Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herrar hafva gifvit för mänga och för dyrbara prof af deras Faderliga omvårdnad för Svea Folk , för att någon skulle kunna draga i tvifvelsmål den omsorg
De haft ospard vid närvarande tillfälle; Och mindre än någon annan bör den hedervärda Ledamoten, som föreslagit nu i Den 2 December. frågavarande Tillägg, hysa ett dylikt tvifvel, då han blifvit kallad, nyss före Riksdagens början, att öfvervara Öfverläggningar om medel att bota de svåra följder, hvarmed Landet hotades af Malmö
Discont - Verks iråkade obestånd.
Den hedervärde Ledamoten syntes då ej benägen bispringa den nödlidande.
Desse öfverläggningar blefvo utan Resultat, men Hans Kongl. Höghet
Kronprinsens ömma omvårdnad förblef likväl ej overksam.
Denne Furste, hvars enda föremål är Fäderneslandets välstånd och hvars verksamhet ej hvilar då ännu något godt årerstår att uträtta; denne Furste, sager jag, har lagt under Kongl. Maj:ts ögon de från Pro vinc .rne inkomne Em bets Berättelser och på Hans Kongl. Höghet Kronprinsens hemställan har Hans Kongl.
Majit vidtagit alla nödiga mått och steg för att lindra Dess Undersåtare* lidanden, Då Konungens Befallningshafvande i Malmöhus
Län inberättat, att den, genom Malmö
Discont - Sedlarnas misscredit hastigt inträffade Penningebristen, förorsakat en nedsättning af Spannmåls-prisen, sorn hotade Jordbrukaren med förstöring, har Kongl. Majit nedsändt ifo,ooo R:dr Banco tor att användas till Sädes • uppköp; en anstalt, hvarigenom den betryckte Odlaren biet räddad.
Riksens Ständer hafva inga Medel anslagit för att understödja de Medborgare, som genom tidernas skick hafva blifvit bragte på obestånd.
Likväl då Landshöfdingen i Götheborgs Län in - 9 2 Den 2 December. berättat, att Handelns afstadnande bragt uti yttersta förlägenhet ett betydande antal Arbets folk, bar Hans Kongl. Höghet Kronprinsen af Siri enskildta Cassa tillagt dem ett understöd för att lindra deras mäst tryckande behof under vintren.
Då Rapport nyligen inlupit om den svåra belägenhet, hvaruti en stor del af Staden Göthe* borgs mindre bemedlade innevånare sig befinna, genom Discont - Sedlarnes misscredit och Banco - Sedlarnes nästan totala försvinnande utur rörelsen , har Kongl. Majit till deras understöd nyligen anslagit en summa af 20,000 R:dr Banco.
Uppå Landshöfdingens i Fahlu
Län underdåniga Rapport om den förlägenhet, som derstädes uppkommit till följe af Sedel - myntets misscredit, lemnade Konungen detta
Län ett understöd af 20,000 R:dr Banco, På samma sätt har Hans Maj:t bemödat sig att afhjelpa en dylik nöd i Östergöthland och Westergöthland.
Det blefve för långt att anföra allt, sorn i detta afseende blifvit gjordt; ty ingen vrä i Sverige har blifvit glömd af HansMajits och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Landsfaderliga omvårdnad.
Allt det jag anfört, sätter i en klar dager att
Rikets belägenhet är af Konungen fullkomligt känd.
Jag hade trott, att det skulle varit öfverflödigt att åter upprepa det, emedan sjelfva den tryckta Riksdags - kallelsen och Kongl, Majus Tal vid Riksdagens öppnande, tydeligen säga: att Kongl. Majus
Nådiga afsigt är att rådslå med Dess trogna Ständer öfver medlen att afhjelpa den tillfälliga förlägenhet, sorn i detta ögonblick bekymrar Svenska Folket.
Jag ber Ridderskapet och Adeln att härå fästa en sär*.
Den st December. deles uppmärksamhet.
