Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad de andra tvänne punkterne beträffar, så, enär de, på sätt jag förut omnämnt, verkligen redan äro afgjorde, anser jag Ridderskapet och Adeln, i afseende på utgående Tullen för ofvannämnde träd varor, endast böra åberopa det beslut Ridder - 186 Den 18 Junii f. m. skåpet och Adeln redan fattat, vid antagande af BeviliningsUtskottets Betänkande, angående grunderne för de blifvande Tullafgifterne.
Friherre JBoije_, Ludvig:
Då frågan sista gången förevar, instämde alla Talare deri, att antaga Friherre Edelcrantz’s särskilta mening.
Utskottet liar förblifvit vid sin tanka; men vi böra derföre också förblifva vid vår.
Om, genom ministeriella negociationer, en mildring af Skogsumgälder för Svenska fartyg i Engelska hamnar kan vinnas, så vore det väl; men om det icke kan vinnas, så vore den reciprocitet ganska olycklig, som skulle neka oss fördelar, de der stå i vår egen magt att gifva oss.
Vår egen fördel består i stor afsättning, och, då vi hindra den, skada vi oss sjelfva; hvilket aldrig kan vara ändamålet af en reciprocitet, som vi sjelfve skulle söka:
Jag tilltror mig ej bestrida Grefve Frölichs motion; men då jag icke eller kan bedöm ma, huruvida icke han gått för långt uti specialitet, får jag tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln täcktes förklara dess underdåniga önskan, att Friherre Edelcrantz’s mening må vinna Kongl. Majrts Nådiga bifall; hvarvid endast torde böra tilläggas, alt något correcliv emot missbruk, genom försäljning af omogen skog, måtte tillika stadgas.
Jag glömde nyss, att yttra den tanka, att Ridderskapet och Adeln måtte, likasom BondeStåndet, i allmänhet bestämt tillstyrka utförsel af trädvaror.
För öfrigt instämmer jag med Friherre Boije deruti, att ►
Den 18 Junii f. m. 187 Friherre Edelcrantz’s särskilta mening må af Ridderskapet och Adeln antagas; dock så, att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, att vidtaga sådane föreskrifter, att ej alltför stort missbruk må komma att äga rum.
Herr Munck af Rosenschöld: Lika med Friherre Boije anhåller äfven jag om proposition till bifall af Friherre Edelcrantzs särskilta mening, endast med det tillägg, alt Riksens Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta vidtaga anstalter till utverkande af motsvarande förmåner för oss hos de utländska Magter, till hvilka vi exportera trädvaror.
Jag tror mig känna, att England icke torde vara oberägit att lemna oss reciproqua förmåner.
Denna min framställning må dock ingalunda betraktas såsom något vilkor för antagandet af Friherre Edelcrantz’s mening, utan blott såsom ett tillägg utöfver bvad Friherre Edelcrantz i detta ämne föreslagit.
Grefve Spens_, Carl Gustaf:
Jag anhåller hos de Herrar Ledamöter, hvilka yrkat bifall å Friherre Ede]cranz’s mening, jemte de af Grefve Frölich nu föreslagne tillägg, och med hvilka Ledamöter jag i allo förenar mig, att få upplyst, huruvida ej, genom antagande af en annan princip än Utskottets, två Stånd komma att stanna emot två, och frågan såsom Ekonomiefråga således förfaller.
I sådant fall föreslår jag i stället den redaction, att Ridderskapet och Adeln må bifalla Utskottets 133 Den 18 Junii f. m.
Betänkande, likväl med tillägg af det beslut, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Författningars utfärdande på de af Friherre Edelcrantz framställde grunder.
Man vann då, att Preste- och BorgareStånden icke skulle vara i stånd, att bringa saken att förfalla.
Detta förfarande är dessutom så mycket mera behörigt, som Utskottet och Friherre Edelcrant* ej äro af motsatt tanka.
Angående det af Herr Rosenschöld föreslagne tillägg, underställer jag, om man ej derigenom löper fara att förlora frukten af hela beslutet.
I det fall att den sökte reciprociteten ej beviljas af Utlandningen, skulle Kongl. Maj:t ej kunna lossa de fjättrar man nu öfverklagat.
