Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stål uti en promemoria om förbrukningen af gas och priset derå lemnat uplysningar, som, då dermed jemföres, att den nu betingade betalningen med lampor inom Riddarhuset upgår till 1 sk. 8 rst. b:ko i timman för hvarje låga, synes leda till den slutsats, att, medelst användande af gaslysning, en icke obetydlig besparing i kostnaderna för lyshållningen i Riddarhuset kunde vinnas; och har Direkt., med öfverlemnande af berörde kostnadsförslag och promemoria. hemställt, om icke med beslut i detta ämne bör anstå, intill dess den i R.
St:rs hus anordnade gaslysning lemnat en säkrare ledning för bedömandet af ändamålsenligheten utaf sådan lyshållning i lokaler, som utgöra arbetsrum för större rådslående församlingar.
Utsk. finner för sin del någon gaslysning å Riddarhuset vid innevande Riksdag icke böra komma i fråga, hvaremot Utsk. anser lämpligt och tillstyrker: att, derest framställning å Statsverkets sida kommer att ske ang:de anbringande af gaslysning å Riddarhuset, Riddarh.- Direkt. bemyndigas att, om en slik åtgärd, med vederbö' rande öfverenskomma.
Efter sålunda meddeladt utlåt, har Utsk. ansett sig upfylla en angenäm pligt, då Utsk. tillstyrker: att R. o. Ad. måtte förklara Riddarh.-Direkt. sin tillfredsställelse och sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå Riddarlmsoch Stifts-ärenderna blifvit sedan sista Riksdag af Direkt, förvaltade.
Stockholm d. 17 Febr. 1854.
På Riddarh.-Utsk:s vägnar - Carl Mörner. W. F, Dalman. H. R. o.
Lör - Den 25 Februari e m. 353 Lördagen den 25 Februari 1854.
Föredrogos ånyo och bifötlos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 15 och 16 dennes på bordet lagde Betänk:n:
JYs 39, i anledn. af väckte motioner om bestämmelser i afseende å tillsältning af klockare-lägenlieterne i Skäne, Halland och Blekinge samt Bobus län; JYs 40, i anledn. af väckt motion om meddelande af före skrift, att kassa-inventeringar årligen skola hos Hospiials-Sysslomän verkställas; JYs 41, i anledn. af väckt motion, att Garnizons-tjenstgöringen å Långholmen matie af Garnizons-Reghne i Stockholm bestridas; JYs 42, i anledn, af väckt motion om indragning af Com merce-Colhm; JYs 43, i anledn. af väckt motion om indragning af KrigsAkademien vid Carlberg; JYs 44, i anledn. af väckt moliou om åtgärders vidlagande för beredande af lättnad i Bålsmans-roteringsbesväret; samt JYs 45, i anledn. af väckt förslag, att Universiteterne i Upsala och Lund måtte indragas och Universitetet i Stockholm inrättas.
Föredrogs ånyo Riddar!).-Utsk:s d. 11 och 15 dennes på bordet lagda Mern.
JYi 3, i anledn. af Hr von Franckens motion om en gratifikation till den vid B. o. Ad:s plena kommenderade valu.
Då jag med fägnad hört den af Utsk. lemnade uplysning, att Riddaih.-kassan befinnes i den lyckliga ställning, att den ifrågavar:de betalningen kan af densamma ulan afsaknad bestridas, har jag intet emot förslaget, men hemställer om det icke vore lämpligt och nödigt att bestämma, det denna afgift skall för hvarje afdelning af plena utgå, så att, om plenum fortsältes på eftermiddagen, detta anses såsom ett serskildt plenum.
I annat fall upstår en obillig och ojemn fördelning, emedan den vakt, som bestridt vakthållningen under ett f. m. plenum, hvilket icke fortsättes på aftonen, då skulle erhålla större godlgörelse, än den vakt som skulle med vakten vid e. m. plenum dela den för ett plenum bestämda summan.