Att först tacka Konun. gen för Dess omsorger och bemödanden att ifrån Svenska Folket afvända olyckor, och att se4ermera bedja Hans Majit underrätta sig hvar. före sådant skett, synes mig vara err motsägelse, som man bör undvika, för att ej blottställa sig för grundade anmärkningar.
Konungen rår ej för de olägenheter, som uppkommit af Discont - Verk, hvilka Hfan icke inrättat, och öfver hvdka Han ej hade någon myndighet; Men allt det som blifvit vidtagit att afhjelpa eller åtminstone förminska dessa svårigheter, det är man Konungen skyldig.
Hvarjemte Hans Excellence munteliger. tilläde:
Att ingen bättre än Hans Excellence varit i tillfälle att bedömma antalet af Hans Kgl. Högh.
Kronprinsens välgerningar emot de behöfvande, emedan, till följe af Hans Kongl. Höghets höga förtroende, större delen af dessa Summor gått genom Hans Excellences händer, och kunde Hans Excellence intyga , att de voro betydligare, än man föreställer sig, och uppstego til] ett högre belopp, än hvad någon Sveriges Konung förut till dylika ändamål användt.
Flere af Ridderskapets och Adelns Ledamöter yttrade härtill deras bifall.
Undertecknad upplä>te derefter Grefve Anekarsvärds ol vanberörde yttrande.
Grefve Lövenhjelm, Gustaf: Bland
Dialectikens utvägar är ingen farligare än dä motståndaren framställer allmänt erkända och vördnadsvärda giundsattser, samt derifrån sedermera härleder resultater, som af dessa grundsattser ingalunda följa.
Vi äro alla ense derom, att hvarje Riks» Den 2 December. dagsman äger att flitt och oförstäldt yttra sina tankar, och det i synnerhet i fråga om Landsmäns nöd Vi äro aila ense derom, att detta ar hvarje
Riksdagsmans heligaste pligt och att all sanning med välvilja upptages af vår Regering.
Men om det af Friherre Stael von Holstein föresiagne Tillägg skulle inför Kongl. Majrt i underdånighet framhäras, kunde Riksens Ständer lätteligen bekomma det svar, att de just i afseende på de ämnen, hvilka uti Tillägget innefattas, aro tili detta Riksmöte af Kongl. Majit sammankallade; och attsåledes Kgl. Majit icke kunnat anses hafva varit i okunnighet om det i Tillägget förmälte tillstånd.
— Jag anser således detta Tillägg onödigt.
Är fråga om att inför Thronen om Landets ställning frambära underrättelser, dem man anser Regeringen sakna, fordrar detta vigtiga ämne en vida fullständigare Undersökning och Debatt än i förra Plenum föreföll, och endast då, samt sedan vi af Ståndsbröder från samtlige Ri* kets Landskap r hunnit inhämta fullständig kännedom i ämnet, endast då, säger jag, kunde en sådan framställning medföra den åsyftade nyttan.
Jag vill ingalunda tro, att med detta Tillägg kunnat atyftas någon skada, hvarken i Regeringens popularitet
Hbr 8 enigheten bland oss.
Med det förra k*n det vara likgiltigt ehvad som åsyttats, ty Regeringen är stark nog genom sin Rättvisa och gin Redlig» afsigt, r— Med enigheten bland oss, bär i alla thisr till - Den 2 December.
95 ståndet varit bräckligare, och detta bör skonas.
Men ehuru ingen skada åsyftats — sker dock skada, om detta Tillägg antages.
— Det är oss alla bekant, art i England, i Holland och öfver allt der representativ Regeringsform finnes, anses Tacksägelse-Addresser innefatta förebråelse mot Regeringen, då de innehålla sådane föreställningar, som här föreslås; och en sådan förebråelse vore å vår sida en gruflig orättvisa och otacksamhet, som ingen af oss kunnat åsyfta.
Jag upprepar, att sådana Tillägg altid anses som en klagan öfver Regeringens skadliga åtgärder eller slöserier.
Ätt vi icke äro befogade till den förstnämnde klagan, det veta vi:
Hvad slöseriet beträffar har det utan tvifvel ägt rum, men detta slöseri har varit af en sällsam beskaffenhet.