För öfrigt har Lagman Mannerstam väckt fråga, att ProductPlacatet skulle blifva hvilande till nästa Riksdag, eller ock alldeles upphäfvas; detta tror jag vara ett vigtigt tillägg, och nu böra beslutas, äfven för att derigenom vinna likstämmighet med Ridderskapets och Adelns beslut, vid förra Riksdagen, i samma ämne.
Friherre Cederström, Jacob: Jag tror ej, att
Reglementariska föreskrifter med fördel kunna lemnäs, i afseende på dimensioner, och om varorne få föryttras råa eller förädlade.
Den säljande hör sjelf döma, huruvida han kan få mera för sågblocket helt, än om det förvandlas lill bräder, och nödgas han afyttra hräderne för mindre värde, än blocket, lider både Staten och han förlust.
Samma förhållande är ock emellan balkar och spiror.
Alla omständigheter göra det omöjligt, att, utan Den 18 Juni i f. m. 189 håde allmän och enskild förlust, i Författningarne föreskrifva, huru en vara skall vara tillverkad.
Jag instämmer fullkomligen med Friherre Edelcrantz, och tror att det ingalunda är af nöden, att hos Kongl. Maj:t hemställa om anstalters vidtagande till förskaffande af reciprocitet hos utländska Magter.
Jag är öfvertygad, att Kongl. Majit visst är så mohn om Landets väl, att Han, utan särskild anhållan förskaffar
Sverige alla fördelar, som möjligen kunna erhållas, att Han, utan vår begäran, således derom går iförfattning.
Skulle likväl denna reciprocitet bindas, såsom ett vilkor, vid beslutet rörande Trädvaruhandeln, kan jag ej annat än deremot protestera.
I öfrigt och som man äfven talat om suspension af ProductPlacatet, får jag erinra, att detsamma, genom Tre Stånds beslut om afgifter för varor, som exporteras, är hvilande.
Herr aj Wingård> Johan j förenade sig med Friherre Cederström.
Jag tilltror mig ej att besvara Grefve Spens’s hemställan, angående de andra Ståndens beslut i denna fråga; men då jag påminner mig, att Ständernes pluralitet i frågan om TullTaxan, borttagit den öfverdrifna Tullen på exportation af Trävaror, så anser jag också derigenom förevarande fråga liufvudsakligast afgjord.
Jag anhåller blott att få upplysa, att den af Herr Rosenschöld väckte igo Den 18 Junii f. m. fråga om reciprociteten redan, då Bevillningsutskottets Betänkande om grunderne för Tullafgifterne härstädes förevar , blifvit afgjord, och bifallen.
Detta ämne hör således ej hit, och man bör icke vidare dermed befatta sig.
I anledning af hvad Friherre Cederström yttrat, får jag hemställa, om icke, enär man tillstyrkte, att alla slags Skogs-producter böra utan undantag få exporteras, man derigenom afskurit all fråga om vidtagande af correctiver mot inträffande missbruk, För min del anser jag det af Friherre Boije föreslagne beslut vara det lämpligaste, och vågar således derå utbedja mig proposition.
Jag har tillförene flera gånger yrkat fri export af våra Skogsproducter, äfven utan motsvarande förmoner i detta afseende hos utländningen; men jag tror derföre icke, att man bör alldeles underlåta, att hos utländska Magter söka förskaffa sig enahanda förmåner.
Hvad jag i dag rörande reciprociteten ytterligare anfört, har jag uttryckligen förklarat böra betraktas icke såsom ett vilkor för antagningen af en fri Trädvaruhandel, utan blott såsom ett tillägg till de af Friherre Edelcrantz föreslagne grunder, hvarå jag för öfrigt till alla delar tillstyrkt bifall.
Om nu, på sätt Grefve Frölich uppgifvit, Ridderskapet och Adeln redan beslutat en underdånig önskan till Kongl. Maj:t, i afseende å reciprociteten, afstår jag från vidare anhållan derom.
Den 18 Juni i f. m. igi Herr Flach j Carl:
Då, efter min tanka, en fri handel med Svenska Skogsproducter torde för somliga Provincer blifva lika skadlig, som den för andra är nyttig, hemställer jag, att förevarande fråga må helt och hållet öfverlemnas till Kongl.
