Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om en orättvisa emot desse tjenstemän skulle begås, så ligger .icke felet hos StatsUtsk., ty antingen R.
St. bifalla de af K.
M. begärda 800 R:dr till pensioner åt Bergsfogdar eller icke, så blifva de tjenstemän, som den värde talaren omtalar, lika olyckliga i alla händelser, så snart den nya organisationen träder i verksamhet, ty K.
M. har begärt dessa 800 R:dr för de Bergsfogdar, hvilka tjena med fullmakt, men K.
M. har icke begärt ett runstycke för de Fogdar, som tjena på förordnande, om hvilka den värde talaren här ordade, så att hvad han om dem yttrat, i händelse det faller någon till last, icke blir det StatsUtsk.
Jag yrkar fortfarande bifall på denna punkt.
Frih. Åkerhjelm, Carl:
Emot den nu föredragna punkten hafva af ålskillige talare inkast blifvit gjorda, hvilka till en del af föreg:de talare redan blifvit besvarade.
Jag anhåller således endast få besvara de anmärkmr, som icke blifvit af andra talare uptagne.
En värd talare har sagt, att frågan om Bergs-Colhii organisation borde vid denna öfverläggning helt och hållet frånskiljas.
Jag kan icke förstå hvarpå han grundar detla påstående, enär K. M. uti Sin Nåd.
Propos. just framhåller organisationen såväl af Collini som af Bergslags-Staterna i ett sammanhang, derföre att de sednare äro det förra underordnade och i följd deraf måste såsom ett helt behandlas.
Och om man närmare betraktar förhållandet, så finner man, att K. M. i det Dess Nåd.
Propos. bilagda StatsRåds prot. visserligen skiljt emellan hvad Presidenten i Bergs-Cofhm och de der föreslagna tjenstemännen samt de blifvande Bergslags-Staternas tjenstemän skulle komma att erhålla i löneförmåner samt att summan deraf är 28,400 R:dr; K. M. har i Sin Propos. sagt, att af det gamla anslaget skulle besparas 13 R:dr 43 sk. 4 rst., men undersöker man förhållandet närmare, så finner man att på samma gång, sora denna besparing framhålles, så äskar K.
M. dock 1,600 R:dr till fyra stipendiater och 800
R:dr till pensioner för Bergsfogdar, som skulle indragas, hvarigenom åter Statsverket, i st. f. att få en besparing, skulle komma att vidkännas en förökad utgift.
Betraktar man frågan om reorganisationen af Colhm, så förefaller mig verkligen, såsom detta Colhm borde kunna organiseras på annat sätt, såsom föreg:de R.
St. yrkat, utan bibehållande af den collegiala formen.
Chefen för Civil-Depart:t har äfven till StatsRåds-prot. anfört, att Bergs-Colhii göromål icke tåla jemförelse med dem, som åligga Rikets öfriga Colhr.
Det synes mig derföre vara skäl äfven erkänna, alt, för bestridande af detta embetsverks göromål, icke erfordras så många tjenstemän, som den collegiala formen erfordrar.
Det är naturligt, att när man vill bibehålla denna collegiala form, så erfordras flere
Embetsman och tillika flera löner för dem och hvarigenom äfven upkommer det förhållande, alt den nya organisationsplanen för Colhm uptager ett sä betydligt befi h. i3 17» Den 19 April e. m. lopp sora 13,333 R:dr 16 sk. b:ko, i följd hvaraf den återstående delen af anslaget blifver otillräcklig för verkställande af den åsyftade organisationen af Bergslags-Staterna med dithörande stipendiater, hvarföre också K.
M. gjort framställning om att få taga 1,600
R:dr för stipendiater af de medel, som äro anslagne till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, äfvensom af samma anslagstitel 800 R:dr till pensionering af Bergsfogdar, och hvaraf åter skulle följa att om den föreslagna organisationen skulle bifallas, densamma komme att ådraga Statsverket en förökad årlig utgift af 2,386 R:dr 4 sk. 8 rst. i st. f. den förespeglade besparingen af 13 R:dr 43 sk. 4 rst.
