Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De anmärkn:r, som lii Åkerman framställt mot mitt förra anförande, innefatta, enligt min tanke ingalunda något bevis derför, alt jag hjelpt honom i sin bevisning; tverlom tror jag, att Hr Åkermans anförande hjelper min försökta bevisning, emedan allt hvad landssekreltne uti enskilda mål tillgöra, det åligger dem äfven, i händelse jag, såsom Kammarrättens advokat-fiskal, uppträder å kronans vägnar med någon lagsökning, och hvad K:s Bef:de åligger att i embelsväg verkställa då kronans ombud uppträda såsom parter, det kunna de också genom lag åläggas att göra för enskilde personer.
Jag har likväl i början af milt förra anförande, yttrat, det jag ingalunda ville ingå i bedömande af lämpligheten eller riktigheten af det nu föreslagna lagsladgandet, som redan ex usu på de flesta ställen blifvit lag, och del vore måhända lämpligast att låta dervid förblifva.
Jag är öfvertygad att få länsstyrelser skola finnas med sådan ogenhet, alt del icke skulle tillåtas vederbör, landssekter, och desse i sin ordning icke vara benägne att, mot skälig ersättning för sin möda, lemna den enskilde samma biträde, som han utan all vedergällning måste lemna, när kronans ombud uppträda såsom sökande.
Det torde vara en allmänt erkänd sanning, alt kreditväsendet här i landet icke är på den ståndpunkt, som önskligt vore, äfvensom att denna omständighet liar ett ofantligt inflytande på ordning och punktlighet i hushållning och affärer i allmänhet.
Det torde likaledes vara gifvet att bristerna i detta afseende till större delen äro att härleda från en allt för stor långsamhet i exsecutions-väsendet, och jag anser derföre att hvarje förändring, som har till föremål att härutinnan tillvägabringa mera kraft och skyndsamhet, vore ganska nyttig och behöflig.
Den åtgärd, som nu är föreslagen i denna syftning, förtjenar således efter min tanka all uppmärksamhet.
De mot densamma gjorda inkast hafva hufvudsakligen varit grundade derpå, att den befattning landssekret:ne komma att taga med promotorialmålen, skulle få egenskap af enskildta uppdrag, ooch att landssekrettne såmedelst göras till enskilta ombud.
Hr Akerman har afgifvit en slags definition på hvad som dermed menas, men med anledning af hvad han anfört, tyckes det, som skulle man likaväl kunna säga, att landssekretme blifva ombud i alla utsökningsmål, oaktadt hvar man vet att så icke är förhållandet.
Då landssekret:ne kunna ombesörja vanliga utsökningsmål i eget län, så måste de väl ock, utan att derigenom mera göras till enskilta ombud, kunna uti promotorialmål öfversända handlingarna till K:s Bef:de i ett annat län, om så i lag föreskrifves.
Det vigtigaste hindret deremot Den 4 December. 12>> deremot, som hitintills förefunnits, tror jag ligga deruti, ali icke någon bestämd ersättning åt landssekret:ne för deras befattning med promotorialmålen varit föreskrifven, hvilket dock vore ganska lätt att åstadkomma; och om dessa tjenstemän fingo en tillbörlig förhöjning i deras inkomster, för deras ökade besvär och ansvar, så är jag öfvertygad att de äfven i allmänhet skola vara rätt belåtna med ett sådant stadgande.
Jag tillstyrker bifall ät Hr Hammarbergs ifrågavar. motion.
Här har blifvit yttradt, att orsaken till bestridande af den ifrågavar. motionen skulle vara en viss ogenhet hos vederbör, länsstyrelser och, om jag icke misstager mig, begagnade Frih.
Cederström uttrycket: ”ogenhet mot länets innevånare. ” Jag kan icke förstå meningen med detta uttryck, ty en lill befordran mottagen lagsökning i promotorialmål verkstäiles ju icke inom det län, der ansökningen blifvit lill K:s Bef:de inlemnad, utan i ett annat, emot hvars innevånare ansökningen alltså mäste vara rigtad och rörer följaktligen icke det förra länets innevånare.
Icke eller kan med vägran att utfärda promotorial afses någon ogenhet mot innevånarne i andra län.
Man hör noga åtskilja de 2:ne hvarandra helt olika åtgärder som uppstå vid alt promotorial utfärda, och ali ett sådant emottaga; det är i sednare fallet som svårigheterna uppstå, och de äro ganska stora för landssekret. att, likasom ät publika verk, lemna såsom kommissionär sitt biträde åt enskildte.
Göromålen ökas vid bestridanden och sakens eller målets fullföljd, ty i samma mån måste han föra räkning med hvar och en, som utom länet genom promotorial i promotorialväg lagsöker, således blir för honom ökade göromål deraf en gifven följd; dä deremot uti vanliga läll den, som hos K:s Bef.de ombesörja kommunikationen deraf med gäldenären.
