Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja» saknar först och främst i allmän O bet den omfattande åsigt, som är af så myc 24 II. 24 Den 19 Maji e. m. lien vigt vid behandlingen af föremålen för detta Utlåtande.
Jag hade önskat, att nian sökt bereda tillgångar för vissa löneförhöjningar genom att föreslå minskning af vissa andra löner och i synnerhet genom indragning af en del öfverflödiga embeten och tjenster.
Riksdag föreslog löneförbättringen för de Penningelöntagande Embetsmännen, underlät jag ej, att derjemte föreslå utvägar dertill genom indragning på annat båll.
Äfven hade jag önskat, alt man mera sökt minska Rättegångarnes, än Domarnes antal; likasom jag anser nyttigare, att minska antalet af sjuke, än att öka antalet af Läkare och Sjukhus.
Om man således genom bättre Lagar och Författningar, ett förändradt löningssätt för Domare, kunnigare och ansvarsfullare Advokater, klokare Financereglering och Eeskattningsgrunder samt deraf minskadt behof af lagsökningar, minskar Rättegångarne, skall icke DomarePersonalen behöfva' ökas.
Då jag äfvenledes erkänner nyttan af ett tillräckligt antal Läkare och nog vidsträckta Sjukanstalter; yrkar jag dock en större nödvändighet af sådana anstalter, som förekomma sjukdomar, än sorn blott hämma och bota dem, ty de både kosta mindre, och göra i det hela mycket mera nytta.
Vi hafva framför och ikring oss ett rysvärdt bevis på de förstnämnda anstalters otillräcklighet uti den fortfarande stora sjukligheten och död - Den 19 Maji e. m. ligheten här i hufvudstaden.
Och då man å ena sidan ser ett praktfullt Sjukhus, som i ständigt behof af nja ofantliga anslag kan liknas vid en GöthaCanal en miniature, ehuru det i anläggning och byggnad dermed ej kan jemföras, (ty ett stort Sjukhus bör vara fördeldt i flera från hvarannan alldeles skiljde byggnader o. s. v.) — men man å andra sidan ser, huru liten omsorg och kostnad användas på bibehållandetafsundheten inom hufvudstaden; nar man ser ofullkomligheten och långsamheten af gators och rännstenars renhållning; bristen på aflopp för orenligheten i dem; ser, huru sjöar och vikar få mer och mer förvandlas tili träsk genom tillåtelse, alt ditföra all orenlighet, samt upplagsställen, äfven för den mest vedervärdiga, anvista nära boningar och de mest besökta gator; och man derjemte får se nästan öfverallt illa bakadt bröd, ofta till salu halfruten fisk och halfrutna vegetabilier, ej väl kokt svagdricka, med skadliga tillsatser beredt, ja ergidt bränvin, förfalskade eller förskämda viner, och derjemte brist på godt vatten, de redan varande anstalter till dess erhållande otroligt vårdslösade, nästan inga sunda och beqväma promenader, nästan inga andra förströelser för lägre klasserna, än bränvin, till och med Allmänna Boningar änlaggde på osunda ställen, t. ex, de för Cadetterne, hvaraf få undgå frossa och remittenta feb 24* - Den 19 Maji e. m. rar, och Cassernerne, af hvilkas inbyggare antalet af döde varit vida större än af sjuka på Correctionshuset på Söder, och när man härtill lagger den otroliga okunnigheten, som råder hos allmänheten i de nödvändigaste delar af en sund lefnadsordning, samt att genom dubbla fenster utan ventiler och ulan annan luftom vexling luften äfven i de förmögnares boningar är i allmänhet en verklig fängelseluft (värre än nu för tiden i många fängelser,) så kan man ej annat, än förvånas öfver constrasten emellan så mycken omsprg och kostnad för ett Sjukhus, och så föga deraf för anstalter till förekommande af sjukdom och' af behofvet att begagna ett Sjukhus.