Sedan jag haft äran ådagalägga delta, så anhåller jag ali få framställa för R. o. Ad. den billiga tvekan, som hos StatsUtsk. upstått, att föreslå ökade anslag för verkställande af en reorganisation af nämnde Colkm, hvilken StatsUtsk. icke för sin del funnit fullt lämplig.
Derföre har StatsUtsk. inskränkt sig lill alt upföra på stat det gamla anslaget.
På grund af hvad jag haft äran anföra, anhåller jag om bifall lill den föredragne punkten.
Ett beklagansvärd! missöde sy nes verkligen hvila öfver det styrelseverk, hvarom nu är fråga.
Jag tror att redan under en liderymd af 20 år man tvekat huruvida detta verk borde bibehållas eller afskaffas.
Framställningar i det ena och andra syftet hafva blifvit gjorda och ingen af dessa framställningar har föranledt något resultat.
M. afgifvit förslag till verkets indragning, så hafva R.
St. svarat nej, och sedan hafva R.
M. med framställning om verkets reorganisation, utan att deruti hafva uttryckt någon bestämd önskan om dess fullkomliga indragning.
När nu K. M. å
Sin sida i detta fall lyssnat till R.
St:rs framställning, när K.
M. organiserat verket så, som han anser för Bergshandteringen nyttigt och nödvändigt, så kommer StatsUtsk. och framställer betänkligheter emot en så beskaffad organisation.
Mig synes som om StatsUtsk., med afseende på den långvariga tvist, som egt rum rör:de detta verk, hade bordt uttala den önskan, att tvisten en gång måtte sluta, hvartill tillfället här varit både lämpligt och nära för handen, just till följe af den reorganisation af verket, som K. M. i Nåder beslutat och af den Nåd. framlällning, som i sammanhang härmed skett, om några få obetydliga anslag icke för sjelfva Ofverstyrelsen, utan för de underordnade ijenslemännen, hvilkas behof är så påtagligt alt det icke af StatsUtsk. kunnat vederläggas.
Man har talat derom, att en förhöjning i anslaget för Bergslagsstaterne skulle genom bifall till K. M:s Nåd.
Propos. komma att äga rum.
Jag bestrider ett sådant förhållande.
Vid sista Riksdagen behagade nemi. R.
St. minska det gamla Statsanslaget för Bergs-Colhm med ett belopp, motsvarande Presidentslönen.
Om 1111 K. M. skulle få tillbaka denna Presidentslön eller löner till motsvarande belopp åt andra tjenstemän, så har ju derigenom någon förhöjning i utgifterna för delta Embetsverk i sjelfva verket Den 19 April e. m. 179 icke ägt rum, och att åt
Cölhm återgifva hvad man detsamma aDiäiidt, kan icke vara mer än både billigt och rättvist.
Hvad beträffar sjelfva indragningen af Presidentslönen, så tror jag också att beslutet derom blef af R.
St. faltadt eller åtminstone tillstyrkt af StatsUtsk:s pluralitet mera i anseende till personliga förhållanden, än af verkligen giltiga skäl. K. M. har emellertid inskränkt sig till den minskade Staten och inrättat ett Embetsverk med en inkomst, som vida understiger hvad som billiglvis borde tillkomma ett Riks-Coll:m.
Flere talare hafva här framställt tvifvelsmål om nyttan att hafva de ärender, som tillhöra Bcrgslags-Stalerna, under en collegial styrelse.
Jag belviflar nästan, att dessa
Hrr känna hvad en collegial styrelse innebär.
Erfarenheten hos dem, som tjenstgjort vid en sådan styrelse, mäste vitsorda alt noggranheten der är alltid vida större, än der ärendena öfverlemnas till behandling af en enda person.
Således anser jag att K.
M. handlat med klokhet och för fäderneslandet nyttigt, då han bibehållit den collegiala formen för dessa ärenders behandling och äfven bibehållit Colhm såsom ett helt för sig, ehuru icke dessa ärenden äro af så mångfaldig beskaffenhet, som inom andra Riks-Colhr.
