Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i Allmänna BcswärS- och Occonomiä Utskottets utlåtande, uti Prorocolls Utdrag af den 24 nästkidne Actober, omförmalde fraga, i anledning af Herr löswerstc-Lieurcnanien och Riddaren Kappes, Herr Capikainen Friherre VVranZtsts och Herr Prosten Dvcror käkrsei dit remitterade me» morialer, angående Rikets förswars-werk, fann Borgare-Skändek för sin del nu mera förfalla genom den proposition rörande en allmän Narional-bewäring, som Kongl. Maj:» i nader till Riksens Sländer öfwerlamnal. blt tuxra> S.
D- Efter upläsande afRiksens Högl.
Siänders Allmänna Besivärs» och Oeconomiä-Uiskokts betänkande as den 24 nästlidne Oktober, i anledning af Herr Ryttmästare» och Riddaren Grefwe bröstcks genom Memorial gjorde hemställan, att Westgötha Dragone-Regemente mätte till indeldt Infanteri förwandlas, jämte de flere i anledning häraf till Utskottet inkomne MeMorialer, fann Ständer, alt Desi yttrande, angäende förändringen med Westgötha Dragone-Regemente, icke kunde äga ruin, sedan Ständer, uppå Höglofl.
Slats-UlssottetS hemställan i memorial af den 17 dennes, öfwer samma ämne redan sitt beslut fattat; Men i det öfriga biföll Ständer hwad Beswärs och OeconomiäUrskoitets förenämnde betänkande innehäller; Hmilket wördfamk och wänligcn skulle de Respektive MedSiänden lillkännagifwaS. klt lupr».
Lx krotocollc» I. bl. kLtarson.
Ut - Den 27 November. 26 >y 1.
Urdrag af Prorocollet hallik ttti Bergare-Ständets Plenum w!v Riksdagen i Slockholm den 24 November 1809.
S. D. Som, wid söredraqandet af ber fean Högloft.
Expcditione-Urffoilek öfwerlamnade förslag till underdånig skrifwelsc, angående Riksens Sländers beslut, om underhäll för Konungens Hof- och Hof-Sknll-Skater, Borgare-Ständet den iginncwarande, för sin del, owilkorligen gillar samma förslag, hwari det af Högloft.
Ridderskapet och Adeln anmärkte tillägget i redactionen af orden: sä midt Möjligt är, ansags innefatta icke någon förändring r meningen af Srändernes besiuk, utan fast heldre ett förtydligande deraf; Altja fann ock Ståndet sig icke kunna i Desi salunda redan aifna bifall till förenämnde expedition n» merg någon ändring göra, samt att, i anledning af Högloft.
Riddcrskapek och Adelns oswanberörde Slandet cammnnicerade anmärkning, och derpå grundade äkerrcniisi till Expedrkions.
Utskotter, detta skulle de Resp-rcivc McdStänden, sä wäl som sistnämnde Uiskott wördsamt och wänligen tillkännagifwas» l^t luxrs.
S. D. Wid företagen granskning as Högloft.
Constitutions-Utskottets förnyade betänkande och förslag till Instruktion för Riksens Ständeis blifwande Iustitiä-Ombudsman, bestötS, i anseende kill 14 , ben rättelse, att, i likstämmighet med RegeringsFormens stadgande i dest isolde Z., sista punkken of förstnämnde Z. bör, genom tillägg af ordet ärligen, 1622 Den 27 November - salunda förändras: ware han ock skyldig, att emellan Riksdagarne ärligen ett utlåtande etc. och blef i alt ösrigt, Uljkouets senare sörftag af Ständer godkändc och antagit; Hvilket de Rospecrive Med Gränden »vördsam: och wänligen skulle MkaunagifwaS. bilt tuxra.
S. D. I anseende till förekomne anmärkningar trid det af Riksens Högloft.
Stats utskott den IZ Vennes afgifne betänkande, i anledning af yrkadt uphäfwande af de wid Skånska Husar och Smålands Dragone-Regemenken inrättade Exerciriä Esquadroner, blef samma betänkande kill Utskottet äterförwisadt, för alr, i anledning af anmärkningarne, med förnyadr nklärande inkomma, luxra.
