Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag föreställer mig, all om 1,600,000 R:dr b:ko om året skulle användas på en punkt, så skulle detta medtaga så stor arbetsstyrka, att den förnämste af våra näringar, jordbruket, derigenom skulle blifva lidande, och endast under förutsättning, att summan icke användes till hopdragande af arbetsstyrkan på en punkt, för blott den ena banan, utan för begge, anser jag den lagom och har således icke något emot alt en summa af 5,000,000 R:dr beviljas.
Återstår nu tredje frågan, eller om R.
St. skola öfverlemna till K.
M. alt bestämma hvilka jernvägar skola byggas, eller om R.
St. sjelfva deröfver böra yttra sig.
Jag får i detta fall förklara, att jag för ingen del vill instämma med siste värde talaren derutinnan, att man bör öfverlemna till K. M. alt afgöra, hvilkendera banan som bör företrädesvis företagas, enär en af Konungens Rådgifvare redan har uttalat sin bestämda mening derom, alt det bör vara Köping-Hultsbanan som forlsättes, och jag kan icke föreställa mig, att han talar emot sina kollegers åsigter.
Jag kan icke heller föreställa mig, att Regeringen skulle komma att besluta annorlunda än K. M. i Sin Propos. denna Riksdag har för R.
St. tillkännagifvit.
St. böra bestämdt uttala sin mening i detta afseende, och får för min del instämma med Hr Bildt uti den önskan, att R. o. Ad.
Den 23 September e. m. 253 ville bifalla 7:de punkten i Utsk:s förslag, utan alt dermed hafva uttryckt den åsigt, att icke Götheborg bör genom jernväg förbindas med Stockholm.
Frågan är nu endast hvilken eller hvilka banor först böra byggas.
Det vore beklagligt om de båda olika intressena, iDtresset för den Skånska och del för Westgötha-banan, skulle lägga hinder i vägen för frågans framgång.
Jag vill anse samhället såsom en familj och i detta afseende torde vi väl få erkänna, alt en familjs värde och lycka hero derpå, att den ena ledamoten i familjen understödjer den andra och att de icke slitas om rofvel.
Frågan är, sade jag, hvilken af dessa banor skola R.
St. tillstyrka?
Jag vill fästa mig vid frågan om den Skånska banan.
Deremot har Hr Hildi lifligast af talare -på f. m. sig opponerat.
Jag ber alt få uptaga några af Hr Bildls argumenter deremot.
Hr Bildt säger nemi., alt man bör i främsta rummet anlägga jernväg der den icke blott f. n. utan äfven för framtiden ger inkomst.
Deruti har Hr Bildt rätt, men jag tror detta vara förhållandet vida mera med en jernbana i Skåne än i någon annan del af Sverige, emedan den folkmängd och produktion, som finnes i Skåne, skall- göra trafiken igenom hela Skåne och ända tipp till skogstrakterna vid Wittsjö så stark, att banan skall ofelbart bära sig sjelf och troligen lemna ett vackert öfverskott.
Man behöfver icke vaia mycket hemmastadd i Skåne, för att känna att på denna väg redan är en ofantlig trafik, ej blott omkring Malmö och Lund, utan ända upp till Göinge härad, derifrån skogsprodukter bernias.
Jag har sett vid trakten af Finjasjön en sä stor rörelse att, om den är sådan året om, så skulle äfven den rörelsen kunna vara tillräcklig för underhållet af en jernväg, och man har erfarit alltför ofta, alt när en kommunikation har blifvit beqvämliggjord, så har rörelsen alltid blifvit ökad i betydlig män.
För ett par decennier sedan inrättades den första ångbåtskommunikation emellan Stockholm och Calmar.
Båten skulle gå hvar fjortonde dag och man ansåg det omöjligt alt få passagerare och fraktgods för dessa färder.
