Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 82, i anledn. af väckte motioner om förändring af lagens stadgandcu rör:de testamentsfriheleu och gåfva med varm hand, blef delta betänk, ånyo bordlagdi, på begäran af Hr Dalman, Wilh. Fredr., och Frih. Cederström, Anders.
Föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 10 dennes f. m. på bordet lagda betänk.:
N:o 83, i anledn. af väckte motioner om förändring af lagens stadgande i 6 § 9 cap.
Handelsb:n, ang:de ränta af försträckta penningar eller varor, och N:o 84, i anledn. af väckt motion om förändring af 12 cap. 4 § Handelsb:n. Lades, vid förnyad föredragning, till handlingarne LagUlskrs d. 10 dennes f. m. bordlagda mern.
N:o 85, i anledn. af återrerniss af Utsk:s betänk.
N:o 63, öfver väckt motion om tillämpning af 15 cap. 5 § Älfdalen, sådan den lyder i K. Förordn. d. 30 Maj 1835, äfven på det fall, att inländsk arfvinge begifvit sig bort, utan att lyfta det a rf, som veterligen honom tillfallit, och ej sedermera återkommer.
Föredrogs ånyo och bifölls StasUtsk:s d. 11 dennes e. m. på bordet lagda utlät.
N:o 228, ang:de statsverkets s. k. reservfond.
Härefter föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och II r Rosenblad, Bernhard, ånyo pä bordet LagUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 86, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk.
N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter.
Ånyo föredrogs LagUtskrs d. 12 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 87, i anledn. af väckte motioner ang:de coneurslagstiftningen.
Detta betänk, företogs punktvis till pröfning.
Ira punkten, ang:de etti fru ga om sättet och villkoren för egendoms afträdande till borgenärerna och om början af concurs af llrr Arnberg och Almgren vackt förslag.
Vid ett föreg:de plenum, då LagUtsk:s betänk, angående bysättningstvånget afhandlades, yrkades af åtskilliga ledamöter, det man icke dervid borde så strängt förfara, utan att man borde söka skydda crediten genom en strän - Den 17 Mars f. m. 419 gare concurslagstiftning.
Nu äro vi komna lill de LagUtskfs betänk:n, som hafva lill föremål just denna concurslag och erfara, att de Hesla motioner med förslag till densammas skärpande blifvit af LagUtsk. underkända.
Den första frågan gäller huruvida, för upptagande af en céssionsansökning, cessionanten skall vara pligtig all aflemna till domaren en fullständig förteckning, icke allenast på sine skulder, utan äfven på alla i boel befintliga tillgångar.
Motionären har deremot anfört, att i anseende till nödvändigheten att vid afträdesansökning förete bouppgift, för hvars upprättande mången gäng fordrades en ganska läng tid, så kunno de närmaste eller vaksammaste borgenärerna alt på ett eller annat sätt bereda sig säkerhet för sifia fordringsanspråk, allt pä öfrige borgenärers bekostnad, hvadan han ock föreslagit den förändring i nu gällande concurslag; ”att den omständighet, ätt gäldenären ej vid aflrädesansökningen fogat omförmälde uppteckning, icke må utgöra hinder för ansökningens upplagande och concursens början.”
LagUtsk. bar såsom skäl för sitt afstyrkande af denna förändring åberopat Högsta Domstolens utlåtande i saken: ”att enär nu gällande föreskrift, att gäldenär skall vid afträdesansökning foga förteckning öfver skulder och tillgångar, vid påföljd att å ansökningen eljest tecknas afslag, ledde till den riktiga och nyttiga följd, att domaren finge tillfälle att utan uppskof låta kalla borgenärerne och insätta dem i förvaltning af gäldenärens egendom, hvarmed deremot, efter förslaget, ofta kunde komma att längre tid fördröjas, hvarjemte det alltid klefve olämpligt ätt, genom domarens, förpligtande att draga omsorg för bouppteckning af hvarje cessionsansökandes bo, föröka domarens inblandning i det, som förnämligast och egentligen bör tillhöra parters egna föranstaltanden och tillsyn, Högsta
Domstolen trodde den ifrågavarande lagförändringen icke böra vidtagas.”
