Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man föreställer sig tilläfwentyrs, att Rikets grannar stola läta afskräcka sig frän pätänkta krigrsta företag »vid erhällen ku-nstap om den ifrägawarande stora cons scriberade armeen, men jag tror deremot, att desie befarade fiender icke allenast söka, utan ock kunna erhälla säkra underrättelser, sä wäl om Trouppens beskaffenhet bäde till hug och förmåga, som om Rikets tillgängar af full rustning och flere nödige kxigsfvrnödenheter, för en flik stortalig armso, och jag wägar glltsä förnya mitt föregäs ende yttrande, att om Swerige ager 60,000 mans ärmse^ kriwilligt erhällen, försedd med alla krigsbehof, sä stall, den uträtta mera än y-gooa man, hwaraf de fleste klifwit twungne att gä under gewär och arv ovfwade, helst när dertill kommer, att tillgängarne af krigsförnödenhet terne omöjligen kunna sivara emot Trouppens antal elser styrka.
Här förutan och »vidkommande det af Höglofl.
Utskottet föreflagne sältet till deltagande uti skyldigheten att Utgöra förswars-manstapet, sä saknar jag deruti allt stads
Hände huru capitalisien derwid mä blifwa ätkommen.
Oin denne Den 1Z Äpcik.
427 denne är barnlös och söker sine enstilte tjenare öfwer 45 sirs älder, sä har han aldeles insen drägtighet uti krigsbördan gu»stionis.
Jordagarne mäste deremot tillfläppa manskap, förlora barn och arbetare, samt derutöfver widkännas flere dermed förenade utgifter, barnen och örängarne, de fleste emot deras hng och wilja wäga lif och blod; denna olikhet, denna skonsamhet med capitalisten är wrsterligen högst obillig; det ar deremot rätt billigt och tillbörligt,, att den som sär dest förmögenhet, är mest i behof af förswarct, blifwcr skyldig att i samina män his draga list samma förswar.
Wid en hastig läsning af Högloft.
Utskottets betänkande har wistcrligcn min uppmärksamhet warit fästad wid flere iner och mindre anmärkningswarda omständigheter, men en otillräcklig tid förbjuder den närmare granskning deraf, som jag anser böra föregä uppgiften af flika anmärkningar.
Den enda kan jag dock icke undcrlära slutligen framställa, att nemligen - uti betänkandet icke heller sinnes omförmäldt, huru länge cn blifvande cons scriberad stall qwarstadna uti detta kall.
Jag täger för ostridigt, att den, som wid 44 ärs äldcr, warder antagen, stall wid fpllde 45 ar blifva fri, men männe icke annorledes, än wid sistnämnde albers uppnående, befrielse fran conseription billigtwis bör wara att pärakna?
Följden skulle i widrigt fall blifva den, att 20 ars ynglingen mä, sie dä uthälla 25 är och derunder förlora allattillsällen för dest framtida lpcka, hwilkct icke allenast wore i högsta mätto obilligt och ömmande, utan ock pa det högsta skulle bidraga till förökande af misinöjc och olust för hela conseriptions-anstaltcn, hwadan jag ock tillstyrker sadan rättelse eller förklaring i denna delen, som b möjligaste matto mä kunna utur wägen rödja denna betänklighet» 428 Den 13 April.
Slutligen wägar.jag ödmjukast hemställa, om icke, med afseende sä wäl uppä föregående mina anmärkningar, som de flere af mycken wigt, hwilka utaf de Ståndets warda Ledamöter, som förut talat, blifwit anförde, saken matte till Höglofl.
Oeconomie-Utstottet warda äterreimtterad.
Friherre Wrangel, clari ^clam, hade inlemnadt ett Memorial, som upplästes sä lydande:
Det Oeconomie-Utstottets tillstyrkande wi afhört, för att hjelpa Kongl. Waj:t wid päkommande krig, kan jag för mm del ej ingä uti.
Min ödmjuka hemställan blir i desi ställe, att Kongl.
Mant i nödens tid, för defensive krig mätte fa rättighet akt antaga en National-Arnwe till ett bestämdt antal efter säkra förmer.
