Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om R. o. Ad. bifaller återremissen, så skulle jag derjemte taga mig friheten att till Utsk:n hemställa, huruvida ej, då ämnessmidet nu befinner sig i alldeles samma calhegori som stångjernssmidet, det borde tilläggas, att bruksägare i de uppgifter, som dem åligger att afgifva, äfven höra uppgifva beloppet af tillverkadt ämnesjern i sammanhang med uppgiften om tillverkadt stångjern; ty ämnesjernet är äfven föremål för beskattning, ehuru jag ej kan erinra mig att detta ämne i Utsktns betänk, blifvit vidrördt.
Hvad slutligen frågan om frälserätten angår, så hemställer jag till den värda talare, som understöd!
Hr von Troils reservation, huruvida ej denna rätt stödjer sig på så bestämda författningar och försäkringar, att den icke gerna kan borttagas, utan att träda enskild rätt för nära, hvarföre jag således häruti instämmer med Utskins pluralitet.
På de skäl, jag nu anfört, förenar jag mig med de herrar, som begärt återremiss.
Besvärs- och Ekon.Utskrns betänk.
IV:o 87 återremitterades.
Ånyo
Den 16 Januari e. m.
Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 5 sistl.
Dec. på hordet lagda niemtr och utlålm:
N:o 377, arig:de några, i sammanhang med frågan om liemmantalsräntans upphörande, väckta motioner; N:o 3/8, angtde afskrifning af de summor, som blifvit Jyftade å det på Riksg.cont. vid 1828—i83o årens riksdag anvisade mindre creditiv; N:o 37g, angrde ifrågaslålld ombyggnad af en del utaf östra flygeln vid R.
St:s hus; N:o 38o, angtde K.
Stats-contorets befrielse från vidare befattning med det staden Wexiö beviljade byggnadslån.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 5 sisth Dec. på bordet lagda mern.
N:o 38i, i anledn. af erhållen återremiss å StalsUtskts utlåt.
N:o 33», fann R. o. Ad. det icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Föredrogs ånyo StalsUtskts den 5 sisth Dec. på bordet lagda utlåt.
N:o 382, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse rörtde eftergift af en vid arbets- och correct.inrättningen i Norrköping yppad balance.
Om någonsin en afskrifning bör äga rum, så tror jag verkligen att ifrågavar. balance dertill bör komma i fråga.
Först och främst är den summa, som här blifvit till afskrifning ifrågasatt, af ett högst obetydligt belopp för det allmänna, nemi. endast något öfver 2000 r:dr b:co.
För det andra bör i betraktande tagas hvad i betänk, äfven uttryckes, att nemi. de personer, för hvilka afskrifning blifvit begärd, efter all möjlig sannolikhet icke varit i ringaste mån uppsåtligt vållande dertill att balancen uppkommit, ehuru, efter rättvisan i sin stränghet, de blifvit och måst blifva dömde att för densamma ansvara.
De hafva, då de inträdt såsom ledamöter i directionen, hvilket skedde utan att de deraf hade att beräkna ringaste vinst och endast af patriotisk känsla i ändamål att understödja framgången af spinnhusinrättningen, icke vetat att de stodo i något ansvar för förvaltningen af inrättningens medel, utan trott att en sådan ansvarighet ensamt tillhörde dåvar. ordföranden i directionen; men efter ett gammalt reglemente, som ännu är gällande för inrättningen, måste likväl den auctoritet, till hvai'6 bedömmande frågan hörde, ålägga samtliga ledamöter af directionen alt för balancen ansvara.
Jag tror mig af uppställningen utaf ifrågavar. betänk, hafva funnit, att StatsUtsk. behjertat frågan och gerna velat tillstyrka afskrifningen, ifall Utsk. ansett sig kunna göra det; men Utsk. säger, att som de ifrågavar. ledamöterne jemte ordföranden Capitainen Roos 19 H. 3 t
Den iG Januari «. ra. blifvit ålagde att ”gemensamt” ersätta balancens belopp, och någon afskrifning för honom icke blifvit ifrågasatt, har Ulsk. icke ansett någon afskrifning kunna beviljas, då outredt är, huruvida ordform vore skyldig att ersätta det belopp de öfrige ledamöterne blifvit ålagde att utgifva.
