Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till svar å Hr Printzenskölds förfrågan, får jag blott nämna, att som jag fattade frågan inom Utsk., så afser uttrycket: ”Denna afgift skall uppbäras af lan dssecret: n’’ endast de 3o r:dr, som gårdfarihandlanden borde erlägga vid utrikes resor, när han erhöll pass lill utrikes ort.
Enligt den upplysning, som Bevilln.
Utsk:s nuvar. ordför. behagat meddela, hemställer jag, om icke, till förtydligande deraf, ordet "sistnämnde” finge införas framför ordet "afgift.”
Derigenom blefve all otydlighet undanröjd, och någon fråga om de öfriga afgifterna för gårdfarihandlande kunde således icke uppstå vid den uppbörd, som landssecrehn äger att göra.
Eljest skulle den tillämpning kunna äga rum, att iandssecretm, då han jemte landshöfdingen meddelade pass för gårdfarihandlande för resor inom landet, äfven då kunde vilja uppbära de bevilln.-afgifter, som gårdfaribandlanderne för denna handel äro skyldige att erlägga.
Efter den förklaring öfver §:n, som Gr.
Hamilton gjort, får jag nämna, att jag anser äfven denna afgift af 3o r:dr för utrikes resor kunna erläggas i landtränteriet; ty vid sådana resors företagande skola passen begäras hos landshöfdingen i länet, hvarför det ej bör medföra någon svårighet att insätta afgiften uti ränteriet, hvilket jag alltså yrkar måtte blifva R. o. Adis beslut.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då anmärkn. blifvit gjord i afseende på gårdfarihandlande, R. o. Ad. torde finna, att särskild propos. derom borde framställas; hemställandes nu, om R. o. Ad. i öfrigt behagade bifalla hvad Utsk. under bokstafven G föreslagit.
Hr Landtm, yttrade, att hvad gårdfarihandlande anginge, så hade först den anmärkn. blifvit gjord, att orden "så framt denna handel kommer att fortfara” borde utgå; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg denna redactions-förändring böra äga rum.
Ad. behagade i öfrigt bifalla hvad Utsk. föreslagit i afseende på classificationen af gårdfarihandlande.
Den 3 October c. m. 95 Ropades ja.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att olika meningar hade uppstått om särskild afgift borde äga rum för gårdfarihandlandes resor till utrikes ort, med undantag af Norrige; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i detta hänseende.
Om ej betänk, anses bifallet, anhåller jag om votering.
Jag kan ej begripa hvad det kan vara för rättvisa uti att bifalla, att dessa personer skola slippa att betala.
När andre handlande drifva utrikes handel, så få de betala, och då begriper jag ej, hvarföre Veslgötharne skola slippa att betala, när de göra det.
I händelse plenum kommer att fortsättas efter voteringen, så får jag hemställa till Hr Landtm., om icke, sedan den första frågan, ang, uppbördssättet af de 3o r:dr, blifvit afgjord, nemi. huruvida de skola uppbäras af landssecretm elier nedsättas i landtränteriet eller ock hos en Kronans uppbördsman, den sednare punkten äfven kunde komma att afgöras, på det att vi ej måtte behöfva återkomma till detta ämne.
I händelse R. o. Ad. skulle borttaga alla afgifter för gårdfarihandlandes resor utrikes, vore det utan ändamål alt besluta hvem som skulle uppbära dem.
Jag förmodar likväl, att då voteringen är slut, Hr Landtm, tillåter oss att åtskiljas för i afton; och då kunna vi nästa gång afgöra denna fråga.
Efter de upplysningar, som Hr Edenhjelm lemnat, torde kanske ett annat resultat erhållas, om Hr Landtm, behagade göra ny proposition.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke visste, ora icke något missförstånd ägde rum, antingen hos honom eller hos R. o. Ad. vid besvarandet af propostn; måhända låge misstaget hos Hr Landtm., hvarföre han ansåg sig ånyo böra framställa den sist gjorda propos:n. Frih.
Sedan Hr Landtm, framställt propos. till bifall å förslaget, och denna propos. blifvit med nej besvarad; så ser jag ej, att en votering kan undvikas på annat sätt, än att de personer, som begärt votering, afstå derifrån.
Denna votering har blifvit eonditionelt begärd, nemi. såvida ej R. o.
Ad. bifaller Utsk:s betänk.
Bifaller R. o.
Ad. betänk., så slippa vi att votera. 95 Bf« 3 Octobcr e. m Hr Frih. o. Lant! tm. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i afseende på ifrågavar. ämne.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej.
