Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fa - Den 19 Maji e. m. 297 brikerne, Slöjtlerne och Näringarne hafva redan i flera år varit i aftagande; och de mesurer, sora vidtagas, tyckas icke på något sätt vara ämnade att återgifva denna betydliga del af Rikskroppen dess aftynande lif; den lux, som råder i Stockholm; de med utländska och kostbara meubler fullproppade stora våningarne; de dyra calaserna, de brillanta Equipagerna, och de utstofferade Laquejerne, som man här finner i myckenhet, allt detta är visserligen rätt fägnesamt, och skulle vara det ännu mera, om icke en bedröflig erfarenhet så ofta vitsordat, att sådant merendels är bländverk, och utan all nödvändighet påhittadt blott för att i det längsta underhålla en föraktlig högfärd, och ett brottsligt bemödande, att skaffa sig credit.
Men då dylika gyckelspel således alldeles icke innefatta bevis på verkelig välmåga i allmänhet, utan tvärtom för det mästa äro oförskämda Concoursers förelöpare, så bedrager man sig jemmerligt, om man från sådana Arlequinader tager sig anledning att tro, det välmågan i det hela är stor, och att allt större och större bördor kunna påläggas hela Nationen.
Desse skäl, sannfärdige till deras grund och smältande till deras beskaffenhet, hafva ingenting lemnat åt sannolikheten af det, som genom en noggrann undersökning skall förvandlas till fullkomlig visshet; och jag
Den ig Maji e. rn. som Representant skulle derföre handla allt för lågt, och anse mig förtjent af det djupaste förakt, om jag, för att förvärfva några vissa Personers ynnest, eller bereda mig sjelf några enskildta fördelar, skulle fördölja sanningen, tala emot min öfvertygelse, och gifva min röst till något förslag, som strider mot mina Landsmäns sannskyldiga hästa, Jag anser mig alltså vara af nödvändigheten uppmanad, att icke i närvarande tidpunkt medgifva de föreslagne Löneförhöjningarne för Herrar Stats-Ministrarne, Stats- och JustitiaeRåden, För hvardera af de fyra Herrar StatsSecreterare, äfven som för Herr JustitiaeCancelleren, hvilka hvar för sig nu hafva i årlig lön 2736 R;dr 3a sk., har blifvit föreslagit, att lönerne mätte okas till 35oo R:dr, Långt ifrån att anse detta obilligt, är det, tvärtom min öfvertygelse, att StatsSecreterareEmbelen icke allenast äro ibland de vigtigaste och ansvarsfullaste i Riket, utan ock de mäst mödosamma, och som i utöfningen fordra elen alldrastörsta skicklighet och ihärdighet, Att anförtro dessa Embeten åt Personer utan erfarenhet, utan underbyggnad, utan öfning och utan en uthållande arbetsväg, skulle derföre icke lyckas lika väl, Den ig Maji e. m. ?99 gom med vissa andra ännu högre Poster, der oskickligheten döljes genom underordnade Personers skicklighet, och der namn-, skrifning, eller ett utan stor möda afgifvit munteligt yttrande, är allt det besvär, som Embetet medförer, så framt man icke af egen drift vill -— och med egna kunskaper kan — intränga djupare i sakerne.
StatsSecreterarne, utom det dem, enligt io §.
RegeringsFormen, åligger utarbeta och föredraga de till StatsExpeditionerne hörande Ärenderne, äro jemväl likmätigt samma Grundlags 9 och 106 §§. förbundne, att uti alla mål, som hos Konungen i StatsRådet förekomma, yttra och förklara sina meningar äfven såväl, som StatsMinistrarne och StalsRåden.
De äro således ojemförligt mera sysselsatte än StatsRåden, och dela med dem lika ansvar.
Hvar finnes således något enda lagligt och antagligt skäl, hvarföre StatsSecreterarne skola hafva vida mindre lön än StatsRåden?
Är det då den högre rangen, eller den större ledigheten, som skall betalas?
