Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktör vid ofvannämnda fängelse, under utöfning af hvilken befattning han, enligt hvad vitsordadt blifvit, med ordning och pålitlighet sina åligganden fullgjort, men numera, i anseende lill genom ålder och sjukdom försvagade kropps- och själs krafter oförmögen att med tillbörlig omsorg tjensten vidare bestrida, frän densamma sökt afsked, mätte, enär han saknade annan utväg till bergning, än den otillräckliga pension af 180 R:dr, han från Arméens Pensionskassa uppbure, förklaras berättigad att efter erhållet afsked, varda ä allmänna lndragningsstaten uppförd tili åtnjutande i sin återstående lifstid af en ärlig pension af 900 R:dr Hant, motsvarande t af hans, i sin egenskap af Fängelsedirektör, nu inuehalvande lön ; samt alt Vaktmästaren vid Straff- och Arbetsfängelse! å Långholmen, Johan Eriksson, hvilken, född år 1807 och sedan den 17 Juli 1840 vid nämnda fängelse anställd, der han för närvarande, såsom -t. f. Sergeant, ätnjöte i aflöning 500 R;dr och i beklädnadsalgifl 50 R.dr, numera, till följd af en, antagligen under denna sin med ordning och pålitlighet fullgjorda tjenstgöring, ådragen obotlig bröstsjukdom, vore, enligt vederbörande läkares intygande, ursländsalt såväl att tjensten fortfarande bestrida, som alt annorledes sig med arbete försörja, måtte, vid afskedstagande från sin vid fängelset innebalvande befattning, varda ä allmänna lndragniugsslaten tillagd en ärlig pension af 225 R:dr Runt, motsvarande hvad Rikets Ständer vid 1841 års riksdag bestämt såsom pension för Vaktmästare vid förenamnda fängelse Med Exp etli t iöns-UIs kottets Förslug lill underd.
Skrifvelse J\:o 205.
Med afseende å de till stöd för dessa nådiga framställningar åberopade skäl, hafva Rikets Ständer bifallit, att å allmänna Indragningsstaten må uppföras : o) för Fånggevaldigern Olof Wassenii enka, Anna Brita Magnusdotter, dels en årlig pension å 100 R:dr, att från innevarande års början under hennes lifstid utgå, dels ytterligare till hvarje af hennes och Wassenii minderåriga barn eli belopp af 50
R:dr, att likaledes från början al detta år och framgent årligen utbetalas intilldess hvart och ett af barnen uppnått 15 års ålder; börande, i den mån sådant sker, eller i händelse af derförinnan inlräffadt dödsfall, det beräknade understödet upphöra; !t) för Läkaren vid Straff- och Arbetsfängelset å Långholmen, Doktor John Dahl, en årlig pension af 900 R:dr, att utgå från och med månaden näst efter den, då Dahl frän sin berörda läkarebeställning erhåller afsked; c) för Häradshöfdingen i Stranda och Norra Möre häraders domsaga, Lagmannen J, P.
Berg, ett belopp af 800
R:dr om året, att, från och med den 1 Maj 1856 och så länge han nämnde domsaga innehafver, till honom utbetalas såsom ersättning för minskade löneinkomster; d) för Redogöraren vid Kronoarbelsbataljonen å Karlsborg, Underlöjtnanten Johan Svanström, en ärlig pension ä 600 R:dr, alt i vanlig ordning utgå, sedan han, efter fyllda 65 år, från sin omförmälda beställning vid nyssnämnda arbetsbataljon erhållit afsked ; e) för Direktören vid fästningsfängelsel i Christianstad, Sven Wanfeldt, en pension å 900 R:dr, att likaledes efter afskedstagande! årligen utbetalas ; samt /) för Vaktmästaren vid Straff- och Arbetsfängelset å Långholmen, Johan Eriksson, en pension å 225 R.dr, alt, sedan han från sin befattning afträdt, jemväl ärligen utgå. 13:o.
Sedan, enligt hvad förrberörda Stats-Rådsprotokoll innehåller, Rikets Ständer vid nästlidna riksmöte, uppå E. K.
Maj:ts derom i nåder gjorda framställning, bifallit, all Majoren och Riddaren af E. K. Maj.ls Svärds-Orden G. W.