Denna invändning har Hr Lagergren uti sin reservation vederlagt med följande ord: ”En namnuppgift på borgenärerne är tillräcklig för deras inkallande till. första förhöret; och en sådan namnuppgift bör alltid kunna af gäldenären fordras antingen genast eller utan synnerligt dröjsmål; och hvad angår menligheten af domarens inblandning i anslalterne för boels uppteckning, så kan jag icke inse skadan deraf, då hela åtgärden inskränker sig till en befallning eller ett förordnande för vissa tjenstemän eller andre gode män att tillse, det uppteckningen skyndsamt verkställes och sedan varder till rätten ingifven.”
Vidare har Utsk. sagt: ”och då härtill kommer, att samma förändring ansetts böra leda dertill, att gäldenär icke skulle äga återtaga en ingifven céssionsansökning, men en dylik förmån likväl, på sätt Högsta
Domstolen äfven anmärkt, synes böra hållas honom någon tid öppen, enär ansökningen stundom kan vara föranledd af en förlägenhet, som borgenärerne, efter inhemtad kännedom om förhållandet, sjelfve möjligen äro villige att afhjelpa, eller sorn på annat sätt snart kan öfvergå, finner Utsk. sig alltså hafva grundade skäl för sitt tillstyrkande.”
Derpå har Hr Lagergren svarat: ”Rättigheten att återtaga cessionsansökningen 420 Den 17 Mars f. m. kan väl någon gång vara angeläget att åt gäldenären bibehålla.
Men att denna rättighet suspenderas intill dess borgenärerne blifvit hörde, synes ej obilligt, då cessionsansökningen innefattar erkännande af en verklig, om än blott tillfällig insolvens.”
Då det sålunda synes mig, som Hr Lagergren hade fullständigt vederlagt de skäl, som Utsk. anfört för sitt afstyrkande af motionen; och då det ieke är någon af R. o. Adis
Hrr ledamöter obekant, att man med myckel fog klagat öfver den långsamhet, som äger rum vid eoncursers utredande, äfvensom öfver oredlighet hos cessionanter, hvadan äfven behofvet af mera stränghet i dessa lagar torde inses, så hade jag önskat, att LagUtsk. fästat mera afseende på motionärens förslag, och anhåller jag för sådant ändamål-, att R. o. Ad, ville återremittera denna del af betänk.
Hr Gii n ther, Claes Ephraim:
Till en början torde jag af Ridd.secret. få begära upplysning om huru delta mål blifvit i de öfriga Stånden afgjordt. lindert.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att till R. o. Ad. ännu icke inkommit något prot.utdr. om de öfrige RiksStrns beslut i ämnet.
I sådant fall kan jag icke annat än på det högsta bestrida begäran om återremiss.
De motioner, som afsågo en förändring i concurslagen i afseende på sjelfva början af concursen, voro föremål för ganska allvarsamma öfverläggningar inom Utsk, Man kom då allmänt öfverens derom (i hvilken mening äfven den Utsk:sledamot, som sedermera reserverade sig, instämde), att förslaget var overkställbar^
Nämnde ledamot erkände då, äfvensom motionärerne sjelfvc hafva erkänt, att del icke låter sig göra att förändra concurslagens stadgande i denna del, med mindre man tillägger den föreskrift, att cessionant aldrig får återtaga sin cessionsansökning, så snart denna blifvit ingifven, och det är detta, som skulle föranleda lill så många svårigheter, att hela ändamålet med förändringen skulle förfelas.
Man säger, alt detta ändamål skulle vara, att cessionsansökningen skulle hastigare blifva upptagen och de närboende borgenärerne icke under uppehållet få tillfälle att försäkra sig om de tillgångar, som kunna linnas, utan alt lemna något qvar åt de längre bort boende fordringsägarnc.
Det är sant, att detta är en olägenhet, sorn följer i någon mån af nuvarande stadgandet; men samma olägenhet skulle qvårstå äfven efter förändringen, emedan, när en cessionant visste alt han icke lick återtaga sin cessionsansökning, så snart han en gång densamma ingifvit, han naturligtvis skulle fä ett intresse att uppskjuta med ansökningens ingifvande ända till sista stund, och icke vidtaga detta steg förr, än ingenting af hans tillgångar fans qvar.
Jag kan således för min del icke finna annat, än alt Utsk. gjort ganska rätt, då det afstyrkt förändringen, och anhåller jag blott att, i afseende på Frih.
