för landel vara skadlig, så belviflar jag högligen en sådan verkan af anslaget.
Anslag lill dylika föremål bereder just personer tillfälle att kunna använda deras arbetskraft, och då dessa anslag fördelas på hela riket, blir summan i sanning så ringa, att några olägenheter, åtminstone sådane som den värde talaren föreställt sig dem, omöjligen upkomma.
Emellan anslaget till vägars förbättring och det som blifvit tillstyrkt för odlingsföretag, är en högst betydlig skillnad; ty det förra anslaget åstadkommer blott en vinst i lättade transporter, men icke en sådan vinst, hvilken af odlingsföretag framkallas och hvilken i framtiden blir fortfarande för den, sora arbetet företager.
Detta är anledn. till proportionerade skillnaden emellan anslaget till vägars förbättrande och odlingsföretag.
Vid sista riksdagen beviljade B.
St. icke något anslag för odlingsföretag, men nu har StatsUtsk. tillstyrkt hvad K. M. föreslagit, och om R.
St. bevilja delta så i ena som andra afseendel, se R.
St. saken från riktiga sidan. K. M. bar pröfvat förhållanderne och om R.
St:s pröfning härmed icke öfverensstämmer, så måste man antaga, att denna pröfning hvilat på oriktiga grunder.
Hvad anslaget till vägarne beträffar, synes behofvet deraf vara otvifvelaktig!, enär alla ledamöterne inom Utsk. varit derom ense, åtminstone kan jag icke påminna mig, att någon i det afscendet var skiljaktig.
I allo instämmande med den siste talaren anhåller jag att få tillägga, att inom Utsk. uplysles det, att K. M. skall f. n. hafva under pröfning en stor plan till omläggning af vägarne från Stockholm till Skåne och vägen från Skåne på den vestra kusten upp lill Stockholm, och att enl. denna plan kostnaden skulle ppgå till något öfver 500,000 r:dr.
Vill man således komma till detta ändamål, måste det af Utsk. tillstyrkta anslaget oafkortadt beviljas.
Hvar och en som rest i Sverige, inser tvifvelsutan den vinst, som bereda icke blott resande utan äfven allmogen genom en sådan vägarnes förbättring.
Jag tror ingalunda, att de af flr Bråkenhjelm omförmälde missbruk äro att befara, och hvilka till en del i början egde rum derföre, att någon plan för vägarnes omläggning eller förbättrande då ännu icke blifvit upgjord eller granskad.
Hvad äter angar anslaget till de af Hr Bråkenhjelm omnämnde vattenaftappningarna, så anhåller jag att fä fästa upmärksamheten derpå, att, utom det att, såsom Frih.
Palmstjerna omförmält, vinsten af dessa företag alltid kommer egaren tillgodo, StatsUtsk. vid denna riksdag utöfver hvad K.
M. begärt tillstyrkt ett betydligt anslag för slikt företag, hvars fullbordande menigheten icke Den 26 Jun;i e. m. 229 mäktade åstadkomma nemi. lill sjön Möckelns sänkning.
Jag tror således, att man icke med fog kan tillvita IJtsk. ali icke hafva afsett rikets sanna fördel vid tillstyrkande af anslag.
Jag anhåller alt i korthet, och närmare än Frih.
Palmstjerna få updraga skillnaden emellan anslaget till vägarnes förbättring och anslaget till landets upodling, hvilken skillnad enl. milt omdöme består deruti, att arbetet i och för vägarnes förbättring icke blir omedelbarligen vinstgifvande för den, som detsamma verkställer, hvaremot ett omvändt förhållande inträffar med odlingsföretagen, hvaraf ock följer, att den, som för desse företag erhåller understöd mäste återbetala större delen af detsamma.
Häraf åter följer, att de af Utsk. föreslagne 500,000 r:dr, måste anses såsom ett rent Statsanslag, hvaraf icke en skilling återgäldes.
