Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om när en gäng fosterjorden skall npmana den stridbara ungdomen til! sitt försvar, del skulle stä den mera bemedlade ynglingen fritt, att efter godtfinnande, lega en karl i sitt ställe, eller sjelf ställa sitt manliga bröst emot de hans fosterland öfwer» hängande sarorne, manne ej Lagstiftarns skulle sy» nas hofwa etablerat en jemförelse emellan att tjena stil fädernesland med sin egendom eller med sitt lif, Hwarwid mättstocken torde warit smär alt finna, sä wida detze bägge, fall ej kunnat mätas med ma mätt.
Om det är en sanning, att wi böra söka ersätta wara krigares underlägsna antal, genom uplifwandet af cnlhousiaöme för det ädla ändamål hwarföre de gä att gjuta sikt blod?
Hwilkeu god esprit skall icke dä bihringas armeen af en hop ynglingar, hwars förmögnare föräldrar kunna lemna dem en mera bildad upfostran och derigenom inplanta! hos dem mera förfinade begrep om heder och ära.
Slärk
Den 5 Maji. izz Stark och blodig blir kampen för en alstad fosterjord ! stor således äfwen afgängen pä befäl! nien hwilken lätkhek stall icke fältherren hafwa att ersätta de Officerare som dödt hjeltedöden.
Hwilken upmuntran för soldaten akt se dem kallade att föra honom, wid hwilka han redan är bunden med starka band, nemligen redan delad ära och öfwerständna faror.
Han stall ej mera befallas af honom okände ynglingar, nytz mgängne frän academier och gnmnasier! hlokt hans redan älstade wapenbrodcr stalt föra befälet öfwer honom, och större mod och mera förtjenst stola ensamme komma i wägstalan wid befordringar.
Skickeliaare pennor hofwa afhandlat detta äm, ne, flere hofwa warit mot legning; andra äter för densamma! alla hafwa talar enligt sin öfwcrkygelse och derigenom gjort bruk af sin ostridiga Riks, dagsmanna rätt.
Pä afgörandet af denna fräga beror likwäl, kan hända fäderneslandets tillwarclse! mätte den stränge domaren efterwerlden icke knnna förebrå ost, ait wi till undwikande af mindre wigriga olägenheter hafwa uragtlästr mögligare driffjedrar till wart uprätthällande och derigenom warit wällande till det gamla SwerigeS fall
Detze z:ne yttranden blefwo till dek särstilta Ulstotter hänwijade.
Föredrogs ä nyo och bifölls till alla delar StatsUtstottcs förledne gårdag upläste memorial, angående medel till fyllande af den utaf Riksens Ständer iZ4 Den Z Maji.
Ständer ivid i8«y ars Riksdag auflagne million Riksdaler till försmarswerkct; hmarwid äfwm piinan propositionen, Preste- och Borgare-Ståndens pröiscolls-ntdrag af denne dag innefattande enahanda bcslttt, hade blifwit npläste.
Friherre Akorlstelm, I^ars, hade inlämnat till protokollet följande memoria! som uplästes: Kongl.
Maj:t har under Den ze> nästledne April täckts kill Riksens Höalofl. Stander afqifwa nådig proposition om cn förändring i utstrif» ningssättet af det fastställte förstärkningsmanstkapet.
Af ingen Swensk man sam med någon kännedom af Europas och wart Fäderneslands närwarande ställning, förenar kärlek till sin fosterbygd, lärer det kunna betwiflas att upsäktandet af en sadan förstärknings-armLe, som Kongl. Maj:t i kläder föreslagit, nn är af den yttersta nödwäudighet.
Lika sa litet mäste det kunna undfalla någon uplyst medborgare, att Kongl. Majit jemte ädagaläggandet af sakens nödwändigher, äsrven täcktö i de fleste delar utstaka och foresta sädane medel och sätt till wcrkställande, att inga meningar, skiljagtige frän Kongl. Majus, derom lära hos Riksens Höglofl.
Ständer upkomma.
