Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. ej ansågo LagUtsk. competent att uti denna fråga yttra sig, enär här ej 358 D c n iS 31 a r s c. m. voi'e fråga om att stifta allmän criminal-lag, hvarom 87 §:n Reg.F:n omförmäler, utan endast ett enskildt och tillfälligt criminelt lagstadgande, hvarmed förhällandet, enligt Hr von Hartmansdorffs förmenande, vore helt annorlunda.
Grundlagen gör, mig veterligen, ingen skilnad emellan allmän lag och särskild eller tillfällig lag.
— Skulle en sådan skilnad existera, så vore naturligtvis
Regeringen berättigad att för hvarje specielt fall stifta ny lag, och den allmänna lagen, snart sagdt, blifva öfverflödig. 87 §:n Reg.- F:n gifver bestämdt tillkänna huru allman civil-, criminalsamt kyrko-lag af R.
St. gemensamt med Kouungen får stiftas, och 88 §:n, huru med förklaringar öfver dylik lag skall förhållas.
Omnämnda §§:r lyda sålunda: 5. 87. ”R.
St. äga gemensamt med Konungen makt att stifta ”allmän civil- och criminal- samt kyrko-lag och att sådan ”förut stiftad lag förändra och upphäfva.
Ej må Konungen, ”utan R.
St:s samtycke, och icke Ständerne ulan Konun’’gens, någon ny lag göra eller gammal afskaffa.
Frågor ”härom må i Ståndens plena kunna väckas och skola, sedan ”LagUtsk. deröfver, efter den ordning 56 §:n i allmänhet ”stadgar, blifvit hördt, af R.
Öfverenskomma ”R.
St. om någon ny lag, eller om gammal lags upphäfvande eller förändring, aflemna de förslag derom genom Tal”männen till Konungen, som inhemte Statsrådets och Högsta ”Domstolens tankar deröfver, och, sedan Han sitt beslut fat”tat, kalle R.
St. på Rikssalen att antingen emottaga
Dess ”samtycke till deras åstundan, eller afhöra
Dess skäl att det ”vägra.
St. ”framställa, äske Han Statsrådets och Högsta Domstolens ”yttranden deröfver, samt meddele R.
Sin proposition ”tillika med berörda yttranden.
St. infordre LagUtsk:s ”utlåt, häröfver, beslute sedan och öfverlemne Konungen ”deras svar uppå Rikssalen om de bifallit Konungens proposition, och skriftligen genom Talmännen, om de densamma ”afslagit.
I alla dylika lagfrågor, skall tre Stånds mening ”utgöra R.
Stanna två Stånd emot två, förfal’’ler frågan, och förblifve vid det som förut stadgadt varit.” J. 88.
”Med förklaring öfver civil- och criminal- samt ”kyrko-lag förhålles, som med sådan lags stiftande.
De förklaringar, som, till svar på iökomna förfrågningar om la”gens rätta mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol ”emellan riksdagarna gifver, kunna af R.
St. ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af domstolarna iakt”tagas eller åberopas må.”
Orsaken hvarföre, i början af 87 §:n, omnämnes allmän lag, torde vara, för att bestämdt skilja densamma från ekonomisk lag, hvilken Konungen, euligt 89 §:n Reg.F.m, ensamt äger att stifta; men ingalunda för att derigenom Den i8 Mars c. ra. antyda någon Konungens rätt till stiftande af speciallagar.
Den satsen, alt 1812 års K. förbud saknas i Missg.-b:n, emedan det ej är ett allmänt lagstadgande, utan en särskild lag, som der ej kunnat eller bort inflickas, saknar således, enligt mitt förstånd, all grund.
I öfrigt kan jag ej dela Hr von Hartmansdorffs åsigt, att 1812 års K. förbud är en särskild oell tillfällig criminallag.
