Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har visserligen icke bestridt, att detta ärende, då det första gången i Konungens Conseil förevar, var af kameralnatur; then jag har påstått, att då frågan om äganderätten var tvistig, och så tvistig, att uti Konungens Conseil ena delen af ett hemman blifvit förklarad vara krono och den andra delen kyrkan tillhörig, så hade det ålegat den af Konungens rådgifvare, som är jurist, att förvisa malet till domstol, d. v. s. till Just.Cancelleren, som äger att göra Kronans rätt gällande.
När sedermera II.
St. uttryckligen begärde, att en sådan laglig undersökning måtte anställas, hvarigenom de eller Kronan, som är detsamma som staten, kunde revindicera sin rätt till dessa hemman, bade det ovilkorligen ålegat
Konungens rådgifvare i justitieärender att tillstyrka en sådan åtgärd, hvilken ej kunnat förnärma någons rätt och ej innefattade annat än verkställighet af ett beslut, som jag tror R.
St. hade rättighet att i en sådan fråga fatta.
Boye har för öfrigt sökt försvara en af de vådligaste grundsatser i fråga om rättsförhållanden, och jag kan ej föreställa mig annat, än att Hr Frih. under sin långvariga tjenstledighet helt och hållet glömt all juridik och de första grundsatserna af lagskipningen.
Jag skulle deremot tro, att, i fall t. ex. Kronan förklarat sig vara ägare af dessa hemman, det omöjligen kunde förmenas kyrkorna att söka bevisa sin äganderätt, och jag tror ej, att någon domstol i Sverige kunde, under åberopande af ett Konungens i administrativ väg fattadt beslut, förklara hemmanen vara af krononatur.
Samma förhållande företer sig i många andra fall.
Palmstjerna förekommen i hvad jag velat yttra emot Hr Rosenblad, Den påtagligaste vederläggning af hans sats, att åboerna hade sin rätt öppen, ligger nemi. just deri, alt de ej i laglig väg kunna göra sina anspråk gällande.
Jag har hvarken sagt eller åsyftat annat, än att frågan bör göras anhängig vid domstol antingen genom Kronan eller kyrkan, och då det är Kronan, som har att söka rättelse, lärer saken böra utföras af Just.Cancelleren.
Jag tror det ej vara möjligt, att K.
M. kunde neka en sådan af R.
St. begärd undersökning; ty på det sättet skulle det bero af K.
M. att i administrativ väg bortskänka 228 Den 21 Augusti. all Kronans egendom, utan att
Ständerna ägde rätt att fordra någon undersökning, blott derföre, att det faller någon af Konungens rådgifvare in att anse de skäl, som af R.
St. framställas för deras önskan, icke vara behöriga.
Jag anhåller oin bifall till Utsktns betänk.
Stats- samt Öeeon.Utsk:ns betänk.
N:o 22 bifölls.
Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s d. 16 dennes e. 111. på bordet lagda meraor.
N“:o 14? ang:de begärd upplysning om It. o. Ad:s beslut i några omständigheter, som äga sammanhang med frågan om bestämmandet af ett nytt myntsystem.
Landtm, yttrade, att då besvarandet af Exped.Ulskts nu föredragna memor. förutsatte en tolkning af grundlagen, och en sådan, till följd af 8i och 83 §§ Reg.F., ej af RiksSt. finge ske annat än under vissa särskildt föreskrifna långsamma former, insåg H. Ex. ej, att detta mål på annat sätt kunde komma till slut, än att han för R. o. Ad. förklarade sin öfvertygelse, huru grundlagen i nu förevar, fall skulle tillämpas, samt att R. o. Ad., i händelse Ståndet ej delade samma öfvertygelse, yrkade en motsatt propos., då Const.Utsk. komme att öfver frågan slutligen bestämma.
I anledn. häraf förklarade IJ.
Ex., det han, till följd af 79 § Reg.F., som endast undantager förändring i skrot och korn, vare sig till förhöjning eller afslag, från de til!
Rikets mynt hörande frågor, öfver hvilka Konungen ensam äger att bestämma, ansåg såväl frågan om myntenheten som om dess öfver- och underafdelningar, såsom ej med skrotet och kornet ägande något oskiljaktigt sammanhang, vara mål, som af K.
