Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men den vid sittande i varma rum vanda befolkningen var så klen, att hon icke ens tålde blåsten på fria fältet, och ännu mindre dugde til! jordbruksarbete.
Då man måste göra afseende på menniskornas beskaffenhet, kan väl icke i förevar:de fall något lämpligare företagas, än alt genom undervisning i slöjder bereda väfvarne tillfälle att försörja sig.
Om Sveriges rike i det hela vinner på frihandeln: så bör väl riket i allmänhet eller dess fleste innebyggare, som draga fördel af den författning, hvilken undergräfver väfnadsbefolkningens välfärd, använda någon del af sin vinst, för att, så vidt möjligt är, rädda dessa menniskor från undergång.
Man har förmodat, det anslaget skulle blifva obegagnadt, derföre att tillgång å lärare saknades.
Men huru skall någon vilja egna sig åtjlärarekallet, om läroanstalter icke finnas?
För denna brist må vi ej upgifva förelaget; ty om vi det hade gjort, saknades ännu våra redan befintliga slöjdskolor, hvilkas lärjungar åstadkommit arbeten, som i sjelfva England blifvit med beröm
Den 21 Oktober. 345 omnämnda.
Om R. o. Ad. icke vill anslå medel till lärare, af farhåga, alt sådane skulle fattas, hvarföre har då Ståndet anslagit löner till åtskilliga professioner vid universiteten, ehuru det visat sig, att äfven der för ögonblicket saknats lärare.
Man har dock icke varit besvärad af de penningar, som blifvit dertill anslagne.
Om besparing gjordes på anslagen till slöjdskolornas lärare: så kunde de antingen hemfalla lill Statsverket, eller ock kunde, hvad bättre vore, skolorna tillåtas derföre inköpa modeller m. fl. skolmaterialier, som Frih.
Fock ansett vara nödvändiga.
Skulle vi taga de tekniska läroanstalterna i andra länder till efterdöme: så komme vi väl aldrig att inrätta dylika hos oss, emedan de, serdeles i Berlin och Wien, äro tilltagna i så stor måttstock, att vi ej på mycket lång tid kunna bringa våra derhän.
Men Svenskens styrka består icke sällan deri, att kunna hjelpa sig med litet.
Mig synes derföre, att vi böra göra ett försök, samt ej misströsta, utan tvertom visa verlden, att vi med ringa medel kunna uträtta mycket nog.
Man har yrkat, att vi ej skulle för vissa år lemna det ifrå— gavande anslaget, emedan man då icke kunde hoppas, att det framdeles skulle upböra.
Får jag fråga om och huru mina värda motståndare hoppas, att andra beviljade anslag skola med innevande Statsreglering upböra?
Man har äfven anfört, att bevillnm blifvit nedsatt och att, om ytterligare anslag nu beviljades, skulle Staten sakna tillgångar.
Hvarföre har man onödigtvis nedsatt bevillnm?
Ar det derföre skäl, att lemna Borås utan medel?
Enl. min tanka är bevillnms minskning ett stort fel, till hvars rättande ingen annan utväg torde finnas, än att åter gå tillbaka och höja henne, heldre än att nedsättningen sker på vissa orters eller näringars bekostnad.
Fock har frågat, hvartill detta anslag skall användas, antingen till en special-skolas eller en allmän teknisk läroanstalts inrättande?
För min del anser jag bäst vara, att R.
St:r icke befatta sig med något annat, än anslagets beviljande till en teknisk skola, öfverlemnande det öfriga åt Konungens pröfning.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte bevilja det ifrågavande anslaget.
Jag ber att i korthet få tillägga några ord.
Icke mindre än 3:ne talare hafva framkastat det omotiverade yttrande, att Borås icke vore en passande ort för en teknisk skola.
Vågar bestrida detta påstående, ty då Borås är beläget i centrum utaf Westergöthland, nära Jönköpings samt icke långt ifrån Kronobergs län, så synes staden vara ett lämpligt ställe för anläggandet af ifrågavande läroanstalt.