Jag vill som exempel nämna, att, om man använt en liten del af den summa, som nedlaggts på GarnizonsSjukhuset, att bortspränga det lilla berg, som finnes bakom Första Gardets Kasern, så skulle de ur den framför liggande
Viken uppgående frossor och remittenta febrar åstadkommande ångor ej slädnät qvar öfver Kasernen, och der liksom concentrerat sig, utan de fått fritt utlopp, och härigenom skulle Sjukhuset behöfts i mycket mindre scala.
I ännu större moa skulle detta ändamål vunnits, om kostnaderne äfven användts till rensning af den med orenligheter uppfyllda närbelägna Viken.
Äfvenledes har man i Christianstad, der sjukligheten och dödligheten vanligen är ganska stor, nyligen uppfört ett kost - Den 19 Maji e m. bart Sjukhus för Garnizonen, och framför eu graf, som går mide igenom staden, och som, i likhet med fästningsgrafvarna, man icke haft medel, att på många år uppränsa, ehuru de, jemte de illa renhål
Ina gator och rännstenar, m. m. i betydlig mon varit skulIden till, att ett så stort Sjukhus behöfts.
Hade det ej vant bättre, att med en jemförelsevis obetydlig kostnad förekomma en del af sjukligheten, och åtnöja sig med det mindre Sjukhuset, som man redan hade?
Slutligen får jag föreslå, att, om IlofRätternes Ledamöter erhålla tillökning på sina Löner, Revisionsskillingen då må upphöra.
Grefve Brahe s Magnus:
Jag får förena mig med de Herrar, sorn talat för VeterinairIurättningen.
Nyttan deraf är så allmänt erkänd, och för öfrigt här så mycket omtalad, att det vore öfverflödigt dervid någonting tillägga.
Jag instämmer fullkomligt med Herr Bråkenhjelm i det af honom begärdte anslag till byggnadernes fullbordande derstädes, ty derförutan kan Inrättningen ej svara mot sitt ändamål, såsom den enda i Riket och belägen i Hufvudstaden.
Jag gör äfven detta i den fullkomliga öfvertygelse, att jag tror, att anslags-summan till nybyggnaden ej skall mycket öfverstiga hvad som fordras alt iståndsätta Ladugårds - 374 Den 19 Maji e, m. lands Bränneri-byggnad, hvilken i alla fall blir ofullkomlig för ändamålet, och ej svarande emot hvad man deraf kunde, i anseende till kostnaden, förvänta.
Erfarenheten har dessutom visat, att då Epidemiska smittor bland Hästarne här inträffat, har detta varit det enda ställe, der HästLazarett kunnat inrättas, och det är sålunda nödvändigt att bibehålla denna byggnad till nämnde ändamål.
Smittan skulle säkerligen ulbredt sig med mera hastighet, och följderna varit mycket svårare, om man varit tvungen bibehålla Hästarne i Regementernas och de enskildtas Stallar.
Friherre Ridderstolpe: Å sidan 56 af Utskottets Utlåtande är föreslagit, att Hofoch JustitiasCanzlererne, i afseende på Löneförhöjningarne, skulle vara i samma kalegorie, som StatsSecreterarne; detta var äfven min mening, ehuru jag glömde det, då jag nyss afgaf mitt yttrande, och får jag således anhålla, att detta tillägg deruti må äga rum.
Friherre Rudbeck, Alexander > hade inlemnat följande, sorn upplästes: Vid StatsUtskottets Utlåtande om andra HufvudTiteln anhåller jag, att till Höglofl. Ridderskapets och Adelns granskning få den äran framställa några anmärkningar.
Den 19 Maji e. m. 375
När man besinnar den störa vigt och det värde, sora åtföljer PresidentsEmbetena i Rikets HofRätter, och den stora Representation, som för deras Innehafvare svårligen kan underlåtas, finnér man genast, att dessa Embeten äro i Utlåtandet för strängt vanlottade.