Gillade Borgarc-Skändet kill alla delar Riksens Högloft.
Ständers Lag-Urskons, den i i denna manad aigifne betänkande, i anledning «f Herr Hof-Rätls-Rädek Larl kr.
UleijkenlkoIZs frän Högloft.
Ridderskapet och Adeln remitterade memorial, angående föreftagne förändringar tvid brottmåls ransakande och afdömande; Hwarom undecrättclse de Rcspcctive Med-Sländen skulle wörd» samt och wänligen härigenom meddelas, chlt tuxra.
Ständers Lag-UrskottS betänkande af dcn io innewarande, angående den tid, inom hwilken befwär öfwer Socknestämmo beftnk böra anföras, blef af Ständer gilladt; Och skulle nnverättclse härom meddela^ de öfrige
Re» spec» Den 27 November» 1621 spective Gränden genom detta Prcrccslla Utdrag.
Ult kuxra.
Lx krotocollo ^ I. bl- keterlon - Uedrag af Protocollet hä!!ir hos Bonde-Ständet den n November 1809. S. D. Dä Bonde.Ständer denna dag lätit sig föredragas Kongl. Majtts Nädiga Bref af den 9 dennes om Riksdagens fortsättande, har Scändet wid eftersinnande af de manga högst wigtiga arénder, hwilka ännu Lro oafgjorde och den inskränkta tid, som för deras pröfning äterstar, samt i anledning af den nädiga crindran, Kongl. Majit beha» gat lämna Riksens Ständer om ffyudesam handläggning dermid, trott sig böra manligen anmoda Högloft.
Constimtions- Stats- Banco- Lag- Bewillningö, samt Oeconomiä.Utskotteu att med den nir och drift, som förut under detta Riksmöte utmärkt Utskotten, sä ftkyndcsamt omständigheterne möjligen medgifwa, utarbeta och lill Riksens Ständers afgörande öswerlämna de ärender pä Utskottens åtgärd bero; Hwarwid Bonde-Srändet icke bordt underläka Yttra den önskan akt i händelse tiden icke ftul - i622 Den 27 November. le medgiswa alla sädane ärendcrs fullkomligt utarbetande , sädane hwilka pä Rikets allmänna wäl hafwa ert wäsendkligt inflytande, maga framför andra winna nödig handläggning, i hwilken egenskap Bonde-Srander anser upgörandet af Finanec-Plane» med dertill hörande indragningar sch i sammanhang dermed förslag till bewillningsfummans belopp: be» swaraNdek as de emot projertet till grunderne för be» willningen gjorde anmärkningar: jämte frägorne om Wränwins-bränniiigs-friheten, Enskiften, SkogarneS wärd och disposition samt Landt-Tullarnes uphäswande, säsom i synnerhet för Bonde-Srändek af särdeles wigt kunna utgöra de förnämsta föremålen för be UlskotlS arbeten, ät hwilka, hwarje af besia ämnen förut under Riksdagen blifwit i behörig ordning öjwerlämnade Härom skulle de öfrige Respective Scänden genom Protocvkls Utdrag wördsaml och rväntigen underrättas. vt supra. S. D.
Efter föredragning af Kongl. Maj:kS nädiga propositioner af sistledne gärdag t.mo angående medel akt Verkställa den föreflagne Götha Canal anläggning, och s;do angående medel till särskilda tillfälliga utgifter, blefwo samma nådiga propositioner remitterade den sörre till Baneo- och ven senare kill Skats-Utskottet: Hwarom de Respective Skänden genom Prorocolls Utdrag wördsamr och »vänligen miderräktas. vt luxra.
Den 27 November. 1623 S.
D I likhet med de beslut Högloft.
Ridderstcpct och Adeln fattat, ansäg Bonde-Stäudet sig böra ät Dest Taleman urdraga, all i anledning af Kongl.
