Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derför» får jag nu, såsom ConstitutionsUtskottets Förman,' hemställa, huruvida, som här blifvit yttradt, någon afklippning genom Ridderskapets och Adeina be<i slut kan ske i ett ConstitutionsUtskottets yttrande, uppsatt af de 4 Stånden, och i ett mål där Utskottet afgjort med Riksens Ständers rätt.
För min del finner jag det så oförenligt med form och rätt, att jag får deremot protestera.
Vidare får jag på Utskottets vägnar förklara att vi ej erkänna några gränsor för de motiv vi anse os» böra afgifva, utan förvarar jag denna Utskottets rätt, att anföra sådane motiv, som det finner tjenliga.
Sluteligen har man sagt något om yttrandets uppställning.
Här vill jag ej inlåta mig uti någon vidlyftighet derom.
Jag har ej, och har aldrig haft något anspråk på felfri uppställning af hvad jag yttrar, skriftligen eller munteligen; jag känner för väl, huru långt min uppfostran har gått, för att hafva denna pretention, men så mycket vet jag, att om vi börjat med att säga: detta är vårt bestämda beslut; och visedan uppräknat motiverne, så hade ingen kraft derigenom gått förlorad.
Gerna medgifver jag, att stilen då ej bade blifvit så classisk och fullständig, som man möjligen hade haft rätt att vänta af andra mera undervisade Ledamöter.
Jag kan dock ej erkänna, att för det ett motiv följt efter, det icke hör till saken.
Herr Frinizenfkold, Axeli Som jag till alla delar är af deras tanka, som ansettifslutroe Ridi. o. Ad.
Fröt, IX, B.
Aod.
Afd, 37 A 4i8 Den 27 Octoler e, m. ningen i förevarande Betänkande ej tillhöra dea remitterade frågan, får jag blott tillägga min öfvertygelse i afseende på hvad Grefve von Platen sagt, att ordet ”motiverade” varit den punkt, på hvilken Utskottet stödt sig.
Jag hade förestält mig att när Utskottet skall motivera sitt beslut, matte meningen vara, att det skall motivera den stridighet emot Grundlagen, sorn 55 §.
Riksdagsordningen omtalar.
Där står nemligen att LandtMarskalken ej får vägra Proposition örn icke den väckta frågan är ”bokstafveiigen” stridande emot Grundlagens lydelse.
Här åter har Utskottet motiverat, huru den kunde vara stridande emot andan utaf 37 §. i RegeringsFormen.
Grefve von Platen har ock erkänt, att om Ridderskapet och Adeln hade bifall it RiddarhusUtskottets framställning, hade 37 §. blott ”kunnat” komma i fråga, När nu, att vara stridande emot Grundlagen, och att ”kunna” hafva varit det, är helt olika, samt GonstituiionsUiskottet ej bör yttra sig öfver hvad som kan ske, tror jag för min del, att Utskottet ej ägt att ingå uti en sådan pröfning som det nu gjort.
Skulle jag sålades mera fästa mig vid Grundlagens anda, än dess ordalydelse, så borde jag vara för en återremiss, men som jag ej uti nämnde 55 §. finner uttryckt, att en sädin vid dylika tillfällen sorn detta kan äga rum, får jag blott till Protocollet förklara min mening, att jag anser det
Utksottet ej haft full anledning att anföra det, som betänkandet innehåller.
Herr vora Hartmansdorfft Auguft:
Om sjelfva saken kan ej nu mera uppstå någon ö£- lidi 27 Octob r e )n.
41 9 ■verlaggning; frågan har blifvit remitterad, Utekottet har utlåtit sig och dermed är det slut.
Jag vill blott taga mig friheten yttra något öfver formen för svaret.
Då frågan förevar, vngade jag tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att ej bringa saken derhän, hvartill den kom, emedan jag både ansåg olämpeligt, att en pluralitet af de andre Stånden skulle afgöra hvad Riddérskapet och Adeln ensamt angick, och emedan det var fruktansvärd!, att Ridderskapet och Adeln skulle förlora.
