Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s d. 30 sisth Juli på bordet lagde utlåt:n: N:o 269, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de utbetalning af det vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensionsfond för Borgmästare i städerne, utom Stockholm samt kommissionslandtmätare jemte deras enkor och barn; och N:o 270, i anledn. af väckt motion om gratifikation eller pension åt Akademiadjunkten Ramström.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå begäran af Gr.
Lagerbjelke Gustaf, Frih.
Toll, Gustaf m. fl., StatsUtsk:s d. 30 sisth Juli på hordet lagde nedannämnde ullåtm: 78 Den 2 Augusti.
N:o 271, i anledn. af dels K.
M:s nåd. propos. i fråga om grunden för beräkningen af reserv-räntorne vid båtsmanshållet i Blekinge, dels enskilde i ämnet väckta motioner; N:o 272, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, i fråga om förändrad beräkningsgrund för båtsmansvakans-afgiften af nyroterad jord inom Blekinge län m. ra.; samt N:o 273, i anledn. af väckt motion om ruslhåliarnes inom Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras och rättighet alt tillgodonjuta de dagsverken, som af deras augmentshemman utgå.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 30 sisth Juli på bordet lagda utlåt.
N:o 282, i anledn. af K.
Sits SlatsUtsk., angtde eftergift af den en del skattskyldige inom Götheborgs fögderi af Bohus län ådömda ersättningsskyldighet i följd af förre Kronofogden Chr.
Ohboms balans.
Jag har med synnerlig tillfredsställelse erfarit, huruledes det H.
SlatsUtsk. vid afgörandel af detta ämne haft i åtanka den tjensteman, hvars rätt varit af berörde afskrifning beroende, och då det är jag som är denne tjensteman, kan jag, såsom tillika ledamot af R. o. Ad., icke underlåta att begagna mig af detta tillfälle för att till Utsk. hembära min tacksamhet, för det Utsk. icke genom ett obetingadt bifall till den K. propostn förnärmat den rätt mig lagligen tillkommer, utan densamma reserverat.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, LagUtskts d. 13 sisth Juli på bordet lagda betänk.
N:o 39, i anledn. af K.
Mts nåd. propos. om antagande af ny vexellag.
Cederström: Sedan LagUtsk:s betänk.
N:o 39 blifvit på flere ledamöters begäran för andra gången bordlagdt, hemställer jag till det H.
Ståndet, om icke det vore lämpligt att låta med behandlingen af della ämne anstå, intilldess BorgareSt. derutinnan fattat sill beslut.
Jag är öfverlygad att 11. o.
Ad. skall pä desto säkrare grunder kunna bestämma sitt omdöme i ämnet, efter inhemtande af BorgareSt:s i denna fråga på sakkännedom och erfarenhet grundade beslut.
Sådan är äfven anledningen för min vördsamma framställning.
Ex. Hr Frih. o. Landtm., i anledn. häraf framstäld propos., beslöts att med pröfningen af LagUtsk:s nu ånyo bordlagda betänk.
N:o 39 skulle anstå tills Vällofl.
BorgareSt. fattat sitt beslut i ämnet och samma beslut blifvit R. o. Ad. meddeladt.
Ekon.Utsk:s d. 30 sisth Den 2 Augusti. 79 Juli pä bordet lagda utlåt.
N:o 126, i anledn. af väckt motion, alt rasering af någon rikets fästning icke måtte vidtagas, innan R.
St. kommit i tillfälle att sig deröfver yttra, blef delta utlåt, ånyo bordlagdt, uppå begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, och Frill.
Klin k o \v s t r ö m, Rudolf Mauritz.
Ekon.Utskrs d. 30 sisth Juli på bordet lagda utlåt.
N:o 127, i anledn. af väckte motioner om inrättande af sockenhibliothek.
Det kan visserligen synas temligen oskyldigt om R.
