Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uplästes ett af Herr kkammargkölä, r.orentL författadt Drctamsn, sä lpdande: , 613 Den 3l Iuiik E)dmjukt Memorial!
Dä det goda och dygdiga i och för sig fjelsi icke annat är an det sköna satt i utöfning, sa torde man med rättwisa kunna anse hwarje bemödande at mera utbilda och förädla Nationens skönhetskänsla säsom en wigtig tjenst emot Fäderneslandet, och säledeS äfwen de stöna konsterna och deras idkare, pä ett chnnerligt sätt, -förljenle af den Lagstiftande Magtens upmärksuml et och omwärdnad.
Det äro desie, sorn säkrast och bäst teckna Nationens ara för srämmande folkslag, och som til efterwerlden Lfwerfi ra minnet äf de store Män, som frälst, gagnar och uplpst Fosterbygden.
Och hwad behöfwes mera för at recommendera der; stöna konstens idkare til Sweriges Rikes Ständers hägn?
I intet land behöswa de likwäl mera denna allmänna och mest hedrande upmuntran än i wart, der sa fä äro i den belägenhet, at kunna fullkomligen belöna Konstnärens möda, och der det Medes är cn werkelig upoffring, at egna sig ät Lesia glada, men sä fä privata fördelar medbo nigande yrken.
I afseende Härpä bestöto Riksens Ständer, wid förleden Riksdag, at frän M-nlaispenningar och, om jag icke irrar mig, äfwen frän wisia andra afgifter befria Konstjdkarne.
Och desia hafwa icke försummat, at wika huru djupt de känt wärdet af denna upmuntran Wi hafwa haft och hafwa ännu Likställe at se hwad framsteg, som konsterne hos ost gjort sedan detta Riksmöte; och det wore en brottslighet, at tänka det Rikets nu församlade Läaftiftare icke härpä skulle göra afseende.
Jag n ägar derföre ödmjukeligen förestä, at, i den nir utkommande Bewillningö Författning, alla wid Kongl. Den Zi Jultt. 613 Kongl. Mälare- och Bildthuggare Academien engagerade. ware sig Elever, Ä,grees eller Professorer, mätte frän all personel afgift warda fritagne.
Den förminskning, som Stats inkomsterne härigenom ärligen skulle lida, är sä obetydlig, at den icke lärer kunna tjena ttl nägot betydligt inkast; och denna publika upmuntran, denna af Rikets wördade Representanter skänkte omwärdnad stall witzerligen för konstens idkare wara en ny späre til förökad overksamhet för deras yrkens förädlande och Fäderneslandets heder.
Skulle denna proposition anses som billig af Rikets första Ständ, ett Ständ, som genom sin kända Patriotism och sina lysande bragder frän längliga tider tilbaka haft de mest gällande anspräk pä, at af konsterna förewigas, sä anhäller jag ödmjukeligen at Herr Grefwen och Landlmarskalken af detta Memorial täcktes göra det bruk, som med sakens natur och Forfattningarnes föreskrift til ändamälets befrämjande enligt är.
Stockholm den 3i Julii 1M9.
D. lllammLrskölll.
Remitterades til Bewillnings-Utstottet.
Friherre kallbeck, ^lexanllsr, upläste til Protocollet följande: Wid sista Riksdag öfwerlemnades til Riksens Ständers öfwerläggningar diverse Oeconomiste ämnen, at gransta och deröfwer sine betänkanden afgifwa, hwarföre ett Oeconomiä-Utstott organiserades ril sakernas utarbetande, dä i anledning af en ny Tjenstehjons Stadga äfwen en förändring uti flyttningstiden mycket ventilerades.
Säsom dä warande Leda - 614 Den 3 t Julik.
Ledamot af Utskottet föreslog jag sä wäl der svin sedermera bos Högloft.
Ridderffapet och Adeln den för Landthushällningen lika sä nödwändiga svin nyttiga ändring af tjcnstefolkets flyttningstid ifrän Michaeli til medlet af Iunii Mänad, vch som denna min alltid blifvande öfvertygelse dä genom votering wann Hög, loft.
