Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af desse uppgifter och priscouranter utur tidningarne samt af Mäklarnes berättelser om försäljningsprisen på oförtullade varor, af sila dessa skall Handelstyrelsen hvart år göra sammandrag, och derefter bestämma ett medelpris som
Styrelsen för det kommande året skulle allmänt kungöra, såsom det värde, efter hvilket sådane varor skulle förtuHis, som ej för mycket variera och hvilka uti tariffen med särskilt tecken äro utmärkte.
För desse varor skulle procenten erläggas efter detta värde.
Den hittills gällande Tullförfattningen härefter hvar Riksdag en gång för alla utsatt ett värde på varorna.
Detta är ganska felaktigt.
Pen n Augusti r, m, Utskottet har vid granskning funnit, att föga någon artikel nu äger samma värde, som der är utsatt.
Beviilnings-Utskottet , som har trott att detta ofta borde härida, har och trott stt värdet bättre skulle bestämmas, om det utsattes hvart år.
För en del varor på hvilka icke något värde är satt i gamla taxan, står det att de förtullas, till ett värde af roo R:dr HamburgerBanco, med så och så stor summa.
Således hsr Utskottet haft en vägledning, att det fanns sådane varor, för hvika ej något bestämdt värde kunde utsättas.
Då Utskottet äfven funnit, att dess* till betydligaste delen beltå af Fabrikater, å hvilka verkeligen ej något bestämdt gällande värde kan sättas, så har Utskottet anaett det oundvikligt , att dessa på något sätt skola värderas.
Sättet har hittills v*rit det, att Godsägaren helt enkelt framvisat den factura, som han behagat låta skrifva.
Någre uti Utskottet närvarande ledamöter af BorgarcStåndet hafva uppgifvit, att det beror af Godsägaren att få huru många facturer som helst.
Dessutom har det i 6 §. varit Tullbetjeningen tillerkänd rättighet, att om ej Godsägaren med ed gittade styrka värdet, skulle den äga rätt att inlösa var»n med 10 procents förhöjning.
Utskottet har funnit, att denna tullbevakningen lemntde rätt i stort var ett narri, ty sällan häader, att bevakningen har penningar att inlösa hela laddningar.
Utskottet har derföre haft mycket bryderi med denna sak.
Det har då föreslagit, att, om godsägaren är en resande, som för enskilt behof medförer varor, hvilka ej äro till afsalu och icke gå öfver 500 Ridt annan värdering ej behofves än det pris han f«S -®*n 14 Augusti e. MZ bestämmer.
Finner Tullbevakningen sig ej nöjd med detta pris, så bär Utskottet föreslagit att den enligt 6 §m må få tillösa sig. varan med jo procents förhöjning.
Men så snart värdet öfverstiger 500 R:dr eller varan tillhörer en Köpman eller dess expedit (ty eljest kan Köpmannen fördela ett större parti på flere personer) skall det på följande sätt tillgå.
Godsägaren skall då inlemna en egenhändig uppgift på hvad han anser varorne kosta uti Svensk hamn:
Sedan han gjort det, skola värderings män, som äro valde i Staden för året, tillkallas, hvilka uti Fabriksidkares med fleres närvaro skola värdera varorne.
Äro di si väl godsägare som Tullbetjening nöjde, så erläggea tullen efter detta värde.
Är någon missnöjd} så tillkallas en Jury af 2 personer från hvardera parten, hvilken Jury utom sig utser en Ordförande.
Juryn skall med Ja eller Nej besvara frågan om värdet är riktigt.
Besvaras frågan med nej skall auction verkställas, och kungöras så långt förut, att handlande från andra Städer kunna infinna sig.
Om det första sättet rörande värdets bestämmande genom handelsstyrelsen, har jag ej hört någon anmärkning göras.
Grefve Spens har yttrst sig tro, att en genare väg vore om auction genast anställdes, men att om tullbetjeningen ej vore nöjd med värdet som då uppkom, värdering skulle efteråt ske.
I Köpenhamn lärer auction verkställas adit inkommande Fabriksvaror j det kunde äfven här ske i Stockholm och Götheborg, men jag hemställer, om det vöre lämpeligt för andra Städar, Det skulle kunni händs 9»n f4 Augusti «, «, i desse, att auctionen blef af intet värde.
Jag vili likväl ej vara envis på något sätt; jag tillstår att jag mera tänkt pi saken , än blifvit tillfredsstäld med förslaget.