Raabs yttrande derom , alt man borde söka göra coucursrättegången så skyndsam sorn möjlig, fä fästa uppmärksamheten derå, att just ett förlän - Den 17 Mars f. m. 421 gande af densamma skulle genom den föreslagna förändringen uppstå, emedan följden deraf skulle blifva, alt sjelfva de föregående åtgärderne, eller de som måste föregå den offentliga stämningens utfärdande, hvilka nu icke fordra mer än 14 dagar eller 3 veckors tid, skulle kunna draga ut ända till 2 å 3 månader.
Jag begärde egentligen ordet för att upplysa derom, att jag bar mig enskildt bekant, att denna fråga blifvit såväl af Preste- som BondeSt:n återremitterad och att BorgareSt., som åtminstone för limma sedan var sysselsatt med dess discuterande, ofelbart ansåg att frågan äfven derifrån skulle komma att återremitteras.
Jemte det jag instämmer med Frih. Raab, som till största delen grundat sitt anförande på de af Hr Lagergren i dess reservation uppgifne grunder, får jag äfven tillstyrka R. o. Ad. att återremittera betänk.
Det torde för något hvar vara bekant, att då R.
St. samlades till detta riksmöte, var man allmänt lifvad af den förhoppning alt våra nu långsamma och i många hänseenden ändamålsvidriga creditoch executions-lagar skulle blifva omarbetade.
Hr Arnberg har, såsom mig synes, ingifvil en cyelus af förslag, som onekligen bära vittne om mycken förtjenst och som äro ställde i sammanhang, det ena med del andra.
Alla dessa förslag hafva icke desto mindre haft den olyckan att af LagUtsk. blifva afstyrkla.
Jag är visserligen för egen del icke tillräckligt bevandrad i dessa lagfrågor för att vilja någonting bestämdt derom yttra, men på de skäl, som af Frih.
Raab blifvit anförde och då äfven betänk, blifvit af de öfriga Stånden återremitleradt, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. måtte fatta ett med dem enahanda beslut.
Vid nu sednast upplysta förhållande, att nemi. 2:ne Stånd redan hafva återremitterat frågan, skulle jag icke föreställa mig att min liberala motståndare, Hr Gunther, ville motsätta sig en återremiss äfven från det H. Ståndet.
Jag tillåter mig likväl besvara ett af honom gjordt inkast.
Han säde nemi. att reservanten hade icke inom Utsk. haft mot det beslut der fattades så stridiga åsigler, som dem han sedan uttalat i sin reservation.
Della är för mig ett godt skäl, att yrka återremiss; ty jag gör mig häraf den föreställning, att då denne upplyste ledamot af Utsk. kunnat komma pä andra tankar, så kunna äfven flere dess utmärkte ledamöter vid närmare eftersåning möjligen komma till något, som i min tanka vore en förbättring i deras åsigter.
Jag vidhåller min begäran om återremiss.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot förevarande punkt gjorde anmärkn:r föranleda lill densammas återremitterande.
Ropades ja. 2:dra punkten, ang:de en af Hr Sundler vackt motion om förklaring af 6 § i concurslagens 1 cap.
Hvad denna punkt yiskildt beträffar, erkänner 422 D cn 17 Mars f, ro.. jag, att jag icke kan bedömma, huruvida densamma hör bifallas: eller icke; men da alla dessa punkter i betänk, stå i ett sammanhang, och då besväret för Ulsk. i allt fall blifver enahanda, skulle jag föreställa mig att häst vore om R. o. Ad. behagade återremittera hela betänk., hvarom jag ock vördsamt anhåller.
Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., blef ifråga var. 2 punkt af Utsk:s betänk, återremitterad.
De öfriga punkterne af Utsk:s betänk, blefvo nu i ett sammanhang föredragne, efter derom, med föranledande af Frih. Raabs sednaste framställning, af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan.
Jag får för min del endast anhålla derom, att till protocollet mätte upptagas min tillstyrkan, att LagUtsk. måtte taga i betraktande hvad Hr Lagergren i sin, betänk, åtföljande reservation vid 2 och 3 punkterne anfört, och hvilket jag får åberopa såsom skäl för mitt yrkande på återremiss.
Bland alla de frågor, som Hr Arnberg väckt, torde ingen vara af mera vigt än den, som ålägger hvarje näringsidkare att föra tydliga oell fullständiga böcker.
