Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s åren i835, 1837 och i83g församlade revisorers berättelser om granskningen af Piiksg.verket och den åt Riksg.contorets styrelse uppdragna utredning af Götha-canal-bolags- och Malmö f. d. discont-inrättningar.
I anseende till laga jäf emot undertecknad såsom fullmäktig i Riksg.cont. atti detta mål vara prot.förande, fördes öfver detsamma särskildt prot. af en af Ståndets för dagen tjenstgörande notarier, Häradshöfdingen Rudolph Cederschjöld.
Sedan lindert, åter tillträdt prot., föredrogs Bevilln,- samt Allm.
Besvärs- och Ekou.TJtsk:s den 22 och 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 1 , angtde Hr Cedercronas, Johan Ulrik, motion om årlig bevilln. af en hvar, som vill utöfva jagt och djurfångst, för beredande af medel till praemier för rofdjurs dödande.
Jag har numera inhemtat, att PresleSt. äfvensom BondeSt. bifallit Utsk:s betänk:n utan discussion i PresteSt., men att BondeSt. discuterat deröfver ganska lifligt, och att flere af detta sednare
Stånds ledamöter reserverat sig mot beslutet.
Jag hoppades, när jag väckte denna motion, alt flere ledamöter af IJ. R. o. Ad. skulle understödja densamma, äfvensom de öfriga Stånden; och jag tror, att Utsk. skulle behandlat densamma på annat sätt, om Utsk. varit i tillfälle att se rofdjuren på nära håll, och som jag, varit i öppen strid med dem i 27 år.
Hade detta varit händelsen, hade ärendet säkert blifvit behandladt på annat sätt.
Som motionen nu blifvit af 2 Stånd afslagen, ser jag, att vid sådant förhållande för mig icke annat är alt göra, än att reservera mig mot beslutet.
Då jag också förnummit, ali 2 Stånd bifallit betänk., så anser jag en återremiss icke lända till något resultat, och afstår derföre från yrkande deraf, under förklarande, att, enligt min åsigt, Utsk. vid motionen icke fästat det afseende, som den förtjenat; att Den ag April e. m. 417 att de stal Utsk:n anfört för sitt afslag icke äro nöjaktiga; och att Utsktns yttrande, det ändamålet torde lämpligare kunna vinnas på annat sätt, säkerligen icke leder till någon åtgärd, utan att den nyttiga jagten hädanefter kommer att ytterligare förstöras, och rofdjuren deremot, liksom hittills, uttaga sin vanliga tribut.
Jag är beredd att framlägga skäl för dessa yttranden, äfvensom några anmärkntr mot motionärens förslag; men som detta troligen skulle framkalla vederläggningar, och sålunda föranleda en numera onödig controvers, så afstår jag derifrån, och inskränker mig till hvad jag haft äran anföra.
Hr von Bosén, Georg:
Jag har vid detta betänk, ingenting att tillägga, utan blott nämna, att som Utsk. fästat samma uppmärksamhet vid detta ämne nu, som vid föregående riksdagar, har följden också blifvit enahanda som förut.
Frih. Fleming, Herman Reinh.:
Jag förenar mig till alla delar i Hr Cedercronas motion, och anser att Utsk:n icke nog utvecklat denna vigtiga fråga, på sätt motionären åsyftat.
Hvad som skett, kan numera ej ändras, sedan 2 Stånd bifallit betänk., och jag får således nu endast reservera mig root behandlingssättet.
Då ingen yrkat återremiss på detta betänk., så är det onödigt att inlåta sig i öfverflödiga svaromål.
