Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
!NT:o 29 ord för ord uppläsa i2:te punktens innehåll, 2o8 Den i5 December e. m. likgiltig, om den Lifalles eller afslås.
Den lyder sSI(undai "Att då R.
St. uti den tulltaxa, som nu kommer att tytfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den^ sorn efter närvar, omständigheter bäst försäkrar statens /inkomst och med statens interesse öfverensstämmer, men det på K.
M. endast ankommer att, i afseende på utländska magter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, R.
St. behagade i und. anhålla, det K. M. i nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, öfverlåta till K.
M. rättigheten att minska eller nedsätta den i tullbevillntstaxan utsatta tull.”
Huruvida detta quadrerar med den siste värde talarens uppläsning af denna punkt, hemställer jag till R. o. Ad:s bedömande.
Jemte det jag förenar mig uti livad Gr. v. Fersen yttrat, får jag fästa Hr Lefre'ns uppmärksamhet derpå, att ingen sådan propos. blifvit begärd, genom hvars antagande Ståndet skulle komma att förklara, det någon nedsättning af tullafgifterna under det af R.
St. bestämda belopp icke finge af K. M. medgifvas.
Någon votering härom kail således icke komma i fråga.
Hr Lefréns, under förutsättning häraf, nu gjorda framställning saknar följaktligen all tillämpning i afseende på den nu egentligen förevar. fråga.
För öfrigt har Hr Gr. o. Landtm, redan framställt propos. på ej mindre den sednast föredragna än de öfriga punkterna i Bevilln.Utsk:s betänk.
Förnyandet af den propos., som en gång blifvit framställd och med blandade ja och nej besvarad, lärer Hr Gr. o. Landtm, hvarken vilja eller kunna förvägra.
Jag kan således icke annat än på det högsta bestrida bifall till Hr Lefre'ns yrkade propos.
Till bestyrkande deraf, att andra kunnat finna samma mening i i2:te punkten som Ilr Lefren, anhåller jag att få uppläsa den föregående perioden uti PresteStrs prot.utdr., ang:de dess beslut rör:de stora sjötulls— bevilln.
Den lyder sålunda: ”att I2:te punkten i samma ”betänk, sid. 20 må i slutet erhålla denna förkortade ly”delse: det K. M. i nåder må vidtaga alla de mått ”och steg, som, i afseende härpå, med landets bä”sta äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, ”begagna rättigheten att minska eller nedsätta ”den i tullbevilln:staxan utsatta tull; samt” &c. På grund af den tvetydighet, som PresteSt. sålunda funnit i i2tte punkten, är det, som detta Stånd antagit den redactionsförändring, jag uppläst, och hvilken består deruti, att PresteSt. uteslutit uttrycket, som innefattar medgifvande af rättighet att minska tullen, och i stället sagt, att det ankommer på K.
M. att vidtaga en sådan nedsättning.
Hvad ett helt Stånd, och visserligen icke det minst upplysta, kunnat Dea i5 December 109 finna tvetydigt, måste väl på goda skal kunna anses tvetydigt af en enskild ledamot.
Jag förenar mig för öfrigt ali hvad lii- Lefren yttrat.
Hr Lefre'n: Gr; v. Fersen liar förebrått mig, att jag sönderplockat den ofta upplästa i2:te punkten.
Jag ber honom vara öfvertygad, att jag icke gjort det i afsigt att förvilla någon; men det är naturligt, att jag från ordens constructiön måste leda mig till min slutsats, som jag anser vara logiskt riktig, och jag vill parera med Hr Gr., att af hundra personer utom Riddarhuset icke skall finnas en, sorn icke finnér en tvetydighet uti den af Utsk. uppgifna redaction.
Jag säger ännu en gång, att jag finner det högst oriktigt att besluta, om man åt K.
M. skall öfverlemna en rättighet, som han äger förut.
Gederström, Jac.:
Med Hr Lefren instämmer jag deruti, alt ordet öfverlemna, som förekommer i 1 ?:le punkten, icke Ur passande; men jag hemställer, då Utsk:s förslag icke kan gifva anledn. till den förmodan, som hade Utsk. haft för afsigt den uti 60 5 Reg.F. K. M. tillerkända magt, enär föregående delen af punkten bevisar motsatsen, om icke med en obetydlig jemnkning denna punkt blir klar och tydlig; i hvilket afseende jag vågar föreslå, altredactionen måtte komma att lyda sålunda: ”Att då R.