Nu har man fått röna den menliga följden deraf; och jag inser ej hvartill en återremiss skulle tjena.
Man finge troligen samma svar, som förut, men nied tillägg att återremissen ej heller vore enlig med Författningame; och huru skulle saken slutas om ConstitutionsUtskottet icke ägde vitsord i sådana fall?
Men Utskottet har svarat på något, som ej blifvit satt i fråga, hvilket jag anser lika origtigt, som den omnämnde återremissent
Ehuru den icke synes mig kunna äga rum, tror jag det likväl vara Ridderskapets och"
Adelns rätt att vid samma tillfälle, då Ståndet lägger Constitutions-Utskottets Betänkande till Handlingarne, förklara sitt ogillande deraf; att Utskottet svarat på något, hvarom ej blifvit frågadt, ty det är klart, som Herr Hjerta anfört, att om man godkänner detta förfarande så kan Utskottet äfven svara på flera andra icke ifrågasatte saker.
Min hemställan är derföre att Betänkandet måtte läggas till Handlingarne, med förfarande af Ståndets ogillande deraf, att Utskottet sträckt sitt svar längre, än tili den remitterade frågan.
Då det nu 4®* I>cn sy Gelober e. m. mera är olämpligt, att yttra sig i ämnet, får jag blott möta en anmärkning mot det ogillande jag lernnat åt slutmeningen.
Tvänne Ledamöter hafva trott, att derföre att 55 § innehåiler att ConstitutionsUtskottet skall afgifva ett motiveradt Utlåtande, skulle Uskotfet hafva gjört rätt, di det yttrat sig om Grundlagens anda och 37 §.
Om man läser till punkt skall man finna att det start ^Motiveradt och bestämdt
Utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grund lagen.!*
Då det hänvises till Grundlagens tillämpning, är det utan all fråga att
Utskottet äfven hade bordt ihågkomma 83 §in-s stadgande, att Grundlagen skall tydas efter dess bokstafveliga lydelse.
Ehuru jag ej tror, att en återremiss kan äga rum, har jag ej ansett mig böra låta Betänkandet läggas till Handlingarne, utan att uttrycka mitt ogillande af Constitut iöns Utskottets förfarande, och jag tror, att om ett sådant Betänkande finge oanmärkt passera, och det blef brukligt hos Utskottet, att vid sine svar yttra sig om sin åsigt af Grundlagens anda, så skulle det ej blifva mycket qvar mera af Grundlagens bokstaf.
Herr Cederf di öld s Herr Hjerta har , för alt undanrödja inkasten emot återremiss, uppläst och förklarat 55 §.
Jag får der före till Protocollet yttra; huru jag förstår den.
Der står: ”Hvad
Utskottet förklarar icke vara deremot stridigt, derå må Proposition sedan icke vägras.
Pröfva» det vara af motsatt beskaffenhet, må den, som Motionen gjort, vända sig, der honom så godt synes, till ConstitutionsUtskottet, på tätt sorn RegeringsFormens 84 §■ föreskrifver”.
Stin a 7 Otia lier e. m.
Denna §4 §• innehåller åter: ”Da Consultation** Utskottet icke funnit skäl att gilla och till Riksens Ständers p-öfning öfverlemna något förslag till förändring eller förklaring af Gru ndlagarne, som Utskottet af en Riksdagsman emottagir, vare Utskottet skyldigt, om förslagets Författare det yrkar, att meddela honom sitt ”yttrande” deröfver, med tillstånd alt detsamma jemte förslaget genom tryck allmänt göra, då han för det sistnämndås innehåll sjelf i egenskap af Författare må lagligen ansvara”.
Då man jemlör dessa båda Lagrum, synes tillämpningen på närvarande fall ej innefatta annat, än rättighet för den, som yrkat Proposition, att vända sig till ConstitutionsUtsknuet ej blott med begäran att få del afProtocollp', utan ock art besvara de anmärkningar, sorn kunna finnas bifogade, och att sertan genom trycket remittera hela målet till Svenska!