Man har sagt, att bristen på lärare gör det omöjligt, att ytterligare inrätta tekniska skolor.
Detta kan visserligen vara sannt, men om skolorna icke derföre komma till stånd, blifva ju de beviljade medlen besparade.
Jag hemställer likväl, om det någonsin blifver möjligt, alt få tekniskt bildade lärare, om man icke genom 346
Den 21 Oktober. inrättande af tekniska skolor bereder tillfälle för lärare att blifva anställde.
Ingen kommer eljest att slå sig på sä beskaffade studier, och inga skickliga lärare erhållas.
Hr von Hartmansdorff har, såsom skäl för bifall till den ifrågav:de motionen, med mörka färger utmålat de menliga följder, som den af R.
St:r beslutade tull-lagstiftningen skulle framkalla i afseende på Borås och trakten deromkring, men då tankarne härom äro mycket delade, synes det mig icke vara lämpligt, att anföra detta skäl förr, än erfarenheten visat, i hvad mån sådant kommer att inträffa.
Jag tror också derföre, alt R.
St:r förfara ganska riktigt, när de icke f. n. bevilja något anslag till inrättande af ifrågavande skola.
Jag glömde nämna uti mitt förra yttrande, att, utom de af R.
St:r beviljade medel till inrättande af tekniska skolor i Orebro och Norrköping, har K.
M. lemnat bidrag till en dylik uti Eskilstuna.
När nu 3:ne skolor på en gång skola uprättas, synes det mig, att, då den brist på lärare, som i afseende på nu befintliga skolor redan förefinnes, torde blifva allt mer och mer kännbar, det vore ganska oklokt, att anslå medel till Borås, hvarföre jag fortfar uti min vördsamma anhållan om bifall till Utsk:s Betänk.
Efter hvad som uti ämnet redan blifvit anfördt, kan jag blifva ganska kort, och vill derföre till bemötande endast uptaga det af Hr von Hartmansdorff framställda argument, härrörande deraf, att, då nedsättning i bevillnm blifvit vidtagen långt under hvad han ansåg vara det rätta, återstode, enl. hans förmenande, ingen annan utväg, än att äter höja densamma.
Då detta naturligtvis icke kan ske vid innevar:de Riksdag, synes det således först vid den nästkommande kunna visa sig, om R.
St:r vilja vidtaga den af Hr von Hart mansdorff föreslagna åtgärd.
Enär det af honom häruppå byggda, nyss vidrörda argument, således för det närvar:de torde få anses förfalla, vågar jag vördsamt fortfara uti min anhållan, att R. o. Ad. ville vidblifva sitt i ämnet förut fattade beslut och bifalla Ulsk:s Utlåt.
Jag har anhållit om ordet, i afsigt att med några ord besvara de anmärkn:r, som mina motståndare framställt. v Frih.
Cederström har trott sig finna, att jag sagt, det 3:ne
Stånd bifallit anslaget.
Jag har sagt 2
Stånd och har för öfrigt ej fästat mig så mycket vid antalet, som betydenheten af dessa Stånd.
Vidare har Frilen ansett försummelsen, å staden Borås’ eller dess represen lants'sida, att erbjuda sig anskaffa lokal, böra utgöra ett skäl för afslag.
Jag kan icke inse, hvarföre
Borås eller något annat samhälle bör lida för en dylik försummelse, eller att uraktlåtenheten, att på förhand upräkua alla de vilkor, som K. M. och R.
St:r fästa vid beviljandet af ett anslag, skulle utgöra ett skäl för afslag.
Frilen, som äfven fästat sig vid del af mig begagnade uttrycket, att an - Den 21 Oktober. 347 slaget icke skulle komma att fortfara i evighet, utan endast till nästa Stats-reglerings-period, har förklarat, alt de anslag, som R.