Denar så allmän, som den kan vara; ty den inskränker sig ej till criminal-stadganden, rörtde någon viss person eller sak, utan den omfattar hela Svenska nationen, då den stadgar straffbestämmelser för alla Svenska undersåtare, utan undantag, hvilka förbryta sig emot omnämnda K. förbud.
Jag kan ej dela Gr.
Anckarsvärds i dess motion gjorda halfva medgifvande, att förevar. 1812 års K. förbud skulle kunna anses såsom en lagförklaring, hvilken tarfvar R.
Sits sanction; ty då skulle den tillkommit till följd af ett föregående lagbud, med hvars förklaring bort tillgå på sätt 88 §:n Reg.Ftn stadgar.
Men nu finnes intet föregående lagstadgande för detta fall, och R.
St:s framställning till K. M. i ämnet vid 1810 års riksdag, som påkallat tillkomsten af oftanämnda K. förbud, kan så mycket mindre komma under namn af lag, som den icke i någon måtto framställer tecken till förslag i lagväg än mindre bestämdt lagstndgande; och om sådant äfven skedt, har 87 §:n Reg.Ftn i alla fall blifvit öfverträdd, då K. M. ej, efter inhemtandet af Statsrådets och Högsta Domstolens tankar i ämnet, på Rikssalen gifvit R.
St. sitt beslut eller sanction tillkänna.
St. således, som Hr von Hartmansdorff tyckes tro, vid 1815 års riksdag, genom deras underd. anhållan hos K. M., att K.
M. måtte låta föra f. d. K.
Familjen till minnes 1812 års K. förbud, till följe hvaraf de ej ägde att ömsa vistelseort, utan K/ M:s och R.
St:s medgifvande, så framt de ville åtnjuta det dem af R.
St. beviljade apanage; om R.
St. derigenom ock tyst sanctionerat samma K. förbud: så hade detsamma likväl derigenom ej blifvit lagligare, emedan det ej utgjorde en lagförklaring.
Hr von Hartmansdorff yttrade bland annat, om jag annars rätt uppfattat hans mening, att Const.TJtsk. och Riksrätten voro endast de auctoriteter, som ägde att klandra de emot constitutionen och grundlagarna tillkomna lagbud och författningar.
St. i första rummet äga klanderrätten i delta fall, ehuru de ej omedelbart kunna tilltala någon för en sålunda tillkommen lag, utan att sådant måste ske genom Gonst.Utsk. eller Riksrätten.
Men då 88 §:n Reg.F:n berättigar R.
St. att upphäfva grundiagsenligt tillkomna lagförklui ingar, så måste R.
St:s rätt att upphäfva sådana lagbud, som tillkommit i strid med grundlagarna, vara så mycket obestridligare.
Hr Ribbing har tillstyrkt upphäfvandet af 1812 års K, 3Go Den 18 Mars e. ra. föibud, och anser allmänna lagens stadgande i 4 cap. i (J:n Missg.-b:n vara tillfyllest i förevar, fall.
Häri kan jag likväl ej med honom obetingadt instämma, ty allmänna lagen stadgar ingen påföljd för det fall, att någon skulle söka införa en eller flera medlemmar af f. d. K.
Familjen i landet.
Sådant skulle kunna ske utan afsigt att derigenom införa någon ny regementsförändring, men skulle ändock vara skadligt och vådligt.
Frih. Jacob Cederström bar yttrat, att ban ej kunde medgifva, det en lag, om äfven oformligt tillkommen, när densamma fått sin tillvaro genom R.
St:s och Konungens samfäldt.! medverkan, kan vara olaglig, utan att densamma i detta fall ovillkorligen måste vara bindande för domaremakten.
Till svar härpå vill jag blott nämna, att, i sådant fall, intet hinder finnes för K. M. och R. St., att, vid så val denna som blifvande riksdagar, genast och omedelbarligen företaga till förändring alla de grundlagsstadganden, man önskar må förändras, utan alt Reg F:ns stadgande i detta fall i ringaste hänseende är bindande.