Följakteligcn kan jag för min enstilta del ej annat än mara öswertygad, det Riksens Ständer enhälligt lära stadfästa hwad Kongl. Maj:t sä mål i första puncten af desi proposition, som i de fleste öfrige bestämdt och utan alternativ i Näder föreslagit.
Mcn derjemte har Kongl. Maju brhagar till Rik - Den Z Maji- iz6 sens Högloft.
Ständers beswarande och beftur öfwcrlemna ett och annat, och deribland i synnerhet den trägan: Zuruwida inom det inskränkta antal är, som nu af Nongl- Maj t föresläs, "'det mä wara tillåtit för hwar och en som "ej friwilligt will inga i krigstjenst, att sät- - "ta tjenstvar karl i sitt stalie, eller om. säborn en owilkorlig stvldighet bör anses, att ^'med egen person förstärka armeen.
Ester nun kanka ar denna fräga icke allenast gansta sivar atk benvara, det skulle alwen katt hända blifwa omöjeligt, att deri fatta ert beslut, om man tog för princip, att lata alla möjeligt före, kommande större och smärre omständigheter mot eller med hwardcra alternativet, komma i belägrande.
Att ratt gransta och bedömma olla desta serskilda , och medi hwarje individue sig förändrande omständigheter, star troligen ej i nägon dödeligs förmäga, äfwen den starpsynkaste, behöfde til! ett sadan! bedömmande flere ars erfarenhet, och den åge wi ej annu i denna sak.
Den säkraste och kanske enda utwägen atk komma till ett resultat, synes mig dä wara, at sä långt som någonsin möjeligt ar, tlll principe anlaga dek sednare af Kongl. Mast föreflagne altarnativet, nemligen:
"Atc der för hwar och en Swen k med. ^borgare emellan fyllda 20 och 2^ är bör wara eu "owillkorlig flyldighet, att med egen person förmärka Armeen,,.
Wisterligen kunna flere wigtige stäk gifwas mot denna princips antagande i hela sin widd.
Wisterligen förekomma flere sä ömma, sä talande om - iz6
Dcn 5 Nast. vmstöndiaheter emot denna plikts ulkrafwande, utan alt undantag, att, ehuru jag för min del intet sadanc kan tillstyrka, det pä Kongl. Majlls stränga och noggranna pröfning mä ankomma, om och när sä ömmande och twingande orsaker sig förete, ati ds till ett undantag kunna föranleda; såsom till exempel, om cnrolleringcu och uicommenderandet af en so eller sZ arg yngling, oundwikeligen skulle medföra hans familleö och bans nyttiga handterings totala undergång.
Men sia starka, wigliga och uppenbara skal, maga äfwen wara de enha, som böra fä gälla.
Friheten att fä lega, bör fördenskull wara långt ifrån att kunna bewiljas dem, som genom större fördelar af födsel, förmögenhet, »rstgter och lyeka, och fa widare förmena sig hofwa ert anspräk derpå.
Esprin af undantagslagen, vin den skulle bli gifwen, bör wara sadan, ett den snarare gynnar den olycklige, fattige och betryckte, än den af lyckan bättre lottade; sä mycket mer som denne sednare högst sällan, och snart jagt aldrig, synes kun, na befinna sig i sä ömmande omständigheter, som för undantaget bör hos hwem som hälst wara ert »vilkor.
Bland de ätffillige personer som yttrat sig öfwer fragan om rättighet art lega karl för sig, har nion hörr nägra förmena, ^'att denna rättighet bör "blisrva medgifmen, men att mor den samma bör ^läggas sä swära och tunga hinder alt ganffa fä "medborgare kunna finna sig i ständ akt öfwerwiu2-na dem.''
När man derwid frägat, hwilka stags hinder som inrims, har man af swarct erfarit - Den 5 Maji. 13? titt de hufwudsakligen siulle bestå i sädane, som "kunna öfwerrvinnas med penningar." det will med andra och bestämdare ord säga : "Zwar och en "som är rik och kan köpa sig sri,hanblic ''fri, hrvar och en som ej kan det, han tjenar."