Jag föreslår således det förtydligande af Ulsk:s Betänk., att afgiften skall ulgå till vakten för hvarje pleni-sammanträde å för- och eftermiddagar, och i fråga 4 H. 23 354 Den 25 Februari e. ra. om fördelningen, befälhafvaren för vakten kunde undfå 16 sk. och manskapet 32 sk. genom hvilken jemkning utgiften i sin helhet för Riksdag beräknad icke blefve betydligt högre än Utsk. beräknat, enär antalet af på e. m. fortsatta plena ej under en Riksdag är särdeles stor.
Vidare har Utsk. begagnat ordet ”Underofficeraren'’, men detta synes mig mindre lämpligt, emedan det ofta händer, att icke en Underofficer utan en korporal anför vakten, hvarföre jag föreslår, att ordet ”Underofficeren utbytes mot ”vaklens befälhafvare.” Hr Adelborg, Anders Otto:
Jag instämmer med den siste talaren och anser det förenligt med R. o. Ad:s värdighet, att, när Riddarh.-kassan kan bestrida denna utgift, densamma äfven utgår icke för ett plenum, utan hvarje gång ny vakt reqvireras.
Leijonhufvud, Axel Gabr.:
Något missförstånd tror jag icke kan upslå, emedan för hvarje plenum reqvireras vakt från regementena.
Om således ett plenum fortsattes på e. m., upkomma serskilda vaklgöringar, hvaraf följer, att afgiften skall utgå för hvarje sådant serskildt plenum.
Någon jemkning å de föreslagna 6 sk. till hvardera af manskapet torde vara mindre lämplig, emedan detta belopp ingalunda är för mycket, helst ofta inträffar, att plena räcka flere timmar och stundom långt in på natten.
Förenande mig med föreg:de talare lager jag mig likväl friheten hemställa, om någon återremiss kan vara behöflig.
Vi äga ju rätt att i denna fråga genast fatta beslut och jag hemställer derför, om vi icke, till besparande af Riddarh.- Utsk:s tid, kunna fatta det beslut, alt afgiften skall utgå hvarje gång R. o. Ad. in pleno sammanträder.
Detta uttrycker den tanke Frih.
Stjernstedt uttalat, nemi. att afgiften skall utgå för hvarje plenum, så att plenum på f. m. anses för ett och plenum på e. m. för ett aunat.
.Såvida min propos. vinner R. o. Ad:s bifall skall jag fullgöra mitt åliggande att aflemna honom skriftligen till prot.
Då frågan inom Utsk. förevar yttrade man sig endast om antalet af plena under våra Riksdagar, hvilket vid förra Riksdagen utgjorde 150.
Vid betraktande häraf ansåg Utsk., att ett visst belopp borde bestämmas för hvarje plenum, hvarför jag tror, att skillnad bör göras emellan förmiddags- och eftermiddags-plenum.
Hvad åter angår frågan om den, som anför vakten, anser jag, att ordet Underofficern bör utbytas mot ordet befälhafvaren för vakten.
.Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Alia talare synas mig vara af samma mening.
Här är blott fråga om uttrycken.
Jag hemställer derför det R. o.
Ad. måtte besluta, att åt hvarje vakt, som begäres, skola anslås 1 R:dr 16 sk., hvaraf 16 sk. tillfalla befälhafvaren och återstoden manskapet.
Härigenom är man ifrån den otydlighet, som kan ligga i orden för hvarje plenum.
När jag finnér, att Riddarh.Utsk:s me ning varit, att för hvarje gång, R. o. Ad. in pleno sammanträder, Den 25 Februari e. m.
355 den ifrågavartde afgiften skall utgå, har jag intet att deremot anmärka likasom icke heller i afseende på afgiftens belopp; men jag trodde, att uttrycket för hvarje plenum skulle tydas så. att om plenum börjas på f. m. och fortsattes på e. m., skulle detta anses såsom ett plenum.
Anlages Hr von Hartmansdorff? förslag, vinnes all behöflig tydlighet.