M. framföra en sådan und. önskan, som den af Allm.
Ekon.Utsk. i delta utlät, föreslagna skrifvelse innefattar, men jag tillstår att den förefaller mig lill den grad oskyldig, alt den just derföre icke borde till K.
M. atlåtas.
Framställningen om utdelande af Tidskriften: ”Läsning för folket” är ju redan af R.
St. bifallen och det lilla supplement till beslutet, som här blifvit ifrågasatt torde saklöst kunna uteblifva, enär den begärda nådiga opinionsyttringen, som icke skulle innefatta någon befallning, tyckes helt och hållet ligga inom gränsen af sådana administrativa förfoganden som ensamt tillkomma K.
M:s höga godtfinnande.
Jag ber att få instämma i hvad den siste värde talaren yttrat.
En K. förklaring i detta fall torde lätt kunna förblandas med en K. befallning, som kanske icke skulle blifva kärkommen.
Uppå härefter framstäld propos. beslöt R. o. Ad. att med godkännande af Ulsk:s yttrande, rör:de ifrågaställd underd. anhållan, att K.
M. täcktes af R.
St. söka anslag till Sockenhibliothek, afslå den del af förevar:de utlåt., hvaruti en und. skrifvelse till K. M. blifvit af Ulsk. tillstyrkt.
Upläsles eli af Hr Adlerstråhle, Fredr.
Ernst Lebrecht inlemnadt sålydande mern.:
Som min tid af trägna tjenstegöromål, serdeles under förmiddagarne, är så uptagen, att jag icke är i tillfälle, såsom Suppleant i Exped.Ulsk., dertill jag af H. R. o. Ad. varit utsedd, på kallelse, i Utsk:s öfverläggningar deltaga, föranlåtes jag härmed hos E. Ex. och H. R. o.
Ad. vördsammast anhålla om befrielse från nämnde updrag, samt att annan ledamot må till Suppleant i Exped.Ulsk. i mitt ställe varda utsedd. R. o. Ad. biföll att Hr Adlerstråhle finge afgå från sin befattning såsom Suppleant; hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda för att i denna ledighet välja en Suppleant i Exped.Ulsk,, samt jemväl utse en ledamot i LagUtsk. efter 80 Den 2 Augusti.
Hr Charpentier, Gust. Reinh., sora varit utsedd till ledamot derstädes, men sedermera inlemnat sin riksdagsmannapollet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ lill 1 e. m.
Justerades 9 prot.utdr. för d. 2 dennes, pleniprot. f. d. 18 sisth Juni e. m., samt ett från Exped.Ulsk. under N:o 137 afgifvit förslag till R.
St:s und. skrifvelse lill K. M., ang:de väckt fråga om försäljning af en Kronan tillhörig tomt i Malmö.
Föredrogs Const.Utsk:s den 2 dennes på hordet lagde mern.
N:o 21, med förslag till voler:spropos:r, i anledn. af RiksStms olika beslut, ronde de uti mem:n N:ris 7 och 10 afgifne förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne.
Ehuru jag icke deltagit i föregående öfverläggningar om det vigtiga ämne, som i detta betänk, blifvit föremål för Const.Utsk:s förslag till votenspropos., tager jag mig dock friheten tillkännagifva, att jag med en serdeles förundran funnit, att endast 2:ne reservationer inom Const.lJtsk. finnas afgifna mot detta enl. min tanka grundlagsvidriga behandlingssätt af denna stora och riksvigtiga fråga.
Det gifves visserligen en 3:dje reservant, hvilken låter förstå att Const.Utsk., af skäl och omständigheter utom detsamma blifvit föranledt till den åtgärd, som jag nu tager mig friheten att klandra.
Sådana omständigheter kunna naturligtvis icke vara andra än bevekande skål, hemlade från de olika uttryckta meningar, som de respektive Stånden från sig lemnat.
Jag tror icke att det vigtiga Const.Utsk. bordt så förfara.