Det är visserligen en sanning, att Staten ej tål stora tillökningar i den Allmänna Löneregleringen; men det synes mig likväl att, genom en skälig jämkning i det hela, den mäst påkallade rättvisan borde bättre kunna iakttagas; jag önskade derföre, att på sådant sätt HofRältsPresidents-lönerne måge sättas i ett rättvisare förhållande till Embetets vigt, dess beständiga tjenstgöring, och tidens fordringar på en värdig Representation, som jag icke kan anse möjlig, att med de nu föreslagne löner uppfylla, samt att följaktligen TafFelpenningarne må ökas med 666
Särskilt tror jag, att dessa skäl böra ändå nödvändigare vara gällande till rättelse för Presidenten i Svea IIofRätt, hvilken, boende på det dyraste stället i Sverige, måste vidkännas vida större utgifter, än de andre HofRättsPresidenterna.
Man kan ju ej neka, alt Hushyrorne, Hästar och Vagn m. rn. som en President i följd af sin värdighet icke kan umbära, kosta i Stockholm tre, kanske fyra gånger mer än i nå - 376
Den 19 Maji e. ni. gon Småstad; oell då man erindrar sig, att, uppå Konungens Egen fram ställ liing, Rikets Ständer viti 1810 års Riksdag redan erkänt dessa grunder, samt medgifvit föi' Svea HofRätts President en större lön, än för de andra, så kan man ej lätteligen inse, hvarföre SlatsUtskoltet nu förgätit det, och stalt Presidenten i Svea HofRätt utom den rättighet, sorn redan så länge varit honom tillerkänd och förunnad.
Jag begär rättelse deruti, och att, om de för sarnteliga HofRätts Presidenterne föreslagne Taffelpenningar kunna på nyssnämnde sätt förökas, Presidenten i Svea HofRätt må, serskilt och derutöfver, tilläggas en förökning i lön af 433 R:dr 16 sk., men att, i vidrigt fall, Presidenten i Svea HofRätt må varda bibehållen vid det större anslag af 1000 R:dr B:co, som 1810 års Ständer samma Embete tilläde.
Med anledning af dessa anmärkningar anhåller jag om återremiss till Utskottet. ■* Friherre Boije, Ludvig, hade inlemnat följande, sorn upplästes: I conseqvence af de grundsatser jag förut framstält, då jag yttrade mig, angående grunderne för den blifvande Bevillningen, nemligen att Rikets Ständers pligt till Nationen är, att Statens nödige behof, icke slösagtigt, men icke småagtigt, förse; samt att efter dessa behof rätta Bevillnings - V Den 19 Maji e. m. anslaget, sorn, utan att öka Folkmassans FÖrdor, kan förökas, dels genom antagande af den rättvisaste af alla beskattningsprineiper, den af ett progressif-förhållandé till erkänd förmögenhet, och dels genom återgående till öfverflödets beläggande med särskild bevillning; måste jag ogilla åtskilliga delar af StalsUtskottets förslag; nemligen: 1:0.
I Utlåtandet öfver Löne-regleringen inom Andra HufvudTiteln, och deraf den för StatsMinistrarne och StatsRåderne, erkänner Utskottet rigtighqten och billigheten af de skäl, som för en föreslagen förökning i deras löner voro anförde; men förklarar, alt, i afseende på StatsVerkets inskränkta tillgångar, i förhållande lill de mångå nu förekomne ökade och lika nödvändiga utgifter, kunde StatsUtskottet icke, för dessa Rikets Högste och mäst magtpåliggande Embeten, föreslå en större förökning, än en, till frågans vigt, och Nationens billiga omdöme, så litet svarande, att, om man kunde glömma dessa Embetens värdighet, man snarare skulle tro, det Utskottet velat ihågkomma dem, med små välvilliga årliga gratificationer, till uppmuntran att hoppas på mera framdeles.
Så fattigt, som
Utskottets nyssnämde fattigdomsskäl är, så lätt är det också undanröjdi, om man vill antaga den ut - 378 Den 19 Maji e. m. väg jag föreslagit; men, i alla fall, är det andra skälet, af lika nödvändighet, icke alt förena med verkliga förhållandet.