St:r nu bevilja, vanligen vid nästa Stats-reglering ytterligare komma att fortfara; men sådant beror ju helt 09b hållet på R.
St:r sjelfve, att, efter sig företeende omständigheter, besluta.
Samme talare och, jemte honom, tvenne andra, hafva såsom skäl emot inbjudningens antagande anfört, alt genom det vexande antalet af dessa skolor, tillgång på skicklige lärare skulle komma att saknas.
Jag för min del skulle dock våga tro, att i detta, liksom i alla andra afseenden, det är skolan sjelf, som hildar lärare, likasom lärjungar, och att således just skolornas mängd innebär en säkerhet emot vådan af en dylik brist.
Jag är för öfrigt häruti hufvudsakligen förekommen af Hr von Hartmansdorff, och får blott tilläga, att samma invändning, konseqvent tillämpad, skulle i alla tider ha hindrat upkomsten af alla slags skolor, enär behofvet att inhemta, alltid i viss män föregår förmågan att meddela, och båda stå med hvarandra i en ouphörlig vexelverkan.
Fock har yttrat tvifvelsmål om meningen med ifrågavar:de skola, om det skulle blifva en special-skola eller en allmän teknisk anstalt.
Uti det referat, som Utsk. gjort uti sitt förra Betänk., synes likväl ändamålet med skolan vara ganska tydligt.
Det står nemi. alt, ”enl. motionärens tanke, fordrades härtill i främsta rummet en lämplig undervisnings-anstalt, hvarest allt hvad till väfnads-industrien hörde, fullständigt och vetenskapligt meddelades.” Vidare heter det, att motionären föreslagit, att ”5,000 R:dr årligen måtte anslås till bildande af en teknisk undervisnings-anstalt i Borås, hvilken stad ansåges härtill lämpligast, enär densamma utgjorde medelpunkten af de trakter inom Elfsborgs län, der nämnde industri vunnit en högre utveckling. ” 0 .
Åkerhjelm har emot anslagets beviljande anfört ett skäl, som synes dräpande, nemi. kassans tomhet, men jag skulle förmoda, att för det lilla plus i statsbristsumman, som detta anslag skulle åstadkomma, utväg må kunna beredas, samt att det väl kan försvara sin plats vid sidan af de många andra plus, som icke lära kunna undvikas.
Samme talare har ansett de af motionären förmodade skadliga verkningarne för väfnads-industrien icke vara så säkra, att man deruppå kunde grunda ett bifall till anslaget.
Härom kunna dock tankarna vara delade: vore här fråga om ett direkt understöd, i likhet med hvad L Preussen vid de friare näringsförfattmnes införande lemnades till ersättning för förmodade förluster, så skulle jag icke vilja förorda någonting sådant; men här är nu endast fråga om anslag till ett föremål, som, oberoende af tullens skiftningar, ostridigt kommer att verka välgörande för orten, för industrien och för hela riket, Slutligen får jag hembära min tacksamhet till de Hrr ledamöter, hvilka här $ä kraftigt understödt, icke mig, utan den goda saken, och deribland serskildt till den, hvars blotta namn erinrar om ett af de vackraste bladen i den Svenska industriens 348 Den 21 Oktober. historia, och hvilken nu, likasom vid ett föreg:de tillfälle, i fråga om slöjdskolan i Stockholm, visat sig såsom en värdig ättling till Svenska slöjd-inrättningarnes oförgätlige stiftare.
Här har redan blifvit påpekadt, hurusom, vid ett föreg:de tillfälle, Landshöfd:n i Malmö omnämnt, att, då en teknisk skola för icke länge sedan inrättades i nämnde stad, det var förenadt med största svårighet att erhålla skicklige lärare till densamma, och att man, till följe deraf, måste nöja sig med personer, som åtminstone icke visat prof på tillräcklig kompetens.