Detta medgifwit, öppnar tillika mänga utwägar till indragningar och säsehes afwen till mindre krosiande skatter.
Lätom alla ograverade hemman wid päkommande krig erbjuda sig till beklädande af ett wisit antal af desto Trouppcr, men att castera Wargeringen för att taga en »exercerad skara, att finna mindre heligt att upplösa Frälse-jords rätt, och med detsamma allmänna säkerheten, dä denna jord betalas oftast öfwer fyradubbelt dyrare mot den roterade, för den lofwade frihet, är en tillstyrkan hwars tyngd ensamt faller pä den, som köpt Frälscsord, i hopp om säkerhet.
Det är att tilläta att andra taga wära eftcrlätande händer, för att med dem drag^ den glöd ur brasan, de ej sjelfwe wilja rora.
Nar alla Ständ undergä att uppsätta en NationalAnnee af folk frän 25 till Z; ärs älder, är tyngden lika Lslad, dä märt dyrt köpke hemman i fyrwäntan af uttofwad säkerhet, ätaga sig en beklädnings-ffyldighet af desse National-Troupper, öfwcrffrider redan denne tyngd, som Den 13 April.
429 som den roterade bär, emot hwarje inköps pris; dä tyckes Ridderffapet och Adeln swarat emot
Let förtroende Hanz Maj:t dragit till Ständerne, att Riket kan winna förswar, utan uppoffringar af den enas walfärd för att winna Len andras bifall.
Omöjligheten äfwen att uppfylla austaf» fandet af manskap, dä en National-Armöc borttager ung» Lomen frän si till 45 Ars Alder, bor göra Utskottets plan betänklig att antaga, oberäknad det säkra elände totastteten af wär mindre bemedlade
Adel skulle pä ett öfwerraffande sätt räka uti, blott för att beweka nägon del af allmannhetcn till eN lika conscriptions-styldighet, som den, hwilken wi uti förenämde matto stulle Åtaga osi; sädant torde i stället för Patriotisme fä Namn af swaghet och cf« tergifwenhet.
Detta Memorial, derest Ridderffapet och Adeln sinner det wara passande, önskar jag mätte blifwa med det förbehäll cvmmUniceradt wära respective Med-Stander, att detta beflut ej ändras genöm andragande af sofismer, utan af billiga skal, i synnerhet som Rikets frälsning äfwen stä klart ingär uti denna plan , som uti OeconomieUtffottets förflag.
Sjelf ägare af 227 oförmedlade och 0- berustade Hemman, tärer jag kunnä komma i jemlikhet med de fleste, som talat uti detta ämne.
Jag tror mig hafwa Ådagalagt opublicerade bewis pä patriotisme; med känslan af desse tankesätt, höjer jag med skäl min röst
Mot synbar krvssning genom förwillade utwägar.
Öar!
HVranZEl.
Herr, ffrivteensliölä, Lsil Vreäric:, anförde ffrifkeligen följande:
Det missledda nit, söm förm ädde mig under förra Plenum frän detta rum anmäla talan, »karst att dertill wara Den L§ April. wara behörigen legimiterad, hoppas jag matte winna Hög» löst.
RidderffapetK och Adelns höggunstiga öfwerfeende.
Meningen och innehället af hwad jag förra gängen afbrutit anmälte, war, att wid den fran Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utskottet ingifne plan tili Noterings - och FörstärkniNgsmanskap, stäliga anmärkningar mätte fä aga rum, och att Scholä-ungdomcn och dcn del deraf, som redan kommmit kill Academierne, borde blifwa skonade frän trvungcn utlottning till Förstärkningsmanffap.
Jag tror, att en förlorad'folknummer snart nog kan ersattas, schätt de genom ett olyckligt krig tilläfwcntyrs härjade och ödes lagde fälten inom kort tid äter kunna uppkräkas och gröns ska, men om barbariets och okunnighetens mörker skulle hölja mitt kära Fädernesland, huru manga generationer LchöfdeS icke dä innan det kunde blifwa skingradt.