Fir Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
Jag reserverar mig deremot, att Hr Landtm, ånyo framställt propos., sedan Hr.
Landtm, redan engång förklarade huru Hr Landtm, uppfattat R. o. Ad:s svar, och emot det sätt, hvarpå Hr Landtm, nu gått till väga att bryta ett redan af R. o Ad. fattadt beslut; och anhåller jag, att denna min reservation må blifva uti prot. förvarad.
Jag kan ej neka, att det är med högsta förundran, som jag hört Hr Landtm, ånyo framställa propos , sedan den redan en gång blifvit framställd och besvarad ; och nu begär jag voteriug.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att förmodligen ett misstag vore begånget af honom, som trodde sig hafva förklarat den första propos:n vara med ja besvarad, men måhända i stället hade sagt nej, d. v. s., det ena ordet för det andra; Ilr Landtnäs mening hade icke varit att ånyo framställa en propos., som redan förut varit på afgörande sätt besvarad, men vid detta tillfälle hade han, af Hr von HartmansdorfFs begäran om votering, sedan Hr Landtm, trodde sig hafva förklarat den mening öfvervägande, för hvilken Hr von Hartmansdorff yttrat sig, blifvit uppmärksam deruppå, att Hr Landtm:s ord, vid förklarandet huru propos:n blifvit besvarad, måtte hafva fallit på ett sätt, sorn varit alldeles stridande emot hans afsigt; af denna orsak, och då han ofrivilligt begått ett misstag, hade han icke ansett sig böra tveka att förnya den propos., han framställt.
Nu, sedan votering blifvit begärd, återstode endast att bestämma voter:s-propos:n ; hemställande Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade antaga bifall å Utsk:s förslag till ja-propos., samt afslag å detsamma till nej-proposition.
Jag får hemställa, huruvida icke, om ja vinner, vi kunde få antaga äfven den sista strofen, så att vi icke vidare behöfva återkomma till denna fråga.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då olika meningar i frågan blifvit framställda, hvilka måhända kunde leda till votering, och då i alla fall Riksd.Ordn. stadgade, att, sedan votering blifvit begärd, den genast skall äga rum, kunde ingen sådan framställning, som Frih.
Nauckhoff begärt, för det närvarande ske.
Upp - Den 3 Octo be r e. m. gj Upplästes lill justering och godkändes följande voterrsproposition:
Den, som bifaller Bevilln.Utsk:s förslag rör:de afgiflcn lör gårdfarihandlande vid resor till utrikes ort, voterar ia5 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Utsk:s förslag i denna del.
Nej — i 2. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. ii om aftonen.
Onsdagen den 7 October i84o.
Justerades pleni-prot. för den ig sisth September e. 111.
Flr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, alt Hr Stuart, Fredr.
Christopher, ledamot i Bevilln.Utsk., och invald till ledamot i LagUtsk., afsagt sig denna sednare befattning, samt att Frih.
Gyllenstjerna, Nils, ledamot i Sevillu.Ulsk., och Hr Tersmeden, Gustaf Reinh., ledamot i Allm.
Besvärsoch Ekon.Utsk., erhållit Irenne veckors ledighet.
Jag anhåller vördsamt alt lä afsäga mig min plats såsom ledamot i LagUtsk., med bibehållande af min riksdagsmannarätt.
Denna Frih. Cederströms begäran blef af R. o. Ad. bifallen.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att innan nästa plenum sammanträda, för att välja tvänne nya ledamöter i LagUtsk. efter Hr Stuart och Frih. Cederström, samt en ledamot i hvartdera af Bevilln.- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Utsk:n, för alt i dessa sistnämnda Utsk. inträda under den ledighet, som blifvit beviljad Frih.
Gyllenstjerna och Hr Tersmeden. 14 H.
Den } October f. ib.' Hr Eden hjelm, Gillis:
Som det kommit till min kännedom, att Borgare- och BondeStm återremitterat Statsoch Ekon-Utsk:ns betänk.
N:o 3o, så får jag anhålla att vid detta betänk, få göra några anmärkare.
Jag hade visserligen bort göra dem förra gången, då frågan hos R. o. Ad. förevar, men jag tog då för afgjordt, alt bifall till betänk, skulle lemnäs, och önskade det äfven i följd deraf, att jag trodde man då skulle så’ myeket snarare komma i tillfälle alt disponera medel, för att biträda de fiskare, som helt nyligen blifvit öfverseglade, och äfven andra fiskare, hvilka genom andra olyckshändelser förlorat sin redskap och således äro urståndsatte att försörja sig sjelfva och sina familjer.