F. n. hafva vi, om jag minnes rätt, tretton ångfartyg, som anlöpa Calmar, och de flesta äro öfverfulla.
Hr Bildt säger vidare: ”lägg jernvägen i en rik, producerande trakt, och man skall välsigna den dag, då jernvägarne beslötos.”
I detta fall vet jag ingen mera rik trakt än Skåne och anser icke Westgötha-slätten eller Uplands-slätten kunna jemnföras med Skåne.
Jag tror icke heller alt man kan upleta någon annan trakt af riket, som år så rik, så fruktbar, som just Skäne.
Om roan således skulle följa delta Hr Bildls ganska riktiga och goda råd, så får jag säga, att en bana der är just den, som jag tror ali man bör börja med.
Skäne äger icke några vattendrag, ingen annan utväg än alt på axel föra sina varor lill export-orten.
Hr Bildt har sagt att Skåne vore ett jemnt land ulan backar och med icke längre afstånd än 5 mil ifrån midten af landet till stranden.
Må vara alt det icke är mer än 5 mil ifrån midten af landet lill kusten, men litet hvar, som varit i Skåne, vet att vägarne der äro de sämsta, sora finnas i Sverige, icke derföre, att icke Skåningarne varit angelägna om att förbättra sina vägar, men derföre, att på de flesta ställen saknas lagningsåmnen, så att de måste 254 Den 23 September e. m liemtas på 1 å 1 \ mils afstånd.
Della var orsaken hvarföre vägen mäste mackadamiseras ifrån Lund lill Kalinan, ty der kunde icke skaffas väggrus.
Det är gifvet, ali der väggruset skall hemtas 1 hel rnil och derutöfver, så Ar vägunderhållet mångfaldt drygare, än deiman har väglagningsäinnen nära lill stället, och der är man också mera i behof af lättnad i kommunikationerna.
Säkerligen har mången af H. o. Ad:s ledamöter lika med mig kommit resande från utlandet till Skåne.
Jag får säga att det är något upröraudé för fosterlandskänslan ali komma till fäderneslandet och se den förfärliga skillnaden emellan utlandets och våra vägar och fortskaffningsmedel.
.lag tror derföre, att nationalkänslan horde föra oss lill att vilja börja med jernvågsanläggningar just i den del af riket, som slår närmast kontinenten, sä att utländningen, när han kommer hitöfver lill Skåne, kan lill en början åtminstone få del nöjet att färdas lika beqvämt, som han är van vid hemma hos sig.
Jag vill endast i förbigående vidröra en sak, som ligger uppenbar för oss.
Jag tror alt vi icke hafva mer än två Skåningar här närvarrde.
Sällan under vära Riksdagar se vi någon af dem här, utom då fråga varit, alt motsätta sig representationssättets förändring.
Jag är öfvertygad derom, ali om vi hade jernväg ifrån Skåne hil upp, så skulle äfven Riddarhuset hafva nöjet att se flera af den rika Skånska Adeln här.
Jag ber nu alt få öfvergå lill Småland.
I Småland är förhållandet hell annorlunda än i Skåne, ty afståndet frän medelpunkten der lill kusten är mer än dubbelt längre, än hvad det befinnes vara i Skåne; jag menar att del är 12 mil ifrån Wexiö till kusten.
Ifrån min egendom, der jag bor vid Calmar, räknar jag ungefär 14 mil till den punkt der man föreställer sig att jernvägen skulle komma att gå fram, om den gick ifrån Malmö lill Jönköping, och afståndet ifråp denna jernvägslinie till vestra kusten lärer vara 10 å 11 mil.
Dä må man erkänna, att väglängderna till afsättningsort der äro så betydliga, att landel behöfver understöd af kommunikalions-anslälter; åtminstone skall den, som sett den arma Smålänningen föra sina varor på en kärra ned till stranden, — som bar sett dem, som bo i södra delen af Småland, föra en tolft bräder ända ned till Lunds torg eller ned till Calmar, erkänna att det tillståndet behöfver förbättras; men, säger Hr Bildt, del är ett fattigt land, så alt icke produktionen der kan åstadkomma all banan bär sig.