Majus denna dag föredragne nådiga skri'welje om Riksdagens fortsättande betyga Kongl. Maj.t
Ständets underdäniga tacksamhet, för det prof af ömhet om Landels wäl och ConstituiionenS helgd, högstbcrörde nädiga strifwelse utmärker.
Härom skulle de öfrige Respective Ständer, genom Prorocolls Utdrag wördsamr och wänligen underrättas.
lK lupra» krotocollo 8. L. Iiazäräb ^ Utdrag af Bonde-SlandetS Proto eoll häliit den 14 November,809» S.
D Pä derom af Talemaunen framstäld proposition beflöt Bonde-Ständer, att det uri den Wal-act, hwarigenom Swensk Thronföljare bliswir utkorad, bcfinteliga uttrycket:
I dön ordning och pä det sätt den as Gfl under den — öf werenSkomne och taststäldeSuccesiions-ordning bokstafrveligen innehåller och st dgar, mä förändras till följande:
I den ordning och pä det sätt; en af Dsi under detta Riksmöte öfwerenskommen och faststäld Guccetzionö - ordning, dokstafweligen LnnehällaS och stadgas stall; Äswenfom Ständet i öfrigt ansäg lämpeligt arc osman - i624 Den 27 November - wanberörde Wal-act mä dateras för den dag dä Riksens Ständer hos Hans Kongl. Majit i underdänighet anmälde förloppet af isräga »varande »val; Hwarom de öfrige Res.kctive Ständen ski stle wördsamt och wänligen underrättas genom Protocolls Utdrag, vt tupiA.
S D. Wid ytterligare företagande af SkatSUlskolketS den i3 sistliduc Oeleber pä bordet laade betänkande, angående indragning af Prester nes »vederlags spannemal, beflöc Bonde-Sländet, att detsamma icke kunde oförändrad antagas, hwarföre ärendet blef till Ulffottet äterförwist, för att efter echällcn del, af de dcrwid inom Srändel gjorde anmärkningar enligt Regerings Formen dermed widare förfara.
Härom skulle de öfrige Respective Eländen genom Prorccolls Utdrag wördsamt och wänligen underrättas. vt suxrrr.
S. D. Bonde-Siandet gillade till alla delar, hwad Stats Utskottet uti betänkande den 6 r denna manad föreslagit, i anledning af Kongl. Majlis nädiga propositisn till beliiäldke Utskott, om eftergift af mfkylderne ät wisa Inbyggare i Jönköpings
Län; Härom skulls de öfrige R,speckive Sranden genom Prorocolls Utdrag wördsamt och wänligen underrättas, vt tuprs. S- D. Wid föredragning af Riksens Ständers Banco-Utskotts den 6 i denna mänad meddelade betänkande, angående Banco-län pa Fastigheter, godkände Scändet till alla delar, hwad Utskottet Här - Den 27 November- r62§ härutinnan föreslagit, hwarom Protokolls Utdrag kill de öfrige Respeciive Sländen skulle expedieras, lik supra. S. D.
Dä till ytterligare handläggning uptogS Stats-Uistorlets afgrfnc utlärande, lili den till Desi ätgärd remitterade fräga om indragning af Herrar Bistoparncs löner, beslöt Bonke-Skändet att deria ämne, såsom icke ägande nägol oskiljaktigt sammanhang med den redan förur pröswade frägan, om ett ärs lönebesparing as ledige Embeten, kammer att till Stals-Ulstolkct ätersörwisas, jämte de inom Siandet gjorde anmärkningar, pä dek Uistolket ma kunna med särkildt förnyadt Utlärande i ärendet inkomma, Hwarom Proioeolla Utdrag till de öfrige Respektive Sländen skulle afgä.