St. uti den tulltaxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den, som, efter närvar, omständigheter, bäst försäkrar statens inkomst och med statens interesse öfverensstämma!-, men det på K.
M. ensamt ankommer att, i afseende på utländska magter, bereda eu för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, R.
St. i und. anhålla, det K. M. i nåder må vidtaga alla de mått och steg, som i afseende härpå med landels bästa äro förenliga, samt för befrämjande häraf minska eller nedsätta den i tulltaxan utsatta tull.”
Med uteslutande således af orden:
Öfverlåta till K.
M. rättigheten att, blir mom. alldeles klart, utan att någon kan påstå, att det icke är nödigt alt till K.
M. göra en sådan framställning; och hemställer jag derföre, om icke Gr. v. Fersen skulle vilja instämma med mig.
Gr von Fersen:
Jag ingår så mycket hellre på den siste värde talarens förslag, som redactionen derigenom kommer att mera bestämdt uttrycka den mening, jäg åsyftade.
JaCT motsatte mig icke, att Ståhdet skulle Utesluta hela den i2:te punkten, emedan jag fanh den öfverflödig, syttnerligast då motsidan ansåg den böra Vara ett stöd för dess åsigt.
Jag nämnde, att det var mig likgiltigt, oni den blef antagen eller ej; men jag bör förekomma, att män icke från en otydlighet i denna punkt tpå kunna hemta stöd för sin 17 II. 27 310 Den i5 December «. m: mening.
Jag instämmer uti Frih.
Cederströms förslag, hvarigenom jag tror, att all tvetydighet är undanröjd. ia:te hufvudgrunden bifölls med den förändring, att orden: öfverlåta till K.
M. rättigheten att, skulle derutur utgå.
2:dra afdelningen i utlåt.
Det är icke blott näringarna, som fordra tullafgifter såsom skydd för sig.
Staten fordrar dein såsom en inkomst, hvilken måhända minst tungt af alla drabbar folket.
Förnämligast af det sednare skälet har jag instämt uti att på åtskilliga artiklar tillstyrka högre tull än hittills.
Jag har dervid dock först och sist haft ögat fästadt uppå nödvändigheten af allvarliga och ändamålsenliga controller deröfver, att staten i sjelfva verket erhåller dessa tullafgifter; ty i annan händelse minskas förhöjningen i tullintraden, i stället för att öka den, utan att consumenten, genom bättre pris å varan, i samma mån tillgodonjuter lindringen, eller näringarna och fabrikerna komma att åtnjuta det dem ämnade hägn.
Sådana controller äro icke lätta att stadga.
De böra likväl, i min tanka, förnämligast sökas i controller mot den ololliga införseln, ehuru visserligen stämplarnas beskaffenhet är af stor vigt.
I förra hänseendet är det, i min tanke, ej nog att äga en dyrlegd, väpnad douanier-corps till lands och ett dussin patrullbåtar för vestra kusten.
En seglande bevakning är af nöden, för att upptäcka förbrytarne och kunna följa dem i spåren.
Ur denna synpunkt har jag icke kunnat frånträda den af mig väckta och i Utsk:s första betänk. tillstyrkta framställning om nödvändigheten af en patrullerande och seglande kustbevakning med flottans befäl och manskap samt dertill tjenliga farkoster; hvadan, och då tillika härigenom, utan direct uppoffring för statsverket tillfälle beredes för flottans öfning, jag anhåller om propos. på Bevil!n.Utsk:s förslag i betänk.
N:o 29 pag. 20, nemi.: att R.
St. hos K. M. i und. anhålla, att officerare och manskap af K. M:s Flotta hädanefter å de tider af året, då sådant kan låta sig göra, måtte användas till seglande kustbevakning å för ändamålet lämpliga, snäliseglande fartyg.
Äfven jag nitälskar fullt så mycket som Frih. Rantzou för behöfliga controller i tullbevakningen; men jag går likväl icke längre i mitt medgifvande, än att jag medgifver nyttan af att äga tillgång på militäriskt biträde vid kustbevakningen, ty att vilja begära detta biträde såsom något ovilkorligt medför 2:ne stora olägenheter.
Den ena är, att erfarenheten har bekräftat och ytterligare kan komma att besanna, att en sådan controll snarare skulle komma att blifva hinderlig än gagnelig för bevak - Den i5 December e. m. 311 ningen; den andra är, att man icke kan beräkna, huru stor tullverkets kostnad skulle blifva, då den för kustbevakningen bestämda del af flottan skulle exerceras på tullverkets bekostnad.