Jag vill derföre blott upptaga den beskyllning, att Utsk:n icke vid motionen fästat det afseende som vederbort, och förklara, alt ehuruväl Utskms ledamöter sannolikt icke, de fleste åtminstone, skådat rofdjuren på så nära håll, som motionären, eller med dem varit, lika med honom, i öppen fejd under 27 år, hafva de likväl afsett den förmånen, det jägare skulle bildas för att fälla odjuren, hvilket icke blifvit fallet, om man ville betunga den jagande menigheten; ty få äro de i landet, som sysselsätta sig oupphörligen med jagt, ganska få, som vårtiden gå på sjö— fogel o. s. v.; och jag vet ej, huru man skulle kunna controllera dessa jägare.
Måhända, om en sådan beskattning ålades, skulle folket afstå från jagt, och derigenom tillskyndades landet skada, i del att rofdjuren finge då vara fredade.
Ganska välbetänkt hafva Utsk:n, enl. min öfvertygelse, afstyrkt allt afseende å motionen.
Det finnes tillräckligt med författningar rör:de jagt och djurfångst, endast de iakttagas och handbafvas; och det tjenar till intet annat, än till skada, att belägga med skatt rättigheten att jaga å egen mark.
Uppå derefter framställd propos., blef Bevilln.- samt 5 H. ^3 4 i8 Den 29 April c. m.
Till föredragning anmältes Ridd.Utskrs den i3 och dennes på bordet lagda mern., i anledn. af Ridd.direetionens riksd.berättelse.
Frih. Cederström, Jacob: Då Ridd.Utskts ifråga var. mern. kommit på föredraga.listan i fullkomlig strid med 47 §:n Riksd.Ordn., och detta är ett Ståndets enskildta ärende; så begär jag hos Hr Frih. o. Landtm., i fullkomlig öfverensstämmelse med samma 47 §> alt detta mål mätte föredragas i den ordning denna § upptager.
Detta mål stod sist på föredragn. listan i föregående plenum; om det nu åter skulle töras till sist, och så allt framgent, kunde det hända, alt detta mål ej föredrogs, förrän vid riksdagens slut.
Det är att förmoda, att föredragn. listan någon gång och inom några pleni-dagar tager slut; men om så icke sker, må då ett enskildt ärende förblifva oafgjord!, ty allmänna frågor måste efter 47 §:n Riksd.Ordn. först afgöras, §:n lyder så här:
"Uti plena "föredragas först de för RiksSt:n gemensamma ärendena och ”sedermera hvarje Stånds enskildta, alla i den ordning de, ”livart slag för sig, inkommit, så framt ej Stånden derom ”annorlunda förordna; hörandes Landtm, och Talmännen, ”sedan de förut inhemtat, huruvida någon Konungens propos.
"till öfverläggning kan förekomma.” etc.
Är det icke klart, att detta mål bör slå sist på listan?
Då detta är ett ganska vidlyftigt mein. och troligen kommer att uppväcka långa debatter; så hemställer jag, om det icke vore bättre, att det föredrogs efter StatsUtsk:s utlåt:n; ty att hålla på med detta mern. nu skulle förorsaka, att vi åtminstone icke i dag komma lill desamma.
Jag anser det icke vara maktpåliggande, om det H.
Ståndet skulle besluta alt ännu en gång sätta ifrågavar. mål på föredraga.listan efter de öfriga.
Men jag finner den anmärkn., som blifvit gjord mot Hr Frih. o. Landtm., ang:de delta måls uppförande på föredraga.listan, i den ordning det nu innehar, vara obehörig.
Tvänne gånger förut har det blifvit nedflyltadt sist på listan.
Det är väl icke för tidigt, om det 3:dje gången förekommer i sin ordning.
Det skulle, som Hr Lagerhjelm riktigt anmärkt, eljest kunna genom de ständiga uppskolven bända, alt målet ej vid denna riksdag förekomme.
Äfven om den händelse skulle inträffa, som den siste talaren förutsatt, nemi. att mein. icke skulle förekomma vid denna riksdag, tror jag lik - Den 29 April c. m. 4‘9 väl, alt ingen skada derigenom skulle uppkomma.
