Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Voteringens företagande beror sålunda på det svar Hr Frih. o. Landtm, täckes lemna på Gr.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att ehuru han spänt sin uppmärksamhet så mycket sorn honom möjligt varit, för att fatta Hr Hjertås yttrande, hade han likväl icke deruti kunnat finna något förslag till contra proposition.
Frih. Cederström, Jacob: I händelse det villkor Gr.
Erölich fästat vid sitt medgifvande alt afstå från votering vore förenligt med 46 §:a Rdisd.Ordn., hade votering Den i Juli e. m. kunnat undvikas; men då 4^ §:n tydligen bestämmer, att anslag till plenum skall vara utfärdadt före kl. 6 dagen förut, så lärer icke Hr Grefvens villkor kunna antagas, utan vi nödgas votera.
En mängd af röster i salen hördes anhålla, att Gr.
Frölich ville afstå från sin begäran om votering.
Jag har yrkat fortsättning af öfverläggningen , så långt jag tror att en man bör yrka öfver en liklig sak.
Het vare långt ifrån mig alt vilja störa herrarnes nattro, när jag finner att derpå lägges så mycken vigt.
Jag har gjort hvad en hederlig karl bör göra , och afslär från min begäran om votering, då jag finner af det motstånd jag rönt, alt ingenting dermed skulle uträttas i sak.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då Gr.
Frölich nu afstått från sin begäran om votering, och lian ej hört någon annan ledamot begära den , ansåg Hr Landtm, den gjorda propostn att åtskiljas vara af R. o.
Ad. bifallen. R. o. Ad. hördes häruti instämma och åtskiljdes kl. | till 12 på natten.
Fredagen den 3 Juli i84o.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Bcvilln Utsk. , efter N:o 1 13.
Gr. Hamilton, Jacob; tvänne ledamöter i BancoUtsk., efter N:o 3rjo. Frih.
Nordenfalk, Johan, och N:o 1753.
Hr Hederstjerna, fullm.
Gr. Hamilton, Malcolm; samt i Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk., efter N:o 1626.
Hr Olivecrona, Hans Aug.; och befunnos hufva blifvit utsedde till ledamöter i BevillningsUtskottet: N:o io53.
Hr Hammarberg, Carl Axel; B ancoUts kottet: N:o i4i.
Stjernstedt, Jacob Theodor, „ io55.
Hr, Bråkenhjelm, Pehr Reinhold; Allm.
Utskottet: N:o 1774.
Hr Berch, fullm.
Hr Tornerhjelm, Erik.
Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val al ledamöter ali under peruiitterade ledamöters frånvaro inträda.
Den 3 Juli f. m - i nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Constitu tio 11 sUtskottet: N:o 2248.
Hr af Forsell, Carl, under den ledighet, som blifvit beviljad åt N:o 107.
Hr Ul fsax , fullm.
Frih. Hermelin, August Söderling, från och med den 29 sisth Juni; i StatsUlskottet: N:o 341.
Lagerheim, fullm.
Hr von Wahrendorff, Martin, efter N:o 5o6.
Hr von Qvanten, Carl, hvilken afsagt sig att i permitterad ledamots ställe inträda i detta Utskott; i Da 11 coUtskottet: N:o 2170.
Hr Lidströmer, Fredr.
August, under den ledighet, som blifvit beviljad ål N:o 2161.
Hr af Zelle'n, Nils Wilh., från och med den i:a i denna månad.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskls under N:o 33 afgifna förslag lill R.
St:s förordnande för de utsedda ledamöterna i comiteen till tryckfrihetens vård.
Likaledes upplästes till justering och godkändes Expt d.- Utskts förslag till R.
N:o 34, ang:de Stadsmäklaren J.
Nordblads ansökning alt till skatte få lösa den under Ulriksdals kungsgård hörande lägenheten Stocksund; N:o 35, angtde Grosshandlaren L.
Thydeåis ansökning om skatteköp at den under Ulriksdals kungsgård hörande lägenheten Sweden; N:o 36, ang:de nådig förklaring af författningarna om Jumpsamling.