Det kan visserligen vara möjligt, att, sedan läroanstalterna kommit i gång, flera personer slägit sig på dessa yrken, samt att det således nu är lättare att anskaffa lärare, än då Malmö skola inrättades.
Men då man tager i betraktande, att vid denna Riksdag anslag blifvit beviljade till 2:ne tekniska skolor, en i Norrköping och en i Örebro, samt att K.
M. dessutom lemnat medel åt Eskilstuna, så är det föga troligt, att på den korta tid, som förflutit från Malmö skolas inrättande tills nu, förhållanderna i så väsendtlig'grad förändrat sig, att tillgång på lärare skulle på en gång förefinnas för icke mindre än 4 skolor, om nemi. en dylik anstalt äfven kom till stånd i Borås.
Mig synes det vara bättre, att göra litet, men väl, än mycket och illa, och då vi nu redan hafva inrättat flera tekniska skolor, än hvartill vi hafva lärare, förefaller det mig klart, att vi skulle icke förbättra, utan försämra den goda saken, genom att ytterligare sprida de lärare-krafter, ^hvilka måhända äro otillräcklige på de redan fastställda punkterne.
Icke heller torde, då vi redan hafva den Chalmerska skolan i Götheborg, samt nu erhålla en uti Örebro, behofvet att få en uti Borås vara så ytterst trängande för Westergöthland, att man icke kan vänta tills de nu tillämnade skolorna kommit i gång, samt hunnit bilda skicklige lärare.
En sak, som man icke bör förbise, är, att R. o. Ad. redan fattat sitt beslut i frågan, samt att detsamma dock måste erkännas någon vigt.
Det är visserligen sannt, alt en inbjudning här förekommer, och att man derföre skulle kunna förneka sitt förra beslut.
Men en inbjudning bör väl egentligen ega rum, antingen när en fråga af vidlyftig beskaffenhet föranledt så skiljaktiga beslut inom Stånden, att den svårligen kan rodas annat än genom en inbjudning, eller också när vid en invecklad frågas behandling en vigtig, och på dess afgörande betydligt inverkande, uplysning blifvit i ett Stånd meddelad, som varit för de öfriga Stånden okänd.
Ingendera händelsen har här inträffat.
Frågan är icke intrasslad och ingen ny uplysning- har förekommit. l)et skulle således blifva ett afsteg från den hittills rigtigt beträdda vägen, om R. o.
Ad. aktade sitt förra beslut för intet, samt fränträdde detsamma, utan att något nytt skäl för dess uphäfvande blifvit anfördt.
Det tjenligaste torde derföre vara, att saken får hafva sin naturliga gäng, samt att, dä 2 Stånd bifallit motionen Den 21 Oktober. 349 och de 2:ne andra densamma afslagit, frågan afgöres uti förstärkt StatsUtsk.
Jag anhåller således vördsamt, att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, lägga ifrågavar:de Betänk, samt inbjudning lill handlingarne.
Raab, Adam Ch ris tian :
En ledamot af detta Stånd, som varit närvande vid öfverläggningarne örn tullfrågorna i allmänhet, torde erinra sig, att det vigtigaste skälet, som anfördes för bibehållandet af prohibifiv-systemet, var, att den omkring Borås idkade väfnads-industrien borde skyddas.
Då nu prohibitiv-systemet vid denna Riksdag fallit, skulle jag föreställa mig det vara en samvetspligt för dem, som hafva vunnit, att räcka handen till .ett försök att understödja de orter, som genom beslutet kunna blifva lidande.
Här är nu fråga om den trakt i Elfsborgs län, som lifnärer sig med väfnader, och för anläggandet af en teknisk skola derstädas, har motionären begärt ett anslag af 5,000 R:dr.
Då de emot detta anslag anförda skäl i allmänhet blifvit uptagne och vederlagde, vill jag endast hålla mig till dem, som synas vara mest vigtiga.