Hr Printzenskjöld har visserligen anmärkt, att Kammarrätten bar uti landssekretm ett ombud, men härvid får jag erinra, att iandssekreim med dylika mål, hvilka äro Kronans ärenden, bar den lätta utvägen att vidtaga, nemi. all lian till verkställighet af Kammarrättens beslut öfverlemnar målet till ett krono-ombud, ortens kronofogde eller länsman.
Pä Gottland har alltid promotorial mottagits, och promotorial-ansökuingar expedierats lill andra län och detta låter sig väl göra inom ett sä inskränkt län, men deremot svårligen inom de större.
Iandssekreim göres till kommissionär för enskilde, betages honom den tid, lian behöfver för vårdandet af sina tjenstegöromål, hvilka i öfrigt äro af det omfång, all han icke alltid i rällan tid medhinner dem, och detta mäste vara ett giltigt skäl alt befria landssekretme från det ilrågavar. bestyret.
Jag vill härtill lägga, att uti promotorialmål och lagsökningar måste skuldsedlar ofta medsändas å högst betydliga belopp, hvilka genom Iandssekreim mäste indrifvas och sålunda öka hans ansvarighet, och davi tillförene hos desse embetsman sett balanser, och sådana lära väl icke hädanefter uteblifva, tror 1 II, 9 130 Den 4 December. jag det icke vara hvarken rätt eller omtänksamt att påbörda landssekretme dylika bestyr.
Jag har mig visserligen bekant att, i några af de folkrikare länen, promotorial-ansökningar mottagas och besörjas af landssekretme, och med anledn. häraf väntar jag mig det inkast, alt då det der låter sig göra, skulle det i de öfrige länen vara mindre omöjligt, men häremot får jag erinra, att så länge en slik skyldighet icke genom en lagbestämmelse är landssekrelme ålagd, är äfven antalet af dylika ansökningar hitintills högst ringa, men skulle blifva legio om motionen bifölles.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag på det högsta afstyrka Hr Hammarbergs ifrågavar. motion.
Jag skulle tro, att R. o. Ad. under denna långvariga diskussion fält tillräckligt höra tankar yttras för och emot den ifrågavar. motionen, hvilken, då den engång blir föremål för behandling af LagUtsk., der det finnes ledamöter sorn äro jurister, blir, enligt min tanke, ganska hastigt expedierad.
Jag har i mina händer ett, i anledning af då väckt motion i enahanda syftning, LagUtsk:s vid sisth riksdag afgifne betänk, och hvarur jag anhåller att få uppläsa följande: ”Men då denna förmän icke kunde anses motväga den olägenhet, som uppkommer deraf, att K:s Bef:de blefve besvärad med enskilda bestyr, främmande för deras egentliga embetsbefaitning och underkastade en ansvarighet för medel, som desse embetsman icke skäligen böra åläggas, tvekar icke Utsk. att tillstyrka, det mätte ifrågavar. framställning icke bifallas.”
Jag är fullkomligt öfvertygad, alt hvarje jurist skall inse sanningen af nu upplästa betänk, och ehuru här visserligen blifvit yllradt, att promotorial-rätten kunde genom en lagbestämmelse göras till ett embetsåliggande för läusslyrelserne, måste jag ånyo erinra, att slika bestyr äro för dem helt och hållet främmande och att deras tid icke medgifver att för enskilde befatta sig med lagsökningar utom länet.
Jag är äfvenledes öfvertygad derom, att ifrågavar. förslag blifver af LagUtsk. afslaget.
Man har här omnämnt de olägenheter, som genom utsträckning af promotorial-rätten skulle uppkomma.
Jag har dock af dessa olägenheter icke någon erfarenhet och hvad andra i detta afseende erfarit, må gälla hvad det kan.
Det vet jag likväl, att för uärvar. råder en stor ovisshet, huruvida promotorial-rätten för enskilde skall anses tillåten eller icke, i
Ihy att i en del län under en viss landsh. eller landssekret. har man upptagit dylika mål, hvaremot eflerlrädarne i embelet återskickat dem.
Härigenom har inträffat, att den, som i promotorialväg lagsökt inom Christianstads län, har fått handlingarna sig återsända så sent, ali det knappast varit honom möjligt att fortsätta lagsökningen inom fatalietiden.
På grund af de olägenheter, som här blifvit uppgifna, och den för sökande högst menliga inverkan, ovissheten om promotorial-rätten kan dem lagligen betagas, anser jag högst nödigt att bestämd föreskrift måtte meddelas, antingen att dylika mål böra eller icke böra af länsstyrelserne upptagas.
Den 4 December. 131 Frih.
Med anleda, af den färganläggning, målet af 2:ne talare fått, vill jag hafva äran anmäla, att jag tror icke någon landsh. vara så litet nitisk för sin landssekrel:s löneinkomst, att han skulle motsätta sig landssekretms öfvertagande af promotorial-målen.
Hvad särskildt angår Westmanlands län, får jag anmäla, att dervar. laudssekret. afbeder sig bestyret med promotorial-målen, hvarföre äfven landsh. uti samma län latitit gifva K:s Bef:de i de öfriga länen tillkänna, att promotorialmål ombesörjas af den inom länet antagne länsnotarien.