Ridderskapets och Adelns bifall, och jag räknar detta bifall r sin likstämmighet alltid fortfara; samt den tidepunct inträffat, dä allt det nyttiga för Riket bör nu beredas och bestämmas; Sä anhäller jag at detta angelägna ämne wid denna Riksdag mätte äter uptagas, och til befrämjande af framtida,fördelar afgöras.
Den wid den Riksdagen til tryckning för, budne Plenidagens Protocoll af den 23 Maji meddelar de säkraste uplysningar i detta ämne.
Remitterades til Allmänna Beswärö- och Oeconomiä - Utskottet.
Herr 6riycnv^!ät, ff.cok» lilric, npläste et Dictamen sä lydande:
Sä fägnesamt och tilfredsställande det är för hwarje redligt sinnad Swensk man, at kunna bidraga til det stora ändamälet, som är Rikets sjelfbeständ och ära; sä ömtäligt och smärtcsamt är det ock, at höra huru Allmänna och til wiste behof anftagne Medel i och för närwarande dagar af kriget, ej ordagrant disponeras och warda utdelte, säledes hastigt sörswinna; i thp at flere Lewe ran - Den ZL IE. 615 ranteurer som ägt fordringar förr än de förra Millioncrne bewiljades, stola njutit betalning af sagde Medel; och at personer, hwilka ej ivistas wid ArmLen, eller wid densamma nu äga pä stället Befäl, likafullt dragit til och med dryga Fält - traktamenten.
Til följe af dylikt wägar jag wordsamt förestä, Vet Högloft.
Ridderstapet och Adeln besluta, at genom Högwälborne Herr Grefwen och Landtmarstalkcn hos Hans Majit Konungen i djup underdänighct framställa Ständets eftertankbara önskan, det sädane omtalte afwikelser frän det sanna och beslutne, matte allernädigst blifwa förständigadt och förbjudit pä det kraftigaste Krigs - Departementet och Commiftariaterne.
, Tiden at hushälla synes med fullt stät wara inne, om någonsin Swensta folket stall framdeles kunna beräknas bland sjelfständigt* folkslag, sedan en sädan förstörelscanda, som nu regerat före senaste Revolution, sä länge rasat?
Men Gud näde, ännu är början icke märkbar för mina swaga ögon.
Jag wägar äfwcn provocera Högwälborne Herr Grefwens och Landtmarstalkens utmärkt wäl kända ömhet för Fäderneslandet och de krigare, som äro obetalde och än widare stola trotsa uselheten och döden, at billiga min motion, som troligen ingen »vältänkande lärer lägga pä bordet; häldst samma ickeäsyftarannat, änet word - 616 Den Zi Irikir. wördsamk, underdänigt och undersäteligen wärdigt föredragande, som stillar oro och närwarande pcnninge-bekymmer, sä mycket häldre, som jaa är fullkomligen ofwertygad, at slikt för wär Nådiga och wisa Konung är ct okändt behandlingssätt, och icke star at förena med dest obeffrifweliga sorgfällighet för sit folk.
Ridderffapet och Adeln yttrade härtil sit bifall.
HerrG re fwen ochLandtmarsk alken:
Jag fär underställa Högloft.
Nidderffapet och Adeln pä hwad sätt detta mäl bör Hans Maj:L föredragas, om Nidderffapet och Adeln behagade at detsamma genom mig ffulle framföras, och om jag i sädant fall ej borde wara försedd med et Protocolls-Utdrag, hwaruti Ridderffapets och Adelns underdäniga andragande innefattades.
Friherre KosenbLns, LcberinF, ansäg Ridderffapets och Adelns Beslut först böra de andra Ständen meddelas, med anmodan at deruti instämma, hwarefter en rigtig Expedition syntes honom böra af Expeditions-Utffottet formeras, som sedermera af Herr Landtmarffalken och Talemännen finge til Kongl. Maj.t öfwerlemnas.
Ätffillige conformerade fig häruti med Friherre ldo8enbLne.
Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde häruppä Proposition, hwilken bifölls, med Den 31 Julik. 617 med tilläggning, at Herr 6ripenvUllt8 Dictamen ffulle i Protocolls - Utdraget til de öfriga Standen ordagrant intagas.