Jag tror väl icke, att den till en början kommer att bära sig serdeles väl, men då Hr Bildt fästat sig vid de många bruk, den vestra banan skulle passera, så skola vi komma ihåg, att Småland visst icke år ulan bruk.
Jag har här tecknat upp de bruk, som endast i trakten af Jönkoping skulle komma att vidröras af jernbanan, och, för ali icke tala om Taberg, sorn har den aldra bästa malm i södra delen af Sverige, hvarifrån malm hennäs till flera håll och kunde transporteras på jernvägen, äro bruken följande:
Eckersholm, Göthaström, Gölhafors, Lillefors, Hörle, Gyllenfors, Nissafors, Åminne och Olis; delta blott i Jönköpings län.
Säkert år äfven alt i dessa trakter finnas ofantligt stora skogar, som f. n. icke kunna tillgodogöras och hvilka, i händelse lättare kommunikationer här lillvägabringas genom jernvägar, i st. f. att de nu ruttna ned, emedan de äro belägne
Den 23 September e. m. 255 på 10 å 12 rails afstånd från afsättningsort, komme ali på jernvägen försändas.
Småland har mässar, kärr och andra odlingsbara marker, som snart skulle blifva bearbetade, så att produktionen der skulle inom få år mångfaldigas.
När banan kommer att sträcka sig från södra delen af Skåne genom Småland till Stockholm, skall rörelsen af personer blifva oändligt stor.
För den meningen, alt börja en jernväg i Skåne, talar också den omständigheten, att, om den också icke fortsattes längre än genom Skåne, eller större eller mindre del af Skäne, så kommer den — jag är öfvertygad derom — att alltid bära sig sjelf så långt den löper genom Skäne, der den omgifves af sådane trakter, att den kommer att fä full sysselsättning med resande och varu-transporter.
Hr Bildt har sagt att det i militäriskt hänseende vore af synnerlig vigt alt få den vestra banan framför den södra, emedan den skulle gifva tillfälle alt hastigt samla flere regementen lill vestia kusten, än som kunde på den andra banan samlas (ill Skåne.
Vid den jemförelse, hau då anställde, emellan de båda banorna i detta fall, uptog han icke eli regemente, vid hvilket jag tjenl i 28 år, Calmar reg:le, och jag får uplysa, att ehuru det heter Calmar reg:te, så är del så spridt öfver de 3 Småländska länen, att största delen af reg:tet är förlagdi inåt landet i Kronobergs och Jönköpings län och samlas lättare vid Eksjö än vid Calmar.
Dertill kommer Smålands Husar-reg:le, som är till lika stor del förlagdt i Calmar, Jönköpings och Kronobergs län.
Når man lägger dessa reg:ler till dem Hr Bildt upräknat, sä får man ett reg:te iner att samla ål denna sidan, än på den vestra.
I fråga derom alt fortsätta KöpingHults-banan, så vill jag erinra derom, att det icke förhåller sig så, som Hr Sandströmer behagat antyda, alt det anslag, som gafs ät den banan vid förra Riksdagen, meddelades under ullalad afsigt att den banan skulle utgöra en början lill jernväg emellan Stockholm och Götheborg, ty uti R.
St:s skrifvelse säges bestämdt, att afsigten med denna bana endast är att förena Mälaren och Wenern och sålunda få en lättad kommunikation emellan Östersjön och Götheborg.
Ingalunda antyddes det att detta 'var en början till jernbanan emellan Stockholm och Götheborg.
Jag vill icke dermed hafva sagt, att det icke vore nyttigt och väl om i en framtid en jernbana i den sträckningen komme att anläggas, men då den jernbanan skulle komma att gå vid sidan af kanalen, så lärer i och för varutransport den jernbanan icke vara så af behofvet påkallad som den, hvilken skulle läggas i en ort, der inga vatteukommunikationer finnas.