Såsom ägande till föremål Nationens angelägnaste garantier, i sjelfva Regeringssättets utöfning, stå dessa Embeten, i nödvändighet och i dyrbart värde, högt öfver alla andra, och den föregifne likheten är också deraf motsagd.
Att anslå otillräckliga löner åt deni, är att ganska illa sörja för Nationen; ty följden deraf kan ej blifva annan, än den, att Regenten tvingas att till dera sluteligen kalla inga andra, än de rikaste Medborgarne, utan afseende hvarken på förtjenster, eller kunskaper, eller ärfarenliet.
Man handlar icke såsom Statsmän, då man förbiser de indirecta olägenheterne af hvad man föreslår; och Nationen tänker för upplyst, för att gilla den hyllning åt RikedomsArislocratien, sorn följderne innebära.
På dessa skäl begär jag, att, lön och taffelpenningar samrnanslagne, må anslås R:dr B:co till Utrikes StatsMinistern årligen 12,000 — JustitiseStatsMinistern — 10,000 och hvardera StatsRådet — 8,000.
Och jag är ganska öfvertygad, alt, om Innehafvaren af någotdera af dessa Embeten skulle sakna egen förmögenhet; — ett fall sorn är angelägit att upptaga i beräkningen; Den 19 Maji e. m. 379 så skall lefnadssättets uppstigna dyrhet i Hufvudstaden lemna intet tillfälle, att af Embetsinkomsterne lägga något tillsammans, 2:0.
På samma skäl, begär jag, att JustitiaeRåderne må, lön och taffelpenningar sammanslagne, anslås 5ooo R:dr B;co för hvardera; samt 3:o. Att Juslitias- och Hof-Cancellererne, äfvensom StatsSecreterarne, måge, på enahanda sätt, anslås 4>5oo R:dr B:co för hvardera, 4:o.
Då man besinnar den vigt, som IlofRätts PresidentsEmbetet innehar, och det verkeliga behof af en värdig Representation, som följer detsamma, så förundras man, då man ser, huru illa dessa höga Embeten äro lottade i Utlåtandet; och man studsar vid den jemförelse, som man ej kan undgå att göra, emellan hvad Utskottet föreslagit för dem i aldra IlufvudTiteln, och för FördelningsGeneralerne i 3:dje HufvudTiteln.
Jag tillåter mig ej att yttra någon mening om det sätt att aflöna Generalitetet, som ägde rum , innan förändringen af Armeens Organisation, hade företräde framför det nu varande; och jag önskar, att Generalerne må väl afiönas; men finnér den comparalifva rättvisa lämmeligen trottsad, deri, att Utskottet föreslår för en FördelningsGeneral, hvars tjenstgöring, under sommar-månaderne, 38o Den 19 Maji e. m. åtföljes af ingen Representation, inalles 6000 R:dr B:co; och åt en HofRättsPresident blott 4>5oo R:dr B:co.
Man må åt det Militaira yrket gerna hembära allt hvad det kan fordra, slår dock denna orättvisa för starkt i ögonen.
Jag föreslår, att Lön och Taffelpenningar åt HofRättsPresidenterne må bestämmas till 5,5oo R:dr B:co för hvardera. 5:o.
Anmärker jag, såsom en underlåtenhet af Utskottet, att ej allenast hafva sjelf lemnat utan allt afseende den rättvisa fördel, som redan förut blifvit, på Konungens Proposition, af Ständerna tillagd PresidéntsEmbetet i Svea IlofRätt; utan äfven undanhållit densamma Rikets Ständers egen pröfning.