Herr von Hohenhausen tyckes hafva yttrat den mening, hvilken jag likväl ej rätt fattade, att Juryn kunde uteslusas , och att en annan mesure skulle vidtagas.
Jag hemställer då till Ridderskapet och Adeln , om icke en vidare discussion skulle erfordras att utfinna denna.
Jag anhåller endast att få förklara de ord jag yttrade.
Det var Juryns borttagande som jag åsyftade.
Jag föreslog, att sedan värderingsmännen åsatt värdet för procentens betalande, Auction ej borde få af tullbetjeningen begäras , nota bene endast i det fall att godsägaren för att undvika tidspillan underkastade sig att betala tull efter ett förhöjdt värde , hvilket jag vid nogare besinnande tror kunde nedsättas från 10 till 6 procent af det utaf värderingsmännen åsatte.
Herr Tham har upplyst, att fabriksvaror i Danmark endast få införas till Köpenhamn.
Det är ej tillåtit på något annat ställe i Riket, och der åke sådane Auctioner som Grefve Spens omtalat.
När nu här ej är fråga om att göra inskränkning blott till ett ställe, tror jag det vore tjenligast så mycket möjligt är förekomma dessa Auctioner.
Jag hemställer således, om det ej vore ett fullkomligt säkerhetsmått för Staten att den fick sin tillbörliga tull, att •edan värderingsmännen åsatt ett värde och !
4 Augusti t, m'. godsägaren vilie betala tull efter 6 procents högre värde, han kunde undvika Auction.
Vill han ej det , så skulle Auction ske, om tuilbetjeningen det yrkar.
De;igenom vöre det tuilbetjeningen betagit, att alltid begära Auction eller yrka understucken betalning , då den i annat fall kunde säga, att vi kunna alltid vinna på Auction, och vi skall alltid derpå förlora.
Vid det af Herr voa Hohenhausen gjorde förslag har jig ej något annat att anmärka, än att jag tror, att det blifver känbart nog för godsägaren, 'ty om mun förutsätter, att värderingstnännen göra sin skyldighet och varor med 20 procents tull skola höjas med 6 procent i värdet; så blir det ganska kännbart.
Om jag rätt förstått , så blir det härigenom god-ägaren , som förlorar , och det gilver anledning till tullförsnillning.
Jag medgifver, att Auction är ett ledsamt sätt, derföre har ock Utskottet satt det uti tredje rummet , och ej förr än Jury sagt, att värdet är för lågt.
Den är visserligen en ledsam inesure , men jag hemställer , om det andra förslaget hjelper saken.
Vöre det blott fråga om Stockholm och Götheborg , sä skulle jag tillstyrka det, men kan ej göra det nu, då frågan äfven är om 11 andra Städer.
Det är ej för att motsäga Bevilloings - Utskottets förslag , som jag nu anhåller fa yttra mig, blott för att uppkasta några tvifvelsmål.
Med skälig säkerhet kunde 0cti 14 Augusti r.. m. man ana sådane följder af stadgandet om mindre partier af högst 500 R:dr, att chicaner kunde uppkomma för resande, hvilka jag skulle tro att man borde derifrån fritaga.
Den första chicanen vore den, att då han uppgifver varan efter det värde den i hans hand ages, men samma vara i landet vore betydligt dyrare, han möjeligen blef af med en favoritpiece blott derföre, att en besökare hade nog fin näsa att finna , att 10 procents tillökning ändå vöre godt pris.
Månne det ej vöre skäl, stadga att då besökaren finner anledning att anmärka något mot priset, man då genast inställde sig för värdet ing* männen, och att det för sådane små partier skulls få bero vid det värde de åsatte, och att tullen derefter skulle betalas.
Jsg hemställer om i denna förändring kunde äga rum, utan att derföre någon egentelig rubbning gjordes uti det af BevillningsUtskottet i denna punkt uppgjorde systems.
Det är ock nämnt, att man skulle göra skillnad mellan handlande och och resande.
Deraf kan en annan ledsam c hi— cans uppkomma, då det är svårt att se, om en person är handlande eller resande.
Om man skal! hafva certificater för att passera , så k*n man skaffa sig en person sorn passerar för resande, och kör genom tullen.
Månne man ej kunde stanna dervid, att då summan ej öfvergår 500 R:dr , det må blifva vid det värde, som värderingsmännen åsätta.
Herr von Hohenhausen-, Jag har troligen illa uttryckt mig efter jag blifvit missförstådd.
B*u 14 4ttgunil e. rtt.
