Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der åter de kränkta rättigheterna finnas af den vigt, eller handlingen, hvarmedelst kränkningen skett, af sådan egenskap, att, jemte skadeersättning, criininelt ansvar bör äga rum, måste detta ansvar bestämmas efter de i criminal-lagsliftningen gällande grunder, utan att leda till någon inverkan på civillagens föreskrifter.
För att stadga, att en vigsel är ogild, som tillvägabringas i olaglig ordning; att en makes otrohet leder till äktenskapsskillnad och förlust af rättigheter i boet; att lant, legdt eller inlagdt gods bör vårdas och återställas o. s. v., månne den civila lagstiftaren nödvändigt måste känna, huru prest, som olagligen viger, huru den med otrohet beträdde makan, huru förskingraren af annans egendom skall straffas?
— Att man i andra länder ej antagit såsom ovilkorligen nödigt att låta dessa särskilda grenar af borgerliga lagstiftningen gå i bredd med hvarandra, kan exempelvis inhemtas deraf, att i Konungariket
Bayern år i8i3 en ny strafflag infördes, utan att civillagen förändrades; och det är bekant, att i Frankrike Code
NapoIe'on antogs och promulgerades åren i8o3 I och 1804, dä likväl Code Penal ej utkom och blef gällande förrän år 1810.
Jag inser således icke, att brottmålslagens fördröjda fulländning kan utgöra något hinder för civillagens antagande och kungörande lill efterlefnad, enär naturligtvis i sammanhang dermed genom en transitorisk lag skulle förordnas, att i de fall, der criminella påföljder ägde rum, de 3 20 D*n ii Juli e. bi. fedan existerande strafflagarna borde följas, ocb b varigenom det af Utsk. befarade strafflöshetstillståndet fullkomligen undanröjdes.
Hvad Statsmagterna kunna finna rrödist att r sinom tid härom stadga, må föröfrigt lemnäs derhän.
Frågan är nu ej om annat, än huruvida sjelfva granskningen af civillagen bör uppskjutas, tilldess criminallagen undergått ännu återstående pröfningsåtgärder, och torde jag hafva sagt nog för att ådagalägga, huru litet grundade Utskts fram-’ Ställningar om behofvet deraf i sjelfva verket firo.
Att genom en fordrad särskild tableatt vilja vägleda till kännedom, hvarest i nya criminallagen de från 1734 års lagbok uteslutna ansvarsbestämmelser stå att igenfinnas, synes vara ett misskännande af urskillningen hos det LagTJtsk.
, som med ämnet kommer att sig befatta och hvilket visserligen ej underlåter att, såsom ett vilkor för granskningen, göra sig bekant med det system i sin helhet, som Lagcommitteen vid förslagens utarbetning följt.
Efter hvad jag funnit, har committe'en, i olikhet med gamla lagen, der rubrikerna på capitlen i allmänhet icke äro inrättade efter någon bestämd regel, utan omvexla med casuistiska och abstracta antydningar, gifvit åt ämnena i criminallagen sina bestämda rum under mera allmänna rubriker, vid hvilkas betraktande den med minsta förstånd begåfvade skall veta att, utan särskild hänvisning, uppsöka bestämmelserna i förekommande fall.
Så, för att nyttja de förenämnda exemplen, skall han i capitlet om embetsmäns brott veta att söka ansvaret för prest, som olagligen viger, i capitlet om äktenskapsbrott, straffet å den otrogna makan, i capitlet om bedrägeri, ansvaret å det kränkta enskilda förtroendet genom förskingring af anförtrodt gods o. s. v. Då LagUtsk. frånsäger sig behandlingen af ifrågavar. ämne, äfven på grund af dess fruktan, att nu afgifna utlåtttr öfver lagförslaget i dess helhet eller i partiella principfrågor skulle kunna ändras af kommande Ständer, eller af dem efter olika åsigter bedömas, så har väl Utsk. derigenom gifvit emot sig det mest klara bevis på bristande benägenhet för hvarje förbättring och anlydt sin önskan, att allt måtte blifva pä gamla foten; ty till hvad annat kan man sluta, när Utsk. derjemte yttrat den förutsättning, att granskningen af hela lagverket, förstärkt med de nya vidlyftiga arbeten, som Utsk. velat föranleda, möjligen icke skulle kunna på en eiler annorlunda än under flera riksdagar för sig gå.
Samma fruktan, om den finge antagas såsom skäl till vägrad handläggning', skall ju inlräfFa hvarje gäng och åstadkomma lika overksamhet.