Utskottet kan ej vara okunnigt derom, att, då, år 1810, PresidentsEmbetet i Svea IlofRätt var ledigt, allät Konungen en skrifvelse till Ständerlie, innehållande föreställning om nödvändigheten alt åt Presidenten i Svea IlofRätt, såsom boende på den dyraste orten, och som dertill med hade sig uppdragit Ordförandeskapet i RiksRätten, anslå en högre lön än dåvarande Presidenten i Götha HofRätt, samt att Rikets Ständer också, i anledning deraf, anslogo Presidenten i Svea HofRätt, att, i och för Ordförandeskapet i RiksRätten, årligen hafva en särskilt lön, af xooo R:dr Den i g M a j i -e. m. 38r B:co; en fördel, som lian också alltsedan åtnjutit.
Likväl har nu Utskottet utelemnad oell sålunda, af egen myndighet, de facto, honom samma lön fråntagit.
Det är val sr.nnt, att i sednare åren hafva Presidenterne i Götha oell Skånska HofRätterne fått också en förökning af lika belopp, hvilket hade mycket skäl med sig, emedan deras löner voro allt för otillräcklige; men denna omständighet innebär ingen ting vederläggande de för Presidenten i Svea HofRätt serskilt starkt talande anledningar, nemligen att lefnadssältet i Hufvudstaden är mångfaldigt dyrare än i Landsorterne, der Hushyra, Equipage och Ved kosta fyra gånger mindre än här.
Mig synes, att, då alla de af Konungen en gång framställde, och af Rikets Ständer antagne, skäl ännu qvarstå, bör beslutet också gälla; och jag yrkar, att denna Utskottets ganska orättvisa handling, må rättas; samt att Presidenten i Svea HofRätt, jemte lika lön, sorn de öfrige HofRättsPresidenterne, hvartill hans rätt är lika helig, som deras, må varda bibehållen vid den särskilta lön, som han derjemte ända hittills tillgodonjutit.
I alla dessa delar begär jag återremiss; samt alt dessa anmärkningar må få remissen åtfölja. 38a Den 19 Maji e. m.
Grefve Gyllenborg , Johan Henning} hade inlemnat ett så lydande anförande:
Jag hade förmodat, att, i förening med StatsUtskottets afgifvande förslag till StatsReglering, och StatsUtgifter, skulle fogas en tableau, upptagande fordringsbeloppen, StatsUtskottets yttranden derom, med. förslag till utgifterne, och hänvisning till Utskottets Utlåtanden i afseende på motiverne dertill, samt framställning al tillgångar» ne till uppfyllande af behofven; eller i ett sammanhang en så kallad StatsBudget, som jag förra Riksdagen af StatsUtskotlet begärde, för att derifrån hämta ledning till omdöme om StatsUtskottets principer i Statshushållningen, och i sammanhang dermed till pröfning af de fordrade
Statsutgifternes större eller mindre nödvändighet; men nu företer sig, tvert emot den ordning, jag ansett vara den rätta, det vanliga förhållandet, af partiel framställning af hvarje Hufvud titel serskilt till afgörande, utan beräkning och tillkännagivande af det hela, till behof och tillgång, som synes mig hafva bordt blifva meddeldt; och, med erkännande af förbindelsen för de upplysningar, Herr Grefve von Schwerin i dess Reservation vid Utskottets Utlåtande N:o 124 meddelt, saknas likväl icke anledning, alt af Utskottet begära en så beskaffad tableau, som är behöflig för en omständelig upplysning, och af Nationens rätt dertill, så mycket mera påkallad, som kännedom om förhål - Den 19 Maji e. m. 383 landerne i alla delar otvifvelaktig! skall verka på omdömen och beslut.