Rikers Sränder och Lagstiftare lära utan rwifwel taga i öfwerwägandc hwilka följder det skulle medföra om en sadan grundsars lill minsta del sick gälla.
Först och fxämsi siulle det kasta en stags skugga pä hela inramningen af förstärkningsarmLen om de som arv mäst gynande af lyckan och som njuta de största och redbaraste fördelarne inom fäderneslandet skulls befrias frän desi försämrande; och om således denna plikt skulle ensamt fä berunga de min» dre bemedlade: det är med andra ord sagt:
"Fo"sierbygdenS fsrswar skulle äläggaö de tat"tigare säsom ett siagS straff för deras fattigdom skull."
Dernäst skulle det i förstarkningöarmeen tillskapa en wida mindre god esprit, än den bade har och bör fa.
Jag dristar fragg hwarje redlig och tänkande
Man; manne en sa orätrwis distinction som den syrestagna, ej skulle qwäfwa ben anda, den hag.
Ler fosterlands nit, som eljest nödwändigt siulle komma att finnas hys Swerigeg ungdom samlad i wapen? wägar wäl någon pasta, arr dessa salunda wäpnade vbemedlade ynglingar, skulle tjena med samma nöje, samma ifwer och samma tänsta för ändamäler, om de sago sig ställda under fanan, endast för sin fattigdom siull som om rik och fattig, herre — och bonde som'stoby tillsammans, blair,- iz8 De^ 5 Maji. blandade om hwarandra i samma led, utan ffillnåd i plikter och fordelar och uran andra distinktioner, än hwanill en större duglighet och nytta för fosterlandet föranledde? skulle de ej b, ständigt päminna sig den sanningen, art ingen har större interesse i, att Fäderneslandet blir försvaradt, än den som där har den mästa egendom och fördel, och alt följaktligen ingen är sa möckel skyldig som ^ han att med egen person utgöra dess förswar?
skulle de ej om legningSfrihet bewiljades, ouphörligt tro sig höra den rika ynglingen ropa till den obeniedlade: "gä, Uthärda mödor, flatz, blöd och dö "för Fäderneslandet! dertill är du gjord.
"är endast niord att njuta hwad dn förswarar och dör för"! får hwac och en rik yngling lega (hwaraf nödwändigt blir en följd, att ben fattigs ej kan dek, åtminstone ej utan att ruinera sig) la blir i förstärkningSarmäen, man säge hwad man will, blott en armee af morcenairer , missnöjd eller liknöjd och utan käufla för plikt och fosterbygd.
Och är det wäl en krigshär af ledsna merconairer, som Konungen, som hjelten wid hans sida, som Sweriges Niks-Ständlr manta att se uprräda dä de mana Sweriges ungdom i wapen !
För öfrigt torde jag fä fräga: manne den anda man önskar finna hoS förstärkningsarmeen, kan astadkommaS genom den frän legningsjystemet nödwändigl härflytande omständigheten, atr hederlige, gode och förtjenstfulle ynglingar skulle beständigt utsättas för den förnedringen alt ställas i led, och i likhet med elake, sedelöst, liderlig- och törhända rvansrägdadc karlar, som af de förmögnare blifwil hyrde att upfylla deras rum?
För Den Z Naji. -39 Får wilkoret för legnings rättigheten främst och egenteligast besia i förmögenhet och lyckliga omständigheter, sä ger man derigenom en uy styrka ät penning-aristocrakien, som redan stundom är odräglig nog och kan hända den odräglrmste af alla.
En förmånsrätt byggd pa silka grunder, stall ännu mer underblåsa den redan hos ost nog starkt brinnande arran att famla penningar pa hwad sätt der ste ma, med bekostnad bade af allmänt wäl och mensklighet; en sadan rättighet stall lill och med mycket öka den löjeliga men ej sällsynta fåfängan, att syrraS förmögen, fast man ej är det.
