Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är ickehändelsen.
Hvarföre skulle icke Regeringen eljest begära ereditiver af Ständerne för deras räkning, som nyss skedt för ConvoyCommissariatet?
Och hvarföre har val öfver en half million af det så kallade lilla creditivet blifvit uttagen ur Riksens Ständers RiksgKldsContoir, om ej för det, att Passevolance-medlen, och andra af KxigsCollegium eller Förvaltningen af SjöArenderna disponerade Fonder varit otillräckliga, att bestrida de prägtiga läger, långväga marcher och rustningar, hvilka ägt rum under den fred^ liga tid, som förflutit sedan sista Riksdag? —- Skola Ständerna således betala hvad som brister i de redan anslagna tillgångarne, så är. det lika billigt som med Grundlagarne öfverensstämmande, alt deras Revisorer först få tillse huru dessa blifvit förvaltade och använda, samt om de, med bättre hushållning, icke kunnat räcka till.
Intet sken af skäl synes mig följaktligen kunna förebäras, till att neka en sådan gransk_ ning.
Likväl nekades den vid sista Riksdag; och då vi hittills, under den närvarande, förgäfves väntat på ett nådigt meddelande af för ändradt innehåll, är det jag nu vågar under stäka Högloflige Ridderskapets och Adelns be— pröfvande hvad åtgärder, sorn, utan ,att gå Constitutionsh tskottet i förväg, möjligen böra till rättelses vinnande, vidtagas.
Svenska Folkets rätt, att ej af någon annan än sig sjelf beskattas, Ur af Grundlagens Den 5 Martii. 265 67 §. försäkrad; oell på det att beskattningens höjande icke måtte föranledas af misshushållning eller försnillning, stadgades att redogörelsen för alla Statsmedel skulle vara de skattdragandes granskning underkastad.
Då den likväl nekas för en del af Statsmedlen, så synes 'det enklaste sättet, näst en förnyad underdånig föreställning lios Kongl. Maj:t, att hindra en sådan afvikelse från det rätta, vara, att Riksens Ständer icke låta sig vidare beskattas utöfver den närvarande Statsregleringen, hvars oförändrade fortfarande intill nästa Riksdag kan deni, enligt 10g §.
Regerings Formen afnödgas.
Jag tror mig således böra vördsammast föreslå : a) Att Riksens Högloflige Ständer måtte på grundal 58 §.
RegeringsFormen, samt 30 och 68 §- §.
Riksdagsordningen, förnya deras underdåniga föreställning till Kongl. Mnj:t om erkännande af rättigheten för deras Revisorer, att granska de förut vägrade Cassornas, eller hvilka Statsmedels förvaltning som helst, undantagandes dem, sorn gå till det Kongl. Husets underhåll, och till hemliga utgifter i deplomatiskt afseende. b) Att, om detta erkännande vägras, eller icke under Riksdagens h>pp meddelas, Riksens Högloflige
Ständer å deras sida icke måtte bevilja några nya anslag, vare sig tillfälliga eller fortfarande, hvarom fråga redan blifvit vackt, 266 Den 3 Martii. eller under detta Riksmöte kan komma att väckas.
I anseende till det vidlyftigare arbete, som skulle åläggas Stats- Revisorerne, när samtelige Styrelse Verkens räkenskaper af dem borde granskas, behöfde Revisionens sammmanvaro, utan tvifvel förlängas till 4 månader, och jag skall nied förslag derom vända mig till ConstitutionsUtskottet.
Att den förlängda tiden för Revisionerna icke kan, såsom en Grundlags-ändring, vinnas förr än efter nästa Riksdag, hindrar ej att granskningen genast utsträekes till sin lagliga omfattning.
Ty dels besparas mycken tid, om Magazinslnrättningen upphäfves, och Revisorerna framdeles slippa att befatta sig dermed, dels bör deras granskning, som angår det stora af penninge-förvaltningen, icke sträcka sig till små detailler, som tillhöra Kammar-Rätten.
StatsRevisorernes granskningsrätt, egentligen åsyftande att utreda, huruvida Regeringen uti Statsmedels användande och ptrminge-bestyret i allmänhet, uppfyllt de med Riksens Ständer träffade öfverenskommelser, eller af dem derom gifna föreskrifter, synes endast så vida böra beträda detaillen, att Revisorerne kunna fästa sig dervid, om någon del deraf vore misstänkt, och såmedelst förekomma att Kronans redogörande och granskande Embetsman icke måtte vara i hemligt förstånd med hvarannan.