Jag tror likväl, att detta raisonnement innefattar ett misstag.
Ordet gemensamt synes nemi. af Utsk. vara så uppfattadt, som skulle det böra tolkas på det sätt, alt de voro ålagde betala en för alla oell alla för en.
Så tror jag likväl icke att det bör förstås, utan de ära ålagde betala, såsom det heter, pro rata parte, eller hvar och en sin andel ; och om det så förstås, så ser jag intet binder för Ii. St., ifall de finna skäl dertill, att i nådeväg, om jag så får uttrycka mig, ty det är det väl då II.
St. efterskänka sina fordringar, eftergifva den fordran, som R.
St. äga alt af dessa tre personer utbekomma, och hvilken för deras andelar deruti icke uppgår till fulla 1700, r:dr btco.
Delta är en obetydlighet för statsverket, men det är ganska maktpåliggande för förvaltningen af spinnhusinrättningen i Norrköping, att denna eftergift kommer att lemnäs; ty det har varit med största svårighet, som den styrelse, under hvars inseende inrättningen hörer, kunnat öfvertala medlemmar af Norrköpings borgerskap att qvarstå i direct:n för denna inrättning.
En af de personer, sorn detta mål rörer, nemi.
Fabrikören Schubert, är ännu qvar såsom ledamot och ordförande i directionen.
Det är ro år sedan denna balance uppstod, och under denna tid hafva inkomsterne af fånga 1 nes arbeten vid ifråga var. inrättning blifvit mer än fördubblade emot hvad de voro förut.
Det visar sig af betänk., alt inkomsterne under den tid då Capitainen Roos var ordför. i direcl:n uppgingo endast till 4>°9l r:^r 0111 året, och deremot under de sednare åren utgjort 8,a3i lidi-, eller mer än dubbla summan.
Statsverket bar således under dessa år, då Fabrikören Schubert jemte andra borgare i Norrköping varit ledamöter i direct:n, vunnit dubbelt emot hvad inrättningen föiut kunnat inbringa.
Jag tror alt dessa skäl kunna vara mera än tillräckliga för R.
St. att bevilja en så obetydlig eftergift, som den ifrågavar , helst man med fullkomlig visshet kan antaga, att om det icke sker, så blir det snart sagdt alldeles omöjligt att få någon af borgerskapet i Norrköping, som vill ingå såsom ledamot i directtn derstädes.
Jag anhåller på dessa skäl om återremiss af betänkandet.
Jag förenar mig i alla delar med den sista värda talaren och har intet vidare att tillägga; ty han har så tydligt och väl utvecklat ämnet, att jag endast anser mig skyldig nämna, att örn icke någon lindring eller hel afskrifning, efter hvad min önskan är, kommer att äga rum, så blir det, efter min öfvertygelse, omöjligt alt finna någon, sorn vill åtaga sig befattningen att vara ledamot i directtn, och då förlorar Staten i min tanke Den 16 Ja n ua ri e. m. 243 mera än genom afskrifning af dessa några litsén r:dr.
Jag anhåller äfven 0111 återremiss.
Sprengtporten, Jac. Wilh.: StatsUlsk. har icke. trott sig kunna ingå i en sådan tolkning eller förklaring af den åberopade domen, att med det deruti förekommande ordet ”gemensamt” skulle åsyftas, att hvar oell en pro rata parte skulle vara skyldig att godtgöia den balance, som uppkommit i den cassa, hvarom här är fråga.
Disk. har således icke ansett det vara formenligt, att, innan det blifvit behörigen utredt, antingen att Capilainen Roos godlgjort sin balance eller att tillgäng hos honom saknas, tillstyrka afskrifningen af ifrågavar. balance; men då Utsk. öfverlemnät till K.
