Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del anser jag denna behandling äfven vara den rätta.
I anledn. af Hr Gr. o. Landtnäs sednast afgifna förklaring får jag yttra, att jag rör:de behandlingssättet instämmer i Hr Cederschjölds åsigt, att begge frågorna kunna lämpligast afgöras på en gång, dock icke af samma skäl, som Gr.
Frölich, emedan jag är bland dem, som anse sig förbundna att åtlyda våra gällande formlagar, utan endast för att undvika två voteringar.
Ankom K. M:s Hofcanceller, hvilken å Dess höga vägnar aflemnade 2:ne nåd. skrifvelse!’ till R.
Sedan Hofcancelleren afträdt, hemställde H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, ånyo, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Gr.
Horn yrkade rättelse uti den ifrågavar. perioden.
Ropades starka ja, blandade med ganska många nej. H. Ex. förklarade, det ban trott sig linna, att ja öf verrösta! nej.
Den, som bifaller den rättelse uti den af R. o. Ad., såsom dess gemensamma tanka, förklarade redaction af 3 mom. i 81 § Reg.F., att i stället för orden:
St. på ofvannämnda sätt beredda förslaget, i en eller flera delar, från Konungens, hvile de båda &c. kommer att heta:
St. på ofvannämnda sätt beredda utlåt., i en eller flera delar, från Konungens propos:n, hvile de båda &c., voterar Ja'r den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ofvannämnde rättelse ej att äga rum.
Nej — 44. 22 Den a Mars f. m. H. E*.
Hr Gr. o. Landt m. hemställde, sedan ordalagen i beslutet nu blifvit bestämda, om R. o. Ad. behagade, på de af Gr.
Horn framställda grunder, inbjuda de öfriga RiksStm att instämma uti Ståndets i anledn. af Goustit.
N:o 84 fattade beslut.
Den, som bifaller, att de öfriga RiksStm, på de af Gr.
Horn framställda grunder, inbjudas att instämma uti det af R. o. Ad. fattad# beslut i anledn. af Constit.Utskts memor. !>f:o 84 med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom, 56 § Reg.F., samt jemnkn. i dess 8i § äfvensom i 29 $ Riksd.Ordn., voterar u; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer en sådan inbjudning ej att äga rum.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer: Ja — 25.
Upplästes och lades på bordet K.. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelser: 1:0 af d. 24 sisth Jan., ang:de djeknepenningarnas upphörande samt den s. k. sterbhusafgiftens erläggande i städerna Stockholm och Götheborg, samt 2:0 af den 27 sisth Febr., i anledn. af R.
St.‘s unck akrifvelse af d. 27 Oct. i834, ang:de ett nytt system för Rikets silfvermynt. H. K., o. Ad. åtskiljdes kl. J till 3 e. m.
Mandagen den 2 Mars i835.
Sedan denna dag på förmiddagen blifvit afgjordt, att ingen inbjudn. till de öfriga RiksStm skulle äga rum till instämmande i R. o.
Ad:s i anledn. af Constit.Utskrs memor.
N.’o 84 fattade beslut, upplästes nu ånyo till justering och Ben 2 Mars e. m. 23 godkändes i prot.utdr. af d. 21 sistl.
Febr. e. m., rör:de nämnde beslut.
Föredrogs ånyo och godkändes Exped.Utsk:s d. 23 sistl.
Fehr. på bordet lagda förslag N:o 299 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M. i anledn. af väckta frågor om folkskolors inrättande.
Lades till handhna BancoUtsk:s d. 21 sisth Febr. på bordet lagda memor.
N:o 101 med öfverlemnande af uppgift på de ärender, hvilka ännu återstå till Utskts behandling.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskts d. 21 sisth Febr. på bordet lagda memor.
Wto 102 med anmälan om det uppehåll i Utskts göromål, som kan förorsakas genom längre fördröjdt afgörande af frågan om blifvande myntenheten för landet, blef detsamma ånyo lagdt på bordet uppå begäran af Frih. Boye, Ludv., och Hr Riben, Carl Wilhelm.