"Det moro orimmctigt," hafwa Legningsprojects förswarare pastatt, "att den eller den ynglingen (de hafwa citerat en och annan ung rik man) "stalie nödgas tjena, da han med sina penningar "kan och will satta io a 12 karlar öfwer 25 ars "alder i filt ställe." , Jag medgifwer att Armeen wann derigenom, ej blott i talrikhet men ännu mera i kroppstig duglighet, emedan rika ynglingar ej just alltid äro de första Krigsmansämnen.
Men däremot fragar jag: skulle ej principen för sörstärknigs armeen lida?
skulle ia ja 20 lejda karlar, kunna arsätta hwad hela Corpsen mäste hafwa wunnit i esprir och föreningsanda, om den icke sjelf tjent lika med den fattige?
Och hwad desto karlar beträffar, sa dels i fall de stola tjena, wore dek wäl hederligare, att de lato lega sig af kronan, an af honom, dels, om hon ej päkallade dem, gjorde de säkerligen riket mera gagn wid plogen eller manufacmrcrnc, an hans ensamma persons warde kunde Åstadkomma.
Utan 14° Den Z Naji.
Utan att besinna wigren af den ostridiga sch här efwan omförmälte sanning, akt en större egendom inom fäderneslandet, nbdwändigr mäste medföra en motfwarande större förbindelse, akt der förevara, inwänder den förmögne ynglingen widare: "jag har sä och sä mänga egendomar och bruk, jag äger de och de contoiren och affairerne akt besörja: skall jag nu sjelf träda under gcwär, sä kan det lätt handa, att mina affairer bli mindre wäl skötta, att jag blir bedragen af min Inspector, min förwaltare, min Commitz:"
Ja utan twifwcl kan detta hända ; Utan twifwcl kan han lida ilägon förlust, alramäst om han ställer oförständig till.
Men skulle det ej äfwen lika lätt rima, att den mindre förmögne blir bestulen? och har wäl den fattige mera räd art förlora, an den rike? hwar och en lärer finna art hwarje förlust, som drabbar den mindre bemedlade, är af mera 6m och känbar natur, och likwäl är det ej han som gör defia inkast!
För ösrigr kan de klagande förmögnares förlust hwarken blifwa allmän eller ens gifwen, ry ofta ser man Jnspectorer och Conroirs föreständare sköra affairerne klokare, än de unge huöbönderne kjelfwe, och lika sä ärligt; och detzutom torde wäl hända, att de mäste förmögna medborgare af 2c> till 25 ärs alder hafwa föräldrar och anhörige i lifwet, som förwalta deras egendom ätminstone likaså pälireligr som de.
Hwad här ofwan är sagt om anspråk pa undantag i stöd af förmögenhet bör äfwen gälla om ansvräk pä undantag i stöd af hörd- Huru gynnad as södsten ynglingen än mä hafwa blifwit, bö» Den 5 Maji» r4t böra wilkoren för hans befrielse i närwarande ämne wara fullkomligen och i alla hänseenden lika med dem som fordras hos de ringaste medborgare.
Som han genom stn börd är minst af alla utesluten frän någon medborgerlig rätt, sä bör han ej eller derigenom wara undantagen frän någon medborgerlig plikt.
Det lärer da tmismelsutan för hwarje tänkande man wara klart, att genom legnings rättigheten, om den medgass, skulle upkomma en föcstärkningS-armLe, som ehuru möjeligtwis marerielt starkare, dock genom sjelfwa sältet af fin tillskap» ning, skulle sä ett ondt hos sig intryckt, som mäste gjöra att nöjdhec med tjenste» och. följakteligen en rättskaffens anda och fosterlands tänsta torde hos henne bli ganska swär att finna.
Lälom ost 'nu undersöka hmad werka» en sadan rättighet oundrvikeligen skulle hafwa pä Rikets ordinarie och stadig warande annee.
Om det är ostridigt, art legnings friheten skulle för de legande af förstärknings ungdomen innan korrt upbringa legorne till ett belopp som ingen annaN än de förmögnare blefwo i ständ att utan största fwärighct betala, ehuru det manskap de hyrde ej bchöfde förbinda sig till mer än blott § ärs tjenst, till hwad odräglig bögd skulle dä ej legorne upstegras för Rust- och Rotehällare, som ärv skyldige art rernckera den ordinarie Krigsmakten, eniedan de soldater de upsäkta Mäste anskaffas ej sök 5 är allenast, uran pä lifstid eller (som är del samma tills de blifwa oförmögne att tjena) swärighelen för Rotehällare att upsäkta soldat är redan rätt 142 Den 5 Maji - betydlig, och legorne mycket dyra.