Jag kan icke inse någon annan orsak.
Som likväl dylike nu för tiden mindre användbare roaterialier böra gifva vika för det mera redbara och lön värda, och den satsen står fast, att en StatsSecreterare har en vida större och mödosammare verkningskrets, samt lika ansvarsfullt Embete, som ett StatsRåd; så är det min tanka, alt han bör af Staten lönas åtminstone lika med den sistnämde. 3oo Den 19 Maji e. m.
Det smärtar mig visserligen, att af dessa mina Asigter föras till ett förslag, sorn ökar Statsntgifterne; men här talar saken för sig sjelf, och rättvisan understöd jer densamma för mycket kraftigt, att icke bifallas af Pxikets Ilöglofl.
Ständer, hvilkas frikostighet under denna Riksdag redan vid • andra långt mindre magtpåliggande tillfällen visat sig så ganska stor.
Således föreslår jag, att lönen för hvardera af de fyra StatsSecreterarne må förhöjas från 2^36 R:dr 3a sk., till 4'82 R:dr 24 sk., med derunder beräknade 260 tunnor Spannemål.
JustititeCancelleren, hvars Embete är af icke mindre vigt, och fordrar icke mindre skicklighet och möda, än StatsSecrelerarens, bör derföre njuta lika lön med dem; och det är sådant jag härmed får föreslå.
Men deremot finnér jag intet skäl, att, såsom Utskottet jemväl tillstyrkt, öka lönen för Herr HofCancelleren till lika belopp, som för Herr JustitiaeGancelleren eller StatsSecreterarne.
I afseende på Embetets vigt och betydlighet kan HofCancelleren icke sältas i bredd med StatsSecreterare eller JustitiaeCanceller.
Han är egenteligen icke annat än en slags Vicarius eller Adjunct åt SlatsMinistern för Utrikes Ärenderne, och har ingen direct ståndpunkt, som StatsEmbetsman.
Då hans
Embete således icke är af den egenskap, att det i ordets rätta bemärkelse inverkar på Riksärendernas gång Den 19 Maji e.. m. 3oi och förvaltning, hör ock den lön af 2^36 R:dr 32 sk., inberäknadt 260 tunnor Spannemål, som nu åtföljer Embetet, icke höjas.
För fem Herrar RevisionsSecreterare, hvilkas antal borde ökas till 6, bar Utskottet föreslagit en löneförhöjning från 1260
R:dr till 1600
R:dr för hvardera.
Äfven desse Embetsman hafva ganska magtpåliggande Embeten, och fullkomligt lika sa mycket, om icke mera att göra, än JustitiaeRåden.
Icke nog dermed, att RevisionsSecreterarne skola utarbeta, bereda och i Högsta Domstolen föredraga de till Kongl. Maj:t inkommande talrika och oftast lif och välfärd rörande JustitiaeÄrender, de skola äfven ansvara för Expeditionernes enlighet med Protocollet, och hafva band öfver deras utfärdande.
Undantagandes rösträttigheten och ansvarigheten i Grundlags väg, skiljer sig RevisionsSecreterareEmbetet föga eller intet från StatsSecreterareEmbetet; och på sådan grund synes ock rättvisa samt billighet fordra, att föga skillnad i lönen bör äga rum.
Jag anser det alltså vara en ovilkorlig skyldighet alt föreslå, det lönen för hvardera af de 6 RevisionsSecreterarne liöjes ifrån det nuvarande alltför ringa beloppet 1260
R:dr till 3ooo R:dr, med derunder begripne 120 tunnor Spannemål.
De Kongl. HofRätterne.
För dem har Utskottet föreslagit åtskilliga förbättringar i Lönevilkoren.
Då 302 Den rg Maji e. m. en President i en Kongl. HofRätt icke blott bär rang och värdighet framför ett StatsRåd, utan äfven vida trägnare Embetsfunc 7 O tioner än den senare, så är det ock billigt, att Presidenten af Staten njuter en större lön; likväl icke så att förstå, alt det är den större rangen, utan endast det större ar» betet, som bör belönas.