Vid förnyad föredragning af Hr Dalmans, Wilh.
Fredr., den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om husar-uniformens förändring till likhet med Skånska Dragon-reg:tets, biel' samma motion remitterad till Allm.
Besvärs- och Ekon.- Ulskottet.
Ånyo föredrogs och remitterades till BancoUtsk.
Hr Lagerhjeltns, Pehr, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om användande af bankens öfverskottsmedei, dels lill lån emot viss ränta, dels till lättande af communicationerna inom Riket, ra. m. Till Lagutskottet remitterades Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motioner: 1:0 om ändring i prsescriptionstiden för räkningar å borgade varor, samt om bevisningen i sådana skuldfordringsroål; 2:0 0111 ändring i föreskriften rör:de besvärs fullföljande öfver Konungens Bef:li:des och Öfverståth embetets utslag i polissaker, m. m.; 3:o om införande af offentlighet vid alla underdomstolar och poliskamrar.
Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. mi på bordet lagda motion, 0111 lifgifvande af en samling af alla polisförfattningar.
Före - Den 18 Mais e. ni.
Föredrogs ånyo Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. in. på bordet lagda motion, om upphäfvande af Öfverslålh.- embetets kungörelse af år 1815, angrde förlmd emot tryckta skrifters försäljning på allmänna platser.
Frih. von S c h u 1 zen lie im, Da v i d: Anledningen till Öfverståth.-embetets nu ifrågasatta kungörelse, likasom i allmänhet lill alla dylika reglementariska sladganden, rör:de boktryckerierna och bokhandeln i Riket, igenfinnes i behofvet af reglementariska controller, så beskaffade, att Tryckfri hets-förordn:s sladganden i sak mätte blifva efterlefvade i verkligheten.
Skulle det ofog, som denna författning åsyftar att förhindra, nemi. att bokhandel skulle öppet på gator och torg, utan control! eller anmälan, fritt få äga rum; så skulle det förhållande uppstå, att, i händelse en skrift befunnes brottslig och med qvarstad belädes, denna qvarstad i sin verkställighet blefve omöjlig.
Dessutom förekommer härvid den omständighet, alt möjligtvis på sådant sätt skrifter kunde spridas utan att boktryckaren iakttagit det för honom i Tryckfrihets-förordn. stadgade åliggande, att å skriften utsätta namn, tryckningsort och årtal.
Om ett så beskaflfadt stadgande icke vore fullgjordt, och skriften befunnes brottslig, skulle naturligtvis hända, att då man icke kände boktryckaren, kunde man icke få reda på namnsedeln, — således icke heller igenfinna författaren, — hvaraf skulle följa, att åtalet saknade föremål och strafflöshet inträda.
Detta är orsaken till ifrågavar. kungörelse.
Motionären synes kafva ansett densamma vara behäftad med någon olaglighet: vore det så, skulle jag icke försvara dess tillvaro; men jag anser den vara i fullkomlig öfverensstämmelse med 2 punkten i 12 mom. af 1 §:n Tryckfrihetsförordn.
Der stadgas nemi., sedan förut talats om författares rättighet i allmänhet att besörja om försäljningen afsina skrifter, beträffande sättet för försäljning till allmänheten, att de som ämna idka bokhandel, antingen i öppen bod eller eljest, med rättighet att derom i tidningarna införa kungörelse, skola sådant hos Hofcancelleren anmäla.
Att nu en försäljare skulle få undandraga sig detta stadgande, derigenom alt han utflyttade sin bod på galan eller torget, vore i sanning väl besynnerligt.
En anmälan, som göres inför publiken genom utrop på gator och gränder, måste äfvenväl medföra samma åligganden och fordra samma controller, sam om densamma vore genom annoncer införd i tidningarna.