Blotta möjligheten för StatsRevisorerne att kunna efterse hvilken räkenskap eller hvilken detaille deraf som helst, gör ungefär samma nytta, som om de kunde genomgå alltsammans, emedan hvarje Den 3 Martil, 267 redogörare måste befara, att uppmärksamheten möjligtvis rigtas på hans förvaltning.
Denna allmänna eftersyn af Riksens Stånders Revisorer år dessutom så mycket mera nödig, som KainmarRåitens special-granskning år, enligt hvad jag i ett föregående Memorial anmärkt och nn å nvo erinrat, ofullständig till sin omfattning och hämmad till sin påföljd.
Om detta Memorials remitterande till Stats; Utskottet anhåller jag ödmjukeligen, N:o 29.
Herr von Hartmansdorff, Augufi-, Jag har flera gånger sökt fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på skadligheten af den tärande classens tillväxt in* om vårt samhälle, och nödvändigheten att förekomma hans 3rtterligare ökande.
Andra värde Ledamöter af detta Stånd, såsom Herr Franc Sparre, hafva, med Ridderskapets och Adelns utmärkta bifall uppgifvit medel huru medlemmarne af denna dass skulle kunna återföras till närande yrken.
Ett af botemedlen som skulle hämma denna tillväxt i sin upprinnelse, har hittills icke blifvit omnåmndt.
Det år nemligen ett sparsammare utdelande ån hittills af Adliga värdigheter, genom hvilka icke blott vissa personer för deras lifstid, utan slågter, för allden tid, någon af dem finnes fästas, mera ån andra Medborgare, vid de tårandes antal; och dej 2Ö3 Den 5 Martti, år om detta ämne, som jag anhåller att nu få yttra inig.
Såsom integrerande del af NationalRepresentationen, år Adeln för talrik, både i förhåh lande till Rikets storlek, och till MedStänderna.
Då Sverige nu, enligt RiddarhusDirectionens berättelse har 1296 röstägande åtter funnosidet mågtiga Britannien år j8i8, endast 5|4 personer, berättigade att sitta i Parlamentets Öfverhus, oberäknade 7 Prinsar af det Kongl, blodet och 5o röstberättigade Prelater, tillsammans 551.
I Nederländerna med 6 millioner innebyggare der första Kammaren skall utgöras af minst 4o — få högst 60 medlemmar finnas.
Då Öfverhuset allestädes år fulltaligare ån Underhuset, t. ex. i England inemot hälften, i Nederländerna minst omkring en tredjedel samt högst omkring hälften o. s. v. år den röstberättigade
Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet oell Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 182g. -(
Sextonde Hciftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, i83o.
Måndagen den 9 Mars 1829.
Plenum kloekan io Förmiddagen.
Justerades nio ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 5 dennes f. och e. m. fattade heslut.
Herr Hegardt j Christian Bernhard, upläste följande:
StatsUskottet har» uti dess i plenum den 5 dennes f. m. återremitterade Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelser angående StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, som det synes mig, icke nog fullständigt eller nöjaktigt utredt förhållandet med Liqviden af f. d.
Famillens fordran.
Jag önskade, att Högloflige
Utskottet behagade mera bestämdt yttra sig öfver det med Handelshuset Michaelson &
Benedicks afslutade
Vexelköp och den dervid utöfver det dåvarande högsta vexelpris betalta dryga och ovanliga Provision af 9 procent; samt huruvida ingen annan, mindre kostsam, utväg funnits, att vinna det åsyftade ändamålet.
För min del har jag hvarken af Revisorernes berättelse 4 Den 9 Mars f. m. eller af Herrar Comitterades förklaring kunnat inse nödvändigheten eller nyttan afen så betydlig upoffring af allmänna medel.
Jag tror tvärtom, att det icke varit svårt, än mindre omöjligt, att, med besparing af åtminstone största delen af denna, till 18,000 R:dr Hamb.
Banco upgående Provision, liqvidera de ifrågavarande 200,000 R:dr samma mynt; enär, om vexlar för delta belopp icke kunnat utan farhåga för coursens höjande härstädes uphandlas, så skyndsamt som för tillfället erfordrades, Herrar
Committerade troligen funnit mer än ett ansedt Handelshus i Hamburg beredvilligt att för en skälig Provision af högst 2 procent acceptera deras egen vexel, hvilken kunnat till och med före förfallotjden betäckas medelst härstädes efterhand upköpte och remitterade vexlar.