Hr Eden hjelm uppläste derefter följande:
Någre talare inom detta
Hus hafva förenat sig i åsigter med reservanterne i Utsk:n, och begärt samt fått återremiss på betänkandet.
Efter hvad jag fattat desse herrars yttranden, så utgingo de från öfvertygelsen, att om några medel till upphjelpande af fisket i Bohus läns skärgård skulle bifallas, så vore det för att dermed afhjelpa den dervar. nöden, och ett sådant anslag således att anse som en från statsverket utgående fattighjelp för någon viss del af Riket, hvilket skulle medföra mera skada än fördel för understödstagande.
Hade de värde talarne och reservanterne tagit närmare kännedom om min motion i detta ämne, så vill jag tro, att ett sådant motskäl icke blifvit anfördt.
I min motion lemnade jag den upplysning, att skärgårdsboerne betala i årliga utskylder till K. M. och Kronan 6ri5 r:dr, till gymnasium 752, till presterskapet 0^06, lill kyrkors underhåll 210 r:dr — summa 9,483 r:dr b:co.
Jag hemställer således till ‘eder, mine herrar! örn man väl med billighet ltan jemföra delta folk med en vanlig tiggarehop, då det, som de fleste göra, för det att de få bo på stenklippor, hvarest knappast finnes en hand full jord, och uti det vilda hafvet, hvarest dessa klippor äro belägna, hemtar sin Iifsnäring, derför uti årliga utskylder betalar så betydliga summor, och dessutom, när sjöförsvar kommer i fråga, måste lemna de kojor, som troligen ingen fiende skulle vilja fråntaga dem, för att försvara de på fasta landet boende bättre lottade innevånare, som nu klaga öfver tryckande utskylder, oaktadt de hafva jord att bruka, hvarutaf de hafva sin bergning, om de vilja arbeta den och afstå från öfverftödiga luxartiklar, samt sådana njutningar, som förstöra menniskan så väl i ekonomiskt som moraliskt hänseende.
Hvad strandvraksgodsen beträffar, så beslå de uti sådana effecter, som antingen från fartyg eller från annat land galt förlorade, och derefter uppflyta antingen på land, eller ock inflyta i vikar eller emellan skären.
De personer, sorn berga eller tillvarataga dylikt gods, äro skyldige tili Den 7 O c to be r f. m. 99 att derom göra anmälan hos kronobetjeningen eller vid tullkammaren inom districtet, hvars tjenstemän genom Konungens Bef:h:de låta kungöra alt varor af den beskaffenhet på uppgifvet ställe blifvit tillvaratagna.
Inställer sig ingen ägare dertill inom natt och år, forsaIjes godset på offentlig auction ofta på 7 å 8 mils afstånd från det ställe, hvarest varan är förvarad, och således oftast utan att de personer, som funnit varan eller de sorn känna värdet deraf, hafva någon kännedom om tiden för försäljningen deraf, hvilket gör, att, ehuru den kan vara af betydande värde , den likvisst vid de flesta tillfällen försäljes för så lågt pris, att de kostnader, som tullkammaren för varan redan bestridt, icke blifva ersatta, hvarför så väl Kronan, som den hvilken tillvaratagit godset, derför icke får någon behållning.
Att så tillgår, bevisas bäst genom här bifogade uppgift å Kronans behållning å strandvraksgods-medel , enl.
Tullverkets hufvudböcker från och med år 1834 till och med i838:
Uppgift å Kronan behållna strandvraks-medel enligt Tullverkets hufvudböcker för nedanstående år År i834 . r:dr b:co /4,g65: 28. 5, „
1835 . „ „ 1,088: 45. 7. „ 183ö . „ „ 1,143: 2.4. 2, „ 18I7 . „ „ 1,167: 47. 1 1. „ 18 >8 „ ,, i,2 3 3: i5. 6.
Slockholm och K. General-Tullstyrelsens Kamraarconlor den 2 Mars 1840. c. f. J. M. 11 o 11 e r t z.
Fiskare och kustboer, som ganska val känna de förhållanden, som jag här uppgifvit, finna således större beräkning uti, att, så ofta som möjligt är, icke uppgifva hvarken för krono- eller tullbetjening de af dem funna strandvraken, utan behålla och använda dem antingen till eget behof, eller afyttra dem för godt köp till andra personer, som deraf kunna draga fördel, utan att någon åklagaremakt blir j tillfälle att derå göra laglig åtalan.
