Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ihswen ingas Herr Lonrre-Amicalen Lmestiölä §>'l kroroeollsk: Zlt än ytterligare anföra, huru tryckande Hällskjutsrn är för ?lllmogcu och Landtbruket, är redan sä riiräckeligen adagalaggdt, at dec wore här öka en onödig widlöftighck.
Dcc skyndar sä mycket mera at ml dm, ga de säkra Författningar, som kunna hofwa dinner börda.
Det i Urstotleib Beiäickande upgifna sörsiag har redan för flera rider warit bestämdt, at genom någon stags ersättning emellan Gästgifware och Uosorven winna -detta ändamål, men derwid hofwa alltid stridigheter mört, som upst-urit »verkställigheten.
Dä deist! tdmnier farhagan, at Gästgifvare och K torv. 848 för ak göra denna winst, torde brista i sina egna skyldigheter, som rock händer, ehuru de nu icke aro be-' lastade äfwen med denna.
Jag magar" således närmare brpröiwanbe underställa, om icke nu, sidan Sfjurs-Förjattningerna gisiva Resande auledning ak härener mera musta egna hästar, och skjuksistngs besivär-l derigenom .bltfwer lindrabt. rätta tiden 'är inne ac wid-aga sädana ivarr och steg, som mom ft-ra omgängar pä el werksimt sätt genast afhjstple denna kunga, hwilket lättast siker, enär de märmst belägna H'marau, rundonrning de Gqstgtfivaieqärdar, som Hailstjrifs arv ki stag! a (utom alla andra undanlag än lagliga 'rättigheter) blefwo tilflagna hivar igenom den ukividgastes, i man som Hallskjittsins af» hjelpniide fordrar; detta bör genast genom Lattdshösdiiiqarnrs araärd gä i »verkställighet, lämpadt efter sarstjlida omständigheter pä h-varje ställe Utan mannamän: dä deras mokstvarands skyldigheter deremot kunde akrrflyttas pä de Hällstjutsstnlviga, när det sig göra later.
Härigenom förenas ensklllo lindring med dek allmännas båtnad.
Am R,sssrvsu dymedetst skulle blifwa i längrs afstånd fran Gästgifivaregarvarna, kunde efter Landshöfdingarnes pröfning, »nera tid Le ställen tilläggas ak upbudä skjutsen, hvarefter ben resande med kännedom deraf, hade sig a t rätta, hvilket icke kunde göra sa mycken lids Utdrägt, sidan rkdan ^ timim blifwit til» laggd mot hwatz förr öftigk »varit, och i alla fall bök det ensktilda gif.va något »vika för det all,nännas nytra, dä ds kunna förenas.
Detta mit färskstlda pttrande anhäller jag Matte blifiva Högloft.
UtskortetS följ» aktigt Lil Riksens Högloft.
Ständers tisn».
Dessutom offemnode Riksdags Fullmagtigell Nan B'hus-ign ^nllsrs blslje»1t»n et anförande kil ?-nraeollor , sam c Herr Ryttmasmren Axe! ^clleilsi.iiiL slk särffillda projeÄ ttl en uy Inrättning för Res-ndeö förskaffande^ hwiket aNvk!! ar af Horar Oswlrsie'
Nencnamerna ^orsn Oripe, vvlläl och Lail slsmm^xberg, Herr ^leXrnäsr 82>>>r>, RifedagsFullmägkigen för Pni!ir>est.-ds 06) Nyeds Bergslag Oiof Llellrom, samt RiksdagSFuUmägtigen fran Störa Kopyarbergs-Lan ^nc!er<-1oi, ondciffeuwel; och kominer berörde ?r jeK at uti hu-wiidskrift ril Hoal ost.
LNdoerffcip-l «ci, Adeln lamt Uti besannade Assskrisree lil de tre vinga »ekoeÄ-vs Ständen genast öswcriemnas, me» ofivannamnda anförande, hwars uoläsning nu icke mcdhjimes, at lils widare hos Utt skyttel chpocbUswa. --------- Lx ? n o c !!<? ^!ex. VViäoli.
Diansumt af krotocollot hållet ntl Andea 2lfdelningen af Riksens H-Zglofl.
Stllnders Oeconomis istskott wld RiksdaZe!» i k-tsrrköping ar 1820.
