Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När man härvid tillika fäster uppmärksamhet på det förslag som blifvit gjordt, att alla så kallade Justitiemål skola gå genom Domstolarna, och att alla privilegierade Rätter försvinna, hvarigenom ali ovisshet upphör för en Part, hvilken Dom tol eller hvilket EinbetsVerk han skall anlita, och rättsökande med obetydlig ko-tnad kunna vid Domstolarna i deras ort få frågor afgjoida, h ilka pu pröfvas af okända och aflägsna EmbetsVerk och Collcgier, visa sig fordelarne ännu märkbarare.
Man har också trott, att ofta nämnda förändringar skulle för Staten medföra dryga kostnader och ett ökadt antal Embete - D*u 20 Juli e. ro. män.
Det kan likväl lätt visas, att dessa kostnader i början blifva obetydliga och att den nya inrättningen i längden skall medföra besparingar.
Uti de flesta
Domsa* gor kan ett af nuvarande Tingshus bibehållas.
I stället för 2, 3 eller flera Tingshus, som Annas i många Domsagor, skulle ofta blott ett fordras att bygga och underha Ha.
De utflyttade Öfve»Ratterna kunna placeras i Stader, der Kronan har hus, elier och tills vidare hålla sammankomster i Städernas Rådhus, på sätt i Norrige vid en dylik förändring skedde.
Då Lagmansij ‘OHerna indrogos och Collegierna, sedan Domsrätt derifrån blifvit skilj 1, sammanslås, blir antalet af Embetsman mindre än defc nu är, äfven om il o (Ratternas nuvarande Ledamöter e) ('lifva tiflräcklige för alla Öfv< rRätterna. lag har d m öfvertygelse, att D oouremagten och civila administrationen uti de lägre E nbetsVerken kunna utöfvas med ett vida mindra antal Embetsoch Tjänsteman än dertill samrnanlagdt nu Annes, unöer vilkor, att
Staten lönar dessa så väl, att den kan fordra full duglighet i förening med nit och arbetsamhet.
LagCommittéen och Lagutskottet hafva förut besvarat den anmärkning, som blifvit gjord emot förändringen på det hela, af fruktan för dess nyhet, och dervid visat, att den snarare bör anses såsom återsättande af vå - Der. 20 Juli ro. 953 ra äldr* Domstolar till antal och beskaffenhet.
I allmänhet torde också den tanka vara rigtig, att inrättningar, som vunnit ålderns och vanans helgd, borå bibehållas så lange de uppfylla sin bestämmelse, mea då de mer och mer afvika derifrån, och då den ursprungliga ordningen och kraften förlamas, bör en varsam hand återföra den, innan den urartat si långt, att de måste helt och hållet upplöjas för att bereda förbättringar, hvilka vid hastiga brytningar oftast förfelas.
Åt våra Domstolar och Embetsverk kan för det närvarande göras den, må härda i många delar grundade, anmärkning, att da snarare (ivo afpassade efter Embetsmannens, än Landets beqvämlighet, och den som påstår, att klagan icke blifvit hörd öfver f 1 i deSsa Verkens inrättning, bor lyckönska sig öfver oerfarenhet om Rättegångars och andra civila ärenders behandling vid Domstolar och Collegier.
Jag upprepar det åter, att planen för oftanämnda ändringar, sedd och granskad i sitt sammanhang, svårligen torde kunna till sina fördelar vederläggas.
För lättheten ätt verkställa den, är Norriges exempel bevisande.
En lika beskaffad förändring med Lagmans- och HofRätterna, 954 fDtn 20 Juli t. m. sorn mt är föreslagen, Stadgades genom er» Kongl, förordning i Norrige ar 1708 och g ek i verkställighet nå^ra veckor derefter.
Af säker hand kanner i a g, att dessa förändringar utfallit val.
Jag var likväl öfvertyga»! om nyttan och rigtigheten af denna plan» innan jag kände detta exem pal; men jf.tg bör icke vid detta tillfälle förtiga mit» ö nskan, att samma Lagbok och Rättegångs Ordning måtte gälla för vår Konungs bag ge Riken.