Att Herrar Hof» RättsPresidenternes Löner således, såsom Utskottet föreslagit, Ökas från 2849 R:dr 46 sk. 5 rst. till 4S00 R:dr, inberäknadt 27r tunnor Spannemål, och i000 R:dr i taffelpenningar, för hvardera, det bör icke rättvisligen kunna bestridas.
Lika rättvist är det ock, att alla de öfrige för .Kongl.
HofRätterna föreslagne löneförbättringar bi» fallas, så att bland annat ett HofRättsRåd, i stället för 1260 R:dr, får 1600 R:dr, och en Assessor i stället för 86gf
R:dr får 1200 R:dr, hvilket ändock är bra knappt för Personer med så trägna och ansvarsfulla Embeten.
Likväl anser jag icke den för Herrar Vice Presidenterne i Svea och Götha HofRätter föreslagne löneförhöjning ifrån 1414 R:dr 16 sk. till 2000 R:dr böra bifallas; ty då desse
Embetsman äro befriade från skyldigheten att vara Referenter, hvilket är den besvärligaste befattningen för Hof» RättsLedamöterne, och Vice Presidenterne följaktligen hafva en ganska commod tjenstgöring, böra de ock vara belåtne med lika lön, som HofRättsRådeine.
Den högre rangen, hvarpå många sätta ett så stort värde, Den 19 Maji e. m. 3o3 den större ledigheten från arbete oell hufvudbry, samt de dubbla Ljuspenningarne kunna ersätta resten.
KammarRntten.
För Herr Presidenten derstädes har Utskottet föreslagit 1000 R:dr i Taffelpenningar, men för den öfriga Personalen intet t eftersom Kongl. KammarRätteU håller på att undergå en ny organisation.
Enar nu den senast utnämde Presidenten tillika innehar en annan hög befattning, derföre han njuter en ansenlig lön, och hans tid således icke medgifver honom, att endast sysselsätta sig med PresidentsEmbetet, finnes intet antagligt skäl, att belasta Staten med de ifrågavarande 1000 R:dr.
Åtminstone bör dermed uppskjutas, intilldess organisationen af hela verket gått för sig, Fahlu BergsSchola.
Det dertill förut beviljade anslag af 2,800 R.‘dr kan vara nog; och den nu fo* reslagne tillökning af 1000 R:drbör således ogillas, hälst resultaterne af berörde Inrättning ännu icke visat sig hafva tillskyndat Bergshandteringen någon väsendtlig nytta, och skäl för tillökningen dessutom icke blifvit nöjaktigt uppgifne.
SunclhetsCollegium.
För underhåll och begagnande af eri ElectricitetsMachin till Fattige sjukes kost - 3o4 Den 19 Maji e. m. nadsfria betjenande, har blifvit föreslagit 600 R:dr årligen till Kongl. Collegii disposition, att utgå intill nästa Riksdag.
Som Machinen är befunnen vara nödvändig, synes något anslag af allmänna medel bora beviljas; men då, enligt uppgiften, berörde Machin, är tillgänglig endast fyra dagar i veckan och 3 timmar om dagen, samt underhållet af Machinen hittills i flera år icke kostat mera än omkring /jo R:dr årligen, utan att hvarken den Läkare, sora pä sjuke applicerat Electriciteten, dermed upphört, eller den arbets-karl, som kringdragit skifvan, afsagt sig sådant besvär, oaktadt Läkaren och arbets-karlen derföre icke njutit betalning af Staten, så är det påtagligt, att ansenliga sportlar äro förenade med bruket af denna Electricitet.
Att nu, såsom Utskottet tillstyrkt, bestå Läkaren 24 s^- i timman, arbets-karlen 36 sk. om dagen samt i3aR:dr allt B:co årligen, för Machinens underhåll, det är både obilligt och orimligt.