Derföre anhåller jag, ett få uppläsa mitt förslag så som jag nu uppsatt det:
När varuvärdet öfver/leg 500 R.dr B‘,co elter tillhörde Handlande, borde det vara det fa tillåtit, att efter to pracents högre beräkning och värderingsmännens åfat ta pris, genajl
,å betala tullen.
Med antagande härutaf vore det således Icke godsägaren betagit, att begära auction, om han ej ansåg värdet riktigt, men det blef honom möjeligt att undandraga sig den tidsutdrägt och det prejeri, som honom annars kunde vederfaras.
Af denna anledning föreslog jag detta.
Beträffande hvad Herr von Lefrén anfört, ingående resande, så Ser jag svårligen någon möjlighet, att stadga med säkerhet , att de skulle få införa varor till ett visst värde.
Skulle de gå till värderings mänaen såblefve de måhända nog länge uppe-* hällne på sin resa , hvars hastiga fortsättande ofta både för dem sjelfve och andra kunde vara vigtig.
Hittills hafva resande ej fått införa annat, än hvad de sjelfve begagna.
Deras klä'» der eller persedlar kunna ej vid en sådan värdering komma i fråga.
En Zobelpäl* går redan till vida högre summa, än den ofvaonämde, men den nyttjss af den resmde, och kari således icke komma under Tullnärens beskattning.
Om jag ej orätt fattat dis— cussioaen , hafva allas ändamål varit att förena Statens säkerhet mot ett för lågt värde med Ben 14 Augusti e, ml med så liten chicane för godsägaren , som det är möjligt.
Jag hemställer, om, vid frågan om resande, och dem sorn hafva mindre partier, man kan på ett mindre chicaneust och mindre uppehållande sätt gå till väga än genom de Auctioner jag föreslagit att genast förrättas.
Det är en stor skillnad emellan dem, och de Auctioner, som Utskottet föreslagit i tredje instantien.
De kungöras långt förut, och uppehålla afgifterne , och med dem , hvilka ock af Utskottet äro föreslagne uti sista rummet, är det gifvit, att man bör fördröja i det yttersta.
Herr Tham har yttrat, att i Stockholm och Götheborg skulle dessa Auctioner tjena till något, Jag går så långt , att jag tror att i de öfrige Städerne ingen annan skulle vara närvarande, än godsägaren och tullbetjeningen.
Men det är just där tullbetjentell kan svara, om han vill höja de 10 procenten»
Skilnaden blifver då endast den, att godsägaren äger öppet att sedermera höja på.
Jag tror , att det bör stadgas någon sådan rättig-* het, ej blott för den händelsen, att en resande kan vara okunnig om rätt* värdet, utan ock derföre , att han kan medföra saker , hvartill han äger affectionsvärde, och hvilka han med nöje skulle betala efter ett högre pris.
Om man medförde Juveler eller annat, och tullbetjaningen anade, att det kunde äga för ägaren ett särskildt värde , kunde den taga sig tillfälle att preja.
Jag ser således ej annat, än att alla förmåner skulle vinnas ge.
Aå, Prot. VII.
Band. £14 Ben 14 Augusti e, m. norn utsättande af Auctioner i första instantien.
Längre än på detta sätt, kan man ej komma , då saken skall till värderingsmän , ty sedan blifver den en juridisk fråga, och att ej då tillåta den att gå genom flere instantier, strider emot all lagprincip.
Jag tillstår uppriktigt, att jag är brydd, huru jag skall besvara , hvad som blifvit sagdt, ty jag inser förmoner och skada af alla de förslag , som blifvit gjorde.
Jag vore nästan färdig att hemställa till Ridderskapet och Adeln , att bifalla det nu uppgjorde förslaget ; men då detta är ett ganska kinkigt mål, så skulle jag tro , att man kunde låta förblifva vid hvad Utskottet föreslagit , men hos Kongl.
Maj:t anhålla , att efter ett åra förlopp
Regeringen i detta afseende ville vidtaga de mått och steg , som tid och omständigheter kunde krätva.
Jag försäkrar, att Bevillningsutskottet i tre veckor varit sysselsatt att utarbeta sättet att göra värderingarne.
Man har trott sig just på detta sätt förekomma chicaner för resande.
Man har trott det möjligt , att en resande skulle sätta ett sådant värde, att ej tullbetjeningen kunde inlösa varan med 10 procents förhöjning.