Majrts nådiga och visa godtfinnande.
Herr Mannerstanij Johan:
EeonoraieUtskottet har förblifvit vid sitt förra beslut, och således icke en gång undanröjt den obestridliga anmärkning, som ägde rum vid förra Betänkandet, nemligen, att Utskottet ej bestämt yttrat sin egen tanka, eller såsom vederbordt, afgifvit något dess tillstyrkande i ämnet.
Redan vid i8i5 års Riksdag fattade Ridderskapet och Adeln, i anledning af min derom väckte motion, det beslut, att hos Kongl. Maj:t borde i underdånighet anhållas om ProductPlacatets och förklaringens deröfver livilande intilldess att inhemska produetionen kunde föranleda till behof af den Utländska handelns utvidgande.
Jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln, jemte bifall till Friherre Edelcrantz’s särskilta tanka i fråga om Trädvaruhandeln, så mycket hällre behagade nu förnya sitt beslut om ProductPlacatets och förklaringens deröfver upphäfvande eller hvilande, som de orsaker, hvilka j8i5 dertill föranledde, snarare blifvit ökade, än minskade; och vår export på allt sätt bör uppmuntras, till fyllande af våra behof och förbättring af vårt mynt. 192 Den 18 Junii f. m.
Det kan icke sättas i fråga, att ju Kongl. Maj:t af vanlig vård och omtanka för Rikets väl, genom underhandling med främmande magter, söker bereda alla de fördelar, som genom reciprocitet stå att vinnas, och det är således öfverflödigt att derom något nämna.
Det skulle tvärtom kunna snarare vara hinderligt för ändamålets vinnande, om reciprocitet såsom ett bestämt vilkor utsattes.
Derunder kunde innefattas en alltför vidsträckt mening.
Exempelvis ber jag få nämna, att, om man, med reciprocitet i handelsförhållandet med England, menar fordran, att deras så kallade Navigationsact skulle upphäfvas , så bör man troligen icke på sekler må hända påtänka någon förändring.
Jag tviflar ganska mycket, att vi kunna tillbjuda Engelsmännen några handelsfördelar, som skulle förmå dem att upphäfva sin Navigationsact, så länge de åtminstone icke ändra det system, som de, i afseende på herraväldet öfver håfven, och öfvervigt i verldshandel!!, för sin sjömagt och handel sedan längre tider följt.
Jag anhåller derföre om proposition i likhet med Ridderskapets och Adelns, vid i8i5 års Riksdag, i denna fråga fattade beslut.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad?
Hvar - Den 18 Junii f. m. 193 Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna de af Herr Presidenten Friherre Edelcrantz, uti dess särskildta yttrande i Ekonomiutskottet, i afseende å berörde ämne, uppgifna grunder, med tillägg, det borde hos Kongl. Majit i underdånighet anhållas om vidtagande af de correctiver, hvilka emot missbruk af en för vidsträckt handel med ifrågavarande producter kunde finnas nödige.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. 5 i eftermiddag att fortsättas.
Grefve SpeJtSj Carl Gustaf:
Jag anhåller om upplysning, huruvida en oeconomiefråga anses förfalla då två Stånd stanna mot två.
I det fallet tror jag vara häst, att antaga Betänkandet, med tillägg af de särskilta förslag Friherre Edelcrantz gjort.
Derigenom blir åtminstone den delen, hvaruti Utskottet och Friherre Edelcrantz sammanstämma, räddad från att förfalla.
Må den sista värde Talaren tillåta mig erinra, att, genom förändring af orden, förändras likväl icke saken.
Då vi, jemte bifall till Betänkandet, göra tillägg af Friherre Edelcrantz’s särskilta mening, så hvad Ridd. o. Ad.
Prot. YII B.
II Afd. i 3. 194 Den 18 Junii f. m. gore vi väi annat, än ogilla Betänkandet, som vägrar den bestämda önskan, hvilken åter bemälle Friherre tillstyrker.
Jag hemställer till dem, sorn bättre minnas Utskottets första Betänkande, om icke deruti, utom det obestämda tillstyrkandet lill Kongl. Maj:t, äfven förckommo flera andra frågor, till exempel om en friare handel emellan Sverige och Norrige med Träd varor.