Skulle nu så vara, hvilket jag icke vill betvifla, då det så officiell blifvit omnämndt, att en plan blifvit upgjord för användandet af denna en half mill. r:dr b:co, och denna plan inbegriper vägarne från Slockholm till Ystad, så vill jag för en sådan plan vika tillbaka, och icke vidblifva mitt yrkande, blott uttryckande min förundran deröfver att StatsUtsk. icke meddelat R.
St., att en sådan plan blifvit upgjord.
Hvad angår den af den siste talaren omnämnda plan, så var derom å afdelmn inom Utsk. myckel tal, men man kom till det slut, att det var omöjligt alt vid alla tillfällen fullfölja en gifven plan för vägarnes omläggning, emedan anslagets användande förutsätter bidrag af orien, hvarigenom vägen går, och då kan inträffa, alt många orter icke vilja lemna något bidrag.
Styrelsens afsigt vara, att använda delta anslag i och för omläggning af de större vägar, hvarom Hr Bråkenhjelm nämnt.
Exempelvis vill jag här upgifva, att af stora landsvägen på denna sidan om Jönköping har en vägsträcka af ett par mil redan blifvit omlagd, och fortsättning deraf kommer att ske, emedan anslag redan är begärdt och det beror nu af orten att antaga delta förslag.
Östergöthland hafva de backiga sträckorna af samma stora landsvägs fortsättning, för det mesta blifvit omlagda, så att ända till Norrköping är denna vägen nu nästan jemn, och en plan har äfven blifvit upgjord ali omlägga vägen från sistnämnde stad till Nyköping.
Det beror äfven här på ortens innevånare, att öfverenskomma om de bidrag, de vilja lemna och hvarförutan arbetet icke kommer till stånd.
Det synes således, att Väg- och Vattenbyggnadsstyrelsen gjort allt, hvad på denna Styrelse berott.
Småland äro flere vägars omläggning under arbete, såsom Ilrnne något hvar torde känna.
Hvad åter angår vägen emellan Götheborg och Stockholm, så är äfven den under arbete och mycket deraf är redan fullbordad!, så att Hr Bräkenhjelms önskan, alt dylik plan måtte Blifva upgjord, synes långt för detta vara upfylld.
Ifrågavande punkt blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallen. 230 Den 26 Juni e. m.
De nästföljande punkterne N:ris 24 lill och med 27 biföllos ulan diskussion.
28:de punkten, ang:de anslag lill befrämjande, medelst län eller anslag ulan återbetalningsskyldighet af utdikningar och af tappningar utaf sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag.
Slatslltsk. har föreslagit, att R.
St. skola bestämma vilkoren endast för erhållandet af den del utaf detta anslag, hvilken utgår såsom lån, men R.
St. hafva hitlintills vid sådana anslags beviljande äfven bestämt vilkoren för användandet af sjelfva anslaget, oell jag föreställer mig, alt R.
St. icke böra eftergifva denna deras rättighet.
Jag betviflar ingalunda, att K. M;s Regering iakttager alla de försigtighetsmått, hvika äro nödvändiga för att blifva förvissad derom, att penningarne riktigt och behörigt till deras ändamål användas, men besynnerligt förefaller det mig, att då R.
St. vid tvenne föreg:de tillfällen nemi. vid 1840 och 1845 årens riksdagar hafva stadgat vilkor för anslagets begagnande, de icke äfven nu vilja lika så förfara.
Jag lemnar derhän om dessa anmärkmr kunna vara af den vigt, ali de föranleda återremiss.
Utsk. kommer säkerligen att för R.
St. föreslå de vilkor, som Utsk. anser böra upfyllas innan ifrågavar:de anslag eller lönebidrag får utbetalas i likhet med hvad Utsk. gjort vid föreg:de riksdagar.
Utsk. ännu icke afgifvit ett sådant förslag är, att Utsk. varit i okunnighet derom, huruvida R.
St. bifalla några lönebidrag; men så snart Utsk. förnimmer en sårlan afsigt hos R.