Då vi alla synas ense om summans belopp, lärer väl, såsom en talare yttrat, någon återremiss icke erfordras, hvarföre jag anhåller, att vi ,måtte afgöra frågan i enlighet med Hr von Ilartmansdorffs förslag.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende pä förevaride Mern. förslag till förändringar, som dock icke afsågo hufvudsaken, utan blott redactionen blifvit framstäldte af 3:ne talare Frih.
Stjernstedt, Hr Hjärne och Hr von Hartmansdorff, af hvilka dock den förstnämnde afstått från sitt förslag och instämt med Hr von Hartmansdorff.
Jag anhåller att få instämma med Hr von Hartmansdorff.
Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att Hr von Hartmansdorff förslag innehöll, alt för hvarje ny vakt, som reqvireras, anslås 1 R:dr 16 sk. biko, hvaraf 16 sk. (ill vaktbefälhafvaren och 1 Ridr till fördelning emellan manskapet, samt hemstälde örn R. o. Ad. behagade bifalla Riddarh.Utskis tillstyrkande, med det förtydligande Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Då jag här in pleno inträdde hade R. o. Ad. redan afgjort Betänk, i anledn. af väckte motioner om tillsättande af klockarelägenheter i Skåne, Halland och Blekinge.
Jag hade visserligen ämnat, att yttra mig i denna fråga.
Jag anhåller emedlertid, att Riddarh.-Sekret, målte uplysa, hurti frågan blifvit afgjord i öfriga Stånden.
Härvid uplyste undert.
Riddarh.Sekret, att enl. ankomne prot.- utdr.
Ekon.Utsk:s nu omförmälde Betänk.
M 39 blifvit bifallet af Preste- och BorgareSt:n samt återremitteradt af BondeSt.
Ar det icke något serskildt prot.nldr. ankommet med begäran, alt R. o. Ad. skulle äfven återremittera Betänk.?
I anledn. häraf uplästes det härom från BondeSt. ankomna prot.- Utdr., hvilket icke innehöll något annat af det Hederv.
Ståndet fattadt beslut, än att Utsk:s Betänk, blifvit återremitteradt.
Posses, Gustaf Mauritz, d. 18 dennes på bordet lagda motion, att R.
M. med underd. anhållan, att Han tills vidare täcktes uphäfva import-tullen på spanmål och mjöl. 23* 356
Den 25 Februari e. m. Gr.
Posse anförde skriftligen:
Då den af mig väckta, nu föredragna motionen, måhända ej kan anses, till följd af 56 § Riksd.Ordn. äga tillräckligt stöd i de utländska förhållanden, hvilkas inflytande på vår spanmålshandel ej med full visshet kunna förutses, får jag såsom särskildta grunder för dess väckande nu upgifva. l:o.
De med hvarje postdag stigande spannemålspriserna i Rikets södra provinser, ett förhållande, hvilket vid motionstidens slut så mycket mindre kunde förutses, som man hade anledn. förmoda, att, vid bränningstidens slut motsatsen skulle inträffa.
Det jemväl ej under motionstiden beräkneliga i motionen ådagalagda förhållande, att spannemål från Ryska hamnar med fördel kan hit införas, hvilket så mycket mindre kunde förmodas, som spannemälsutförseln var från Finlands hamnar förbjuden.
Under fullkomlig öfvertygelse att den af motionären föreslagna underd. skrifvelsen afser åstadkommande af en fördel för Jordbrukaren, enär motionären synes dermed vilja förekomma ett exportförbud, hvilket skulle serdeles menligt inverka på spanmålshandel, tror jag likväl att med denna skrifvelse icke vinnes det åsyftade ändamålet.
Men innan jag ingår i någon bevisning härom, vill jag söka ådagalägga, att motionen enl. 56 § Riksd.Ordn. icke kan remitteras.
Till stöd för sin motion har Gr:n åberopat 56 § och de politiska förvecklingarne i Europa.
Man måste således tillse, huruvida dessa förvecklingar haft något inflytande på spanmålsmarknaden.