För landet vore det deremot vida större förlust, om genom dröjsmål skulle Ilända, att den stora allmänna frågan ang:de statsregleringen icke lomme alt afgöras, förrän riksdagen vore slut, hvarföre jag ej kan underlåta att yrka 47 §-ns tillämpning.
Då Ståndet tyckes vara ense om att icke åtskiljas i afton, förrän betänk:na ang:de statsregleringen blifvit bordlagda; så lärer Hr Dalman ej böra hysa någon farhåga i detta fall.
En olägenhet 0111 ifrågavar. betänk, från Ridd.Utsk. icke skulle förekomma vid denna riksdag, måste jag anmärka, den nemi. att Hr Dalman då troligen blefve ulan förmän intill nästa riksmöte, emedan nuvar.
Ridd.direction icke lärer kunna fortfara utan nytt val; och ett sådant val torde svårligen kunna ske, förrän den granskade förvaltningen under den förflutua tiden blifvit af Ståndet pröfvad.
Landtm, yttrade, att då, enligt bans tanke, 47 §:» Riksd.Ordn. ej anvisar någon bestämd plats för Ridd.Utskrs mern., i anledn. af Ridd.direct:ns riksd.berättelse, oell Hr Landtm, trodde det vara äfventyrligt att alltid låta det stå sist, tills alla ärenden voro afgjorda, dådet innefattar för R. o. Ad:s cassör och deras förvaltning mellan riksdagarna vigtiga saker; så ansåg
Hr Landtm, sig hafva bort låta uppföra Ridd.Utskrs mern., i den ordning, det nu har på listan: mert då meningen tyckes af flera ledamöters yttranden vara, att detta mål bör sättas sist bland dem, som nu hvila på R. o. Ad:s bold, så ville Hr Landtm., om det medgåfves af Frih.
Gederström, som begärt en annan propos,, framställa den, hvilken Hr Landtm, trott vara de flestes mening, som nu yttrat sig.
Cederström, Jacob, nu anmälte sig, erhöll han ordet, och yttrade; I anledn. af Hr Frih, o. Landtmts yttrande, anhåller jag få namna, att någon våda af att följa 47 §:n> för att komma till möjligheten alt besluta öfver detta mern., icke förefinnes; alldenstund, enligt samma Riksd.Ordn., Ståndet äger, der så erfordras, att, utom de vanliga plena, utsätta särskildta plena, jemväl för dylika måls afgörande; men att på sidan om grundlagen vilja medgifva, att ett enskildt mål skall ställas framför de allmänna, sådant anser jag icke med lag vara förenligt och kan sålunda icke heller dertill mitt bifall lemna.
Jag har ingenting emot,, att detta mern. föredrages efter alla utsk:s-belänk:n, men vill icke, att det skall stå sist på listan, i hvilket fall det komme alt stå efter Hr Munck af Rosenschölds angelägenheter.
Den 2g April e. m.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att Ridd.Utsk:s mern. rör:de Ridd.direct:ns riksd.berättelse borde på föredragn.listan uppföras sist bland de nu på R. o. Ad:s bord hvilande mål.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 28 sistl.
Nio 3r, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens första hufvudtitel.
Begärdes ånyo på bordet af Hr von Troil, Emil, samt Frih. Tersmeden, Wilh..
Jag vet ej säkert, om icke detta betänk, redan varit tvänne gånger bordlagdt.
S ec re t.: StatsUtsk:s utlåt.
N:o 3i har endast varit bordlagdt en gång.
Innan föredragningen deraf i ett föregående plenum börjades, begärdes, att det skulle hvila, intilldess de öfriga StatsUtskts utlål:n röride statsregleringen hunnit inkomma.
Denna begäran framställdes, som jag hade äran att nämna, innan föredragningen; således blef det icke andra gången bordlagdt.