Min önskan är i detta fall åtföljd af förhoppning, att detta inom några ar ian inträffa, äfvensom att bägge Rikenas Lagverk skall omarbetas.
Jag tillstyrker vördsammast bifall till LagUtskottets Betänkande.
Det är icke min afsigt, att borttaga Höglpfl.
Ridderskapets och Adeln9 tid genom något anförande i sjelfva hufvudsaken, hvilken jag för min del ansett mig icke böra för närvarande till pröfning upptaga.
Jag vill endast utbedja mig Högloft.
Ridderskapets och Adelns benägna tillåtelse, att få anmärka, det LagUtskottets förevarande
Betänkande hvarken kan helt och hållet ovilkorligen antagas, eller ovilkorligen förkastas.
Sedan Lagutskottet nämligen först, vid granskning af de mot Utskottets förra Betänkande gjorda anmärkningar, ansett desamma icke innefat - Uen 20 Juli e- Et.
555 ta några skäl till ändring af Utskottets redan antagna förslag, hvilket Utskottet å nyo till Riksens Ständers bifall framställt, så har Utskottet sedermera likväl hemställt, att om Riksens
Ständer för närvarande skulle finna betänkligt alt antaga förslaget, detsamma kunde intill nästa Riksdag vara hvilande, och LagCommittéen imellertid äga, att gen om tryck meddela det åt allmänheten.
Dessutom torde jag få anmärka, att förevarande ämne innefattar tvänne frågor, den ena> om LagCommittéens framställdta oell af Utskottet tillstyrkta project nu genast bör till pröfning upptagas eller icke, samt den andra, örn, i förra fallet, projectet bör anta» gfts eller förkastas.
Mig synes, att innan man företager projectet till profning, man först bör afgöra, om frågan verkeligen nu bör upptagas.
För min del får jag, med afseende, ej mindre å Herr Hummelhjelm» och Herr Grefve Mörners anföranden, än å de i mitt uti Utskottet afgifna särskildta yttrande upptagna grunder, vördsammast tillstyika, - att Högloft.
Ridderskapet och Adeln alldeles icke nu till pröfning företager LagCommittdens project, utan heldre afbidar den tid, då, efter förslagets meddelande genom tryck till allmänheten, och anmärkningars inhämtande, Högloft.
Ridderskapet och Adeln kan komma i tillfälle, att i ett sammanhang företaga till öfvervägande och pröfning hela det blifvande nya Lagforsla - 95® Deu So Juli e. nt. get, a hvilken mening jag ödmjukast vågar utbedja mig Eders Excellences proposition.
August, anförde skriftligen:
Det torde böra medgifvas» att en fattad öfvertygelse, ehvad den är fördomsfri eller tj, miste i elt ämne af det förevarande?
beskaffenhet vara allmänt yttrad och känd, för att med trygghet tjena till grund för ett beslut.
Man sådant är ej förhållandet.
Meningarne äro icke allenast mycket skiljaktige, de äro cj heller allmänt yttrade och kände.
Orsaken dertill är naturlig» Framställningen af ämnet räknar sin tillvarelse från så kort tid tillbaka, att större delen af Domare och Embetsman i orterna, ännu mera den stora mängden rättsökande, derom sakna kännedom.
Det är likväl enstämmigt erkändt, att allmänheten bör äga tillfälle och tillräckligt rådrum, att i hela dess vidd granska det förväntade Lagarbetet, icke allenast till dess uppställning, utan ock till dess grunder, och att deröfver gifva dess tankar tillkänna: nödig varsamhet bjuder ock ett sådant tillvägagående, i ett ämne af icke mindre vigt, än att Samhällets bestånd och sällhet deraf beror.