Wärdom derföre sorgfallit de frön frän länder, hellgrens--, 0)'llendorK3r och deras äfwen har warande ännu lefwande likar uppwä.rit och uppwäpa; lätom oss omgerda plantorne med förswarswerk, dem hwarken tiden eller maktens wald kan tillintct göra.
Förwissad, att den som talar för ljusets och kunskapernas sorgfälliga wärd, alltid förer en god sak, är det som jag pästär, att Occonomic-- Utstottets plan icke bör antagas i hela fin widd.
Bland anmärkningar, som deremot aga rum, yrkar jag att Schola. ungdomen och dcn del deraf, som redan kommit kick Academierne, mätte fritagaS frän twungcn lottning till ForstärkniNgsmanfiap.
Ten warde Ledamct, som förra gängen Uppsteg att beswara mitt afbrutna tal, wederlade precist hwad jag aldrig ernat saga, ty jag är och har alltid warit saker, att deli som friwilligt drar wärjan för Fosterlandet , för, swarar det bäst» han mä wara Skolgosse, Student eller Tchcvlogie-Dcctor.
Dett 1Z April. 431 Herr keutsrlsteim, Lsri, uppläste följande af Frih erxe ^VrLNAel, c»,! /räzm, undertecknade Memorial.
Sedan sä mänga upplysande Mcmorialcr aro insomna, söm bewisa huru förwilladt man tror, att den oroterade jorden kommer igenom desi roterande att bära en lika tyngd med den förut indelte, dä twertom desi femdubblade dyrare köp höjer pä den tyngden i hög mätto, utom killén pudliLa, som störtas, sä har jag ej widare nägot att tillägga.
Hwem finnes , som ej mill uti en älstad fosterjord, der man hitintills blifwit fredad för wald, förswara den torfwa Han äger, den hustru, de barn han har, till sista blodsdroppan och freda ost frän krigets fasor sä.längt han förmär, men jag wägar fräga, om Oeconomie«Utstottet i sin plan mätit wära krafter, dä hon uppgjord! wära förs swars-styldighetek.
Det stridbara folk wi aga afdon alder Utstotketföreslagit kan ej Uppnä ett antal af 300,000 personer; dä 50,000 afdragas, äterstä till Åkerbruk, Bergwerk, Slöjder, Näringar och Skeppsfart, öfriga militaircn 250,000.
Huru stall en oförfaren Landtbrukare wid påkommande krig i hast kunna förwandlas till habile Warfware, och sinna ämnen bland denna lilla stara , som wilja läta sälja sigJag wägar. äfwen fräga hwar mängden (af de i sädan stallning olyckliga warelscr) stola taga penningar till en »värfning påkommen i hast, säledes helt olik med den, som ster smäningom.
, Jag säger i hast, emedan forst en lisa för de hitintills oroterade Hemman stola de warm fria z fredstider.
Mom osihafwa aktning för Ukstottets nit, men latom ej blända ögonen af proiccter stridande emot allmän säkerhet och omöjliga i sin hastiga Exccution utan ödesmäl och rysliga följder.
. . ^ ^ Utstottct har wid deras plan er förstat efter penn-n ge-wrrkets ställning, ej pamint sig wära fä tillgängaratt uxvhjelpa det, sch hwarifrän tillgäugar stulle komma för att 4Z2 Den iZ April. att underhålla denna wackra bild af förswar, som störtaök wid första försöket af desi danande.
Swensta Folket wandt att kanna sig stridbart, ali hofwa spelat en stor röle Ander store Konungar och ans förare, blunda under gäsningcn af sitt mod för sine förlorade krafter.
Latom osi derföre Nu i äfwaktanpä sällas re tider utan förwillelse se, att wär styrka ej öfwergär ^:del af, f. d° KurfurstendvMctSachseNs krafter; likwäl tro ,wi osi kunna hälla en wida större än fördubblad Armse» nch tillika en Eullogs-Flotta och GalsresFlotta.