April. ----- - Ledamötcrne af Bonde - Ständet Hnäors H»r5.son och Imic Ichhrskon wörö häremot as den tanka: at som det meo skjUtSningsvesiväret förhäller sig ganska olika i elika landsorter, sä were ket sivärt at äireÄs förestä Hällstsiitsens indragning, särdeles sorn Kslerve-ffjuisarne dä skulle bkisnva än mer betungade: men för at fä utredt, huru rv7 - §?0 -M-» I « ? lebes en rcL.1erinZ i detta afseende, sä beskaffad/ at den, med Allmogsns någorlunda beqwämligyet och fördel öswerenssttmmande, mätte bäst tunna för sig gä, ansägo Bonde - Ståndets Fullmägtige för lämpeligast, at weder börande stjutsstvldige
Hemmansägare i Riket blefwo genom Herrar Landshöfdingars försorg hörde, huruvida de med Göstgiswarne skulle wittja uti nägon stags entrexrsnasts ingä, hwarmedelst desse antingen ätogo slg ak för ali skjutsning wara anfwarigc, eller ock besörjde om inrättandet af sä kallade Post-eller For»ragnar, med hwilka flere personer g L 4 nnl kunde i en sträcka, utan skjutsombyte, fortkomma.
Da Allmogens tankar härom blifwit inhämtade, borda Hr rar Landshöfdingar vcksä med deras yttrande inkomma, och dä först trodde Hmäsr, I^r,lon och Lric kelrrrlon tiden wara inne at i berörda ämne påtänka någon reZlerinZ, lämpad efter hwarje orts loc-cka beskaffenhet.
Emedlertid och som Kongl.
Nädiga kroxolltion syntes äfysta »vidtagandet af skyndsamma utwägar, ledande til mildring och lättelse utt Allmogens tryckande skjutsning sdefwär; sä förmodade desse Fullmägtige, at UlskottsAfdelningen nu genast borde wara betänkt pä medel ech utwägar at beftämja detta nyttiga ändamål, såsom -fwerensstämmande dels med Kongl. MajrtS Nädiga afsigter och dels med Folkets eget wäl.
I betraktande häraf och som erfarenheten wifat, at de Skjutsandes kreatur städse taga skada, om icke söederfwas genom den rättighet de Resande nu aga al med Bondens uteslutande köra hans hästar, bertold, ty »värr! en tilbdrlig »varsamhet fällan iakt» tages; sä önskade Bonde-Standets Fullmägtige, der den ändring uti Gästgifware-Stadgan mätte ste, at den skjutsande förklarades berättigad, alllid sjelf fä styra sina hästar, dä han med tilförliteligasie kännedomen af deras styrka och fönnäga bäst kunde lämpa körandet derefter, och sämedelst wara saker at icke fä emottaga sit kreatur alldeles utmattadt och oftast bctydeligen städadt; i sammanhang hwarmed Fullmägtige ansägo högst nösigr, at en nog» hand hällcs deröfwcr, at hästarne icke blifwa betungade med större eller fwärare last, än ds förm5 utan äfwcntyrlig känning draga; hivarförutan och som det stall wara utan all motsägelse, d ls at derk Skiutsande, när hans tour til skjutsning inträffar, mäste, utom den tid som älgar lil längre wägs färdande fram til Gästgisvaregärden, hwilket färdande, hwad Hallstjutsbönderna angär, ar mest beswärande, helt och hältet försätta sä wäl et karlssom ökedagsverke och derföre icke erhåller mera än en gansta obetydelig betalning, alldeles icke motsvarande det dryga besvär, den trdsförsummelse, hwrlken särdeles i störde- eller andetiden är nästan oersättlig, och den täringskostnad, som Bonden fär widkännas , dels at ds dagswerken, som Bönserns pK wi^a ställen i Riket äro styldige at til Ränteägarne utgöra, icke fä betalas med mindre än Zi, 32 §:r enligt markegängen, hwilket belopp wid en sttutsfärd merändels sällan stär at förtjena; dels ock at de för Allmogen erforderliga inköp af hästar, seltyg och wagnredstap, i de sednare io ären, lika med andra warupriser, blifwit sä högt upstegrade, at anflaffanbet deraf icke annat kan än förefalla gansta kännbart; alltsä wille ^.näers kerston och Lrie kelrrlon förderas delar hemställa, om icke Utskottet kunde til Ständens klena förestå, at hos Kongl. Mast i underdänighst tilstyrka, det den skjutslega, som nu gär och gäller, mätte blifwa til i6 §. för hwarjc mils färdande med en hast förhöjd, dä den flintsande Allmogen, atmindstone utan alltför stort lidande, kunde fullgöra desi fljrttsnings - onus.