Hr Stuart, Carl Gust.t Ehuru BancoUtskts sednast Föredragna memor. blifvit begärdt på bordet, anhåller jag likväl att till denna dags prot. få afgifva följande yttrande i samma ämne.
Aktningen för antagna former och önskan att, så vidt på mig beror, undvika allt, som med skäl kan finnas deremot stridande, hafva nekat mig att äfven reservationsvis underställa RiksSttns bepröfvande en af min rättskänsla högt påkallad vederläggning af de mångfaldiga oriktiga och grundlösa uppgifter och framställningar, som de BancoUtskts memor.
Wto 102 bifogade reservationer innehålla.
Men skyldigheten emot mig sjelf, såsom motionär till det uti dessa reservationer så bittert klandrade beslut och emot den pluralitet af Utsk., som detsamma fattat, ålägger mig nu att åtminstone hos det RiksSt., inför hvilket jag är berättigad uttala min öfvertygelse, söka, så vidt min förmåga medgifver, försvara detta beslut och betaga berörde uppgifter och framställningar deras möjligtvis förvillande och förledande egenskap.
Reservanterna hafva uti de afgifna reservationerna fortsatt sina, redan vid frågans afgörande inom Utsk., på ett högst meriterande sätt ådagalagda nitiska bemödanden att bevisa olämpligheten af den föreslagna und. skrifvelsen och obehörigheten af den anmälan, densamma skulle komma att innefatta.
Finkänsligheten i detta hänseende hos de värda reservanterna har verkligen förvånat mig, helst det åtminstone för min fattningsgåfva icke är möjligt upptäcka, hvaruti den så vidlyftigt öfverklagade olämplighelen och obehörigheten egentligen består.
Enligt hvad riksdagshandhna *4 Den a Mars e. m. utvisa, har K.
M. vid flerfaldig tillfällen fästat den andra Statsmagtens eller R.
St:s uppmärksamhet på angelägenheten af vissa frågors skyndsamma och ofördröjliga afgörande.
Mig veterligen har dock sådant aldrig förekommit någon olämpligt eller för den sistnämnda Statsmagtens värdighet förnärmande.
Exempelvis anser jag mig endast behöfva åberopa K.
M:s, vid denna riksdags början, särskildt aflåtna nåd. skrifvelse, med uppmaning till R.
St. att, så skyndsamt som ske kunde, taga under pröfning de sedan sista riksdag till grundlagsenlig behandling hvilande förslagen till förändringar uti Reg.Frs 63 och 7a §§.
Det lär således vara endast från R.
St:s sida, som anmälanden om angelägenheten af vissa frågors afgörande kunna erhålla den ytterst vådliga och förgripliga natur, som reservanterna tillerkänt den nu ifrågavar. und. skrifvelsen, oaktadt de icke ägt något att erinra emot de af Utsk., till begagnande deruti, föreslagna ordalag.
Vidare hafva åtskilliga af reservanterna sökt ådagalägga den synnerliga likhet och öfverensstämmelse, som, enligt deras uppgift, skulle förefinnas emellan en sådan und. skrifvelse, som Utsk. föreslagit, och de påminnelser, hvilka en högre myndighet meddelar en lägre, eller de erinringar för försumlighet, som vederbörande embetsverk och embetsman stundom lika välförtjent få emottaga och meddela.
Det träffande i denna liknelse är jag dock olyckligtvis icke nog skarpsynt att kunna inse.
Mig förekommer det deremot, som icke någon skulle kunna falla på den ide'en att framställa och söka försvara en sådan liknelse, med mindre han icke antingen uppsåtligen vill sammanblanda i alla hänseenden olikartade förhållanden, eller ock, genom en mera ensidig sysselsättning och tankeriktning, är i så hög grad petrifierad i vissa collegiala former och begrepp, att han omöjligen kan skilja sig derifrån.
Enligt min tanka skulle, genom en und. anmälan, att det oafgjorda skick, hvaruti den för hela Nationen vigtiga och på K.