Jag medgifver , att hvad Herr Lefrén föreslagit, vore det enklaste , och medförde mera säkerhet , men det medförde i afseende på Köpmän den olägenhet att, om hvar och en ägde rätt att slippa med att gå till värderingsmännen, så kunde köpmän fördela sine varor på smärre poster, och derigenom möjeligen få utväg
Sen i4 Augusti e. m, att erhålla ett lågt värde.
Jag hemställer således , om icke det uppgjorde förslaget kunde sntagas, men att man till Regeringen öfverlemnade att efter ett år höra vederbörande TulUStyrelse och HandelsStyrelse , samt göra de ändringar häruti , som kunna vara till änrt damålet ledande.
Jag erkänner lika med alla andra, att detta ämne, just genom sin beskaffenhet att ej vara annat än ett sätt att controllera missbruk, medförer stora svårigheter, men jag tror att vid den frågan, man först bör etablera vissa principer, innan man bestämdt beslutar.
Här har varit fråga om nipper , men jag tror att man först bör stadga, att det bör vara sådane varor, som anses kunna komma i handel , och ej de som
Sro till egen nytta, hvilka böra förtullas.
Häraf följer den andra principen , att det är varans beskaffenhet och mängd som bör upplysa, huruvida varan skall förtullas eller icke.
Om nemligen en resande medför Caffe, Socker och dylikt till 500 R.drs värde, så är det gifvet, att det är i speculation, ej till eget bruk.
Om deremot han mtdförer Juveler, Nipper, eller en Resvagn lör eget bruk , så bör sådant ej komma i fråga att förtullas, då man alltid ansett, att hvad som medfördes för eget bebofej borde förtullas, eller om man vill att Tuli skall derföre erläggas, bör den åtminstone vara lindrig; och värderingen ske summariskt efter godsägarens uppgift.
Om man således stadgar detta, sä tror jag att man kommer ifrån ji 6 gen 14 Augusti e, m. en svårighet.
I afseende på värderingssåttet, tror jag att det som Utskottet föreslagit, i synnerhet med det tillägg Herr Tham nu yrkat, är det som bäst bör förena meningarne, ty det förslag som Grefve Spens omtalat, att göra en auction, kan väl vid första betraktandet synas riktigt, men en person är ej alltid straxt till hands, som kan göra öfverbud, och för att då göra auction, skulle fordras ett kungörande, så att personer kunde hinna samlas med flere andra omständigheter som blott skulle föranleda till tidsutdrägt och prejeri men icke gifva någon större säkerhet.
Derjemte får jag anmärka, hvad värderiogamännen angår, att det är •n kinkig fråga, att få de samma hvarje år, ty det är ett verkeligt onus.
Skeppningen sker under de tider, då de fleste önska att vara utur Städerne, på landet.
Då är det blott Msgistratspersoner och handtverkare, sorn äro qvar, men enligt de nu gällande Författningar har det varit brukligt, att någon magistratsperson och ett par manufacturister eller handtverkare blifvit tillkallade.
Då vet jag ej, när man vill hafva stadigvarande värderingsmän, om man kan hoppas få personer, som för hela året vilja åtaga sig att vara det.
Antingen man bibehåller det nuvarande, eller antager Utskottets; så bör alltid correctifvet af en Jury äga rum.
Derigenom är det hufvudsakliga vunnit, att det sluteliga correctifvet af en större auction blifver ett ultimatum.
Utskottet uppgjort, efter ett år får jemkas, sä hemställer jag, om ieke detta är det säkraste sättet att komma ifrån saken. joen i4 Augusti e. m. Grefve Spetts:
Så vida på något ställe uti Utskottets Betänkande finnes någen skillnad angifven emellan de af den siste värde talaren omtalade för den enskilteg behof införde saker och varor, som äro till afsalu, så förfaller visserligen en stor del af hvad jag yttrat.
Jag har ej kunnat upptäcka det.
Man har tvärtom stadgat införsel-tull tor varor som efter min tanka äro till sin natur sådane, att de innafattas bland dem, som en resande medför för sitt enskilta behof utan att erna sälja dem, och af hvilka hvarken hans Förfäder eller han hafva kändt värdet, Jag har ej föreslagit auctioner uti första instantien annorlunda, än såsom en variation från Ufskottets Betänkande , der redan en slags auction är för denna instans föreslagen.
Det är likväl den skillnad, att efter Utskottets förslag kunna omöjligen mera än två personer vara närvarande, och det är omöjligt att det kan ske mera än ett anbud af hvardera , men efter mitt är det möjligt, att någon tredje man kunde vara närvarande.