Conclusiouen jag wagar göra af denna sanna mälning, ar för att hjelpa ett alstadt Fosterland och Konung, bör conscriytionen till en National - ArMse af alla Ständ blifwa Kongl» Majck uppdragen; dä draga wi lika bördor » men pä allt annat satt störtar wi wiste utpekade Clasier och individuer, och säledes Riket» Mänga Stater hafwa
Mast förut och sä äfwen hars efter aga sjelfständighet med en inskränkt
Arm se och kloka allianccr, hwarom ett Sachsen, ett Wurtemberg, ett Bas den wittna.
Lätom ost ej tillbjuda en nus Konung, dä desi hjerta ömmar för Fäderneslandets förswar, andra tillgänZ gar an de, som befästa säkerheten och blifwa möjliga, ans Nars blifwa wära förhastade steg krosiaNde för FäderNess landet och fä ett anseende hos kitlännittgett af Mindre Mos genhet i wära rädflag» Herr vvn Lcbsntr, livar ^restric/Osbriel.
Töet ar iste öfwer det af Kongl. Majus till Riksens Högloft- Stander i Räder framställe öfwerlaggnings-aMNe, det är icke hels xer angäeNde nyttan och nödwandigheten af ett större antal Trostpper till LaNdets förswar, som jag ämnar yttra mig, helst jag erkänner detta wara ämnen till hwilkas ut» redande och beswarande jag icke äger kunskaper.
Dm iZ April. 4ZZ Ut! cn för wig sä alldeles främmande saf, tilltror jag wig ej heller kunna uppgffwa nägot antagligt förslag; men dä jag vgenvwlästc Högloft Utffottels Betänkande, ansäg jag wig böra framställa de erindringar, hwilka wid en närware granskning af ämnet med tillyörige detailler, kuntze förtjena att komma i öfwerwägande.
I sädant afseende mägar jag nu öfwerlemna dessa tankar. r:o Synes mig obilligt, om ej orättwist, att päbjuda rotering ä Boställen.
Rotering pä jord förutsätter ägarens skyldighet, att fvrswara den; cn sädan skyldighet kan ej äga rum för Boställs-innehafware, som njuter Bostället för den tjenst han gör Staten, hwilken icke rimligen kan fordra honom till tjenstgöring pä twenne stallen.
Att belasta Boställen med rotering ar dessutom detsamma som akt påbjuda en obestämd förminskning af innehafwarens rf» nings-wilkor, hwilka salunda kunna helt och hättit förswitts na.
Med lika skäl som den tjensteman, hwilken innehar boställe, (och som ofta utgör nästan hela samt än ostare den ansenligaste Lönings-förmäncn) kan fSrpligtaZ attdcrföre prästerg krigsman, med samma skäl skulle hwar och en Tjensteman, som innehar andra Löni,igs-willkor, kunna förpligta?, att i nion deraf, äfwcn skaffa sig wapcndra» gare; men om nu Tjenstcmannen icke kan prästcra cn krigare, stall han dä sjelf taga ät striden?
Dä man trott fig kunna rotera en del Boställen wct jag ej hwarföre de Milltaire blifwit undantagne, de äro äfwen Löner för Statens tjenst, ehuru Leras innehafware »vandra en mera lysande bana. 2:0 Wid förslaget till upprättandet af det sä kallade Forstärkningsmanstapct, har Utskottet sä lifligt hast i sin föreställning madan af krig och angelägenheten af ett allmänt förswar, att bibehällandct af Rikets indre krafter, sch AidS. sch AS. prat.
Llle Band. r-tzr-r.Afd.
N:o -8. 4Z4 Dm Aplik. och den Civila Styrelsen blifwit till störrre delen förgäten.
De undantag fran skyldighet att deltaga r Förstarkningsmanffapet, hwilka Utffottct föreslagit, aro sä fä, att det synes som hade Utskottets Ledamöter sjelswe twislat om möjligheten, att det parärnade antalet kunde exhällas.
Bruksägare och Fabrikanter aro frie, men deras arbetare, utom hwilka bäde Fabrigrre och Bruk upphör, hafwa icke blifwit Hugkomne.
Den alderstegne och orklöst Hemmanshrukaren ar icke tillätit att fa bchZlla en hjelpare till bestridande af det Jordbruk, som stall gifwa krigaren födm Rikets Hof-Rätter, Collugier och öfrige Publique Werk, hafwa icke sätt rättighet att behälla deras Auscultanter och Extra Ordinaricr, utom hwilkas biträde
Rikets indre angelägenheter icke kunna med behörig drift skötas.