Jag k a n således icke finna annat, än att det ordningsstadgande, som finnes infördt i förenämnda embetes kungörelse står i fullkomlig öfverensstämmelse med, och är ett rent corollarium af 2 punkten i2:te mom. 1 §:n Tryckfrihets-förordningen.
Att förbudet endast kan hafva till föremål försäljning till den större allmänheten, faller af sig sjelf. 4 H. 46 3Ga Den iS Mars e. ra.
Jag anhåller, alt delta yttrande må få åtfölja remissen.
Till LagUtsk. remitterades äfven Hr Hjertås, Lars, den y dennes e. m. på bordet lagda motioner: 1:0 om ändring af 8 cap. i §:n Rätteg.-b:n, ang:de Hofrätt, såsom forum för frälseman i civila mål; 2:0 om ändring af allmänna lagens stadgande, rör:de mål, som skola underställas öfverrätts pröfning.
Föredrogs ånyo Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, 0111 förändring af Krigsacademien vid Carlberg till ett polyteckniskt institut.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh :
Efter jag har äran vara tjensteman vid det läroverk, hvars förändring motionären föreslår, torde det tillåtas mig att beledsaga motionen med en och annan anmärkning
Motionären vidrör först kostnaden af Krigsacademien och uppgifver den till 4o,ooo r:dr, hvarigenom han får en qvot för hvarje elev af 700; men härvid bör anmärkas, att anslaget till academien för närvar, är 36,000 r:dr, hvarifrån afgå först 6,000 r:dr till slottets underhåll och vidlyftiga reparationers bekostande,— dessutom till underhållet af parken och aflöning tili sådana tjenstemän, som i och för slottet äro använde.
Återstoden, utgörande omkring 2g,000 r:dr, är hvad summan för läroverket egentligen utgör.
Då nu härtill lägges, alt omkostnaderna hafva, under loppet af 10 till i5 år, ömsom Öfverstigit och ömsom understigit det årliga anslaget af 36,000 r:dr, likväl så, att besparingarna på det hela öfverstiga hvad utöfver det årliga anslaget alla de andra åren blifvit reqvireradt, sä är mycket säkert, att kostnaden för academien och egentliga läroverket komme att understiga 3o,ooo r:dr.
Då man nu härtill lägger, att cadetternes antal äfven är oriktigt uppgifvet, så uppkommer den betydliga skilnaden af 200 r:dr, som hvarje cadett kostar mindre, än hvad motionären uppgifvit.
Ståndet täcktes således inse, att det icke fallit sig så noga för motionären, att skära till med runda tal efter godtycko.
Motionären jemför Krigsacademien med Fransyska inrättningar af samma slag, och önskar, att den måtte förändras i likhet med dessa sednare.
Jag har förskaffat mig uppgifter på omkostnaderna för hvarje elev i den Fransyska skola, hvarefter han önskar att Krigsacademien måtte förvandlas, och får till följe deraf nämna, att hvarje elev kostar Staten 4000 francs, utom de afgifter, som eleverne sjelfve betala, hvilka utgöra 1000 francs årligen och 600 i beklädnadsafgifter.
Antalet af cadetter vid Krigsacademien har motionären oriktigt uppgifvit, då han sagt, att det uppgick till mellan 100 och i3o.
Förhållandet är, att på 10 år eievernes antal varierat emellan deras minimum 100 och maximum Den iS Mars e. ra. 363 15o; för närvar, uppgår det till något öfver i3o, medium kan således antagas till 125.
Planen för sjelfva läroverket är det visserligen icke svårt att klandra; det ar en gifven sak, att under ett och samma tak, i en och samma skola, böra icke förekomma praktiska ämnen, och dg theoretiska ämnen, som i egentliga applications-skolan skola tillämpas; men jag har, som jag förmodar, tydligen i en föregående motion, hvilken blifvit remitterad till sammansatta Slatsoch Ekon Utsk., bevisat, att hos oss icke finnes någon enda sådan skola, i hvilken en yngling kan erhålla de förberedande kunskaper, som erfordras för inträde i ki igs-^tåndet eller näiings-yrkena.