Några andra skäl än dess egen öfvertygelse om den vigtiga grundlagsfrågan och om grundlagens rätta mening och förstånd, tror jag icke böra gälla, och en opposition från annat håll anser jag så vådlig, att jag icke kan erfara detsamma utan att i R. o.
Achs prot. nedlägga min vördsamma protest deremot.
Den 56 § i R.F. medgifver icke något annat, än jemkning i ett förslag till grundlagsförändring.
Finnes ingen möjlighet att sammanjemka - Den 5 A ugusti. 81 jemka de olika meningarne rör:de della förslag, så kan naturligtvis samma förslag icke blifva livilande och bör det följaktligen icke heller framställas till vidare öfverläggning inom Stånden; det måste förfalla.
Om åter Const.ötsk. skulle af 2:ne Slånds sammanstämmande beslut hemta anledn. att framställa en votenspropos. i frågan, tror jag för min del, att denna voter:spropos. helt enkelt borde innehålla, antagande af del förslag som 2 Stånd gillat eller förkastande af detsamma; men alt alternativa förslag skola kunna upställas, anser jag fullkomligt oriktigt och grundlagsvidrigt.
Visserligen vet jag och erkänner alt den praxis egt rum, att under öfverläggning om grundlagsförändringar Stånden afgifvit sina s. k. gemensamma tankar, hvilka innehållit root Const.- Utsk:s förslag stridiga åsigter, nära nog alldeles främmande förslag till förändring af grundlagarne; men huruvida del varit grundlagsstiftarnes mening ali så skulle tillgå derom kunna meningarne vara olika.
Praxis har emedlertid varit att sådana meningar eller gemensamma tankar icke medfört någon verkan, ty det beror af Const.Utsk. att söka sammanjemka dem alla, huru divergerande de än måtte vara.
Dervid borde likväl åtgärden stanna med sådana improviserade förslag att omstörta hela samhället.
Ett sådant förslag till omröstning förefaller mig ungefär som att framställa den frågan: om man skall stå på hufvudet eller på fötterna, och förmodligen, i händelse en sådan omröstning komme alt ega rum, skall framtiden anteckna såsom en besynnerlighet alt man så gått tillväga i grundlagsförändringsfrågor.
Lagerbjel ke, Gust.:
Om man betraktar denna fråga från dess början, och jemför dess behandling med 56 § R.F., så finner man all denna § stadgar: ”Frågor om förändringar af stadganden i grundlagarne varda på följande sätt behandlade:
Tillstyrker Const.Utsk. hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller tillåter sig Utsk. med lill- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propos-.n; varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt till R.
Yterligare innehåller samme § ”göras åter i RiksStms plena emot Utsk:s yttrande anmärkmr; blifve de, hvilka hvarje Riksstånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade”.
Sådant har vid detta tillfälle skett.
Från alla 4 Stånden hafva gemensamma tankar blifvit till Const.Utsk. hänvisade.
Huruvida dessa gemensamma tankar i ett eller annat
Stånd varit mer eller mindre lagliga, del tillkommer i första rummet Ståndens Talmän att bedömma.
Om Talmannen i ett Stånd vägrat propos. på en sådan gemensam tanke, då är Const.Utsk. domare emellan honom och Ståndet, men om Talmannen icke vägrar propos. derå, utan är med Ståndet ense om lagligheten af den begärda proposm, och denna propos. af Ståndet sedermera godkännes såsom dess gemensamma lanke, då är ju saken afgjord så till vida, alt denna propos. blifvit Slåndeis gemensamma lanke. 9 H. 6 Den 5 August!.
Ett faktum är det således att från alla 4 Stånden lill Const.Ulsk. kommit gemensamma tankar.
Angående dessa från Stånden till Utsk. hänvisade gemensamma lankar har Const.Ulsk. afgifvit mern.
N:o 10 i hvilket mern. fanns försökt en sammanjemkning mellan Ståndens olika tankar.