Lag borr arbeta: ne fran Bcrgwerken, Manufacturerne och Äkcrbruket, tåg bort dem, hwilka stola danas till Embetsman för kommande tider, och wi stola snart hafwa ett Fosterland, som ej förtjenar att fvrswaras. Z:ö LM den förestagne rotcringen pa all hittills orotcrad jord skulle af Rikets Högloft.
Stander bifallas, eller anses nödwändig, tror jag mig böra förcstä, att en sa bestaffad rotering för Bergslqgcrne i stnöjljgaste mätto lindrås.
Det har gifwits en tid dä Bergslagerne florerade, men denna tid är förbi och fruktanswärdt fordraS manga är kill deras, upphjelpande.
I bergs närwarande skick ffulle en sträng rotering alldeles utblotta inncwänarne, hwilka med deras mödosamma arbete knappast kunna förwärfwa uppehälle.
Grefwe lksmiltvo, ^xvl.
Oeconomie - och BeswärsUtstottet har yttrat, ath i de orter der Wargering wore fotad pä öfwerenskommclst, gällande Författnii gar skulle städse bibehällqs: dä jag med flere bestridt öfwerenskom mel - Den i3 April.
34^ melsén bäde till sin wcrklighet och laglighet!
Skäne; och Nik- V scnL Stander fattat det beflut i underdånighet anhälla, det Kongl Masit täcktes i Räder täta anstalta undersökning, >ade jag ej wäntat mig att Högloft.
Utskottet genom nämde uttryck i förwäg fällt dom i saken, anhäller derföre, att orden gällande Författningar eller ock hela meningen utur Utstottets Betänkande ma förfwinna; i alla fall gifwer d.n mig tillräcklig anledning ödmjukast anhälla det Riksens Högloft.
Stander tacktes i underdänighct updraga Kongl. Ma.u, att intill den dag nästa Riksdag ar berannnad, i Sött Stats-Råd behandla Skäne i Occonor mistt och Militarifft afseende, utan hinder af aldre eller nyare Författningar, som Kongl. Mastt finner mast landa till Landets förswar och förkofran.
Skäne särskildt till sitt lage och an mer genom sina Författningar, fordrar, efter min tankg oundivikeligen denna ätgärd, som säkerligen skall winna tillkommande Ständers bifall och samtycke, högst nödig till de tagna mätt och stegs ,widare fullföljande-
I följd af min innerliga böjelse för en laglig frihet och jcmlikhct, har jag under detta Riksmöte lärt fatta ett ganska stort förtroende till war nädiga Konungs faderliga huldhet, sa angelägen för stämde provins; af själ och hjerta önskar jag sjelfwa fåken, ,men med lika wärma önskar, att den ma ffe pä billiga grunder.
Om Utskottet träffat dem, lunnen Z mine Herrar sjclfwe dömma, men ingen wältalighct kan öfwertygacknig, att brädskan ar dertill tjenande.
Med Riddcrfkapets och AdclnS tillätelse torde jag fä göra följande anmärkningar och förslag:
Leconomie- och Befwars- Utffottet har med stillatigande gätt förbi mitt förslag, att anstä ett ärligt underhäll af 10
Rd för alla de af gemenskapen, som hädanefter förtjena Tapperhcts-Medaillen, och minst 5» Rd. för , dem, som blifwit nog olycklige genom mistning af lemmar, eller genom swära blcfinrer satte ur stand till fullo förtjena - 4A6
Dcn 13 2lprks. tjena sitt bröd- Jag wet ingen syn, soni sa km ni av mia, som att sc desse begära Allmosans swaga tillskott, och tror, att detta förstag ar en lank af det stora ändamäl, Rikets förswar, som förtjenar Riksens Ständers uppnrarksamhet.
Som Ledamot af Stats - Utffottct ställe jag ödmjukast anställa att detta mäl blir till nämde Utskott remittera-dt, hwars upplysta pröfning jag tror mig kunna underkasta medel att denna utgift bestrida.