Jag hade trott, att ordningen för SlatsUlskottets pröfning och framställningar för Rikets Ständer hade bordt vara den, att, först ingå i pröfning af det utomordentliga större anslag, som fordras till Försvarsverkets iståndsättande; alt, med granskning af dispositionerne på de bägge Mi li ta i ra Hufvudtitlarne, tillse buru anslagen sista Uiksdag för Militairetitlarnes Materiel blifvit använde, samt genom infordrade upplysningar ifrån KrigsCollegiurn ocb Förvaltningen af SjöÄrenderna, om för hållanden, i afseende på nu varande Förråderne, hvarom äfven borde Ständerne upplysning meddelas, hämta ledning för deras tillstyrkanden, med fästad t afseende å ena sidan, å de oundvikelige behofven, och å andra sidan, å Statens tillgångar att dem uppfylla; först derefter, och under förutsättning, alt inga nya anslag borde bereda Statens skuldsättning, samt, efter beräkning af förenämde behof, synes mig ordningen bordt blifva, att pröfva, om och i hvad mon tillökning i Statsanslag nu borde kunna äga rum.
Jag för min del hade så mycket häldre önskat iakttagande af denna ordning, som jag, hvilken icke skulle hafva emotsagt löneförhöjningar för de Statens Em bets- och Tjenstemän, som derpå äga billiga anspråk, enär Statens tillgångar så medgifva, för det närvarande likväl nödgas bestrida dem, och andre nya 384 Den 19 Maji e. m.
Statsutgifter, utöm för Försvarsverket, om de skola slå i sammanhang med Statens skuldsättande; hvilket jag ej kan känna, men som åtskilliga upplysningar i Grefve von Schwerins förenämda Reservation likväl synas antyda.
Bilagor till H o g 1 o f I i g e Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1825.
Fjerde Bandell S T O C Iv H O L M, Tryckt hos Olof Grahn, 1825. wtm Bilaga till PleniPrötoeoilet för den 5| Maji, förmiddagerl N:o x. Herr Ribbing, Arvid:
Jag hsr deltagit i Höglofl.
LagU t skot tets Betänkande, tom ogillar det af Herr TheologiteDoctorn och Domprosten Lamér föreslagne Correctiv emot Ägtenskapwkilinad för e-' genviiligt öfvergifvande, emedan jag trott mig se ett bättre.
Jag vill nemligen häldre helt Och hållit'utestänga misfibruken, än sätta straff fet till deras väktare.
Herr Domprosten Limér har föreslagit idit Correctiv, att den, som öfvergifvit sin Maka, borde ick^ mera få gift# sig»
Men mången skulle icke bättre önska sig än friheten att få lefva huru som helst, utan att vidare kunna komma under oket af ett ägtenskap, och straffet blefve således stundom en belöning.
Endast på denna grund har jagstadnat i det slut LagUtskottets Betänkande inne« fattar, och min Reservation emot skälen dari.
4 Den 5 Maji f. ml hvilken ej behöft att mer än på ett ställe upptagas, ligger i denna min Motion.
De öfverklagade missbruken härleda sig från Lagens misstydning, hvilken i så måtto ägt rum, att, då lysning till upplösning af ägtenskap är tillåten endast i den händelse, att den, sorn öfvergifvit sin Maka, rest utrikes, har man sträckt tillämpningen så vida att, när ena Makan blott begifvit sig i nästa Härad eller Län, man förfarit så som hade den afvikne lemnat
Riket i uppsåt att ej mera återkomma; och missbruken hafva gått så långt, att den efterlysta ofta sjelf suttit i Kyrkan hördt på huru det blifvit honom förelagdt, att, vid äfventyr af Ägtenskapets upplösande, inställa sig hos den hemmavarande Makan, inom natt och år, och när detta förflutit, har domaren dömt till skillnad.
Makar, som trött; nät vid hvarandra, eller önskat ombyte, hafva aldrig lättare kunnat vinna sin önskan, och alla hinder, af varningsgrader, böter, 6killnad på viss tid m. m., som Lagstiftare af särskilda tider, de senaste af år iSio, lagt emot lättsinnigheten, har man på denna genväg undvikit klagan öfver missbruken bar upp. stått, __ hvarföre Kongl- Maj:t, i nådigt Bref dea 4:de Februarii 1818, förordnat, att så vidt möjligt vöre, domaren skulle göra sig under. rättad om den afviknes vistelse.