Foitsattes den sisth plenidag började pröfningen afConst.- Utskls meni.
N:o 1 3 , ang:de anuiärknir, gjorda under granskningen af Statsrådets prot., samt samma Utskls mern.
N:o 17, med rättelse i nyssnämnda mern., bilagan.
Alliert, uppläste följande:
Det var icke oväutadt, att Coust.Utsk. inom detta
Hus skulle mötasaf stränga anmärkn:r.
De emottagas dock med lugn af de Ulskrs ledamöter, som finna sig endast hafva fullgjort den pligt, grundlagen och fosterlandskänslan dem ålagt.
Jag har åtminstone för min del icke kunnat underlåta att biträda de flesta af de framställda aniiiärkirtr, hvilka, i deras helhet tagna, gifva ett resultat för omdömet öfver Styrelsen, som icke kan annat än bekräfta det missnöje och det misstroende , hvaraf symtomerna varit mer oell mindre oroande så väl före som under riksdagen.
Det ålåg Coust.Utsk. att opaitiskt undersöka skälen till detta missnöje, oell alt säle - Den 3 Juli f. ra. des icke dölja de anledntr, som dertill uti Statsfåds-prol:» kunde upptäckas.
Det i sina följder obetydliga kan derföre i sin princip betyda oändligen mycket.
En Styrelse, som t. ex. till folket kan framställa ett förslag , — om gemensam ansvarighet för skatterna, — sorn mötes af enhälligt nej lian alla socknar i hela Riket, har visst ej i följd deraf gjoivt något ondt; men den har dock visat, att den så litet känner folket och landet, att den icke kan förtjena förtroende; en Styrelse, som icke visat sin förmåga af constitutionelt motT stånd i någon enda sak; som under förhållanden af oro och jäsning i sinnena icke haft något annat råd att gifva än det att indraga tidningar och på hvad sätt som helst anskaffa medel för underhållet af en soldatesk , som blott retade i stället för att lugna; som i frågan om administrationen, långt ifrån att föreslå en med Representationens önskan öfverensstämmande reglering, tvertom vid alia tillfällen endast reglerat så, att behofven blifvit ökade i stället för minskade; som i hushållning med statsmedlen snart sagdt trotsat R.
St:s beslut och alstyrkt dem i ordalag, som förnärma den andra Statsmakten; som förhemligat Statens skuldsättning och, under förtegenhet deraf, begärt anslag, under föregifvande af behof för helt andra ändamål; som beviljat anslag lill millioner för en tid långt utöfver den grundlagen inedgifver; som i de vigtiga närings- och handelsfrågornn icke kunnat bestämma sig för något, utan låtit den gamla byggnaden alltmer och iner sammanfalla, utan att knappt samla materialier till en ny; som med sitt envälde i den ekonomiska lagstiftningen dock deruti icke sjelf kunnat gifva R.
St. ett eget förslag,, utan skjutit framför sig än den ena, än den andra comitéen; som i sitt förhållande till Representationen visat sig nära nog fiendtlig mot de Stånd som bilda folkets kärna, under det att de privilegierade classerna , särdeles Adeln, varit dess uteslutande stöd vid riksdagarna och dess skötebarn dei'r emellan vid befordringar till de flesta iudrägtiga eller höga embeten; som, efter a5 års fred, framställer behofvet af ökade extra anslag, för att iståndsätta våra fästningar, fylla våra förråder etc.; som i sina för hållanden till grannriket Ryssland visar sig till den grad eftergifven och innationel , som den sista Finska trädsten med dess appertinentier utmärka, att förtiga de mindre förbiseenden Const.Utsk. anmärkt.
— Jag frågar, mine herrar! en Styrelse, mot hvars åtgärder allt detta, i mer eller mindre mån, blifvit erinradt, har den kunnat af Const.Utsk. lofordas?
Har den hort behandlas med mer grannlagenhet an som skett?
Eller krafvel- icke Rikets val att den skiljes ifrån sitt förtroende?