I afseende på de proposrr, som jag för min del går all begära. så instämmer jag, såsom jag förut antydl, i anhållan om bifall till 7:de punkten, lika med Hr Bildt, men anhåller om återremiss af den 6:te punkten, i den mening, att Ulsk. skall föreslå R.
St., att 5,000,000 R:dr b:ko må ställas till K.
M:s disposition, för alt dermed börja jernvägsarbete!!, oell instämmer med Frih.
Sprengtporten rör:de sättet att använda dessa.
Jag tror nemi., att man kan skadeslöst börja arbetet i Skåne, utan att hafva derföre ovilkorligen beslutat fortsättningen af en sådan bana, ty äfven om en sådan bana skulle stanna i Skåne, tror jag, på sätt jag förut atilydt, alt den kommer att bära sig sjelf.
Jag tror äfven, att den andra banan bör börjas vid Götheborg och fortsättas till den punkt 256
Den 23 September e. m. i Westergöthland, sorn K.
M. finner lämplig att bestämma såsom den, hvarifrån en hana bör gå till Jönköping, och en annan till Stockholm genom Westergöthland.
Jag skulle yisserligen hafva trott för min del, att den Skånska jernbanan företrädesvis bort byggas framför den andra, men jag har ingenting emot, alt begge banorna på en gång företagas, och tror det vara skäl i att icke på en, ulan på Ivänne punkter samla en så stor arbetsstyrka, sorn det ifrågavar:de stora anslaget förutsätter.
Hr Bildt har an märkt, att jag icke framställt något skål för Malmö-Jönköpings-banaUs företräde framför den emellan Götheborg och Stockholm.
Detta kommer sig deraf, alt jag icke har lemnat den förstnämnda hanan något företräde.
Jag har endast begärt, att båda dessa banor måtte anses fört jenia af ett jemförligt afseende.
Posse bar yttrat, alt han icke föreställt sig, att jag skulle kunna framställa ett så obilligt förslag till fördelning af det anslag, jag förordat emellan dessa båda banor.
Jag finner detta Gr:ns yttrande serdeles vänskapligt, aldrahelst som jag tror, att det sall, hvarmed det blifvit beledsagadl, mycket lätt uplöser sig i vallen, så snart Gr:n blir bekant med de skäl, pä grund hvaraf jag föreslagit denna fördelning.
Jag har grundat denna fördelning på ett af Hr Bildt anfördi yttrande, alt det endast är utgångspunkten som man skall betrakta, men jag har gått längre än han, ty jag anser alt denna banas icke blott utgångspunkt, utan äfven riglning är för alla tider bestämda till den punkt i Westergöthland, der den kan komma att sammanbindas med en bana lill Stockholm eller en bana till Jönköping; men som förhållandet är, att banan ifrån denna punkt till Götheborg skulle blifva omkring 7 mil lång och kunde fullbordas till nästa Riksdag, då deremot den andra banan ifrån Malmö till Jönköping, hvilken, såsom jag tror, är lika oumbärlig, åtminstone i framtiden, lärer vara omkring 28 mil lång, så har jag trott alt del icke skulle innefatta en obillighet att föreslå att lemna tre milhr lill den banan, som är fyra gånger så lång, och två mill:r lill den andra.
För öfrigt fäster jag icke någon vigt vid dessa siffror.
Hvad jag anser vara af vigt är, att början sker i riktig ända och all banorna framdragas, ulan att man äfventyrar att några misstag ske uti den rigtning, som de erhålla, men om den ena banan får 3,000,000 och den andra 2,000,000, anser jag af ingen vigt.
Jag skall alltför gerna instämma i deras åsigt, som yttrat, att det mätte öfverlemnas till K.