Detta är skillnaden, äfvensom att bägge de närvarande kunde göra flere anbud.
Herr Thams tillägg uppfyller i öfrigt så helt och hållet hvad jag kan önska, att jag tillstyr, ker bifall å denna punkt med nämnde tillägg att nemligen åt Kongl. Majit måtte uppdragas, att häruti göra nödige förändringar efter vederbörande handelsstyrelses hörande.
Jag gör det så mycket hälldre, som det alltid varit min tanka , att Riksens Ständer gå öfver sina gränsor, när de gå för mycket uti detaille, hvilket ock här lätt upptäckes af detta ämne.
Den 14 Augusti t, m, Herr Tham:
I anledning af hvad Grefva Spens anfört om enskilte personers effecter, får jag nämna, att mångfaildiga detaillerej kunnat uti det allmänna Betänkandet upptagas, då detta blott utstakar sjelfva Grunderna.
Uti en särskildt underrättelse, sorn Utskottet uppsatt i förslag men ej ansett sig till Ständerne böra framlemna, innan hufvudfrågan blifvit afgjord, der kommer äfven säkerligen något att inflyta om enskiltes effecter, om tiden tillåter att utarbeta detta.
Mörner har nämnt om sättet att utse värderingsmäooen.
Jag får då nämna, att uti Utskottets förra Betänkande står, att hvarje StadsTaxeringsCommité skall välja ett passande antal värderingsman, emellan hvilka göromålen skola fördelas*
Man förutsåg att det ej vore möjligt, att samma personer kunde hålla ut beständigt, hvarföre Utskottet stadnade i det beslut, att desse skulle vara flera och således kunna dela göromålen, och att de skulle åtnjuta dagtractainente efter hvad vid taxeringar sker.
Den enda svårigheten är, att i Stockholm och Götheborg desse taxeringsman kunna blifva hårdt tillitade.
Jag vill nu ej tillägga annat, än förnya min begäran om proposition till bifall af denna punkt med tillägg att det åt Styrelsen må öfverlemnas stt, efter infordrade upplysningar af vederbörande, och efter ett års förlopp, göra de ändringar häruti, som kunna finnas nödige.
Herr Grefven och Landt-Marskalk en hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade
Ben 14 Augusti «. t/i. gilla 3;dj® Punkten i Bevillningsutskottets Utlåtande, med tillägg: Att Riksens Ständer borde lill Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att, i händelse Kongl. Majit , efter ett års förlopp och vederbörandes hörande, skulle finna andra utvägar till befordrande af en ökad säkerhet och controll , samt Statens dermed förenade interesse erfordras, Kongl.
Majtt då skulle äga vidtaga de åtgärder, Han för ändamålet kunde finna vara de tjenligaste.
Herr Cederfchjöld förnyade sin hemställan om sättet att medelst lottning tillsätta ordförande i Värderingsjuryo, i händelse, vid valet, rösterna skulle blifva lika_delade emellan flera.
Herr Grefven och Landt-Marfkalken erinrade, att denna fråga syntes höra till de Reglementariske stadgande®, hvilka , ef<er hvad Herr Tham omförmält, framdeles skulle från Bevillningsutskottet inkomma. 4\de Punkten. ”AU Tull för utgående och inkommande ”varor bär i Svenska BancoSedlar erläggas.”
Och blef denna punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
J3® Bsn 24 Augusti e, m. S'.te Punkten: ”Införsel af alla hittills förbudne varor, ”hvilka hädanefter varda tillåtne, skall inskrän”kas till de StapelStäder, i hvilka, enligt 182v ”års Bokslut, Tulluppbörden med Lots- och ”Båkafgifterne inberäknade, minst uppgått till ”24.000 R:dr Banco.” Herr Tharin Det är egenteligen sf upplysningar, hämtade dels ifrån andra länder , dels af Ledamöter inom Tullstyrelsen, samt sluteligen af Comitterade för dea nya tullorganisationen, som Bevillningsutskottet hämtat ledning för detta förslag.
Jarg anhåller att fl uppläsa några ord utur Comiterades Betänkande, så lydande: ”Ett stort hin”der för en fullständig
Tullbevakning ligger i ”privilegierna för våra många Stapelstäder uta® ”handel.