För min del kan svaret på denna fråga endast blifva ett oåterkalleligt ja; men då R.
St:s önskningar i hufvudsaklig mån i delta fall äro förekomna genom flera af de gamla rådgifvarenas entledigande , så torde en direct anmälan icke finnas lämplig.
Deremot är det af hög vigt, alt någon an - Den 3 J u 1 i f. in. nan åtgärd vidtages med betänk., än detsammas läggande till handlingarna, och då så många anmärkn:r blifvit emot detsamma framställda,— och jag tillägger, alt en billig rättvisa äfven påkallar uppmärksamheten på de många, som de förra rådgifvarne till sitt försvar framlagt; — så förmodar jag att en återremiss ej förvägras, dåUlsk. blir i tillfälle att besvara desamma, och då jag tillika, såsom ledamot af Utsk., skall söka att för en förändrad uppställning af betänk., göra gällande den åsigt, jag uttryckt i min reservation.
Hr Rosenblad är jag, såsom ledamot af Utsk., skyldig ett svar.
Han har beskyllt
Utsk. för partiskhet, eller något ännu värre i afseende på en anmärkn , som skall först varit beslutad, men sedan återtagen, i anseende lill någon oförmodad upptäckt, att en af Utskts egna ledamöter skulle deri vara comprometterad.
Till upplysning härom får jag bifoga ett utdrag af TJtsk:s prot. för den 10 April (se bilagan), deraf upplyses att den ifrågavar. ledamoten, innan ännu något beslut fattades, gifvit tillkänna, alt saken till en del angick honom, hvaraf följer att Utsk. icke vid någon af voteringarna var okunnigt om detta förhållande.
Att dessa slogo ojemnt ut, så att anmärkntn slutligen förföll, kan fördenskull ingenting annat bevisa, än att ett par af Utsk:s ledamöter, under debatten om de enskildta tillämpningssätten, funnit anmärkntn icke passa till någondera, och således derefter ändrat sig — och hvilket icke är detsamma , som alt Utsk. upprifvit ett redan fattadt beslut.
Hr Rosenblad har vidare beklagat sig öfver, att Utsk. skall hafva visat considerationer mot någon af Utskts ledamöter , hvilka erhållit restitution af quarantäns-afgifter, utan att sådant funnits anmärkningsvärd!, då deremot anmärkn. blifvit gjord mot en restitution, beviljad åt en person utom Utskottet.
Från ett det gamla considerations-systemels skötebarn, en som sjelf i så sorglig lon påkallat consideration för en embetsman, hvars politiska dom beklagligen kommer att utfärdas 4° år för sent, är det visst ej förvånande alt höra insinuationer om lumpna considerationer afven hos andra.
De hafva likväl inom Utsk. icke gjort sig gällande vid något enda tillfälle.
Det blir mitt cathegoriska svar.
Förhållandet med de ifrågavar. restitutionerna är nemi. helt enkelt det, att anmärkntn skedde emot en af dessa, emedan fartyget på resan anlupit främmande hamn och ej derifrån medförde sundhetsbevis, samt fördenskull, författningsenligt, var skyldigt erlägga quarantäns-afgifter.
De andra restitutionerna lemnades deremot, emedan fartygen medförde sundhetsbevis och således författningsenligt voro från quarantäns-afgift befriade, ehuru quarantäns-hefälhafvaren på den grund vägrade respectera sundhetsbevisen, att Commerce-colhm underlåtit alt i tid förklara dessa orter fria från smitta.
Den S Juli f. m. iy5 Jag har ansett mig böra lemna denna upplysning, ehuru icke sjelf för sjuklighels skull närvar, i Utsk., då dessa sed* nore frågor discuterades och afgjordes.
Transumt af prot., hållet hos R.