Denna fråga har af Ulsk. blifvit afslyrkt på grund deraf, att allmänna lagen verkligen föreskrifver att ordentlig bok skall hållas, ehuru en reservant ganska tydligt bevisat, alt ordet ”ordentlig bok” blifvit vid flere tillfällen olika tolkadt, och alt lill följd deraf en mängd cessionanter, hvilka icke fört ordenlliga böcker, delta oaktadt blifvit frikände för denna förseelse.
Jag skulle således tro, att denna punkt af betänk, är den, hvaruppå kanske den största vigten borde läggas.
Visserligen erkänner jag, att Hr Arnberg uti sin motion nog långt utsträckt denna skyldighet, icke blott i afseende på de individer, som skulle nödgas föra böcker, utan äfven i afseende på den mängd olika böcker, som af dem skulle föras: men att något mera bestämdt stadgande i della afseende vidtages, än som nu finnes, torde vara af behofvet päkalladt.
Jas anhåller, .att då denna fråga till Utsk. återkommer, Utsk. måtte deråt egna all den uppmärksamhet, som detta vigtiga ämne kräfver.
Öfverläggningen om de sednast föredragne punkterne af förevar, betänk. ansågs härmed vara slutad, hvarefter R. o. Ad. fann de gjorde anmärkn:ne föranleda till samma punkters återremitterande.
Ånyo föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 88, i anledn. af väckte motioner om förändring af 8 § i 9 cap. Handelsbm, samt 2 § af K. förordn. d. 28 Juni 1798.
Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 89, i anledn. af väckt fråga derom, alt för reverser och invisningar, ställde till viss man eller ordres, Den 17 Mars f. m. 423 måtte bestämmas enahanda betalningsansvarighet, som för vexlar m. m., yttrade sig Frih.
Raab, Adam Christian: Då R. o. Ad. förut återremitterat elt betänk., sorn slår i sammanhang med detla, så hemställer jag, huruvida icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt, att äfven återremittera det nu föredragna.
Särskildt ber jag få fästa uppmärksamheten på det förslag, som Hr Arnberg framställt, nemi. att ”utgifvandet af reverser och invisningar till innehafvare eller sedelhafvare bör för framtiden förbjudas alla andra, än Slatsbanken och enskilde bancobolag;” ty jag tror, alt dä procentaren hittills haft lättare, att förstucken kunna utlemna sina penningar, sä skulle han om sedeln blefve ställd lill viss man eller ordres, blifva känd, och derigenom draga sig tillbaka från dessa skamliga prejerier.
Då återremiss af detta betänk, måhända kommer att äga rum, torde Utsk:s uppmärksamhet äfven böra fästas å nyttan, att icke säga nödvändigheten af att i Sverige, såsom det skett i andra länder, åtskilja de personer, som äro berättigade att utgifva vexlar, från dem, som icke hafva denna rätt.
När nu den lag skulle införas, att förbindelser, ställda till innehafvaren, skulle medföra lika betalningsskyldighet som vexlar, så blifver denna dislinction ännu mera nödvändig än den hittills varit.
Knappast torde någonstädes en så beskaffad skuldsättning af personer, som egentligen icke idka någon borgerlig rörelse, hafva inträffat.
Hvarje myndig person äger naturligtvis att utgifva en skuldsedel, men rättighet att utgifva den till innehafvaren, bör endast tillkomma den person, som idkar borgerlig rörelse.
Såsom icke lagkunnig, skulle jag ej hafva tillåtit mig denna anmärkning, såvida icke dessförutan återremiss hade blifvit ifrågasatt.
Uti ett särskildt betänk.
, som blifvit till LagUlsk. äterremitteradt, behandlades frågan om vexlar, såväl in- som utrikes.
Ett bland de stadganden i delta betänk., som blifvit inom Stånden strängt klandradt, var just det, som tilläde vexelutgifvare rättighet att ställa vexlar lill innehafvaren eller att transportera dem in blanco utan särskild påskrift för hvarje transport, som deraf sker.
Denna fråga är till följd af återremissen ytterligare dragen under LagUtsk:s pröfning, och jag skulle icke tro det vara lämpligt, alt ytterligare inveckla frågan, derigenom att man nu tillägger en annan sorts handlingar samma rättigheter, som äro för vexlar stadgade.
Den betalningskraft, som enligt nu gällande lag är tillerkänd reverser, ställde till viss man eller ordres, är så sträng, att den bör kunna anses fullt tillfyllestgörande.