Allmänheten.
H ms lixcellence Herr Grefve af [Hetterfiedi; Till svar å hvad af Herr Hji-rta sednast blifvit yttradt, torde jag i minnet få återkalla, att då motion först gjordes, b-gardes remiss till Riddarhus Utskotter om ändring i RiddarhusOrd. ningen.
LandtMarskalken kunde icke vägra Pro. position å remiss till RiddarhusUtskoftet, då han icke kumle veta, hvad Riddarhus-Uiskottet om frågan skulle säga.
Det hade således varit myc - ket i förtid, om Landt Mai ska I ken då hade begagnat den rätt 55 §. lemnäs honom.
Dst var först, sedan RiddarhusUtskottPt yttrat sig i ämnet och Utskottet ansett det vara nog att ändring skedde uti insituciiunen för Riddarkui.Directiou, som 422.
Den 27 Oclober e. m.
I.andtMarskalken skred lill det steg han tagit.
Herr Hjerta h3r ock ingått i förklaring af 55 och sagt, att <ler ej vöre LamltMarskalken förbjudet att göra Proposition, i händelse ConstitutionsTJtskottet hade förklarat Propositionen stridig emot Grundlagen.
Då likväl fråga n kommit till ConstitutionsUtskoitet derigenom, att LandtMarskalken vägrat Proposition,' så vöre det verkligen besynnerligt, örn, då Utskottet instämt i hans öfvertygelse, han skulle ändra den, sedan han fatt stöd af GonstitutionsUtskottet.
Förmodeligen liar ritan ej ansett detta i Grundlagen behöfva föreses utan däremot förutsatt, att LandtMarskalken skulle bibehålla samina öfvertygelse, då den af ConstitutionsUtskottet blifvit understödd, som förut.
Jag hyser för liten förmätenhet till min öfvertygelse, för att vilja bibringa den ät andra, och om jag således ej undrar på att Herr Hjerta ej vill lyssna till mina rådslag, ej heller tilltror dem kunna ”öppna ögonen” på någon, så måste han ock förlåta, om jag gör mig blind för hans pculistförmiga.
Hvad i öfrigt angår Herr von Hartrnansdorffs förslag, att Ridderskapet och Adeln skulle förklara sitt ogillande af Betänkandet, så ian jag icke deruti instämma, utan anhåller om proposition sti det mätte läggas lill Handlingarrie.
Grefve von 'Schwerin, Fredric Bogislaus :
För en stund sedan instämde Ridderskapet och Adeln i .den af PresteSiåndet yttradje önskan, att till vinnande af snart slut på denna långa Riksdag, Riksens Ständer blott skulle befatta sig med de vigtigare fxågorne.
Det är af detta beslut soia Den 27 October e. m. 423 jag hämlar motif för hvad jag nu går att yttra.
Också jag hade önskat att
ConstitutionsUtskottef annorlunda motiverat sitt Betänkande, och att det ej hämtat sina motiver så långt ifrån.
Jag tror likväl det icke vara rätt af oss, att återremittera Betänkandet, eller någon våda härigenom kunna uppkomma för farliga prasjudicater i framtiden.
Ridderskapet och Adeln lär vara nog öfvertygad örn de brister Ri,ddarhusOrdningen äger, för att ej deråt lemna sin åtgärd, sedan nu ett nytt Be-j tänkande inkommit innehållande förslag till deras undanrödjände.
Jag är således öfrertygad, attén fråga af denna beskaffenhet ej mera skall uppkomma.
Jag skulle helst önska den proposition att Ridderskapet och Adeln enhälligt ville besluta, att på sätt 56 §.
Riksdagsordningen tillåter hela detta ärende finge nedläggas; men i det skick målet nu är, lär det icke kunna göras.
Uti det tillägg Herr von Hartmansdorff föreslagit kan jag ej irfstämma, ty det skulle leda oss in uti ett haf utaf öfverläggningar; och om man derom skulle komma att votera vet jag ej om till beslut fordradas enkel pluralitet, eller fern sjettedelar af rösterme.