Månne vi ej skulle kunna bespara oss särskild propos. vid hvartdera af dessa betänk:n, ifall Hr Frih. o. Landtm, täcktes tillåta oss på en gång begära, det samtliga betänkin ang:de statsregleringen finge ytterligare hvila på bordet.
Hvart för sig föredrogos och begärdes ånyo på bordet af Hr von Troil, Emil, Frih. Tersmeden, Wilh., samt en stor del af R. o. Ad:s ledamöter, StatsUtskis nedannämnda den 25 dennes på bordet lagda utlåtin, nemi. :
Nio 4°; ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel; Nio 41, i anledn. af motion, om aflöningsersältning för adjungerade ledamöter uti K. Götha Hofrätt; Nio 42, ang:de lönereglering för landtstatens tjenstemän och betjente samt för förste och andre Jandtmätarne; Nio 43, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om Calmar luns fördelning i 2:ne län; JNT:o 44, angide regleringen af utgifterna under riksstatens tredje hufvudtitel; N:o 52, i fråga om mötes-passevolance-afgiftens framtida utgörande, eller särskildta medels anvisande lill bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd; Nio 53, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens fjerde hufvudtitel; Nio 541 angide regleringen af anslagen å riksstatens femte hufvudtitel; Nio 55, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse ota anslag
Dan 29 April c. m. tili ett af Vettenskaps- och Vitterliets-samhället i Götheborg inrättad t naturhistoriskt museum; Wto 56, ang:de väckt fråga om understöd för utgifvande af Tunelds geographi; Wto 57, ang:de regleringen af utgifterna å riksstatens sjette hufvudtitel: Wto 58, angtde riksstatens sjunde hufvudtitel.
Nto 5g, i fråga om utgifternas reglering under riksstatens åttonde hufvudtitel; Wto 60, i anledn. af Prosten Sylvans motion, om anslag af statsmedlen till en vid stora
Råby i Skåne inrättad räddningsanstalt för vilseförda och moraliskt vårdslösade barn; Wto 6r, angtde regleringen af utgifterna under riksstatens nionde hufvudtitel; Nto 62 , angtde regleringen af utgifterna under riksstatens tionde hufvudtitel; Wto 63, angtde reglering af allm. indragningsstaten ; Hr Hjerta, Lar st
Det har gått så bra med föredragningen af de föregående utlåttna, att jag förmodar, det kunde gå på samma sätt med de öfriga.
Jag hemställer derföre, om det icke kunde vara skäl, att dessa äfven föredrogos, såvida ingen särskild ledamot hade någon speciel anledn. att begära något af dem på bordet.
Jag nödgas bekänna, att jag icke läst de betänkin, som nu äro i ordningen att föredragas, och ej heller en stor det af dem, som höra till statsi egleringen.
Om så, enl. min förmodan, äfven förhåller sig med de flesta af Ståndets ledamöter, vet jag ej hvartill det gagnar att nu föredraga dem för blotta bordläggningen andra gången.
Det torde vara åtskilligt liggande på bordet, som bör uppläsas, och Ståndet kunde sysselsätta sig med åhörandet deraf under den del af aftonen, som är qvar.
Ånyo föredrogs Bevilln.Utskts betänk.
Wto 10, i anledn. af Contracts-prostarne Sandbergs och Öhrnbergs motioner, om bestämmande af en brännvins-consumtions-afgift.
Hr af Ekenstam, Israel, begärde, att detta betänk, ytterligare måtte få hvila på bordet.
Jag förenar mig uti Hr af Ekenstams anhållan, att det nu föredragna betänk, må ytterligare hvila på bordet.
Jag får göra samma bekännelse, som Hr von Hartmansdorff, alt jag icke läst de betänktn , som nu följa, hvilket torde ursägtas, emedan jag först lick deni på morgonstunden i dag; och derföre hem - Den ag April e. m. ställer jag, om de kunde uppskjutas och andra ärenden företagas.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts förslag N:o g till R.
Sl:s lind. skrifvelse till R.