St., inkommer Utsk. med förslag i detta hänseende.
Jag tryggar mig helt och hållet vid den af Hr Frih.
Palmstjerna nyss afgifna förklaringen, att StatsUlsk. ernar alt till R.
St. aflåta förslag, ang:de vilkoren för begagnande af ifrågavarule anslag, eljest skulle jag icke hafva underlåtit alt så mycket heldre förena mig med Hr Bråkenhjelm, som jag den 30 Dec. sisth år väckt motion om åtskilliga vilkor i detta hänseende, nemi. att delegare i sädane företag, lill hvilka understöd lemnäs af allmänna medel såsom för sjösänkningar m. m., måtte tillförbindas att framgent underhålla dessa arbeten, hvartill de erhållit medel af Stalén.
Jag har likväl en annan betänklighet emot 28:de punkten i Ulsk:s utlåt. K. M. har nemi. ansett Sig böra föreslå R.
St. att anvisa 33,333 r:dr 16 sk. årligen i 3 år, eller tillsammans 100,000 r:dr.
Jag skulle vilja veta, huruvida Utsk. med afsigt eller icke underlåtit att i sitt tillstyrkande yttra sig om summans fördelning på hvarje år.
Ulsk. har nemi. tillstyrkt R.
St. att i så måtto bifalla K.
M:s högstberörde framställning, att högst 20,000 r:dr varda anvisade såsom anslag och det öfriga eller 80,000 r:dr såsom lån.
Denna TJtsk:s hemställan har följaktligen afseende endast på sättet, hvarunder ett bolag må erhålla hela detta anslag, men Utsk. säger deremot ingenting om fördelningen af lånet.
St. utan någon förändring af ordställningen godkänna Ulsk:s Den 26 Juni e. m. 231 förslag kan väl icke Exped.Utsk. på förhand företaga en sådan förändring, hvarföre möjligen en tvekan kan upstå, huruvida R.
St. godkänt K.
M:s framställning i fråga om fördelningen på år, eller om hela anslaget skall blifva för K.
M. genast disponibelt.
Jag hade önskat, alt denna tvekan kunnat undanrödjas, och kan det icke nu ske, torde en återremiss blifva nödvändig. llr Bråkenhjelm:
Hvad nu blifvit ytlradt ang:de min första anmärkn. finnér jag ingalunda tillfredsställande.
Enl. min åsigt hafva R.
St. genom bifall lill 28:de punkten en gång för alla afsagt sig rättigheten att bestämma vilkoren för anslags beviljande ulan undantag, men om så icke är, eller rättare om jag härutinnan misstagit mig, vill jag icke längre uppehålla Ståndet dermed.
Hvad bär blifvit ytlradt ang:de fördelningen af anslaget, så är denna fördelning icke annat än en formalitet, en ren bokförings åtgärd, ty i sjelfva verket blir vid utbetalningens verkställande denna fördelning icke på något sätt iakttagen, utan den kommer endast att lända vederbönde
Depart:s-chef till efterrättelse, så att han icke låter utfärda licie utbetalnings-ordres för året än som för hvarje år af beloppet bör utbetalas eller 50,000 r:dr r:gds, men huruvida Fullm. i Riksg:s-kont. komma att utbetala den summan del står i vida fältet, och sannolikt är, alt en utbetalning icke kommer att ega rum under loppet af 6 å 7 år.
Detta blir det verkliga förhållandet.
Att anslaget skall utbetalas successivt i mån af arbetets fortgång, och vid olika tidpunkter allt efter K.
M:s bestämmelser, äfvensom att arbetena skola vara påbörjade, allt detta äro särskilda bestämmelser, men innan detta sker kan det inträffa, att vi hafva en riksdag återigen och medlen kunna också verkligen vara utbetalde.
Detta är allt för möjligt, och såsom jag redan nämndt, äro lie redan meddelade föreskrifterna icke annat än formaliteter.