Vöre den större importhandeln inskränkt till färre punkter, kunde desse fullständigare bevakas, såsom nu sker vid Stockholm och Götheborg; enär deremot de Tjenstemän vid Tullstaten, hvilka nu med inskränkta lönevilkor äro placerade på bevaknings"platser, der ingen handel äger rum, sällan uträtta hvad som med deras placerande åsyftas, ” hvilket anförande Comiterade med exempel de följande pag. 37 och 38 utförligen be-' visat.
Jemte dea ledning
Bevillningsutskottet af detta upplysande Betänkande fått, och den underrättelse Utskottet hade, att Ostindiska varor ten 14 Augusti t, m, gil i England blott få införas till vissa plattser, samt att i Danmark fabriksvaror endast få införas till Köpenhamn, äfvensom den upplysning
Utskottet af erfarenheten ägde, att de fleste af Stapelstäderne äro af den beskaffenhet, att ej inkomsterne räcka till att aflöna en ordentlig tullbevakning och hålla ordenteliga Uppsyningsman, af alla dessa förenade skäl harUtskottet trott sig böra göra det förslag, att alla de hittills förbudne varor, hvilka Konungen hädanefter behagar tillåta till införsel, skola endast få införas till de Stapelstäder , hvilkas tulluppbörd uppgår minst till 14,000 R:dr.
Utskottet stannat vid denna summa är att näst efter de Städer, som hafva 14,000 R:drs uppbörd, nedfaller den till de Städer, som blott hafva 7000 R:drs.
De förra äro de bäst belägne nemligen: Stockholm, Götheborg, Gefle, Carls. krona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad och Uddevalla- Det är alla de, som ifrån Norrska gränsen till Gefle ligga utmed sjökusten, der de bästa hamnarne finnas, och der största lurendrägeriet hittills varit.
Det är således ej ensamt på en idée från Bevillningsutskottet, som detta grundar sig.
Utskottet har ej till - trott gig, att inskränka förslaget till färre Städer, ty då skulle bevakningen hafva blifvit svårare och omöjlig.
Utskottet har trott att på detta sätt, genom en väl organiserad och väl lönt tullbevakning, tullförsnillning skulle någorlunda kunna förekommas.
Dessa äro de upplysningar jag trott mig böra nämna, och jag hem - g3S Ben 14 Augusti e. nt, ställer om ej Betänkandet i denna del tnå föreslås till antagande.
Grefve\
Spens', Jag beklagar, att jag ännu en gång miste upptaga Ridderskapets och Ådelns tid i alseende på detta Betänkande, men denna är en af de vigtigaste, Den angår nemligen, huruvida den principen skall conseqvent följas, att jemlikhet uti rättigheter skall äga rum för alla medborgare.
Jag sökte förgäfves, innan den siste talaren yttrade sig, efter anledningen till det stadgande, att blott vissa Städer skulle unnas den lörman som Ridderskapet och Adeln i förmiddags beviljade.
Herr Tham har upplyst, att ändamålet var , hvad af Tullstyrelsen förut blifvit framstäldt, som en önskan , att nemligen controllen mot tullförsnillning skulle blifva lättare, när importen blott finge ske på lå ställen Jag skulle instämma deruti, om det ej föreföll mig som om det just efter detta förslag ärligare tullbetjening behöfdes på de ställen, der ej creditupplag skulle få existera, och der tullbetjeningen måste vara fattigare.
Det år gifvit, att för desse mindre hamnar skulle således en del varor vara förbudne.
Det skulle då hända, att en godsägare, sorn ville införa en vara utan att betala tull, hade valet emellan att lurendräja in i den ena hamnen, eller tullförsni 1 la i den andra.
Jag tror att för de varor, som betala 40 å 50 procents tull, skulle det blifva stor vinst, att kunna lurendräja, i synnerhet när det vore kändt, att den egenteliga bevakningen vore sammandragen på vissa ställen, Det förefaller mig Ben i4 Augusti e, nt.
S*3 besynnerligt, att när från någon utrikes ort en last skickades hit, som vore tillåten till införsel, finge, i fall skeppet anlöpte t. ex. Kongsbacka, blott en del af varorne lossas i den Staden; men för att lossa resten, måste man fara till Götheborg.
Jag hemställer då, om icke under lossningen det vore stort tillfälle att lurendräja in de andra Jag tror, att derigenom lemnäs tillfälle för både tullförsnillning och lurendräjeri , och då man ej kan bestämdt säga hvilketdera är lättare, tror jag att de äro lika lätta, emedan transactioner ske emellan en person, 60m är en skälm, och en annan som förstår att begagna en skälm , för att icke yttra mig oartigare.