Häraf hade ingen märkbar coursstegring varit att befara, som dessutom icke kunde med säkerhet förekom mas genom afhandlingen med Michaelson &
Benedicks; emedan bemälte handelshus deraf icke var hind rad t att här uphandla vexlar för att till Hamburg åter remittera de 200,000 R:dr Hamb.
Banco, hvarå det, till vinnande af den höga Provisionen, till Herrar Committerade emot contant betalning afgifvit sin vexel; hvilket enkla Vexelköp, jag vet ej hvarföre, blifvit kalladt försträckning.
Sådan är min åsigt af saken; men om jag kanhända irrat mig, torde Högloft.
Utskottet benäget meddela den uplysning sorn, Den 9 Mars f. m. 5 tyckes vara behöflig för att med öfvertygelse kunna oinskränkt instämma uti det af i8a5 års Herrar Revisorer Öfver denna Liqvid fällde omdöme.
Sluteligen får jag anföra, att jag ej kunnat inse hvarföre med denna Liqvid blifvit samrnanstäld den med Danska Regeringen npgjorde, angående invånares i Hollstein och Schleswig fordringar för lefveranser till Svenska armeen efter freden i Kiel, samt att jag ej heller finner, att den utan tvifvel på goda skäl utverkade nedsättningen uti Danska fordringsanspråket bör betraktas såsom en minskning uti omkostnaderne för de under samma punkt i Betänkandet uptagne olikartade Liqvidationer.
Jag anhåller att detta vördsamma anförande måtte få åtfölja den redan beslutade återremissen till StatsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Herr Hegardts anförande, sorn innefattade anmärkningar vid StatsUtskoltets under 3NI:o 62 afgifne, och den 5 dennes f. m. till Utskottet återremitterade, Utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren i8a5 och 1827 meddelte Berättelser, om de samma år verkstälde granskningar af StatsVerkets, med dertill hörande Allmänna Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1822, 6 Den 9 Mars f. m, 1823, 1824 och 1825, äfven målto lill StatsXJtskottet remitteras, Bifölls, Herr Munck af Rosenschöldj Eberhards anförde skriftligen:
På en tid, som ändå är fredstid, då fråga är, att betydligen öka statsanslagen, torde angelägit vara, att upsöka sådana inkomstkällor för staten, som ej betunga enskilta Medborgare, i synnerhet, om bevillningsgrunderne komma härefter, som hittils, att mera afse beqvämltgheten för Taxeringsmännen, än förmågan bos de skattdragande, det vill säga, mera den synbaraän verkliga, eller behållna förmögenheten.
Den nya inkomstkälla, som jag nu tager mig friheten gifva anvisning på, är en Kronan förut tillhörig inkomst, som genom en öfverdrifven frikostighet blifvit anslagen till en rik Possessionat i Skåne, som kallas Lunds Domkyrka.
Denna eger circa i4a bela hemman, hvaraf väl öfver hälften har för öfver 60 år sedan fått köpas till skatte, men den andra hälften är dels redan bortarrenderad, dels hlifver det mot en årlig afgift i spannemål, så betydlig, att kyrkans inkomst, utom i penningar, är i spannemål flere tusen tunnor årligen.
Den kunde dock vara mycket större, om man icke utsatt ett maximum för arrende-afgiften, mot hvilket den förr varande Innehafvare» Den 9 Mars f. m. 7 får behålla arrendet i 3o år, om ock nå* gon annan bjuder aldrig så mycket öfver på auctionen, och om ej detta maximum blifvit utsatt betydligt mindre, än det derföre stadgade Kongl. Reglemente föreskrifver; en godtycklig barmhertighet på Kyrkans bekostnad, som jag för min del ej skulle klandra, om den blifvit visad mest mot den mindre förmögne Innehafvaren.
Jag har sjelf varit 3:ne år Ledamot afDomkyrkoRådet, och äfven någon gång Ordförande der; jag bör således kunna tala af erfarenhet och sakkännedom, och jag kan derföre intyga, att då t. ex. år 1825 en del hemman, hvilkas arrendetid utlupit (under hvilken tid en högst ringa arrendeafgift blifvit erlaggd) skulle å nyo bortarrenderas, så har man bestämt för det bästa af dessa hemman, der Innehafvaren var rik, icke öfver i5 kappar för hvart tunnland 6 graders upskattad jord, men nära dubbelt för hemman, der Innehafvarne voro fattige.