M. att sjelf göra denna fördelning, men jag har befarat och tror att del kommer att inträffa, alt äfven Styrelsen får samma strid om quatstio an, och detta anser jag icke vara ett sätt alt närma, ulan tvertom att aflägsna oss ifrån dessa vigtiga företag.
Det är icke på stridernas väg, som jag önskar, Mine Hrr, och hoppas all ett mål skall kunna vinnas, utan det är genom ömsesidig billighet på alla sidor som jag tror, att vi kunna komma framåt i denna fråga, hvilket) är en lifsfråga för hela landet.
Man Den 23 September e. m. 257 Man har sagt, att det är ett oriktigt system jag föreslagit, då jag förordat, att man borde antaga ett sådant system för jernvägarne, hvarigenom man afsåg de förut befintliga kommunikationslinierna af våra sjöar och kanaler och att sammanbinda dem sinsemellan.
Posse har sagt, att detta bör bestämmas af den utrikes handeln.
Det är denna handel, sorn utgör det våsendlligaste för ett lands välstånd; men hvarpå grundar sig då den utrikes handeln?
Det är på export.
Hvarpå grundar sig export?
På produktion, och produktionen synes väl vara beroende af förbättrade kommunikationer.
Om således dessa icke i landet upstå, så ökas icke heller den utrikes handeln.
Jag har derfäre trott, alt om man också icke så hastigt kunde komma till ett mål, det vore väl om man åtminstone sökte närma sig lill detta mål.
Afven ur en annan synpunkt kan man betrakta frågan, nemi. den militäriska, och äfven ur denna synpunkt mäste jernvägar vara af mycken vigt i vårt land.
Om vi kasta t. ex. en blick på den förändring, som strategi och praktik på den sednare liden undergått derigenom, att propeller och ångmachiner blifvit aubragia på krigsfartyg, är det då icke af vigt, om vi taga i betraktande luiru långt vi sjelfva hunnit i fråga om att värja våra kuster emot anfall, är det icke då af vigt att inom några få dagar kunna sammandraga största delen af Svenska armén med alla sina krigsförnödenheter på hvilken punkt som helst, och detta utan på långt när så stora upoffringar för landet, att kunna samla ,uthvilade trupper i st. f. dem, som äro uttröttade af långa marcher?
Detta ändamål vinnes då med ringa upoffring, sedan vi skaffat oss en lätt förbindelse emellan våra norra och södra provinser.
Anda från Jemtlands gräns ned till Skåne kunde en sådan sammandragning af trupper verkställas med några få dagsmarcher.
Ar det icke då af vigt, alt vi fästa vår upmärksamhet pä detta förhållande?
Lagerbjelke har yttrat, att vi icke kunna företaga jernvägar hastigare än vår kapitalslyrka medgifver.
Jag merigifver det, och jag har yrkat på varsamhet och att vi må taga långsamma men säkra steg; men månne icke en jernväg, som är dragen 4, 5, 6 eller 7 mil in i landet, då den har sin utgångspunkt på Skåne, redan är af vigt.
För öfrigt får jag säga, att skillnaden icke synes mig större, än att, om Sverige har tillfälle att nplåna 15 milhr för vägen emellan Slockholm och Götheborg, så kan det äfven uplåna 25 mihr för att fullkomna systemet.
Skillnaden synes mig icke här vara sä stor, men gagneligt är det, att, genom dessa arbetens företagande, sprida arbetsförljenslen på flere punkter på en gång.
Ingen har vederlagt den anmärkn., sora jag och Frih. Raab framställt, nemi. att Götheborgs-linien har en ofullkomlighet, nemi. den, att den löper paralelt med vattendragen.
Då man i andra länder börjat anlägga jernvägar, har man icke tillvägagått på det sättet.
Man började icke i Tyskland med att läg£a jernvägen längst
Donau, som är sjelfva pulsådern af delta lands valtenkommunikationer.