Detta mern. behandlades af Ständerna och återkom derefter till Utsk. för hvilket intet annai då återstod än att med de gemensamma tankar, hvilka faktiskt förefunnos, men icke kunnat sammanjemkas, vidtaga den slutåtgärd som 56 § föreskrifver i följande dess stadgande: ”Förena sig derefter samtlige RiksSun om ett enahanda utlåt., hvile det till slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt, som ofvan föreskrifna åro.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar; varde Const.Ulsk., genom val af RiksSlms plena, till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af 24 personer af hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning skiljaktigheierna förena” etc.
Nä väl Mina Hrr! nu hafva Stånden sig icke efter hvarandra fogat: det återstod ju för Const.Ulsk. då intet annat val, än alt på grund af 56 § upsläila votenspropos. mellan de gemensamma lankar, som förefunnos och öfver hvilka Const.Ulsk. icke egde rätt alt dömma, huruvida de voro lagligen tilllkomne eller icke; alltnog, de fnnnos och voro såsom Ståndens gemensamma tankar erkände. Const.- Utsk. har således vid delta tillfälle icke gjort annat än ställt sig oftanämnde 56 § i R.F. lill noggrann efterrättelse.
Hade Utsk. ingått i pröfning derom, huruvida de respektive Talmännen bordt gifva propos. på dessa tankar, eller icke, hade det varit alt inträda på ett fällt, som för tillfället icke utgjorde föremål för Const - Utsk:s verkningskrets.
Jaganhåller vördsamt om bifall på Utsk:s förslag.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. godkände de tili Const.Utsk:s förevar:de mern. föreslagna voter:spropos:r, ropades ja jemte några nej; hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande, samt prot.utdr. rör:de det sålunda fattade beslutet justerades.
Föredrogs ånyo BankoUlsk:s d. 25 och 26 sisth Juli på bordet lagda utlåt.
N:o 65, i anledn. af återremiss å betänk.
N:o 43, med förslag till föreskrifter i afseende å ersättande af uphörd privatbank samt penningerörelsens underlättande i allmänhet.
Jag anser för min del att Utsk. upställt sitt betänk, något bakfram.
Då Utsk. antagit den förutsättning, att 2:dra punkten skulle bifallas, så hade del varit rättare all upsläila betänk, så, att man först föredragit N:o 2, då i händelse punkten N:o 2 bifallits, man kunnat bifalla N:o 1.
Nu kan man verkligen icke bifalla punkten N:o 1, om man sedan afslår punkten N:o 2, hvilket jag önskar.
Jag anser således att första frågan bör blifva huruvida dylika Filialbanker skola få inrättas, eller rättare, om Banken dertill skall få bidraga.
Jag anser det icke vara Ijenligt för Banken, såsom inledande densamma i en lånerörelse sorn för Banken klefve högst osäker; och jag De ii 5 Augusti. 83 skulle derföre anhålla om R. o.
Ad. ville, roed afslag på Utsk:s betänk, i sin helhet, bibehålla den nuvarande 215 § i Bankoreglementet oförändrad.
Sedan härefter, uppå af Gr. Lagerbjelke, Gust. gjord begäran om uplysning ronde de öfrige RiksSt.-ns i ämnet faltade beslut, underl.
Ridd.Sekret, uplyst, att Borgare- och BondeStm, enl. ankomne prot.uldr. bifallit BankoUtsk.-s före vande utlåt., men alt prot.utdr. om det af PresteSt. derom fattade beslut ännu icke kommit R. o. Ad. tillhanda, yttrade Gr.
Jag har mig enskilt bekant, att äfven PresteSt. bifallit betänk., så att R.
Sl:s beslut i frågan numera kan anses vara fattadt; men jag kan det’oaktadt för min del icke annat än yrka, att R. o. Ad. måtte afslå detsamma och bibehålla den nuvande 215 §, som afser suppleerandet af uphörda privatbanker, oförändrad.