Men det är lika när; och skall, efter min tauka blifva det, ända till dess man återgår till den rätta Lagtolkningen, ty förr, än man riktigt eftersökt den förrymde inom landet, äger man Den 5 Maji /, S icke antaga, att han rest utrikes.
Han bör icke skona3 från att allmänneligen efterlysae, häktas och hemförpassas.
I vär nu gäil&nde Kyrkolag heter det ock i i6:de Cap. 3 §.
”Men öfvergifver någon sin Make och blifver dock qvar i Riket, måste den verldslig» domaren göra sitt Embete och skaffa den öfvergifne rätt.”
— Detta stadgande oaktadt har domaren, på sätt redan är anfördt, efter gammal vana utfärdat lysning och derefter Skiljodom, utan annan grund i Lagen än den ringa anledning, som ett, i 13 Cap. 4 §.
GiftermålsBalken, efter min tanka, origtigt skiljetecken kan gifva, I missbruket ligger ofta ett frö till rättelse.
Det förevarande synes nu moget att falla.
Jag vågar derföre, till Lagens återställande i sin ursprungliga helgd, föreslå följande stadganden: 1:0.
En öfvergifven
Ma ke äger, att klaga hos Församlingens Pastor. 2:0.
Pastor åligger, att derest han icke på annat sätt kan få kunskap om den förrymde, genom Äibetetsskrifvelger till Presterskapet i Häradet och nästgränsande Socknar, begära bevis, som vid ordinarie Socknestämmor skola utfärdas, om den afvikne i orten varit syn* lig eller ej, och om någon kunskap om honom eller ‘hans vistelse förefinnes. 3:0.
Är det sålunda styrkt, att den afvikne icke pä minst ett halft år vistats i orten, och anledning saknas att utröna hans vistelseort, då äger Pastor hos Konungens Befallningshafvan^ Den g Maji f, m. de requirera allmän efterlysning öfver bela Riket efter den förrymde, som vid ertappandet bär bäktas och hem förpassas.
Men 4:q.
Är ett halft år förflutet från denna allmänna efterlysning, utan att den förrymde inom Riket kunnat tillrgttafå* då. först må mart antaga, att
Make öfvergifvit och förlupit den andra, och farit utrikes, i det uppsåt att ej mera komma tillbaka __ och derefter för-, fara på sätt i3:de Cap. 4 (j. QiftermålsBalksp stadgan
Det förstås af sig sjelf, ätt om kunskap, erhålles, tqte den allmänna efter!ysningen, hvar deh »fterspansdé lylaked inom landet finnes, den samme då genom tjenlige medel bör föras till hemorten och underkastas vanlig kyrkodlscipline, äfvensom att kostDsderne för lysning, hemming m. m. börs af den förrymde Makans enskildta lott i Boet ersättas, så långt tillgångarna räcka.
Må man icke invända att det är för besvärligt, för många omgångar med ef^kspaning och lysning.
Efterlysas icke nu personer som underlåtit att betala de obetydligaste Kronoutskylder genom Kungörelser från den ena ändan af Riket till den andra?
Och skulle man icke vårda sig och lyssna till ropen från en öfvergifven Maka, Fader- eller Moderlösa barn.
Denna motion, omedelbarligen föranledd Den 5 Maji f. >f'J • $ %f Herr Doctorens och Domprosten L amf ra i samma ämne, anhåller jag ödmjukast måtte få afgå till Lagutskottet.
Bilagor til!
PleniProto,collet för den 5 Maj» eftermiddagen.
Friherre Anckarfvärd, Carl Henrici
Det är med en särdeles tillfredsställelse jag finnér mig hafva framstäldt anledningen» till utveckling af ett för Samhället högst magt} påliggande och vigtigt ämne, då antagandet etl ter förkastandet af Herr Grefve A. G» Mörnera, dea 17 April i vederläggnjngsväg emot mig, afgifne Grundlagstolkning, afgörande bestämmer om Sverige är en constitutioafll
Stat eller icke, och om Svenska folket mera älskar sia frihet än enväldet.