De stola bli än dyrare nu. dä Rorarne ej hofwa tillgäng att lega näqon karl tili soldat fsm är »nder 25 är: och dyrast. ja kan handa omöjlige för mangen Rote att Utgöra, skulle de> bli» om bland det återstående folket, nen ligen Vek som hunnit öfwer 25 ar, en stor del singe bortlegas af fädane ynglingar, som ehuru styldnge akt med egne personer förswara foster* jorden, söka undandraga sig denna plikt.
Denna sistnämnde omständighet eller att Rustoch Rotestallare ej stullc mer förmå recruleka den ordinarie armeen, (det will med andra ord säga, att denna armee stulle till stor del ruineras) fä wida förberörde legningsrättighet blefwo bewil» jad, synes ensam kunna göra tillfyllest, att bestrida Senna rättighets medgifwande.
Hwad har om lego-dyrheten för Rust- och Rotehållare ar sagt, kan jemwäl utan twifmel lämpas till Regements och Compagnie Cheferne wid rvärfwade corpser.
I del föregäende har jag tagit mig frihet att wördsamr yttra mig öfwer de högst betänkelige följder, som legiiinqsfrihetcn ofelbart stulle hafwa sä wäl pa förstärknings armeen som pä den ordinarie och stadigtvarande.
>— En annan gang torde det wara mig tillåtit, att med lika wördnad tillkännagifwa min öfwerkygelse om de lika stadliga wärk, ningar som venna frihet stulle medföra pä landels hnfwud»äringar sa wä! som pä desi publiqne werk och Embekömanna Corpser.
Derjemte torde jag da i ödmjukhet fä yppa mina tankar vin de mäll och Den s Maj!- 143 och steg som jag magar anse nödige i afseende pä tillsättandet af söistärkuingsmanfVapelS befäl.
UplästeS anie Protocolls Utdrag frän dethögwördige Preste-Ständet af den 4 Maji, innefattande, det ena, bifall kill Epedilions-Utstkottels anhållan art fä antaga e» Canhlist m. m. och det andra, bifall till meddelande ät Constitntions-Uttzkottct till dest efterrättelse af Riksens Ständers underdäniga abretz till Kongl. Majit rörande KronPrinfens förordnande, att under Konungens sjukdom förestå Riksstyrelsen.
Uplästes följande fran Stats-Utstkottet inkomne betänkanden: 1:0
Angående räntan pä det län ägaren af Roscnfortz jernbruk, Majoren UotenborA af Wadstena KrigsmanshusCatza innehafwer, hwilken ränta, såsom ett köpewilkor stadgad, StatS-Ulffotket anser icke kunna förhöjas. 2:0 Angående tryckningen afBihanget till RiksStändens protocoller, hwilken StatS-Ukffottet tillstyrker mätte af Riksdags utgif smedlen bestridas, och genom LxpeditionS-UtffotketS försorg werkställas. z:o Angående en särffilt författning om dcätselwerket pä Swenffa ultramarinffa besillningarne; tillstyrkandes Utskottet bifall ä Konungens Nädiga Proposition rörande Drätselwerket pä ön Sk.
Barthe emi, under förestände af det »vilkor, att administration pä St.