Såsom exempel huru dermed som oftast tillgår, får jag nämna huru dermed tillgick år 1838, då flera tusen lispund talg inflöto i skärgården på fleja mils kuststräcka.
Af denna talg blef visserligen ganska mycket genom krono- och tullbeljeningens försorg magazineradt, men största delen deraf af flera ö- och strandboer undanhållen och i tysthet försåld.
Efter någon tids förlopp anmälde sig en person i egenskap af commissionär för ett assurance-bolag i England som ägare till talgen, och gjorde också bolagets lätt dertill gällande genom sådana handlingar och märken på kärlen, att sanningen deraf icke kunde bestridas.
Den delen af talgen, sorn var magazinerad, blef bolaget tillerkänd, men deu öfriga delen gick förlorad.
Samma förhållande äger 100 Den 3 Oelober f. m. nästan årligen rum med styckegods af alla slag, fast icke till det betydliga värde sorn den omnämnda talgen ansågs äga, hvilken, såvidt jag vill minnas, kom inflytande från elt på Skagern förolyckad t Ryskt eller Engelskt fartyg.
Hade communerna, då denna händelse inträffade, ägt Kronans rätt till strandvraksgodsen, så hade inga sådana lagbrott, som de uppgifna, kunnat äga rum, och många meneder derigenom blifvit inbesparda, hvilket är så mycket sannolikare, som hvarje person inom communen eller pastoratet då varit inleresserad för strandvrakens lagliga behandling, för att deraf njuta fördelar, som nu endast tillkomma lagbrytärne.
Att jag till R.
St. icke kunnat inkomma med elt förslag af denna beskaffenhet, utan att förut hafva gjort mig fullkomligen öfvertygad om att det icke allenast bör bereda säkerhet för godsägare, utan förnämligast verka till godt i moraliskt hänseende hos den menniskoclass, som genom okunnighet icke tror sig handla oriktigt uti åtkomsten af okända menniskors egendom, endast det så kan fördöljas, att intet nesligt straff derför kommer i fråga, hade väl TJtsktn bort taga för afgjordt och således grundligare besvarat äfven denna del af min motion.
I sednare tider hafva K. M. och Kronan afträd! från all andel i jordfynd; och ora lösen derför någon gång kommer i fråga, så erhåller ägaren af fyndet en åttondedel öfver värdet deraf.
Jag linner derföre så mycket mera billigt uti att Kronan af samma skäl afstår från andelen i strandfynd, synnerligast som den stora fördelen derigenom kan vinnas, att folket sättes lif tillfälle alt på ett obehörigt sätt söka till att åtkomma andras gods, och ägare deraf kunna hysa hoppet att återfå sin förlorade egendom, samt församlingarna eller communerna derigenom åtkomma medel till nyttiga ändamål, utan någon betydande förlust för statseassan.
Om de H. Utsk:n skulle vilja göra sig den mödan taga kännedom om K.
M:s nådiga quarantains-författn. af år 1806, så torde
Utsktn finna hvilka besvärligheter som skärgårdsboerne hafva för uppfyllandet af dessa svåra åligganden, efter krono-, lull- och quarantains-tjenstemännen inga andra personer hafva att påräkna till biträde för vinnandet af de deruti fordrade åtgärder ärt skärgårdsfolket; hvarföre jag äfven af denna orsak finner en förökad anledn., att det af mig gjorda förslag om Kronans andel i strandvraks-godsen mätte pasloraterna eller communerna tillerkännas.
R.emitterades till Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utsktn.
Upplästes lill justering och godkändes nedannämnda
De ii 7 Octoberf. m. 101 från Exped.Utsw. inkomna förslag till II.
N:o i 13, ang:de ändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt m. m.; N:o 114, angrde upphäfvande af kämnersrätter, lagmansrätter och riddaresyne-rätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens runi, rör.-de rättegångs-ordningen; ?J:o ii5, ang:de rättighet för rotehållare inom åtskilliga härader af Skaraborgs län, att erhålla utsyning på kronoparkerna Halle- och Hunneberg; N:o i 16, ang:de sökt befi ielse från Gölha-canal-bolag ålagd bevilln. för utdelade vinstmedel; N:o 117, i fråga om förändring af stadgandet angtde fördelning af böter för försummad lagfart.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Ulskts utlåt.
N:o 27, i anledn. af anmärkntr emot betänk.