M. rör:de riksdagens förlängande en månad.
Hr von Hauswolff, Carl Ulrik, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande:
Jag liar vördsnml. begärt, att några anmärkn:r, föranledda af Frih. Flemings motion, ang:de Wesleyska metodisternes missionsanstalt här i Stockholm, och några documenter, hörande dit, måtte åtfölja remissen, och jag har härmedelst äran inlemna desamma.
Jag får här åter upprepa, att jag ej tycker om, det frågan nu blifvit väckt; men när det så handt, och samma sak i ett annat Stånd, fast på annat sätt, upptagits, önskar jag, att den blir allvarligen afhandlad, ej endast med lösliga ord.
Orsaken, hvarföre jag yttrar mig i detta ämne, har jag redan för H.
Ståndet antydt.
Jag var i nära 8 års tid på ön 'St Barthelemy anställd i befattningar, der jag kom i ganska nära beröring med denna sect, och måste förvärfva mig en närmare insigt uti dess egentliga väsende.
Dessutom har jag, utom England och Förenta Staterna, besökt en stor del af den Westindiska Archipelagen, Derstädes har denna sect isynnerhet utvecklat sig med en ohejdad frihet; och jag vet således hvad sådant vill säga.
Jag har vidare, under 39 års tid, följt med de politiska och inrikes tilldragelserna i England, och ingen som gjort det, med närmare kännedom af Engelska folket och dess inre förhållanden, lär neka, det ju ej metodist-secten , som ryckt, snart sagdt, hela den egentliga folkmassan från Engelska kyrkan, ägt det största inflytande på den — Huru det kommer sig att ej qväkaresecten, med sitt lugna väsende, och sitt dock ganska stora intresse och anseende uti Staten, ej dervid är berörd; hur det kommer sig, att hos oss ej de Mähriske bröderne ens blifva nämnde i närvar, fråga, förtjenar stort afseende vid bedömmandet af skilnaden mellan sect och sect i religiös och politisk hänsigt; men detta, som tarfvar en vidlyftigare utveckling än här kan äga rum, lemnar jag till hvarje skarpsinnig mans och sakkännares eget bedömraande.
Jag äger väl ännu ett annat motiv, som föranleder mig alt säga något i detta ämne; men jag hade näppeligen ämnat nämna det, om ej en värd ledamot redan oroordat ett dylikt.
En allmänt vördad och efter döden sörjd Svenska kyrkans prelat hedrade mig, dagen innan
Iian företog sin sista resa från hufvudstaden, med ett sammanträde, der detta ädine utgjorde föremålet för ett långt och allvarligt samtal.
Det enda här är tillfälle att derom yttra, är, att Den ag April e. m. 42 3 lian ej allenast uppmuntrade, men så godt som ålade mig att medverka till en noggrannare och riktigare kännedoms spridande om metodist-seclen, och dess stora synods och derunder lydande agenters, d. v. s. missionärers eller predikanters, samt hela melodismens skaplynne, tendens oell förfarande.
Men för att någorlunda fullständigt och allmänt fattligt framställa detta, erfordrades skrifva ej e n , men flera vohlmer, och äga tillgång, ej allenast till en samling af melodisternes egna skrifter, utan äfven till andra personers, som handla derom, så väl i religiöst som politiskt afseende; folk som bevittnat deras förfaranden och verkningar, der dessa fullständigt utvecklat sig.
Här kari ej fråga vara om något sådant, jag bör endast framställa några få, mera markanta uppgifter och anmärkn:r, härledda ur en af deras officiella höcker, som jag händelsevis kommit öfver, och från egen erfarenhet eller redan försporda tilldragelser; hemställande till H. R. o.
Ad. att deraf draga behöriga slutföljder, och sträcka sina forskningar längre.