I allmänhet vet hvar och en som utfärdar en vexel, hvad följden för utgifvaren kan blifva och hvad äfventyr, han underkastar sig, i händelse vexeln ej på utsatt tid honoreras; men att tillägga en sådan kraft som den, hvarom här är fråga, åt invisningar till ordres, hvilka äro i landet ganska all - 424 Den 17 Mars f. m. manna, det skulle kunna leda till att utsätta en stor del af den Svenska allmänheten för äfventyr, som den ej anar, och rättegångar, som kunna blifva både trassliga och förderfvande mången redlig affärsmans credit.
Jag tillstyrker således för min del bifall till, Utsk:s betänk.
Jag har endast inskränkt mig till frågan om utställning af reverser till viss man eller ordres; men då jag tror, att man icke bör binda händerna på sig förmedelst ett beslut i denna fråga, helst ett annat belänk., med della stående i något sammanhang, till Utsk. redan blifvit återremilteradt, så har jag ansett lämpligast vara att föreslå R. o. Ad. att i sin helhet äfven återremittera nu föredragne betänk.
Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansäge de emot LagUtsk:s betänk.
N:o 89 gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande.
Slutligen föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 12 dennes e. na. på bordet lagde betänkin:
N:o 90, i anledn. af väckt motion om förmånsrätt till betalning i concurs för fordran, grundad på vexel, invisning eller skuldebref till ordres; och N:o 91, i anledn. af väckt motion om förmånsrätt för förskott, lemnadt på varor, som blifvit lill försäljning emotlagne. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
Måndagen den 17 Mars 1845.
Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i Stats-, 2:ne ledamöter i Banco-, och en ledamot i Ridd.Utsk., och befunnos hafva blifvit utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 1917.
Hr Berg von Linde, Johan Albrecht, N:o 1960.A.
Hr Montgommerie, Fullm.
Sparre, Erik; Banco - Den 17 Mars e. m. 425 Banco-Utskottet: efter Nio 189.
Funck, Fullm.
Hr Nordenanckar, Fredrik Willielm, och N:o 1226.
Hr Gripenstedt, Johan August, N:o 213.
Frih. Armfelt, Fullm.
Hr Bogeman, Johan Ludvig, samt N:o 2082.A.
Hr Mannerskantz, Carl Axel; Riddar hus-Utskottet: efter N:o 1917.
Ifr Berg von Linde, Johan Albrecht, N:o 1381.
Hr von Porat, Fullm.
Hr Brakel, Mauritz Gustaf.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskis d.
15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 229, angule reserverandet af de vid 1840 och 1841 årens riksdag anvisade statsbidrag för Gråda canals fullbordande samt hamnanläggningen vid Alius och upprensningen af Roltne-ån.
Företogs till pröfning StatsUtskis d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 230 i auledn. af erhållne återremisser å utlåt.
Nio 156.
Vid föredragning punktvis behagade R. o. Ad., utan discussion lägga till handlingarne alla de punkter, som vid pröfningen af utlåt.
Nio 156 blifvit af dels samtliga dels 3 BiksSt. bifallne, och bifalla ej mindre Utskis i sistnämnde utlåt, afgifne och i utlät.
Nio 230 vidbällne yttranden i afseende på 16 ooh 23 punkterne, än äfven Utskis i utlåt.
Nio 230 förändrade tillstyrkanden i afseende på 31 och 38 punkterne, men uppstod discussion om nedanstående punkten 37ide punkten, fordras för styrelsen öfver allmänna vä g- och vattenbyggnader.
Hufvudsakligen pä de skäl, hvilka jag tog mig friheten anföra och hvilka äfven af andra R. o. Adis ledamöter anfördes, då StatsUtskis första betänk.
Nio 156 återremitterades, nemi. de mångfaldiga och ökade göromål, som detta nya embetsverk haft, och som med hvarje år stigit, vigten af dessa göromål och angelägenheten att dels chefen för verket och dels äfven districtcheferna hafva tillräckliga löner, får jag vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att bifalla det förhöjda anslag K. M. har begärt, nemi. 9,766 ridr 32 sk. årligen under tre år.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. afslog R. o. Ad.
Utskis yttrande i denna punkt samt beviljades det af K.
M. för aflöningen af den personal, som erfordras för styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader, äskade anslag af 9,766 ridr 32 sk. årligen, eller för 3 år 29,300 ridr. 39:de punkten, ang:de anslag för anskaffande af hingstar af utländsk ädel race för Strömsholms och Ottenby stuterier. 8 H. 54 426 Den 17 Mars e. m.