Barthelemi, hädanefter icke mä belasta Swensta StatSwerket, ehwad inkom - 144 Den L Nast. komsierne kunna blifwa högre eller lägre m. m.; äswensom Utstottet anser ett lika förhållande böra iakttagas, om andra nltramarinsta besittningar skulle framdeles Swerige tillfalla, såsom aswen instämmande med hwad i afseende pa Swensta Pommern alltid blifmik förfarit. 4 -o Angående kostnaden till tryckning af RiksSländens protocoller, hwilken Ulstottet anser ej böra af Statsmedlen bestridas, enär 2:ne Ständ nemligen Preste- och Bonde-Standen bestutit om »ryckningen af sine protocoller pa egen kostnad föranstalta, och pa de grunder alt frägan om Bihangets tryckning, såsom rörande Riks-Sranden gemensamt more, af annan bestaffenhet än denna, som rörde hwardera enstilt, och att nägre medel »ill Protocollernes tryckning ej äro pä
Stat anstagne. 5:0 Angående accords ärsättningar till Ossi, cerare af f. d. Finsta Armeen, hwilka af Utstotret pa sätt Kongl Maj: k i Desi Nädiga Proposition söreflagit tillstyxkas. . k>:o
Angående sättet huru styrelsen af Riksgaldö-Werket ma under detta Riksmöte förwaltas, hwilken UtstOtket förestår kunna för sig ga medelst gemensamhet i befattning mellan de i Stockholm och de härstädes warande Fnllmägkige; hmarjeime Ulstottet hemställer om angelägenheten, att til! rättelse för framtiden, genom någon serskilt författning mä stadgas och sörordnas huru med styrelsen af Riksens Ständers Werk bör förhallaS, när Riksdagar annorstädes än i hnfivndstaden hällas.
Sgmtelige desie ukläcandcn stulle hwila pä bordet. -— Ali* Den 5 Maji. 14Z Justerades följande:
Ridderffaoet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Örebro den 5 Maji 1812.
S. D. Wid förnyad föredragning bifölls lill alia delar StatS-Utjlkottets förledne gårdag upläste betänkande angående medel till fyllande af den utaf Rikfens Ständer wid 1809 ars Riksdag lill förfwarswerket anftagne en million Riksdaler Bankomynt. Zerr Landt Marstalken tillkännagaf detRiddarhus-Utstkoklet genom dest ordförande anmält, att Öswersten 06^ Riddaren af Kongl. Swärds-Orden Kils ^öolpla L^enman, som af Kongl. Maj.t den 8 Maji 18IO blifwit Uphöjd i Adcligt ständ med sörändradt namn utaf ak Ekenstam, nyligen fullgjort alla contante prästanda sa inom Konungens Canrzli, som till Riddarhus Adelige Cadettstkolä och Jnngsrustiftö-castorne, men att Kongl.
Majns nådiga Diplome, såsom ännu ej expedierade, icke kunnat till Ukssoktet inlämnas; i anledning hwaraf
Dä faralle-tiden fox introductionen med ven 8 dennes löper till ända, ansökning blifwit gjord om introducirons bewiljsnde, nppä erl af StalS-Secreteraren Friherre Larpelsn ukfärdgdt betyg att berörde
Diplome more under arbete, samt emot utfästelse att sä fort hg göra läter till Riddarhuset aflemna detsamma, jemte afffrift deraf, wapenplät och ge, nealogi.
Uppå gjord proposition lill bifall ä denna an häl §örsta Del.
N'c> r«. 146 Den 5 Maji. hällan, bennljade Ridder ffapet och Adeln Herr »k Lkrmsiam genast introdnclion under N:o 2220 bland 9udl.e,v- och Adelsmän. H glest.
Rldderff per och Adeln ätststdce kloc< kun ^ lUl 8 vt luxra.
In siöem k r» ooolli. ll.
Lilv^lUol^^.
Tisdagen den 12 Maji.
Pennm kl. 12 om middagen.
I^plästes oZ) godkändes Riksens Sranders underdåniga skrifwelfe rörande fyänad i millionen till sörfwars-werket.
Föredrogs a nyo och bifölls Skats-Utstkoltets, den s dennes första gänken upläste betänkande öfwer Konungens Nådiga Proposition angående räntan pä ägarens af Rosenforsi Jernbruk län af Wadstena Krigsmanshus C sia Likaledes wid förnyad föredragning bifölls StatsIltskottets anima dag upläste betänt ande angående tryckningen af bihai^gel till Riks Sländens Proiocoller.