Mig synes derföre, att Bevilln.Utsk. träffat rätta medelvägen emellan de olika opinionerna, då Utsk. tillstyrkt B.
St. att hos K.
Bl. anhålla, det K.
M. täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i nåder låta sätta i sammanhang patrullerande controller ej mindre till sjös än till lands.
Det tyckes vara påtagligt, att när Ständerna begära, att det skall ske i mån af behof och tillgångar, det ändamål, som Frih. Rantzou åsyftat, är vunnet blott med litet mera afseende på hvad behofvet fordrar och tillgångarna medgifva.
Jag anhåller således, att Utskrs tillstyrkande, såsom ledande till samma ändamål, hvartill Hr Frih. önskar komma, måtte bifallas.
Ilr Hjärne, Harald:
Jag tager mig först friheten att göra den anmärkn. mot detta förslag, att Utsk. äfven vid detta tillfälle användt ett sätt att besvara återremisser, som jag icke kan gilla.
Utsk. har nemi. för Stånden framlagt de skäl, som yttrades mot Utsk:s förra betänk, och sorn tala för den mening, hvilken nu är af Utsk. framställd; men Utsk. har icke refererat ett enda ord från de talare, som förra gången yttrade sig för Utsk:s då framställda förslag.
Utsk. har vidlyftigt refererat, hvad de andra yttrade, men refererat de öfriga talarnes yttrande på följande sätt:
"För bifall till Utsk:s förslag hafva deremot Hrr Cederschjöld och Hjärne samt Riksd.fullm.
Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs län talat."
Jag frågar: är detta rätta sättet att leda Ståndens opinioner?
Hetta är ju detsamma som att säga, att Stånden kunna vara öfvertygade, alt Utsk. har afvägt skälen mot hvarandra, och att således ingen vidare pröfning deraf behöfves.
Då jag inom R. o.
Ad. var en bland dem, som understödde det förra förslaget, sedan åtskilliga talare yttrat sig emot detsamma, och Utsk. icke behagat upplaga dessa skäl till vederläggning, så lärer det vara nödvändigt, för att vinna en förändring i denna punkt, att omsäga hvad som förut är sagdt, hvilket torde vara så mycket mera nödvändigt, som de talare, hvilka förra gången yttrade sig mot Ulsk:s förslag, yttrade sig efter dem, som talade för detsamma, hvilka sednare derigenom måhända kunna anses vederlagda.
Jag utber mig derföre att på samma gång få till besvarande och vederläggning upptaga de skäl, det ena efter det andra, som till försvar för Utsk:s nu yttrade åsigt blifvit framställda i detta betänk.
Först har det blifvit anfördt, att flottan vid utöfvandet af kustbevakningsbefattningen isynnerhet måste se på sin egen öfning, och att således det, som egentligen med denna controll åsyftades, nemi. kustbevakningen, skulle komma alt blifva ett secondart ändamål.
Detta skäl kan jag icke aula - Den i5 December c. m. ga; ty jag kan icke se, hvarföre man skall sätta en bisak i första rummet och hufvudsaken i det andra.
Jag tror tvärtom, att om det befäl, som blir begagnadt till dessa commenderingar, lär sig rätt uppfatta, huru det hör utföra sin commendering, följden skall blifva, att de finna bevakandet af tullens interesse vara det, som hufvudsakligen åligger dem, och att således sjööfningen bör stå i andra rummet.
Ett annat skäl mot Utsk:s förra tillstyrkande är det, att göromålet är främmande för flottans både befäl och manskap, som icke känna, huru lurendrejeri bedrifves.
Detta skäl behöfver ingen vederläggning; ty det är klart, alt om än dessa personer icke hafva någon bestämd kännedom om, huru lurendrejeri tillgår, det icke kan vara svårt att utfundera, huru man skall förekomma detsamma, lika såväl som man sett, att den ringare tullbetjeningen, hvars personal troligen icke är så utbildad till sin fattningsgåfva som flottans befäl, kunnat uppfatta sin bestämmelse i detta fall och lära sig det sätt, hvarpå man kan förekomma lurendrejeri och tullförsnillning.
Deremot, säger en anmärkare, har erfarenheten visat, att de flesta beslag göras efter förut inherntad kännedom om en tilltänkt insmugling , hvarvid beslagaren samlat hela sin styrka på en punkt.
Detta hörer tilt föregående anmärka., och jag tror mig således hafva vederlagt detsamma med hvad jag nyss anfört.