Då Ridderskapet och Adeln nu antar Friherre Edelcrantz’s mening, i stället för Utskottets, blir Betänkandet i berörde frågor afslagit, och det är, som jag tror, ej Ridderskapets och Adelns mening.
Jag menar, att BondeStåndet särskilt iakttagit detta, angående den detaille jag nyss omtalt.
Jag kan ej påminna mig om flere detailler finnas; emedlertid fortfar jag att yrka bifall å Betänkandet, med tillägg af Friherre Edelcrantz’s förslag; skulle denna proposition innefatta en motsägelse, förstås det af sig sjelf, att den må förfalla.
Jag är visserligen af samma tanka, som de värde Ledamöter, hvilka yttrat, att man skall få begagna sin Egendom; men jag tror att, i samma mon man borthugger skogen, man ock bör vara betänkt på att genom plantering ersätta förlusten.
Och för detta ändamål borde våra skogstrakter, på sätt i Danmark och flere Tyska Länder är brukligt, indelas i vissa hyggen i förhållande lill vårt climat och våra skogars vidsträckthet.
Den 18 Juni i f. m. 19g Grefve Frölich:
I anledning af hvad Grefve Spens yttrat, torde jag få upplysa , att Utskottets Betänkande ingalunda vidrör frågan om Trädvaru-handeln emellan Norrige och Wermeland; utan har BondeStåndets beslut i denna fråga tillkommit såsom dess särskilta tanka.
För Öfrigt är jag öfvertygad, att den af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken nyss framställde proposition äfven skall vinna pluralitet hos de öfrige RiksStånden, i händelse Ridderskapet och Adeln, hvarom jag nu anhåller, behagar inbjuda dem, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Jag anhåller blott att, i anledning af Friherre Boijes nyss afgifne yttrande, få anmärka, det jag icke finnér större skillnad emellan EkonomieUtskottets Betänkande och Friherre Edelcrantz’s särskilta mening, än emellan samma mening och Friherre Boijes dervid gjorde tillägg, hvarigenom en inskränkning i de af Friherre Edelcrantz framställde grunder beredes.
Jag har blifvit missförstådd, och jag begär derföre att få påminna, det jag visserligen icke tillstyrkt inskränkning i Friherre Edelcrantz’s motion.
Bemälte Friherres mening kan väl aldrig hafva varit, att omogen skog skulle få exporteras; och då jag endast begärt correctiv emot ett sådant missbruk , kan jag icke skäligen sägas hafva talat emot hans motion. 196 Den 18 Junii f. m. Hans Excellence Hr Grefven och LandtMarskalken förnyade sin förut gjorde proposition, samt hemställde, om icke, i anledning af hvad Herr Mannerstam föreslagit, Ridderskåpet och Adeln tillika skulle anse lämpeligt, att, i enlighet med dess beslut vid i8i5 års Riksdag, underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t borde framställas, att ProductPlacatet af den io November 1724 och Kongl. Förklaringen deröfver af den 28 Februarii 1726 måtte blifva hvilande, intill dess Landets ökade production kunde medföra en för Riket mera fördelaktig utrikes handel.
Hvarefter Hans Excellence föreslog, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att uti Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut instämma.
Företogs till pröfning Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 10 dennes afgifne, och den 16 derpå följde på bordet lagde, Memorial i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottens den 26 sistlidne Mars meddeldte Utlåtande öfver Herr Munck af Rosenschölds, Eherhard, Anförande, angående Den 18 Juna f. in. igy vidtagande af sådane medel, hvilka återföra välmåga inom Landet.
Det enda skäl Utskottet för deras ifrågavarande Utlåtande anfort,, och jag kan godkänna, är att Irenne RiksStånd redan bifallit
Utskottets första Memorial i ämnet.
Då detta Memorial så sent till RiksStånden inkommit, och frågan nu mera redan är afgjord, vill jag icke vidare i sjelfva saken yttra något, utan endast till protocollet anmärka, att Utskotten, enligt min öfvertygelse, ej fullgjort föreskriften i 44 §•
Riksdagsordningen, helst den förklaring öfver samma §.