M. alt, sedan alla de formaliteter blifvit iakttagna, som ansetts nödiga för att bringa denna fråga i fullkomligen klart skick, vidtaga de åtgärder, som K.
M. kauffinna med rättvisa och billighet öfverensstämmande, hvilka uttryck från Ulskts sida, åtminstone efter mitt förmenande, måste innebära alldeles samma andemening , som en afskrifning för nu ifrågavar. ledamöter af spinnhus-directionen i Norrköping; så skulle jag för min del föreställa mig att ändamålet kan fullständigt vinnas, utan att man behöfver tillstyrka en åtgärd, suni på det hela kanske ej kan anses vara .fullt formenlig.
Jag öfverlemna!- likväl denna frågas närmare utredande och bedömmande åt den ledamot, sorn gjort anmärknrn, och som tvifvelsutan är mera än jag i tillfälle att bedomina lagens lätta tillämpning i detta fäll ; men så vidt jag såsom ledamot af StatsUlsk. kunnat uppfatta frågan, har jag icke funnit målet så klart, att en sådan afskrifning kunde beviljas.
Af dessa skäl skulle jag tro, alt R. o. Ad. äger anledn. att bifalla Utskis betänk., hvarigenom jag är förvissad att i hufvudsaken det ändamål vinnes, som Hr Cederschjöld sjelf åsyftat, ehuru han sökt det på ett annat sätt.
Jag vill visserligen medgifva, att saken skulle varit bättre utredd och lättare för StatsUtsk. att afgöra till sökandernes fördel, i händelse en rättegång af deni Varit anhängig^jord emot Roos, och han blifvit skyldig dömd att lemna dem ersättning för hvad de utgifvil; men sådant hade svårligen kunnat ske, utan alt han tillika blifvit dömd till ansvar för balancen i brottmålsväg, och samma förhållande skulle nu nödvändigt äga rum, ifall sakeu skulle så utföras, sorn Utsk. åsyftat.
De ifrågavar. personerne skulle vara tvungne att emot Roos i brottmålsväg anställa en rättegång, hvilken måhända kunde dragas ut i många år, och det vore likväl ganska osäkert, huruvida den kunde få den utgång, att sökanderne, i följd deraf, skulle få den ifrågavar. afskrifningen, ehuru alla Vore fullkomligen moraliskt öfvertygade om att icke den ringaste brottslighet låg dem till last.
Jag är förvissad om, att hvar och en ledamot af StatsUtsk., som handlagt detta ärende, har al de a44 Den 16 Januari c. m. handlingar, som för dem varit tillgängliga, erfarit, att de ifrågavar. ledamöterne i directin icke hafva någon nppsållig delaktighet i balancens tillkomst, d. v. s. att de icke för— anledt den med vett och vilja.
Del enda, som kan läggas dem till last, är att de synas hafva hyst för stort lörtroende till direct:ns dåvar. ordför, hvilket åter torde böra tiIIskrifvas deras okunnighet om det ansvar, som i detta afseende ålåg dem.
Det vissa är emedlertid, alt det är en vida mindre förlust för statsverket att efterskänka denna obetydliga summa, än att gå i mistning af de personer, sorn nu en lång följd af år med särdeles nit och verksamhet deltagit i förvaltningen af denna inrättning, helst, 0111 ingen af borgerskapet derefter ville åtaga sig delta bestyr, det blefve alldeles nödvändigt att tillsätta flera nya tjenstemän derstädes, hvilkas aflöning biefve vida dyrare.
Jag får derföre ytterligare anhålla om ålerremiss.
