Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab föreslagit, utan föreg:de pröfning bevilja ett belopp af 10,000 rdr rmt till det ifrågav:de ändamålet; så mycket mera som R. o. Ad. icke med säkerhet vet huruvida med denna summa kan uträttas, hvad dermed afses, eller om icke denna summa är för hög.
Hvad sjelfva frågan vidkommer, tror jag ingalunda att Utsk:t saknat skäl för motionens afstyrkande i det skick, motionen var.
Att något outredt förefinnes i motionen framstår tydligast af diskussionen. alldenstund åtskillige af de ledamöter, sora understödt densamma, hafva upfattat den så, att en ny inrättning med professio - 34tf
Den 25 Juli e. m. ner skulle bildas, andre deremot att redan befintlige krafter skulle kunna användas till föreläsningars hållande för allmänbeten.
Det står således icke fullkomligt klart för alla, hvilkendera vägen man bör gå, och hvad som för öfrigt erfordras.
M. med framställning om inrättande af ett obegränsarit antal professioner tror jag icke vara välbetänkt, utan skall något göras, sedan R.
St:r gjort sig reda för, huruvida föreläsningar skola föranstaltas i populära ämnen eller huruvida särskilda professioner skola inrättas, bör en viss summa anslås till K. M.s disposition.
Raab kan dock icke med bestämdhet förklara, att den af honom .föreslagna summan är tillräcklig, och då vore det ej rätt af R. o. Ad. att fatta något beslut i den syftning, Frih.
Raab antydt.
Och oaktadt mycket skulle möjligen kunna vinnas genom Frih. ltaabs förslag, tror jag dock att en återremiss är nödvändig, på det att Utsk:t måtte inkomma med nytt förslag i den syftning att en viss summa ställdes till K.
M:s disposition, för att användas, vare sig i och för nya professioner eller i och för föredrags hållande i en eller annan gren af allmänt vetande.
En ledamot af detta hus har förebrått mig, att jag skulle hafva fällt ett alltför diktatoriskt yttrande mot Utsk:t, då jag vördsamt anhöll att R. o. Ad. täcktes återremittera denna fråga i den syftning Gr.
Anckarsvärd yttrat.
Jag vet mig ej hafva yttrat något annat än detta, och har jag omedvetet gjort det, får jag förklara, att min afsigt ingalunda varit sådan, som Hr Skogman upfattat den.
Hvad Hr Olivecronäs yttrande beträffar, att min upfattning af Gr.
Anckarsvärds motion icke varit riktig, vågar jag dock bestrida detta.
Anckarsvärd säger först i sin motion, att han åsyftar inrättande af professioner i de kunskapsgrenar, som äro af väsendtligaste vigt för den högre och allmänna statsmannabildningen, men derefter att R.
St:r böra i underd. skrifvelse anhålla det K.
M. pröfvade lämpligast.
Nu beror det på huru långt man utsträcker begreppet om den högre statsmannabildningen.
Enligt min upfattning innefattas deri både estetik och skandinavisk litteratur.
Vid åhörandet af första delen af Gr. af Ugglas’ anförande begärde jag ordet, i tanka att med min röst understödja detsamma, men jag måste erkänna, att jag icke kunnat dela hans åsigter ända till slutet.
I första afdelningen af sitt anförande tycktes Gr:n gå ut från den åsigt, att i det skick frågan för närv:de befinner sig, har Utsk:t icke kunnat komma till något annat resultat än det gjort; men Hr Gr:n slutade ieke destomindre med att yrka återremiss i den af Gr.
Anckarsvärd antydda syftning.
Jag för min del tror, att äfven med erkännande af den vigt och nytta, som föreläsningar af ifrågav:de art kunna ega, man dock ej nu bör kunna ifrågasätta anslag dertill; så mycket mera, som tankarne synas vara ganska D e h 25 Juli e. ni. 347 delade, huruvida ma» bör inrätta bestämda lärostolar, eller bilda en fullständig ny inrättning för det afsedda ändamålet, eller om man bör gå ut derifrån att för detsammas upnående draga nytta af redan i hufvudstaden varande lärarekrafter.
Flere gånger hafva försök gjorts i den syftning, som nu är i fråga; och under första åren af Konung Oscars regering hölios af vetenskapsmän föredrag, hvilka med mycken begärlighet af allmänheten åhördes.
Erfarenheten har således visat, att på denna väg åtskilligt kan åstadkommas.