Blefwo besia omständigheter af Kongl. Mai:' i Nåder famNMa, fa ansägo Bonde-S.Ande-ls
Ombud gansta mreker wara wunnet til lättnad för de skjutsflrloiga.
Stadgades nu tillika, at de, som hasiva deras l ern rist i'nejden omkring G Misivaregärdarna, borde wara fl ldige, at, sä ivida särflillst beting ej kunde träffas, wid päkvmmandc resor me o egna hästar färdas 6 nnl, innan GistgifwarefliutS sick tag is; Hwilket e ter, Fullmägstges omdöme icke lyues obilligt, häldst hvarjehanda korrtare lustresor och färder för e.rfli lda personers nöjen och tidsfördrif, htvarwid Bönderne nu twingas at sina häftar til flmtsmng uttencna, da säkert komme at ansenligen mindftas och torde handa nästan förswinna, sä sörmen e /> ullers Oarslon och läric perrson, at de betydeligaste sväng,eler, sorn otwifwelaktigt leda til den fljursaude Allmogens be-ungande, wörö undanröjda.
Den 15.
April. - - » - ?rotoco11et för den 12. stdstledna fukerkiäes, hwarej er u.flotts - Afdelningen fortfor iney .nofattandet af 15. til och med 2 g. §. uti krojeAsr til en förbättrad G'stgifware - Ordning , h,vanill -LeoamöterneS meningar moro alldeles öfiverensstämmande, undantagande hwad fliutslegan beträffar, som Fullmägtige as Bonde-Ständet yrkade kil 16 §:r milen, i enlighet med hwad derom förut yttradt och anmärkt är, samt inskränkningen uti de skjutsandes rättighet at köra sina hästar, som beröroe Fullmägtige ausago stridande, ej mindre emot de principer, som UtflottS-Afdelningen förut fattat, cm möjligheten at åstadkomma en förbät« 87Z irad Gästgifware -Ordning.
Hwr Ofwerste-Imerttenanten 6^lleinll-.ölc! yttrade: at o,n alla jkiutsande agde javan jkickekgher, al de knnde komina i jsmnförelse med de hederwarda
Män af samma Ständ, som nu deltogo i öswerläggningarna bersen; sä kunde en hwar, utan allt betänkande anförtro sig, kamille och egendom u-L deras ward; men vä erfarenheten ej sällan wisar, at sädane personer sandas uti skjuts, som mindst betunga jkju-shästen och lättast kunna umbäras wid åke; brutet, strilkas styrka och insigter allde es icke hunnit den mognad, at Resanden kan unogä äfventyr för lif och gods, wid framfart, u i smara backar och andra wä.eliga tilfälligheter, och dä synbara qnledningar til olyckshändelser lära wid ala tilfallen böra lmdwikas, äfwensom all rättegång om ansoar och ersättning för timade olycko- är ^ oftast utan ändamål och förekommer - Hwr Otwerste-li.iLutenLnten högst obehaglig, sä ansäg Herr OsmersteI^ieutenanten för betankeligt, at annorlunda, än som lckojcckiet utmärker, bestämma de stansandes owilkvrliga köringsrättighet. Bonde-S-ändeks Fullmägstge medgäfwo, at i staga om större resetyg med siera hästar kan undantag äga rum; men förmente de händelser likwck mycket sällsamma, dä Bonde utsänder sina hastar, som oftast utgör dest redbaraste egendom, u an med sä skickelig dräng eller gvste, ät de af honom kunna styras, eller ak Gästgifware och Hållkarl skutte-i detta asteende, til eget äfwenstr, meodela oriktigt betog och yrkade alitsa, at kölängen, i likhet med Hn-r Lrndshöfdingen Grefwe ölörners uplästa Ickojoök, mätte ärmindstone sä blifwa oinskränkt med en och tiva hästar, dä den körankes stickelighet, pa sätt, som föreslaget är, styrkas kan. ?54 Riksdags-Fullmägtigrn ftän Bo5uS Län, som tillika är Ledamot uti Oeconomi? - U.skottet, Xnäer, läeijerton ivar härwis närwarandc och ingas et Memorial, som uplästes, sä levande: Kongl. Maj.tt har wid RckSdaaens övnande »llernädigst lemnat Riksens Ständer p.opollcion?r til öfverläggning, ibland hwilka en ny G stgi, vmeeller Skjuts-Ordning skulle inrättas, mw luca.