H. Sils Const.Utsk. vid lagtima riksdagen i Stockholm d. 10 April 1840.
Likaledes hade StatsIJtsk. ansett sig i sammanhang härmed böra särskildt fästa Coust.Utskts uppmärksamhet på den omständigheten att oaktadt, enl. 63 §:n Reg.Fm , vid förekommande frågor om lyftning af ofvanberörda credit!v, hela Statsrådets tankar deröfver borde inhemtas, endast sju af de i Reg.Fms 5:te § uppräknade nio Slatsråds-Iedamöter, nemi.
Just.Statsministern, fem Statsråd och Hofcancelleren futmos uti det fullmäktige meddelade prot. upptagne såsom närvar., då K.
M:s beslut örn lyftningen af den till
Rikets försvar afsedda andel af mindre creditivet, den 2 Mars 18)8, fattades. — — — — — — — — Då härefter discussionen förklarades slutad och propos. skulle framställas, gaf Hans Jansson tillkänna, att enär han, såsom fullmäktig i Riksg.cont., deltagit i fullmäktiges beslut alt, på grund af K.
M:s nåd. bref den 2 Mars (838, utlemna den äskade delen af mindre creditivet; så och då, ifall nu i fråga var. anmärkn. blefve afTJtsk. fastställd, ansvarstalan möjligen kunde komma att mot fullmäktige anställas, och han således skulle äga nytta eller skada af det beslut Utsk. nu gick att fatta, funne han sig icke böra i detta beslut taga del, likasom han, under den nyss förefallna discussionen, af enahanda skäl ansett sig kunna endast lemna en upplysning, men icke yttra någon mening rör:de sjelfva anmärkningen.
Grefven och ordform framställde till muntligt besvarande propos. på godkännande af förevar, del af StatsUtsk:s i dess prot.utdr. för deri i3 Febr. meddelade anmärkn:s-anledn:r; men som derpå svarades: ”ja, nej, votering,’’ blef för omröstning med slutna sedlar en så lydande propos. skriftligen uppsatt och justerad: ”Den som vill, att anmärkn. skall äga rum deremot, ”att endast sju ledamöter voro närvar, i Statsrådet, då K. ”M:s beslut om lyftning af den till Rikets försvar afsedda ”andel af mi.ndre creditivet den 2 Mars 1838 fattades, rö”star ja; den det ej vill, röstar nej; ”Vinner nej, kommer icke någon anmärkn. i berörde afseende att äga rum.” Voteringen häröfver utföll med tolf ja mot nio nej.
Vidare företogs begärd votering öfver nedanstående 2:ne i;6 Dea 3 Juli f. m. efter hvarandra framställda, skriftliga, behörigen justerade propositioner: i :o ”Den, som vill att, till följd af Utsk:s nyss fattade ”beslut, 106 §:n Reg F:n i förevar, fråga skall tillämpas, ”röstar ja, ”den den det ej vill, röstar nej; ”Vinner nej, kommer anmärkn. efter 106 §:n icke att äga ”runi.”
Sedan en till denna votering leninad dubbel sedel blifvit casserad, funnos de öfriga utgöra ett ja och nitton nej. 2:0 ”Den som vill, att 107 §:n skall i denna fråga tillämpas efter cathegorien, mot föredraganden för krigsVarenderia, röstar ja, ”den det ej vill, röstar nej; ”Vinner nej, kominer all anmärkn. i denna fråga att förfalla.”
Voteringen utföll med åtta ja och tretton nej.
Grefven och ordform förklarade, att den oformlighet, som inträffat, då ett genom votering fatladt beslut blifvit till följd af tvänne andra voteringar upphäft , tillkommit genom ett förbiseende af Grefven vid de tvänne sista voter:sproposi tioner näs framställande.
Hr Adlerstam, Gust.
Ulrik, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande:
Uti ett så grannlaga och vigtigt ämne som det, hvilket nu här kommer att behandlas, nemi. att bedömma huruvida Konungens f. d. rådgifvare och föredragande, collectivt eller enskildt, uppfyllt sina åliggande pligler, torde vara iner än vid något annat tillfälle nödvändigt att med sans och oväld gå tillväga.