Allmänna har varit föremålet deraf, icke offret; och de tillgångar hvarmed detta ädla slöseri blifvit utöfvat, hafva icke blifvit hämtade af Statens kända och påräknade Intrader, utan tillskapade; Ja! mine Herrar, tillskapade genom snillets kraft och genom en verksamhet, som då allmänt väl är i fråga ej känner hvarken ro eller rast. jag kan med egen erfarenhet och med tillförsigt att bli trodd på mina ord, så mycket lifligare derom tala, som jag sjelf varit nyttjad i en del af de ärender der så betydliga förmåner tillskyndats vår Stat.
Af alla dessa förenade anledningar, får jag för min del förklara, det jag anser Friherre Stael von Holsteins ifrågavarande Tillägg Den a December, icke vara lämpeligt, att uti den af Riksens Ständer beslutade Tacksägelse - Adresse inflyta.
Friherre Cederström , Jacob: Öfverlaggningen uti ifrågavarande ämne synes mig ännu vara allt för tidig, innan det Prorocolls Utdrag, som skall innefatta Ridderskapets och Adelns beslut, blifvit uppläst.
Anses frågan vara af en allmän beskaffenhet hade den bordt hvila. -— Skulle den deremot anses vara enskild, kan den nu till öfverläggning förekomma, men ej förr än Protocolls'
Utdraget blifvit uppläst, ty då först får öfverlaggningen en riktig lorm.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric.- Då hela Öfverläggningen i ämnet, samt föl j ak teli gen hvarje Ledamots anmärkningar, tnrde böra till Expeditions - Utskottet öfverlemnas, för att derstädes sammanfattas och uppställas i form äfen Tacksägelse- Addresse, hvaröfver, sedan den från Expeditions •
Utskottet återkommit
, Discussion först äger rum, sa torde mig af sådan anledning tillåtas fa uppläsa följande :
Allmänt klagas öfver nöd och förlägenhet.
— Riksens Ständer sammankomma; — Hvarje Individe tror sig känna orsakeme till det onda, och föreslår välmenande botemedel, hvilka, som lämpeligast, framställa sig för de$s öfvertygelse.
— Särskildte Utskott tillsättas för att undersöka förhållandet3 för att uppfatta alla dess t
Den 2 Decembef. dess delar, framställa det till Orsaker och följder; —- och sedan man trodt sig väl utredt ett så vidt omfattande ämne, föreslår man medel att återföra ett förloradt välstånd, och hoppas, måhända, att det genom denna åtgärd Skall nås till ymnigare mått än någonsin.
De hemmavarande längta efter lättnad i sina bördor; de hafva full förtröstan på sina Representanters nit och goda vilja; de hoppas allt4 tills Riksdags - Besluten vanligen upplysa dem ^ att de hafva att vänta — intet.
„ Vördnadsoch tillgifvenhet? * betygelser; afgörandef om erd och meningar i Grundlagen, i Riksdagsordningen, Tryckfrihets'Lagen; fastställandet af en Bevillnings » Summa , hvars tillräcklighet göres tvifvelaktig genom flere möjligt inträffan*; de omständigheter; ökade Anslag, stora Penninge - tillskott från Banquen, hvars tillstånd hålles obekant för dem, som besluta öfver dess hatidhafvande; några förändringar i Allmänna Lagen; underdåniga önskningar om en mängd Författningar; stora bidrag af Banquen till en* skilte företag och en, i följd deraf, tilltagande Mynt - försämring, är som oftast innehållet af Rikseds Ständers Beslut och hela verkan af deras sammanvaro; kostsam och föga båtande för de hemmavarande.
Om detta är förhållandet, så torde orsakers tie få sökss inom oss sjelfver vi komma tillsammans från mer och mindre trånga verknings-kretsar; vi medföra kännedomen af brister Ridd. oeh Ad.
Prof. 1 S» J§, 14.
V' 98 Den 2 December. och behof i vår Ortj vi framställa dem och tro ofta det hela böra hjelpas genom medel,’ som endast kunna lämpas till dess del.