Denna brist har Krigsacademien, då man icke velat underkasta sig de stora olägenheterna af att sammanblanda de theoretiska och praktiska undervisningsämnena, afhjelpt, derigenom att man organiserat en sådan skola för sjelfva de förberedande theoretiska kunskaperna, hvilken helt och hållet är afskiljd fränden egentliga militärskolan; den förra benämnes den nedra afdelningen, och den praktiska afdelningen utgöres af de 2tne högsta classerna, benämnda öfra afdelningen.
Denna organisation är ett ytterligare bevis på hvad jag förut haft äran att säga, att vi helt och hållet sakna sådana förberedande skolor, som dock äro oundgängligen nödiga, såvida de egentligen praktiska och tillämpnings-skolorna skola uträtta hvad man med dem åsyftar.
Jag får för öfrigt, hvad planen beträffar, åberopa min motion, hvaruti jag visserligen medgifver, att den icke är den bästa, men likväl i närvar, ögonblick den enda möjliga.
Motionären hänvisar liela Svenska armeen till privat-skolorna, för,att derifrån rekrytera oilicers-corpserna: med hvad fördel detta kan ske, derom öfverlemna!- jag omdömet till armedens chefer, till majorer och comp.chefer; de äro derom bättre competente domare än jag.
Emedlertid har jag hört allvarsamma klagomål icke blott af chefer, utan äfven af officerare af alla grader, öfver den uppsättning de erhålla från privat-skolornn, och det är, enligt deras yttranden, icke möjligt för den privata skolan att uppfylla sitt ändamål lill den grad, att regttena kunna vara belåtna; ty der brister planen på ett långt betänkligare sätt, än vid Krigsacademien, hvarest den theoreliska undervisningen är skiljd från den praktiska, och när en elev der får entamera den sednare, måste han vara godkänd i den förra; men i privata skolan är detta icke möjligt.
Äfven är det nu icke blott tillåtet, utan äfven befaldt, att den blifvande officeren skall vid en och samma examen aflägga prof, så väl uti de praktiska militär-kunskaperna, som uti de humanistiska och förberedande studierna; och så länge denna ändamålsvidriga inrättning ovillkorligen mäste bibehållas, i brist på lämpliga publika skolor, torde det vara betänkligt att omstörta det enda läroverk, som af denna brist är oberoende, samt deri - Den iS Mars e. m. genom såsom lag oell norm sanctionera just den öfverklagade planlösheten.
Mililär-skolorna, såsom publika inrättningar, äro visserligen vigtiga i och för bildandet af armedens befäl; men det liar visat sig i de lander, oell isynnerhet i Frankrike, der militär-skolorna blifvit vårdade celi längre tid varit i verksamhet, att från deni har utgått den egentliga högre mathematiska eultur, för hvilken detta land framfor alla andra utmärker sig.
Polyteckniska skolan i Paris bildar icke elever för linien i allmänhet, utan Frankrike har för detta ändamål sina gamla institutioner, som ägde rum före revolutionen; och från dessa är det som dess vettenskapsmän, såsom Lacroix, härledt första impulsen till bildandet af den polyteckniska skolan, och hvilken Frankrike utvidgat i en scala, hvarom motionären bort underrätta sig, innan han föreslår oss att efterapa Frankrike.
Cadetlskolan i S:t Cyr, hvilken är den enda för linien — och hvarifrån vid pass en tredjedel af det behöfliga antalet erhålles, likasom hos oss från Carlberg, — underhålles från 700 till i5oo elever.
Dessutom äger Frankrike en särskild skola för cavalleri-officerare, hvars årliga anslag, 1839, utgjorde 174,000 francs; en annan skola, college royal militaire, med anslag af 136,000; en annan, gymnase militaire med 44>000 francs och en, ccole regimentaire, med anslag af 135,000 francs.