Herr ?rint28kölc!, ?aui, uplaste til Protocollet följande
Dictamen: Sedan jämwäl wid denna RiLsdag frägor upstätt angäende älffillige förändringar uti hittils gällande Stadgar och Författningar, rörande Husbchofs-Bränningen; Sä utbeder jag mig, at derofwer yttra följande mina tankar.
Hwad först angär sjelfwa Brännings-tiden, sä anser jag, för min del bäde nyttigast och lämpeligast wara, at likmätigt hwad hitLils warit päbudit och eftcrlefwas bordt, all Bränwins-bränning inställesoch uphörer, under Junii, Julli, Augusti och September Mänader, emedan: 1:0 Enligt hwad här nedanföre, i frägan om Bränwins-paunerymden, bewisas skall, Husbehofsbrännaren, under de öfrige ätta Mänaderne, äger öfwerflödig lid och tilfälle, at tillverka , et sä stort Bränwins - quantum , som mängfaldige gänger öfwerstiger dest hushälls behof: L:o
Det i öfrigt, pä god grund för HuSLehofs-bränningens förswar begagnade ffälet, nemligen Drankens nödwändighet för kreaturen, 'cke är lämpeligt eller äger rum, under ifräga. wa - Den zr Julik. warande fyra Mänader, eftersom kreaturen dä taga deras föda utom hus: Z:o Bränroins-afkastningen, under mcrberörde 4 Mänader är mindre förmånlig, sarnt Spanmälen följaktligen, pä sit sätt, illa anwändes: 4:o Defle 4 Mänadcrs manga och angelägna Landtmanna-göromäl og jern a medgifwa tidens förspillande pä sädane sphlor, som förut beqwämligen och dcrutofwcr med niera förmän kunnat wcrkställas; samt s:o hwad som jämnväl torde förtjena upmark samhet, sjelfwa Brämvins-bränningen, pä de fleste ställen desto ostridigare orsaka hinder uti öfrige göromälens förrättande, som det behagliga tilfället, at, under pannans drift, begagna den såmedelst blifwande Bränwins-tilgängen, onekligen mäste bertil mycket wara bidragande och i samma mohn skadligt, under de mest bra staude sptzlornes förrättande.
Deremot häller jag före, at Husbehofsbränningen bör owilkorligen och utan all flags inskränkning wara tilläten, för alla Hemmansbrukare under de öfrige 8 Mänaderne; sä at det pa hwars och ens eget godtfinnande mä fa ankomma, at bränna, antingen hela denne tiden eller pä hwad del deraf, som han will och nödigt anser.
Harwid torde wäl den betänkligheten, wid hastigt päseende, kunna wisa sig, at nemligen wid inträffande mindre förmänlig störd, angeläget wore genom en mindstad Bränwins-bränning, söka förekomma Spanmäls-brist och til befarandes
Spanmälsprisernes obilliga steg
Den 31 IuNi 619 stegring; men som erfarenheten, under framfarne tider wisat, at, oaktadt dea hittils gjorda inskränkning af Bränwins- bränningstidcn ifrän ätta til z.ne Mänader tilräckelig tilgäng pä Bränwin likwäl icke saknats, emedan hwad sora icke genom lofgifwen Bränning erhällits, blifwit genom sä kallad Lönn-Bränning.tilräckeligen ersatt, samt at sälunda berörde instränkning icke haft annan följd, än den, at Lagbry. tärne, det will säga de som pä förbudne tider och med för stora Pannor brännt, samt de personer, som upsigten öfwer Lagens efterlefnad i denne delen tilhört, dragit winsten deraf och det derutöfwer pä de Laglydigas bekostnad, genom offäligcn höga priser pä.