M:s afgörande beroende frågan om Rikets myntenhet sig befunne, menligt inverkade på afslutandet af de få återstående riksdagsgöromålen, R.
St. allenast hafva fullgjort en af sina heligaste pligter, nemi. åliggandet att, i allt hvad på R.
St. beror, söka förekomma och bespara de lika betydliga och känbara som onödiga och ändamålslösa kostnader, hvilka innevar. riksmötes förlängande utöfver behofvet måste för hela landet medföra.
Den i reservationerna förekommande uppgift, att den af Utsk. ifrågaställa und. skrifvelsen vore obehöflig och ändamålslös, har redan blifvit vederlagd af en bland reservanterna, hvilken med den naivetd, hvaraf hans vanligtvis särdeles konstmessig! uppställda anföranden icke sällan äro utmärkta, yttrat, det han förmodade, ”att K. M., af den ”be - Den i Mars e. m. ”bestämda ö n s t n i n g s f o r 111 e n i f o r r a r i k s d a g s sk r i f”v el sen och de obestämda ordalagen i den af d. ”27 O c t.. i834, baft anledn. anse saken vara af R, ”St. sjelfva betraktad såsom ett önsk ni ngsnfå I, ”hvarå något immediat svar under riksdagen ”icke var nödvändigt.”
Denna förmodan syntes mig förtjena desto mera afseende, som den värde reservant, hvilken hyste densamma, numera lyckats . intaga en så fördelaktig ståndpunkt, att han derifrån lätteligen bör kunna inse och bedöma ej mindre riksdagens uppenbarade tilldragelser, än ock de för mängden osynliga orsakerna dertill.
Under förutsättning således, att berörde förmodan hade varit grundad och att K.
M. möjligen ansett sig böra, intill dess R.
St. voro åtskiljda, uppskjuta med fattandet af dess nåd; beslut rörtde myntenheten, måste hvar och en ju obestridligen erkänna den ovilkorliga nödvändigheten för R.
St. att i und. anmäla, det de för uppgörandet af de reglemehtariskä föreskrifterna för Bankens rörelse afvakta K.
M:s omförmälda nåd. beslut, — ett förhållande, soni den värde reservanten sjelf, i egenskap af ordförande för BancoUtsk., lärer hvarken vilja eller kunna förneka, helst detsamma blifvit uti nämnde Utskrs mentor.
N:o tor inför R.
St. uppgifvit.
Dessutom borde ingen af BancoUtskts ledamöter och allraminst den sistnämnde reservanten, på sätt reservationerna synas utvisa, vara i okunnighet derom, att frågan om beskaffenheten och utseendet af Bankens nya sedlar alltsedan Aug. månad nasti, år hvilat på Financeafdelnts bord, men icke kunnat, förrän för några dagar sedan, oaktadt den bästa vilja hos Utskts ordförande, som äfven för ordet inom denna afdeln., till slutlig behandling företagas, i anseende till ovissheten om det blifvande myntsystemet.
Vid sådant förhållande och då, enligt hvad såväl inom som utom BaUCöUtsk. torde vara kändt, Financeafdeln. under tiden högst sällan behöft sammanträda för andra göromål än dem, som ålegat afdeln. gemensamt med LagUtsk., kan jag, tvärtemot reservanterna, tryggt påstå, att, i händelse frågan om Bankens framtida sedelutgifning icke måst af förberorde anledn. uppskjutas, densamma både kunnat och troligen redan varit afgjord, utan att något af Utskis nu fulländade åligganden derföre behöft åsidosättas.
Likaledes, och på grund af den erfarenhet, jag under ett oafbrutet deltagande i Cancelliafdelnts arbeten alltsedan mitt inträde i BancoUtsk. kunnat örn dervarande göromål förvärfva mig, får jag bestämdt förklara, att, derest icke myntenhetsfrågäns afgjorda skick äfven lagt binder i vägen för afslutandet af denna afdelnts göromål, nästan alla reglementariska stadganden för Bankens sedel- och lånerörelse skulle redan varit både Utarbetade Och R.