Den 20 Juli e. m - 967
Under åsidosättande af min enskilda öfvertygelse i hufvud sak en, tror jag mig, af hvad nu i korthet är anfördt, hämta anledning till den hemställan, att intet beslut om förändring i Domstolarnes organisation nu bör äga ruin, utan att LagCommittéerr, utan hinder af ett i förhand fattcdt sådant, matie kunna hädanefter' likasom hittills fortsätta Lagarbetet, samt att det öfverlemna» åt tillkommande Riksens Ständer, att granska, gilla eller förkasta så väl det en gång fulländade Lagverket, som ock de grunder, hvarpå det är fotadt, Jag förutsätter att sådant ej heller sker förr än allmänheten ägt tillräckligt rådrum att detta stora ämne först granska och bedöma.
Herr Silfversparre, Aron Isac, bade inlemna!: ett så lydande
Dictaruen:
Ehuru jag’ förblifver vid min redan fattade öfvertygelse, att frågan om formerna för Lagens verkställighet eller angående
Domstolarnes organisation lärnpeligen kunnat skil jas ifrån Lagstiftningens vigtigaSte föremal, sjelfva positiva Lagen, som utstakar medborgares inbördes rättigheter och skyldigheter, tror jag likväl nu mera «n sådan ordning i sakens behandling icke höra påtänkas sedan ofvannämnda åtskilnad imellan Lagen och formerna för dess verkställighet af pluraliteten icke tyckes vara Den So Juli, e, m. erkand, och egentliga frågan om
Domstols» inrättningen ännu icke ens hunnit till desssanskyldiga beskaffenhet af Riksens Ständer, ännu mindre af allmänheten bedömas.
För att stadga allmänna omdömet och förvara det emot förvillelser af alla slag synes någon tid ännu fordras, innan folket blir i stånd, att klart inse huruvida dess rätt och beqvämlighet säkrare befordras genom det återförande till Svenska Lagskipningens gamla enkelhet, som Committéens förslag åsyftar, än genom bibehållande af några först i sednare tider tillkomna, visserligen icke alltid folkets behof och beqvämlighet åsyftande inrättningar'.
Tiden skall upplysa allmänheten härom, och det är öfverensstämmande med Lagstiftande magtens vid detta tillfälle visade granlagenhet, att underkasta ämnet allmänhetens pröfning, om det beslut nu fattas, att Riksens Höglofl.
Ständer uppdraga åt LagCommittéen att efter den framlagda planen, i sammanhang med öfriga Lagverket, inlemna dess förslag till Riksens Ständer, som derigenom komma i tillfälle, att urskilja och välja det Rättegångssätt, vare sig då det hittills brukliga, eller ett förändradt, som finnes närmast leda till det med all Lagstiftning åsyftade ändamålet, hvilket är bevarandet af hvarenda enskild medborgares rätt, och på detta enda möjliga sätt befordrandet af allmänna säker* heten.
Pert 20 Juli é. m. 959 Ropades om proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde härefter den proposition, att någon annan åtgärd vid denna Riksdag icke må vid detta ämne äga ram, än att Riksens Ständer måtte förena sig derom, att LagCommittéen, utan hinder af något häröfver i förväg fattadt beslut, ma fortsätta Lagarbetet: och sedan detsamma genom trycket blifvit underkastadt allmän granskning, öfverlemna åt tillkommande Riksens Ständer och Konungen, att pröfva, antsga eller ogilla så väl det fulländade Lagverket, som grunderna för detsamma.
Ropades struka Ja.
Ä nyo upplästes Statsutskottets den 17 dennes på Bordet lagda Betänkande om medels anslående för Svenska Theatern.
Grefve Löwenhjelm, Gustaf Jag kan för min del ej anse målet, angående Kongl. Theaterns skuld och framtida underhåll, såsom fullständigt handlagdt genom den åtgärd Högloft.
SiatsUtskottet lemnat.
Målet består, som nu sagdt blifvit, af 2:no alldeles särskilda delar, nämligen, den an* 9«i Den So Juli e. m. mälda skuldens gäldande och framtida nn« derhäll.