Då jag icke kan biträda den läran, som här ofta söker göra sig gällande, att man skall visa efterlåtenhet och undseende med de personer, hvilka, vare sig såsom tjenstemän eller i följd af annat medborgerligt förtroende, inträda i så beskaffade styrelser, der en förvaltning af allmänna medel äger rum, så alt, när balance inträffar, desse personer skola befrias från allt ansvar, på den grund att de icke tagit kännedom 0111 de förbindelser de iklädt sig, då de emottagit sina befattningar, kan jag icke annat än för min del tillstyrka bifall å Utskrs betänk, eller afslag å den afskrifning, sorn blifvit begärd.
StatsUlsk:s utlåt.
N:o 382 återremitterades.
Vidare föredrogos ånyo och biföllos StalsUlsk:s den 5 sisth Dec. på bordet lagda utlåt:n: N:o 383, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om förändring i löneanslagen för gästgifvare i Herjeådalen; N:o 384, i anledn. af Anders Anderssons från Skaraborgs län motion, att kostnaden i och för underhållandet af vägen emellan Forsviksmo och Rödesund må af Slaten bestridas.
Likaledes biföllos, vid förnyad föredragning, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekon.Utskms den 5 sisth Dec. på bordet lagda betänkm:
N:o 9, ang:de väckt motion om bestämmande af visst antal förrättningar, hvartill landtmätare må kunna på ^en gång förordnande erhålla; N:o 10, i anledn. af väckt motion om verkställighet af synerätts beslut, i fråga om anläggning af vattenverk.
Utsktns den 5 sisth
Den 16 Januari e. m. N:o ii, i anledn. af vackla motioner om förändring i flytlningstiden för tjenstelijon. Fril).
De förenade Ulsktn hafva skiljt denna fråga från den om fattigvården i allmänhet.
De öro likväl i ett så nära sammanhang, att det varit väl, om Utsk:n, vid behandlingen af den ena frågan, icke förbisett den andra.
Näringsförhållandena, tjenstehjonsstadga!) och fattigvården äro 3 oskiljaktiga ämnen i en riktig lagstiftning.
En bland de största orsakerna till fattigdom bland de arbetande classerna är jost den legostämma af ett år på landet och ^ i Stockholm, som genom allmänna lagen i Sverige är stadgad.
Vore eontracter öppna att afslutas emellan enskilda på från och med en månad samt lill och med ett år och deröfver, så kunde man vara säker på, att både tjenstehjonen blefvo bättre och jemväl lösdrifvare-personalen skulle i betydlig män minskas.
Men annot
Ur alt endast kunna städja en person för helt år, såsom lagen bjuder för landet, annat att lemna honom försvar för en månad.
Det är således af stor vigt för samhället, att legostämmoliden rättas och att den blir fri från och med en månad, da uppsägningstiden må vara hälften af legoslämmotiden, denna må vara kortare eller längre.
Ulsk:n hafva i detta betänk, endast refererat 2tne motioner, och förbigått dem, som i sammanhang med fattigvårdsfrågan blifvit i ämnet väckta och till Utsktn remitterade.
Likväl hade de uti en af mig dervid väckt fråga haft anledn. alt upptaga det nu af mig omnämnda förslag.
Jag anhåller om ålerremiss af detta betänk., och att Utsk:n, då de företaga sig alt ånyo pröfva ämnet, äfven malte upptaga den fråga, som finnes vidhäftad K. M:s nåd. propos. om fattigvården i Iliket, der ett förslag lill lagstiftning i denna fråga finnes af mig framsläldt.
Hr Aminoff, Joh. F redr.t
Jag anser de motioner, som i detta ämne äro väckta, vara af ganska stor vigt för samhället, och jag hade således önskat, att Utsk:n i deras afstyrkande anfört skäl, som öfvertygat mig, alt den tid, som nu är antagen för flyttningen, är den bästa.
Dessa skäl hafva dock uteblifvit.
Utsktn erkänna i början af utlåtandet, att flera motioner om förändrad flyttningstid inkommit vid olika riksdagar.