Om således medgifvas skulle, att just icke alltid den döda bokslafven af rådgifvare-personalen och föredraganderna blifvit eflerlefd; så måste dock äfven erkännas, att inga sådana för landet skadliga följder deraf inträffat, som kunna efter min tanke föranleda till den påföljd 107 §:n Reg.F:n i dess högsta potens utsätter.
Nämnda § är dessutom efter mitt omdöme, åtminstone livad de första mom:n beträffar, högst relativ, och sednare mom. af samma § oberättigar R.
St. till någon pröfningsrätt i sådana mål som der omtalas.
Af sådana anledn:r vågar jag föreslå såsom det lämpligaste , att H. Const.Utsk:s de'charge-betänk. blifver lagdt till handlingarna.
Må sedermera nationen i allmänhet, och de isynnerhet, som varit missnöjde med förra Ministeren , glädja sig i hoppet om bättre förhållanden af den nya rådgifvare-personal Konungen behagar utse.
Hr Den 3 Juli f. m. *7?
Jag tillhör dem, hvilka önska återremiss af betänkandet.
Jag beklagar, att R. o. Ad:s sista plenum icke koni alt fortsättas till dess detta ärende hunnit afgöra».
Ståndet linde troligen eljest af de grundade skäl, som Hr Cederschjöld anfört, funnit sig öfvertygadt, att en återremiss är den enda ratta Och lämpliga åtgärden.
Jag anser deri utvägen dessutom påkallad, dels deraf alt 2 Stånd redan hafva följt den, och dels emedan en af Konungens f. d. rådgifvare här yttrat att han, sorn blifvit af Const Utsk. stämd inför RiksStrn, stämde Ulsk. tillbaka inför alla rättsinniges domstol.
Tillfälle bör således lemnäs
Utsk. alt få förklara sig öfver stämningen, icke mindre än Konungens rådgifvare att få de anmärkn:r , som de gjort mot Ulsk:s memorial, tagna i betraktande af samtliga RiksStrn ; enär rådgifvarne sjelfve ansett sådant nödvändigt fölen oväldig doms fällande.
För öfrigt får jag vördsamt förklara , att jag icke har begärt ordet för att utlåta mig öfver den mängd särskilda punkter, som betänk, innehåller.
En annan värd talare, Hr Dalman, har redan i förra plenum anfört de skäl, hvarföre äfven jag tror, att detta icke är det rälta sattet att tillväga — gå, nemi. att man icke står här såsom parterne inför en kämnersrätt, när de skola utföra talan uti ett skuldfordringsmål, eller tvista om tydningen af ett arrende-contract eller något dylikt.
Jag tror dessutom, att en hvar, som här ämnar yttra sig i detta mål, har så pass på förhand bestämt sin opinion, att den ej kan i väsendtlig mån rubbas af hvad andre kunna anföra, emedan underlaget till denna opinion redan måste finnas uti den uppfattning af styrelse-åtgärdernas karakter, som genom de förflutna årens händelser och erfarenhet småningom hunnit hos hvar och en rotfästa sig.
Men det har förekommit mig, som skulle sjelfva försvarets beskaffenhet, äfvensom några af erinringarna mot formen af Const.Utskrs betänk., påkalla en närmare uppmärksamhet.
Jag vill börja med det sednare, och får, i afseende å den af Frih.
Cederström gjorda invändning deremot, att Utsk. upptagit i sitt memor. förteckningen på Riksrätls-målen, erinra, att i min öfvertygelse skulle en för R.
St. framlagd tafla öfver Styrelsens missbruk af grundlagen , innefattande en mängd anlednrr till åtal inför Riksrätt, äfven kunna utgöra ett gilltigt skäl för R.
St. att begära de rådgifvares entledigande, som sålunda anses böra tilltalas inför Riksrätt, till och med om andra anmärkntr mot dem icke förekommit; men kan i alla fall icke finna, att vigten af de öfriga anmärknma minskas derigenom, att upplysningar om påtagliga öfverträdelse!- af grundlagen finnas tillagda hvad som i öfrigt kan hafva mot rådgifvarne förekommit, i afseende på bristande nit, skicklighet och drift.