Fock har sagt, och den siste talaren har äfven uprepat detsamma, att en synnerlig brist pä lärare skulle upkomma.
Jag medgifver, att häruti ligger ett stort hinder, men det beror dock hufvudsakligen derpå, hvad slags skola, som kommer att inrättas i Borås; dock föreställer jag mig, att R.
St:r icke vilja gå så långt i detalj, att dé föreskrifva hvad det skall bli för en sorts skola.
Jag vill nämna, hurusom f. n. uti landet införes Niirnbergerkram för öfver 100,000 R:drs värde.
Om nu de personer, som bo i Borås och trakten deromkring, samt sysselsätta sig med väfnader, lärde sig konsten att förfärdiga leksaker, skulle en sådan mängd dylika varor icke komma att från främmande länder hit införas, och jag är öfvertygad om, att denna industri vore för landet af mycket mera värde, än den obetydliga anslagssumma, som nu är i fråga.
Under ett besök i en stad i Tyskland såg jag en mängd modeller af hästar, dockor, vagnar o. s. v. förfärdigade, endast för att lära det omkring i trakten boende folket att göra ifrågavar:de leksaker, och jag inser icke, hvarföre man icke skulle låta den ort, der folket är vant att lära sig händaslöjder, få skaffa sig kännedom om dylika saker.
Vi hafva sett huru, uti en viss trakt af Kronobergs? län, allt folket gör korgar, hvilka äro fullt jemförliga med dem, vi erhålla utifrån.
Äfven tror jag icke, att brist på lärare skulle upkomma, ty för en sådan industri behöfva de icke vara vetenskapligt bildade.
Skulle dock så inträffa, föreställer jag mig, att vi med lätthet skulle kunna erhålla lärare utifrån.
Man har, såsom ett vigtigt argument, anfört, att R. o. Ad. bör vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut, men jag tror icke, alt man följt denna grundsats, då fråga varit om att inbjuda de öfriga Stånden, att sig i R. o. Ad:s beslut förena.
Jag erinrar mig, att Gr.
Lagerbjelke har, icke en, utan flera gånger hemställt 350
Den 21 Oktober. om inbjudning till de öfriga Stånden, att antaga Adelns beslut, och kan man begära, att de öfriga Stånden skola förneka sina beslut och förena sig med R. o. Ad., så måtte det väl icke vara Ståndet ovärdigt, att frångå sitt beslut och förena sig med de andra Stånden.
Frågan liar dessutom fått ett annat utseende än förra gången, dä icke något Stånd bade fattat beslut i densamma.
2:ne Stånd hafva nu bifallit motionen.
Hvad åter Statens tillgångar beträffar, torde vi erinra oss, att för ett sådant ändamål, som nu är i fråga, 5000 R:dr, i det hela, är ett ringa belopp, och jag kan icke föreställa mig, att Statens tillgångar äro så knappa, alt denna summa kan ega någon betydlig inverkan på desamma.
Man har åberopat, att anslag redan blifvit gifna åt 3:ne skolor, nemi. i Norrköping, .Örebro och Eskilstuna, samt att således medlersta delen af Sverige blifvit väl omhuldad i detta hänseende.
Dessa skäl synes mig åter föranleda dertill, att man är betänkt på att gifva något åt rikets vestra del, serdeles när densamma egnat sin verksamhet åt slöjderna.
Som de tullförfattningar, hvilka R.
St. nu antagit, otvifvelagtigt komma alt menligt verka på de orter, hvarest inhemska slöjder idkas, bör man vara omtänksam att öfver allt sprida förmågan att kunna täfla med utländska tillverkare.
När mina motståndare icke kunnat påhitta några egentliga skäl, mot saken, hafva de väsendtligen hållit sig till frågan om bristen på lärare; och som detta skäl blifvit flera gånger uprepadt, måste äfven jag åter vidröra detsamma.
Då fråga först upstod om anslag till landtbruksskoior, voro många deremot, emedan man äfven till dem saknade lärare.