Detta bevisar ju ledan, att folket icke varit nöjdt med den stadgade flyttningstiden, och då Utsktn yttrat att det varit många motioner af olika beskaffenhet, så synes deraf, att en mängd personer varit missnöjde.
Olägenheterna äro icke alla af den beskaffenhet, att de måste qvarstå såsom en följd af Sveriges vidsträckthet och provinsernas olika klimat.
Utsk:n yttra, ”att de oJägenheter, nu gällande flyttningstid förmenas medföra, torde af den enskilda omtankan i ekonomiskt och af det vördiga presterskapets nit i ecclesiastikt hänseende, hädanefter som hittills, utan särdeles svårighet kunna förebyggas.’’
Det 246
Den iGJanua ri c. m. är visserligen sannt, att den enskilda omtankan kan afböja många af de svårigheter, sorn uppstå, och hvilka jag längre fram skall hafva äran uppgifva; men jag tror icke, alt de olägenheter, sorn i ecclesiastik! hänseende möta, kunna blifva genom presterskapets nit afhulpna.
Jag anser den flyttningstid, som nu är stadgad, just vara den minst lämpliga för presterskapel.
Flyttningstiden har blifvit utsatt lill den ir\
October, men det nya folket kommer icke i tjenst före den t November.
Presterskapet är skyldigt att vara närvar, vid mantalsskrifningarria och förteckningarne dervid grunda sig på husförhör'slängderna.
Derföre händer, att husförhören verkställas icke med hufvudsaklig! afseende på det verkliga ändamålet, som afser undervisningen, utan egentligen blott för att justera husförhörsböckerna.
De ske om sena bosten, och jag bar varit närvar, dervid, när mörkret inträffat innan anteckningarna blifvit slutade.
Läsningen eller undervisningen är en bisak, och deraf skulle jag nästan hafva anledn. att tro, att ett skäl till det sedeförderf, som finnes, ligger i bristande undervisning.
Den medhinnes icke, och således vet jag icke hvarföre Utsk:n trott att presterskapets nit kunde förebygga olägenheterna..
Skulle återigen flyttningstiden, såsom af motionärerna blifvit föreslaget, inträffa midsommartiden, så kunde presterskapet göra sina anteckningar om sommaren och sedan göra de egentliga husförhören i öfverensstämmelse med det dermed afsedda ändamål.
Hvad skärgården beträffar, så ske aldrig några husförhör der förr än om sommaren, så att fly 11 n i n — garne derstädes ej kunna iakttagas.
Allt detta skulle förebyggas.
Detta har haft afseende på presterskapet.
Nu torde jag få anföra hvad jag, med afseende på de enskildes fördel, anser vara skäl för en förändring.
Efter nu gällande tjenstehjonsstadga är det del folket, som flyttar, hvilket bergar in allt hvad sorn kommer att under året förtäras af så val menniskor som kreatur.
De afffyttande hafva då icke den omtanka och det intresse, som kunde förmodas hos dem, hvilka inbergade hvad de sjelfve skulle förtära eller utportionera.
Derföre har också ofta likgiltighet dervid visat sig.
Visserligen kon eh husbonde förebygga sådant, men han nödgas då också sjelf vara inspector.
En annan olägenhet af den huvar, flyttningstiden uppkommer för ladugäi dsskötseln.
Efter orternes olika läge insättas kreaturen förr eller sednare, men vanligen långt före den 24 October.
De tjenstehjon, som då skola afflytta, bry sig icke om besparing af fodret, ty de vilja aflemna kreaturen vackra åt sina efterträdare, och derföre händer icke sällan, att man har foderbrist 0111 våren, och att husbonden då får fof att använda dåliga födoämnen, såsom ruttna halmtak, granris, o. s. v. Der en ladugård utarrenderas, är det en gifven sak, alt den afträdande söker skaffa sig all den inkomst han kan få innan han flyttar, och då har en husbon - Den iG Januari e, m. al 7 de svårt att contröllera huru mycket foder efterträdaren emottager, så att denne, då fodret icke varitg tillräckligt, hegar afskrifning, i följd hvaraf ägaren föi!orar i begge händelserna, antingen han utarrenderar eller sjelf sköter sin ladugård.