Landtm, framställde propos. till bifall å ifrågavande utlåt., ropades starka nej, blandade med ja; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma utlåt, samt ansåge 215 § af nu gällande Bankoreglemente böra oförändrad bibehållas, hvilken propos. besvarades med ja, jemte åtskilliga nej; hvarefter II.
Föredrogos och biföllos SlalsUtsk:s d. 30 sisth Juli och d. 2 dennes på bordet lagde utlåt:n : N:o 271, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., i fråga om grunden för beräkningen af reserv-räntorne vid båtsmanshället i Blekinge, dels enskilde i ämnet väckte motioner; och N:o 272, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om förändrad beräkningsgrund för båtsmansvakans-afgiften af nyroterad jord inom Blekinge län m. m.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 30 sisth Juli och d. 2 dennes på bordet ladga utlåt.
N:o 273, i anledn. af väckt motion om rusthållarnes inom Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras, och rättighet alt tillgodonjuta de dagsverken, som af deras augmentshemman utgå.
Den vid detta utlåt, fogade reservation af Gr.
Mörner, uplästes på begäran af Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz, som derefter yttrade:
Ehuru jag ser att Gr.
Mörner är närvarande som afgifvit den nu uplästa reservation, hvari jag instämmer, kan jag icke undgå att med några ord uplaga hvad Utsk. yttrat rör:de denna fråga, 6* 84 Den S Augustt. ehuru jag är öfvertygad att Gr.
Mörner så fullständigt utreder ämnet, att R. o. Ad. på grund deraf troligen kommer till det beslut att återremittera frågan.
Jag anser denna fråga icke vara så utredd, som ämnets vigt fordrar.
Af den uplästa reservationen synes, ali det löfte, som år 1680 gafs ora något ’Vowlagevient” för den dagsverks-skyldighet till gården Ulfsund, som då ålades ifrågavartde hemman, efter all anledn. blifvit dem gifvet, då indelningsverket för Lifreg:tet inom Ulfsunds län 7 år sednare eller år 1687, sladfästades.
Man kan taga för afgjordt, alt Konung Carl XI, som icke i allmänhet brukade glömma de löften
Han gaf och i synnerhet i ett fal! som detta, hvilket för dessa hemmansegare var så behjertansvärdt, icke förgätit alt medgifva lindring i de hemmansfäntor, som dessa åbor med dagsverken skulle utgöra.
Reservanten antyder också att något sådant har egt rum.
Afdelmn har för öfrigt icke, efter hvad jag kan förnimma, skaffat sig del af de olika ruslningslängderna af 1680 och 1687 och jemfört dem med hvarandra, hvarigenom säkert den uplysning i ämnet vunnits, huruvida de bekommit soulagement.
Det linnes äfven andra handlingar i denna fråga, som troligen hade uplysl förhållandet, nemi., sjelfva den akt, som grundlagdt 1816 års K. bref, — jag menar 1815 års undersökning, som föregått detsamma; men äfven denna akt tror jag Afdeln. icke hafva granskat.
Delta har varit för mig en tillräcklig anledn. för att anhålla det R. o. Ad. täcktes återremittera frågan lill vidare behandling, då jag icke tviflar på att den rättelse, som reservanten afsell och medreservanterne söka åstadkomma, nemi. afslag å hvad motionären föreslagit, skall kunna vinnas.
Hr Printzenskjöld, Garl:
Jag får lika med Frih. Klinkowström förklara, det jag lill alla delar instämmer i de äsigter Gr.
Mörner i sin vid betänk, fogade reservation har uttryckt.
När man jemför Gr.
Mörners utredning af saken med den utredning som Krigs- och KammarColhue åstadkommit och hvilken Önnes i betänk, införd, så mäste man sannerligen beklaga, alt Colhne kunnat, för alt nyttja deras egna ord, så lösligen behandla frågan, och egna så liten npmärksamhet åt förhållandena, som de gjort, under det alt en ledamot af StatsUisk. lill hvars fack det icke hörer alt ingå i kammerala undersökningar, likväl lyckats att punkt för punkt, steg för steg följa Colhne i deras raisonemenl och vederlägga riktigheten af de uplysningar som desse embetsverk meddelat.