Vid betraktande häraf finner man, att priserne ingalunda stigit, utan tvertom, efter utfärdandet af K.
M:s förklaring rör:de de förenade rikenas neutralitet, varit icke allenast, som man säger flau, utan i fallande.
Om, såsom motionären tyckes förmoda, spanmålspriserne till följd af de politiska förvecklingarna stegras, känna vi alla, att K.
Bl. äger att under sådana förhållanden nedsätta eller borttaga tullen å spanmäl, och således vinnes det ändamål motionären åsyftat.
Huruvida motionären kan ernå del mål han eflersträfvar, vill jag icke undersöka, emedan första frågan är, om motionen kan remitteras.
Då man helt oförmodadt hört en motion i detta ämne väckas här på detta rum, sedan för kort tid tillbaka en motion med Gr.
Posses tillhjelp blifvit här förpassad till evigheten, studsar man, och det är derföre naturligt, att jag i miu ringa mån sökt att i Grundlagen återfinna det stöd, Gr:n för sin motion åberopat.
Tänker man sig tillbaka lill den tid, då den Sandbergska motionen afdankades, och jemför den med den närvar:de, under hvilken Gr:n framställt sin motion, skall man förgäfves efterforska sådana under Riksdagens lopp inträffade händelser, hvilka enl. 56 § Riksd.Ordn. tillåta motioners väckande efter en månad från Riksdagens början.
I allmänhet hafva spanmålspriserne i landet icke stigit utan tvertom fallit, ehuru de i södra orterne nu något stegrats, men man känner alldeles icke, Den 25 Februari e. m.
357 om detta har sin grund i en starkare export för tillfälle? eller om mehnföre förhindrat transporten från uplagsställena till afsättningsorterne.
Om det följaktligen varit motionärens siareblick tillåtet att i en dunkel framtid se den föreslagne åtgärden rättfärdigad, är det åtminstone för oss andra omöjligt att för det närvande fälla ett bestämdt omdöme härutinnan.
Emedlertid tror jag just den af Gr:n åberopade 56 § Riksd.Ordn. förnekar giltigheten af hans motion, emedan sådana förhållanden icke inträffat, som i samma § förutsättas såsom vilkor, hvarunder motionen nu skulle kunna till vederbörligt Utsk. remitteras.
Visserligen är det sant, att! spanmålspriserne något sjunkit på den Ryska sidan, men detta är möjligen äfven en tillfällighet, och om, såsom man förutsatt, svårare förvecklingar möjligen inträffa, är detta förhållande med priserne snart öfvergående, ty det torde befinnas klart, att Ryssland just i följd af dessa förvecklingar blir i behof af derinom befintliga spanraålstillgångar, hvaraf prisernes stegring blir den gifna följden och all import vare sig med eller utan tull omöjlig.
Men om detta oaktadt R. o. Ad. skulle finna de af motionären upgifna skäl giltiga, ligger dock en djupare betydelse i motionen, hvilken jag icke kan godkänna nemi. elen ena Statsmaktens obefogade ingrepp på den andras område.
Det är icke längesedan vi på detta rum förehade en fråga, hvari den ena Statsmakten sökte tillvägabringa en förändring i 61 § Reg.F.
Man opponerade sig då deremot hufvudsakligen af det skäl, att man ansåg förändringen innebära ett ingrepp i Grundlagen, det der icke kunde bifallas, såsom elt ingrepp i folkets rätt, hvilket man icke ville erkänna såsom fullkomligt origtigt i ekonomiskt hänseende, men som deremot ansågs farligt i afseende på Regeringens förhållande till representationen.
Sedermera har R. o. Ad. ogillat Doctor Sandbergs motion, ehuru åsyftande, att R.
St. tili underd. skrifvelse skulle anhålla, att K.
M. ville begagna sig af Sitt prerogrativ och förbjuda bränvinsbränningen under April månad.
När nu Konungen är obehindrad alt i ekonomiska frågor vidtaga de åtgärder Honom bäst synes, tyckes Gr.