Utskotten i deras senare Utlåtande framställt ingalunda af mig gillas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om icke, enär Utskottens först afgifne Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallit, Ridderskapet och Adeln behagade äfven för sin del dervid låta bero.
Då nu å nyo föredrogs Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den io dennes afgifne, samt den 16 derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens den z3 sistledlie April meddeldte Betänkande, angå - igg Den 18 Junii f. m. ende väckte frågor om ändring i hvad Författningarna rörande Afrads- och KronotiondeSpannmålens utgörande, forsslande eller lösande nu innehålla; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den i3 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln gilladt Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Vid förnyad föredragning af Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den io dennes afgifne, och den 16 'derpå följde på bordet lagde Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottens den i5 sistlidne Maji meddeldte Utlåtande, angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintliga StenkolsVerks öfvertagande af Staten; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden gilladt, äfven för sin del dervid låta bero. Höglollige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen.
Den 18 Junit e. m. : Thorsdagen den 18 Junii.
Upplästes och lades på bordet följande från Stats- och BancoUtskotten inkomne Memorial och Utlåtanden:
Af den 17 dennes: 1) Rörande skyndsam inlösen af FilialDisconternes assignationer. 2) Angående förslag till jemkningar i vissa delar af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande utredningen af Götha Canals BolagsMalmö och Götheborgs Disconter. 3) Angående förslag till sammanjemkning af någre skiljaktigheter uti RiksStåndens beslut, angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 16 derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 sisllidne Maj meddeldte Betänkande angående Recognitionsskogarne.
200 Den 18 Jun i i e. m. Herr Reuter schöld Axels hade inlemna® följande, som upplästes: Högloflige StatsUtskottet har uti dess förnyade Betänkande om Recognitions-skogarne gjort lika så litet afseende på de anmärkningar, som blifvit gjorde emot dess förra; som Utskottet uti det haft på de väckte motionerne Utskottet har uti Betänkandet hvarken upptagit de hufvudsakligaste anmärkningarne, eller besvarat dem; och de förslag som blifvit gjorde, att på ett för Staten fördelaktigare sätt än det, hvartill Kongl. Författningen af den 4 Februari 18 r i gifver anledning, hädanefter försälja Recognitions-skogarne, synes, alldeles undgått Utskottets uppmärksamhet.
Den olikhet, hvarmed Utskottet behandlat detta mål, jemfört med andra, som under loppet af detta Riksmöte förevarit, har väckt min förundran; och utan att misstänka Högloflige Utskottet för någon partiskhet, har jag likväl funnit, att Bruksägare genom Betänkandet vunnit allt hvad de kunde önska, då Staten deremot kommer att förlora allt hvad den kunnat förlora.
Jag kan ej gilla detta, då jag ej anser för rättvist, att bereda enskilte personer fördelar,, på hela Nationens bekostnad.
Så väl vid den väckte motionen, som uti anmärkningarne öfver Utskottets förra Betänkande, har jag framställt, och med exempel hevist de förluster, som Staten lidit och fortfarande kommer att lida, om ej Riksens Högloflige Ständer vid detta Riksmöte vidtaga r
Den 18 Junii e. m. 201 andra grundsatser för RecognitionsSkogarnes försäljning, än de som uti Kongl. Förordningen af den 4 Febr. 1811 innefattas; ett upprepande häraf vore att trötta Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tålamod, jag vågar derföre endast fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de felaktiga slutsatser, som grundlagt StatsUtskottets Betänkande.
StatsUtskottet, som fästat en särdeles uppmärksamhet vid de orden af ^rde punkten uti 1809 års RiksdagsBeslut, hvilka förklarat, att rättigheten för Bruksägare till Skatteköps erhållande vore endast till en början inskränkt till en tid af 6 år, synes deraf dragit den slutföljd, att, fastän dessa 6 år redan med den 4 Februari 1817 förflutit, 1809 års Ständers mening varit, det Recognitions-skogarnes slutliga försäljning äfven efter den tiden, på de grunder som Författningen af den 4 Februarii 181 x fastställdt, borde fortfara.