Lönbränn arens tillverkning, hwilket jämwäl än widare sä mycket ostridigare bidragit til Sädesprisets upja. gande, som Lönbrännaren, säker om en öfwerfiödig ersättning af et högt Bränwinspris, ansett likgiltigt hwad han för Spanmälen mäst betala; Sä finner jag för min del ofwananförde betänkeligbet sä mycket mindre utgörande något gällande stäl til förändring uti förbcrörde min yttrade tanka, om Husbehofs-bränningens vinskränkta tillätelse under de i frägawarande ätta Mänader, nemligen: Januarii, Februarii, Mars, April och Maji, samt October, November och December, som dä Lönbränning, enligt hwad ännu mäste wara i minnet, icke kunde förekommas de tider, da Rikets alla Inbyggares Pannor wörö dels uti Publique förwaringsrum aflemnade, dels under försegling stäl de, 620 Den 3i Julik de, en flik kfwerträdelse desto omöjligare nu kan hämmas, dä kanske nära wid 100,000 Bränwins.Pannor finnas i Landet, samt dertil med winsten bäde för Lönnbrännaren och den genom fingren seende Beflagaren nu mera är wida större, än densamma nägon tid Lilförene warit; warandes för öfrigt otwifwelaktigt, at r samma mohn som Bränwinstilwerkningen under äfwannämnde ätta titlätne Mänader blifwer östverstigande werkcliqa consumtionen deraf, den tilbefarande öfwerflödiga Bränningen mäste af sig sjelf uphöra; tp det blifwer säsom ofwannämnt är, säkert, at Bränwinsbrämungen rättar sig ester behofwen deraf, antingen den tverkställes pä tilläteligt eller otitläteligt sätt.
Beträffande dernäst Bränwins^Pannerymden; sä kan jag härwid icke underläta, atalldraförst bekänna, at derest jag öfwerwarit sednaste Riksdagens öfwerläggningar i detta ämne, sä hade jag ingalunda kunnat instämma uti det dä widtagne beflutet, om Panncrymdens, för et helt Henrman, förminskning frän 60 til 50 kannor, och i proportion för mindre Hemmansdelar, emedan en flik förändring ä ena sidan medfört en känbar och obillig kostnad för de Laglydige Jordbrukarns; men deremot ä den andra tilffyndat Kopparflagarne samt Lagbrytare och Beslagare desto större winning; men sedan denna Författning allaredan omkring 9 ärs tid haft beständ och bort efterlefwas; Sä tilstyrker jag, i all ödmjukhet, desi ftamgena fort - Den Zi Juiri 62L fortfarande utan förändring eller tillätelse af -Lannerymdens förökande; och det efter min ösmo r tygel sc af det wigtiga skälet, at dä, medwäl inrättad och werkstäid bränning af Adelar Räg, Adelar Hafre och Adelar Malt med en femtiokannors Panna, likmätigt hwad hos mig mängfaldige ar warit practiseradt, beqvämligen och utan sä kallad nattbränning, 250 kannor pä en mänads tid, och följakteligen sooo kannor och deröfwer pä ätta mänader, dä bränningen oafbrutit fortfättes, kunna tilwerkas, HusbehofsBrännaren, med en sädan nu tilläten Pannerpmd kan, såsom jag här osman anfort, ästadkomma mängfaldiga gänger större Bränwinsqwantum än han, för sig och sin hushällning behöfwer-» samt följakteligen äger Lilfälle sälja en betydlig del deraf, hwartil afwen kommer, at til en sä beffaffad, med en Lo kannors Panna möjelig Bränwchstilwerkning, om ocksä 20 kannor af tunnan ffulle erhallas, fordras icke mindre än ett hundrade tunnor Säd, hwartil troligen mindsta delen ett Mantalshemman gifwa tilgäng, utöfwer Henrmansbrukarens öfriga Hushälls-Sädeöbehof.