Jag önskar således, att Herr Grefven och J^andtMarskalken snart ville låta oss höra den vanliga formeln: att nemligen Ridderskapet och Adeln torde tillåta, att delia Betänkande får läggas till handlingarne.
Herr von Hartmansdorff'
Jag har blifvit missförstådd af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, då han trott mig yrka ogillande af Betänkandet.
Det var ej af Betänkandet i sin helhet, ty det måste läggas till hand - 4*4 Ben *7 Oelobcr t m. lingarne , men si vidt det innehåll ett yttrande tom ej var påkalladt, som jag yrkade Ståndets ogillande deraf.
Jag vill likväl ej vidare begära proposition derå, utan åtnöjer mig med att till protocollet reservera mig mot denna, likasom mot andra åtgärder, dem jag funnit olagliga eller oti 11 bör liga,.
Herr Grejven och LandtMarskcilken hemställde, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial, som icke erfordrade någon åtgärd, måtte läggas till handlingarne, Bifölls.
BevillningsUtskotteta den 32 dennes under N.'o 49 aflåtne, samt den 23 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående voterings-propositioner, i afseende pl de om TullBevillningena utgöran. de RiksStånden emellan yppade skiljaktige meningar.
Uti förevarande Betänkande förekomma åtskilliga delar som förtjena att anmärkas.
I de fleste voterings-propositioner som äro framställde, lemnäs alternativen uti contrapropositionen.
Det tyckes likväl, med all form vara enligt , att man först afgör contra-propositionens beskaffenhet och innehåll.
Annars är en naturlig följd, att afven de, \
Ben 27 Qelobtr t, m. 42a ion finska ändring i Utskottets förslag , måste votera för dess oförändrade antagande heldre, än bifalla det andra alternativet.
Då någon öfverläggning ej får äga rum uti Nämnden , tyckes det åtminstone vara rätt, att man först får votera om contrapropositionen, så att man får den gifven.
Vidare förekommer en anmärkning vid den föreslagne 5:1c propositionen om creditupplag.
Alla fyra Stånden hafva ingått uti det som rörer tullbevillningen derföre , men de hafva skiljt sig så vida i önskningsrnåbt , att BorgareStåndet vill hafva credit-upplag utsträckt till alla Stapelstäder , celi Ridderskapet och Adeln har blott fästat det vilkor, att när creditupplag beviljas, det måtte bestämmas, att Magazineme blifva så inrättade, att ej våra fabriker lida mehn genom underslef.
Dessa båda saker äro rena önskningsmål, och deruppå äro 3 Stånds beslut.
Det förekommer då det besynnerliga fall, att man i önskningstnål skulle komma att votera , blott på grund af ett Stånds beslut.
Slutaligen livad tullumgälderne angår, har BorgarsStåndet ingått deruppå, att de skola utgå uti Svenskt Banco men beräknas i Hairib.
När Ståndet uti ett visst fall uttryckt sig olika, lär det vara ett undantag derifrån, och om jag ej misstager mig , är detta ock särskilt i voteringspropositionen up tagit.
Afven torde det icke vata rätt att uti en propoBition upptages, huruvida votering skall anställas angående flere särskilta tullartiklar såsom handskar, cabiljo &c. och jag tror att om BorgareStåndet icke fioner sig deruti, kan det halva rätt att fordra särskildte voteringar öfver dessa saker.
Detta torde ej böra bero af de öltige Ständen* Den 27 Oclober e. m. beslut i ämnet, och jag anhåller derföre om återremiss.
Herr Hjerta, Johan Gustaf \
För min del fean jag ej tro återreraissen behöflig.
Jag finner vis. serligen med Herr von Hohenhausen, att det synes underligt, att sakfr, som vid första betrak, tandet anses som önskningsmål, sedan komma att utgöra föremål fcr votering i Nämnd, men jag tror, att när vi tagit för gifvit, att tulibevillningen hörer till liksens Ständers bestämmande, så är det ej orätt, att behandla målet såsom en bevillningsfråga uti allt annat, än det, sorn är rent oeconomiska detailler, om ock det skulle kunna hänföras till önskningsmål.