Posses förslag vara ett ingrepp i den Konungens grundlagsenliga rätt, Han äfven i moraliskt hänseende, efter mitt sätt att se saken, alltid bör äga, nemi. att oförkränkt utöfva Sin makt.
Vill man hafva en fast styrelse, så skall man högakta de gränsor, inom hvilka den rör sig, och det just derföre, att man genom denna aktning visar styrelsen att inom dessa gränsor skolén J hålla Eder och derutöfver icke gå.
Då har man äfven åt sig bevarat rättigheten att säga: nu håfven J gått för långt, och vi kunna icke gilla det såsom händelsen var med propos. ronde 61 § Reg.F.; men just derföre, att vi icke gilla denna propos. vilja vi visa, att vi icke vilja gå utom våra gränsor.
Detta har R. o.
Ad. uttalat vid afgörandet af nämnda grundlagsförslag, men icke destomindre har Gr. Posse, som bilrädt vid Doctor -Sandbergs motions förkastande, framkommit med en motion i samma syfte, eller hvad kan meningen eljest vara med den, om icke att i de fall, der Konungen äger besluta, gifva Honom en vink, att lemna på hand, att Han skall göra så och icke så.
Jag kan icke gilla detta och just min rättighet som representant för - 358 Den 25 Februari e. m. bjuder mig alt göra det.
Jag kan icke se, att motionen åstadkommer något godt resultat, och derför yrkar jag att motionen enl. 56 § Reg.F. icke måtte blifva till Utsk. remitterad.
Visserligen bör man göra fullkomlig rättvisa ät motionärens syftemål att bereda de fattigare klasserne möjligheten att erhålla brödföda för ett billigare pris än det, hvartill han fruktar att den eljest möjligen kan fås i handeln, om icke den af honom föreslagne åtgärd vidtages; och man bör äfven göra rättvisa åt hans önskan, att om hans förslag möjligen vinner framgång, söka förebygga en åtgärd, som enl. hans tanke skulle på ett vådligare sätt ingripa i landets handelsförhållanden, nemi. ett spanmälsexportförbud.
Men sedan jag gjort honom denna rättvisa, nödgas jag likväl, af omvårdnad för våra former, bestrida remiss af hans motion.
Jag kan icke finna, att 56 § Riksd.Ordn. här kunnat af Grin med något skäl åberopas, emedan jag påstår, att de politiska förvecklingar, hvilka skola hafva föranledt motionen, icke varit af den hastigt påkommande art, att ju icke redan före utgången af Dec. månad sist!, år Gr.
Posse, likasom hvar och en annan kunnat i viss mån förutse möjligheten af hvad, som nu synes vara på väg att inträffa, åtminstone för så vidt vår spanmålshandel beträffar.
Om Grip således i tid ansett ålgården nödig, hade det äfven varit lika nödigt, att genom en inom behörig tidsbegränsning väckt motion bereda sig laglig utväg till frågans lösning.
Skulle likväl, mot min förmodan, R, o. Ad. finna detta skäl till remissvägran mindre giltigt, så vågar jag dernäst hemställa, till hvad rimlig nytta ifrågavar:de förslag mande lända?
Då man vet, att Storfurstendömet Finland icke får exportera spanmål till Sverige; då man vet att utländska Ostersjöhamnarnes sädespris äro högre än i Sverige, dock med undantag af Esthlands och Lifflands hamnar, men hvilkas exporthandel föga kan såsom påräknelig antagas, när snart nog en Engelsk flotta torde hindra denna trafik; — då man vet att i närvar.-de stund från Skåne icke importeras, utan tvertom exporteras, ganska betydliga qvantiteter spanmål; dä man vet, att i flere bland Rikets provinser priset är i fallande; så frågar jag, hvad nöjaktigt skäl R. o. Ad. äger, att göra ett inpass i grundlagens noggranna tolkning och efterlefvande, lill förmån för Gr.