Men ffulle Riksens Högloft Ständer, emot ofwananförde mine skjäl, likwäl finna för godt at bifalla Bränwins-Pannerymdens förökande, likmätigt hwad sökt och föreslagit blifwit, och r sammanhang dermed upstär fräga, om Brännings-afgiftens förhöjande, i mohn af den blifwande större Pannerymden; sä emedan wid betragtelsen af ofwananförde möjeliga tillverkning med nu tillätne Pannerymd, det mäste för otwifwelaktigt antagas, at den, fom ästundar begagna en större Panna, icke dermed egentligen ä syftac - 622 Den 3i Iu!ii. syftar eget Bränwinsbehofs erhållande, utan en betydelig winst, genom Lränwinsforsälgning, hwilkcn jämwäl mäste blifwa desto större, svin arbetskostnaden wid den större Pannans begagnande och derigenom Utgörande större afwärkningen, bliftver enahanda, med samma kostnad, wid en mindre afwärkning; ty finner jag för mitt del billigt wara, at den, som will fär ock werkstalla desi Brännvinsbränning med större Pannerpmd, än den, som i allmänhet är tilläten, bör betala dubbel Husbehofsbrännings-afgift, för en flik tilökning, räknad ifrån och med vftanämnde tillätne, til och med desi fördubblade rymd; samt i enahanda fcrhällande alt framgent, sa at om til exempel en Hemmans-Ägare, i stället för 5o kannors Panna, will nyttja öfwer 100 kannors til och med 1.-0 kannors rymd, derföre erlägges tredubbel Bränwins-afgift och sa widare; Härwid mä dock icke obemält lemnäs, hurusom wid Pannornes förfärdigande lätteligen och utan upsät hända kan, at en Panna blifwer 2 L z kannor för stor, hwarföre ock uti 1787 ärs Kongl. Branwins Förordning blifwit förordnadt, at ä ett dylikt öfwermal icke torde hafwas afseende, men hwilket billiga förbehäll uti sednaste Förordningen icke blifwit iakttagit; och i anseende hwartil jag hemställer, om icke, i händelse af en nu til utgifwande ny Bränwins Stadga, den omständigheten mätte fä inflyta, at Z:ne kannors
Ulöknma uti den rill^tne pannerymden bwarken medködcr answar eller ökad Bränwtnsskatt.
Börandes för öfrigt, säsom jag tror lämpeligast wara, den Jordbrukare, som tilökning uti den allmänt tillätne Pannerymden, will begagna, ett sädant förhätlande wid Mantalsffrifningen Lilkännagisiwa - Den Zl I»!". 62Z wa samt debiteringen och upbörden i likstämmighet dermed sedermera sse; och hwarefter wederbörandes äliggande samt rättigheter blifwer, at hafwa tilsyn derä, sä wäck om nysberörde upgifter äro rigkige, sorn om nägre förökade Pannero md er blifwit förlegade.
Och hwad angär derwid til besinnande underslef; sä är jag af den tankan, at Let hittils stadgade answar af större böter samt Bränneri redskapens förlust, icke warit nog bidragande til w-erkelig rättelse och laglydnad, utan i det stället tilskyndat wederbörande tilsyningsmän en betydelig winst, emedan den brottslige häldre frikostigt förnöjdt Bestagaren, än blottstäldt sig for hela nyst anförde 'förlust af redssapen och betydelige böter.
I anseende hwartil jag ock än widare tager mig friheten förestå, at den, som befinnes hafwa större än tilläten Bränwins-Pannerymd skall icke allenast böta Fem Rd>, utan ock erlägga.
Bränwinsssatt för den förtegade större Pannrymden, enligt ofwananförde grunder; såsom jag ock än widare tror det blifwa til ändamälets winnande ländande, at nystnämnde böter förblifwa Äklagarens ensak, samt at honom jämwäl ma tilfalla hälften af den i mohn af Pannrymdens öfwerflödiga storlek blifwande förhöjde Bränwinössatten för det äret dä beslaget göres.
Widkommande än widare det upgifne förflaget, at i stället för den hittils warande Husbehofsbrännings afgiften, en personlig BewillningSafgift mätte utgöras af alla Mantalsskrifne persöner utaf bäda könen; sa kan wäl i det afseendet Bränwinet fä namn af öfwerflödswara, at det beklaaeliaen af mängfaldige Rikets ' 624 D§N 31 Iu!rk.
Inbyggare, pä snart sagdt öfwer all beskrifning vfwerfiödigt sätt begagnas, men för ett flitt missbruk bör icke Allmänheten pligta: wid ett mätte?igt förbrukande anses Brämvinet gagneligt och en nödwändighetswara, för hwars bruk säledes icke fläligen bör betalas bewillning, mera än för andra inhemska tillverkningar och det desto mindre, som icke endast mindsta delen af Qwinnokönet begagna sig af denna Likör, utan ock af Mankönet, ehuru sälspnt det mä wara, gifwes flere, som icke deltaga uti Bränwinsförtäringen.
Och enär för öfrigt bärtil kommer, at Husbehofsbrännaren af älder widkänks afgift derföre til Kongl.