M:s ensamma afgörande bero, och att H.
Ex. således ej kunde å ett motsatt förhållande framställa propos.
På R. o. Ad:s bord hvilan ett memor. af BancoUtsk., deri Etsk. behandlat denna fråga och anmält, att 2:ne
Stånd redan beslutat i den anda, som Hr Gr. o. Landtm, nu tillkännagifvit vara hans, äfvensom BancoUtsk. hemställt, det R. o.
Ad. behagade instämma med dessa 2:ne Stånd, för att derigenom undvika frågans hänskjutande till förstärkt BancoUtsk., för hvilken motsatta händelse BancoUtsk. redan framställt voterrspropos.
Jag hemställer derföre, om icke Hr Gr. o. Landtm, täcktes i sammanhang med detta ämne föredraga BancoUtsk:s memor.
, och till H.
Ståndet framställa den frågan, huruvida Ståndet skulle behaga, på sätt BancoUtsk. förestår, förena sig med de 2:ne Stånd, hvilka i frågan fattat sammanstämmande beslut, på det man må undgå alt få frågan till förstärkt Utskott.
Jag anhåller att få till prot. nedlägga min reservation mot det förklarande, HrGr.
Den ai Augusti. 229 0.
Landtm, nu afgifvil.
Jag är af den öfvertygelse, att grundlagen tydligt och klart bestämmer, att icke blott myntenheten, utan äfven dess öfver- och underafdelningar bero af båda Statsmagternä.
Jag vill icke upplaga tiden med att utveckla skälen, då det ej här kan leda till något resultat; men jag åberopar i detta fall BancoUlskrs betänk., hvilket fullständigt utreder frågan, och får tillika yttra, att jag anser den magt, som man härutinnan skulle öfverlemna till Konungen ensam, vara vida farligare än den magt, som i början af riksdagen var i fråga att till Konungen öfver lemnäs, medelst förändring af 72 § Reg.F. Det måste vara mot ali lagstiftnings princip stridande alt till Konungamagten ensam öfverlemna alt bestämma ett förhållande, hvilket så mycket som myntet inverkar på hvar mans rätt.
Frih. Kantzou, Joli.
Al b., förenade sig med Hr Dalman.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, föredragit Exped.Utskls memor. och, enligt min tanke, i fullkomlig öfverensstämmelse med grundlagen förklarat sig cj kunna göra propos. i denna fråga, är intet annat för närvar. alt göra, än att inhemta, huruvida R. o. Ad. dock yrkar en sådan propos.
För min del förmodar jag, alt den, såsom stridande mot grundlagen, ej af R. o. Ad. skall yrkas; men skulle den dock blifva yrkad, kommer frågan att hvila, lills Constil.Utsk. derom yttrat sig.
Ehrenborghs nu på bordet begärda förslag att i sammanhang med detta ämne företaga BancoUtskrs på bordet hvilande memor., deri R. o. Ad. iqbjudes att instämma i 2:ne andra Stånds beslut, på det frågan ej må blifva hänskjuten till förstärkt BancoUtsk., så torde Frih.
Ehrenborgh vid närmare eftersinnande finna, att sådant ej instämmer med lagliga former; ty om Hr Gr. o. Landtm., efter att nu hafva förklarat sin öfvertygelse i ämnet, skulle framställa den af BancoUtsk. föreslagna propos., blefve Ståndet öppet lemnadt att, med denna propos. besvarande med nej, till förstärkta Utskls afgörande öfverlemna en fråga, som icke får komma under dess bedömmande.
Jag linner således Hr Gr. o.
Landtnäs föredragningssätt vara fullkomligt öfverensstämmande med grundlagen och hoppas, att 11. o. Ad. af samma lag skall finna sig förhindrad att yrka den propos., Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig ej kunna meddela.
Jag skulle anhålla om upplysning, huruvida Exped.Utsk:s memor. redan tvenne gånger liyilat på bordet och således i detta plenum måste afgöras.
Är icke förhållandet sådant, kan rättigheten, att ytterligare begära detta memor:s hvilande, ej förnekas.