Posses motion?
Jag inser det icke, och har ännu ett ytterligare skäl för denna min åsigt, nemi. det, som jag ofta tagit mig friheten att för R. o. Ad. framhålla: — att då raan vill gifva stöd åt en nyttig sak, skall man göra det på ett ändamålet värdigt sätt, och som med någon sannolikhet leder dit.
Följderne af den åtgärd, hvarom Grin vill att R.
M. framställa en underd. anhållan, blifva, jag är derom öfvertygad, att priset väl till en början komme att falla; men efter en ganska kort tid, och då erfarenheten snart skall visa, att någon spanmål icke importeras i landet, kommer denna erfarenhet åter att medföra en hastig stegring af spanmålspriset; hvarigenom det goda syftemål, motionären åsyftat, sålunda tillintetgöres.
Det är för öfrigt en gammal och erkänd sats, att man måste Den 25 Februari e. nr.
359 undvika täta rubbningar i bestående lagstiftningsförhållanden; och då man lemligen tydligt kan förutse, att en sådan rubbning icke medför de fördelar, man åsyftat med densamma, är det så mycket angelägnare att förebygga sådane i sig sjelfva förhatliga och vådliga åtgärder.
Jag tror således K. o.
Ad. göra rätt i att utur formel synpunkt vägra remiss å ifrågavar:de motion; och anser sådant äfven utur synpunkten af innehållets beskaffenhet vara för det allmänna en vinst.
Lagerbjelke, Gust.: 1 sitt skriftliga anförande har motionären sjelf under delta plenum erkänt, att det af honom till grund för motionen åberopade förhållande, eller de utländska förvecklingarne, icke vore ett tillräckligt stöd för hans rätt, att väcka ifrägavande motion.
Häruti har han äfven rätt.
Desse politiska förhållanden eller förvecklingar voro kände före motionstidens slut, och om de skola anses såsom en giltig grund för rättigheten att nu väcka motioner i olika syften, skulle vid denna Riksdag motionstiden aldrig taga en ända.
Motionären har likväl nu anfört 2:ne andra grunder för sitt förslag, hvilka det torde tillåtas mig att närmare skärskåda, för att tillse, huruvida de i någon mån äro giltigare än dem motionen uplager.
Motionären har nemi. först sagt, alt spanmålspriserne efter motionstidens slut blifvit betydligt förändrade, men det hade dä äfven ålegat honom att icke blott lemna en sådan lös upgift utan att äfven styrka om och i hvad mån en sådan förändring ägt rum, ty, alt priserne hela vintren igenom äro desamma, lärer väl aldrig inträffa.
Att denna förändring i priserne linder innevar:de år varit betydligare än man redan under motionstiden kunnat förutse har motionären ingalunda visat, hvilket ock torde hafva varit något svårt, enär någon serdeles prisförändring icke inträffat, hvilket andra talare här redan påpekat.
Vidare har motionären såsom stöd för sin rättighet, att framställa sitt förslag, anfört, att spanmålen står i jemförelsevis lågt pris i de Ryska hamnarne.
Motionärens skyldighet hade dock varit, att bevisa, det jemväl detta förhållande varit omöjligt att under motionstiden förutse, äfvensom att hvad han i den vägen i öfrigt upgifvit verkligen inträffat.
Jag tror således, att motionären saknat all rätt att väcka denne motion, och då R. o. Ad. vid andra tillfällen visat sig som en sträng väktare öfver grundlagen, samt då fråga varit om remisser af motioner, för hvilka tillräcklig grund saknats, vägrat sådane, anhåller jag, att R. o. Ad. i full conseqvens härmed och i öfverensstämmelse med 56 § Riksd.Ordn. mätte lägga denna motion lill liandlingarne.
Alla de talare, som i detta ämne yttrat sig hafva bestridt remiss af motionen.
Det var att förvänta, att Hrr Possessionater icke skulle lycka om Gr.
Posses motion, emedan det är onekligt, att den, äfven om än aldrig så obetydligt, inverkar på deras intresse.