En annan värd talare, 9 H. D e ii 3 Juli f. ra. en af Konungens f. d. rådgifvare, har mot Utsk. anmärkt, att det uti bilagorna Iliand förteckningarna på de ledamöter, hvilka öfvervarit målen, äfven upptagit namnen på dem, som sedan allidit.
Denna anmärkt), är visserligen af föga eller intet inflytande på det hela ; den är ock förmodligen framställd, förnämligast i det ändamålet, att medlidandet med de döda, för det de aro döda, äfven lill någon del må komma de lefvande och bland dem den värda talaren sjelf till godo.
Men jag hemställer till den värda talaren . om det varit lämpligare, alt Utsk. hade begagnat den ordställning, han synes önska, och i framställningen om hvilka som öfvervåld de anmärkta målen, i hvilka Rikets sannskyldiga nytta ej blifvit iakttagen, uppgifvit: ”De döde och statssecret:n von Hartmansdorff; de döde och StatssecreCn Grip,” o. s. v. Jag tror, att Utsk. handlat vida formenligare på sätt som skett, då det öfverlemnat åt Stånden att tillse och afgöra hvad följden bör blifva af de anmärkta förhållandena.
Jag skall nu anhålla att få öfvergå till några få af de punkter, öfver hvilka åtskillige Konungens rådgifvare förklarat sig.
Härvid torde i förbigående böra anmärkas, att då dessa punkter blott äro några, så äro de långt flera, öfver hvilka Konungens rådgifvare icke afgifvit någon förklaring; och om man genomgår Utsk:s betänk, från början till slut, skall det befinnas, att just de punkterna, öfver hvilka inga förklaringar äro afgifna, äro de vigtigaste och innefatta de allmännaste, vidsträcktaste och mest grava anklagelserna i afseende på principerna och det hela af Konungens rådgifvares handlingssätt.
Dessutom, ehuru detta ingående i förklaringar visar en aktning för opinionen att förklara sig, åt hvilken rättvisa måste göras, anser jag likväl sjelfva sättet, hvarpå förklaringen skett, gifva ännu mera vigt åt den handling, som R.
St. hafva att utöfva, och påkalla tillämpningen af 107 §:n Reg.F:n; för hvilken åsigt jag längre fram skall närmare redogöra.
En värd talare, Hr von Hartmansdorff, har anställt en jemförelse emellan de 48,000 mål, — jag tror denna siffra uppgafs.— sorn Regeringen haft att afgöra under de 6 år, som förflutit från den tid, Const.Utskrs gransknings-skyldigliet af Statsrådets prot. vid denna riksdag omfattar, samt de vid pass too anmärkntr, hvartill Utsk. under denna granskning funnit anleda.; äfvensom talaren dragit en, som han tycker, särdeles fördelaktig jemförelse emellan det antal af nämnda 48,000 mål, som belöper sig pä den tidrymd som förflutit af innevar. riksdag och de 17 mål Const.Usk. under riksdagen lill RiksSt:n expedierat, hvilken jemförelse, om jag rätt minnes, slog så ut, att Regeringen hunnit afgöra 6uo mål under lika lång tid som Utsk. blott skulle hafva medhunnit 3.
Denna jemförelse skulle vara rätt piquant, om den ej råkade vara lånad från ett qvickhufvud i Den 3 Juli f. m. 1 79 ett annat
Stånd och således förlorat hela den delen af sitt behag, som tillhör nyheten; men jemförelse!) är dessutom falsk, och saken får ett omvändt förhållande, då man besinnar, att Const.Utskts mern.
N:o i3 omfattar alla nyssnämnda 48,000 fegeringsmål, samt att Utsk. måst, på de få månaderna af riksdagen, genomgå, granska och utlåta sig öfver detsamma, för hvilket Regeringen haft sex år på sig. llr von Hartmansdorff har sökt försvara den rådgifvande åtgärd, i följd hvaraf en apothekare, ehuru tilltalad för förbrytelser, hvilka medföra förlust af privilegierna, fått öfverlåta dessa på annan person innan rättegången var afgjord.