Utskottet, som bäst känner Statens tillgångar och behof, ansett de förra icke medgifva att Theatern genom ökade Statsanslag underhålles, finner jag mig Fullkomligt öfvertygad om verkligheten af detta förhållande, och att annan åtgärd än den &
>Tislagna i denna del icke är möjlig.
Likaså anser jag denna del af ärendet genom nämnda förslag fullständigt handlagd, ty här finnes ett alternativ, det nämligen, att om Kongl. Majit icke i Nåder prötvar godt, att villfara den ifrågavarande underdåniga önskan, gifves den utvägen, att reducera Theater-Staten.
En enda anmärkning bar jag dock att anföra emot ordalydelsen af den föreslagna underdåniga önskningen.
Jag hemställer nämligen, örn det i anseende till Barthelemy-Cassans vansklighet, såsom beroende af politiska hvalfningar och af handelscorjuncturer, ej vore lämpligare att till Kongl. Majit öfverlemna att bestämma, af hvilka medel bland dem, som af Hans Majit disponeras, Theaterkostnaden bör utgå.
Hvad åter skuldens gäldande beträffar, Anser jag den föreslagne undei-dåniga önskningen icke kunna på denna del af målet användas, ty här finnes e något alternativ.
Då jag med trygghet tror mig kunna anta» ga V. Den 20 Juli e. m. ga,att Riksens Ständer icke besluta att auctotisera
Directionen tillBanqueroute,måste skulden ovilkorligen betalas.
Frågan är således blott af hvemden skall betalas,nämligen af Directionen, af HofCassan eller Staten.
Har skulden tillkommit genom
Directionens oaktsam het eller sjelfsvåld, är det utan tvifvel
Directionen som bör vidkännas bristen.
Men räkenskaperna ligga för allmänhetens ögon, de äro i behörig ordning granskade, och deras rigtighet erkänd.
Revisionen har till och med yttrat att all möjlig omtanka och hushållning blifvit iakttagen.
Dessutom äro ^idedelar af skulden tillkomne utan
Directionens medverkan^ nämligen 20,000 Rd. sorn Theatern förlorade genom dess Lillsiutand# på hög befallning under hofsorgen efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningen, och nära 11,000 Rd. genom inköpet af Stenborgska Theatern, som enligt flera Kongl. Bref bort ske är Statsmedel, men ännu graverar TheaterCassan.
Directionen lär således icke kunna rättvisligen till ansvar bindas. * 1 •
Att HofCassan icke äger tillgång till gäldande af Theaterns skuld, är nogsauiC bekant efter deficit i densamma redan blifvit uppgifvet; att pålägga denna cassa i frågavarande utgift, vore såledss blott att om»ätta skulden.
I3i lCS. 962 Den Zo Julice. m. * THl fqrdririgsägärnes förnöj andr, tyckes således ingen annan utväg återstå, än att Theatern i detta afseende af Statsmedlen understödj. s. I alla fall, oell då, enligt hvad jag redan vördsamt anfört, skuldens betalande icke är vilkorlig fean jag icke genom den föreslagna underdåniga önskningen anse dennadelaf målet fullständigt handlagd; ty örn Kongl.
Maj t ickefinner i Nåder för godt,att, hvad skulden beträffar, villfarajHöglofl.
StatsUtskottets förslag (hvilket jag har anledning att med säkerhet förutse), står TheateiD'irectiouen qvar med skulden, och Banquroute blir dess enda utväg.
På des«a skäl hemställer jag vördsammast hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, huruvida det må anses tjenligt, att, i anseende till den häraf af mig föreslagna ändringen röiande framtida underhållet, och i anseende lill den af mig uppgjorda nödvändigheten af bestämd åtgärd i anseende till skulden, återremittera Högloft.
StatsUtsfcottets Betänkande och meddela våra MedStänder detta mitt vördsamma anförande.
I anledning af detta Grefve Löwenhjelms anförande, blef StatsUtskottete Betänkande äterremitteradt.