Likväl inrättades skolorna, och ehuru lärarne i början voro mindre duglige, blefvo de efter hand bättre.
Likaså har det äfven varit med folkskolorna.
I begynnelsen saknade man skickliga lärare; men i den mån, man hunnit utbilda skolorna, har man äfven funnit tillgång på tjenligare lärare.
Må man alltså försöka inrättandet af ifrägavande skola, äfven om man skulle för ögonblicket befara brist på skicklige lärare.
Cederström har sagt, att, vid denna Riksdag, kunde bevillningen icke åter höjas.
Jag undrar just huru talaren, som är en af StatsUtsk:s ledamöter, ämnar förhålla sig om statsbrist upstår.
Månne lian dä icke varder nödsakad föreslå R.
St. böja bevillningen så, alt statsbristen betiickes?
Man har sagt, det R. o. Ad. borde visa den aktning för sitt beslut, att Ståndet icke, på grund af en inbjudning, frånginge detsamma.
Raab har redan erinrat derom, att, derest man vill hysa så mycken aktning för egna beslut, borde man äfven visa den för andra Stånds, och icke försöka, på sätt Gr.
Lagerbjelke ofta gjort, att, genom inbjudning från oss, få dem förändrade.
— Jag vill erinra Ståndet huru en annan ledamot, Frih.
Cederström, i detta hänseende gått till väga.
När det var fråga om pension åt en enka, och man icke visste hvad beslut de öfriga Stånden fattat, föreslog Friinn en inbjudning till dem, Den 21 Oktober.
351 för alt derigenom skaffa enkan pansionen.
Detta var således, enligt Frih:s tanka, icke stötande för de öfriga Stånden eller förnärmande deras aktning.
Bien nu deremot, då fråga är om någonting vigtigare, eller om en skola, då bör aktningen noga vårdas.
Jag nödgas åter igen begära ordet, för att fästa R. o. Ad:s upmärksamhet uppå det förvillande uti Hr v. Ilartmansdorffs sista anförande.
Han yttrade nemi., att då man ämnade inrätta skolor i Norrköping, Orebro och Eskilstuna, man heller icke borde förglömma det vestra Sverige med tekniska skolor.
Det kan icke vara den värde talaren eller någon annan ledamot inom detta Stånd obekant, att i Götheborg finnes en dylik skola, och att, då det icke är långt emellan nyssnämnde stad och Borås, de, som bo i Borås och trakten deromkring, kunna i Götheborg inhemta ifrågavar:de kunskaper.
Dessutom vill jag fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, all den af Hr v.
Hartmansdorff anstälda jemförelsen emellan bildandet af landlbruks-skolor och tekniska läroanstalter icke är riglig, emedan man, i afseende på förstnämnde skolor, gick så till väga, att först inrättades Degebcrgs skola, och sedan skicklige lärare der hunnit bilda sig, atilade man sedermera de öfriga.
— Emedan jag anser detta sista sätt att gå tillväga vara riktigt, och då jag tror att man handlar i industriens intresse, när man så småningom anlägger tekniska skolor, vidhåller jag mitt redan gjorda yrkande ä bifall till Utsk:s Utlåt.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att, i afseende på StatsUtsk:s förevaride Utlåt, och BorgareSt:s dermed i sammanhang ställde inbjudning, blifvit yrkadt af åtskillige ledamöter, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, måtte lägga såväl Utsk:s Utlåt, sorn inbjudningen till handlingarne, och deremot af andra talare, att R. o. Ad., med bifall till inbjudningen, måtte lägga Utsk:s Utlåt, till handlingarne; hvarefter propos. å dessa yrkanden framstäldes och besvarades med blandade
Ja och Nej, samt efter sedermera förnyad propos. till vidblifvande af R. o.