Är det åter Frih.
Ehrenborghs förslag, som nu blifvit hegardt på bordet, och skulle sådan bordläggning ske, så ser jag ej, livar - 23o Den 21 Augnst!. till Hr Frihts förslag skulle kunna tjena, enär det sålunda skulle förekomma, sedan sjelfva saken redan vore afgjord.
Måhända var det ett misstag, som här för några dagar sedan inträffade, att Hr Gr. o. Landtm, ansåg en af BancoUtsk. gjord framställning endast hafva skett ad notitiam och icke erfordra någon åtgärd, och för att rätta detta misstag tror jag det vara nödigt, att Exped.Utsk:s memor. pröfvas i sammanhang med BancoUtskrs betänk., lörtde samma ämne.
Jag instämmer således med Frih. Ehrenborgh, jemte det jag
Begär underrättelse, huruvida- Exped.Utskrs memor. redan 2:ne gånger varit bordlagdt.
Ridd.Secret.r Exped.Utskrs memor.
Nro l4 lades på bordet första gången d. i6:de och andra gången d. i8:de i denna månad.
Jag anhåller att få veta, huruvida BancoUtskrs betänk, i denna fråga här och i de öfriga Stånden blifvit föredraget och afgjordt.
Jag har varit frånvar. under några af de sednare plena, och det är möjligt, att detta betänk, från BancoUtsk. under tiden på ett eller annat sätt blifvit föredraget.
Skulle, på sätt diseussionen ger mig anledning att förmoda, händelsen vara, att BancoUtskrs betänk, icke blifvit formenligt behandladt, utan lagdt till handlingarna, då de andra Stånden afgjort frågan, så tillstår jag, att denna behandling väcker min förundran.
Det var i följd af den förmodan, att BancoUtskrs betänk, här icke blifvit pröfvadt, som jag nyss instämde i Frih.
Palmstjernas begäran, att saken må blifva hvilande på bordet, helst jag icke kunde föreställa mig, att man ville till afgörande företaga Exped.Utskrs memor., innan den i BancoUtskrs betänk, förekommande frågan blifvit pröfvad.
Jag anhåller således om upplysning, huru BancoUtskrs betänk, blifvit behandladt.
Ridd.Secret.r Exped.Utskrs nu föredragna memor. inkom till R. o. Ad. d. 16 Aug. e. m.
Då var ännu icke kändt, alt BancoUtsk. i samma fråga uppgjort ett jemnkningsförslag.
Delta förslag inkom icke till R. o. Ad. förrän d. 18 Aug. och lärer hafva inkommit till de öfriga Stånden samma dag.
Från dem har ännu icke ingått någon underrättelse, att de pröfvat förevar, betänk., och svårligen hafva de kunnat göra det, då, enligt hvad deras secreterare sagt mig, samma betänk, hos dem d. 18 Aug. ånyo blef lagdt på bordet.
Vid sådant förhållande kan jag ej annat än begära, att Exped.Utskrs förevar, betänk, må ytterligare blifva lagdt på bordet, på det BancoUtsk:s betänk, först må kunna företagas till pröfning.
Då Exped.Utsk. afgaf sitt nu förevar, memor., var Utsk. okunnigt derom, att Banco - Den ai Augusti.
Utsls. ville i detta ämne afgifva ett förslag.
I det skick, frågan nu har, skulle jag för min del anse lämpligast, om Exped.Utskrs memor. knnde hvila, tills BancoUtskrs jemnkningsförslag blifvit inför It. o. Ad. föredraget.
Då jag tvckt mig höra, att Gr.
Frölich yttrat den förmodan, att Exped.- Utskrs betänk, redan vore afgjordt i de öfriga Stånden, får jag upplysa, att detta betänk, endast är stäldt till B. o. Ad. och att de andra Stånden dervid ej hafva annat att göra, än att lägga detsamma till handlingarna.
Hr Gr. o. Landtnäs förklarande, att han ej kan framställa propos. på den punkt af BancoUtsk:s betänk.
Nro r4, i afseende hvarpå Exped.Utsk. nu begärt R. o. Ad:s resolution, anhåller jag att få instämma i den reservation Hr Dalman afgifvit, och att tillika tillkännagifva, att jag ej ser pä hvad sätt Exped.Eltsk. skall kunna expediera R.