Vidare haiman ansett, att tullbevakning till sjös nästan skulle vara utan ändamål, emedan den vid möte i öppna sjön blott kan preja fartyget, men icke åtkomma lasten, särdeles som, om den äfven förföljes in i hamnen, skepparen ändock har mångfaldiga sätt att komma undan.
Detta skäl har blifvit yttradt af Hr af Billbergh, hvilket jag nämner, på det han ytterligare må försvara sig, om han kan.
Jag tror, att satsen är falsk, emedan den förutsätter, att tullbevakningen till sjös skulle vara organiserad på samma fot som hittills; men detta är icke min mening, hvilket jag förra gången vidlyftigt utredde.
Hvarför det skulle vara omöjligt eller svårt för befäihafvaren på ett flottans fartyg att följa skepparen till hamnen och der göra beslag, i fall han icke kan gå om bord på skepparens fartyg i öppna sjön, kan jag icke begripa, så vida icke coopvaerdi-mannen är starkare än örlogs-mannen, hvilket man icke bör kunna supponera.
Ytterligare säger man, alt följden skulle blifva mindre vaksamhet hos landbevakningen.
Detta skäl kan jag icke heller antaga; ty jag kan icke tro, att den bevakning, som hittills existerat, skulle vårdslösa sin befattning derföre, alt den erhöll biträde uti en seglande kustbevakning.
Tvärtom tror jag, att detta skulle blifva ett nytt skäl att öka sin ifver för att åtkomma dem, soth möjligen undgått dea yttersta bevakningen.
Ett eller annat skäl till har blifvit anfördt, som jag likväl, för att icke vara vidlyftig, vill förbigå, sä vida de icke ånyo åberopas, synnerligast som de D en i5 December c. m. hufvudsakligen äro af samma halt som de, hvilka jag redan upptagit och vederlagt.
Det lärer vara klart, alt ju flera controller man sätter mot lurendrejeri och tullförsnillning, detta onda så mytket lättare skall kunna fÖrekommas; och då man hittills ägt så godt som ingen sjöbevakning, den man nu deremot vill tillvägabringa, så lärer det icke vara conserpient att säga, det man önskar, att lurendrejeri och tullförsnillning må kunna förekommas, men likväl icke vill förskaffa sig alla möjliga controller deremot.
Jag tror, att, om en sjöbevakning organiseras så, som den bör och kan organiseras, den både är nödvändig och kan blifva af största nytta.
Den skall nemi. icke organiseras, såsom hittills, med stora fartyg, utan bestå af mindre, snällseglände, heleller halfdäckade båtar med 4 a 5 mans besättning, underbefäl af en officer eller underofficer.
Om dessa stationeras längst kusterna i samband med hvarandra, tror jag, alt de kunna uppfylla ändamålet, och då är det äfven klart, att det skäl, som man anfört mot sjökustbevakningen, nemi. den dryga kostnaden derför, skall försvinna, enär kostnaden folio båtar, sådana jag ansett dem böra vara, icke uppgår till hvad en enda af de däckade kanonsluparna kostar; och af 10 sådana smärre båtar kan man vänta sig mera nytta, än af ett stort fartyg, som icke kan röra sig, när vinden icke är gynnande, och icke heller så, som de smärre båtarna, kan segla fram i den trånga skärgården.
På dessa skäl yrkar jag, lika med Frih. Rantzou, bifall till hvad Utsk. i dess förra betänk, tillstyrkt; och kunde man, såsom ett ytterligare skäl mot Utsk:s tillstyrkande i sednare betänk., anföra den omening, detsamma innehåller, ty jag förstår icke hvad Utsk. menat med de 4 ord, som förekomma i slutmeningen, hvilken lyder sålunda: "får Utsk. vördsamt tillstyrka R..
St. att i und. skrifvelse hos K. M. anhålla, det K.
M. täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i nåder låta sätta i sammanhang patrullerande controller, ej mindre till sjös än till lands, hvilka ej allenast kunna upptäcka de lagbrott, som försökas, utan än mer afskräcka från de tillämnade.”
Dessa ord: sätta i sammanhang patrullerande controller, torde en hvar finna icke kunna inlagas i en skrifvelse till K. M.; likasom det torde vara för mycket begärdt, att K.
M. skulle utfinna controller, som genom sin blotta afskräcka nde natur förekomme brott emot tullagarna.
Sedan jag tog mig friheten begära ordet, har så tillräckligt blifvit yttradt i den anda, jag ämnade tala, nemi. att begära bifall till Utsk:s förra betänk, i denna punkt, att jag icke behöfver med någon deduction af detta ämne besvara de anmärkntr, som å motsatta sidan blifvit framställda.