Hade så varit, så hade K.
M. icke föreslagit att delta verk endast skulle bestå af tvänne ledamöter och en Chef, då andra verk hafva 5 till 6 ledamöter och ännu flera, allt efter behofvet.
Jag anser det vara af vigt att StatsUtsk. vid detta tillfälle uttalar ett bestämdt yttrande öfver K. M:s Propos., antingen till bifall eller afslag, ty på det sätt StatsUtsk. nu behandlat saken, måste den åter blifva föremål för tvist vid en kommande Riksdag, hvilket icke torde vara lämpligt.
Tvertom synes rälta tiden nu vara inne att afgöra den derigenom att man bifaller K. M:s Nåd.
Jag yrkar på dessa grunder återremiss af Betänk., hvarvid jag icke kan undgå att beklaga, det K.
M. icke med någon framställning om pensionsanslag ihågkommit de underordnade tjenstemän, nemi.
Bergsfogdarne, hvilka i många år innehaft sina befattningar på grund af förordnande och de der nu måste utan all ersättning lemna sina tjenster; men jag inser nogsamt svårighet för Konungens Rådgifvare att hafva kunnat tillstyrka K.
M. en sådan åtgärd, i anseende lill de många och stora anslag, dem K.
M. för andra vigliga ändamål måst begära vid denna Riksdag.
Dock synes det mig innebära en hårdhet, hvartill R.
St. icke borde göra sig skyldige, om ifrågavar:de tjenstemanna-personal skulle genom verkställigheten af den, utaf K.
M. nu beslutade organisationsförändringen, nödgas att utan all ersättning frånträda sin hittills innehafda arfvodeslöner och sålunda bringas, om icke till tiggarstafven, åtminstone uti en högst bekymmersam ställning, den de haft all skälig anledn. alt Staten icke, genom något tillgörande å dess sida, skulle framkalla.
Det synes som ett icke oväsendtligt misstag skulle hafva insmugit sig uti flere talares yttranden ronde beskaffenheten af 1848 års beslut i denna fråga.
Man har trott, att det gifna afslaget på K. M:s Nåd.
Propos. härledi sig ifrån nå 12* - 180 Den 19 April e. m. gon inrotad, blind förkärlek ej blott för Coll:r i allmänhet, men för Bergs-Coll:m i synnerhet.
Jag. får då uplysa, att R.
St., på sätt den ifrågavar:de skrifvelsen gifver vid handen, i främsta rummet rörde den omständigheten, att indragningsstaten skulle blifva så betungande för Slalsverket, att den upkommande utgiften i detta hänseende syntes så stor och betänklig, att den öfvervägde allt öfrigt, hvarpå afseende kunde göras, äfvensom R.
St. förklarade, att det kunde med skäl ifrågasättas, huruvida de af Bergs-Colbii bibehållande med förändrad organisation härflytande fördelar för det allmänna, må anses vara af en betydenhet, som motsvarade den ökade utgift, Statsverket skulle komma att vidkännas.
Det synes deraf att R.
St. afsågo hufvudsakligen utgiftsfrågan och att organisationsfrågan då, såsom nu, af StatsUtsk. och af R.
St. billigtvis ansågs mindre tillhöra R.
St:rs befogenhet.
En värd talare, Hr Akerman, har visat mig den smickrande upmärksamheten, att upleta mitt yttrande ifrån 1848 års
Riksdag uti ifrågavar:de ämne.
Han förmenar, att jag då skulle hafva uttalat något obetingadt gillande af den collegiala formen och alt jag derföre, att denna form ifrågasattes att blifva modifierad i detta speciella fall, icke velat ingå på SlatsUtsk:s första hemställan i ämnet; men detvid får jag göra 2:ne anmärkmr, den ena alt jag var då, såsom jag ännu är, ganska hushållsaktig och sparsam för Statens räkning och ville icke förorda utgifter, som icke syntes motsvarade af öfvervägande fördelar; och för det andra, om jag då yttrade mig för bibehållande af Bergs-Colhm i dess ditlillsvarande organisation, så egde jag icke då i afseende på Bergs-Colhm den erfarenhet, som vi nu sedan de år 1845 vidtagne författningar, i afseende å jernhandteringen, hunnit stadga sina resultater, kunna ega om obetydligheten af Colhii verksamhet.