St:s und. skrifvelse i ämnet, då 2tne Stånd, Preste- och BorgareSt:n, ansett ämnet vara ett önskningsmål och ett Stånd, nemi. BondeSt., ansett detsamma vara ctl lagstiftningsärende.
Det synes vid sådant förhållande vara högst nödvändigt, att R. o. Ad. på ett eller annat sätt afgör, huruvida frågan kan komma till förstärkt BancoUtsk. eller derförutan blifva sliten dymedelst, att R. o. Ad. instämmer i Preste- och BorgareStms åsigt.
Jag täger mig således, på det någon expedition till K.
M. må kunna afgå, friheten att vördsamt yrka den af Hr Gr. o. Landtm, vägrade proposrn.
Då jag begärde, att BancoUtskrs betänk, måtte blifva föredraget i sammanhang med Exped.- Utskrs, hade jag mig bekant, att såväl det ena som det andra blifvit 2:ne gånger bordlagdt.
Jag ansåg således R. o. Ad. icke hafva rätt att låta dessa betänkm ytterligare hvila.
För att då få saken i det skick, jag ansåg såsom det rätta, nemi. att frågorna åtminstone samtidigt skulle afgöras, hade jag ej annan utväg, än att begära, att BancoUtskrs betänk. måtte i sammanhang med det nu föredragna memor. afgöras.
Frågan har kommit i en svår belägenhet just derigenom, att den ej afgjordes, när BancoUtskrs betänk.
Nro i4 i sin helhet pröfvades.
För min del har jag varit af den öfvertygelsen, alt derigenom, att ifrågavar. punkt i nämnde betänk, icke afgjordes, utan ansågs såsom ett raisonnement af BancoUtsk., skulle vi förr eller senare inkomma i den mindre behagliga belägenhet, hvari R. o. Ad. nu befinner sig, och jag tror, att det varit för att lemna oss tillfälle att komma utur densamma, som BancoUtsk. afgifvit ett sådant jemnkningsförslag, sorn nu ligger på R. o.
Adis bord.
Jag skall ej tillåta mig att yttra mig om de olika åsigter, som visat sig hos 2tne Stånds Talmän och Hr Gr. o.
Landtm.; men följden deraf har blifvit, att 2:ne Stånds Talmän i ämnet framställt propos. och att denna af 2lne Stånd blifvit bifallen, och det är genom detta förhållande, frågan er - 23a Den 21 Augusti. hållit en mer än vanligt betänklig natur.
Jag liar endast framställt detta, på det R. o. Ad. må varn betänkt på sättet att komma till ett önskadt slut på denna fråga, hvilken ej kan lemnäs oafgjord.
Då jag begärde ExpedUtskts nu föredragna nieanor, ytterligare på bordet, var det i den öfvertygelse, att detta memor. ej varit bord lagd t iner än en gång.
Dä jag nu är upplyst, att det förut 2tne gånger varit föredraget och således, /enligt 49 § 3 morn. af RiksOrdn., nu måste till afgörande företagas, afstår jag naturligtvis från min begäran om ytterligare bordläggning, enär den är grundlagsvidrig.
Ehrenborgh instämmer jag visserligen deruti, att R. o. Ad. icke borde yttra sig öfver detta memor., innan BancoUtskts betänk, i samma ämne blifvit inför R. o. Ad. föredraget och pröfvadt; mea efter Hr Gr. o.
Ländtruts yttrande i denna fråga ser jag icke, hvad ändamål skulle kunna vinnas genom det behandlingssätt, Frih.
Ehrenborgh föreslagit, ty BancoUtskts jemnkningsförslag innehåller en inbjudning till R. o. Ad. att instämma i Preste- och Borgare.Sttns beslut; och då lärer Hr Gr. o. Landtm., i anseende till sin åsigt af saken, icke kunna framställa propus, till It. o. Ad. att ingå derpå, emedan denna proposition kunde med nej besvaras, oell R. o. Ad. sålunda fatta eli beslut, som, enligt Hr Gr. o. Landtmts tanke, vore grundlagsvidrigt, i följd hvaraf det ej kan öfverensstämma med Hr Gr. o. Landtmts öfvertygelse om sin pligt att på sådant sätt föredraga ämnet.