Dessa skolor lemna inga elever till de vettenskapliga corpserna, utan endast till linien.
Motionärens förslag går ut på något besynnerligt, dä han föreslår, att Krigsacademicn skall förvandlas till en polytecknisk skola efter förebilden af den i Paris.
Vid denna skola föreslår motionären, att af ynglingarna skulle inhemtas kunskaper i fortification, i artilleri, civil-byggnadskonst m. m. 1 den polyteckniska skolan i Paris läses icke ett enda ord fortification, icke en bokstaf artilleri eller praktisk byggnadskonst; läroämnena äro ren mathematik, chemi, fysik, mekanik, geodesi och Fransk litteratur, utan att eleverne behöfva i det sednare ämnet undergå examina.
Denna skola är således icke annat än en theoretiskt förberedande skola för de praktiska tillämpningsskolorna, hvilka äro inrättade för artilleriet, för marinen, fortificationen o. s. v. Hvad denna stora institution vill säga, derom borde motionären hafva gjort sig bättre underrättad, innan han föreslog att i Sverige efterapa densamma.
Den åtnjuter ett årligt anslag af icke mindre än 724,000 francs, dess tjenstemän utgöra till antalet 69, och bland dem finner man namn, som äro verldsbekanta, och tillhöra de största vettenskapsmän, som jorden äger, såsom en Thenard, Arrago, Dulong, GayLusnc, Prony m. fl. Huru vill motionären hos oss uppsöka något, som blott i ringaste man svarar mot sådana fordringar ?
Ecole polytechnique är hos oss omöjlig att åstadkom - Den 18 Mars e. m. 365 ina, ej blott derföre att den tager i anspråk de stöl sta snillen, sorn finnas, ej allenast i Frankrike, utan kanske i liela verlden; den grundar sig på, och står som medelpunkten mellan de stora läro-inrältningar, som det rika Frankrike kan åstadkomma oell de mångfalldiga kring Frankrike spridda, i systematisk ordning utvecklade theoretiska undervisningsanstalterna.
Dessa sednare undervisningsanstalter äro först oell främst de s. k. colleges, i hvilka 46>4°° elever /'minos 1 ö'54* Derefter e'coles cent r ales, hvilka äro inrättade för de exacta vettenskaperna, och från dessa skolor rekryteras; e'cole pol y te ehn i q u e, derifrån i4 exaininatorer under Augusti — October månader utskickas omkring
Frankrike för att i 37 städer anställa examina bland den mängd elever, hvilka anmäla sig till inträde i den polyteckniska skolan.
Derigenom har uppkommit en så slärk täflan 0111 inträde uti e'cole polytechnique, att då endast omkring 100 kunna vinna inträde, blifva dock /leie hundra dertill godkände, bland hvilka sedan skolans direclion utväljer de bästa.
Härigenom har det ock blifvit möjligt, att uti ccole polytechnique under den korta tiden af 2 år bibringa eleverna högre kunskaper, än sorn nu läsas eller någonsin har föredragits vid något af våra universiteter.
Dernäst kommer i betraktande hvad af dessa lärjungar skulle blifva, sedan de utgått från skolan.
Antagom att det hos oss vore möjligt alt rekrytera en sådan skola, som e'cole polytechnique; antagom att vi blott ägde fjerde parten af poly teckniska skolans elever; — då uppstår fråga; hvad äga vi att erbjuda dessa unga män, motsvarande hvad Frankrike bjuder de sina?
I det fallet är jag försedd med uppgifter: det finnes i Frankrike icke mindre än 11 praktiska corpser, till hvilka eleverne från polyteckniska skolan kunna ingå.
Den första är artilleri; då eleven är utexaminerad och godkänd från polyt. skolan, inträder han som eleve-sous-lieutenant och erhåller i aflöning r3oo francs, kan sedan genom 10 grader slutligen utgå till högsta lönegraden iö,ooo francs.