På dessa skäl föreslår jag alltså 200
R:dr om året för ofvannämde Inrättning, hälst en dylik till fattige sjukas tjenst förut finnes å Lazarettet härstädes.
Ljuspenningar.
Dessa har Utskottet ansett böra upphöra för de Embets- och Tjenstemän samt Be - Den 19 Maji e. m. 3o5 Betjente, hvilka nu kunna få förökade löneinkomster; äfvensom för efterträdare till de tjenster, för hvilka ingen sådan förökning blifvit föreslagen; hvarjemte Utskottet gått så långt i välvilja mot den högst vanlottade lägre Tjenstemanna-Classen, att Utskottet till och med föreslagit indragning af de Ljuspenningar, vanligen svarande mot värdet af Ett helt Lispund Talgljussora Embetsverken äga att anslå åt sådane Extra Ordinarier, hvilka utmärkt sig för flit och arbetsamhet inom det Embetsverk, der de vunnit inträde.
Att tillstyrka sparsamhet och hushållning i Förvaltningens hela omfattning, det är visst af högsta nöden påkalladt; men då StatsUtskottet icke på minsta sätt låtit denna grundsats hos sig vara gällande, när det angått de Högre och Högste Embetsmännen, så hade Utskottet, för att handla consequent, icke bordt vara sig så öfvermåttan olikt, då det angått de Lägre och Lägste.
Månne icke ett sådant handlingssätt kan kallas, att sila Myggor och svälja Kameler; och månne icke den Lägste Tjenstemanncn får lika så väl göra rätt för sin VadmalsRock och sitt Svagdricka, som den Högsta för sin SammetsTalar och sitt Champagne-vin.
Det strider för öfrigt mot all rättslära, att gifva med den ena handen och 24 H. 20 3o6
Den 19 Maji e. m. återtaga med den andra.
I synnerhet vöre det grymt, att borttaga från Extra Ordinarierne den enda årliga Inkomst de för träget arbete kunna få af Staten, innan de hunnit efter flere års svält-cur arbeta sig till någon Ordinarie lön.
Jag hoppas alltså, att Utskottets oväntade hushålls-idee i denna del varder rättvisligen ogillad.
Lands-Staterne.
Denna Class af Civilen från och med Landshöfdingarne till och med Enspännarne är den bäst lönte; och det är således obegripeligt, huru den af vederbörande Embetsverk förslagsvis uppgjorde Reglering af LandsStats
Löuerne kan förutsätta ett förökadt Statsbidrag af minst i53,i23 R:dr 3a sk. 11 rst, B:co årligen, oaktadt alla Fjerdingsmäns-löner skulle indragas.
På det denna stora Utgift emedlertid må undvikas, hälst det alldeles icke är nödvändigt, att några nya arrangementer i den vägen företagas, så vida icke meningen är att först börja med en billig och rättvis jemkning i LandshöfdingeLönerne, hvilka i de fleste
Länen äro alltför stora och frikostigt tilltagne i jemförelse med livad deras vederlikar, såsom t. ex. Vice Presidenter, GeneralMajorer och ContreAmiraler, af Staten åtnjuta; så anser jag bela frågan om LandtStatsLönerne böra till en lägligare tid helt och hållit uppskjutas.