Masit och Kronan, samt at Husbehofsbrännaren äfwen har werkelig winning deraf, samt til en betpdelig del hämtar en sä beskaffad winst utaf Lräuwinssuparen, sä wisa sig ännu mera bade bttstgheten och rättnusan deraf, at han, Husbehofsbrännaren nemligen, fortfar med denna afgifLS eber utjkpldS utgörande; häldst också efter nu warande Liders forhällande med den blifwande winsten genom Spannemälens förädling til Bränwinafgiften för samma förädlingsfrihet icke ffäligen kan sägas wara för känbar.
Ehuru til äfwentprs öfwerflödigk kan jag ocksä icke underlåta, at än widare anmärka Lwänne omständigheter, som motsäga förberörde föreflagne ändring uti Bränwinsafgiftens utgörande.
Om för det första man wille antaga, at af Rikets nuwarande folknummer, beräknad til omkring twä millioner, ocksä 1,200,000 Mantalsskrifne personer af bäda konen, kunde Åläggas i frägawarande personele afgift för Bränrvins-consumtion; och samma afgift ölefwe stadgad - Den 51 Julik 62Z gad til 8 §- Banco för hwarje Mansperson, samt hälften mindre för Qwinkonet, hwarthera könet beräknadt til 601,000; sä erhälles icke efter en flik beffattningsgrund mera än 1^0,000 Rd; hwaremot Husbehofs - Bränningsafgiftsn, efter nuwararde förhällande pä 65,006 hela Hemman, nemligen 4 Rd. pä Hemmanet, utgör 260,000 Rd.
Banco samt följakteligen 110,000 Rd. mera, än förflberörde consumtionSmfgift, hwartil jämwäl kommer, icke allenast winsten af Krono-Brännerierne i Stockholm och Götheborg, utan ock afgiften för Husbehofsbränningen r de öfrige Städerne, som tilfammansräknadt bör utgöra mindst 1.00,000 Rd.; och hwarigenom nyflberörde iio/xio Rd ökas til 210,000 Rd
Och för det andra är ocksä anmärkningswärdt, at om, emot hwad jag förmodar, consumtions-afgiflen ffulle winna bifall; sä faller densamma ändock sjelfwa Husbehofs Brännaren sä mycket mera til last, som de fleste Husbönder betaladeras tjenstehjons utffylder, i hwrlket fall tjenstehjonen undgä samma afgift.
För at ännu mera gifwa anseende och styrka för ofwannämnde consumtions- eller sä kallade öfwerflöds afgifts-förflag, är tillika, efter hwad jag kunnat fatta, tilstyrkt at BränwinSbränningen afwen ffulle blifwa tilläten för alla flags Jordbrukare, säsom Torpare, med flere, men för mill del kan jag icke annat än ogilla samma förslag, säsom efter min tanka och öfwertygelse sä uppenbart ledande til oordning, mifibruk och Jordägares förlust i flerfaldigt afseenden, gt en hwar, wid första anblicken häraf säkerligen lärer, utan nägon flags bewisning deraf, med mig härutinnan instämma.
Andra Bandlt M:s 79, Lv. Och 626 De» Zr IuUL Och rörande stuteligcn frägan om BränwinsförsäljningenS tillätande pä Krogar, samt vestas taxering derföre; sa kan jag icke förtiga, at, efter min tanka, det alltid warit olämpeligt och frugtlöst, at, dä Bränwins - bränning warit tilläten och denna wara funnits, förbjuda dest försäljning pä Krogar och andre Näringsställen; och jag mä wäl tillägga, det jag med en flags förundran ä skada t, hurusom, dä Letta Förbud öfwer hela Riket blifwit öfwerträdt, utan ätal, ja utan Lil ändamälet möjeligen bidragande ätal, detsamma likwäl sä läng tid sätt blifwa oförändradt, samt Kongl. Maj:d vch Kronan sämedelst uti mistning af den inkomst, som skäligen af Bränwins-minuteringerr pä Krogar kunnat erhällas, men förmodeligen äil en stor del tilfallit dem, som tilsyn och äAagelse af olofl. Bränwins-försäljning pä Krokarne tilhört.