Stis slutliga pröfning underställda.
Sté hafva vid aine riksdagar bos K. M. anmält sina 20 H.
4 Den 2 Mars e. m. enstämmiga åsigter om nyttan och nödvändigheten af en lägre myntenhet än silfverspecie-rtdru.
Derjemte hafva Rikets nu församlade Ständer, uti deras und. skrifvelse af d. 27 nasti.
Oct. förklarat, att de ansågo det nu var, obestämda förhållandet i afseende på räkne- och myntenheten icke böra för framtiden fortfara, enär detsamma ofelbart skulle leda till olägenheter af flerfaldig art och på ett skadligt sätt förvilla begreppen om varors och fordringars rätta värde.
Sedan sådana åsigter hos R.
St. gjort sig gällande och derefter blifvit af dera inför Sveriges Konung uttalade, förefaller det i sanning anmärkningsvärd! alt böra BancoTJtskts nuvar. ordförande uti sin ifrågavar. reservation uttryckligen förklara, att myntenhet i verkligheten icke vore annat än en blott abstraction, och att således, enligt hans åsigt, densamnias högre eller lägre belopp förmodligen skulle vara af högst ringa vigt för folket.
Men det är äfven beklagligtvis en icke ovanlig, ehuru stundom högst skadlig följd af riksdagarnas långvarighet, att, vid de derigenom oundvikliga ombytena inom Utskm, personer med fullkomligen motsatta åsigter komma att efterträda hvarandra å de vigtigaste platserna.
Derföre röjas alltför ofta mer och mindre lyckliga bemödanden att tillintetgöra eller åtminstone motverka de förut fattade besluten, hvaraf den gifna följden åter alltid är en ytterligare förminskning af den ringa återstod af anseende och förtroende, hvarpå Svenska folkets representanter ännu äga något anspråk.
Oftabemälde reservant har nu jemväl uti sin afgifna reservation, så vidt jag känner, för första gången offentligen framkommit med det förut redan omtalade förslaget att öka förvillelsen och oredan af våra mångfaldiga olika myntsystem med ett nytt fingeradt sedelmynt, hvarpå 3:ne särskilda slags valörer skulle utsättas.
Detta nya project torde dock ofördröjligen komma att framträda i en mera utbildad form, hvarföre jag intilldess uppskjuter att yttra mig deröfver.
Jag vill derföre nu endast tillägga, att jag betviflar, det något förslag, mera lämpligt att åstadkomma fullkomlig oreda och villervalla uti våra penningeförhållanden, skulle för närvar, kunnat upptänkas.
Slutligen finner jag mig föranlåten att i anledn. af Hr af Role'ns uppgift, det Utskts nu ifrågavar. raeraor. gifvit åt min motion en mera putsad omklädnad, upplysa, att denna uppgift äfven har det lilla felet att vara stridande emot det verkliga, af reservanten icke okända förhållandet.
Ordalydelsen af det i min motion framställda förslag är nemi. så nära öfverensstämmande med den i Utskts memor. begagnade, som den skiljaktiga formen för en motion och ett memor. medgifvit.
Dock vill jag visserligen icke bestrida, att hvarken den ena eller det andra äger den höga grad af putsning som den värde anmärkarens reservation.
Men det torde vara ursägtligt, om den genast efter dess väckande
Den i Mars c. ra. *7 skriftligen sammanfattade motionen äfven i detta hänseende star vida under ett opus, som nr nästan det enda resultatet af den oftast saknade utsk:s!edamotens ansträngningar.
Hr Stuart, Carl Gust., anförde skriftligen:
M:s under denna dag lill It.
St. ankomna nåd. skrifvelse, angrde det af It.