Gyllenhammar, då han erhölle afsked från Direktörsbefaltningen vid Straff-fängelset i Warberg, linge å allmänna Indragningsstaten uppföras till erhållande af en årlig pension af 1,200 R:dr, har E. K. Majit, enär berörde nådiga framställning skett under förutsättning, att Gyllenhammar, hvilken under utöfningen af
Direktörsbefaltningen ådragit sig en för helsan menlig åkomma i hufvudet, skulle se sig föranlåten att från nämnda befattning afgå, innan han uppfyllt de vilkor, som Rikets Ständer vid 1841 års riksdag i allmänhet bestämt för andra likartade tjenslemäns rätt till pensions erhållande, men Gyllenhammar likväl sedermera, oaktadt sin genom ofvannämnda åkomma försvagade helsa, fortfarande bestridt Fängelsedireklörsljensten, den lian nu under en lid af mer än 10 år innehaft, samt han snart uppnådde 65 års ålder, föreslagit, att Rikets Ständer vid sådant förhållande och med afseende jemväl derå, att straff-fängelset i Warberg, som inneslöte omkring 450 lilstidsfångar, vore det största lifstidsfängelse i Riket, och alt
Direktörsbefaltningen derstädes i vigt och ansvarsfullhet vore jemförlig med Direklörsbefaltningen vid Straff- och Arbetsfängelset å Långholmen, hvilken sistnämnde befattnings innehafvare, vid sitt afskedstagande, fått af Rikets Ständer sig beviljad en årlig pension af 1,500 R:dr, måtte medgifva, att Gyllenhammar, då han, efter uppnådda 65 års ålder, erhåller afsked från sin ifrågavarande
Direklörsbefaltning, måtte uppföras å allmänna Indragningsstaten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, likaledes till nyssnämnda belopp, eller 1,500 R:dr; och halva, på sätt E. K.
Majit äskat, Rikets Ständer medgifvit, att Majoren Gyllenhammar, då han, efter uppnådda 65 års Bih. till 11.
Pro t. 1859 §■ 1860. 10 Saini. 1 Afd. 2 Baud.
Suppl. 36 282 Exp <■ di t in n x-Ulsl; otte ts Förslug till underd.
Skrifvelse fli.-o 205. ålder, erhåller nådigt afsked från sin befattning såsom
Direktör vid fängelset i Warberg, må uppföras å allmänna lndragningsslaten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 1,500 Ridr. 14:o.
Enligt den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, i hvad angick Fjerde Hufvudtiteln, har E. K.
Majit föreslagit, ali innehalvaren af Renritarebeslällningen vid Topografiska korpsen, Carl Akrell, måtte på allmänna Indragningsslaten förflyttas, lill erhållande af ett emot lönen svarande årligt belopp af 800 R:dr; men då, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, Akrell numera aflidit, har följaktligen frågair om denna förflyttning förfallit. 15:o.
Vid sednaste riksmöte medgåfvo Rikets Ständer, enligt deras underdåniga skrifvelse den 27 Februari 1858, att de läkare vid Arméen och Flottan, sorn under innevarande stalsreglerings-period erhöllo afsked, finge under de för civile embetsoch tjenstemän i förTattningarne föreskrifna vilkor och efter enahanda grunder, sorn för dessas pensionerande blifvit af Rikets Ständer antagna, uppföras till pension å allmänna lndragningsslaten: dock att ifrån berörde pension skulle afräknas det pensions belopp, som nämnde personer från Arméens Pensionskassa eller Amiralitels-Krigsmanskassan egde uppbära; och hafva Rikets Ständer, i anledning af E. K. Majlis derom gjorda framställning, medgifvil, alt omförmälda rättighet må, under stadgade vilkor, Arméens och Flottans läkare fortfarande tillerkännas för den lid, nu skeende statsreglering kommer alt omfatta. 16:o. Sedan E. K.
Majit uti oftanämnda nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, tillkännagilVit sig hafva för afsigt att i särskilda propo-- sitioner från Landtförsvars-Departementet äska, det följande Officerare måtte, vid afgång ur tjensten på allmänna lndragningsslaten uppföras, nemligen:
Majoren vid Göta Artilleri-regemente, Riddaren af E. K.
Majlis Svärds-Orden, Johan Wilhelm Westerling; Löjtnanten vid Svea Artilleri-regemente, Nils Robert Themptander; Löjtnanten vid Första Lif-Grenadier-regemenlet, Per Johan Carl Loenbom; och Underlöjtnanten vid Jönköpings regemente, Carl Arwid Forshaell; samt att Fältläkaren, Riddaren af E. K. Majlis Wasa-Orden, Doktor Ulrik Miillern måtte komma i åtnjutande af enahanda pension, sorn nu vore för Regementsläkare bestämd; har E. K.