Ständer hafva hvar i ut S än-, ittn imnt cie^nteraä?
Ledamöter ttl et Oeconomi,-»' u k t, som om denna Ordning skulle öfive.en^kom iru
Pä underdänig anhällan har Kongl. Mutt N^diqst lemnat Utskottets Ledamöter at ingifva säoana krozeÄer, som med Desi Naoiga kropoittionor kunos tillämpas.
Sä som medlem i detta O-conomieUtjkott, fär jag afgifva följande kropoluioner, dem jag ödmjukast anhäller mätte i Uukotters k'ro« tocoll intagas och Bonde«SändetS kienum föredragas at til Kongl. Maj.ttS pröftung t chupaste unLerdänighet underställas. i:o At Bohus-Län- skjutsande
Bönder ma warda lillätne at sielfwc köra sina hästar och at pä Hwarje häst ej mä läggas mer än i skeppundtyngd och pa twänne ej mer än dubbelt, skjutsaren inberäknad i wigten.
Denna tyngd mä anses för taff.
Sä böra de
Resande ej färdas hastigare än twä timar pä milen, der wägen är backig och djup, och der wägen är bättre 14 timme pä milen, och der wägen är god eller den Resande feck nyttja flera Hästar för desi beqwämlighet än för haus lasi tarfrvaS, bör han ej fa resa fortare än timme pä milen. 2:0
At skjutslega» mä förhöjas med 4 §. pä milen för hwarje häst, och dä en Resande nyttjar ridhäst bör han betala utom den häst, han rider M ----------- 8;; pä, halfwa legan för deri skjutsande, som hon»m Åtföljer pä en häst för at hämta den Resander L» ter; tv oftast händer det, ar den Resande har ridit fort :il Gistgifwaregärden, hästen blifwer Mende r sivärt wäder en half, ja hela dagen, innan der, skjutsande hinner fram at hämta den.
Hästen blifwer derigenom stämd.
Denna stjutSlegaS förhöjning kan ej sivara emot DaZSwerkrn, MarkegängSTaxorS uphöjande och tyckes för mig härtil lägga § unden, afu-ensom flere Ledamöter i wart
Stan» öro belägne at u göra detta fwära och tryckande onus, bjuda alltid til pä allt mdjeligt sätt at undflrppa detta onus.
Denna stjutsförhöjning kan sL ^ mycket mindre anses sivär, som den Resande är vbetaget at nyttja egna hästar, hwartil alltid pL G stgifwarcgärdarna stall finnas tilräckeligt foder, med mera. g:o At skjutsande mätte af de resande erhSlla någon lega för desi stjutS-redstap, nämligen för wagn til twänne hästar med selar och beqwämliga sälen ät den resande bör betalas med z si. milen; för kärra eller fläda med sela och .begrvämligt säte 2 si. milen, för en sadel i si. och för en sele, som nyttjas för de Resandes äkedon, sex r:st.
Denna lega är sä liten, at den knappast kan betala smörjan som Stgär; och kan pä intet sätt anses som betalning, men kunde nägot bidraga til wära förluster; ty sädana stjutsrcdstap kosta gansta mycket i min hemort.
Denna lilla lega för stjutsredstapen hoppas jag kan sa mycket mindre räknas, som den Resande äger alltid rättighet at nyttja eget äledon.- 4:0
At ds i min Landsort ständigt färdande Norrsta och Dunsta LnLULr mätte genom särstilldl 8?6 beting sig fortställa, i anseende til den swära tyngd de äga , och äfwen HrndtwerkareS marknads» gods, sä nncket bemngar den Skjutsande, haldst Bonden icke har någon controll pä wigten; hwartil astren bor räknas Ostron- och HummerNpköparcs poära last, utan i säpana sali, dä de äro för Kongl. Mas::» räkrung. Z:o At Stadernas Fnllmägstge begärt r6 si. milen, kan jag sä mycket mindre bestnda, som det ar all i o kostsammare at föda hästar u i Städerna; men anhäller derjämte at den Allmoge, som skjutsar til, s/mom och frän Städerna mätte ätnjuta samma rott. 6.'o A Gästgifware 5 Landet, sa wäl som uti Staderna -nätie af de Resande, för hwilka de upbäda hästar, njuta En skill, lil HällkarlenS och Drängarnas underhällande. 7:0 At den Resande icke bör wänta öfwer en och en half limme, utan sä händer at flere Resande inom en timma ankomma til Gästgifwaregården och Gästgistvarens drängar redan äro u f.nde at bada up skjuts för andra, de ankommande dä fä dröja något längre, men alo ig öfoer twänne timmar.