S- D- Förenade Bonde.Skander sig Uti kec besint Högwördige Preste-Ständet uti Protvcolls Utdrag den 7 i denna mänad rillkännagiswik, att hos Kongl. Majit j underdånighet anhälla, det wederbörande mätte i näder anbefallas, att wiv Hwar>e Riksdag till
Den 31 Oktober e. m. 391 Eder, att detta förslag efter den mognaste pröfning och den innerligaste öfvertygelse om dess rättvisa och nödvändighet är utgånget från en Konung, om hvilken vi alla känna, hvad ock historien en gång skall bevittna, att Ilan i sann religiositet och djup kärlek folden lutherska läran säkerligen icke eftergifver någon af de män, hvilka i vårt land infört det nu rådande religions-tvånget.
Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att ytterligare 6 ledamöter anmält sig till afgifvande af yttrande i ämnet, framställd propos. upskjöts öfverhiggningen till eftermiddagens plenum, samt åtskiljdes Högloft II. o. Ad. kl. 3 e. m.
Lördagen den 31 Oktober 1857.
Riddarh.Sekret, upläste en från Hr Gr. o.
Af sjukdom hindrad att i afton infinna mig i It. o. Ad:s plenum anhåller jag, att Hr Riddarh.Sekret. ville härom till St:ts protokoll göra anmälan, med anmodan till den, enl. 23 § ltiksd:sOrdn:n, härtill berättigade att i mitt ställe föra ordet.
I följd häraf intogs Ordfide-platsen af främste närv:de ledamoten, Fullmäktigen för Grefliga ätten N:o 8, Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Åkerhjelm.
Johan Carl.
Justerades pleniprot. för den 31 sisth Aug.
Fortsattes pröfningen af LagUtsk:s Betänk.
N:o 46, i anledn. af ej mindre K. M:s Nåd.
Propos. ang:de utvidgad religions-frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda dermed sammanhängande inom RiksSt:n väckta motioner.
Då härvid öfverläggningen ang:de ingressen till LagUtskrs
Förslag till beslut fortsattes, yttrade sig: 302 Den 31 Oktober e. m.
Hr Carlheim Gyllenskiöld, Henr.
En talare yttrade under förmiddagens plenum den önskan, att ingen måtte här lättsinnigt afgifva sitt votum, utan allvarsamt betrakta närvide förhållanden och eftertänka huruvida man kunde inom sig upgöra något annat förslag, än den Kongl.
Proposms, till bestämmelser, hvarigenom splittringen i kyrkligt hänseende kunde motvägas.
Jag anhåller, med anledn. häraf, att få för It. o. Ad. uppisa ett förslag, som, i den af talaren nämnda afsigt, blifvit af mig upgjordt.
Föreslås (med afs.-de å skedda afvikelsen från Svenska lutherska Fyrkan:)
Att lt.
St:r, med underd. anmälan, att K. M:s Propos. ang:de utvidgad religions-frihet m. m. ej kunnat af dem bifallas, måtte för deras del besluta och till K. M:s Nåd. bifall hemställa: 1 Att intill nästa Riksdag, åtal för affall från Svenska Kyrkan ej må anställas, med mindre Konungens Just.Kansler, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, dertill erhållit Konungens i StatsRådet lemnade tillåtelse, samt att sådan tillåtelse eller verkställighet af för slikt affall ådömd landsförvisning icke, utan särdeles försvårande omständigheter, må äga rum.
2 Att, under tiden, om de personer, som från Svenska Kyrkan affallit, eller derifrån blifvit i laga ordning uteslutne, må infordras noggranna, och så vidt möjligt fullständiga, upgifter beträffande deras a) namn och ålder, bj stånd och yrke, c) bonings orter, d) trosbekännelse samt c) om och hvilka åtgärder ibland dem vidtagits för själavården och kristendoms-undervisningen, äfvensom f) vederbörande, verldsliga och andeliga, lutherska, embetsmyndigheters intyg om deras frejd och upförande.