Men medan jag har ordet, får jag fästa mig vid redactionsförslaget i sednare betänk., och till de Den i5 December e. m.
Hrr, som begärt bifall derå, hemställa, hvad de mena med uttrycket patrullerande controller, som skola vara så förfärliga, att de kunna afskräcka från lagbrott.
Jag skulle gerna önska att få veta, hurudana dessa controller, som patrullera, komma att se ut.
För min del vill jag icke försvara, hvad Bevilln.Ulsk. tillstyrkt.
Jag fann mig vid voteringen inom Utsk. tillhöra minoriteten.
Jag tror visserligen, att meningen dermed varit god, att man velat antyda, det en ytterligare controll skall existera, men att man icke vågat i det fallet kategoriskt tillstyrka någonting; utan har man velat göra båda meningarna till viljes, hvarigenom man kommit till resultatet att icke tillstyrka något.
Det är egentligen af Hr Hjärnes förebråelse i afseende på Utskts sätt att upptaga de vid återremissen gjorda anmärkningar, som jag begärt ordet.
Hr Hjärne önskade nemi., att Utsk. uti sitt sednare betänk, anfört allt, hvad vid återremissen blifvit sagdt till försvar för Utsk:s förra tillstyrkande.
Detta vore detsamma, som att i ett betänk, aftrycka de discussioner, som öfver ämnet inom Stånden förefallit.
Visserligen medgifver jag, att detta vore rättaste sättet att leda opinionen inom Ståndet, emedan man då funne, hvad som både för och emot en sak blifvit sagdt; men det måste förlåtas Utsk., att, sedan beslutet genom votering är bestämdt, Utsk. blott åberopar de skäl, som tala för tillstyrkandet.
I sjelfva hufvudsaken kan jag icke annat än instämma uti hvad Utsk. i betänk.
N:o 29 tillstyrkt.
Jag känner väl icke så noga, hvilken stor fördel eller skada begagnandet af kronomanskap för bevakningen skulle tillskynda tullverket; men jag tror, att, i samma mån man dertill använder större personal, missbruken lättare skola kunna förekommas.
Om samtliga Stånden ingå till K.
M. med en sådan begäran, som i betänk.
N:o 29 är föreslagen, så ser jag väl, att vinst, men ingalunda att skada deraf kan blifva följden; ty om K.
M. skulle finna, att den ökade vinsten af den föreslagna förändrade organisationen af tullbevakningen icke skulle uppväga den ökade kostnaden derför, och att förändringen följaktligen skulle leda till större skada än gagn, så är ju K.
M. oförhindrad att lemna Ständernas önskan utan afseende; men om åter K.
M. vidtog en sådan förändring, utan att Ständerna yttrat sin Öfvertygelse derom, skulle derigenom lemnäs rum för klandrarne att säga, att tullinkomsterna blifvit minskade derigenom, att man sökt vinna öfning för flottan.
Jag känner icke, huruvida flottan äger tillfälle att öfva sitt manskap; men jag vill påminna mig, att jag af personer, med kännedom i ämnet, hört, att det är en stor svårighet att kunna erhålla öfvadt manskap för flottan.
Då jag Jemnade min röst lill Utsk:s första tillstyrkande, var det med afseende derpå, att staten skulle kunna vinna genom före - Deta i5 December c. m. ltommande af lurendrejeri och tullförsnillning; men det var äfven under förutsättning af en annan vinst, den, att flottans manskap skulle kunna vinna sjööfning.
Jag har föreställt mig denna bevakning kunna äga rum på det sätt, att den icke helt och hållet blott skulle blifva en kustbevakning, utan controllen sträcka sig deröfver medelst recognosceringar m. m. d., hvarigenom befälet och manskapet öfvades, underrättelser kunde lemnäs tulltjenstemännen och äfven patrullbåtar såsom escort kunde lemnäs till motande af försök till olaga lossning; och hvad beslagen vidkommer, kunde ju en controllör medfölja expeditionen, hvarigenom förebyggdes, hvad håde inom detta Stånd och BondeSt. blifvit klandradt, nemi. att militären skulle åligga sådana förbindelser, som den med motvilja uppfyller.
Jag har sagt, att jag lemnat min röst till Utsk:s tillstyrkande i betänk.