Jag förenar mig ock allt derföre uti forberörde framställning och Förslag, öt nemlingen Bränwins-minuteringen pä behörige Krogar, mä ä npv blifwa, emot skälig minuterings-afgifts erläggande tilläten, och at sämedelst den sä länge förelupne öfwerträdelsen, af den Lag, hwarigenom Bränwins-minutering pä Krogar warit förbuden, omsider mä förswinna och uphöra.
Men som Bränwins-försäljningen pa Krogar onekeligen blifwit och än widare blifwer Wpcket förmindssap, genom tillätelsen, för
Hus be - Den 3i Julik- S27. behofs-brännaren, at hemma hos stg sälja Brännvin, til och med sä litet, som et halft stop:
D» resande jämwäl merendels medföra sä kalladt Matsäcks-bränwin; sä torde Brännvins, minuterings-afgiften pä Krogar billigtwis icke kunna högre bestämmas, än ifrän och med En til och med Fpra Riksdaler Banco pä hwardera, betragtad efter dest läge och afsättnings. tilfalle, hwilken beskattning om den de förslutne sednastnio ären sätt äga rum, troligen gifwit Staten en inkomst af 5 eller 6ooo Rd. om äret, eller för alla ären omkring §0,000 Rd. Banconu behöflige, men saknade Krono-medel.
Det ena med det andra, som detta mitt andragande, hwilket jag ödmjukast anhäller mätte uti Protocollet fä inflyta, innehäller, underställes i lika ödmjukhet Högrvälborne Herr Grefiven och Landtmarffalkens samt Högloft.
Ridderffapet och Adelns högt uplpsta granffning och ompröfwande; underkastandes jämwäl Högloft.
Ridderffapets och Adelns godtfinnande om icke detsamma mä warda remitteradt til Högloft. Beswärs - och Oeconomiä - Utffottet.
Remitterades til Allmänna Beswärs - och Oeconomiä - Utffottet.
Herr L23 Den 3r Iulrk.
Herr Grefwe» och Landtmarffalken tilkännagaf, at Herr Silverstolpe, ?reäric 8amoel, anmält orsaker, som hindrade honom at wara Ledamot i Expeditions-Utffottet; i anledning hwaraf, sä wäl som af Herr vveläenl^elms redan förut anmälte afsägelse, Herrar Electorerne anmodades, at de sämedelst ledige rum genom ripa wal upfylla.
Dcrjämte anmodade Herr Grefwen ochLandtmarffalken Ridderffapets och Adelns första Elaff, at nästkommande Thorsdag kl. 9 f. rii. sammanträda til wal af twänne nya Electorer; hwarefter Ridderffapet och Adeln skulle komma at kl. 10 församlas in Pleno.
Ridderskapet och Adeln ätffiljdtö klockan 2 eftermiddagen. ln iiäsm protocoll! L.
Lilverstolxe» Thors - Dett Z Augustt. 629 Lhorsdagcn den 3 Augusti. kienum klockan 10 förmiddagen.
Opnades Första Clastens Lista til Wal af twänne Electorer i Grefwe carl O^läenstolpe-; och Friherre Larl ^6am iVranZelg ställen, och befunnos dcrtil hafwa blifwit walde Grefwe ^övvenlijelm, Larl Lustaf, och Friherre ceäsru^elm, Lermuuä UuäviZ.
Likaledes upbröts Tredje ClatzenS Herrar ElectorerS Lista til Wal af Ledamot i Expeditions-Utfkottet efter Herr Silverstolpe, lsreärio Lamuel, i hwars ställe blifwit wald N:o 2119 Herr Llelanllerkjelm, Fullmägtig Herr ^älerbetb, gacob, Extra Ordinarie Cancellist.
Herr Grefwen ochLandtmarffalken > tilkännagaf, at Herr UkiForkjelm, blenric koban.
Lagman, aflagt sig at wara Ledamot i Lag-Utskottet; til följe hwaraf Andra Classens Herrar Electorer anmodades at genom nytt Wal det sämedelst ledige blefne rum i Lag-Utskottet besätta.
Efter skedd upläsning företogs til afgörande det i sista Plenum pä bordet lagda Protocolls-ULdrag frän Stats-Utskottet af den 29 Zulii. tzzs Den z Augusti.