St. föreslagna nya myntsystem, och på det att den uti samma skrifvelse uppgillra nnledn. till uppskofvet med denna vigtiga frågas företagande till nåd. pröfning måtte ofördröjligen varda undanröjd, får jag vördsamt föreslå, att Exped.Utsk. matte anmodas skyndsamligen uppsätta och till justering uti RiksSt:n ingifva förslag till R.
Sl:s und. skrifvelse, angtde de vid denna riksdag fastställda hufvudgrunder för R.
St:s Banks rörelse och• förvaltning.
Ånyo föredrogs och lades tili handkna Exped.Utskrs d. 21 sisth Febr. på bordet lagda memor.
N:o ii i anledn. af BorgareSt:s anmodan till samtliga Ulsk:n att inkomma med uppgift å de ärender, hvilka på Utskms handläggning ännu äro beroende.
Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 21 sisth Febr. på bordet lagda betänk.
N:o yS i anledn. af Hr Rosenblads motion, med förslag till reglementariska föreskrifter, ang:de sedelstockens framtida beräkning.
Jag anhåller att få fästa H.
Ståndets uppmärksamhet på Hr Helsingö reservation, hvilken lyder sålunda: ”Då hufvudvilkoret för bibehållande af ett återvunnet förtroende eller retablerad ”credit måste vara ett fortsatt noggrannt iakttagande af de "beräkningar, hvarpå man grundat sina anspråk på nytt förtroende, och då det lika litet lärer kunna bestridas, att en ”sedelbanks fortfarande existens helt och hållet beror på "fortfarande credit, som det kari nekas, att den nu påbör"jade realisationens bestånd helt och hållet beror på ett "oförminskadt förtroende till R.
St:s Bank; sä anser jag vata hvarje representants åliggande alt noga tillse, det den "garanti för beståndet, som R.
St. beslutat genom bestäm"melsen af hvad med sedelstock bör förstås, vid beräkningen af den proportion deremot i silfver, som bör finnas, då "sedelrörelsen får utsträckas, och som blifvit för hela nationen framställd, nu icke i någon mån förminskas; och "det är i öfverensstämmelse med dessa åsigter, hvilka jag "hoppas vara delade af samtliga RiksSlm, som jag föranlå"tes anmäla min vördsamma reservation emot II.
BancoUt"sk:s nu afgifna tillstyrkande, att Bancostyreisen vid beräk"ningen af sedelstocken skulle få afdraga, hvad som befin - Den 2 Mars e. m.
''nes vara oultaget äfven af sådana crediliv, hvilkas lolala ■”belopp, utan all avisering, livad dag sorn helst kan utas”signeras, och i följd deraf genast från Banken för längre ”lid utgå, antingen i sedlar eller i silfver, nemi. Riksg.- ”contrs, Jernconljs och Manufacturdiscontens m. f!:s credit ”tiv, hvilka sammanslagna begagnade summor, ofta inom ”ganska kort tid, kunnat differera på 6 å 700,000 rtdr och ”derutöfver,” ”Enligt irsta punkten af BancoUtskrs betänk.
N:o 16 ”hafva R.
St. beslutat, att med sedelstock bör förstås alla ”Bankens förfallna skulder, och till förekommande afsa för— ”villade beräkningar, som 1829 uppgjordes, särskildt deribland inräknadt och omnämndt depositionerna och riksgjs”sedlarna m. m,, och då nu med förfallen skuld ingen lärer ”kunna förstå annat än sådan, som vid anfordran skall be”talas, hvilket just är förhållandet med hela beloppet af ”bär ofvan nämnda creditiv, så visar sig för mig klart, att ”hvad sorn nu tills ty rkes uppenbart strider emot R.
St;s för^- ”ut fattade beslut, och, skulle således komma att förminska 'Men garantien, Bankens sedelhafvare en gång erhållit, så ”mycket mera sorn jag inom Banken fått den upplysning, ”att dessa creditiv ofta till nära deras fulla belopp varit be”gagnade och, med undantag af de obetydliga för brand”contoren och sparbanken, förmodligen på samma sätt kom”ma att begagnas.