Men jag anför detta, endast för att ådagalägga, att Domkyrkans ofantliga inkomster kunde vara vida större, och säkerligen i en framtid blifva det, ja kanske fördubblade, i fall vid arrende-auctionerne det Kongl. Reglementet strängeligen följes, och jordbruket ännu mer hinner stiga i odling.
Genom det i senare tider stadgade bortarrenderandet på auction af de ännu icke skatteköpte hemman, i den moa de 8 Den 9 Mai s f. m. blifva ledige, hafva Domkyrkans inkomster redan blifvit mer än fördubblade, om icke mångdubblade.
Likväl syntes man, redan innan denna tillökning, ibland hafva varit i förlägenhet om att finna utväg till användande af Kyrkans den tiden så mycket ringare inkomster.
Derföre fann man på, att rifva ner det väl behållna Göthiska blytaket på denna för sin ålder och vackra Göthiska architecture märkvärdiga byggnad, och att i stället förse den med ett tak i Italienska stilen.
Man lät äfven göra det ofantliga taket af koppar, och det på en tid, då koppar-skiljemynt saknades i rörelsen.
Man lät nedrifva de vackra och likades för harmonien af hela byggnaden nödiga Göthiska spiror på dess a:ne torn, och på desse i stället lägga Italienska tak.
Genom dessa och dylika åtgärder uphörde denna uråldriga byggnad, att vara ett föremål för äfven utländske resandes beundran, och blef i stället ett för deras förundran.
Domkyrkans inkomster blifvit så mycket ökade, har man ej haft tillfälle använda dem på nerrifning af tak och spiror, utah mest på reparationer.
Dessa hafva fortgått till en del med samma smaklöshet, eller rättare alldeles i en Wandalisk smak.
Flere tusende
R:dr hafva inom få år användts på målning af alabaster, marmor, upputsning och förgyllning af en redan Den 9 Mars f. m. 9 längesedan utdömd orgel med sin läcktare m. m. dylikt.
Jag anser derföre ganska nyttigt, att då
Domkyrkan i alla fall skall både bygga och underhålla Biskopshuset, hon upbygger ett aldeles nytt och grundmuradt, hvartill ej åtgår större summa, än som på ej så många år användts, och annars ännu mer kommer att användas på reparation af denna bräckliga, blott af korsvirke upförda, byggnad.
Men jag tror, att denna Kyrka, som i sisth December månad i Lunds Veckoblad utbudit 5 tusen R:dr B :co till låns mot 6 procents ränta, ej bör erhålla något lån af Staten mot lägre ränta, utan mot en motsvarande upoffring, på det hon ej må underkastas den mot många enskilta Långifvare gjorda anmärkning, att de lånat af publike Verk mot låg ränta, för att sjelfve låna ut mot hög.
En så rik Kyrka, som icke mer kan; anses för ett dyrbart Monument af Göthisk prakt, åtminstone icke förr, än då i en aflägsen framtid fråga kan bli, om att återställa hela byggnaden i ett harmoniskt skick, en så rik Kyrka, begagnad blott af någre få tusen personer, af hvilka hon ensam vore i stånd, att nödtorfteligen föda och kläda alla de behöfvande, tyckes icke hafva behöft och ännu mindre nu böra behålla särskilt anslag af Kronotionde.
Den upbär likväl årligen af Kronans behållna tionde öfver 260 tunnor säd.
Det är dessas in - IO Den 9 Mars f. m. dragning för Statens behof, som jag vågar föreslå, öfvertygad, att det är likså angelägit att en Kyrka bistår Staten med åtminstone en liten del af sine öfverflödige inkomster, som att medellöse medborgare göra det med sin genom sitt anletes svett förtjenta sista penning, i synnerhet som här nu blott är fråga om, att den rika Kyrkan återlemnar till den fattiga Staten, hvad hon af dess inkomster fått sig anslagit.
Det skulle äfven förtjena att undersökas, af hvad anledning
Domkyrkan erhållit denna Kronotionde sig anslagen, och kanske möjligen i en framtid fråga kunde upstå om återbärande af hvad den i så många år utan behof af den alltid i behof varande Kronan upburit.
Äfven får jag föreslå, att Domprosten i Lund, som utom sin Professors-lön och Lunds Pastorat har särskilt 100 tunnor Kronotionde såsom Ordinarie Ordförande i DomkyrkoRådet, härefter erhåller desse 100 tunnor fullt ersatte af Domkyrkans spannemål, och att de 100 tunnor Kronotionde indragas till Staten.
Lunds Universitets financiella belägenhet är, som man af Konungens Nådiga Proposition om Anslag till Rikets Läroverk kunnat inhämta, motsatsen af Lunds Domkyrkas.