E ter förnyad npläsning af Skals-UlskottetS, i anledning af en Konungens Nådiga proposi ion, afgifna och den Z Maji pä bordek lagda beiä, kände om dräkselwerkck pä SwerigeS ultramarinffa besittningar, yttrade sig Ere we körner, 6öran, att ber ejwo re för ali aagol an,nacka eniok velänkander, fom han be gärt
Den 12 Nast. 147 gärt ordet, utan blott för att göra Ridderjkapet och Adeln upmärksami deruppä, att Stats-Ulskottet da del yttrat sig öfwer den delen afKonnngens proposition som rörer drähelwerket pä de ullramarinjka besirrningarne, förmodeligen ansett sig ej tillhöra att lemna utlätande öfwer den delen som rörer desia besilkningars styrelses af« skiljande fran all gemenskap med Swerigesgrundlagar, öfwer hwilken sednare fräga Constitutions-Uljkolteks yttrande hade blifwit till Riksens Ständer aflämnadt; och dä det ware nödigt akt Ridderstkapets och Adelns beslut till alla delar swarade mot innehällct af Hans Maj:te proposition- tillstyrkte Herr Grefwen akt med anledning af Constilutions<Utstkottets betänkande proposition mätte göras till bifall pä Konungens proposition i hwad de ultramarinffa besittningarnes siyrelft anginge, och bifall ä samma proposition i den delen som rörde deras drätzelwerk, förestås i jemlilhet med Stats Utskottets betänkande.
Under åberopande as hwad Grefwe körner salunda tillstyrkt framställde Herr Landt-Marskal. ken följande proposition.
Ridderftkapet och Adeln Konungens Nådiga proposition rörande Sweriges Ultra, narinska Bestttningars styrelse uran beroende af SwerigeS constirulionella Lagar, samt den delen af densamma som rörer förwalruingen af deras drätzelwerk, i enlighet med StatS-UtfkottetS i detta sednare afseende afgifne betänkande.
Hwilken proposition med ja beswaradeö.
Sedan Slats-UlffotkelS den 5 Maji sörsta gän - 148 Den 12 Maji. gången uplästa betänkande öfwer flögan om tryckningen af Riks-Ständens prococoller biifwil ä nyo föredragit, ytrrade sig: äerr Landt Marskalken att Ridderffapet och Adeln deraf torde finna huruledes tryckningen af Riks Ständens prokocoller symes denna gängen icke »ner än wid sistledne Riksdag kunna äga ruin pä Stats-werkels bekostnad; hwarföre Herr LandtMarffalken singe proponera att fragan otti tryckningen af Ridderffapet och Adelns proiocoller mätte till uttalande afRiddarhus-Uiffottet remitteras.
Uplästes a nyo och bifölls StatS-UiffottelS den Z dennes pä bordet lagda betänkande öfwer Konungens
Nädiga proposition afseende pä ackords ersöttningarne för officerare af f. d.
Finffa Armeen.
Företogs till afgörande Skats-UtffottetS den 5 dennes pä bordet lagde utlärande angäende styrelsen as RiksgäldS-Contoiret under innewarande Riksmöte.
Grefwe körner, ^ttolpb Loran, yttrade för sin del gilla del förslag Slate Utffottctfran,- stätt i afseende pä Riksgälds-Werkcts förwallning under innewarande Riksdag; ha» wille allenast, i anledning af den i flutet af Ulffottets betänkande tv äckla tanke att nägot stadgande syntes böra af R ksenS Ständer wldtagas rörande samma werks styrelse wid alla kommande tillfällen da Riksdags höllos annorstädes än i hufwudstaden, erinra, att enahanda ffäl som föranledde till denna sräga, äf wen - Den 12 Maji- ' 149 weil talade för nödwandighcteu af ett stadgande angående BancowerkelS förwalkning wid dylika händel er; och dä delta ämne såsom allmänt, more af den beskaffenhet, att ej kunna af Riksens Ständer omedelbart pröfwas, ansag Herr Greswcn för sin del rjenligast an utlåtande» der öfwer mätte af Stats- och Banco-Utstotten iuhumaS.