Hr Gr. o. Landtm, lärer, i full conseqvens med sin nu afgilna förklaring, yttra samma mening, då BancoUtskts förslag förekommer och således synes mig, alt för R. o. Ad. ej återstår annat, än att i den fråga, hvarom Exped.Utskts memor. handlar, antingen låta vid Hr Gr. o. Landtmts förklarande bero, eller yrka propos. på motsatsen, nemi. propos. i öfverensstämmelse med BancoUtskts förslag i betänk.
Pfto i4> som utgått från den åsigten, att R.
St. hafva sin del uti ifrågavar. lagstiftningsrätt, likasom Konungen sin del.
Jag är i denna fråga af samma öfvertygelse som BancoUtskts pluralitet, och skulle således i allmänhet anse riktigt, alt R. o. Ad. yrkade en propos. i motsats lill den åsigt, Hr Gr. o.
Landtm, förklarat vara sin; men under närvar, omständigheter, då ett annat handlingssätt af R. o. Ad. icke i min tanke kan medföra några olägenheter, då vi icke af den andra Statsmagten hafva att befara något missbruk i detta afseende, ser jag likväl ingen våda dervid, att R. o. Ad. låter vid Hr Gr. o. Landtmts förklarande bero.
Jag tior, att man på detta sätt komme till slut i saken, utan att derföre den rättighet, jag tror R.
St. äga, vore bortskänkt eller något prejudicat gifvet, som kunde menligt inverka på R.
Den ai Augusti Gr. Frö Ii eli!
Sedan jag sist hade ordet, har jag under discussionen blifvit bättre upplyst om förhållandet i denna sak.
Jag inser nu, att det ej längre kan komma ifråga alt begära detta betänk, på bordet, sedan det redan hvilat der 2tne gånger; men då nu är upplyst, att betänk, tillkommit på grund af en okunnighet eiler per male narrata hos Exped.Utsk., som icke vetat, livad ett annat Utsk. gjort, skulle jag tro, att olika tankar derom ej kunna uppstå, att Exped.Utskts betänk, är en nullitet och som sådan bör behandlas, antingen det af 2tne andra Stånd blifvit antaget eller icke.
Jag tror således, att rätta sältet vore att lägga detsamma till handlingarna och sedan i Jaga ordning gå till pröfningen af BancoUtskrs ännu oföredragna betänk.
Jag tillstyrker denna behandling af ärendet så mycket hellre, som jag skulle ogerna se, ej allenast att någon collision emellan Hr Gr. o. Landtm, skulle äga rum i fråga om vägrad propos., utan ock att den praxis nu kunde inledas, att en Landtm, skulle, genom ett efter mitt omdöme förtidigt yttrande om den propos., han ämnar eller icke ämnar vägra, kunna sätta Ståndet i en ganska kinkig belägenhet i fråga om det kunde våga att upptaga ett ärende till discussion och behandling eller icke.
Jag anhåller således om propos. uppå att lägga Exped.Utskts per male narrata tillkomna betänk. till handltna.
Det förundrar mig, att denna så enkla och i grundlagen så tydligt förklarade fråga kunnat gifva anledning till den discussion, som här förefallit.
Hr Gr. o. Landtm, har föredragit Exped.Utskts, icke per male narrata, utan på grund af RiksSCns till Utsk. örn deras beslut expedierade prot.-utdr., tillkomna betänk.
När Hr Gr. o. Landtm, icke kan göra propos. på det ämne, sorn utgör föremål för Exped.Utsk:s betänk., är ju klart, att Hr Gr. o. Landtm, ej heller kan göra propos. på BancoUtskrs jemnkningsförslag, emedan Hr Gr. o. Landtm, anser olagligt, att denna fråga underkastas Ståndets bedömande.
Jag hyser samma mening, på sätt jag förut yttrat; men jag får nu fästa H. Gr. o. Landtm:? uppmärksamhet på innehållet af Riksd.Ordnts 55 §.