Den saknar för undervisningen ej så mycket en tillräcklig Den g Mars f. ra. ii personal, som fast mer det nödiga materiella i instrumenter för Chemiska Laboratorium, Physiska Cabinettet, sjelfva Observatorium, samt till Bibliotbeket, ocb till nödiga byggnader.
Lunds
Domkyrka begagnas af några få tusen personer, men Lunds Universitet af mer än en tredjedel af Sveriges Rike för den högre undervisningen, äfven i Gudaläran, och blefve än mer besökt, om det ej saknade så många nödiga materiella medel för undervisningen.
Jag föreslår derföre, att de 260 tunnor Kronotionde, som förut upburits af Domkyrkan, anslås till Lunds Universitet, och att de xoo tunnor Kronotionde, som Domprosten upburit i egenskap af Ordförande i DomkyrkoRådet, härefter äfven anslås till detta Universitet, och att Domkyrkan sjelf lemnar
Domprosten full ersättning härföre af sin egen spannemål.
Jag hoppas, att denna min Motion så mycket mindre kan anses ochristlig, som den minskning i inkomster, hvilken Domkjrrkan derigenom kommer att vidkännas, är högst obetydlig emot den, hvilken sjelfva Domprosten i Lund vid en Riksdag på 1760-talet ådrog Kyrkan, genom att utverka tillåtelse för Arrendatorerne, att inom en viss föreskrifven tid köpa hemmanen lill skatte, en tillåtelse, som öfver hälften af Arrendatorerne voro kloka nog, att begagna.
Jag skulle äfven anse denna Motion af 12 Den 9 Mars f. m. mindre vigt, om den ej linnde föranleda en forskning efter flere andre af Kronan utan hellof bortskänkte inkomster.
Hvarefter Herr Munck af Rosenschöld munteligen tilläde:
Jag anhåller, att denna motion, som blifvit framställd i sammanhang med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Anslag af Statens medel till UndervisningsVerken samt med StalsUtskotlels afgifne InkomstBetänkande, må till Statssamt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet! remitteras.
Jag skulle tro det vara bäst, att Herr Munck af Rosenschölds motion först remitteras till LagUtskottet; ty om, såsom jag föreställer mig, Lagutskottet uplyser, att motionen innefattar en fråga om annans äganderätt, blir remissen lill Stats- och EconomiUtskotten öfverflödig.
Jag medgifver, att om motionen endast angått indragning af kronotionde, hade den af Motionären begärdte remiss varit lämplig; men då, såsom jag upfattat motionen, den äfven afser indragning till Staten af Lunds Domkyrko-hemman, och således ingriper i äganderätten, anser jag Lagutskottet deröfver böra yttra sig.
Den sista värde Talaren har mycket missförstått mig, om han trott, att min motion åsyftat indragning af några till
Domkyrkan donerade Den 9 Mars f. ra. i3 hemman.
Den angär hlott den till Domkyrkan anslagne kronotionde!).
För öfrigt har jag för min del intet emot den af Friherre Boije äskade remiss till Lagutskottet, hlott den äfven sker till de vederbörlige Utskotten, till dem nemligen, som hafva befattning med de frågor, i sammanhang hvarmed min motion blifvit framställd.
För min del anser jag remiss till Lagutskottet vara obehöflig; men deremot tror jag ordningen fordra, att motionen, som ej har sammanhang med något nu förevarande ämne, blir livilande på bordet till nästa plenum, såsom det förhålles med andra motioner.
Friherre Ehrenborgh , Casper Wilhelm:
Jag har endast begärt ordet, för att, i anledning, af Friherre Boijes begäran, att motionen äfven borde remitteras till Lagutskottet, hemställa, huruvida en sådan remiss är nödig.
Om remiss sker till Statsoch EkonomiUtskotten, på sätt Motionären begärt, lära dessa Utskott icke underlåta att tillse, huruvida motionen innefattar rättsfrågor, eller icke; innefattar den rättsfrågor, så bör den till vederbörande domstolars, men icke till LagUtskottets, behandling ofverl emnås; innefattar den deremot icke rättsfrågor, så hör den onekligen endast lill Stats- och Ekonomiutskottet.
I båda fallen lärer den aldrig kunna tillhöra Lagutskottet.
Den 9 Mars f. m.