Det finnes ingen väg paralelt med denna flod.
De jernvägar, som man anlagt i sednare tider, t. ex. från Berlin lill Hamburg, långs efter Rhenflodeu, gå genom och emellan ytterst folkrikat 12 H. 17 — 258 Den 23 September e. m. släder, men de hafva icke tillkommit först, utan de vägar, som afskära floderna, äro de som först blifvit anlagda.
För öfrigt, mine Hrr! finner jag det vara fullkomligt ändamålslöst alt här vidlyftigt orda om dessa saker.
Diskussionerna lära troligen blifva så vidlyftiga inom alla Stånd, att SlatsUtsk. icke får tid alt laga kännedom om deras innehåll vid handläggning af ålerremisserna, men det är de inom Ståndet yttrade opinionerna, vid öfverläggningcn här, som kunna bestämma frågans afgörande på detta rum, och del är af sådan anledning, som jag ber B. o. Ad. om öfverseende, om jag uptagit några ögonblick af dess tid.
Gr. von Rosen, Ado-lf Eugéne:
Här har i dag blifvit mycket taladt i denna fråga och nästan samma ordalag uprepade, hvilka vid föregående riksdag varit behandlade, äfvensom vid denna, då den K. propos. i ämnet här föredrogs.
Då jag verkligen hade önskat och hoppats att icke detta förhållande hade inträffat, så hade jag också alldeles icke beredt mig på tala i ämnet, men då emedlertid så många satser af flere värde talare här blifvit framställda, hvilka jag tror vara alldeles origtiga och som stå i fullkomlig strid med rätta förhållandet, sådant som jag upfaltat detsamma, så må det icke heller förmenas mig att yttra mig i frågan.
Oaktadt Frih.
Sprengtporten yttrat, alt så mycket vore taladt i frågan, att SlatsUtsk. icke skulle kunna laga kännedom derom och således del gamla ordspråket skulle göra sig gällande, att den som kommer först till qvarn, han får först mala, till följd hvaraf våra yttranden, såsom sednast afgifna, kunde blifva lemnade utan afseende, men jag likväl icke kunnat medge, att här yttra den åsigten, att när det är fråga om alt anlägga en nationel och icke en lokal jernväg, så får man lof att se den från den större vidden eller den fullkomligt nationella: då får man ursäkta mig om jag tror, alt den som bäst kan bedöma den saken, det är den, som är fullkomligt nationel och opartisk, och det är Regeringen.
Jag får säga att jag håller mig till K. M:s Nåd.
Propos. i afseende på jernvägens riktning, och märkligt är, att under föregå:de riksdagar hafva högst få röster någonsin yttrat sig uti en annan mening, ån alt denna riktning vore den rätta.
Jag måste vid delta tillfälle gendrifva hvad som är sagdt, alt det icke vore fråga om att Köping-Hultsvägen utgjorde cn del af den utaf K.
M:t befallda jernvägen emellan Stockholm och Götheborg.
Tvertom var det alltid sagdt, att Köping-Hults-vägen var en del af den utaf K.
M:t anbefallda jernvägen emellan Stockholm och Götheborg, men den framstod likväl med det egna förhållande med sig, att den utgjorde ett belt för sig sjelf, hvarigenom den undanröjde den betänklighet, som så många byste emot ett jernvägsföretag, nemligen alt man skulle vara nödsakad att fortsätta dermed, sedan män en -gång börjat.
Och hade detta icke varit förhållandet, så är del osäkert om jag 1848 hade fått understöd af de Hrr, som da voro så goda och skänkte mig sin hjelp, ty det var då just ett af de argumenten, som talade starkast för mig.
Jag kan således icke annat än finna, att Köpingflult-vägen har en mycket stor fördel, både deruti, alt den utgör Den 23 September e. m. 259 en del af det stora nätet, som skall genomgå Sverige, och äfven att man kan motse, alt den blir ett helt, som bär sig sjelf.