Stats-förhållandet i dess vidd fordrar en öfversigt af det hela , som sällan af den enskilte Stats Borgaren kan vinnas utan ledning; — och tinan har kärtt uödvändigheten af en vidlyftigare, det hela mera omfattande framställning af Statens belägenhet och brister, till ledare för sina slutsattsef.
En Ledamot äf detta Stånd, lika vördnadsvärd för sin ålder, som pålitlig för sin erfarenhet och sina kunskaper, har uti ett Memorial af den urte Maji i8if fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på detta ämne:
Han har ansett Riksens Ständers åtgärder icke med säkerhet kufina byggas på annan grund, än den som af Styrelsen, såsonä innehafvare af all kunskaps- källa, borde framläggas, för att af Stånden granskas, rättas och fastställas. —- Denna Presidentens Herr vorå Schulzenheims Motion vid förra Riksdagen blef ibland Riksens Ständers underdåniga önsknings .
Mål inskränkt till infordrande af Herrar Landshöidingars Öeconcmiska Berättelser, Och Riksens Ständer äro ännu i saknad af den tafla öfver Sveriges tillstånd, som Visar dess förhållanden i alla delar , efter de stora förändringar det undergått.
Det är ej tänkbärf, att en' sådan tafla öfver Rikets ställning icke skulle vara uppgjord; utart en sådan kaningen gfundidée för Statens tillvaro vara fattad, och alla' åtgärder till dess vidmagthållande, skulle varat Den 2 December' 99 osäkra och, genom brist på sammanhang, ej medföra någon allmän båtande verkan.
De hemmavarande kunna icke vara tillfredsställde, så länge deras Committerade ej kunna beskrifva orsakerne till de behof, solli fordra så stora Utlagor.
— Men Riksens Ständer sättas aldrig i tillstånd att bedömma dem ,• örn de ännu vid det .pde Riksmötet, efter åfcrvunnen frihet, förloradt och förändradt område , skola Sa k fia den plan, som utvecklar Stats* tehofven. —- Folkets rättighet att beskatta sig mätte säkerligen innebära eh skyldighet fördess Representanrcf, att Undersöka grunderne för Stats - utgifteme.
— Om Grundlagen ej bestämfrier viddén och formen för en sådan berättelse, så innebär det ett förtroende till Statens Embetsmin att förekomma Ständernes behof i den-' ha del. ivian skulle kunna sluta af de uttryck sorti vid förra Riksdagar någon gång undfallit en'
Föredragande^ elfer Minister, — att, ehvad sorn sker , bör man vara lika öfvertygad att ingen gren saknar dea uppmärksamhet, sorn den mäst förutseende omvårdnad deråt kunnat lemna.
— Män skulle af dessa uttryck sluta , att våra rättigheter borde Inskränka sig till undergifven tro och' blind tillförsigt för Styreisen.
Vanan vid Despotismen' ursaktar en sådan tanke, men den bör rättas genom den anmärkning , att friheten bjuder undersökning för att stadga ölVertygeiseir.
Huru lätt skulle det ej blifva fot Riksens' SOG Den' a December.
Ständer att latta sina Beslut och att för heill* mavarande rättfärdiga dem, om de kände Stats* Ministerns tankar om Sveriges förhållande till andra Stater; om de kände den grund- idée Han för Statens tillvaro uppgjordt; om de blefvo i tillstånd att bed örn ma Utslagen af den nosa vägning utaf skäl och motskäl, som grunda dess. förslag till bestämmandet af Statens verknings* krets; om de kände Justitia - Ministerns omdöme öfver bristerne i Lagskipningen och den plan till förbättring
Han utarbetadt, i följd af de Slutsattser
Han varit i tillfälle att fatta genom jämförelse af Delarne med det Hela, och genom ett sådant öfvervägande af möjliga verkningar 9 som endast från Dess plats med säkerhet kunna skådas.