Majit under den 27 Oktober näsllidet år, angående hvar och en af dessa Officerare äfvensom Doktor Miillern, aflåtit särskilda nådiga framställningar af följande hufvudsakliga innehåll: angående Majoren fVesterling: att han, som vore försedd med endast äldre Kaptenslön, uti en af General-Fölltygmäslaren och Chefen för Artilleriet ingifven skrift i underdånighet anhållit, alt då Westerling, som år 1829 kommenderades lill Stockholm, för alt emottaga ledningen af den i Geiieral-Fältlygmästare-expeditionen nyssnämnda år inrättade slagkrutsverksladen, år 1832 förordnades till Batterichef för den då uppsatta Raketkorpsen med hvilken slagkrutsverksladen förenades, samt år 1845, vid Rakelkorpsens förändring lill en uteslutande pyroteknisk arbetskorps, under benämning Fyrverkarekorpsen, förordnades till befälhafvare för densamma, genom dessa befattningar och jemväl andra under liden honom uppdragna pyrolekniska arbeten för Arméen, varit i hufvudstaden qvarhållen och till följd deraf, vid yppad Majorsvakans vid regementet, och enär beholvet kräfde en i garnisonsorlen tjenstgörande Major, blifvit lill sådan beställning på stal förbigången, samt derigenom gått i mistning af tillfälle att förvärfva sig rättighet till den högre militärgradens pension, hvilken med 500 Ridr Rimt öfversiege hvad honom nu såsom Kapten pä stat tillkomma, E. K. Majit i anledning Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse IS:o 205. 283 häraf' läck lös, til! ersättning för elen pensionsförlust, sökandens 30-åriga verksamhet inom det pyrotekuiska facket honom sålunda ådragit, i nåder bereda honom rättighet att, dä han nu, i anseende till sjuklighet, snart klefve nödsakad att ur krigstjensten afgå, dervid lä komma i åtnjutande af 500 Ridr Rimt årlig tillökning utöfver de pensionsbelopp, honom såsom innehafvare af äldre Kaptenslön vid Artilleriet kunde författningsenligt tillfalla dels från Arméens pensionskassa och dels af särskildt anvisade statsmedel.
Derjemte och med vitsordande af det nit och den skicklighet, hvarmed Majoren Westerling fullgjort de flera tid efter annan honom lemnade uppdrag i afseende på utredandet af åtskilliga pjrotekniska frågor, hade General-Fältlygmästaren fästat E. K.
Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att Westerling genom ordningssinne ocfi hushållsaktighet varit i stånd ail ordna de honom anförtrodda tillverkningar för jemförelsevis ganska låga omkostnadsbelopp och derigenom åstadkommit besparingar mer än tillräckliga alt betacka den nu ifrågasatta pensionsförhojningen; äfvensom Genera I-Fält tygmästaren i öfrigt anfört att, dä Majoren Westerling under sådana förhållanden och oaktadt de verkliga förtjenster, han ådagalagt och den lietta han åstadkommit, icke destomindre blifvit till Major på stat förbigången af yngre kamrater, detta icke kunnat härröra från annat än den praktiska Ijenstgörmgens vid regementet oafvisliga fordringar, i anledning hvaraf och enär sökandens pensionsförlust egentligen tillskyndats honom just genom de öfvervägande egenskaper, som föranledt hans användande lill de mänga andra honom gifna vigtiga uppdrag, det syntes innefatta en verklig rättvisa att lemna honom den ersättning för denna förlust, hvarom han nu anhållit och hvartill General-Fältlygmästaren derföre ansåge sig höra tillstyrka nådigt bifall; och har med afseende å hvad sålunda förekommit, E. K, Majit föreslagit, att Majoren Westerling måtte med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked frän sin nu innehafvande kaptensbeställning på stat vid Göta Artilleriregemente, få, utöfver den pensionsförmån han egde att enligt författningarne åtnjuta, årligen uppbära 500 R:dr å allmänna lndragningsstaten ; angående Löjt nanten Thom plander: att denne i underdånighet anhållit, att som han alltsedan år 1849, i anseende till lamhet, varit urståndsatt att sin tjenst vid Svea Artilleriregemente förrätta, samt, enligt hvad ett ansökningen hi fogad t läkarebetyg innehöile, numera ingen anledning syntes vara, alt vänta någon förbättring i hans tillstånd, E. K.
Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, att sökanden finge vid afskedstagande! bibehålla de löneförmåner, hvilka hail nu såsom Löjtnant vid nämnde regemente åtnjöte; och hade såväl General-Fältlygmästaren som
Regementschefen vid insändande af denna underdåniga ansökning, densamma med särskilda yttranden beledsagad!, deruti de, med afseende å de ömmande omständigheter.Juli^hvilka Themptander sig befunne och det för regementet menliga förhållande, sorn sk lil le uppslå, i fäll Themptander, i saknad af pension, skulle nödgas i tjenst qvarstå, tillstyrkt nådigt bifall till bans nu gjorda underdåniga anhållan; i betraktande hvaraf och då genom omförmälda läkarebetyg styrkt blifvit, att Löjtnanten Themptander under flera års tid lidit af sådan sjukdom, som medfört nästan lamhet och deri numera någon förbättring icke syntes vara alt förvänta, samt att han följaktligen vore oförmögen att sin tjenst förrätta eller på annat sätt kunna sig och sin familj försörja, E. K.
Majit, med anledning af Rikets Ständers vid 1854 års riksdag uti underdånig skrifvelse den l
December samma år aflåtna svar å E. K.
Majits nådiga framställning om obotlig ansedd, lam, blind eller sinnessvag tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i Rikets tjenst, i nåder begärt att Themptander, som, enligt hvad tillika upplyst blifvit, saknade enskild förmögenhet, måtte med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked ur krigstjensten, få på allmänna lndragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin åter - '2Si Rvpeditions-Utskotlets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 205. stående lifstid af en årlig pension, motsvarande hans nu på regementets stat innehafvande Löjtnantsaflöning, eller 1,200 R:dr R:mt; angående Löjtnanten Loenbom: att Chefen för Första Lif-Grenadier-regementel, med förmälan att andre Löjtnanten derstädes Loenbom, hvilken, född år 1825, varit i tjenst såsom Officer vid regementet sedan den 18 April 1849, efter flera tillstötande sjukdomsfall blifvit larn i ena sidan och oaktadt den omsorgsfullaste läkarevård och flerårigt begagnande af såväl in- som utländska bad- och brunns-kurer ännu fortfarande lede af lamhet, som, enligt vederbörande läkares intygande, gjorde honom oförmögen till all vidare krigstjenst, i underdånighet anhållit, att bemälde
Löjtnant måtte blifva föreslagen ali uppföras å allmänna Indragningsstaten lill åtnjutande af en årlig pension motsvarande andre Löjtnantslön vid regementet, hvilken lön, på sätt en hos E. K.
Maj :l företedd uträkning närmare utvisade, under de sednaste fem åren i medeltal utgjort 627
ILdr 86 öre Runt; hvartill Generalbefälhafvaren uti andra militärdistriktet jemväl tillstyrkt bifall; och har vid öfvervägande häraf samt enär genom vederbörligt läkarebelyg styrkt blifvit, att Löjtnanten Loenbom, i anseende till obotlig lamhet, vore nu och för framliden oduglig till krigstjenst samt för öfrigt ur stånd att sjelf sörja för sin utkomst, E. K. Maj:t, under åberopande af det uti nästföregående moment omförmälda förklarande af Rikets Ständer, föreslagit, att Löjtnanten Loenbom måtte med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked ur krigstjensten, få på allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, hvilken E, K. Maj:t, med afseende å det belopp, hvartill den behållna delen af lönen för Loenbom under de sednast förflutna fem åren i medeltal uppgått, ansett skäligen kunna bestämmas till 600 R:dr Runt; angående Linder löjtnanten Forshall: att Chefen vid Jönköpings regemente, jemte underdånigt tillkännagifvande, att Forshaell, hvilken år 1851 utnämndes till Officer och sedan år 1854, i följd af sinnessjukdom, varit intagen å Wadstena hospital, numera, enligt företedt läkarebetyg, nedsjunkit till den förvirring och slöhet, att hans vederfående efter största