Gerna medgifves, att de nu gällande constitutionella formerna kunna leda till de befarade följderna; men det bör dock förmodas, att H.
St. af ämnets vigt och af insedda nödvändigheten att vilja medlen, om ändamålet skall uppnås, icke låta beträda sig med den ostadighet i hand - Den ii Juli e. m handlingssätt och den liknöjdhet för föregående Ständers omdömen och åtgärder, sorn LagUtsk. trott sig kunna antaga till rättfärdigande af sitt beslut att i ämnet intet tillgöra, eller till undanrödjande af den skäliga misstanken, att förespeglade mödan hufvudsakligast verkat en mindre Just att taga kännedom om arbetets beskaffenhet, för att bedöma tillämpligheten deraf såsom grundläggning till en i framtiden gällande lag.
Den förr omnämnda tableaun eller åskådliga framställningen, som Ständerna vid sistför'flutna riksdag begärt, lärer förmodligen K. M. i nåder funnit mindre behöflig, eftersom någon påföljd af denna begäran icke ägt rum, ulan lagförslaget, jemte Högsta
Domstolens yttrande deröfver, nu blifvit öfverlemnadt till Ständernas handläggning.
Icke destomindre har LagUtsk. ansett en sådan underd. anhållan böra förnyas, och deruti funnit ett af medlen att tills vidare undvika besväret med lagverkets granskning.
Ifrågavar. tableau skulle först och främst Utgöra en sammandragen och lätt öfverskådlig framställning af båda förslagens plan och allmänna grund, satser.
Planen för Lagcommitte'ens arbeten finnes utstakad i K. brefvet d. i4Febr. 1811, som utgjort committe'ens egentliga inslruction.
Någon annan upplysning om planen synes för öfrigt icke erforderlig, än den, som sjelfva arbetet gifvet- vid handen.
För grundsatserna åter har committe'en redogjort i de vid hvarje balk fogade motiver.
Den hänvisning till dessa, som Utsk. för grundsatsernas inhemtande åsyftat, ernås tillfyllest derigenom, att man jemnför texten i hvart och ett capitel med dertill hörande motiver.
Äro åter dessa i ett eller annat fall ofullständiga, rättas det ej genom tableaun, hvilken således ej tjenar till någonting, icke ens att underlätta granskarens möda, emedan samma procedur måste i alla fall vid jemnförelsen användas.
Hvad som, efter mitt omdöme, skulle säkrare underlätta granskningen vore ett fullständigt register öfver lagförslagen, upprättadt i likhet med det, som finnes i lagboken, emedan man såmedelst i hvarje ämne hade speciel anvisning å allt, hvad texten, motiverna och prot:n derom innehöllo och hos committe'en blifvit afhandladt.
Vidare har Utsk. fordrat, att tableaun skulle innefatta uppgift och jemnförelse af skiljaktigheterna emellan gällande lagen och de nya förslagen: att de i den förra befintliga föreskrifter, hvilka, såsom ansedda af ceconomisk natur, vore utur förslaget uteslutna, borde tydligt utmärkas samt förslag till stadganden derutinnan uppsättas, tjenligaatt, om så fordrades, i committe'ens förslag införas.
Vid läsningen af moliverna finnes i allmänhet, att der ändringar i gällande lagar blifvit föreslagna, desamma jem 9 H. 4‘ 322 Den ii Juli c. m. välgäro redovisade.
Någon annan mera vidsträckt uppgift och jemnförelse af skiijaktigheterna anser jag destomindre böra blifva föremål för en granskningen hindrande åtgärd, som hos LagUlsk:s ledamöter, vanligen bestående till stor del af lagfarne män, måste förutsättas nog kännedom af nu gällande lagar, för att vid förslagens läsning inse och bedöma, i hvad mån committe'en derifrån afvikit.
Lika är förhållandet' med de på grund af deras oeconomiska natur från förslaget till allmän lag uteslutna stadganden.
De ligga klart för ögonen, när man sammanhåller de gamla och de nya Byggn.- och Hand.-balkarna, hvarförutan committe'en i motiverna till dessa balkar finnes hafva antydt de allmänna grunder, som blifvit antagna för att bestämma gränsen emellan oeconomiska och civila lagstiftningen.