3 Att, sedan dessa uplysningar erhållits, K.
M. må täckas, genom särskilte komiterade eller på hvad annat sätt lämpligt synes, låta, så snart ske kan, utarbeta och Rikets nästsammanträdande Ständer till antagande förelägga förslag till Författning om de från Svenska Kyrkan sålunda utgångne personers förhållande till densamma och till Staten, äfvensom de reglementariska stadganden, hvilka i öfrigt kunna vara af nöden. 4) Att, derest inländsk man, som från Svenska Kyrkan affallit, eller eljest af främmande trosbekännelse är, befinnes såsom lärare eller andelig ledare upträda inom Svensk-luthersk församling, eller derinom villfarande lärosats utsprider, han då, genom krono-betjeningens försorg må, till den ort, föras hvarest han är eller bör vara mantalsskrifven; men om utländningen dermed beträdes, han, der K.
M. så skäligt anser, må från Riket förvisas; samt Den 31 Oktober e. m. 303 5) Att nåd. förordning eller kungörelse härom må, i de delar nödigt pröfvas, till allmän efterrättelse blifva utfärdad.
Ingen kan högre, än jag, önska, att sådana förändringar i vår kyrko-lagstiftning måtte snart vidtagas, hvarigenom den nuv:de oron, splittringen och oordningen, för att ej säga laglösheten i detta hänseende må uphöra.
Den fruktan, hvarmed den Kongl.
Proposm i ämnet blifvit af Folket allmänt mottagen; obestämdheten af vissa och otillämpligheten af andra deri förekommande bestämmelser, göra dess antagande, efter min mening oredligt.
Derigenom att K. o.
Ad. dertill nu gåfve sitt bifall skulle dessutom lätteligen kunna inträffa, hvad sistlidne Riksdag skedde med afs:de & konventikelfrågan, eller att saken för denna Riksdag komme att förfalla; hvilket utan tvifvel vore högst beklagligt.
Med den förbistring, som synes råda i sinnena och tänkesätten rörande denna vigtiga angelägenhet, kan ingen på förhand beräkna, hvad utgång omröstningarne i St:n kunna erhålla.
Att allmänna tänkesättet icke är böjdt för en så vida sträckt religions-frihet, — som den i K. M:s Propos. föreslagna, är emellertid, för hvarje oförvilladt omdöme, lätt att inse.
En talare på f. m. frågade, huru någon kan känna opinionen i landet.
Min kännedom derom grundar sig dels på de anföranden, som här under gemensamma öfverläggningarna afgåfvos, samt det olika sätt, hvarpå försvaret för och anmärknrne mot den Kongl.
Propos:n framställdes och af RiksStms närv:de ledamöter betraktades: — det inträffade nemi. sällan, att de, som talade för den Kongl. Propos:n, möttes med bifallsrop, men destomera voro bifallsropen ljudeliga, då vedersakare till den Kongl.
Propos:n upträdde; dels på landsortspressens nästan enhälliga röst i ämnet dels och hufvudsakligen på den erfarenhet, jag under resor inom landet kunnat inhemta; dervid jag, under ständig beröring med personer af olika samhälls klasser mer och mindre religiöst och politiskt frisinnade, af såväl högre som lägre bildningsgrader, icke hört en enda röst höjas för bifall till den Kongl.
Man har här visat någon förundran att i förev-.de läll höra den allmänna opinionen åberopas: »från håll, der man icke är van att vänta, det mycken upmärksamhet deråt egnas».
Om härmed åsyftats några mina under f. m:s öfverläggning fällda yttranden, så torde få till svar derå nämnas: att jag för min del aldrig plägar lämna en hos folket allmänt spridd, vare sig sann eller falsk, opinion utan »upmärksamhet».
Hvad afs:de i förvaltnings- eller Iagstiftnings-mål, bör å en sådan opinion fästas; huruvida Regeringen och dess organer, eller än mer lagstiftande makten bör följa densamma är en annan fråga, hvars besvarande beror af omständigheterna.
Men hvad som är gifvet, är, att lagstiftaren icke tor, eller utan våda han trotsa det allmänna tänkesättets stämning emot en föreslagen lag förändring, helst så genomgripande, så ny, så oväntad, som den nu ifrågav:de. — En annan omständighet, som icke bör förbises, är PresleSläs afgjorda motstånd mot förslaget.