Der står: ”Landtmarskalk eller Talman må ej kunna vägra propos. utom i det fall, då han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot grundlagarnas lydelse.”
Detta är här fallet, och § innehåller vidare: ”Skulle ej Ståndet med honom instämma i begreppet härom, utan ändock yrka propos., öge han alt förklara öfverläggningen hvilatide, och förvises målet lill Constit.Utsk.”
I följd deraf, och då nu en bland Ståndets ledamöter, Hr Stuart, förklarat, att han yrkar en sådan propos., synes intet annat återslå, än att Hr Gr. o. Landtm, framställer den propos., huruvida Ståndet yrkar den vägrade propostn, och att, i händelse så 12 II. 3o 234 Den 91 Augusti. dant siter, ofverläggningen förklaras hvilande samt mulet förvises till Constit.Utsk. Hr Stuart:
Då vid föredragningen af BancoUtskrs betänk.
N:o 29 enahanda fråga, som den nu förevar., kommer att uppstå, instämmer jag i den mening, som Gr.
Frölich yttrat, att någon annan propos. nu ej kan vara behöflig, än den, huruvida R. o. Ad. behagar lägga Exped.Utskrs memor. till handlrna.
Yi komma, såsom jag nyss hade äran nämna, att yttra oss i hufvudsaken, då BancoUtskrs betänk, blif— ver företaget, och denna discussion torde således icke vara af behofvet påkallad.
Såvidt jag kunnat fatta Frih.
Cederströms argumentation, deri han instämt i Hr Gr. o. Landtnäs mening, att det vore grundlagsenligt att i förevar, fråga vägra propos., vill Hr Frih., att propos, skall vägras på BancoUtskrs oföredragna betänk.
Cederström vill hafva vägrad propos. på det nu föredragna betänk., skall jag ej hafva mycket deremot, ty det leder till samma resultat, som jag åsyftat genom min anhållan, att betänk, mätte läggas till handlrna; men att Hr Gr. o. Landtm, på grund af Exped.Utskrs memor. skulle förklara, att han vägrar propos. på BancoUtskrs betänk., det bar väckt min uppmärksamhet och kan jag ej med stillatigande afhöra.
Detta har föranledt mig alt yrka ett af två, antingen att Exped.Utskrs memor. må blifva lagdt till handlrna, eller ock att Hr Gr. o. Landtm, förklarar sig icke kunna göra propos. å samma memor.
Hvilketdera här kommer att ske skall vara mig likgiltigt; men jag yrkar, att icke någon vägran lill propos. å BancoUtskrs betänk, på förhand må ske, ulan att vi först måtte få betänk, föredraget, och derom tror jag, att vi i grundlagen hafva så säkra garantier som möjligt.
För att få ett slut på denna fråga, får jag nu, jemte det jag till prof. förklarar, att det är emot min öfvertygelse, anhålla om den propos., som af Hr Gr. o.
Landtm, blifvit vägrad; och begär jag, att Hr Gr. o. Landtm, i anledn. deraf ville framställa, huruvida Ståndet yrkar densamma.
Cederström, att Exped.Utskrs nu föredragna memor. bör först afgöras, d. v. s, att då Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att R. o. Ad. ej ager att besluta i denna fråga, emedan hvad beslut som helst skulle strida emot grundlagen, så bör afgÖras, huruvida R. o.
Ad. likväl af Hr Gr. o. Landtm, yrkar propos,, i hvilket fall den fråga, sorn skulle hänvisas till Constit.Utsk., helt enkelt blefve den, huruvida Ståndet äger att i ämnet besluta.
Så snart sedermera Constit.Utsk. hade förklarat, det JL o. Ad. äger att besluta i denna fråga, vore Hr Gr. o. Landtm, i följd deraf pligtig att meddela propos. å Banco - Den ai Auguiti.
UtsktS betänk.
Constit.Utsk. sattes derigenom i en mindre kinkig ställning, emedan Utsk. endast hade alt yttra sig, huruvida Ståndet har rätt att besluta om myntenheten och dess öfver- samt underafdelningar, och ej behöfde befatta sig med pröfningen, huruvida Ståndet äger rätt att fatta sådana beslut, som redan i de andra Stånden blifvit vidtagna.