När jag vidare i eli sammanhang jemför alla de omständigheter som Colhne framdragit, med hvad Gr.
Mörner anfört, så visar det sig,, alt Colhne endast gått på ytan af saken, då de långt ifrån att verkställa någon den ringaste forskning efter ens handlingar, så att sådana åtminstone till ett tillräckligt antal hade funnits att tillgå, inskränkt sig endast till att så att säga libellera med Ständerna, och dervid, i mindre väl valda ordalag, och endast sorm det egnar en tidningsredaktion af mindre god art, sökt kasta skugga på Ständerna, derföre att de hafva behandlat saken på ett sätt, Den 5 Augusti. 85 sorn, efter deras åsigter, icke varit med rättvisan öfverensstämmande.
Jag anhåller således att Hr Frill. o. Landtm, täcktes framställa propos. på återremiss af detta betänk.
Då en ledamot af StatsUtsk,, som med rälla år känd både för skarpsinnighet i omdöme och rättsinnighet i tänkesätt, Hr Gr.
Mörner, afgifvit en så allvarsam reservation emot StatsUtsk:s nu föredragna betänk., så förutser jag utan tvifvel att R. o. Ad:s ledamöter icke skola tveka att återremittera detsamma till förnyad behandling; och det är icke min mening att motsätta mig en sådan återremiss, men jag ber blott att med några ord få uplysa frågan.
Hrrrne torde påminna sig, att de s. k. Hofstall-ängarna, de som i fordna tider voro i olika delar af landet lemnade till Konungens egen disposition för underhållet af Hofstallet, afbergades af allmogen i den kringliggande orten, som till bergandet af ängarne in natura utgjorde de hemmantals och jordeboks-dagsverken, hvilka de eljest skulle till Kronan hafva betalt.
Sådant har äfven förhållandet varit med ifrågavartde hemman inom Kungsöhrs fögderi.
Icke blott de till rusthåll anslagna gårdarne, ulan äfven öfriga der belägna hemman hafva ända till 1810 in natura utgjort sina dagsverken till inbergande af Kungsöhrs betydliga ängar.
Redan före 1680 ingingo rusthållarne lill Carl XI med und. anhållan, alt de, som hade rustning för sine hemman måtte befrias från utgörandet af sådana dagsverken samt alt de i likhet med rikets öfriga rusthållare måtte sjelfve komma i åtnjutande af denna del af räntan.
Konung Carl XI svarade derpå genom den oftanämnde skrifvelsen af år 1680 att
Han icke kunde bifalla denna framställning; men alt Han ville med det första på annat sätt söka att skaffa dem något soulogement.
Frågan är nu, hafva dessa rusthållare eller hafva de icke erhållet ett sådant soulagemenl?
I 1687 års indelningsverk finnes uptaget att desse dagsverken icke äro rusthållstammarna hibehållne, utan att de utgå till ängarnas afbergande.
Detta har vid flera tillfällen utgjort föremål för förnyade ansökningar af rusthållarne ända till år 1810, då, enl. det beslut som Ständerne fattade i afseende på dessa Hofstall-ängar, hvarigenom desamma hädanefter skulle fördelas i lotter och utarrenderas, rusthållarne i st. f. att in natura utgöra sådana dagsverken, ålades att för dem enl. markegångspris erlägga lösen till Kronan.
Vid 1844 och 1845 årens riksdag utgjorde denna fråga ånyo föremål för Ständernas pröfning.
Ständerna afläto då den und. anhållan att K.
M. skulle låta undersöka förhållandet och att, derest K.
M. fann sådant lämpligt, till Ständerna inkomma med nåd. propos. i ämnet.
Frågan öfverlemnades sålunda till KammarColldi pröfning.