H, Utsk, synes mig ock hafva insett ”detta, då Utsk. likväl ansett sig böra ålägga
Hrr fullmäg^ ”lige att vid sina beräkningar fästa noggrann! afseende på ”förbållandet med dessa creditiv; men då det icke kan hindras, att, under det Fullmägtige i sitt sessionsrum, enligt ”de rapporter som på morgonen blifvit aflemnade och med ”iakttagande af det anbefallda afseendet, fatta beslut om ”nya sedelemissioner, flera hundrade tusende rtdr kunna v»- ”ra på creditiven ur cassorna uttagna utan deras vetskap, ”eller dagen derefter blifva uttagna, så torde deraf lätteligen itises, i hvilken obehaglig belägenhet fullmägtige ”skulle sättas genom så obestämda och, jag vågar tillägga, ”tvetydiga föreskrifter, som likväl skulle ligga till grund för ”ett bestämdt förbud emot vidare sedelemission.” ”Och då för öfrigt kändt är, att Hrr
Fullmägtige vid ”sina nu verkställda beräkningar alltid uppfattat R.
St:s beslut efter den åsigt, jag nu haft äran framställa, så hem”tar jag äfven derifrån ytterligare anledning att vördsamt ”afstyrka bifall tiH H, Utsk:s nu föreslagna beräkningssätt ”af sedelstock och crediliv, då, efter mitt begrepp, just det ”ändamål, som åsyftas, derigenom lätteligen kan komma att ”motverkas, och sålunda den tidpunkt, då silfveifonden ”skulle behöfva förstärkas, snarare påskyndas än allägsnas.”
För en hvar, som har någon erfarenhet om den påkänning, som för Jåns erhållande äger runi i Rikets periningeyerk, är det lätt gtt fatta, huru svårt det skall blifva för . J ‘ f •
Den 2 Mars c. m.
Bancofullraägtige att motstå alla de försök, som göras för att i denna väg få sedelstocken ökad, derest icke bestämda föreskrifter äro gällande, efter hvilka fullmägtige bestämdt kunna neka vidare sedelutgifning.
Blir nu beräkningen af proportionen så obestämd, som BancoTJtsk:s förevar, betänk, föreslår och tillika så omöjlig att beräkna, som den efter delta förslag skulle blifva i anseende till de förändringar, hvilka genom creditivrättighetens begagnande hastigt kunna inträffa, så befarar jag, ätt den säkerhet, R.
St. velat vinna genom den emellan sedelstocken och silfverfonden bestämda proportion, hvarunder nya sedelutgifningar icke få äga rum, helt och hållet går förlorad.
Jag underställer derföre R. o. Ad., örn det icke är skäl aLt återremittera detta betänk, till BancoUtskrs närmare bepröfvande.
Det måste vara en gifven jiorm för uppgörandet af alla beräkningar, att de böra vara öfverensstämmande med verkliga förhållandet.
Men om nu det beräkningssätt i afseende på Bankens sedelstock skall iakttagas, som reservanten yrkat, så kommer densamma att beräknas högre, än dess belopp i sjelfva verket någonsin bör kunna utgöra; ty det är icke tänkbart, att alla, som äga Oredilivrättighet i Banken, skola på en och samma gång till fulla beloppet begagna deras creditiv.
Såsom bevis på oriktigheten af det beräknlssätt, enligt hvilket beviljade creditiv skulle till hela deras belopp inberäknas i sedelstocken, vill jag endast anföra förhållandet med Riksg:scont:s creditiv.
Detta verks creditivrättighet börjar d, [ Sept, hvarje år, i följd hvaraf sedelstocken den dagen skulle beräknas 1,000,000 rtdr högre, än den beräknades den siste Aug., ehuruväl densamma genom anvisningar å berörde creditiv icke vore ökad med en enda rtdr, och oansedt möjligtvis detta creditiv under flera månaders förlopp endast koinme alt i högst obetydlig mån begagnas.