Hvad angår den satts, att åtskilliga voteringspropositioner borde hafva varit omställde, anser jag det vara en småsak, och om man derigenom kunnat minska voteringarne, är det ej eller utan nytta.
Jag^ har gjort mig möda att genomgå Betänkandet, och jag har ej funnit annat, än att Utskottet gjort allt möjligt, för att inskränka antalet af voteringar, och ändå få alla särskildta beslut under votering.
Hvad angår det bufvudsakliga Betänkandet, är det endast den andra och den sjunde punkten, hvarom Stånden äro delade.
Deruti har BorgareSfåndet ensamt ut hållit; de 3 andre Stånden äro derom enige.
Jag Vagar således anhålla om proposition tili bifall å Betänkandet, sådant det är, emedan det ej är någon fara , att ju hvarje
Stånds rätt är iakttagen.
Jag ksn ej roed den siste värde talaren instämma t den tanka, 2ten 27 October~c, m, 427 att, på sätt 71 § RegeringsForrnen för rena Bevillningsfragor förtskrifver, besiämma Riksens Ständers beslut ii elt verkligt öhskning#mål, såsom frågan om KreditUpplagen obestridligen är. 71 §.
RegeringsFormen säger: ”Yppar sig skilj aktighet emellan flere af RiksStånden om dessa ”grunder (dem för den blifvande Bevillningen) ”sätten af deras tillämpning och Bevillningens fors, ”delning till utgörande - - - då skall o. s. v.”
Då det nu icke är frågan om hvad afgift eller Bevillning sorn i och för CreditUpplagen skall erläggas, derom är särskildt beslutit, så vill jag till Ridderskapet och Adeln hemställa, hvad gemenskap denna fråga kan äga med Beuillningsgrundeme, sätten af deras tillämpning eller Bevillningens för delning, och om ej den, såsom ett mål tillhörande Rikets Allmänna Hushållning, bör såsom en oeconomisk fråga afgoras.
Dedamoten lär ej hafva varit här närvarande^ när den saken afgjordes I103 Ridderskapet och Adeln, hvarom nu är fråga.
Hade han det varit, viste han säkerligen, att den ej blifvit ansedd sorn önskningsmåi, utan såsom Bevillningssak.
Dst är ganska vigligt, att den punkten får qvarstå ibland grunderne, emedan Bevillningen är beräknad derpå, att creditupplag skall äga rum.
Det är ej ett så beskaffad! önskningsmål , att det ej bör behandlas som Bevillningsmål.
Det är derföre jag önskar, att genom votering malte utrönas, om creditupplag skola finnas, eller ej.
Huru saken sedan skall behandlas, är sandt uti det allmänna Betänkandet. 4sg 27 Otlober f m.
Herr Lefrén, Juhan Pehr:
Hufvudsakeli gen instämmer jag i hvad Herr von Hohenhausen och Herr Rosenblad yttrat, men utbeder mig att korteligen få besvara, hvad den siste värde tala t en sednast yttrat.
Jag hör nu det tagas för afgjordt, som jag hittills sett, att man med skicklighet sökt gå förbi, och icke upptaga.
Jag har nemligen ifrån början fruktat, och yttrat min fruktan, att man ville komma derhän, att cre— ditupplags-tnrättningen skulls vara afgjord i Bevillnings-väg.
Jag har alltid protesterat deremot, och jag tror ännu #j, »tt Ridderskapet och Adeln fattat något beslut, att detta blifvit afgjordt i Bevillningsväg.
Jag tror, att denna sak ännu bar qvar sin natur af önskningsmål, och då Utskottet ansett 3 Stånds beslut vara tillräckligt i afseende på deu fiia import-grundsattsen, safina det ej eonsequence i, alt icke anse 3 Stånds beslut, i afseende på creditupplag, vara tillräckligt.