Man säger, att detta motstånd endast äger sin grund i Presterskapets privilegier och skråanda, och man vill likasom upmana en hvar att icke derpå fästa något afs:de.
Denna åsigt delar jag ingalunda.
PresteSt:t är onekeligen inom 304 Den 31 Oktober e. m. riksförsamlingen företrädesvis Svenska Kyrkans representanter, och då det nu öppet erkänner sig icke vara i stånd att med tillbörlig kraft möta de anfall mot vår kyrka, hvilka af en i betydlig mån vidgad religions frihet är att förutse; så, finner jag PresteStits motstånd ganska naturligt, till och med riktigt, och skulle högeligen beklaga, om man icke dera fästade allt det afs:de, sakens vigt otvifvelaktigt kräfver.
I frågor, som röra haudel och näringar, pliigar man icke åsidosätta allt al's:de å BnrgareSt:ls, ej eller i sådana sorn angå jordbruket, å KondeSlds önskningar och åsigter.
Samma upmärksamhet torde äfven PresteSt:t med all rätt kunna påräkna uti denna fråga, som nästan uteslutande rörer föremålen för dess åligganden.
— Jag förordar alltså upskof med den definitiva lagstiltningen rörande våra kyrkliga förhållanden samt att den oreda, som af missnöjet och söndringarne inom Kyrkan varit en följd, må, under tiden till nästa Riksdag åtminstone mildras genom de åtgärder, mitt förslag innehåller, Den närmare motiveringen för detsamma torde höra upskjutas tills vid behandlingen af en följande punkt i betänk.
Emellertid hemställer jag, till Hr Frih. o Ordfiden, att, på sätt Hr Tersmeden föreslagit, denna första punkt af betänk, må blifva föremål för särskild propos., samt att E. o. Ad, under förklarande att St:t icke kan bifalla den nåd. proposm, förbehåller sig. att i anledn. deraf vidare besluta.
Efter så många oell så långa öfverläggningar om denna vigtiga fråga; efter de många och grundliga föredrag öfver ämnet, som under en längre tid afgifvits, skulle det kunna tydas, sorn en för min ålder mindre tillåtlig parlamentarisk förmätenhet, om jag upträder för att med mina ord öfverföra någon från en förut fattad mening; men sådant oaktadt anhåller jag, att i R. o. Adis prot. i största korthet få nedlägga motiverne för den röst jag i frågan kommer att afgifva. K. M. Proposm börjas sålunda: »Under de omsorger K.
M. egnat åt brottmålslagens förbättring bar det icke kunnat undfalla
Dess upmärksamhet, att de sta dgandeu, som i allmänna lagen och särskilda från äldre tider tillbaka gällande författningar innefattas, rörande de så kallade religionsbrotten, företrädesvis påkalla en förändring, för att bringas till öfverensstämmelse med nuv:de tids tänkesätt och uplysniug.
Tillkomna under tider, då begreppen om nödvändigheten af det borgerliga samhällets enhet äfven i kyrkligt hänseende så väl hos oss, som i flera andra länder, alstrade och underhöllo en ofördragsamhet i trossaker, hvilken måste betraktas såsom stridande mot den protestantiska lärans väsende, kunna dessa lagstadganden ej vidare försvaras, sedan den åsigt, hvarpå de hvila nästan öfverallt annorstädes och jemväl i de katholska länderna mast gifva vika lör en sednare tids begrepp om hvarje samhällsmedlems rätt till samvetsfrihet och dermed förenad religiös bekännelsefrihet.
Dessa i K. M:s Proposm vid densamma uttalade motiver äro fullt tillräckliga för mig, att bifalla det Kongl. Förslaget.
Jag har icke kunnat öfvertyga Den 31 Ok to ber e. ra. 305 mig, att i fråga om tolerans Svenska Folket behöfver stå tillbaka för nästan hela den öfriga bildade verlden.
Jag har icke kunnat göra mig begripligt, hvarföre Svenska Folket i fråga om tolerans skall stå tillbaka för hela den civiliserade verlden.