En af våra vigtigaste skördar i sednare lider alden af potates, sorn på många orter icke är upplagen den 24 October.
Da är folket borta.
Äfven inträffar under kalla somrar oell regniga höstar, att vårsäden icke ur inbergad vid denna tid, hvilket också iiar inträffat i år.
Sådant bör man hafva afseende på, till förekommande deraf, att »angelägna arbeten ej må förefalla vid Ijenstefolkets flytlningslid.
Vi vela alla att vid midsommartiden är nästan allt svårare aibete verksteldt hos oss.
Man har derföre också kallat midsommaren för lat-sommaren.
Om man då skulle verkställa flyttningen, så kunde en husbonde, hvars skyldighet det är att afhemta sitt tjenstefolk, dertill begagna den s. k. lat-sommaren med stor fördel, ty på en dag kan man då göra lika lång resa som på 2 ä 3 höstdagar.
Det händer också icke sällan, att under höst-transporter
Ijenstefolkets elfecter förstöras.
Det blir då icke husbondens skyldighet alt derför utgifva någon ersättning, ehuru billigheten synes fordra det, hvarpå dock mången icke gör afseende.
Midsommaren vore för denna flyttning mycket lämpligare, ty då skulle åtminstone inga naturhinder mola på vägarna från Haparanda ända till Ystad.
Vidare anser jag mig skyldig alt erinra, det man bör göra något afseende på det folk, sorn flyttar i ens tjenst, Tjenstehjonen komma nu till sina husbönder under hösten, under den fulaste årstiden, till trägna arbeten.
Sker åter flyttningen om sommaren, så komuna de under en vacker årstid, få börja sina arbeten med höhergningen och sköldén, som äro deras älsklingsgöromål, vänja sig vid orten samt vinna trefnad, och en husbonde har tillfälle att under sommaren^ försöka hvartill de duga, hvaremot han om hösten måste lemna sin egendom i deras händer, utan alt hafva lärt känna dem.
På de skäl, jag nu i korthet anfört, anhåller jag om återremiss af förevar, betänkande.
Jag tror mig veta, att detta betänk, redan är bifallet af 3 Stand och anhåller alt Ridd.Secretm måtte upplysa om så förhåller sig, i hvilken händelse öfverläggningen torde kunna förkortas.
Secret. upplyste, alt förhållandet verkligen vöre sådant, att detta betänk, redan blifvit af samtliga de öfriga RiksStrn bifallet.
I sådant fall får jag anhålla om afslag å Utsklns betänkande.
Så mycket hellre instämmer jag i den siste talarens anhållan om afslag, som a48 Den iG Januari e. ra. jag, ifall någon ändring kunnat vinnas, ämnat anföra skäl för min önskan att få legostämmoliden förflyttad till midsommaren.
Största delen af dessa skäl äro här upptagna af Hr AminotF.
Jag har blott ett skäl alt tillägga , nemi. det behjertande, sorn jag trodde att åtminstone liondeSt. skulle hafva för deras öden, hvilka nu, i förlitande på att få tjenst, sedan de i laga tid blifvit uppsagde, med Svenskarnes vanliga drönighet komma för sent med sina ansökningar om en tjenst, och blifva i den aldra svarade årstid exponerade för att med hustru och barn frysa ihjel, hvilket ingalunda skulle hända, om stämmotiden vore midsommardagarna.
Just för alt behjerta tjensteclassens olyckliga tillstånd, och då jag aldrig vill förblommera det verkliga förhållandet, skulle jag hafva önskat att
Utsktn stannat i ett annat beslut; men då nu i alla fall ingenting kan vinnas genom en återremiss, sedan 3 Stånd bifallit Utsktns betänk., så anhåller jag att R. o.