Att i förväg uppgöra förslag till lagstadganden i de delar, der uteslutning nu skett, vore icke lämpligt, innan de lagstiftande magterna yttrat sig öfver committe'ens åsigter; ty helt olika måste dessa stadganden inrättas, om de blifva föremål för oeconomiska författningar, eller om de införas i allmänna lagen, der inredigeringen skall lämpas till sammanstämmelse med hvad i öfrigt är föreslaget, och således kunde komma att betydligen ändras i samma mån nya åsigter för lagarnas urskiljande gjorde sig gällande*
Af mera vidtutseende beskaffenhet, än denna ömsom i afhandlings- och ömsom i registerform fordrade, nu beskriflia tableau, framställer sig det sednare arbete, som LagUtsk. åsyftat att framkalla.
Till förenkling i vårt lagverk skulle alla nu gällande stadganden, som höra till 1734 års lag och uti särskilda författningar är o intagna, införas till deras hufvudsak liga rätta innehåll i sammanhang med densammas öfriga text, uti den ordning ämnenas natur fordrade.
Så hastigt framsagd denna uppgift är, och så enkel den framställer sig, lärer den dock blifva svår att nöjaktigt lösa.
Man finner nemi. vid närmare öfvervägande, att här gäller hvarken iner eller mindre, än utarbetning af ett splitter nytt lagverk; ty endast såsom sådant lärer man få betrakta en amalgamering af 1734 års lagbok med de tusendetals strödda författningar, som till ändring, förklaring och tilläggning i de äldre lagbuden under loppet af förflutna århundradet utkommit, och hvarom en massa af officiella och oofficiella lagsamlingar tillförlitligast vittna.
Då Utsk. vill hafva de särskilda lagstadgandena till deras rätta innehåll, i den ordning ämnenas natur anvisar, införda i lagboken, föreställer jag mig meningen, ehuru ej klart uttryckt, dock icke kunna vara annan, än att detta innehåll skulle i vanlig redactionsforin inpassas i dithörande capitel och paragrapher; ty att annorlunda med lagbokens text förena alla de särskilda lagbud, som innefattas i de
Den ii Juli. e. m. 3a3 spridda författningarna, skulle lenina en codiflerings-product af det mest vanskapliga utseende.
Men för verkställigheten deraf fordras ovilkorligen, att redactörerna äga frihet, ej blott till uteslutningar och tillägg, utan äfven till ändringar i förra lagtexten, för att dels söka jemna olikheterna, och dels för att i flera nuvar. §§ införlifva, hvad till utvidgning eller förtydligande af deras innehåll blifvit tid efter annan stadgadt, hvarvid äfven på sina ställen erfordrades förändring och generalisering af capitel-rubrikerna , och måhända någon gång alldeles nya capitel.
De med ett sådant arbete förenade svårigheter, hvartill jemväl hör språkets nyare utbildning, kunna ej undfalla någon, som haft tillfälle att erfara, hvad det betyder att redigera lagar; och då dertill kommer, att i flera af de speciella författningarna finnas stadganden, stridiga sinsemellan eller emot lagen samt utgående från helt andra principer, än de för lagen rådande, och med hvilka de icke stå i analogisk förbindelse, samt att redactörerna väl ej borde förbjudas att sådant anmärka och rätta, skall man snart öfvertyga sig derom, att i samma mån den föreslagna codificationen framgår, skall den gamla lagbyggnaden mer och mer sönderfalla; att ett arbete kommer att framalstras, vittnande åtminstone i det yttre om en alldeles ny skapelse, samt att detsamma ändock alltid skall framställa ett osammanhängande brokigt lappverk, som icke uppfyller ändamålet eller tillfredsställer det allmännas behof.
Sådant har jag föreställt mig resultatet af LagUtskrs förslag, och troligen skall jag med mitt omdöme icke stå ensam.
Skulle jag dock hafva misstagit mig, och kunde något nyttigt uträttas på den bana, Utsk. anvisat, så önskar ingen högre än jag, alt allmänheten må derom öfvertygas.
Bästa tillfallet dertill är, att Utsk., hvars sysselsättning med annu oafgjorda partiella lagfrågor numera torde vara mindre betungande, företager sig att under de troligen återstående månader af denna riksdag, efter uppgifna planen, utarbeta codifieation af blott en eller två balkar till modell för en blifvande codifierings-coinmitte; och får jag i detta ändamål till Ulskrs behandling företrädesvis recommendera Byggn.- och Missg.-b:na.
Men antagom, alt ett sådant lagverk, som Utsk. önskar, verkligen kunnat sammanbringas, och att det inedhunnits på den, efter mitt omdöme, alldeles otillräckliga tiden af fem år; antagom äfven möjligheten, att det då befunnes i det skick att kunna genomgås och granskas; hvad blefve väl följden deraf?