N:o ag, emedan jag ser, att det möjligtvis kan lända till gagn, då å andra sidan någon olägenhet deraf omöjligen kan uppkomma.
Jag förblifver i denna öfvertygelse och tillstyrker således, att denna punkt uti betänk.
JV:o 45 måtte afslås äfven derföre, att den icke är värdig att inkomma såsom Ständernas önskan till K. M., enär den innehåller den oförklarligaste otydlighet, som någonsin kunnat framställas.
Då jag anhöll om bifall till Bevilln.
Utskrs sednare förslag, förbisåg jag visserligen icke det mindre ändamålsenliga i uttrycken; men det har icke varit sällan, som man haft att anmärka vid redactionen i betänk:n från Bevilln.Utsk., och jag har i detta fall förlitat mig, att Exped.Utsk. skulle rätta det felaktiga; och att det icke varit meningen att sätta patrullerande controller har jag ansett för gifvet, då det verkligen bör heta controllerande patruller.
Likväl uttryckes meningen, i öfverensstämmelse med båda sidornas åsigter, bättre sålunda: "hos K. M. anhålla, det K.
M. täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i nåder låta öka controllerna, ej mindre till sjös än till lands.”
De, sorn vilja, att flottan skall begagnas till patrullerande i och för tullverkets räkning, gä ut från den grundsats, att det skall öka controllen.
Jag har enskildt 4 års erfarenhet af motsatsen; d. v. s. under den lid, flottan hvart år consecutivt begagnades till sjöpatrullering, sjönk tulluppbörden i stället för att stiga, hvilket ådagalades med siffror dels af mig, dels af Gr. Posse.
Jag har sagt, att jag icke vill motsätta mig, att det vid ett eller annat tillfälle kan vara nyttigt för tullverket att kunna få begagna flottans biträde vid bevakningen; men att begära detta biträde såsom en regulier bevakning anser jag vara skadligt för tullverket och icke önskligt för flottans egen personal, ty helt annat är en tillfällig commendering för ett eller annat år, och helt annat en permanent tjenstgöring.
Härtill kommer, att uti förra betänk, endast äro tillstyrkta ökade controller till 2IÖ
Den i5 December e, m. lands; hvaremot i sednare betänk., afven med den förändring jag tillstyrkt, en sådan tillökning äfven till sjös jemväl är tillstyrkt.
Jag påstår, att de förra äro vigtigare än de sednare, ehuru jag erkänner, att äfven dessa äro gagneliga och kunna anses behöfliga, i den mån tillgångarna medgifva dem.
Jag vill såsom exempel anföra, att tullverket under flera år aflönade lotspersonalen för alt förmå den att ingå på sitt interesse, men att äfven denna utväg befanns ändamålslös, emedan de väl lyftade sina arfvoden, utan att lemna någon ökad garanti för säkerhet mot författningens öfverträdande; hvaremot det gick bättre, då man frånträdde detta system och på gratification ställde godtgörelsen för det interesse, denna personal visade för tullverket.
Jag kan således icke tillstyrka antagandet af något annat permanent, än en ökad controll på landsidan.
De ökade controllérna på södra, östra och vestra kusterna hafva visserligen medfört goda följder; men i samma mån, som insmuglingen der försvårats, hafva lurendrejeriet och tullförsnillningen varit större i norra dejen af Riket, och sålunda har man kommit i erfarenhet af, att norr om Stockholm betydliga lurendrejerier ägt rum, hvaraf jag dock tror, att de flesta hittills blifvit ertappade.
Om man åter icke ökar controllen på norra kusten, så vinner man ingenting annat med den ökade bevakningen på östra, södra och vestra kusterna, än att man förflyttar speculationen på den mindre bevakade kusten.
Kan nu K. M. i brist af nödiga medel, till följd af en ökad sjöbevakning, icke öka landcontrolleu, der sådant behöfves, så blifva alla de för en behörig bevakning vidtagna åtgärderna ändamålslösa.
Om man i första rummet vill afse flottans Öfning, så tillstyrker jag, att Ständerna anslå ett visst årligt belopp af tullverkets inkomster till flottans öfning, hellre än att man skall sammanblanda flottans och tullverkets interessen.
På dessa grunder anhåller jag, att Ståndet ville bifalla det af mig uppgifna förslag i denna punkt.
Jag vill blott med ett pär ord upptaga hvad Hr af Billbergh sist yttrade, genom meddelandet af den upplysning, att ingalunda hvarken tryckfel eller skriffel uti betänk.