Den 20 Juli e. m. 965 Till slutligt afgörande upptogs BancoUtskottets den 17 dennes första gången upplästa Memorial, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial" af den 6 Maj, om Malmö DiscontVerks utlåning i 3 ProCents Reverser m. m., hvarjemte upplästes de bifogade särskildte yttranden, sämtBancoCommissarien Brakels, i egenskap af Revisor å Bankens vägnar, gjorda anmärkningar, jemte svaren derå.j Herr Munck af 'Rosenschöld:
BancoUtskottet tyckes mig i sitt utlåtande hafva velat undgå, att bestämdt yttra sig öfver flera frågor, sorn gifvit anledning till dess första Betänkande.
Det tyckes ock vara mera, angeläget om att rädda Malmö
DiscontDirection ifrån åtal, än Provinsen från raine.
Det föreslår väl ett ökad t Creditiv för Diskonten af 100,000 Rd., men tillika en så hastig; indragning, af de nu till ett ej lätt beräknadt belopp ullånta 5 .ProCentssedlar, -att det ökade Creditivet långt ifrån blir tillräckligt underhjelpa största delen af de Låntagare, sorn blott erhållit 3 ProCentssedlar, i synnerhet om
Directipnen hädanefter sorn hittills
För blott åt några få gagnade individuel’ lemna lån i Assigpationer pä Banken.
Directionen lärer hittils ’ förvaltat
Discönten, enli.gt hvad Reglementet föieskrifver, sä till det allmännas förmån, att detta förmått BarcoUtskottet öfverlemna
Den 20 Juli c. m. rättelsen af hvad hittills i styrelsen möjligen kan hafva manquerat, åt, som orden lyda, hvad Directionen kan sjelfmant inse, och det tror sig aj
Directionen kunna påräkna en sudan utgärd.
Jag hade af lkn< coUtskottet vantat få dess utlåtande öfver frågan huruvida Malmo
DiscontDirectio» ägt rättighet att utgifva 5 ProCentssedlarna, och att åt blott några vissa peisoner utlåna de goda Assignationerna; jag är ej i stånd att i Reglementet finna något förbud häremot.
Directionen ägt denna rättighet, så borde
Utskottet genom sitt utlåtande förekomma så mångas furklenliga omdomen om Directionens förvaltning.
Den af Ban<ioCommissarien Brakel anställda undersökning, hvarvid blott Discontens egna Tjenstemän blifvit hörde, upplyser, det jag ej fornt, utan af osäkert rykte hört, att några få indivjduer haft till låns stora summor i goda Assighationer på Banken, tillen sammanlagd summa af 500,000 Rd., som ej i renta kostat öfver 6 ProCent, på samma tid, som hela otten ej fått annat än 3 ProCentssedlar till lans, hvilka årligen i renta kostat öfver 18 Procent.
Om Directionen utgifvit 3 PröCentssedlarna utan att äga rättighet dertill, lör att bistå allmänheten under den stora penningenöden i orten, så kan man väl ej säga, att den inskränkt lånen af de goda Assignationerna blott till några få individuel i samma goda afsigt.
Vid en af de Den 20 lull ». ra. på Herr Brakels frågor lemnade uppgifter får jag, för att försvara en af mina uppgifter i detta ämne, göra den anmärkning, att Malmö Discont visserligen icke emöttagit i afbetalning ännu icke till inlösen förfalina 3 ProCentssedlar, utan då de varit 6 veckor gamla.
Vid den af Herr Brakel anställda undersökning, har man uppgifvit, att åtmindstone |:del af ännu icke till inlösen förfallna 3 ProGents Sedlar blifvit mottagn» i afbetalning för ett 3 ProCents lån; som jag förr lemnat en härmed stridande uppgift, så nödsakas jag äfven nu försvara hvad jag *agt, och försäkrar, att inga 3 ProCentssedlar blifvit af Disconten tillstörre eller mindre del i liqvid emottagne, om de icke varit åtmindstone 6 veckor gamla.
Om icke förhållandet varit sådant, hade låntagare icke varit nödsakade, att då de bekommo nytt län till det äldres af betalande förvexla de nya sedlarna mot agio af nära 3 R:d. för hundradet.