Antingen skola då LagcommiltcA-ns förslag läggas ad acta, hvarje tanka på förbättring idet tillvarande aflägsnas, hvarje lucka, som finnes i de äldre lagarna lemnäs ouppfylld, för alt än vidare och oupphörligt sysselsätta lagstiftande magterna med framalstring af en massa rya partialstadgar, eller ock skall man, till fullkomnande al denna 3^4 D en 11 Juli e. m. codex, äfven vilja hemta någon nytta af förslagen.
Emot vännerna af en civilisation, sorn yttrar sig icke i fram-ulan i lillbakaskridande, eller för hvilka sträfvandet till förbättringar i statsinstitutionerna utgör ett af tidens onda tecken, torde dock äfven vid en kommande riksdag röster höja sig, som yrka rättelser och förändringar i hvad de anse stridande emot tidens fordringar samt oförenligt med nationens nuvar. cultur och utvidgade förhållanden, eller som åtminstone ej vilja se alla de anvisningar förlorade, hvilka de nya lagförslagen till utveckling af flera vigtiga läror i lagstiftningen erbjuda.
— Lyckas man ej att med sina rop om tidehvarfvets omogenhet för lagstiftningsvärf öfverrösta dessa, och blir således fråga om att i den af i834 års LagUtsk. framkallade codex införlifva det nya och nyttiga, som förslagen må innehålla, så har man åter för sig bilden af ännu ett nytt lagverk, och flyttas, efter en tidlängd af onyttigt förspilda år, tillbaka till den punkt, hvarvid man redan befinner sig, men med ännu ringare förhoppningar om ett helt och sammanhängande arbete.
Om nu de medel, LagUtsk. föreslagit för att realisera It.
Sils afsigter med den föranstaltade utarbetningen af lagverket, icke äga anspråk att godkännas, så återstår dock att bestämma genom hvilka andra åtgärder ändamålet må kunna vinnas.
Hade Utsk,, utan fruktan för arbetets vidd, genast företagit detsamma till allvarlig behandling, hvilket med de rika materialier för granskningen, sorn förslaget med motiver och protocoll, Hofrätternas betänkm och Högsta Domstolens protocoll erbjuda, säkerligen kunnat och bort ske, så vore troligen en, om ej flera balkar redan genomgångna, och någon ledning för omdömet om möjligheten af arbetets tidigare eller sednare fullbordan hade åtminstone varit att tillgå, Ehuru genom Utskts passiva handlingssätt en dyrbar tid gått förlorad, vill jag dock förmoda, att, med den kännedom Utsk. inhemtat om förslaget, något i denna väg ännu kunde tillgöras.
Måhända önskar Utsk. att till närmare upplysning om sitt eget codifieringsförslag göra försök med någon af förenämnde lagbalkar; och, såvida detta arbete framlägges, torde skäligen ej mera kunna begäras.
Finnes åter lietta förslag, utur anförda grunder, böra förfalla, hemställer jag, om icke LagUtsk, i stället må finna sig vid att företaga den säkerligen med mera lätthet verkställbara granskningen af Lagoommitte'ens fullständiga förslag till Gift.-balk, eller kanske hellre till Hand.- och Utsökn.-btna, hvarvid hufvudsakligen borde tillses, huruvida alla äldre föreskrifter, sorn tillhöra dessa balkar, innefattas i förslaget, antingen sådana de hittills varit gällande, eller efter andra åsigter förändrade, i hvilket sednare fall Utsk, hade att meddela dess omdöme om ändringarnas antaglighet, hvilket äfven borde iakttagas i afseende på de nya och tillökade lagbud, som till närmare utveckling af hithörande läror och Den ii Juli e. m. 3a5 bestämmande af föresedda rättsfall blifvit af Lagcommitle'en föreslagna.
Möjligen kunde det förslag, Utsk. i påföljd af en sådan granskning och bearbetning aflemnade, icke hinna att hufvudsakligen afgöras vid innevar. riksdag; men för R.
St. yppades emedlertid tillfälle att uttala sin opinion i de vigtiga frågor, förenämnde balkar innehålla.
På det att den större allmänheten, som säkert saknat tillgång till Lagcommitte'ens arbeten, bland hvilka förslaget till civillag ej mera är att tillgå i bokhandeln, måtte komma i tillfälle att taga kännedom om ämnet, torde det vara nödigt, att underd. anhållan hos K.