Hvad beträffar den af Frih. af Ugglas anmärkta skiljaktigheten emellan Gr.
Lagerbjelke och mig uti upfattningen af Utsk:s hemställan, så har Gr.
Lagerbjelke redan afgifvit ett svar, hvaruti jag instämmer, och visat alt denna förmenta skiljaktighet låter sig ganska väl förklaras, samt består mera i ord än i sak.
Vid denna frågas behandling inom StatsUtsk. har jag förgäfves fästat upmärksamheten derpå att en viss del af den Kongl. Propos. icke blifvit af StatsUtsk. besvarad.
Det är nemi. icke blott i fråga om dessa 800 R:dr, som StatsUtsk. icke lemnat något svar.
Visserligen har en talare yttrat att dä StatsUtsk. häröfver icke uttalat sig, så egde K. M. rätt, om Han funne för godt, att taga dessa 800 R:dr af anslaget till befrämjande af Bergsbruk i allmänhet.
En annan talare har ansett att i StalsUtsk:s yttrande låg ett bestämdt afslag å K. Ri:s Nåd.
För min del tror jag äfven att denna del af den Kongl. Propos:n är tyst afslagen genom StatsUtsk:s Betänk.
StatsUtsk. har serskildt yttrat att det vore K.
M. obetaget att anvisa 1,600 R:dr till stipendiater på de för befrämjande i allmänhet af Bergsbruket anslagne medel, men icke Den 19 April e. m.
ISI yttrat eli onl om de 800 R:drna.
Om nu dessa, i st. f. att betunga indragningsstaten, skulle behöfva användas till åtskilliga äldre Bergstjenstemäns aflöning, månne det icke af Utsk:s tystnad är klart, j att K.
M. icke kan anvisa de ifrågavar:de 800 B:drna på nyssnämnde anslag?
Det är likväl icke blott i denna del som den Kongl. Propos:n icke blifvit besvarad, det är äfven i andra delar.
Mörner har redan fästat upmärksamheten på en sådan punkt, men då ingen af dem, som yttrat sig, fästat sig vid en ytterligare punkt, som är i K. M:s Propos. framställd, torde mig vara tillåtet, att derom yttra några ord.
K. M. har nemi., i fråga om stipendiaterna, äfven påräknat att de, i likhet med hvad för bataljonsläkare vore tillåtet, efter 8 års tjenstgöring, från allmänna indragningsstaten peisonellt åtnjuta 50 proc. förhöjning i arvodet för den lid de i sådan egenskap forlforo att tjenstgöra.
Afven deröfver har SlatsUtsk. icke yttrat sig.
Jag vill härvid icke ingå i något bedö. mande om det sätt, hvarpå StatsUlsk. uttalat sig öfver frågan i sin helhet eller öfver det svar, som StatsLItsk. afgifvit och bordt afgifva, men jag tror, att när K.
M. till R.
St. gör en framställning, , så är det R.
St:rs ovilkorliga pligt att derpå gifva ett klart och tyd. ligt svar.
> På grund af dessa skäl förenar jag mig med de ledamöter, f som yrkat återremiss af denna punkt i Betänk.
Då så många talare redan yttrat sig i denna fråga skulle jag icke vidare hafva tagit R. o.
Ad:s tid i anspråk, så vida man icke på detta rum framkommit boed en upgift, stridande emot verkliga förhållandet och anfört den såsom en vederläggning af hvad jag yttrat.
Lagerbjelke har nemi. sagt, att K. M:s Propos. skulle innefatta, alt staten för Bergs-Colhm skulle ökas med 800
R:dr; att jag, söm trott, att dessa 800
R:dr skulle utgå af anslaget till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket hade deruti misstagit mig.