Om Riksens Ständer fingo del af sådana åtgärder, skulle tj en dyrbar tid upptagas att ensidigt behandla en mängd Lagfrågor; — huru lätt skulle det ej blifva för Riksens Ständer att fatta sitt Beslut om de kände grunderna på hvilka Styrelsen stödjer
Lan» dets kraftberäkning; huru upplysande skulle det ej vara att känna de härmed sammanhängande öfverläggningar om ändamålet och afsig» ten med Försvars* anstalterne 5 huru lärorikt skulle det ej vara , att känna vederbörande
Em* betsmäns tankar om tillståndet i Landet och deras förslag till rättande af skadeliga förhållanden ; huru mycket skulle det ej lätta Riksens Ständers arbeten, om, till följd af ifrån alla Verk och Embetsmän inkommande Berättelser» en Plan till Stats-hushållningen uti dess vidd dem förelädes; med hvad säkerhet skulle ej Riksens Ständer träffa det rätta, om Stafs* Rå - Den 2 December.
SOI dets grundeliga och mogna öfverläggningar | detta mål meddelades, för att häfva de ivifveis* mål, sorn nödvändigt skola verkas af okunnig» het eller åtminstone mindre vidsträckt kännedom af Styrelsens hela omfång.
Då Fäderneslandet uti Konungens Stats* Råd äger en gifven punct, till hvilken all
Em» betsmanna omtanka för Fäderneslandets väl bov samlas, så är det denna vördnadsvärda Corps förbehållit, att, väggledd af allas meningar om, bristerna i Stats-hushållningen, kunna uppgöra en Plan, sorn, grundad pä en fullkomlig kännedom af det hela, visar Riksens Ständer Sveriges verkliga tillstånd, dess Politiska bestämmelse , dets krafter och behof, och huru allt är beräknadt med afseende å Stats Borgaren^ trefnad och bestånd.
Då det icke ens synes tänkbart, att så högt uppsatte
Män, som Svea Rikes Stats-Råds skulle inskränka sin verknings-krets tili den högst obetydliga, och blott negativa åtgärden, att hindra öiverträdelser af Regerings-Formen, pcb dä Lagen bjuder dem, a't sjelfkrafde påminna om Rikets litt och- bästa , synes mig vara både lämpligt och nödvändigt, att Riksens Ständer, Vid tillfället af den stora Deputation-, sorn af Vallöf!. Borgare-Ståndet blifvit föreslagen', i underdånighet hos Konungen anhålla, att till Riksens Ständers Stats-CRskott få öfveriemnad hela den Stats-Plan, sora af Stats-Rådet blifvit utarbetad} anhållandes lika uuuerdänigsr, att de skäl' och morskäl, sorn föra tiil Resulta - 102 Deri 2 Decemhey.. tet, måtte, som en grundelig vägledning fqy Riksens Ständer, äfven få medfölja.
Utom det verkeliga behof, hvaruti j;ig anser Riksens Stander vara af en sadan grund, hvarå dess åtgärder iped säkerhet kunna fqtas, anser jag som pligt, att Riksens Stander sätta sig i tillfälle, genom denna åtgärd, skaffa öfvertygelse åt Natiqnen, om Embetsmanna-verksamheten i Sveriges val och i dess Inbyggares sällhet, har ett odeladt mal för sina mödor, sirs omtanka och sin ärelystnad.
Orri misstag och olyckor utgöra menskligt erfarenhets-histofien, så böra vi, af framfarna tider, varnade , rädas att ät efterkommande lemna så rika blad i den, sorn dem vi utaf förrq Ständer arft.
Vj böra rädas att längre bygga utan grund, och vi koiijma i evighet att göra det, ?å länge vår uppmärksamhet ej fästas vid ett förändfadt Stats skick, så länge Stats-behofven ej rättas efter Nationalförmögenheten, så länge'Forsvars - anstaiterne fordra större bidrag, än sjelf-försvaret klafver.
Vj mråtte frimodigt bekänna, att yj, innan dessa Stats hushållningens grundvalar äro lagda , fj mera nu än förr kunna vänta den stadga uti vära linanciela åtgärder, sotti kunna trygga vår billiga farhåga för framtiden, och vi måtte icke längre dölja vårt behof utaf den Stats-jiushållnings-Pjan i hela dess vidd, som jag ansér nödigt i underdånighet begära , innan v» kunna börja att sjciiye utarbeta den.