För öfrigt gör man dessa 5 ProCentssedlar alldeles orätt, om man med Herr Prosten Thyselius beskyller dem för att hafva varit 1 egentlig niis*scredit.
Sedan de hunnit bli till inlösen förfallne, hade de lika god credit med Bancosedlar, och svårigheten att få dessa sedlar vexlade, härledde sig icke af något misstroende till deras säkerhet, utan af dess Capitalisters agiotering, i hvilken Directionen visserligen hade hvarken någon directe eller indirecte del.
Tvänue värda Ledamöter af Utskottet Dm 2o Juli e. nt. hafva försvarat dessa sedlar dermed, att
Dixectionen agde, så väl sorn hvar privatman, utlåna sina egna förskrifningar.
Äfven detta förstår jag icke att afgöra, men det vet jag attoni g ProCentssedlarne skola betraktas blott sorn privata förskrifningar, sä ägde man ej rättighet att för dem taga 12 ProCent i öfverrenta, när de ej på dagen inbetaltes till en del eller till fullo.
Då Utskottet ej funnit, att man ej kan ålägga
Directionen nöja sig med afbetalningar i 5 ProCenlsedlar så anser jag nödigt, och visst ändå ej tillräckligt, att ett ökadt cxeditiv af 200,000 Bd. bevilljas.
Herr Spaldencreutz, Arvid,:! anledning af de upplysningar BancoCommissarien Brakel, och nu ytterligare Herr Professor Rosenschöld lemnat, är det min öfvertygelse, att Malmö
DiscontDirections förhållande bör offentligen ogillas, och derjemte, enligt Lector Fröbergs tarka, undersökning deröfver anställas, jheldst det med skäl bör förefalla besynnerligt, att densamma kunnat sträcka sina utlåningar så långt utöfver föreskrifterna, att densamma beviljat en person till och med 90,000 lid.
Herr Grefven och Lan dt Marsh alfi en gjorde proposition till ogillande af
Directionens förhållande i detta afseende, samt för öfrigt bifall ä Utskottets Memorial. 967 Den 20 Jul', e. m.
Ja blandadt med Nej. Herr Munch af Rosenschöld:
Jng för min del kail ej instämma i ett beslut,som ogillar Malmö DiscontDirections förhållande, då jag ännu ej blifvit upplyst, huruvida det varit enligt med Lag och Författningar, eller ej.
Deremot skulle jag önska den förändring emot BancoUtskottets Utlåtande, att ett Creditiv af 200,000 Rd. föreslås, i stället för blott 100,000, samt att sådana vilkor vid utlåningen föreskrifvas, att de redan för 5 ProCents lån i Disconten häftande läntagare blifva så mycket som möjligt räddade från undergång, eller ock, att g ProCents Lanea ej till fullo skola varda indragna förr än med 1817 års slut.
Då jag tror mig linna, att BancoUtskottets ifrågavarande Betänkandeinnefattar tvänne frågor, den ena om undestöd för låntagare i Skåne af MalmöDisconts g ProCentssedlar, oell deu andra örn DiscontDirectionens förhållande vid Discontens förvaltning, så får jag vördsamt hemställa, om icke, på det vi snart må komma till slut med förevararande ämne, kiders Excellence täcktes särskildt hvar för sig framställa förenämnda frågor till Ridderskapet och Adelns öfverläggning och afgörande.
Herr LandtMarskalken proponerade bifall till den af Utskottet föreslagna understöds-Summan. ..
Ditt So Juli, g, ra.
Ropades Ja, Vidare frågade Herr Landi Marskalken, om Ridderskapet och Adeln ansåge
Discont* Directionens förhållande höra ogillas.
Ja och Nej. Herr Munck af Rosenschöld:
Jag får reservera mig emot ett sådant beslut, då jag ei kan grunda det på fullkomlig kännedom om åtgärdens förhållande till Dagar och Författningar.