N:o 1 2, ang. grunderna folden blifvande allm. bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf.
Hr Frih. o. L a 11 d t m. yttrade, att R. o.
Ad. vid slutet af sista plenum stannat vid 26 sidan af Bevilln.Utskts med betänk.
N:o 12 afgifna förslag, bokstafven G i 27 §:n, och frågan derom, att afgiften af gårdfarihandlande skulle uppbäras af landssecreltn, då pass meddelas, samt i behörig ordning redovisas, enl. den controll, som af vederbör, embetsverk kommer att bestämmas.
Mörner, Carl: Sedan R. o. Ad. genom votering afgjort, att ifrågavar. afgift för resor till utrikes ort skall qvarstå, och då det sednare mom. egentligen angar en detaljfråga, hvarom R.
St. icke ensamme äga beslutande rätt, utan hvarom K.
M. äger förordna, så får jag, till lörekommande af tvist 0111 sjelfva uppbördssättet, vördsamt hemställa, 0111 icke detta mom. kunde helt och hållet ur §:n utgå.
Jag får yrka den förändring i redactionen af denna §, att i stället för ”denna afgift” må sättas ”hvilken afgift,” emedan det eljest är obestämdt huruvida detta stadgande alser endast afgiften för utrikes resor eller jemväl den vanliga bevillningen för gårdfarihandel.
Jag skulle jemväl önska den redactions-förändring, att föreskriftens lydelse blefve följande:
"Hvilken afgift skall uppbäras, då pass meddelas och i behörig ordning redovisas, enligt den controll, som af vederbör, embetsverk kommer att bestämmas”; så att ej definitivt blefve utsatt, att landssecret:n skall verkställa uppbörden.
Jag hemställer lill Hr von Rosen och R. o. Ad. i allmänhet, om icke, på de skäl jag haft äran anföra, det vore lämpligast att låta hela detta mom. ur §:n loa D e ii 7 O c t o b e i' f. m. ulga, dä det i alla fall beror pä K.
M. att förordna , huru med uppbörden skall tillgå.
För mig är det i öfrigt likgilltigt, om R. o. Ad. vill besluta den här föreslagna eller någon annan redaclion.
Jag tror det icke vara lämpligt att, såsom Gr.
Mörner föreslagit, låta denna mening utgå ur förslaget.
Det är kändt att bevilln.förordningarne alltsedan år 1810, och äfven före den tiden, alltid innehållit de reglementariska stadganden, som erfordrats för uppbördens verkställande.
Således skulle ett uteslutande af denna reglementariska föreskrift måhända verka derhän, att embetsmyndigheterne sattes i villrådighet, huru afgiften skulle uppbäras.
Jag får således för min del anhålla, att mom. måtte få qvarstå; hvaremot jag i afseende på uppställningen deraf till alla delar förenar mig i det yttrande, som Hr von Rosen afgifvit, emedan jag anser tillräckligt, alt lagstiftningen här förordnar, att afgiften skall uppbäras på sätt af vederbör. embetsverk kommer att bestämmas; ty detta uttryck förutsätter alltid att, vid bevilln.förordningens verkställande, denna embetsmyndighet skall fästa uppmärksamhet vid afgiften samt meddela ett stadgande huru densamma skall uppbäras.
Frih. von Krtemer, Robert:
Äfven jag instämmer i hvad Hr von Rosen anfört.
Jag skulle blott önska, alt, i stället för "hvilken afgift,’’ såsom Hr von Rosen föreslagit, utsattes ”hvilken sednare afgift,” för att borttaga all tvetydighet; och då här är fråga blott om de utrikes passen, så tycker jag, att afgiften ganska väl kan deponeras i landtränteriet på samma sätt som den öfriga uppbörden.
Jag får yttra hvad jag förra gången nämnde, att ]ag ej ser någon fara dervid, att denna uppbörd anförtros ut landssecretm.
Skulle ej denna uppbörd anförtros åt honom, så borde han ej heller få uppbära passagerare-afgifter, eller de förhöjda afgifterna för alla Ryska pass.
Om afgifterna för deni, som resa till Danmark, skulle nedsättas hos den vanliga uppbördsmannen, så skulle sådant medföra för mycket bråk i Götheborg , der de resande ofta begära sina pass midt i natten, och jag ofta fått stiga upp klockan 12 om natten för att gifva dem pass.