Det Den ig Maji e. m. liar minst i Etthundrade år rätt väl burit sig på den gamla foten; och då de fleste af den mängd nya projecter, som nu inom några år blifvit utspeculerade, icke gått ut på annat, än att belasta StatsCassan och betunga Folket med allt högre och högre skatter och utlagor, utan att någon motsvarande nytta kunnat deraf skönjas eller utrönas, om man undantager, att löner åt några tillskapade nya Embetsmän blifvit till vägabragte, tror jag det vara bäst och råd ligast, att icke undanrödja och kullkasta det gamla förr, än man har något bättre och redbarare att sätta i stället, De för LandsKamererarne i Blekinge och på Gottland föreslagne löneförbättringar torde dock bora bifallas, emedan desse Embetsmäns löner äro alltför ringa i jemförelse med det arbete och det ansvar, sorn Befattningarne åtfölja; men deremot tror jag mig icke böra understödja Utskottets likartade förslag i fråga om LandsKatnererareLÖnerne uti Westerbotten, Norrbotten och Jemtland; ty då försök, fastän på goda grunder, men ändock förgäfves, redan vid 3.‘ne Riksdagar blifvit gjorde att få den nu till Jemtlands
Län lydande Provincen Herjedalen återlagd till Gefleborgs Län, dit den förut hort, och det vid i8a3 års Riksdag jemväl blifvit kraftigt påyrkadt, att Jemtland måtte upphöra att vara ett särskildt
Län, torde det för tämmeligen säkert kunna antagas, att 20a 3o8 Den 19 Maji e, m. de år 1810 tillskapade LäneStyrelserne både i Jemtland och Norrbotten snart torde upplösas, då Jemtland åter förenas med "Westernorrlands Län, och Norrbotten med Westerbottens
Län, hvarigenom LandsKamérerare med de flere nya Lönerne i Jemtland och Norrbotten blifva Staten besparade, och LandsKamererarens i Westerbottens
Län inkomster varda förökade.
Herr von Weigelt Christian Ehrenfried anförde skriftligen:
Uti Utlåtandet N:o i3o har StatsUtskottet afgifvit yttrande angående begärde anslag för Veterinärinrättningen i Stockholm m. m. innefattande, bland annat, ett utdrag så väl af Herr Bråkenhjelms Motion, som af hvad Kongl. SundhetsCollegium uti detta ämne i underdånighet anmält, jemte berättelse om Rikets Ständers, vid sednaste Riksdag, uti samma ämne fattade beslut, samt Kongl. Maj:ts, i anledning deraf, Nådigst anbefallde åtgärder, till undanrödjande af en del af de ofullkomligheter vid nämnde Inrättning, hvilka enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till 1823 års
Ständer ansetts böra afhjelpas; hvarefter Utskottet sluteligen ansett sig böra tillkännagifva, att, då Utskottet icke kunnat uppgifva några tillgångar, hvarken till det af Herr Bråkenhjelm föreslagne anslag af 40,000
R:dr, eller den Summa af 35,832 R:dr 21 sk. 4 r:st., som SundhetsCollegium funnit erfordras för Den 19 Maji e. tn. 3og nybyggnader åt Veterinärinrättningen, Utskottet ej eller kunnat tillstyrka bifall till hvad i denna del blifvit föreslagit; men att Utskottet, som vid behandlingen af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande f. d. Allmänna Magazinslnrättningens Utredning m. fl. dervid sammanhängande ämnen, vill taga i öfvervägande, huruvida något utvidgadt utrymme för Veterinärinrättningen må kunna beredas, genom upplåtande åt densamma af flere af de byggnader och lägenheter, som tillhöra f. d.
Bränneri, samt någon mindre summa för nödig inredning af sådane lägenheter anvisas, förbehållit sig, att framdeles få i detta ämne utlåtande till Rikets Ständer afgifva.
För att kunna fatta ett beslut till bifall eller återremiss af detta Utlåtande, torde det, enligt min tanka, vara nödigt att undersöka, huruvida härvarande Veterinärinrättningen verkeligen befinner sig uti en sådan ställning, att, för att bringas till den fullkomlighet denna Inrättning bör erhålla, och för att kunna uppfylla sin bestämmelse, den tillstyrkte utvidgningen af dess local är oundvikeligen af behofvet påkallad, eller icke; och sedermera, i händelse denna fråga skulle med ja besvaras, huruvida det är sannolikt, att genom upplåtande af flere af de Byggnader och lägenheter, som tillhöra f. d. Ladugårdslands
Bränneri, samt anvisande af någon mindre summa för de - 3io Den 19 Maji e. m. ras nödiga inredning, ändamålet skall tillfyllest kunna vinnas, eller om dertill ej oundvikeligen blifver nödigt, att en egen Byggnad måste uppföras, på sätt ÖfverDirecteuren Norling föreslagit, och SundhetsCollegium i underdånighet tillstyrkt; samt således erforderliga medel i detta afseende höra anvisas.