Jag hyser derom en annan öfvertygelse, emedan i det fallet det varit onödigt, att utsätta en viss tidpunkt; utan ti’or, det 1809 års Ständer Blott till 6 år inskränkt den Bruksägare medgifne rättigheten, att skattelösa Recognitionsskogar, på det kommande Ständer kunde erfara, hvad fördelar genom dessas försäljningar
Staten tillflutit, och för att lemna Ständerne fria händer, att använda denna betydliga del af Statens tillhörigheter, som dem nyttigast synes.
Sjunde punkten uti Kongl.
Författningen af den 4 Februari 1811 är i den delen ganska 202 Den 18 Junii e. m. tydelig, och uti tionde punkten af samma Författning, hvilken innefattar det Reglementariska för Kongl. Kammar- och BergsCollegierne, finnes ordagrannt, ”att om Skatteköps ansökningen ej inkommit, och inkommer den ej innan nästa Lagtima Riksdag, så bör emedlertid innehållas med den under Bruket bibehållne andelens indelning till hemmantal och skattläggning, och Bruksägaren fortfara att betala Recognitions-afgift som förut.” Kongl.
KammarCollegium hade derföre ej bordt meddela några Skattebref längre, än till den tid, som Lagtima Riksdag näst efter 1809 års bordt inträffa, och följaktligen äga Riksens Ständer med undantag för- de Recognitions-skogar, å hvilka Skattebref vid Riksdagens början redan voro utfärdade, fullkomlig rättighet att bestämma grunderne för så väl årliga skatten, som Skattelöse-skillingen å alla Recognitionsskogar, antingen Bruksägaren inkommit med ansökning örn deras Skattelösen eller icke.
Högloflige StatsUtskottet har, sedan det detaillerat punkterne uti den oftanämnde 1811 års Författning, (likväl med undantag af de tvänne af mig åberopade) trott sig till Riksens Högloflige Ständers bifall böra föreslå, det Skatteköpen af Recognitions-skogarne äfven hädanefter må ske efter 1811 års Författning; då Utskottet anser Statens största fördel, med den enskilte nyttan, utan Bruksägarens undergång säkrast vinnas.
Huru Staten kan anses med den största fördel hafva försålt dess dyrbara jord , då den blott erhållit en köpeskilling af en skilling tunnelandet, och en framtida årlig
Den 18 Junii e. m.
203 skatt af 2 runstycken tunnelandet, kan jag ej fatta.
Som försäljning betraktad; anser jag den för den mest ofördelaktiga sorn kunnat ske.
Jag är derföre alldeles ense med den af Utskottet framställde tankan, att enskilt nytta (hvilket ord jag likväl tror böra utbytas mot enskilt fördel) genom den hitintills följde methoden att skatteköpa Recognitions-skogarne, säkrast vinnes; ty ingen kan bestrida, det jord, som man erhåller till så lågt pris, ej är för köparen nyttig och fördelaktig, men jag tror ej att någon skall kunna säga det samma om säljaren.
Att dömma efter den ringa penning, som Staten bekommit för hvad redan blifvit försåldt, bör försäljningen snarare betraktas som gåfva; jag kan dock för min del ej tillstyrka en fortfarande gifmildhet, emedan Staten är ty värr för fattig för att bortskänka dess ännu i behåll varande 1,800,000 tunnland Recognitionsskogar, och tror derföre det vara angeläget, att nu bestämma nya försäljningsgrunder, hvilka för Staten blifva fördelaktigare än de hitintills följde, och genom hvilka den inkomst
Nationen har rätt att fordra för dess försålde tillhörigheter, efter dessas värde säkrare uppfylles.
Jag får derföre hos Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukast anhålla om proposition till afslag af StatsUtskottets Betänkande, och derefter proposition på bifall å det förslag till försäljning af Recognitions-skogarne, som jag nu vördsamt inför Eders Excellence samt Högloflige Ridderskapet och Adeln vågar framställa. 204 Den Junii e. m. i) Vid RecognitionsSkogarnes försäljning till skalte skall grundräntan, sora oafkortad årligen bör utgå, utgöra 3 skillingar för hvarje tunnland skog i Dalarne, samt de Provinser, sorn ligger norr om Gestrikland; uti alla Rikets öfrige Provinser fastställes den till 5 skillingar tunnlandet. 2")