Ad. måtte afslå detsamma.
Det är vissa tillvitelser emot Ulsk:n, som föranledt mig alt afgifva ,ett svar.
Äfven jag hade önskat, att Utsk:n kunnat föreslå en annan flyttningstid än den nuvarande.
Öfverläggningen inom TJtsktn var ganska långval ig.
De bjödo till att jemka ihop alla de olika önskningarna från olika provinser, som förekommo, men detjvar icke möjligt.
På denna grund funno Utsk:n bäst afstyrka förändring.
Norrländningarne ville hafva den tiden, Skåningarne den tiden, Småländningarne en annan och likaså Westgötharne.
Olika tider för olika arbeten gjorde det omöjligt att sammanjemka de olika fordringarna.
Från den ort, hvarifrån jag är, önskade många röster en annan tid.
Jag önskade det, men det stod icke att vinna.
Cederström nämnt och önskat, alt tjenstefolk hvarje månad skulle få ombytas, kunde Utsk:n icke gilla.
Skulen äro här, tyckes mig, alltför synbara, för att dermed behöfva uppehålla R. o. Ad:s tid.
På dessa grunder anhåller jag om bifall till Utskrns betänk., som af 3:ne
Stånd redan är bifallet.
Jag är af den öfvertygelse, att den nnvar. flyttningstiden icke är den bästa.
Jag har förut anfört mina åsigter härutinnan, och jag har hört af den sista värda talaren, att äfven inom Utsk:n, der jag då icke hade äran vara ledamot, många önskat och trott att man kunde stadga en hattie.
Frågan är således den: hvilken är den bästa? — och då tror jag, att Utsk:n bort gifva tillkänna, huruvida de anse den nu stadgade vara den bästa, ty delarne måste väl stryka för det hela, d. v. s. att om den October är bästa tiden, skulle de öfriga tiderna ej komma i fråga.
Detta är likväl obevist.
Jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att här också icke är fråga om olika tider, utan om en enda bestämd tid, nemi. midsommartiden, som både i dessa motioner och vid förra riksdagen - Den 16 Januari e. m. a4g dagen blifvit föreslagen, likasom jag ur skyldig att för R. o. Ad. anföra, att jag i Ridd.cancelliet tagit reda på ifråga va r. motioner och funnit den ena nästan ordagrannt lika med ett betänk, från BorgareShs ledamöter vid förra riksdagen.
De äro nästan veibotim af samma lydelse och innehålla många upplysningar, hvaremot jag finner attUtsktns betänk, upplyser ingenting.
Jag anhåller om afslag å detta betänkande.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos:r, först till bifall och derefter till afslag å betänk., hvilka båda propositioner blefvo med ja och nej besvarade.
Hr Landtm, förnyade derefter sin propos. till bifalla betänkandet.
Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att ja öfverröslat nej.
Hr Aminoff, Frih. Cederström samt Gr.
Taube, Gustaf Joli., begärde votering.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg 1 att ja-propos:n borde innehålla bifall och nej-propos:n af! slag å betänkandet.
Jag skulle önska att contra-propos:n finge blifva återremiss.
Den värde ledamoten, soqi begärt att återremiss målte blifva contra-propos., kan dermed ingenting vinna, då 3 Stånd redan bifallit betänk., och Utskotten således ej kunna gifva annat svar, än att enl. 75 §:n Riksd.Ordn. någon ändring i dessa Stånds beslut ej kan ske.
Men afslag är hvad det tillhör R. o. Ad. att lemna på ett så oförsvarligt betänk, som detta.
Jag instämmer i begäran om votering, med anhållan att contra-propos:n må ställas på afslag.
Jag hade velat yttra hvad jag tyckte att Frih.
Cederström nu anförde, nemi. alt en återremiss är utan ändamål, emedan man icke kan få annat svar än att 3 Stånd redan bifallit betänk, och att frågan således är afgjord.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg contra-propos:n böra innehålla afslag å betänkandet.