Jag tror också, att de, som yttrat sig, heldre hålla sig till sjelfva ämnet än jäfva motionen genom vägran af dess utredning.
Sä åtminstone tror jag, att jag skulle hafva handlat, om motionen rört mitt intresse.
Jag vill icke yttra mig 360 Dell 25 februari e. m. öfver remissens bestridande, ty på Hr Gr. o.
Landtm, ankommer ensamt bestämmande, huruvida detta bestridande är lagligt eller icke.
Den siste talaren yttrade, att motionen icke kan remitteras på grund af Riksd.Ordms föreskrifter.
Jag tror, att han i stället bordt säga, att R. o. Ad. icke vill remittera densamma.
Jag erkänner, att vid föreg:de Riksdagar man antagit som praxis att vägra remisser af motioner.
De §§ i grundlagen, hvilka tala härom, hafva dock icke en sådan syftning enl. min upfaltning, och jag tror, att en dylik vägran af remiss aldrig blifvit ifrågasatt, då Hr Gr. o. Landtm, ansett sig icke tillsländigt att framställa propos. derå.
På Hr Gr. och Landtm, beror det således, om vi kunna vägra remiss eller icke, och jag ernar icke deltaga i den discussion, hvars föremål är tolkning af grundlagen i ena eller andra afseeudel.
Hvad sjelfva saken beträffar, måste man medgifva att mot motionen kunna anföras tre skäl.
Det ena nemi. alt man genom uphäfvande af importtullen beröfvar Staten en inkomst.
Detta är också i så målto en sanning, alt K. M. vid Riksdagens början visat, att den kassa, som bildats af tullen å inkommande spannemål, ökats derhän, att från den kunnat öfverlemnas flere tusen R:dr till olika ändamål.
Detta ensamt är förtjent alt tagas i betraktande.
Det andra skälet, hvilket, ur en viss synpunkt sedt, är rigtigt, består deri, att genom importtullens borttagande, man beröfvar jordbruket det skydd emot utländsk konkurrens, man velat gifva det.
Jag frågar dock, har icke jordbruket tillräckligt skydd i närvar:de ögonblick derigenom att spannmålspriserne för det närvande äro 50 proc. högre än i vanliga år, och jag tror, alt om man ännu har utsigt ali dessa priser skola än vidare stiga, man likväl icke kan åberopa någon rättvisa, då man yrkar bibehållande af importtullen å spannmål, hvarigenom de fattigare klasserna snart sagdt beröfvas möjligheten att erhålla spanmål.
Man har sagt-, att motionen är ulan ändamål, emedan genom de politiska förhållanderne förhindras införsel af spannmål till Sverige äfven om tullen borttages.
Jag kan icke bestrida delta, derföre, att jag lika litet som någon annan kan veta på förhand hvad komma skall.
Min tro är dock, att om Sverige kommer att förblifva neutralt under striden omkring våra områden, skall ifrån de Ryska hamnarne, der spanmål i öfverflöd f. n. finnes, sådan vid öppet vatten införas till Sverige, ty genom vår neutralitet under den pågående striden hafva vi erhållit de krigförande makternes tillstånd att fortfarande sköta vår handel äfven med dessa makter.
Jag anser således mycket troligt, att stora qvantiteter spanmål skola inkomma från Ryssland.
Hvad åter beträffar behofvet att f. n. uphäfva importtullen för att åstadkomma en sänkning i priserne, så åberopar jag de många uplysningar, hvilka lemnades under discussionen om Doctor Sandbergs motion.
Häraf visar sig, att f. n. brist verkligen fanns, men jag tror, alt vi nu äro temligen ense om, alt man icke kan göra sig förvissad, att, serdeles om man lössläpper brånvinsbränningen, ju icke en brist på spanmål skall upsla fram på våren eller sommaren, hvilket har till följd en ytterlig stegring i priserne.
På grund af alla dessa skäl
Den 25 Februari e. tn.