Herr Grefven och Landt Mar skal ken föreslog, att intet omdöme häröfver måtte af Ridderskapet och Adeln gifvas.
Ehuru gerna jag skulle villja bifalla den af Eders Excellence föreslagne utväg, att alldeles icke meddela något omdöme öfver DiscontDirectionens förvaltning, fruktar jag likväl att denna utväg i förevarande fall icke torde vara fullkomligt lämpelig.
Då fråga oin
Discontens olagliga förvaltning redan uppstått, och BancoUtskottets
Utlåtande deröfver blifvit aflemnadt, samt en Ledamot i Utskottet jemväl tillstyrkt, att Directionen för sina otillbörliga åtgärder må tte ställas under lagligt Den SO Juli ff. m. tilltal, sa anser jag för min del denna fråga vara af för mycken vigt, för att kunna, utan någon derå fästad uppmärksamhet, med ett tyst stillatigande af Riddt.rskapet och Adeln förbigås.
Jag tror således., att något omdöme öfver Directionens förvaltning bör af Ridderskapet och Adeln meddelas.
Men då BnncoUtskottet, på sätt Herr Professor Rosenschöld redan behagat yttra, sökt undvika, att bestämdt utreda, huruvida
Directionens öfverklagade åtgärder varit emot DiscontReglementet stridandé, eller endast af tillfälliga tvingande omständigheter föranledde, så kan jag f ir ruin del, i saknad dessutom af kännedom utaf DiscontReglementet, icke för närvarande fälla något bestämdt omdöme öfver lagligheten af Discontens förhållande.
Om do i Ilerr Lector Fröbergs i Utskottet afgifna särskilda mening framställde grunder, angående obehörigheten ej mindre af Discontens såsom lån utgifna 3 ProCentssedlar, än äfven af Directionens allt för vidsträckta utlåringar till vissa individuer, äro, som det verkeligen vill synas, rigtige, så torde ett blott ogillande af Directionens förhållande vara en nog lindrig påföljd, men om, emot all förmodan , Directionens åtgärder, som BancoUtskottets
Betänkande troligen synes åsyfta, endast varit af tillfälliga, och mot Reglementet icke stridande omständigheter härledde, så kunde möjligtvis ett mildare
Den 20 Juli. e. m. omdöme öfver
Directionens förvaltning kondina att äga ruin.
Jag föreslår ogillande.
Herr Mannerstmh, Johnni Ogillande af Malmö DiscontDirectyons förhållande skulle innefatta ett bedömande, hvilket jag anser icke bera beslutas, innan en närmare undersökning kan grundlägga ett sådant omdöme.
Herr BancpCommissarien Brakels berättelse och det af BancoUtskottet utredda och béskrifna förhållande, gifva efter min tanka full anledning till verkställande af en sådan undersökning.
Det synes icke vara tvifvelaktigt, att Directionen öfverskrida t
Reglementet och förfarit pä ett sätt som både skadat allmänna crediten och bidragit till oreda oell förlägenhet i den landsorts rörelse, hvilken den varit ämnad att lätta och underhjelpa.
Detj lärer t. ex. svårligen kunna förklaras, att Directionen tillvid pass 20 personer utlånt omkring ^ million Riksdaler, att en enda låntagare på en gång baft 89,000 R:d., en annan 60,000 o. s. v. Förhållandet med Discontens egna obligationer, hvarpå den beräknat renia och kan |iän la vid uteblifna inbetalningar äfven ofverrenta, torde också vara lika stridande m t Reglementet, som det i allmänhet är lagstriuigt.
Jag anser föijakteligen i håga - Den 20 Juli c. m. ställda undersökningen så mycket mera nödig, som fråga kunde uppsta om ansvar genom ersättning af Directionen, i fall Dis. conten icke kan uppfylla sina förbindelser.
Jag tillstyrker således, att till Kongl.
Majit i underdånighet må hemställas, om åtal af de obehöriga och olagliga åtgärder, hvilka Malmö DiscontDirection vidtagit.