^Friherre von Idöbler, sobsn I^reäric.
Dä sa mäl i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition till Riksens Ständer, att widtaga nödiga ätgarder att freda Riket emot fiendtliga anfall, om sadana olyckligtwis skulle yppas, innan nasta Lagtima Riksdag, säfom ock Amiralens m. m.
Herr Friherre (llecierstiöms j stöd deraf wackte motion om en dä föreslagen National-armering, detta wigtiga amne nu Melsätter Högloft.Ridderstapcts och ÄdelnS uppmärksamht, torde det tillätas mig att ödmjukast till Protocollet fä äran anföra, hwad jag, efter min öfwerkygelfe, tror wara den lämpligaste utwägen att utan någons nnsinöje, utan att återkalla minnet af fordna sorg, liga upptraden, endast upplifwa allas hjertan till ett kärt Fosterlands förswar, och snarast winna detta lyckliga än- ' ändamäl, hwitket iyi är ämnet för Högloft.
Riederstapets och Adelns öfwcrläggiring.
Dch sins ingen inom detta upplysta och wkrdade Samfund, som icke, dä Fäderneslandet är i fara, glad uppoffrar allt till dcsffraddiiing och förswar, »sten om sättet är det blott, sorn olika meningar synes uppstä.
Att nu werkstalla denna National-armering efter samma grunder, svin följdes nied Landtivarnctsupprättande anser jag alldeles icke wara hwarken med rätts wisa eller klokhet öfwerensstammande.
I det stället torde det tillätas mig förestå, i likhet med hwad Herr Grefwe kdöttveobstclm i detta ämne förut har anfört, att l den händelse till exempel en Arm-e af 50,000 man wid ett sä dant - Den 13 April. 43? dant tillfälle skulle anses böra uppsättas, denna styrka blefwe jemt fördelad pä alla Län i Riket, efter deras olika folkmängd och storlek, dä hwajc Stad och Socken lika' ledet-, i proportion sins emellan, sedan fillge anskaffa och utrusta ett wisst antal krigsmän, hwaktill kostnaden bomme att fördelas jemt pa alla Städens eller Socknens inwänarc, utan ätstillnad pä Stand, eller Jordens olika natur.
Pä dessa grunder synes mig Fäderneslandets förfwar, i händelse af anfall, säkrast hwitå, och är det i likhetharmed, som jag nu wördsammast utber mig Högwälborne Herr Grefwcns ach Landt-MarstalkcnS proposition.
Herr V2N Lcdsteclt, lLlisz.
Det nu under öfwerläggning warande ämnet, är ej mindre wigtigt, till sitt föremäl, än sättet som dertill stall bidraga.
Om man skulle anse nägot widare utlätande deröfwer, wara öfwerstö igt, sä fordrar likwäl den egna tillfredsställelsen, att man yttrar sina tankar wid en fragas afgörande, hwarpa icke mindre, än Rikets framtida sjelfständighet, och millioner mcnr nistors wal eller olycka beror.
Af denna anledning, jemte en listig önskan, att wart beslut, matte hofwa en äsyftad werkan, rager jag mig den friheten, att nu ytttra mig, öfwer Allmänna Beswärsoch Lcconomie-Utstottcts Betänkande, rörande Anistens sörökandc och förstärkning.
Konungen har i nädig strifwelse, uppmanat RikfenZ Stander, att utse och bestämma sättet titt förfwar, i händelse af fiendtligt anfall.
Att detta är ett werkligt behof, kan icke, med afseende pa war locala och politiska belägenhet, och wär numarandc ArnmcL- otillräcklighB, af någon bestridas, äfwcn som 438 Den 13 April. som man mäste medgifwa, att säkraste mcdlct att bibehälka freden, ar förmägan att kunna föra krig.