Frågan om utlärdande af nytt privilegium åt den efterträdande, har, s iger den välde talaren, sedan det fråndömdes den förra, fått hvila i afbidan på rättegångens slut; och dermed anser han den olagliga tillstyrkan , hvarigenom en administrerande embetsman på förhand lillintetgjoi de verkan af en domstols beslut, vara godtgjord.
Utan att förundra mig att höra ett sådant skäl från den värda ledamoten, ber jag blott få fråga honom, om icke apotheket i alla fall varit hela tiden öppet, samt således det här uppgifna dröjsmålet är helt och hållet illusoriskt, samt om icke förhållandet på det hela ändock blir sådant som Const.Utsk. uppgifvit, I afseende på io:de punkten i memorialet, handlande derom, att Konungens rådgifvare stillatigande åsett dels en hastigt beslutad, alldeles oväntad rubbning af ett embetsverk^ förut af K.
M. beslutade, af R.
St. önskade ställning i förvaltnings-systemet, hvilken rubbning dessutom verkställdes utan de i frågan intresserade collegiernas hörande,, torde R. o. Ad. påminna sig Frih Akerbjelms. förklaring , hvaruti jag åtminstone icke kunnat finna något enda verkligt skäl tili anmärkntns vederläggning; och Hr Frih:n invände ingenting mot hvad Utsk. här anfört, nemi. att, sedan Myntverket, i följd af K. brefvet den 24 J’8' i83o, Bergs-collegii instruction den 28 Dec. 1802, och K. M.'s, i anleda of R.
St:s tind. skrifvelse den 19 Jan. 1835, i Statsrådet den 6
Maj sistnämnda år fattade nåd. beslut, blifvit s t ii I cl t under BergscoIlegii inseende; så behagade den i3 Juli 1838 , vid föredragning af Öfver-directeuren Aimrolhs framställning om ett närmare bestämmande af gränserna emellan Bergs-collegii och Öfver-directeurs-embetets befattning, jemte Presidenten i Bergs-coll:m Frih. af Nordins häröfver infordrade und. utlåt, K- M. förklara sig Hnna lämpligt, alt det allmänna öfverinseende! öfver mynt- och controll-verken öfverflyttades från Rergs-colkm lill Stats-conloiet.
Ingen enda omständighet har blifvit andragen, hvarföre Konungens rådgifvare icke tillstyrkte K.
M. att åtminstone inhemta Bergs-collegii yttrande, innan R.
St:s önskan och K.
M:s eget föregående beslut sä plötsligt frångicks.
Jag tror och tillåter mig här yttra den lanken, all det verkliga skälet icke var något annat än Öfver-directcurens i Myntet egna önskan att komma i8o D e n 3 Juli f. ni. ifrån Bergs-collegii öfverinseende och controll, som måhända är honom mera besvärligt än Slals-contts , dels emedan det förra coll;m har sina sessioner i samma hus och således närmare lill hands, dels emedan Alskillige af collegii embetsman sjelfve tjenstgjort i controllverket och således äga en personlig insigt om mycket, som ligger långt mera aflägse från Stats-conlts ledamöters befattning.
Öfverflyttningen var således i de verkligt sakkunniges ögon icke blott opåkalladoch oformlig, utan äfven i hög grad olämplig ; och detta omdöme (är icke förminskas af hvad Frih.
Åkerhjelm andragit till dess försvar.
Angrde i i punkten , deruti Utsk. anmärkt om extra tjänsters tillsättande vid Tullverket med högre lön än de ordinarie, utan att vederbör, embetsverk iör:de behofvet blifvit bordt, förekommer den ganska märkvärdiga omständigheten, att en af Konungens rådgifvare oinskränkt tillstått, alt Const.Utsk. haft rätt i sin anmärkn., hvars beskaffenhet närmare inhemtas af bilagan, som icke torde behöfva upprepas.