Samma förhållande är det med fortificationen.
Den tredje corpsen är Generalstaben, iler han emottages som elev, och undfår genast 1100 fr. utom reseoch tractamentspenningar; 4:o vid krut- och saltpeter tillverkningen: eleven får 1200 fr. och resepenningar; 5:o vid marinen, der han får 800 fr. och fri taffel om bord.
— Högsta inkomst han som amiral kan vinna är 18,000 fr.; i sjöartilleriet lika som landtartilleriet, i skeppsbyggericorpsen, på samma sätt som i marinen, med den skilnad, att första lönen der är 1200 fr.
I hydrographiska corpsen är första aflöningsgraden i5oo fr., vid väg- och brobyggnads-corpsen är aflöningen för i;a classens elever 800, 2 classens 1200 och den 3:dje classens 2000 francs o. s. v.
Denna sistnämnda skola emottager ensam 3o elever årligen, artilleriet omkring 80, fortificationen 4° °- s> v> 366
Den 18 Mars e. m.
Detina mängd af praktiska corpser gör det möjligt att fordra
Löga kunskaper oell sträng pröfning.
När man nu härmed jetnför hvad Svenska Staten har att erbjuda, nemi. flera års lönlös tjenstgöring; och när man en gång kommit sä långt, att man hetes hafva fått en liten lön, fortfar ytterligare den lönlösa tjenstgöringen för afgifter till pensionseassan, till begrafningshjelp och fullinaktslösen fullt ut g månader och meia, hvaraf händer att nybörjaren oftast måste sätta sig i en skuld, som följer honom icke sällan genom hela lifvet, i stället för att lian i Frankrike, utgången från ecole poly technique, genast har sin hederliga bergning; så skulle jag hemställa, livad man linde att vänta sig afen sådan skolinrättning hos oss.
Den skulle sannolikt snart falla; oell så isolerad hon bl ef, både i anseende till den basis, hvaipåhon vore grundad, och de utgångspunkter, sorn eleverne ägde, skulle inrättningen snart råka i förfall, och man således linna, ätt man måste inskränka sig till hvad man i denna väg redan äger, nemi. läroverket på Marieberg.
Ett annat förhållande uppstår, om man börjar med att inrätta hvad jag föreslagit, under namn af real-skolor öfver hela Riket, från hvilka lärjungar af alla stånd kunde komma till en sådan högre theoretisk skola, och sedermera derifrån spridas till våra praktiska inrättningar, på fortificationen, artilleriet o. s. v. Då skulle jag tro, att saken kunde få den framgång, som ett någorlunda organiserad t helt kunde medgifva.
För öfrigt anhåller jag, att Utsk. täcktes taga i gemensamt öfvervägande alla de förslag, som blifvit gjorda lörtde undervisningsverken.
Jag gissar att Hr Frih. o. Landtm, proponera!' remiss af denna motion till Ekon.Utsk.; detta hindrar icke, att den kan jeni föras med min, som remitterades till StatsUtsL, emedan dessa Utsk. kunna begära sammanträde med hvarandra.
Den skola, hvilken motionären tagit till typ, nemi. den polyteckniska, måste han så mycket mindre känna, sorn dess inre organisation, i fråga om elevernes förhållande och dagliga lefnad, icke är i politiskt afseende hvad han skulle önska se infördt hos oss.
Det är föreskri/vet, att eleverne icke kunna göra något sammanskott eller någon subscription, icke bevista ceremoni-middagar eller sammanträden, icke låta införa något i periodiska skrifter utan tillåtelse, och att förbrytelse häremot stralfas med relegation, hvarmed synnerligast de elever anses hafva mot detta stadgande förbrutit sig, sorn befinnas vara innehafvare och kringspridare af sådana skrifter.
Ingen brochure, ingen tidning, ingen teckning får införas i skolan utan särskildt tillstånd; och brott deremot kan medföra elevens uteslutande från skolan.