Hvad den första af dessa frågor beträffar, har Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga remiss till StatsUtskottet af den 4 sistlidne Februarii täckts förklara, att Kongl. Maj:t, som vid föredragningen af SundhetsCollegii underdåniga skrifvelse, angående utvidgad Jocal för Veterinärinrättningen i Stockholm, funnit behofvet deraf vara nogsamt ådagalagdt, i Nåder velat hafva öfverlemnat samma skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott o. s. v, såsom Utskottets Utlåtande omnämner; och då dessutom StatsUtskottet, som, i anledning af de till detsammas granskning öfverlemnade handlingar, och en på stället anstäld noggran besigtning, äger fullkomlig kännedom om Veterinairlnrättningens närvarande ställning uti dess Utlåtande ej funnit anledning bestrida Inrättningens behof af utvidgad local, utan tvärtom medgifvit ett sådant behof, då det förbehållit sig, att med förslag till dess afhjelpande framdeles få inkomma, så torde det kanske synas mindre nödigt, att till bevis derå ytterligare något anföra; Den ig Maji e. ro. men då afgörande af denna fråga förefaller mig af största vigt vid ifrågavarande öfverläggning, och, enligt min tanka, flere vigtiga skäl finnas anförde uti SundhetsCollegii underdåniga skrifvelse af den 25 sistlidne September, hvilka Högloft.
Ridderskapet och Adeln ej haft tillfälle att granska, på grund hvaraf en snar utvidgning af Inrättningen torde anses af behofvet oundvikeligen påkallad, så anhåller jag vördsamt, att få uppläsa, hvad SundhetsCollegium i detta afseende i underdånighet andragit.
"Att Veterinärinrättningen i Stockholm, " säger Collegium, ”med de lägenheter, hvilka åt densamma nu äro upp”lålne, någonsin skulle kunna uppnå den "fullkomlighet en sådan Inrättning bör äga, "anser Collegium omöjligt, emedan den"samma, utom boningsrum för Förestånda"ren och den andra Läraren, tvenne sjuk"stall och smedjan, hvilka svara emot behofvet, ej äger lill boningsrum för tredje ”Läraren och för Eleverne, samt rum för "Auditorium och AnatomieSal andra lägenheter, än de för det närvarande dertill "provisoriskt upplåtne, hvilka för dessa än"damål äro högst olämpliga, och för öfrigt "saknar alldeles utrymme till förvarande ”af Bibliothek och Samlingar, samt till in"rättande af ett Apothek med dertill hö”rande förvaringsrum, hvilka vid Inrätthingen borde finnas, så väl i afseende på 3ia Den 19 Maji e. ra.
"sjelfva undervisningen, som emedan Inrättningens inkomster dymedelst ej obe"tydeligen skulle kunna förökas; samt ytterligare till inrättande af ett Marketenteri, hvilket, då det skulle förekomma ”nödvändigheten för Eleverne, att besöka ”Spisqvarter, näst ändamålsenliga boningsrum för dem, der de kunde vara under ”ständig tillsyn, i synnerhet skulle bidraga att bibehålla sedligheten ibland dem."
"Det är således, enligt Collegii under"dåniga tanka, endast af anförda skäl oum”gängeligen nödvändigt, att förenämnde britter afhjelpas; men detta torde visa sig ännu "mera af behofvet påkalladt, enär afseende tillika fästes på den verkan, ett längre fortfarande af dessa brister förr eller "senare ej kan undgå att hafva på Lärar”ne vid Inrättningen.
Att erhålla skicke”lige Lärare för denna Inrättning, hvilka, "enligt Eders Kongl.