Jag tror derföre, alt det vore bäst, att R. o. Ad. nu behagade yttra, huruvida Ståndet yrkar den af Ur Gr. o. Landtm, vägrade proposm, och jag hoppas, att Ståndets beslut ej kommer alt stå i strid med den åsigt, som hos 3:ne Stånds Talmän gjort sig gällande.
Ehrenborgh: Exped.Utsk:s förevar, betänk, innehåller ingenting annat, än en förfrågan till R. o. Ad., huru Utsk. skall expediera R.
St:s i amnet beslutade underd. skrifvelse, då Utsk. icke derom erhållit något bestämdt yttrande från R, o. Ad.; och frågan är nu alt yrka en vägrad propos. på detta betänk.
Jag hemställer då till Hr Gr. o. Landtm, samt IL Ståndet, hvad det egentligen vore, som här skulle vägras.
Det är ett svar, hvilket Exped.Utsk. måste erhålla, som sålunda skulle vägras.
Jag kan ej begripa annat, än att Exped.Utsk, är pligtigt att fråga, huru Utsk. skall expediera ett beslut, när prot.-utdrtn ej innehålla, huru det bör ske.
Denna fråga innehålles i memor., och det är derpå svar bör afgifvas.
Om Hr Gr. o. Landtm, anser sig kunna vägra en propos. på Utsk:s memor., beror det af Hr Gr. o. Landtnäs omdöme; men för min del tror jag, attén vädrad propos. är lätt på BancoUtsk:s betänk., men måhända icke så lätt motiveras, då den sker på Exped.Utskts memor., så uppstäldt, som jag sett det vara.
Detta undföll mig, då memor. upplästes, och det är orsaken, hvarföre jag önskade, att detsamma skulle föredragas i sammanhang med BancoUtskrs betänk., deri den fråga förekommer, hvarå Hr Gr. o. Landtm, ansett sig böra vägra propos.
Hr Dalman; Hr Gr. o. Landtm, har i sin vägran af propos., så framt jag ej misstagit mig, uttryckt den tanke, att han ej ansåg R. o. Ad, berättigad att i detta ämne fatta beslut, och således kunde Exped.Utsk. få det svaret.
Dermed vore likväl
Utsk, föga belåtet; och då oafgjordt är, huruvida Ståndet instämmer i Hr Gr. o.
Landtm:* åsigt, samt meningen här måtte vara att få bestämdt, huruvida R. o. Ad. äger rättighet att i frågan besluta, hvilket, då Hr Gr. o. Landtm, vägrat propos, i ämnet, ej kan af annan auctoritet än Constit.Utsk. afgöras, tycker jag, att det enda formenliga är att först låta principfrågan, huruvida vi äga att besluta, blifva afgjord, innan vi öfvergå till frågan om hvad vi skola besluta.
Saken kan sedermera afgöras, ej blott såsom BancoUtsk. i sitt jemnkningsförslag framställer, utan ock, såsom BancoUtsk. i sitt första betänk, föreslår, i den punkt, sorn vid föredragningen deraf blef förbigången, för™ modligen för att inveckla förhållandet. a 36 Ben ai Augusti.
Landtm, täcktes låta ånyo uppläsa slutet af Exped.Utskrs förevar, mernor.
Exped.Utskts nu föredragna memor. blef ånyo uppläst.
Af Exped.Utskts nu upplästa betänk, finner jag, att Exped.Utsk., hvars skyldighet det är att endast expediera It.
St:s beslut och att, när sådant ej kan ske derföre, att ett eller flera Stånds beslut i ämnet saknas, inkomma med skrifvelse till It.
St. för att anhålla om ett sådant beslut, i stället här har inlåtit sig i ett slags jemnkningsbetänk.
, då TJtsk. åberopat, hvad som blifvit beslutadt i de andra Stånden, och sålunda likasom hemställt, att ett af dessa beslut må blifva fattad!, i anseende hvartill Hr Gr. o. Landtm, troligen ansett sig böra på sä sätt framställa sjelfva frågan om myntenheten till Ståndets afgörande, att Hr Gr. och Landtm, sagt sig ej kunna göra propos. derå.