Jag vill visserligen icke tvista om ord och anser det således på det hela likgiltigt, 0111 ordet "sednare” inflyter i delta stadgande, på sätt Frih. von K raam er föreslagit; men jag tror mig böra fästa Hr Frih:ns uppmärksamhet derpå, att meningen genom tillägg af detta ord alldeles icke förtydligas; ty då här, sedan Utsk. uppräknat de särskilda classerna för gårdfarihandlande, förekommer en ny mening, innehållande: "Hvarförutan de, som äga ”att sjeIfve eller genom ombud idka berörde handel, för Den 7 Octo ber f. ra.
"hvarje person skota erlägga, vid resor tili ulrikee, ort (nied "undantag af Norrige) r:dr 3o; hvilken afgift skall uppbäras’’ etc.; så utgör detta en särskild mening för sig, der orden ”hvilken afgift” endast kunna hafva afseende på de 3o r:drna; hvaremot i Utsk:s uppställning finnes punkt efter r:dr 3o, och en alldeles ny mening börjar med orden ”Denna a fg i f t,” hvilka ord möjligen kunna anses hafva afseende på alla de förenärnnda afgifterna för gårdfarihandlande.
Jag är visserligen af den mening, sorn Gr.
Mörner yttrat , alt denna fråga, som blott angår sättet att uppbära en afgift, hvilken Ständerne beslutat, icke hörer till bevilln.förordn., utan till K.
Men då samma föreskrift är införd i nu gällande bevilln.förordn. , och K.
M. genom samma hennes utfärdande låtit vid föreskriften bero; så tillstyrker jag att R. o. Ad. äfven mätte låta dervid bero, blott med den förändring, att, på skäl, som af åtskilliga värda talare blifvit uppgifna, bär må införas sistnämnda afgift, i stället för denna afgift.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts redaclion i denna del.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den redaction Hr von Rosen föreslagit.
Hr von Hartmansdorff erinradp, att äfven han föreslagit en redaclion.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Hr von Hartmansdorff föreslagna redaction.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att hela den ifrågavar. meningen borde utgå.
Jag får hos Hr Landtm, anhålla, alt vi kunde få ny propos. på Hr von Rosens förslag, då kanske svaret kunde utfalla lill bifall derå.
Hr von Hartmansdorff anhöll att Hr von Rosens förslag måtte uppläsas.
Det torde tillåtas mig alt sjelf få uppläsa den redaction jag önskar , nemi.
"denna sednare afgift "skall erläggas, då pass meddelas och i behörig ordning redovisas, enl. den controll, som af vederbör, embetsverk kom"mer att bestämmas.”
Jag anser nödvändigt, att i bevilln.- förordn. står när skatten skall betalas; men huru redo - D c 11 "j
Oc t o b c r f. m. visningen stall ske, matte icke tillhöra Stiinderne att bestämma.
Uppå derefter framställd propos. antog B. o. Ad.
Hr von Rosens förslag till redaction , så lydande: ’M)enna sed”nare afgift skall erläggas då pass meddelas , och i behörig ''ordning redovisas, enl. den conlroll, som af vederbör, embetsverk kommer alt bestämmas.” Bokstafven H. TJtskottets förslag bifölls.
Bokstafven 1.
Frih. von K rosmer:
Efter de här upptagna bevilln.- nfgifterna för inspectorer, casseurer, bokhållare, fogdar, factorer och skrifvare, förekommer en mening, som verkligen föranledt misstag och olika tillämpning vid taxeringar. ”Den, "sorn vid annans egendom eller landtbruk har närmaste lillbyn eller styrelsen sig anförtrodd, taxeras efter personens ”kända verkliga tjenstgöring, ulan hinder af annorledes skedd ”uppgift, såsom rättare, då egendomen består af 2 till 4 manbal, och derutöfver såsom fogde eller inspector.” Enl. ordalydelsen af detta stadgande skall således vid en egendom af t. ex. 4|- mantal ovillkorligen en person taxeras såsom fogde eller inspector, ehuru det kan vara kändt, att der verkligen ej finnes någon lögde eller inspector, utan att det är en rättare, som har tillsynen öfver landtbruket.
Det står visserligen först, att taxeringen skall rättas efter personens kända verkliga tjenstgöring, men sedan står det, allom egendomen utgöres af mera än 4 mantal, så skall han taxeras såsom inspector.
Detta liar gjort, alt många fått betala afgift för inspectorer, ehuru de aldrig haft några sådana, blott derföre alt egendomarne bestått af mera än 4 mantal.
Det finnes visserligen häruti ett undantag, som enl.