Jag tror, att t. o. m. redan i Stockholm, det ej skall blifva svårt vinna högst besynnerliga upplysningar om hvad sig uti proselytmakeriväsende och t. o. m. förargelser inom familjer tilldragit; och 0111 hvad som i allmänhet än mera ifrigt och oupphörligt eftersträfvas.
Månne uppmärksamheten ej äfven bör fästas på det sätt, hvarpå insamlingar bedrefvos och lockades lill sammanskott till byggnaden af metodist-kyrkan, i trots af beslående författningar.
Jag bör först och främst anmärka, att det förekommer mig, som om 16 §:n Reg.Ftns uttryck: ”'skydda hvar och en "viden fri utöfning af sin religion," blifvit nog fritt tolkadt, och alt denna tolkning ingalunda kan öfverensstämma med den sanna meningen.
Mig åtminstone förefaller det klart och ovedersägligt, att intet proselytmakeri derunder inbegripes.
Ett sådant kan på intet vis sammanslå med hvad våra lagar stadga 0111 vår egen Lutherska kyrkas helgd, eller nied andra gällande kyrkodisciplins-författningar.
Detta ställe har tydligen afseende på främlingar och på helt andra förhållanden, än de ifrågavar.; ovedersägligen sanctionerar det icke bildandet och utvecklandet af församlingar och kyrkor, hvilkas tendens "ab ovo’’ är en propagandism, och bildandet af en stat i Staten, afsöndring från den Svenska Lutherska församlingen, och dess medlemmars ifrån dess sköte; och, i detta fall, utspridandet — i en fruktansvärd, jesuitisk och fanatisk progression — af seetandan, med den djupast och listigast, pä en lång erfarenhet grundad beräkning af verkan af det dertill hörande nitet hos de svaga och enfalldiga, hos de förblindade, unga och ålderstigna, hos de sluga och uppåtsträfvande, men äfven af det nit, som den stora lockelsen för den ärelystne, den der vill begagna så lätta och säkra medel, ålägger honom 4a4 Den 39 April e. ra. att ådagalägga för alt vinna inflytelse och medhåll.
Föga frågar detta folk derefter, om statskyrkan kominer att darra på sina grundvalar och Slaten med detsamma.
En sådan frihet är endast begriplig och blir möjligen endast oskadlig i de friaste republiker, hvaraf man äger blott en att åberopa; och den är grundad, äfven i detta fall, på totalt stridiga principer mot våra Europeiska samfund.
Den nya religionsfrihetstolkningen kan omöjligen äga rum, innan en ny politisk tolkning och verkställighet förutgått, som förändrat hela det Europeiska statsskicket, såvida man ej vill förutsända en sådan mesure, för att öka oredan och bereda vägen lill revolution.
Hvilken oreda den i sin linda åstadkommer i monarkier, enväldiga eller conslitutionella, visa högst mäktiga Staters företeelser just i våra dagar.
Alla Englands kartister äro secleriske, mest metodister, och en af deras hufvudledare, presten Steevens, ej okänd ibland oss, blir alltid metodist, fastän Wesleyanerne slugt nog förklarat, att han mistat lärarekallet.
Men än en gång bör jag upprepa att, enligt hvarje Svensk lutherans begrepp, enligt hvarje sann och upplyst protestants, måste allmänt eller hemligt proselytmakeri, hvilketdera som helst, höra till allmän förargelses åstadkommande.
Om ett sådant proselytmakeri för sig går, och det på en otrolig scala, torde af Stockholms vörd. presterskap och af andra trovärdiga personer lätteligen kunna inhemtas.
Offentligt bevis derpå är den mer och mer besökta, och till församlingsform sig consliluerande Svenska metodisliska gudstjensten, hvars blotta tillvarelse utgör ett fullt bevis på dess bestämmelse.
Men ännu mera kraftigt verkar nitet bland metodisterna, särdeles i början af deras propaganda, vid hemliga möten och samtal med presten och hos de helige.