Det må då tillåtas mig att upläsa ordalagen i K. M:s Nåd.
Propos. som jag har hä.ii handen.
Orden lyda: ”K. M. äskar R.
St:rs bemyndigande att från 1855 års ingång låta en dylik löneersättning, så länge rättigheten dertill, efter vanliga grunden, fortfar, till ett belopp af högst åtta hundra R:dr årligen, utbetalas af Sjette Hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, hvilket anslag visar sig under tiden äfven dertill lemna tillgång.” Således, långt ifrån att vara en begäran om öfverflyttning på Bergs-Coll:ii gamla stat af dessa medel, så är det blott en anhållan alt temporärt få använda delta anslag på det upgifna sättet.
Ordalagen äro alltför tydliga för att kunna förtydas.
Det har af en annan talare blifvit sagdt, att genom bifall till K. M:s Propos. skulle en ökad utgift för Staten af 2,400 R:dr b:ko upkomma.
En ökad utgift skulle likväl endast kunna sägas upsla, såvida det af StatsUtsk. redan tillstyrkta anslag af 5,000 R:dr b:ko till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket icke användes och besparingarne ej eller stå till K.
M:s disposition; men dä förhållandet nu icke är sådant, och det endast är fråga om att af detta redan på stat upförda anslag, få använda dels 1,000 R:dr 182 Den 19 April e. ni. allt framgent och dels 800 R:dr för viss lid, så lärer icke genom bifall lill den Nåd.
Propos:n en enda sles högre utgift för Staten upkomma och således icke heller Frih.
Cederströms omsorg för bevarande af Statskassans tillgångar på något sätt sättas på prof, der- \ est K. M:s Propos. i denna del bifalles.
Anslaget till Bergsbruket i allmänhet är, såsom jag redan nämnt, 5,000 R:dr, och nu är det fråga om, att af delta anslag skulle få användas dels 1,600 R:dr lill stipendiater och dels 800
R:dr till de Bergsfogdar, hvilkas tjenster skulle indragas.
Hvar och en kan lätteligen uträkna att 2,400 R:dr understiger 5,000 R:dr.
Sålunda leder icke bifall lill K. M:s Propos. till någon förökad Statsutgift och afslaget bereder icke heller någon besparing för Statsverket; ty derest de 5,000 R:dr icke skulle komma att användas till Bergsbrukets befrämjande, så ingå de till Hufvudlilelns besparingar och få af K.
M. användas till de ändamål, som med Hufvudtiteln äro afsedde.
Cederström har uti sitt sednaste yttrande anmärkt, alt ' anledn. till afslag år 1848, då fråga var om förändring af BergsCollrrn lill en Öfverstyrelse för Bergsärenderna, skulle varit den, att indragningsstaten förmodats komma alt betydligen ökas genom den befintliga tjenstemauna-personalens öfverflyttande dit.
Gäller då icke, mine
Hrr, samma förhållande ännu i denna stund?
Om en , sådan åtgärd hade blifvit vidtagen, huru skulle den kunnat försig- 1 gå, utan att de nu varande med fullmakt försedda tjenslemännen blifvit öfverflyttade på indragningsstat?
Ar deras antal för närvande , betydligt mindre än det var vid förra tillfället.
Flere talare hafva redan ådagalagt, hvad 1848 års förslag äfven utvisade, — att en Öfverstyrelse för Bergverken, som skulle upfylla det dermed afsedda ändamål, säkerligen icke står att erhålla för bättre pris, än det förslag utvisar, som K. M. i Nåder funnit godt att fastställa.
Alt detta förslag nu blifvit af K. M. utan R.
Stms hörande fastslälldt, är icke heller förut utan exempel, äfven hvad detta embetsverk beträffar; emedan Bergs-Colhii sednaste fastställda stat är af d. 28 Dec. 1832, hvilken äfven då fastställdes utan R- St:rs deltagande.
Jag förnyar min anhållan om återremiss på denna punkt.