Hvad som föranledde att föreläsningarne ej kommo att fortsättas, känner jag icke, men lyckade syntes dock försöken, och utan understöd af allmänna medel gjordes de.
Då vi under Ståndets sednaste sammanträden hört upgifvas, att på 8:de Hufvudtiteln skola finnas högst betydliga besparingar, — jag tror att summan upgafs till 140,000 — och då dessa medel äro stälde till K.
M:ts disposition, torde icke någon svårighet kunna möta för förslagets verkliggörande, så vida K.
M:t anser dess genomförande vara af bebofvet påkalladt.
För min del har jag ingenting mot sjelfva saken att invända, utan önskar densamma tvärtom all möjlig framgång.
Raab: Gr. af Ugglas har förklarat, att han skulle vilja understödja frågan, så vida det vore tillräckligt utredt, att den af mig föreslagna summan gjorde tillfyllest; och han har trotsat mig att kunna bestämdt upgifva den erforderliga summan.
Jag erkänner villigt, att jag är dertill mindre i tillfälle än mången annan, men jag föreställer mig, att vid hvarje ny infattning måste man söka sig fram, och man får ofta börja med det mindre för att komma till det större.
Man bör nemi. föranstalta om föreläsningar i några ämnen för att se huru det bär sig; och sedermera, i händelse de framkalla intresse hos allmänheten, kan ju anstalten utvidgas genom större anslag.
Mörner har gifvit hopp om att frågan skall kunna vinna framgång utan att något bestämdt anslag beviljas.
Det är möjligt att så kan ske, men nog böra Stånden låta underd. skrifvelse i ämnet till K. M:t afgå.
Då jag' likväl icke kan vara fullt öfvertygad, att förslaget vinner framgång med mindre än en viss summa bestämmes för förslagets verkställande, kan jag icke annat än vidhålla mitt förra yrkande.
Hr Skogman: Då Hr v.
Qvanten första gången yttrade sig i denna fråga, kunde jag ej fästa någon annan betydelse vid hans uttryck än den jag framställt.
Jag vill dock ej göra någon anmäkning deremot såsom en olaglighet; men då samma mening, om ej alldeles samma ord uprepades, kunde jag ej underlåta att yttra mig.
När Hr v.
Qvanten dock förklarat meningen ej vara sådan jag ansåg den, förfaller min anmärkning.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc, Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk;ts 34* Den 25 Joli e. m hemställan, dels återremiss deraf och dels afslag derå, samt bifall till den ifrågav:de motionen på det sätt, att ett årligt anslag af 10,000 rdr beviljades, för att, stäldt till K.
M:ts disposition, användas för åstadkommande af offentliga föreläsningar i hufvudstaden uti de kunskapsgrenar, som äro af vigt för den högre statsmannabildnirigen.
Härefter framstälde H. Exc. propos. på bifall till StatsUtsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja, jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva fuunit ja öfvervägande. Sedan Gr.
Anckarsvärd begärt votering, samt R. o. Ad., uppå H.
Landtmms framställning, beslutat, att konfrapropos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta återremiss af Utskrts förevrde hemställan, justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller StatsUtsk:ts hemställan uti 117:de punkten af StatsUtskrts Utlåt.
N:o 123, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, varder nämnde hemställan, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskrt återremitterad.»
Ja — 10.
Nej — 13. 118;de—1 22:dra punkterne.
Utsk:ts hemställanden biföl los. 123:dje punkten.
Erih. Creutz:
För min del kan jag icke annat än på det allra högsta tillstyrka bifall till denna motion, hvari äskas en gratifikation af 1,000 rdr rmt åt M:ll Octavia Carlén för ett af henne författadt mindre litterärt arbete, med titel: »Anteckningar öfver K.
Lifrustkammarens och K.
Klädkammarens samlingar.»
Så mycket mera skäl till beviljande af detta understöd torde förefinnas deri, att arbetet är särdeles förtjenstfullt och uplysande, hvad angår Lifrustkammaren och Klädkammaren, samt af stort intresse för allmänheten, som derigenom får kunskap om de särdeles värderika samlingar der finnas.
Jag kan således icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till Hr Hydins motion.
I motsats till Frih. Creutz, tror jag att något anslag för detta arbete icke bör medgifvas, emedan detsamma, såsom varande en katalog öfver Lifrustkammarens samlingar, i alla fall bör vinna god afsättning bland dem, som besöka Lifrustkamraaren.