Då må man i sanning säga, att i kyrkan lurar metodismens anda, ännu dold; i det dolda uppenbarar den sig.
Man må ej invända, att detta sker i tysthet, är enskildt, och att ingen offentlig förargelse skett.
Jag påstår, att det hemliga proseiytmakeriet åstadkommer offentlig förargelse, och att det är och blir i alla afseenden olagligt, fördömligt och farligt.
Men hvarthän skall det leda, om de ännu spridde i n cl i— videi ne få en slug, skicklig, inflytelserik, mäktig främmande ledare — en anförare?
Låtom oss examinera metodisternes egna skrifter, betänka allt hvad som genom publiciteten, genom polemiska och andra skrifter och resebeskrifvare, kommit till vår kunskap, och hvad offentliga tilldragelser förete; och man skall lätteligen inse, att proselytmakeriet utgör metodismens sjelfva lifselement och villkoret för dess bestånd, att afsöndring från andra kyrkor och begrepp om uteslutande helighet, dess lag, och att dess syfte är hufvudsakligen politiskt — andligt-politiskt, ty här skall Den 39 April e. m. skall makten grundas genom despotism öfver menniskornas själar; intolerant är metodismen sjelf i högsta grad.
Detta metodistiska syfte och dess medel äro kända af hvar och en, som haft ögat på seden , eller år närmare bekant med Engelska publika tilldragelser inom och utom Europa.
Hela deras disciplinära inrättning antyder också delta — deras indelning i classer, med strang subordination, och hvars och ens åliggande att till en högre medlem hemligen inrapportera allt, — och uti detta ord inbegriper jag betydelsen af den mest utsökta polis och inqvisition, så i enskildt som offentligt lif, inom och utom hus — föreståndarenas, mäns eller qvinnors makt öfver classerna, men äfven de förres absoluta subordination under presten eller missionären, som är alldeles enväldig, och styrer sin hjord fullkomligt enligt espriten och systemet af de hemliga politiska föreningarna på continenten, och de många sednare industriella i England, hvilka hafva enahanda tendens.
Men hela byggnaden beherrskas af den stora metodiska conseljen i London, som äger den stolta makten att utdela sina förhållningsorder och utöfva sitt inflytande i alla fyra verldsdelarna, och syftar alt göra det öfvermäktigt i alla dess länder.
Huru litet den härvid frågar efter Statens bästa, visar sig för den som inser, såsomen nödvändig följd af dess förfarande, att denna sect slutligen kommer att kosta England alla dess colonier och dess eget inre lugn.
Men än mera; uti detaljen finnes ett s. k. han, då 2tne yngre noviser stå under en äldres ledning, till hvilken de äro skyldiga alt i bi g t göra redo för allt hvad som kommer till deras kunskap, hvarom de äldre sedan afgifva rapport till ”the leaders,” eller föreståndarena, och desse sednare till presten.
Alla äga de vidare att speja och hafva ögonen på hvarandra.
Det visade större nitet belönas med utmär keiser, som befordra och utveckla gradvis den ytterligaste andliga fåfänga och till slut högmod, ända till graden af fullkomlig egenrättfardighet, hvilken essentielt hör till systemet.
Derom försäkras de helige: den helige, högsta graden i denna orden, kan ej synda mer; händer någonting dylikt, är det ej den helige som syndar, utan satan.
Att allt delta ofvannämnda sker efter ett hemligt systeme och på ett hemligt sätt — det kan visserligen ej ske annorlunda — är så mycket värre, och att Metodisterne föregifva sig likna de protestantiska offentliga kyrkorna —så mycket farligare.
I denna åsigt skiljer jag mig helt och hållet ifrån en vördnadsvärd ledamot och motionär i ett annat Stånd, anseende jag faran för Judaism och Catholicism stå i intet förhållande till den, hvarmed Metodismen hotar.
Man bör komma ihåg, att de ej kallas Protestantismens Jesuiter för intet.