Friherre Boije_, Ludvig:
Den rätt som Grundlagen lemnar Representanten, att, i anledning af ett förehaft ämne, få göra en med ämnet sammanhang ägande motion, denna rätt begagnar jag, i anledning af den discussion, som i sista Pleno förevar, angående det så kallade Strömrensnings-anslaget; och för att så mycket mindre förfela mitt ändamål, ställer jag den motion, jag går att göra, i fortsätning af det yttrande, jag i samma ämne då afgaf till Protocollet.
Jag återkallar i Ridderskapets och Adelns minne sjelfva orsaken och ändamålet hos Ständerne, då anslaget beviljades.
Man kan ej hafva glömt det.
Det var alt göra Sverige fritt från behofvet af den olyckliga Finska handeln, som, för ved och victualievaror, drager årligen, omkring 800,000 R:dr B:co ur Landet, och derigenom undergräfver tillräckligheten af vårt redan allt för ringa RörelseCapital.
Det var för att gifva åt Hufvudstadens Consumtion, ett surrogat för Finland, som delta anslag beviljades.
Det har erhållit namn af Strömrensningen; men icke var ändamålet inskränkt dertill, utan omfattade äfven Surrogatet uti inhemska victualievaror, hvilket åter fordrade, att en upmuntran gafs åt productionen af sådane varor, inom de Noria Provincerne.
I expeditionen inflyttades de orden "synnerligen i de Norra Provin - Den 9 Mars f. m. i5 cerne;” och man är skyldig att respectera dem; men läser man Ståndens Protocoller, innebärande öfverläggningarne i ämnet, så finnér man, att afsigten egentligen angick de Norra Provinserne.
Efter att hafva erhindrat derom, får jag nu hos Rikets Högloft.
Ständer föreslå en sådan förändring i stadganderne angående dispositionen, att den må kunna återföras till den primitiva bestämmelsen.
Jag begär, att anslaget må fördelas så, att en tredjedel deraf, såsom svarande emot allt hvad Norra Provincerne skäligen kunna anses böra gifva med sig, må qvarstå till de andre Provincernas fördel, att af 3:dje Afdelningen af StorAmiralsEmbetet disponeras; men att återstoden, 66,666
R:dr 32 sk.
B:co må återgifvas åt Norra Provincernes förkofran i Ekonomisk production, samt tjll Strömrensningarne der, i den mån de stå tillsammans med ändamålet; och som jag icke kan inse hvad StorAmiralsEmbetet kan hafva att skaffa med omsorgerne för Norra Provincernes Ekonomiska förkofran; eller något enda skäl hvarföre ett Ekonomiskt anslag skall, till sin natur förvandlas till ett Militairiskt; så föreslår jag, att denna andel af anslaget må hädanefter undantagas från den befattning, som 3:dje Afdelningen af StorAmiralsEmbetet dermed haft; samt att den må antingen fördelas emellan Länens HushållsSällskaper, att derifrån an - i6
Den 9 Mars f. m. vändas; eller också ställas under en sådan Ekonomisk Styrelse, som Kongl. Maj:t skulle täckas dertill utnämna; med forhehåll likväl, i båda fallen, att den årliga redogörelsen må granskas af Sländernes Pievisorer; Och tror jag, alt med Norra Provinser förstås de, som ligga ofvan DalElfven.
För denna Motion k egar jag remiss till Stats- och EkonomiUtskotten.
Friherre Cederström, Jacob; I anledning af Friherre Boijes nu väckte motion, får jag uplysa, att samma fråga, hvarom motionen handlar, redan blifvit i Ekonomiutskottet bearbetad, och att Utskottet redan tagit sitt beslut om det Betänkande, som deröfver bör afgifvas, hvilket blifvit öfverlemnadt till StatsUtskottets granskning, och kommer, i fall det der godkännes, att RiksSlånden underställas.
Då Friherre Boije således i detta Betänkande får se sine åsigter uptagne, och gillade eller vederlagde, anser jag den nu väckte motionen hvarken fordra serskild behandling, eller böra lägga binder i vägen för det beslutade Betänkandets afgifvande, helst Friherre
Boije vid föredragningen deraf har öppet tillfälle, att göra anmärkningar emot Utskottets åsigt.
Lyckligtvis ställer ej Grundlagen den ene representantens rätt i beroende af den andras omdöme.
Jag har be - Den 9 Mars f. m. 17 begärt remiss af min motion, för att erhålla Stats- och EkonomiUtskottens Utlåtande öfver min åsigt, och jag tror icke, att sådant kan vägras; det må för öfrigt vara Utskotten obetaget, att derpå gifva hvad svar de finna lämpligt.