M. göres om erforderlig anstalt, att, på sätt som före antagandet af 1734 års lag tillgått, de delar af Lagcommitte'ens förslag till civil— och criminallag, som innehålla texterna, varda i ett större antal exemplar, på allmän bekostnad, af trycket särskildt utgifna och för modereradt pris till salu hållna, samt att allmän kungörelse må utgå och årligen förnyas, hvaruti dels tillkännagifves, att lagverket å den riksdag, som vid fem års förlopp efter denna inträffar, kommer att i fulländadt skick till R.
St:s slutliga granskning öfverlemnas, dels ytterligare uppmaning meddelas till kunniga och för saken nitälskande personer att öfver förslagen afgifva och till Ridd.direct. insända deras yttranden, hvilka derefter komma att tillhandahållas det blifvande LagUtsk. eller det särskilda Utsk., som Ständerna kunde finna för godt tillförordna.
Detta sätt att utröna allm. omdömet öfver förslagens värde och att framkalla nyttiga anmärkningar torde finnas mera ändamålsenligt, än att genom nya, på statens bekostnad organiserade committe'er öka arbetets vidd och försvåra den slutliga granskning, hvarigenom ett af hvarje sann fosterlandsvän efterlängtadt redigt och fullständigt lagverk må kunna ernås.
För att befordra verkställigheten häraf vore äfven måhända nödigt, att R.
St. hos K. M. i underd. tillkännagåfve deras önskan och hopp, att Lagcommitte'ens förslag tili criininallag, deröfver, enligt K.
M:s nåd. skrifvelse, Ilofrätterna äro anbefallda att sig utlåta, måtte jemväl af Högsta
Domstolen så tidigt granskas, att detsamma, efter Statsrådets hörande, må i grundlagsenlig ordning kunna vid omförmälda riksdag till R.
St. aflemnas.
Om återremiss till LagUtsk, i de här ofvan angifna ändamål anliålles vördsammast.
Hr Stråle, Nils Wilh,:
Då detta ärende förra gången förevar, yttrade jag min mening, som åsyftade en codifiering af nuvar. lagarna; men då måhända mitt yttrande i detta afseende icke blifvit riktigt fattadt, anhåller jag att ännu en gång få yttra mina åsigter.
Då Lagcommitte'ens förslag företogs till granskning i Högsta Domstolen, kan jag försäkra, att denna granskning skedde utan någon förut lat - 3 26
Den ii Juli c. m. tad fördom mot förslaget; tvärtom förklarade jag, att jag förmodade, att förslaget skulle vara godt och ändamålsenligt < de flesta delarna, då jag betraktade de personers skicklighet, som utarbetat detsamma, och jag hade för en och annan af de granskande ledamöterna så mycken aktning, att jag förlitade mig på deras omdöme, med hvilkas lagkunskap jag icke trodde min kunna jemnföras.
Men ju mer jag granskade förslaget, ju flera förändringar upptäckte jag, hvaraf åtskilliga visserligen voro sådana, att de tycktes vara af tidens kraf påkallade; dock förekommo der äfven andra genomgripande förändringar i afseende på arfsrätt, giftorätt m. m., och jag kunde då icke nnderlåta att framställa den frågan: äro de af behofvet påkallade?
Hvarifrån skall det behofvet hafva uppkommit?
Har någon allmän tanke i detta fall uttalat sig, eller hvarifrån har detta uppkommit?
Det var då, som jag tyckte mig finna, att jag icke kunde tillfredsställande besvara denna fråga och att behofvet icke så uttryckt sig, att man kunde tillstyrka K.
M. att i detta ämne framställa till It.
St. ett förslag till förändring.
Jag tyckte mig finna, att committcen gått för långt, då den föreslagit förändringar, hvilka icke utvecklat sig i folkets opinion, och jag tror, att ännu i denna stund skall man finna största delen af allmogen vara okunnig om, att man vill förändra deras lag.
Om jag således antoge, att förslaget icke vore antagligt och att Lagcommitteen uteslutit större del af den gamla lagen och till en del omskrifvit den på ett ofördelaktigt sätt, så trodde jag mig finna, att Lagcommitte'en utgått från den synpunkten, att omarbetningen borde afse vidsträcktare förändringar, hvartill committéen, enligt sin instruetion, visserligen var berättigad; men fråga är, huruvida den bort föreslå så beskaffade förändringar.