KammarColkm understödde rusthällarnes anhållan om befrielse från dagsverkenas utgörande.
K. M. afgaf på grund deraf propos. till 1847 års Ständer, deri K.
M. med bifall till hufvudsaken föreslog en kontant ersättning lill Strömsholms Stuteri, motsvarande hvad desse dagsverken utgjorde, derföre att lösen för dem ingått till stuteri-kassan. 86
Den 5 Augus!i. I det betänk., sora StalsUlsk. vid sisllidne riksdag
Törst aTgaf, tillstyrktes bifall på Konungens propos., men man hade under tiden kommit under fund med att frågan redan 1816 varit dragen under K.
M:s pröfning, samt att såväl Landsh.Emb:t som äfven KaramarColbm då hade afstyrkt densamma, ehuru KammarColhm i det utlåt., som låg till grund för Konungens propos. vid 1847 års riksdag icke nämnt ett ord om deuna 1816 års undersökning.
Det första betänk., som SiatsUtsk. vid sistl. riksdag afgaf i detta ämne blef af Ständerna återremitteradt och på grund af denna 1815 års undersökning afslyrkte
Ulsk. i sitt sednare betänk, bifall lill den K. proposm.
Denna åsigt gillades af 3 Stånd och blef således Ständernas beslut, BondeSt. ingick likväl med en serskild anhållan lill K. M., deri BondeSt. begärde att frågan ånyo skulle lagas under pröfning och att K.
M. skulle såsom BondeSt. förmenade gifva rusthållarne sin räll. K. M. hänvisade frågan ånyo till skärskådande af Krigs- och KammaiColhne.
Dessa båda Collegier hafva punkt för punkt sökt vederlägga alla de inkast, som vid sistl. riksdag mot deras förra betänk, afgafs, och de hafva gått ännu längre än K. M. i Sin nåd. propos., emedan de tillstyrkt, icke blott att rusthållarne sjelfve skulle befrias från utgörande af deras räntor, ulan äfven att de skulle komma i åtnjutande af lösen för de räntor, som från augmentshemmanen utgå.
Märkvärdigt är alt förenämnde Colhnes utlåt, är enhälligt biträd! af samtlige ledamöter, ty den ende, som afgifvil serskild mening, Krigsrådet Forsberg, instämmer i hufvudsaken, ehuru han ogillar ett af moliverne, det nemi. om indelningsbristen, och dessa ledamöter Mine
Hrr äro likväl sådana personer, som icke gerna i oträngt mål efterskänka Statens rätt.
Namnen på de ledamöter som undertecknat detta betänk, äro Statsrådet Munthe, General Lefrén, Krigsråderne Salomon och Forsberg samt Kammarråderne Nordberg och Wrangel. K. M. fann likväl icke lämpligt, att, då Ständerna vid sisllidne riksdag afslagit
Dess nåd. framställning i ämnet, nu deröfver inkomma med förnyad propos.
Frågan är således väckt af BondeSt.
Den afdeln. af StaisUtsk., som haft densamma till utredning, har icke kunnat förmoda, att Colhne efter förnyad pröfning och sedan Ständerna vid sistl. riksdag afgifva så många allvarliga anraärkn:r mot deras första tillstyrkande, del oaktadt skulle enhälligt kunna tillstyrka en åtgärd till förmån för rusthållarne, derest icke deras begäran vore grundad på billighet och rättvisa.
All här komma till faktiska bevis är enl. min tanke nästan omöjligt.
Frågan är endast, hafva rusthållarne vid upgörandet af 1687 års indelningsverk erhållit det soulogement hvarom de fått löfte 1680?
En undersökning derom kan icke göras, derest man icke eger tillgång till de rustningslängder, som funnos 1679 och 1680 och dessa finnas hvarken i Krigs- eller KammarColhm att tillgå.