Jag måsie beklaga nu, såsom jag gjorde häromdagen, när fråga var om fondsystemet, alt icke SlatsUtsk. har fästat något afseende vid min motion, då denna motion just innebar i sig det, att förena alla partiers intresse, ty der' var icke blott fråga om alt göra vägen emellan Götheborg och Slockholm, utan att göra den emellan Skåne och Stockholm.
Alla hade således fått sina intressen bevakade och den hade sådan form, att det icke var nödvändigt att skuldsätta Staten, och man hade icke behöft anlita fondsystemet, ulan man hade kunnat bevara det till en framtid.
Den hade äfven haft en annan fördel, som Hr Gripenstedt ganska rikligt utvecklat, nemi. att den hindrat oss ifrån att blifva isolerade.
Hr Gripenstedt utvecklade sin tanka i detta fall rätt vackert, dä han säde, att en menniska är snart sagt ingenting, då hon isolerar sig.
Äfvenså är det med Stater, så snart man tager Stater såsom individer.
Jag kan icke annat finna, än att för en commercieil
Stat skall det vara af aldra högsta intresse att man kan inväfva andra Staters intresse med sitt.
Då liander det icke att man blir isolerad, såsom 1808 och’ 1809, då vi lemnades åt vårt öde.
Jag tror att mitt project var ganska riktigt, och jag är Qfverlygad, alt det skall gå nu på samma sätt,'som för 26 år sedan, då jag fick lida ganska mycken smädlek, när jag förespådde att den dag skulle komma, då kanonsluparne, försedda hvar och en med sin ångmachin och sin bombkanon, skulle värja våra kuster.
Att jag icke haft orätt deri, tror jag observerats i år, och i framtiden ännu mera skall visa sig.
Posse den åsiglen, att det är nödvändigt att hafva jernvägar för den utrikes handeln.
Tvertom tror jag, att jernvägarne, liksom alla kommunikations-anstalter, äro ännu mycket vigtigare för rörelsen, man och man emellan, om de äro spridda i landet, men det är då säkert, att om det är fråga om en rigtig stambana, så blir denna stambana långt mera vigtig, om den sammanbinder merkantila punkter.
Nu är olyckligtvis förhållandet i Sverige, alt vi icke här hafva mer än två merkantila punkter, och det är en sanning, att i utländska geografier, naturligtvis af det sämre slaget, säges att Sverige icke har mer än två städer, Slockholm och Götheborg.
Dessutom känna vi allt för val, att all rörelse i verlden nu går vesterm.
Äfven skulle det synas mig naturligare att draga de stora kommunikalions-linierna åt den sidan, som förenar oss med de fria folken, hvilka hafva antagit ett friare handelssystem, än alt draga dem åt den sidan, der vi mola ett prohibitivsystem, sådant som det Tyska handels-systemet.
Men äfven i militäriskt hänseende påstår jag, att den vestra banan är den rätta.
Ingen af de föregå:de talarne i dag, som yttrat sig i den militära delén af förhållandet, har ihågkommit Norrige i deras beräkningar.
Jag tror,nit det är af en oändligt mycket större vigt för oss att stå i en så nära och direkt förening sorn möjligt med Norrige, än med en enda af våra provinser i Sverige.
Det är påtagligen sannt, att om det också inträffade, att vi blefve anfallna på södra sidan, så 17* 260 Den 23 September e. m. skulle vi lättare kunna draga trupper ifrån .Norrige och ifrån våra vestra provinser hit till Stockholm, än vi kunna draga dem ifrån södra delen af Sverige.
Hvad åter angår den Skånska banan, så får jag säga alt jag visserligen ganska ifrigt önskar att jernbanan äfven skall komma att gå genom Skåne, och jag hoppas
H:ne göra mig den rättvisan att jag i den plan, som jag utkastade i våras, äfven hade uptagit