Jag tyckte mig finna, att Lagcommitteen icke riktigt tänkt sig, huru lagen skulle blifva verkställbar, t. ex. i afseende på domstolsinrättningen, hvarpå hela rättegångsordningen till stor del hvilat, hvarvid intet förslag är framsläldt, huru lagen i detta fall skall kunna blifva verkställbar.
Jag tyckte, alt om del vore möjligt att förändra domsagorna, borde det kunna ske oafhängigt af en ny lag.
Dervid borde tillses, dels örn målens antal kunde blifva tillräckliga för att löna en domare, och dels, om de icke blefve flera, än att de kunde medhinnas, samt om parterna finge för lång väg till tingsstället; men förrän man kunde se sådant vara verkställbart, syntes mig orätt att framställa ett sådant förslag, d. v. s. att antaga lagen, innan man sett medlen, hvarigenom den kunde bringas till verkställighet.
Allt detta tycktes visa, att man gått längre, än man bort.
Om man nu ogillar committeens förslag, så hemställer jag, om icke en fullkomligare revision borde ske.
Det är väl sannt, att alternativer blifvit framställda; men hela lagen är utarbetad i den supposition, att förändringarna kunde äga rum, och således, I Den ii Juli c. ta. befarar jag, att, om man skulle antaga förslaget med förändring i vissa §§ och bibehållande af andra , det hela skulle blifva ett osammanhängande lappverk.
Jag har alltid ansett såsom ett htifvudsakligt vilkor vid lagstiftningen, att samma ide'er consequenl följas hela lagen igenom, emedan lagen i annat fall blir ofullkomlig.
Jag har ansett lagen böra undergå en sådan Omarbetning, hvarigenom man bibehöll så mycket som möjligt af gamla lagen, hvars fördelar i många afseenden äro obestridliga; men för alt göra en sådan omarbetning är det nödvändigt att veta, hvad sorn är lag.
Dock är min mening icke, att en sammanföring af gällande lag och författningar kan komma att Utgöra ett lagförslag, emedan de under 100 års tid tillkomna författningarna skrifvits af olika personer, utgångna från olika synpunkter; och när man besinnar, att många af dessa förordningar innehålla uti motiverna sjelfva sladgandena, hvilka icke äro sammanskrifna i vissa §§, linner man lätt, att bokstafligen kan ett sådant sammandrag icke blifva något lagförslag.
Men ett sådant sammandrag måste vara nödvändigt för den, som skrifver en Jag; och jag föreställer mig, att Lagcommitte'en uppgjort ett dylikt sammandrag, innan den började sitt arbete.
Men att det är möjligt, sedan man till hvarje § hänfört de författningar, som dermed äga sammanhang, alt sammanföra detta under vissa §§ och göra ett helt lagförslag, anser jag vara obestridligt, under förutsättning, att den, som skrifver förslaget, har den särskilda förmågan att ordna ämnena till ett helt.
Om man betraktar ämnet under denna synpunkt och förutsätter, att lagförslaget vore sådant, som jag nyss beskrifvit det, skulle R.
St. lätteligen kunna antaga eller förkasta förändringarna, utan att åstadkomma sådana lacuner, som skulle uppkomma, i händelse R.
St. afslå förändringar i lagförslaget, sådant det nu är beskaffadt.
Jag har här hört nämnas, att upplagan af civil-lagförslaget är utgången och att en omtryekning skulle vara nödvändig.
Jag hemställer härvid, huruvida det icke blefve nödvändigt, att
Lagcominilteen anmodades att bredvid hvar och en §. i lagförslaget sätta den dithörande §. i gamla lagen, på det man måtte lättare kunna se, hvad som är nytt.
Ett register öfver hela lagen skulle äfven Vara ganska upplysande.
Alt man i allmänhet icke kan bestämma sin öfvertygelse, huruvida lagförslaget behöfver omarbetas eller icke, förundrar mig ingalunda; ty jag bekänner uppriktigt, att jag först efter 2:ne urs granskning hos mig stadgade den öfvertygelsen.
Men frågan, som egentligen utgör föremål för Ståndets pröfning, tyckes vara deni huru och på hvad sätt skall lagförslaget företagas till granskning?
Då tyckes det mig, alt, om R.
St. skulle ingå uti ett slutligt afgörande, utan att K.
M. förut yttrat sig öfver förslaget, det kunde hända, att K.
Mi vägrade sin sanctiort till R.
St:s beslut, hvarigenom R.
St:s arbete till största de - *28 Den ii Juli e. m. len vore förgäfves.
Jag har derföre alltid föreställt mig, att innan R.
St:s pröfning vidtager, bör K.