Den 2 December. 103 Då Konungen nyss så Nådigt yttrar sig: alltid sökt att följa allmänna sinnes stämningen och tidens anda; aldrig att kufva hvarken den ena eller den andra; Dä han Nådjgst till Oss säger: att Slafvens usla lott är fästad blott vd hoppet ; så borde det ej onådigt upptagas, Q;n vi anse dessa vår Konungs ord som ledstjerna för våra fria yttranden, sorn en ny driffjäder att söka göra väl, och som anledning att till hjelp för vära åtgärder i underdånighet begära fru. ten af den Embetsmgnna- vaksamhet, som Folket dyrt betalar.
Det tillhör Svensk Riddersmanna- tro att J?da Sanningen ilrån sin Visknings-röle i Sal{- skap^-krersarne, att vördsamt föra den till Thronens fot, sorn Folkets Tolk för Friheten och Dygden•
Mångå tillkännagåfvo härtill deras bifall.
Friherre Stiel von Holstein, Corfitz Ludvig:
Då i ämnet redan är så mycket talat, torde det nu var3 tid, att Ridderskapets och Adelns, i anledning af mitt föreslagne Tillägg, fattade Beslut öfverlemna till Expeditions - Utskottet, för att i Tacksägelse.
Adressen blifva intagit, hvarefter, när Förslaget till Adressen hitkomjgnier , deröfver torde kunna discuteras.
Grefve Posse, Clas Fredric Då Herr Baron Stael ansett sig böra draga den slutsats utaf mitt Dictamen, att jag åsyftad t personella tillvitelser emot honom , tror jag mig skyldig för?
Klara, det sådant ingalunda varit min tanka, ej heller tror jag det någonsin kunna utåt mitt anförande iphemtas.
Jag är för mycket öfvprtygad om renheten af Baron Staeis afsigfer, för att ens ett ögonblick vilja dem misstyda; men då Herr Gene* ralén Gretve Anckarsvärd nyss inför Ridderskapet oell Adeln medg?fvit det Beslutet på Baron Staeis Motion så hastigt fattades, att han, sorn var den förste , hvilken täfte efter Baron Stael, ej hant yttra sig , innan det redan var iattadf; så har jag, utan att derföre tro, det Baron Stael åsyftat göra Regeringen någon direct förebråelse, föreställt mig, det Herr Baron Stael ej sä noga pfyervägt följderne af en sålunda framburen Tacksägelse - Adresse, hvilka följder ännu närmare blifvit utaf Herr Grefve Lövenhjelm utvecklade, Det är utan all tvifvel, att om Ridderskap pet och Adeln hifölle Redac;ionen af Protacolls Utdraget i fullkomlig enlighet fied ordalydelsen af hvad Baron Stael anfört, så skulle icke allenast hvarje Utlänning, utan äfvenledes de flesta Medborgare inom Sveriges Rike anse, det Ridderskap,et och Adeln velat åsyfta en direct förebråelse mqt Regeringen, som underlåtit skaffa
Sig sanna upplysningar om Landel rätta ställning.
Att dessutom, med undantag af det inre bekymmerssamma Penninge-förhållandet, hvilket Kongl. Majit orpnämdt i sitt Tal, ingen Dm s
December, verkelig fara eller nöd är för handen, har Ridderskapet och Adeln haft tillfälle inhemta utaf så väl Hans Excellence Herr Grefve von Engerströms, som flera värda Ledamöters anförande, Jag har således, så väl med stöd af Riksdags-Ordningen, som af den vid förra Riksdagarne antagna praxis, ansett mig på goda grunder kunna anhålla, det er» jemkning vid Redactionen af Protocolls - LJtdraget, som till de öfriga Med Stånden skall afgå, må pa sätt jag föreslagit, äga rum, hvarå jag får förnya min anhållan om Harr Grefvens och LandtiVIarskalkens Propositiqn, Friherre Cederström, Jaeob, I anledning af Friherre Anpkarsvärds yttrande, att hela ÖfverJäggningen uti förevarande fråga borde till Ex* peditions - Utskottet öfverlemna*, torde jag få ppplysa, att sådant alldeles icke är lämpligt, pmedan till Expeditions - Utskottet, enligt vära gällande Förmer, endast Ståndens beslut kunna Öfverlemnas, utan mäste Ridderskapet och Adeln fatta sitt Beslut, hvilket under form af Prptocolls-Lftdrag bör till Utskottet afgå.