Herr Hjerta har anmärkt, att Ständen ägde rätt, att uti Bevillningsväg behandla sådane ämnen.
Om man vill antaga en tädan gtundsatts, så ser jag ej något rörande Svenska handeln, som ej BevillningsUtskottet kan philosophera in i JBevillningsFörordtlingen och ur Grundlagens anda.
Friherre Cederftrörn, Jacub :
Det förefaller mig, sorn om ett missförstånd här uppkommit om frågans beskaffenhet , derföre att den genom Nämnd skall afgöras.
Frågan förvandlas ej der igenom till B^villningsmål, ty alla sådane frågor, som ej skola förfalla, mäste genom
Nämnd afgöras, de må vara af hvad be»kaff nhet -om helst, då de skilja sig i detai.lenie.
Hat lär förhållan* 1 IVen 57 Oeltbr.r e, m, det vara precist sådant, och det involverar ej saken.
Del star i 7:de punkten af Betänkandet: “Inrättningen af ett sa kalladt creditupplag, hvar"om Ulskottets jemknings Utlåtande i 7:de punkten utförligt förmäler, har ho* Högvördige Pre”steStåndet och Hedervärda BondeStåndet vunnit ”fullkomligt bifall ; Högloflige
Ridderskapet och ”Adeln har äfven antagit det härom gjorda för» ”dag, men dervid tillagt, att icke allenast de ”Städer, i hvilka creditupplag komme att anläg”gas, borde anskaffa tjenlige byggnader, hvilka ”kunde till Magaziner användas, utan äfven underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t göras, det ”täcktes Kongl Maj:t i Nåder tillse, att, genom ”creditupplagels beviljande, någon skada icke ”matte tillskyndas de Fabriker och Näringar, ”hvilka, härstädes uppdrifna till någon höjd. lor”dra Statens beskydd och omvårdnad; hvaremot ”Vällofl.
BorgareStåndet funnit det bero på Kongl, ”Majus Nådiga pröfning, huruvida i alla Stapel”Städer meranämnde creditupplag må äga ruin.”
Otn denna uppfattning är riktig, hvilket ej lär kunna betvifla*, så följer deraf, att genom Nämnd skall sfgöras, huruvida det af Ridderskapet och Adeln gjorde tillägg, eller BorgareStåndets beslut, eller Utskottets jemkni ngsförslag är det, sorn skall utgöra Riksens Ständers gemensamma tanka.
Detta är det naturliga af saken.
Här finnas flere frågor af oeconomisk beskaffenhet, sorn komma till jemkning och Nämnd.
Af sådan beskaffenhet är den om BeklädnadsDirectioner vid indeldta Cavalleriet, den om Vattenverk, m. fl. Herr H erta:
Utan att vara af den öfver - lien ij October e. m. tygelse, som Friherre
Cederström att alla önskningsrnål kunna komma under Nämnd, tror jag, att sådane önsknängsmäl, sorn hafva sammanhang med Bev.illningen, och verka pä Svenska Folkets rätt, att sig beskatta, kunna och mäste komma under Nämnd, enär de ej kunna förfalla» Herr Lefrén, rom i allmänhet ifrar för att göra allt, hvad handeln rörer, til! önskningsmål, finner min satts oriktig.
Jag förstår dock ej, hvarifrån han hämtar anledning till sin mening; ty jig finner ej , att Svenska handeln är ett önskningsmål, eller att den är nämnd bland de rnål, sora tillhöra OeconomieUtskottet.
Det går ganska väl an, att hvad som har gemenskap med handel, af Riksens Ständer afgöres.
Den nu förevarande frågan är af den natur, att 2 Stånd deruti stannat emot 2, dock så, att 2 äro enige, och de andra sk i i ja k t ige.
Nu måste tvisten slitas genom Nämnd, emedan frågan ej kan förfalla, såsom hörande till Kevillningen.