sannolikhet icke vore möjligt, tillika i underdånighet hemställt, alt, då berörde förhållande oaktadt, Forshalls lifstid kunde blifva långvarig samt de besvär och olägenheter, som genom hans otjenslbarhet redan egt rum, således skulle en längre tid komma att, regementet och hans kamrater till last, än ytterligare fortfara och förökas, sådan åtgärd måtte vidtagas, att Forshaell, emot skyldighet att från tjensten afgå. kunde tillåtas alt under sin återstående lifstid å allmänna Indragningsstaten uppbära årligen ett hans nu innehafvande Underlöjtnantslön motsvarande belopp; i hvilket afseende Regements chefen öfverlemna! en af Regementsskrifvaren uppgjord uträkning, utvisande att en Underlöjtnantslön vid Jönköpings regemente i medeltal utgjort för de fern sista åren 457 R:dr 20 öre och för tio år 436 R:dr 50 öre, hvilka lönetillgångar årligen minskats med 37 R:dr 50 öre genom bevillning samt afgifler lill Pensions- och Ackordsamorteringsfonderne; och har, i betraktande af hvad om
Forshaells sjukdomstillstånd sålunda förekommit samt af läkare blifvit intygadt, E. K. JVlaj:l behagat föreslå Rikets Ständer, ali jemväl Underlöjtnanten Forshaell måtte, med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller afsked ur krigstjensten, få på allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, hvilken E. K. Maj:t, med ledning af det belopp, hvartill den behållna delen af lönen för Forshaell under de sednast förflutna fern åren i medeltal uppgått, äskat, måtte fastställas till 400 R:dr Runt; angående Doktor Maliem: att han, som redan år 1806 började tjensfgöra i egenskap af militärläkare och dermed oafbrutet fortfarit intill år 1848, då han, såsom Regementsläkare vid Södra Skånska Infanteriregementet, för sjuklighet sökte och er - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
285 höll nådigt afsked med pension ur Arméens Pensionskassa, samt, elter återvunnen helsa, år 1855 af E. K.
Majit förordnades alt bestrida Regementsläkareljensten vid Kronprinsens Hussar- eller numera Hussar-regementet Konung Carl XV, äfvensom att tillika vara Fältläkare i första militärdistriktet, i underdånighet anhållit, alt som sökanden, vid uppnådd ålder af nära 69 år, motsåge den tid, då han icke längre förmådde att till egen tillfredsställelse och förmäns belåtenhet fullgöra sina tjensteåligganden, E. K.
Majit, med afseende på hans långa, snart ett halft sekel omfattande tjensleniannabana, derunder han bevistat 1806, 1807, 1808 och 1809 samt 1813, 1814 och 1815 årens krigståg, måtte i nåder bereda honom tillfälle, att på Indragningsstat få åtnjuta lika pensionsförmån, som skulle hafva honom tillfallit, derest han nämnde Regemenlsläkaretjenst på stat innehaft, helst det ringa pensionsbelopp al endast 600 Ridr, honom, vid frånträdande af nu innehalvande förordnanden, lillkomme, icke vore tillräckligt för hans uppehälle på ålderdomen och hans talrika familjs utkomst, till hvilken underdåniga ansökning bifall blifvit tillstyrkt såväl af Regementschefen som af Sundhels-kollegium, hvilka embelsmyndigbeter vitsordat sökandens utmärkta duglighet samt det nit, hvarmed han städse skölt sina tjensteåligganden; och har E. K.
Majit, med afseende ä hvad sålunda i ämnet förekommit, gjort den nådiga framställning lill Rikets Ständer, alt Doktor Mtillern måtte berättigas ali, efter erhållet afsked från sin innehalvande befattning såsom tillförordnad Regementsläkare vid Hussarregemenlet Konung Carl XV, komma i åtnjutande af pension från allmänna lndragningsslalen i likhet med Regementsläkare på stat, enligt de för pensioneringen af Arméens läkare nu gällande föreskrifter.
Efter tagen kännedom af de till dessa nådiga Propositioner hörande handlingar hafva Rikets Ständer funnit sådane omständigheter i afseende å hvardera af omlör mälde tjenstemän vara för handen, att, på sätt E. K.