Ad:s förut i ämnet fattade beslut, samt såväl Utsk:s Utlåt., som BorgareSt:s inbjudnings läggande till handlingarne, hvarvid nu ropades .starka Ja, jemte många Nej, Hr Gr. o. Landtm, förkarade det han ansåg
Ja hafva varit öfervägände.
Hr Tersmeden och Frih. Alströmer begärde votering.
Den som anser R. o. Ad. böra, med vidblifvande af sitt i ämnet förut fattade beslut, lägga StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 313, och BorgareSt:s prot.-utdrag N:o 508, till handlingarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 352 !
Den 21 Oktober. vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att, med bifall till den i närande prot.-utdr. framstälda inbjudning, lägga StatsUtsk:s berörde Utlåt, till handlingarne.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 24 Ja emot 21 Nej.
Jemte det jag reserverar mig mot det af R. o. Ad. nu fattade beslut, anhåller jag att få väcka en ny motion.
St. genom sina beslut i tulllagstiftningen vidtagit sådana åtgärder, att åtskilliga Svenska medborgare sannolikt blifva brödlösa, och enär man icke ens velat bereda dem tillfälle att genom undervisnings erhållande sättas i stånd att täfla med utländske tillverkare, ser jag ingen annan utväg återstå för många bland våra handtverkare, slöjd- och fabriksarbetare, än att utvandra till främmande länder.
Om Svenska samhället vinner på författningars vidtagande, hvarigenom dessa våra näringsidkare blifva brödlösa: så bör det åtminstone förhjelpa dem till andra ställen, för att söka der vinna sin bergning.
Om man på ena sidan blottställer dem, af nit att importera främmande varor: så bör man å andra sidan vidkännas kostnaderne för dessa Svenska medborgares exporterande.
Jag hemställer alltså, att R.
St. måtte, intill dess nästa statsreglering vidtager, bevilja ett anslag af 50,000 R:dr b:ko årligen, på det att Konungen må kunna bekosta, på sätt honom lämpligast synes, de Svenska medborgares utvandring, hvilka icke längre kunna vinna sin utkomst i Sverige, inom de näringar, som, genom de vid denna Riksdag beslutade ändringar i tull-lagstiftningen, bringas på förfall eller till undergång.
Föredrogs ånyo Const.Ulsk:s d. 17 och 18 dennes på bordet lagda Slem.
N:o 57, med förslag till tillägg i 109:de §:n Reger:sFormen och 80:de §:n Riksd.Ordn., ang:de upskof i Riksdag.
Jag får till en början betyga Const.Utsk. min tacksamhet för det förslag, hvarmed Utsk. framkommit.
Då jag således i hufvudsaken kommer att godkänna detta förslag, anser jag så mycket angelägnare, att man är nogräknad med sjelfva redaktionen af detsamma, på det att icke en eller annan brist i ordalagen må kunna lägga hinder i vägen för dess antagande vid en kommande Riksdag.
I afseende på hufvudsaken, ber jag likväl först att få göra en enda anmärkn.
Uti Riksd.Orehus 80:de §:s 2:dra mom. är nu föreslaget i sista punkten: att ”ledamöter och suppleanter i sådant Utsk. ege att, för den tid Utsk:s göromål fortfara, medan Riksdagen är upskjuten, njuta underhåll af Statsmedlen.”
Om det nu får bero på R.
St. sjelfve att utvälja så många Suppleanter, som hvart'
Stånd behagar, så förmodar jag att det i åtskilliga Stånd blifver en Den 21 0 k l o b e r. 353 en ganska stor täflan att få många suppleanter, emedan de, under en lång tid, och utan att hafva något att göra, erhålla en aflöning, som är ganska betydande och större än ledamöterna i R.
St:s förvaltande verk ega.
Jag tror icke att man behöfver befara någon brist på ledamöter eller suppleanter, så länge de blifva aflönade, ej heller att man för en dylik farhåga bör visa någon frikostighet.
Detta är dock, i det hela taget, en småsak.