Maj:ts Nådiga Reglemente, böra vara vetenskapligt bildade "män och, enär de såsom Lärare blifvit "antagne, utan annan utsigt till inkomster "än dem lönen gifver, och utan hopp att "till bättre tjenster kunna befordras, äro "förbundne, utan att ferier för dem inträffa, att dageligen, flere timmar, sysselsätta sig med mindre bildade ynglingars "undervisning och med den besvärliga sjuk"vården af alla slags husdjur, så väl inom ”Hufvudstaden, som äfven vid tillfällen i Den 19 Maji e. m. 313 "Landsorterne, har ej varit lätt, då den ”tid Veterinärinrättningen i Stockholm inrättades, utom ÖfverDirecteuren Norling, ”ingen tillgång fanns på personer, som till ”Lärare vid denna Inrättning hade kunnat ”antagas.
Det har likväl sedermera lyc”kats så, att Inrättningen för det närvarande äger Irenne Lärare, utom Öfver”Directeuren Norling, hvilka med fullkomiig skicklighet förena ett utmärkt nit att ”uppfylla de dem åliggande skyldigheter; ”men detta har naturligtvis skett hufvudsakligen i det förutsättande, att Inrätt”ningens nuvarande ofullkomligheter, som ”hindra Lärarne att med bästa vilja och ”ospard möda åstadkomma den nytta, som ”i motsatt fall skulle blifva en följd af deras undervisning, snart skulle blifva af”hjelpta; hvarföre Collegium tror sig haf”va anledning befara, att, om utvägar ej ”snart vidtagas till afhjelpande af dessa o"fullkomligheter, Lärarne vid Veterinärinrättningen möjligtvis skulle kunna trött”na, och då det ännu för ingen af dem ”är för sent söka andra tjenster, med i det ”liela bättre inkomster, med mindre mödosamma och obehagliga åligganden och ”mera utsigt att kunna åstadkomma verke”lig nytta.”
Af hvad jag sålunda haft äran anföra, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss till StatsUtskottet, Utskottets nu under öfverläggning varande Utlåtande och 3i4 Den 19 Maji e, m, SundhetsCollegii underdåniga skrifvelse,samt hvad i öfrigt Herr Bråkenhjelms motion innehåller, hoppas jag, att Ilögloflige Ridderskapet och Adeln torde finna första frågan vara nöjaktigt besvarad, och att således Veterinärinrättningen snart bör erhålla den tillstyrkte utvidgning af dess local, om den skall kunna bestå och vinna den fullkomlighet den bör äga, för att vederbörligen kunna uppfylla dess för Riket vigtiga bestämmelse, nemligen elen, att ej hlolt bilda Djui Läkare för Provincerne och RegementsHästLäkare samt Hofslagare för Kongl. Majrts
Armé, utan äfven att, i likhet med hvad Veterinärinrättningar i alla öfriga civiliserade Länder uträtta, bidraga till Veterinärkunskapens allmännare spridande, och att meddela undervisning uti de dertill hörande ämnen äfven åt mera bildade personer, hvilka antingen såsom Cavallen» Officerare, Läkare eller ägare af Husdjur m. m. kunna vara i behof, att en sådan undervisning söka; hvarföre jag således vänder mig nu till undersökningen af den andra frågan, huruvida det är sannolikt, att genom upplåtande af flere af de Byggnader och Lägenheter, som tillhöra f. d. Ladugårdslands
Bränneri, samt anvisande af någon mindre Summa förderas nödiga inredning, på sätt StatsUtskottet förmodat, oftanämnde utvidgning af Veterinärinrättningens local kan vinnas, eller om det icke skulle blifva oundvikeligt, att till vinnande af detta ändamål den af Den 19 Ma j i e. ra. 315 ÖfverDirecteuren Norling föreslägne byggnad bör beslutas, oell medel lill dess uppförande anvisas.
I hufvudsaken, huruvida af de f. d. Ladugårdslands
Bränneri tillhörande