Då jag vid början af discussionen hade ordet, yttrade jag mig till försvar för Utsk:s utlåt, i allmänhet.
Jag var \ dertill föranledd af den förste talarens yttrande, som i min tanka egentligen innehöll ett klander emot Utsk. för att det icke gillat den ifrågavande organisationen, men under loppet af discussionen har jag hört att de flesta lalarne yrkat återremiss, för att derigenom bereda K.
M. utväg att få använda de 800
R:dr, som skulle utgå till Bergsfogdarnes försättande på indragningsstat i likhet med de 1,600 R:dr, som äro afsedda för stipendiaterna, men om så är, och inga andra skäl tala för återremiss, så kan jag icke förstå, hvarföre man yrkar den, då K.
M. äger rätt att utan R.
St:rs begifvande ifrån ifrågavande anslag, som upgår till 5,000 R:dr, taga dessa medel, så väl de 800
R:dr som de 1,600 R:drna.
Om det också vore ett förbiseende af StatsUtsk. alt icke serskildt hvad de 800 R.-drna beträffar säga på samma sätt som Utsk. sagt i afseende Ben 19 April e. m. 183 pä lie 1,600 [!;dma, sä lärer delta förbiseende icke kunna vara något skäl till återremiss, emedan K.
M:s höga rätt derigenom lärer hvarken kunna förminskas eller förökas.
På dessa skäl yrkar jag fortfarande bifall till Betänk.
Propos. lill bifall å förevaride punkt blcf härefter frana stål d och besvarad med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o.
Ad. ansåge de mot denna punkt gjorde anmärknir föranleda till densammas återremitterande samt efter denna proposis besvarande med starka
Ja jemte många Nej, förklarade det han ansåg
3:dje punkten, ang:dc löneförhöjningar u General-Landlmäleri-konUs stat.
Hr Belfrage, Joh.
Gust. Wilh.:
Som Höglofl.
SlalsUtsk. uti sitt utlåt, om lönereglering för Landtmäteri-slaten afstyrkt bland annat löneförbättring för Öfver-Ingeniören vid Kongl. General-Landtmäteri-kont.
, på grund deraf att han ”under sednare tider blifvit befriad från åtskillige, honom förut tillhörande åligganden, såsom besväret med länskarteverket och inseendet öfver rekognoscörernes arbeten samt skyldigheten att öfver dessa arbeten uprälta och afgifva redogörelser;” men dessa skäl för Utskis afstyrkande icke äga sin riktighet, har jag ansell mig, såsom närmare initierad med förhållandena i detta afseende, böra framhålla några factiska upgifter för ett rättvist belysande i denna fråga.
I saknad ieke allenast af nödig organisation, utan äfven af behöflige kontanta medel härtill, har länskarteverket hvarken under nuvar:de Öfvcr-Ingeniörens eller dess närmaste 2:ne företrädares lid utgjort något annat åliggande än att det i Kongl.
Laudtmäteri-Instruktion linnes uptaget, och att inseendet öfver rekognosceringsarbeten icke varit något dess företrädares åliggande, enär dessa arbeten först år 1850 togo sin början och uphörde lill sin organisation med år 1852.
Rekognoscerings-arbeten fortfara ännu, fast i inskränktare omfattning, ty genom Kongl.
Brefvet d. 23 Nov. 1852 behagade K. M. i Nåder förordna, att en Ingeniör skulle vid Sockne-karteverket biträda Öfver-Ingeniören och verkställa nödiga rekognesceringar på fältet för de sammandragne socknekartornes fullkomnande.
Öfver-Ingeniören har närmaste inseendet häröfver och måste nu likasom förut afgifva redogörelse derom lill Öfver-Direktörs-Embetet.
, Hvad vidare beträffar
Utskis slutsats att ”göromålen alltså vid denna (Öfver-Ingeniörens) befattning icke obetydligt minskats,” så äger delta alls ingen grund.