För öfrigt iakttages i afseende på godtgörandet af ej mindre Riksg;sconl:s än Jerncontts och Manuf.discontens m. fl. verks creditiv, att alla de medel, som för dessa verks räkning insättas i Banken, afräknas på ( deras creditivskulder, intilldess desamma äro till fullo liqiii— < derade.
Härigenom uppkommer således visserligen en betydlig fluctuation uti beloppet af de obegagnade creditiven; roen sådant inverkar i allt fall föga på den utelöpande se-^ delstockens förhållande till den metalliska inlösningsfonden, enär hvad som uttages å ett creditiv icke sällan ungefärligen motsvaras af inbetalningarna å ett annat, och dessutom, äfven enligt Utsk:s förslag, de medel, som i creditivväg blif- i vit från Banken utgifna, alltid komma att genast ipberäknas i sedelstocken, i likhet med alla andra utelöpande sedlar.
Vidare anser jag mig böra upplysningsvis tillägga, att det af U(sk. föreslagna beräkntssätt står i fullkomlig öfverensstämmelse med de grunder för sedelstockens beräkning, soto blifvit 3o Den 2 Mars e. ra. stadgade i BancoUtsk:s betänk.
Utsk. yttrar nemi. i detta betänk, bland annat, att medgifvandet af rättigheten atl utställa invisningar icke innebär någon skuldsättning, utan en sådan måste först anses inträffa, sedan creditivrättigheten blifvit till större eller mindre belopp begagnad, i hvilken stund skyldigheten för
Banken obestridligen inträder att hålla erforderliga medel för dessa invisningars inlösen tillhanda.
Det förslag till sedelstockens framtida beräkning, hvilket nu ar understäldt RiksStms bepröfvande, innehåller följaktligen allenast en utveckling och tillämpning af denna af R.
St. redan godkända åsigt.
Utsk. har ansett så mycket angelägnare, att innestående behållningar å beviljade creditiv icke inberaknas i sedelstocken till högre belopp, än som motsvarar derå utställda aviserade, men icke inlösta invisningar, som i annat fall sedelstocken, tvärtemot det verkliga förhållandet, skulle, enligt beräkningarna, vid något tillfälle möjligen komma att öfverstiga den stadgade proportionen emellan densamma och metalliska cassan, efter livars uppnående ”sedelstocken uti intet fall får ökas,” samt Bancofullmägtige altså i följd häraf helt oförmodadt blifva nödsakade att inställa de dagliga utgifterna för Bankens rörelse, fastän sedelstocken i verkligheten vida understege den proportion till metalliska fonden, hvarutöfver densamma, jemlikt R.
Sirs nyssberörde beslut, icke får höjas.
Någon minskning i de stadgade garantierna för Bankens förmåga att kunna underhålla silfverutvexlingen torde således icke förorsakas genom antagandet af det nu ifrågavar. beräkningssättet af Bankens utelöpande sedlar, helst fullmägtige, enligt hvad Utsk. jemväl föreslagit, skulle få sig ålagdt att, vid utsträckning af lånerörelsen eller meddelandet af nya cassacreditiv, noga afse beloppet af de outtagna behållningarna å förut beviljade creditiv.
Jag tillstyrker bifall till BancoUtskrs nu förevar, betänk.
Jag har med uppmärksamhet hört båda dessa talare, och, så vidt jag förstår, har Hr Stuart så fullständigt utredt frågan, att jag skulle anse för ett fel af BancoUtsk., om Utsk., i händelse af återremiss, [ skulle komma fram med något nytt förslag öfver densamma.
Oansedt det gynnande vitsord, den siste värde talaren gifvit en föregående, vågar jag dock vid den sistes yttrande göra några anmärkn:r.
Det är ganska rätt, såsom han säger, att genom den beräkning af sedelstocken, hvilken Ständerna beslutat, upptages sedelstocken högre, än han verkligen är Men om detta en gång af Ständerna befunnits vara rätt, inser jag icke, hvarföre de skola vid samma riksdag upphäfva deras beslut.
Jag inser icke ens, huru de lagligen kunna det.