Styrde af en K-onung, som sjelf ertarit, att de lagrar som pryd" hjelten, kostat Fäderneslandet blod och tärar, kunna wi wara öfwertygade, att Han äiffar fredens lugn och icke gör krig, utan att dertill wara twungcn; och dä Swerige nu har den lyckan, akt uti war älflade Kron - Prins aga en anförare för Arm-ttn,, bwars erfarenhet- med ett odeiadt förtroende försäkrar om ett förenadt bemödande för Fäderneslandets förswar under ett infallande krig; sa kan ingen Swenst man wilja und/rndraga sig, akt i sin morr bidraga till detta stora ändamål.
Den enda skiljaktighet harwid möjligen kan uppkomma, ar wid frägan om satter.
Utffottct har i sitt afgifna Bcrankande, föreslagit : 1:0
Att all oroterad jord, utom Militiär-Boställcn, stall uppsätra manstap, i likhet med andra Hemman, sä snart Riket hotas eller oroas med krig. 2:0 Utskrifning af högst 50,000 man, dä Riket med härsmakt öfwerfallcs.
O»> det försinämde förstaget blifwer allmänt antagit, sä will jag ej heller undraga mig, att äswcn för mina 0- roterade Hemman, efter enahanda grunder, som antra Hemman i samma or^er, uppsätta manstap; men jag skulle lilwäl hellre önsta, att detta bidragande tiltt Rikets förswar, anwändes pä ett sätt, som more mera ledande till ändamälct.
Efter sednare kiders förändrade krigskonst » fordras wisierligen mycket folk, emedan öfwer lägftnhetcn asTronpper, alltid medförcr segren, dä Arnwirne äro lika wal öfwa - Den April. 4Z9 vfwade och förde; men der-mot kan man med en massa af Rccrytcr, endast öfwade nägra dagar, utan att känna'gewärets wcrkan, och oftast utan att hafwa lossat nägot ffott, med lätthet förlora fältet emot ett mindre antal reguliera Troupper, oaktadt, man nyttjat den förfigtigheten, att satta dem i ledet med gamla Soldater.
Sändane försök blifwa klamma mon wädligare, som Recryternes Mtal öfwersiiger de öfwade Soldaternes, och tillräckligt samt vfwadt Befäl saknas Enligt Utssottets förslag, skulle Armeen under ett krig uppgå till minst 80,000 inan Infanteri, inbcräknadt nya rofcrin-ren och förstärkningen.
En Bataljon som nu best r afssso man, skulle da blifwa mer än 2000 man, och Medes mer än ^:delar af ledet wara oöfwade Soldater.
Detta är sa mycket mer betänkligt, i en tid, dä Infanteristen stall wara Jägare, och Medes hafwa en större individuel kännedom af exercis och fälttjenst, än dä karlen i stulna leder fördes snarare som en maschin.
Det mägtiga Frankrike, som gifwit Europa sä dyrt kopka lcetioncr i krigskonsten, har alltid ägt mängdubbelt stor regulier Armee, emot den utgäeNde ceMeriptionen, och nyttjar densamma nästan endast, att dermeckeomplettcra Armeen» till hwilket, ändamål, de conseriberade förut öfwas uti Garni,zönerne inom landet, och som krigstheatern manligen är mycket aflägsen frän dest gränser, sä kunna de dessutom, under längre marcher, äfwcn win-, na mera öfning.
Olyckligt är det deremot för oss, att proportionen c« mellan Armeen och den förcstagne förstärkningen och nya rotermgen, blifwer i omwändt förhällande, äfwensom att kriget knappt kan wara bvrjadt, innast hela den bewäpnade styrkan behöfwes emot fienden.
Det är derföre högst nödwändigt, om förswaret stall blifwa werkfsmt och tillräcklig - 44o Den i3 2lprik. räckligt, att w! fg ett större antal reguliem troupper, som under freden inöfwadc, kiruna wara anwändbara under kriget.
Härigenom kan man blott erhålla öswadt och skickligt Befäl, hwarpa Armeens wäl sä hufwudsakligen beror.
Det gär ej sä lätt att fä dugligt Befäl, som att utstrifwa Soldater.
Dä man i behofwets stund, nödgas Laga frän andra yrken, sädane personer till Lfficerare, som sakna all militär kunskap, sä har man att befara, förluster af land och folk, genom deras okunnighet och owana mio kjellsten.