Hr Silfverstolpe: Då Utsk:s betänk.
N:o 156 hos R. o. Ad. föredrogs, gjordes flera grundade anmärkn:r emot denna punkt, så väl af Hr von Troil som af H. Ex.
Björnstjerna, och äfven jag tog mig friheten alt vid detsamma göra anmärkmr. R. o. Ad. tycktes då enhälligt vara af den tanka, att det anslag, sorn K. M. begärt, nemi. 10,000 r:dr, borde beviljas.
Det är i öfverensstämmelse med denna tanka, som då bos R. o. Ad. gjorde sig gällande, jag vördsamt anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., att Ståndet täcktes bifalla de 10,000 r:dr, som K.
M. begärt för stuterierna i riket.
Afven jag tog mig friheten att göra några anmärkmr, då betänk.
N:o 156 till öfverläggning förevar i afseende på den punkt, sorn 1111 är föredragen.
Jag är förekommen af den siste värde talaren och inskränker mig till att instämma med honom.
Jag uppstiger icke för att afstyrka det beslut R. o. Ad. en gång bar fattat i afseende på beviljandet af dessa 10,000 r:dr, utan endast på det alt protocollet mätte komma alt innehålla min mening, att dessa 10,000 r:dr icke kunna uppfylla det ändamål, som dermed är afsedt; enär K. M. i sin nåd. propos. har sökt detta anslag till inköp af hingstar af ädel race, hvartill jag anser dessa 10,000 r:dr vara alldeles otillräckliga.
Då ämnet förra gången behandlades inom detta Ständ, utreddes, såsom mig syntes, tillräckligt, att äfven den ifrågavarande mindre summan vore, om än icke fullt tillräcklig, dock för ändamålet särdeles gagnelig.
Jag tillstyrke således, att R. o.
Ad. malte bifalla K. M:s nåd. propos.
Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter R. 0. Ad., uppå af H.
Ex. Hr Gr. 0. Landtm, framställd propos., afslog Utsk:s yttrande i fråga om 39 punkten samt beviljade det af R.
M. äskade anslag af 10,000 r:dr för anskaffande af hingstar af utländsk race för Strömsholms och Ottenby stuterier.
Då nu föredrogs StatsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 231, med förslag till voter.propos., i anledn. af skiljaktiga beslut uti frågan örn anslag lill befrämjande af slöjdexpositioner, blef den af Ulsk. föreslagna voter.propos. af R. 0.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 232, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 233, ronde tiden och sättet för utgående af de vid innevarande riksdag för en gång eller för 3 år anvisade anslagssummor.
Den 17 Mars e m.
Föredrogs S(atsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda ullåt.
N:o 234, i anleda, af väckt motion, att de till Riksg.cont. nu ingående bevillningsmedel måtte i stället inlevereras till K.
Statseont.
Jag hemställer vördsamt, alt R. o. Ad. endast malte lägga detta betänk, lill handlingarna.
Jag kan icke underlåta att vid detta tillfälle yttra min öfvertygelse, att den af H. Ex. Ilr Gr.
Björnstjerna väckta motionen stöder sig på de grunder, sorn äro föreskrifna i vår grundlag huru förhållas skall med dessa inkomster.
Här bar nu blifvit föreslaget, att den skall läggas till handlingarna.
I delta afseende vill jag visserligen icke yrka något annat, efter R. o. Ad. sig ingenting yttrat och efter del lider till riksdagens slut, ehuru jag är af alldeles motsatt tanka emot Utsk:s yttrande, som härigenom synes mig blifva gilladt.
Jag vill, För mindel, instämma i den mening, sorn Hr von Hohenhausen uttalat, dock hemställer jag till R. o. Ad., om icke Ståndets beslut kunde uttryckas så: ”att R. o. Ad., ulan att godkänna det skäl, hvarpå Utsk. grundat sitt beslut, likväl låter bero vid det slut, hvari Utsk. stannat.” H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad., ulan att godkänna de skäl, som af Utsk. blifvit anförde, likväl behagade låta bero vid det slut, hvaruti Utsk. i dess utlåt.
N:o 234 stannat.
Föredrogs'och bifölls StalsUtskrs d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 235, i anledn. af väckte motioner om låneunderstöd till släderne Westerås och Köping, i och för undersökning ronde Strömsholms canals ledande till dessa släder.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.