För öfrigt finnes ett anslag till K.
M:ts disposition för belönande och understödjande af litterära arbeten; och det torde då vara lämpligare att detta arbete dit hänvisas, så vida det
Den 2ft Juli e. m. 349 liar sa stora förtjenster, som den siste värde talaren antydt.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan, och dels att R. o.
Ad., med afslag derå, måtte anslå en summa af 1,000 rdr såsom gratifikation till Mamsell Octavia Carlén för det af henne utgifna arbetet »Anteckningar öfver K.
Lifrustkamnaarens och K.
Klädkammarens samliugar»; blef propos. på bifall till Utskits hemställan gjord och med ja besvarad.
124ide och 125ite punkterna.
Utskrts hemställanden biföl los.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att sedan R. o.
Ad. nu hunnit slutet af TJlåtit, det återstode att pröfva den upskjutna frågan om anslaget till Naturhistoriska Riksmuseum, hvarom Utskit1 sig yttrat uti mom. litt. b af 80:de punkten; och blef detta mom. nu föredraget.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Bild 11 Vid föredragningen af denna punkt, begärde jag att densammas afgörande måtte upskjutas till dess alla punkter blifvit genomgångne, emedan under hand hade blifvit mig meddeladt att ett fel i sjelfva citatet vid tryckningen insmugit sig, som ej sedermera blifvit rättadt.
Jag har nu eftersett, huru dermed förhöll sig; men då inlet fel förefinlSes, får jag för min del anhålla om oförändradt bifall till ifrågavide 80:de punkt.
Uppå härefter frarastäld propos., bifölls StatsUtskits uti det föredragna mormt gjorda hemställan. fi. o. Ad. åtkiljdes kl. 3/t 10 e. m.
In fidem, O. tira/eel.
Den 28 Jnli.
Lördagen den 28 Jnli 1860.
Plenum kl. 10 f. ra.
Justerades ett prot.utdrag för den 21, 23 och 25 dennes, ett prot.utdrag för sistnämnde dag, samt pleniprot:t fpr den 12 sistl.
Uplästes följande, utaf Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, inlemnade memorial:
I anseende till afresa från hufvudstaden får jag afsäga mig updragen att vara Bänkman, samt Ledamot i Allra. Besv.- o. Ekon.Utskrt samt Förstärkta Konst:sUtsk:t, med vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Sedan R. o. Ad., uppå framstäld propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en Ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efter Frih. Alströmer.
Leijonhjelm, Carl Gustaf Nils, hade inkommit ett memorial, som nu uplästes och lydde sålunda:
Sedan jag genom skrifvelse från vederb:de embetsmyndighet erhållit underrättelse derom, att Höglofl. R. o. Ad. behagat utse mig till medlem af innev:de års Statsrevision, har jag, enär vården af enskilda maktpåliggande angelägenheter lägger hinder i vägen för efterkommande af denna kallelse, bordt hafva äran sådant härmedelst tillkännagifva.
Uppå H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm.ns i anledn. häraf gjorda framställning, beslöt R. o.
Ad. att nästa Onsdag d. 1 Aug. företaga val af en Revisor uti innevrde års Revision af Stats-, Bankooch RiksgäldsVerken efter Frih. Leijonhjelm.
BorgareSt:t ankommet prot.utdrag N:o 364*/2' innehållande inbjudning till R. o. Ad. samt BondeStit att instämma uti BorgareSt:ts, vid föredragning af 62:dra punkten mom. litt. c i StatsUtsk:ts Utlåt.
N:o 123, fattade beslut, att paedagogierna i Arboga, Enköping och Söderhamn skulle, i likhet med hvad samt under de vilkor i öfrigt StatsUtsk:t ang:de skolorna i Askersund och Söderköping m. fl, föreslagit, varda å stat 1)«ii 28 J a li. upförde såsom elementarläroverk med tre lärare, nemi. en rektor och två adjunkter.
Vidare föredrogs och blef äfvenledes bordlagdt BorgareSt:ts prot.utdrag N:o 3643/4. med inbjudning till de öfriga RiksStånden att förena sig uti BorgareSt:ts i anledn. af StatsUtskits hemställan uti 70:de punkten af Utlåt.
N:o 123 fattade beslut att, med afslag å samma hemställan, bevilja anslag till en vanlig lön för anställande inom Helsingland af en Veterinärläkare med station å den ort inom provinsen, som af K.