Hvilken som häremot öryte. , wa-e allmänna Lagen, som i gamla Gästgifwa'e-Ord irgen stadgadt nr, sä w-äl för de Skjutjanr-e som de Resande hit lämpeligast, äf.ven i sädana ornst.!»»Ag^e.er, som här icke ärs uptagna.
Sluteligen ar min tanka ej at pä mindsta fatt förfördela- något Stånds i Räder föruma xrivils'
Lisr - -------- 857 gier, utan da tvär Allernädigste Konung lemnak
Allmogen frihet at efter bästa förstånd yttra ost i detta ämne, sä har jag funnit för godt at härmedelst förklara Allmogens tankar i min hemort, och öfwerlemnar gerna ät nägot af Le öfriga Ständen at emot lika förmäner smutsen sig ätaga, men förmodar, om besia wälmenta projeÄer för Bohus
Lin blefwo antagna, Hallstjntsen, fom sä mycket plägar Landet och hindrar Jordbrukets upkomst, derigenom stall förswinna. ^näers läleljeskon.
Wid genomläsande af Le förliden gärdag förestagna §.
§. til den förbättrade Gä-rgifware-Ordmngen, anmälte Herr Osiverste-b.iLutsnaiiten 6/11enLölä, at större magnar, som efter U stot:s - Afrclningens tanka böra, i sivarare waglag och dä flere än syra personer äka dera, bespännas med 6 hästar, kunna äfwen sä latt köras nied 5, dä gure hästar spännas närmast magnen; i anledning hwaraf, genom pluraliteten.8 tankar stadgades, at uti Utstötts-Afvelningens krojeÄ skulle anmärkas, dek 5 ä 6 hästar singö för sadana magnar nyttjas; hwilken omständighet Bonde-Ståndets Fallin ig'ige deremot bestridde, med pästäende, at 6 hlchrar böra i omförmälta händelser owiltvrligen tagas.
, . - - Härefter anmälte Ledamöterne utaf det Hederwärda Bonde-Ständet, at de läftt strifteligen författa sin mening uti förevarande änrne, fom wid LesLons-limmans stut sramgafs, af sädan lydelse: 102 Z;8 ------Ä Innan Höglofl.
Utstötts - Afdelningen strider til ändteligt flut uti det til desi handläggning öfwerlemnade amne at förestå en ny och förbättrad Gästgifware-Ordning, torde det tillätas oss, at fa erinra nägra omständigheter , såsom tillagg til hwad wi förut, pä sätt krotooollerna utwifa, munteligen anmärkt.
At sä ival Häll- och kekerve-stjutsningen är i allmänhet för dem, som nu fä den »vidkännas, en högst beswärlig och tryckande tyngd, lärer icke kunna motsägas.
Pä utrikes orter ar stjutsinrättningen derföre ställd pä en helt annan fot, än hos ost.
Genom de post- eller forwagnar, som der finnas, komma resande pä bestämda tider fort, utan at Allmänheten tryckes: och det är, efter wär tanka, vtwifwelaktigt, at en lika beskaffad Post- eller Forwagns-stjutsning skulle pä mänga trakter i Swerige kunna inrättas och aga beständ, ätmindstone Ler, hwarest en jämn rörelse med Resandes fredande inträffar.
Wär önskan är alitsa, at Vederbörande Herrar Landshöfdingar öfwer hela Riket Höra Länens Jnwänare, om icke en stik inrättning, förmedelst någon widtagande entrepreuaäe, lämpad ester hwarje orts särskillda beskaffenhet, fastställas mätte; h.varöfwcr Landshöfdingarnes Betänkande borde astemnas: och det kan icke stä felt, at ju icke flerastädes sädant kan ste.