Förhållandet är tvertom, ty utom att göromålen till en del äro desamma nu, sorn under företrädarnes tid, hafva de för nuvaride Öfver-Ingeniören blifvit förökade bland annat med granskning af alla från Landtmätarne i orterne uprättade och till Kongl. Kont. inkommande Sockenkartor med beskrifningar, jemte utlåt, deröfver, och dels bestyret med försäljningen af från Kongl. Kont. utgifne geografiska kar te-arbeten samt redovisning derför. 184 Den 19 April e. m.
Såsom ett ytterligare bevis att Öfver-Ingeniörens göromål åro trägnare nu än förr, kan anföras, att då föreg:de Öfver-Ingeniören kunde använda icke mindre än 3:ne månader årligen såsom tjenstledighet och omkring 2:ne månader till Landtmäteri-elevers undervisning just å den tid han eljest bordt tjenslgöra å kontoret, allt utan viltarius, kan nuvar:de Öfver-Ingeniören icke erhålla 8 dagars permission utan laga förfall.
Oaktadt nuvar:de Öfver-Ingeniörens göromål således ökats, så hafva deremot hans inkomster minskats.
Hans företrädares sportler i tjensten, som utgjorde nära 200 R:dr b:ko årligen äro indragne; och nu äger Öfver-Ingeniören inga andra sportler än omkring 30 R:dr b:ko för justering af Landlmäteri-instrumenter, ett tjensteåliggande, som först med år 1850 blef öfvertaget af ÖfverIngeniören och som, i förhållande till företrädarné, äfvenledes ökat dennes göromål.
Sedan jag haft äran framlägga nämnde uplysningar, hemställer jag till Höglofl. R. o. Ad. huruvida StatsUtsk., på de skäl det föreburit, haft fog att afstyrka löneförbättring för Öfver-Ingeniören; samt anhåller att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s förslag i denna del, måtte återremittera densamma.
Den siste värde talaren har sagt att StatsUtsk. icke tillstyrkt någon löneförhöjning för Öfver-Ingeniören.
StatsUtsk. har till luifvudsakligasie delen här följt K.
M:s framställning, om löntillökning för Embetsmännen vid Landtmäteri-staten och K.
M. har der icke förordat någon löneförhöjning för Öfver-Ingeniören.
StatsUtsk. ansåg att man borde fästa mera afseende på den utredning, som K.
M. gjort och bäst är i tillfälle att upgöra, och fann derföre icke skäl alt göra afseende på enskilde motionärers yrkande i detta hänseende.
Dessutom torde måhända äfven de af StatsUtsk. anförda skäl till någon del hafva sin giltighet, ty det upgafs åtminstone inom Utsk. af personer, som hade sig nära bekant förhållandet inom detta Embetsverk, att det förhåller sig så, som Utsk. yttrat.
På denna grund yrkar jag bifall till StatsUtsk:s utlåt, i denna punkt.
Jag anhåller att David Anders sons reservation måtte upläsas och jag derefter få yttra mig.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått yttrade Ilr von Hartmansdorff:
Jag gör här väsendtligen samma anmärkn., som i fråga om HofR:nas lönereglering, nemi. den, att sportlernas belopp icke blifvit utredt och framlagdt.
Man vet följaktligen icke, när man beviljar denna lönelillökning, huru stora sportlerna äro.
De hafva uptagits till 400
R:dr men utgöra troligen dubbelt så mycket.
Om man gifver 1,200 R:dr, så blir lönen med sportler troligen 2,000 R:dr.
Missförhållandet emellan lönen för Sekret:n i Landtmäteri-kont. och lönen för ett KammarRåd, åt hvilken ingen förbättring föreslås, är således i ögonen fallande och bör icke tillstädjas.
Jag vill visserligen icke vägra det ifrågaställda anslaget, men jag hemställer att det icke må beviljas D e n 19 April e. ra.
185 på annat sätt än jag föreslagit för HofRrna, nemi. till nästa Riksdag och att dessförinnan en utredning af sportlerna göres, hvarefter R.
St. fastställa den stat, som anses lämplig.