Befhde, efter pröfning af sig dervid företeende omständigheter, framdeles kunde bestämmas.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern., nemi. från KonstitutionsU tskottet: N:o 52, med förslag till ändring i 16:de och 22:dra ggme ltiksd.Ordn,, rörande vilkoren för valbarhet till riksdagsman; BevillningsUtskottet: N:o 31, ang:de verkstäld omröstning i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut rörande tullbevillningen; N:o 32, rörande vissa ännu ickeafgjorda tullbevillningsfrågor; N:o 33, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut ang:de stämpelpappersafgiften; BaukoUtskottet:
N:o 32, ang:de föreskrifterna i Usta, 2:dra och 3:dje artiklarne af Bankoreglementet.
Bland de nu bordlagde mål äro 2:ue Bevilln.-Utsk:ts Mern.
N:ris 32 och 33.
Dessa Mern. innehålla voter. propos:r, och då det är af vigt att desamma så snart som möjligt blifva afgjorda, på det underd. skrifvelsen ang:de Tulltaxan och ChartaeSigi 1 latae Fötordnm må kunna expedieras, hemställer jag att nämnde Mern. måtte sättas främst å föredragningslistan till nästa plenum.
Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framstäld propos., sitt bifall.
Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts nedannämnde förslag till R.
St:rs underd. skrifvelser till K. M:t, nemi.:.
N:o 100, ang:de förändrad redaktion i tulltaxan af artikeln Socker, samt uteslutande af 9:de g.n i tulltaxeunderrättelserna; N:o 101, ang:de utbetalning af Statsbidrag till ett vägför* bättringsarbete, som icke blifvit i behörig tid påbörjadt; 352 Ben 28 Juli.
N:o 102, ang:de förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; samt N:o 103, i anledn. af K.
Propos. om antagande af en författning ang:de ränta vid försträckning på viss kort tid.
Företogs val af en Revisor till innev:de års revision af Stats-, Banko- och RiksgäldsVerkens tillstånd, styrelse och förvaltning, efter Gr. Posse, Arvid Rutger, hvilken detta updrag sig afsagt, och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd Frih.
Oxenstjerna af Eka, Carl, Hofmarskalk, K. W. O., med 21 röster.
Justerades ett prot.utdrag rörande detta val.
Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Bevillnings- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ts den 18 och 20 dennes bordlagde Betänk.
N:o 20, i anledn. af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin.
Utsk:ts första hemställan, att motionerne om drawback icke måtte till någon R.
Frih. Raab, Ad a m Ch ris t i a n:
Det har, vid genomseen de af detta Betänk., förefallit mig, som skulle Sammans.
Utsk:t, hvars statsmannavishet blifvit i afs:de å andra stora Betäukrn så mycket tagen i anspråk, icke hafva ansett denna fråga vara af någon betydenhet, samt att, till följd häraf, Utsk:t liksom hvilat ut sig under denna frågas behandling; ty otvifvelaktigt skulle annars de uplysta ledamöterna hafva funnit, att motionärerna och de som tillstyrkt förändring uti förev:de fall, andragit tillräckliga skäl, för att frågan skulle få en annan utgång.
Då jag vid flere föreg:de riksdagar hedrats med förtroendet att vara ledamot i det Utsk., som behandlat bränvinsbränningslagstiftningen, bör jag ock hafva tänkt mig in uti dessa frågor.
— Jag anser mig fördenskull berättigad, för att icke säga skyldig, att göra några erinringar i afs:de å denna frågas behandling.
Vid granskning af Betänk:t finner man först, att sedan Utsk:t upräknat de motioner, som i detta ämne blifvit inom RiksSt:n väckte, samt namngifvit de ledamöter af R. o. Ad., hvilka talat för framgång af dessa motioner, Utsk:t ansett sig böra rätta, eller fast hellre tillrättavisa någon ledamot af nämnde Stånd, som skulle hafva anfört, att drawbacken i Preussen utgår med ett fyrafaldigt högre belopp, än tillverkningsskatten, äfvensom att enahanda förhållande egde rum i andra länder.
Då mitt namn står först upgifvit bland de ledamöter, hvilka förordat ifrågav:de motioner, anser jag mig böra uttala min protest deremot, att en slik upgift blifvit af mig meddelad; och då jag äfven tillsport åtskilliga af dessa Den 28 Juli. 353 dessa öfriga namngifne ledamöter, huruvida de kunna erinra sig ett sådant yttrande, men derå erhållit ett nekande svar, föranlåtes jag ovilkorligen antaga, att Utsk:ts andragande i berörde hänseende måtte halva tillkommit genom en miss-skrilning.