Detta Rrotocolls-Utdrag är ännu icke uppläst, hvadan jag anhåller, att sådant genast mätte ske.
Det har tillförne sorn oftast varit praxis, att när ett Beslut af Ridderskapet och Adeln fattas, Protocolls - Utdraget deröfver genast uppläses, justeras och afsändes.
Vid detta tillfälle har endast Beslutet blifvit fattadt, hvilket nu mera ej kan äa - I c6 Den ?, December. dräs; man får således blott öfverlägga om upp? ställningen af ProtccqUs-IUtdragtt, sorn bör af? gä både till K.d-Stånden oell till ExpeditionsUi$kottet.
Inka med Friherre Cederström får jag anhålla, att samma Protocoils - Utdrag genast nia yarda uppläst. friherre Stael von Holstein •
Jag-är visst ej emot att Proiocolis-lJtdragct uppläses, och får endast anmärka, det Grefve Lövenhjelm äfven, insiämf uti, hvad j3g vid aila tillfällen yrkat; att hyarje Riksdagsman äger att fritt yttra sig, Herr von Schulzenheim, David, Jag ökar ogerna de mångå Talares antal uti ett enkelt eller föga invecldadt mål; men finner mig do<;k befogad att härvid antora några ord.
Bekymrade hafva utan tvifvel de, för kända Ptnninge oredor, kallade Riksens Ständer saminanträdt; pien huru bekymmersam ock ställningen vara må, sä synes det icke vara passande, att samma gång framföra en bedröflig klagan till Timonen, sorn ruan vill yttra en underdånig Tacksägelse till en Nådig och Patriotisk Öfverhet för Dess Landsfaderliga omsorg för Riket, och betyga vår glädje öfver Arf-Furstens uppnådda ålder att instiga uti Konungens Rådkammare; och detta så mycket mindre, sorn vårt betryck o,ch förvirrade
Penninge ställning ingalunda härleder sig ifrån någon Regeringens misslyckade åtgärd, eller från en vanvårdad allmän Styrelse, utan tvertom förnämligast ifrån Riksens.
Ständers egna finansiella misstag.
Vi hade före detta, med Fenninge - verkets goda bestånd; Den 5 December.
I°7 förmält afskudda oss större delen af den äldre Riksgälden, oell inlöst tvåtredjedelar af de utelöpande Riksgälds Scdjarne med da ännu kraftfulla Banco p ilningar, enär det olyckliga 1808 års
Krig försänkte oss i en ny högst besvärande gäld.
Långt ifrån att vidtaga Fomtjdcns ^ätt att efterhand sammanskjuta en Krigsgärd, eller att begagna då uppgifna råd, att utan Penninge-värdets rubbning, ändock successivement godtgöra den nya skulden trodde man lättaste sättet vara, att på en gång emot en lindrig ränta kasta h la Gäldsumman på Riksens Sunders Banque, men med detsamma sattes hela vårt goda Penninge-Verk i oreda , och med en mer an fördubblad Banco Sedelstock och äfven ökade Riksgälds-Sedlar, uppkom dyrhet å alla Lifsbehot samt både öfverflöd och brist.
Det förvärrade tillståndet har ännu mer blifvit ökadt genom en öfverdrifven och till en del illa handhafd Discont Inrättning, sä ock ett eljest i Economisk väg lofvärdt företag, eller Götha Capal-ai betet, har i Rikets gäldhupdna belägenhet öfverstigit våra krafter och ökat Rörelse-Capitalet, hvilket, en gång tillkommit, svårligen utan Näringarnas ofärd minskas kan. —- Hvad har väl nu vår välgörande
Öfverhet för del i denna olyckliga tillställning?