Jag har icke heller kunnat öfvertyga mig. hvarföre till skydd lör vår tro tvångslagar skola finnas mera i Sverige än i andra länder, och då K. M. samt Dess Regering ansett Sig kunna aflåta en Proposm om utvidgad religionsfrihet, finner jag icke något skäl att afslå densamma.
Jag röstar således för det Kongl. Förslaget, emedan det öppnar en väg för oss att frånträda intoleransens styggelse.
Jag anser mig vara så genomluttrad lutheran, att jag icke fruktar dessa under våra öfverläggningar så ofta framhållna möjligheter till affall från vår troslära, och just denna säkerhet ålägger mig fördragsamhet emot mina medmenniskor och bröder af en olika trosbekännelse med mig, såvida de icke vid utöfningen af deras lärosatser åstadkomma förargelse. K. M. har i Sin Propos. föreslagit borttagande af landsförvisnings-straffet för affall till främmande troslära.
Jag bifaller äfven detta.
Jag åsidosätter allt ordande om det ltbde århundradets Svenska presterskaps ådagalagda intolerans, då det förordat bibehållandet af iandsförvisnings-straffet, hvilket, enär detta straff icke är lämpligt eller användbart, ådagalägger detta St:s mindre praktiska begrepp eller förstånd om strafflagars erforderliga egenskaper.
Med den Norrska dissenterlagen här i min hand hade jag önskat, att K.
M. tagit ut steget mera än som skett.
Jag har svårt att föreställa mig (åtminstone för mig är det en förödmjukande känsla att tro att det Svenska Folket skall vara mindre moget att få åtnjuta den frihet, som K.
M. redan för flera år sedan beviljat Norrmännen.
Men mine Hrr!
I detta fall anser jag
Regeringens visade försigtighet vara fullt rättfärdigad genom de stridiga åsigter, som under våra gemensamma öfverläggningar och äfven nu blifvit uttalade.
Jag hade önskat, att den af K.
M. föreslagna författning varit bättre utarbetad än den är.
Jag hade nemi. önskat, att 6 § i den Kongl.
Författningen varit i mera öfverensstämmelse med den Norrska dissenterlagen.
Skillnaden är att i den af K. M. föreslagna Författningen stadgas, att till sådana enskildta sammankomster, hvarest religiösa föredrag hållas, tillträde icke må förnekas presterskapet på stället, och offentliga myndigheter.
Detta stadgande försätter presterskapet i den obehagliga ställning att de måste upträda såsom fiskaler.
I Norrska dissenterlagen har man förekommit detta derigenom, att man förbjudit, dylika föredrags hållande inom lyckta dörrar.
Ett sådant stadgande hade i det Kongl. Förslaget bort inrymmas och varit öfverensstämmande med 16 § Reg:sF:n, då en hvar, vid sådant förhållande haft tillfälle att öfvertyga sig, huruvida någon förargelse åstadkommes eller icke, hvilket är det enda band nämnde grundlagsparagraf lägger på religions-friheten.
K. M. säger vidare i Sin Propos. »Uti 16 g Reg:sF:n har ock den grundsats blifvit uttalad, att hvarje 'Svensk medborgare IX H. 20 sos Den 31 Oktober e. tt. kall vara berättigad att fritt uttöfva den religion, till hvilken han sig bekänner, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer; men denna grundsats har icke, efter hvad erfarenheten visat, uti lagskipningen ansetts kunna vinna den tillämpning, som man har anledn. att antaga dermed varit åsyftad, så länge det i allmänna lagen bestämda straffet för öfvergång från lutherska läran till annan trosbännelse fått oförändradt qvarstå.
M:s yttrande har för mig långt större värde än de argumenter jag hört framställas af åtskilliga talare, som förutsatt, att 1809 års lagstiftare icke skola med orden i 16 g Reg:sF:ti haft den mening elen uttrycker.
Det har verkligen för mig, såsom en obetydlig öfverlefva från den tiden, varit smärtsamt att höra, att dessa lagstiftare icke skulle haft full mening med hvad de sagt.