Utsk:t säger vidare, att ändamålet med drawbacken kan endast vara att återfå den skatt, som blifvit erlagd.
Detta är ju ock allt hvad man åsyftat.
Någon större fordran bör man icke hafva.
Hvad man derutöfver beviljar, är för mycket.
— Således kan man säga att de omdömen, Utsk:t afgifver ronde olämpligheten af en sådan allt för hög exportpremie, äro rent af öfverloppsyttranden.
Härefter ingår Utsk:t uti en slags antydan, att den egentliga fördelen, man skulle kunna skörda af denna export, måste beredas genom varans insmuggling i främmande land; och afslutar denna strof med det yttrande, aft ett slikt förfaringssätt vore Svenska Staten ovärdigt.
Med ani. af detta yttrande måste jag äfven reservera mig mot den åsigt, att en tanke på en sådan utväg kunnat hos mig eller någon annan på detta rum göra sig gällande.
Våra sträfvanden kunna endast afse, att förebygga en sådan insmuggling till Sverige; och jag kan icke en gång tänka mig möjligheten af, att här skulle kunna tagas några mått och steg, för att underlätta tillfällen att kringgå en grannstats lagar.
En hvar bör finna att ett sådant förfaringssätt vore en lagstiftare ovärdigt.
Jag vill äfven fritaga
Danmarks lagstiftare från afsigten att påräkna smuggling för sin export af bränvin till Sverige, ehuru vil koren för drawback i
Danmark icke äro egnade att förekomma denna insmuggling.
Ytterligare säger Utsk:t, att äfven om utförseln af bränvin från Sverige skulle kunna, genom medgifvanden af drawback, befordras, skulle dock, efter Utskits förmenande, icke häruti för landet i allmänhet eller för Svenska jordbruket i synnerhet ligga nå gon så stor ekonomisk fördel, att densamma upvägde den i moraliskt hänseende svåra skada, hvilken genom den föreslagna lagstiftningen skulle drabba landet.
Man har nemi., anför Utsk:t, under sista riksdagarne alltjemnt fortgått på den banan att i möjligaste måtto inskränka bränvinsbränningen och sålunda sökt motarheta superiet; och om man nu skulle bl ifva förledd af hoppet om export till en öfverproduktion af bränvin, men den påräknade exporten icke lyckades, så måste detta bränvin stadna i landet och der konsumeras.
— Jag anser detta resonnemang ur flera synpunkter oriktigt.
En sådan tillfällig öfverproduktion kan ju företrädesvis nu, under närvide förhållanden, inträffa.
Det är icke tillgången på bränvin—och »tillgång pä dyr vara tryter aldrig» —utan ett lågt pris, som lockar till öfverdrifven konsumtion.
Ofverproduktionen saknar nu all annan débouché, än att till sjunkande pris utmänglas i landet.
Kunde bränvinet exporteras, borde priset derå aldrig kunna sjunka så lågt, som nu kan inträffa; men export åter är omöjlig med mindre än att tillverkningsafgiften godtgöres exportörerna.
Bättre är det väl också att man för ut varan, än att H. VIII. n 354 Deri 28 Juli. man sjelf super upp (len; men, frågar man, år det val troligt, att man skall kunna på loflig våg exportera denna vara från vårt. land.
I afside derå ber jag att få meddela den uplysuing, att en gång. då jag för en 10 å 12 år sedan var uti Hamburg och gjorde ett besök hoä vice Konsul Hamfeldt derstädes, inhemtade jag, att vid den tiden hade från nämnde stad, dels till Westindien, dels till andra transatlantiska orter blifvit exporterade, om iag rätt minnes, omkring ett par millir k:r sprit.
Jag erinrar mig vidare att före år 1 853, d. v. s. före förhöjningen å skatten för bränvinstillverkning, — när denna skatt utgjorde knappt 1 sk. pr k:a, började äfven bär i Stockholm att utveckla sig en industri, hvilken skulle hafva medfört ganska stor nytta, om den allenast kunnat fortgå.
Åtskilliga destillatorer utskickade nemi. då betydliga partier fint destilleradt bränvin; och man hade all ani. att hoppas, det en verkligen lönande industri sålunda skulle upstå; men skatten höjdes till 16 sk. pr k:a, och detta strök naturligtvis ett streck öfver beräkningarne.