Utskottet har ock derföre föreslagit , att derom skall voteras, och när propositionen är så uppställd, att hvar och en får yttra sin mening , kan jag ej finna annat, än att den är rätt uppställd , hvarföre jag tillstyrker bifall å Betänkandet, Frågan är af evar natur, ty skola vi här tvista om uppställningen af voteringspropositioner, så ser jag ej, huru vi någonsin skola få slut.
Herr votj, Hohenhausen'.
Om man äfven skulle medgifva, i stöd af 73 §.
Riksdagsordningen, att denna fråga ej kan förfalla , så återstå dock flere frågor, som föranleda till återremiss, hvilken ifrån UorgareStåndet ej lär uteblifva.
Den 27 Octo lier e.. m.
Den ena frågan är om trädhandeln ; den är lill en del önskaningsmål.
Icke lära Riksens Ständer kunna ingå uti sådana administrativa åtgärder, som att säg3, att dan ena Nationen skall betala sådane umgälder, en annan sådane; och. när 3 Ståntl förenat sig om fri träd,handel med Norrige, synes den saken vara afgjord, enär det dessutom åt Konungen är öfverlemnadt, att med anledning af reciprocitetsförhållanden jämka tulltariffen.
Jag tycker således, att hela 25:te voterings propositionen kan gå bort, och anhåller om återremiss.
Jag anser, att denna fråga, emedan man synes vilja tyda Grundlagens anda, och ej följa dess ordalydelse, är af vigt , och förtjenst några ögonblicks skärskådande , hälst man ger sig god tid roed andra mindre vigtiga* Det har blifvit anmärkt af Friherre Cederström, att frågan är af natur , att ej kunna förfalla.
Jag hemställer, huruvida fråga om en inrättning som Utskottet föreslår , rörande Svenska handeln icke kan förfalla ? och hvad sammanhang frågan om credit-upplag skola äga rum eller ej , har med tullintägten?
Jag kan ej inse annat, än att denna fråga är så rent oeconomisk , som möjligt är.
Herr Hjerta har anmärkt, att i Svenska Grundlagen ej står ett ord derom , alt Svenska handeln vöre en oeconomisr sak.
Jag tilltror mig ej bestämt kunna säga, hvad Grundlagens stiftare haft för afsigt, men ej läro de trott sig behöfva serskilt berätta någon, hvad handel är, hvilket hvar man vet.
Dl grundlagen säger, att det tillhör Konungen, att besluta otn Ian - 43* Den 27 Getober e. m. oeconomic , så skulle jag finna rätr besynnerligt , om handeln skulle stä specificerad ibland det oeconomiska j och då deri ej tillhör grundlagstiftDing , Kyrkolagstiflning , Civillagstiftning, beskattning, 8Cc., så måste den tillhöra oeconomien.
Herr Hjerta har anmärkt , att oro man ej genast biföll Betänkandet, så vöre det ledsamt, emedan frågan är af svår natur.
Derom är jag alldeles ense med den värde talaren , och kan uppgifva orsaken dertill.
Man har nemligen infört en oeonotnisk sak under Bevillningsrubrik , och derigenom velat skaffa sig beslut på den vägen , och sålunda befordra favorit-systemets antagande»
Jag har gjort det till en pligt för mig, att draga fram frågan ur det origtiga fac , dit man velat instoppa den.
Jag fin* er det således lagstridigt, att ej anse en oeconomisk sak såsom afgjord’, då 3 Srand förenat sig derom.
BorgareStåndet har ansett frågan såsom rent ekonomisk , och de 3 andre Stånden , att den borde *i Bevillningsväg genom Nämnd afgöras , meri deremot protesterar jag, ty skall den gå fram lagligen, sä skall den gå fram i oeconomisk väg, såsom Önskan.
Jag anhåller om aterremiss på de grunder jag anfört, och de , som Herr von Hohenhausen förut fram ställt.
Herr Rosenblad.:
Ehuru frånvarande, då Ridderskapet och Adeln fattade sitt beslut rörande BevillningsUtskottets Betänkande om TullBevillningen, tror jag mig likväl både kunna och böra yttra min tanka rörande lagligheten af hvad Bevill - Den 2"