Majit föreslagit, följande årliga pensioner må för deni lill åtnjutande under deras återstående lifstid å allmänna Indragningsstaten uppföras, nemligen: «) för Majoren Westerling utöfver den pensionsförmån, han, enligt gällande författningar, eger uppbära, 500 R:dr ; b) för Löjtnanten Themptander 1,200 Ridr; c) för Löjtnanten Loenbom 600 Ridr; d) för Underlöjtnanten Forshaell 400 Ridr; alt af dessa Officerare uppbäras från och med månaden näst efter den, då de erhålla nådigt afsked ur krigstjensten; samt slutligen c) all Doktor Miillern, efter erhållet entledigande från sin innehalvande belatl nlng såsom tillförordnad Regementsläkare vid Hussarregemenlet Konung Carl XV må komma i åtnjutande af pension från allmänna Indragningsstaten i likhet med Regementsläkare på stat, enligt de för pensioneringen af Arméens läkare gällande föreskrifter. 17:o.
Af en den 17 nästlidne April aflåten nådig Proposition angående pen sion å allmänna Indragningsstaten för t. f. Förste Bataljonsläkaren vid Fllfsborgs regemente, Medicine Doktorn F. U.
Kjellenberg, hafva Rikets Ständer inhemlal, all Generalbefälhafvaren i tredje militärdistriktet till E. K.
Majit öfverlemna! en af Chefen lör nämnde regemente med underdånigt förord beledsagad skrift, deruti Doktor Kjellenberg, som, enligt bi fogad t prestbetyg och tjensteförleckning, vore född den 24 Januari 1795, och eller tidtals erhållna förordnanden till bestridande af Bataljonsläkareljenslgöring vid Helsinge, Dal- och Ellsborgs regementen den 1 nästlidne Mars räknade 3311 tjensteår såsom militärläkare, samt för öfrigt 17A år varit anställd uti civilläkarebefattnin - *285 Expeditions- U Iskof teis Förslog till underd.
Skrifvelse N:o '£05. gar, under hvilken sednare lid han dock i 14A år tillika innehaft militärläkaretjenst, så att hans tjenstetid såsom läkare inalles utgjorde 361" år, i underdånighet anhållit, alt, då hans försvagade helsa icke längre tilläte honom bibehålla sin nu innehafvande Förste Bataljonsläkaretjenst, honom mätte i nåder beredas rättighet att under sin återstående lifstid få fortfarande åtnjuta den berörde tjenst nu åtföljande lön, 1,200 R:dr Runt, såsom pension å allmänna [ndragnings-staten. helst han vore i fullkomlig saknad af andra medel till sin framtida bergning; och hade ofvanbemälde
Regements-chef uti särskildt afgifvet betyg vitsordat det nit samt den osparda möda och skicklighet, hvarmed Doktor Kjellenberg under sin långa tjenstetid vid Elfsborgs regemente städse uppfyllt sina åligganden.
Sedan uti häröfver afgifvet utlåtande af dea 22 sistlidne Mars Slats-kontoret, af anförda skäl, funnit sig förhindrad! tillstyrka nådigt bifall till den sökta pensionsförmånen, har, vid underdånig föredragning af delta ärende, E. K.
Majit, lika med Stals-kontoret, viii ansett tillförordnade Förste Bataljonsläkaren Kjellenberg icke vara berättigad att, vid entledigande (rån innehafvande Bataljonsläkare-förordnande, erhålla pension på allmänna Indragnings-slaten; och fördenskull icke heller kunnat lemna bifall till hans derom gjorda underdåniga ansökning; men då Kjellenberg, som redan innehade en lefnadsålder af fyllda 65 år och en tjenstetid af nära 34 år såsom Militärläkare och nära 37 år såsom läkare i del allmännas tjenst, enligt sedermera företedi läkarebetyg, vore besvärad af en sedan längre tid fortfarande sjuklighet, sorn äfven gjorde honom oförmögen till tjenstgöring vid innevarande års möten, samt han för öfrigt saknade delaktighet i Arméens Pensionskassa, liar E. K.
Majit emellertid, i betraktande af hvad för sökanden sålunda förekommit, funnit skäligt föreslå Rikets Ständer, att Doktor Kjellenberg mätte, vid entledigande frän innehafvande Bataljonsläkare-förordnande, uppföras ä allmänna Indragnings-slaten till åtnjutande af en årlig pension af 1,200 Ridr, motsvarande Förste Bataljonsläkare lönen; och hafva Rikets Ständer, med afseende å de uti den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, bifallit högstbérörda nådiga framställning. 18:0.
I afseende å med döden afgångne Officerares af Arméen efterlemnade enkor och oförsörjda barn har E. K.