Emedlertid hindrar berörda Förslag ingalunda Utskottet, at genast wara omtänkt pä medel, hwarigcuom de Sejinsstyldiges börda defiförinnan warder lättad och underhjelpt; sädant instämmer jämwä! synbarligen med Kongl. Majtts uci läropsL' tipneu utträde Nädiga afsigt.
Detta ändamål befordras säkrast, om irenne omständigheter bewilljas:
Den första, at stjutslegan förhöjes til 16 skill, milen för hwarje häst.
Den andra, at de resande som hafwa sina hemwist i beil trakt, der gästgifware-gärden är belägen, böra färdas ätmmdstone 5 a 6 mil hemifrån, innan skjuts fär tagas.
— Och Den tredje, at för hwad Resetyg det häldst wara ina, bör den Skjutsande hafwa magt at allena köra sina hästar, emot förbindelse at wara framme pä den efter miltalet och mågens beskaffenhet bestämda tiden.
At fkjntslegan bör förhöjas, bertil är fa mycket mera stal, som hästars och wagn-redstaps inköp och underhållande, lika med allt annat för Allmogen behöfweligt, sedan förhöjningen sidst bifölls, upstigit til en dyrhet, den der icke annat kan än förefalla.
Den Skjutsandes hästar mäste alltid wara wäl stodde och i öfrigt jämte hvarjehanda resetyg i swarSgilldt ständ.
Annars blott-- ställes han för answar och böter sä wäl derföre, forn i händelse han i annat fall skulle pä nägok sätt finnas oförmögen, at stjutstyngden uthärda.
Den dagen stjutsningen inträffar, som i allmänhet gansta ofta påkommer, är helt och frället förlorad , utan at någon nytta hwarken af Okarne eller den medföljande Skjutsare!! är at påräkna, och hwad Hällstjutsningen angär, försummas dermed, da den infaller, än mera tid.
I störde- eller sänings-tiden är et dylikt hinder merändels icke ersatt med flera R:dal.
Ulan afseende pä alla deAa betydande olägenheter, åtskilligt annat at förbigå, fär nu den Skjutsande för all sadan kostnåd, karing, tidsförsummelse och ril^e, endast i6 a 24 si. för hwart par hastar i betalning, och dermed mäste han finna sig nL>d, stundom emottaga sina hästar och redskap förderfwade, och til raga pä mattet se ve sina til seder, tankesätt och upförande förförda och willade, genom de lättsinniga och stadeliga tilfällen, som under wistande pä Gästgifwaregård^ och i lastfulla mcnnistors sällskap, ty warr, icke sällan dem bibringas.
Talande mäste desia stäk wara, atmindstone hafwe wi icke ännu funnit dem wederlaggda.
Onekeligt är det, at onödiga lustresor, smärre färder, och en myckenhet deraf härflytandc stjutsningar undwikas, om
Resande mäste ifrän sit hem färdas Z eller 6 mil innan rättighet för honom upstär at begära stjuts.
Sädan är anledningen til berörda hemställan.
Alltför manga misibruk skulle wisa sig, dä som nu, i händelse den Skjutsande, som bäst känner hwad hans hästar täta och kunna draga, icke singe köra sjelf alla slags lasi.
Dä han är answarig för hwad som under körandet händer och är framme pä sagdan tid, sä är ju den Resande ingalunda exponerad.
Deremot är Skjutsaren i tillfälle at efterse huru hästarne handteras, de blifwa da icke skadade och förderfwade, och för hwad som i flitt fall ster har den Skjutsande sig sjelf at skylla.
I öfrigt hafwe wi icke at erinra wid de föreslagna ändringarna, sä widt de ej strida emot hwad wi nu anfört.
Wi wäge hoppas, at wära berörda anmärkningar, icke stola lemnäs utan - ^ - 86 l allt afseende, och det är af denna anledning, som ivi härmed anhälle, at detta yttrande jämte hwad wi til krotocollet den 4tde dennes munteligen andragit, mätte fä ätfölja den härifrån afgående exxsäition. ^näers Iarsson.
Lric kellsson.