Då man är i sällskap med utländningar, hvilka besöka Sverige, hör man dera ofta berömma vårt fina destillerade bränvin, som tyckes smaka dem rätt väl.
Jag är fullt öfvertygad derom, att denna vara skulle erhålla en ganska god afsättning utrikes.
Preussen, Danmark, Holland och Belgien bevilja restitution af bränvinsskatteu.
Hvarföre skulle väl dessa länder bibehålla detta stadgande i sin lagstiftning, om de icke insåge att detsamma medförde vinst och fördel?
Den föreställningen har i allmänhet gjort sig gällande att Sverige icke skulle kunna tillverka bränvin för samma pris som nyssnämnde länder.
Jag, för min del, anser att denna föreställning är alldeles oriktig; men skulle någon grund finnas till ett sådant förhållande, så är den endast att söka deruti, att vår brånvinslagstiitning tillförene varit vacklande hit och dit, samt icke Iemnat något verkligt stöd åt fabrikationen af detina vara.
Nu synes man dock, på sednare tider, hafva öfvergått till att gifva mer frihet åt denna tillverkning samt endast söka den kontroll, som vid tillverkningen kan vara nödig.
I detta afside återstår egentligen icke hiir annat att önska, än att bränningstiden måtte få utsträckas; oeb skulle således en ändring i denna riktning vid nästa riksdag vidtagas, anser jag att vi konime icke allenast att stå i jemnbredd, utan t. o. m. öfver andra lander, hvad bränvinslagstiftningen betiiiffur.
Det är nemi. klart, att der bränvinstillverkningsalgiften utgår efter mäskekarsrymden, der måste äfven bränvinsbränningen forceras med någon upoffring af produkt efter råämnena, på det man måtte undgå erläggande af alltför stor skatt, — ett förhållande, hvilket icke eger rum, då bränvinet beskattas efter upmätning och den producerande har full frihet att tillverka varan på alla de sätt, han möjligen kan finna bäst och förmånligast.
Dä man förut här haft småbrännerier, hvilka skattat efter kannerymd, har man icke så noga efter kannetalet kunnat beräkna, hvartill beskattningen å detta bränvin bort upgå.
Numera finnes deremot endast ett slags brännerier, der allt bränvin mates.
Mau kommer således icke att på ett hundradedel öre misstaga sig på den bestämda skatten.
Den 28 Juli. 355 Jag har förut yttrat, att vi höra kunna tillverka vårt bränvin för en kostnad, hvilken icke öfverstiger den för samina vaja i Danmark, Holland och Belgien utgående; och vill nu 9Öka ådagalägga riktigheten af detta påstående.
Spanniålen, först och främst, står icke här till högre pris.
Detta visar sig deraf, att vi med fördel exportera vår spanmål.
Bränsle finnes här till ett, öfver hufvud taget, bättre pris.
Tager man vidare i betraktande att bränvinet alltid med största fördel tillverkas af potatis samt att denna rotfrukt i vårt land erhålles till en, jemförelsevis med förhållandet i Danmark, lindrigare kostnad, synes mig att man har rättighet påstå, det vi icke uti berörde hänseenden äro så vanlottade.
Prisskillnaden i beror nemi. derpå, att, då man i Danmark odlar denna växt i större skala, lider man vid skördetiden derstädes en så stor brist på arbetare, att man ej kan hinna med att taga up all denna potatis ur jorden.
Om ock detta någon gång kan blifva händelsen i trakten af Stockholm, så inträffa likväl icke sådana förhållanden uti sydligare Sverige.
Det återstår att tillägga att vattnet, här är lika godt sorn i Danmark.
Således kan jag icke fatta skälet, hvarföre vi icke skulle kunna tillverka bränvin för lika billigt pris som Danmark, Preussen och Holland.
Men, säger man, och detta icke utan skäl — missbruk skulle kunna framkallas genom en slik restitution!
Man måste likväl erkänna att dessa missbruk kunna förekommas, om man, till förhindrande deraf, går till väga på sätt Stskillige talare här, vid remiss af motionerna i ämnet, föreslagit, att. nemi. restitution af skatten icke beviljas förr än exportören genom Svensk Konsuls bevis styrkt icke allenast att ett parti bränvin blifvit inlördt i främmande land, utan ock huru stor qvantitet af varan, sorn å utrikes ort undergått tullbehandling.