Den 22tdra April. - - Härwid anmärkte Ledamöterne af Bonde* Ståndet, at hwad angär den rättighet-en, fom uti 16. §. blifwit Resande förunnad, at dä ridfljuts tagcs, medföra ame Lispunds särstilld tyngd; sä more i deras tanka detta hästens belastande allt^ för swart; hwarföre de yrkade at, när siik stjuts nyttjas, ej mer än endast Personen mätte ä hästen sä fortstaffaS. — Äfwensom de förmente, dels at wagnlegan borde ätmindstone i likhet med hwad ^.näei'8 k-IeljeLlon i stt Memorial förestagit, blifwa tilökt, dels vek, at som den af Ukstotts-afdelningen xrojeökeraäe tid för Resandes färdande hwarje mil stall wara för korrt, och böra til 14 timma för milen beräknas, det mätte jamwäl den«a omständighet blifwa behörigen iakttagen - - - Tx krotocollo L. L. Irä^ärZ.
Junit. kienum klockan 9 förmiddagen.
I^pbröts Herrar Llsticirernsr för första Olsllsn Wallista til Ledamot i Helliga Ulstottet efter (rens - 86a rslenGrcswe kbilip von Lefverin, och befannsderlil wara wald N:o 282 Friherre Knäbeck, kebe ^Isxmäcr.
Likaledes Herrar LleLkorsrnaL of tredje Llssscn Wallista, enligt hwilken bliswik utnämndeefter
Herr krokelkorsn von Zebulrrisndsim, ti!
Ledamot af Hemiiga Utskottet N:o lgs7 Herr kkiläebranä, vaviä Oorrb-irä, och efter H rr Ofwerste-Uieurengoken I-Iamm-nbcrA i Beivillnings-Ukskottet N:o 1794 Herr von bkoMen Fullmägtig Herr Isrlmsäsn, jacobi Ryttmästare.
Ridderskapet och Adeln ätffilldes klockan half io. !n 6äsm krorocolli 6. §i!vsrkol^s. ThersdaM dcn 5.
Junii. ^ risnum klockan 9 förmiddagen. ^)ans Kxcsllenes Herr Grefwen och LandtMarskalken rilkannagaf, det Hans Kxccllencs i dag undfätt ifrån Hans Kongl. Maj:t et kil Herr Grefwen och Landt.Marskalken ställdt Nådigt Bref, jämte befallning at deraf lemna Ridderskapet och Adeln del; hwarefter Hanö Lxecilence lat detsamma för Ridderskapet och Adeln upläfa, fa lydande: 86; med Guds Rade, Swerigeö, Gölhes och Wendes Konung oc. oc. oc. Arswinge til Dannemark och Norrige samt Hertig til SchlcSwig-Hollstein oc. oc. Wär synnerliga Pnnest och Nådiga benägenhet med Gud Msmägtig
Hr Grefwe, EnafRiketö Herrar, LandtMarskalk, Riddare och (lommenäsur af wara Orden.
De händelser, hwilka tildragit sig i anledning af Mdderskapets och AdelnS öfwerläggningar öfwer Rlksens'Skandcrs Hemliga Uifkoits uti afgifwet krorocnllscklrdrag, meddelade utlåtande, angående Rikets Penninge- och Myntwäsende, samt en tilgörands Ksalimrion, hafwa warit af den sällsamma och owäntade beskaffenhet, at det icke kunnat undfalla wär upmarksamhet.
Dä flere af RidderfkapctS och Adelns Ledamöter uti Hemliga Utskottet, af orsaker hamrade frän det, som hos Ridderfkapet och Adeln wid detta Ercndeö handterande förefallit, förklarade sig wara sinnade, at k underdånighet anmäla deras önskan om entledigande fran detta förtroende, kunde Wi icke anse sädant innebära de laga förfall, utom hwilka enligt Riksdags» Ordningen den 24.
Iauuarii 1617 ingen mä fördrista sig, at blifwa borria antingen i allmännelig» sammankomster eller i hwart Skänds särdeles rådslag; Wi funno derföre icke eller skäl, ak pä sadana grunder någon afsägelse emottaga, och de sivar vesteRidderskapelS och Adelns Ledamöter i öfrigt crhöllo uppå deras underdåniga andragande uri det som rörde Edert förhäl» lande som Landr-Marskalk, dä
I ril behörig wcrkställighek befordrat ek as Ridderfkapet och Adeln lagligen fattadt vch genom ordentlig voisrin^ faststäildt