Af Hr Printzenskjölds yttrande behagade herrarne finna möjligheten deraf, att dessa måls gång fram och tillbaka emellan K:s Bef:de komrne att betunga fribrefsboken.
Då så många talare här uppträdt uti denna fråga, ligger deruti ett bevis, att den icke saknar vigt.
Att samma fråga varit å bane vid förra riksdagen erinrar jag mig nu sedan Gr.
Sparre uppläst LagUlsk:s i anledn. deraf afgifna betänk., hvaruti Disk. afstyrkt bifall till den dä väckta motionen, men deraf följer ju icke, alt det Lagötsk., sorn 1847 års Ständer invalt, delar samma åsigler med sisth riksdags LagUtsk.
Erfarenheten har visat, alt jurister ofta vexla åsigler, och med anledn. deraf kan jag ej föreställa mig att en delegation af R.
Sl. skola kunna vidblifva fattade åsigter från den ena riksdagen till den andra.
Man har äfven omtalat, huru med promotorial-mål olika förfares i olika län, nemi. att i det ena upptagas de utan någon olägenhet, då deremot sådant uti ett annat icke varit händelsen, och orsaken härtill torde återfinnas deruti, att ett bestämdt lagstadgande i della hänseende saknas.
Hr Gripenstedt har visat, att frågan är af vigt för kreditväsendet inom landet, och jag har, lika med Hr Hammarberg, genom erfarenheten blifvit öfverlygad om sanningen häraf.
Ilan förlorade hälften, roen jag blott g af fordringsbeloppet.
Jag får äran tillägga, alt jag, som bor nära en residence stad, ofta uti bref från utom länet boende personer anmodas att för indrifvandc af fordringar förskaffa dem kommissionärer, enär promotorial-ansökningar blifvit af länsstyrelsen återskickade.
Man har äfven invändt, att icke någon jurist skall tveka att inom LagUtsk. rösta för afslag å motionen, men till all lycka utgöres personalen inom detta Utsk. icke uteslutande af jurister, ulan äfven af andra, hvilka jemväl hafva rösträtt, och det kan således vara ovisst, om icke motionen möjligen skulle kunna vinna Utsk:s tillstyrkande.
Vidare har bär blifvit yllradl alt, genom utsträckning af promotorial-rätlen, landssekretme uti de större länen skulle påbördas så mångå bestyr, alt deraf deras tjenstealigganden skulle lida; men man har icke destojnindre exempel derpå, att uti ett ganska stort län, nemi.
Christianstads, promotorialansökningar blifvit upptagna och expedierade, utan att det försports, att landssekretms tjenst derigenom något lidit.
Okas personalen ä landscancelliernc, medhinnas ock göromålen; och om 9* 132 Den 4 December. landssekret:n undfår ersättning för expedierade promotorial-mål, ökas äfven lians inkomster.
Jag skulle för min del tro, att flere lagliga hinder möta upptagandet af promotorial-målen hos länsstyrelserne, men de kunna öfverlåtas åt andra vid samma styrelser anställde personer.
Jag anser emellertid nödvändigt att ett lagstadgande påbjudes och yrkar alltså bifall till Hr Hammarbergs motion.
Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet m. m.
Sven Abrah. Munthe, som å K. M:s Höga vägnar aflemnade 10 Dess nåd. propos.-r och skrifvelser till R.
Då så många ledamöter och länsslyresmän yttrat sig öfver Hr Hammarbergs motion, så anser jag mig äfven böra tillkännagifva mina tankar i ämnet.
Jag har hört uppläsas skälet till LagUtsk:s vid sisth riksdag tillstyrkta afslag å en då väckt lika beskaffad motion, och för det afslag å ifrågavar. motion, hvarom jag nu anhåller, hemtar jag just stöd af den omständighet, Hr Hammarberg anfört, nemi. alt han vid något tillfälle för iudrifvande af en sin fordran måst inom något af de norra länen begagna ombud, hvarigenom han förlorade större delen af sin fordran.
Jag torde få fästa herrarnes uppmärksamhet derpå, att denna Hr Hammarbergs uppgift synes tala för den sats, att K:s Befule icke böra vara på engång domare och ansvarige för medlens indrifvande samt deras öfversändande till parten.
Kronobergs län hafva promotorial-mål blifvit upptagna, och jag tror att så äfven varit förhållandet inom de fleste öfriga länen, men sådant skulle likväl i de större länen, der handelsrörelsen vore något liflig, möjligen kunna blifva ganska betungande för landssekrelm, ty om promolorial-rätten blef genom en lagbestämmelse tillåten, skulle landssekrelm blifva icke allenast öfverhopad af göromål, utan äfven belastad med ansvar för enskildes medel.
Jag yrkar alltså att del måtte hädanefter, såsom hitintills varit vanligt, få bero af K:s Bef:de att enskildes promotorial-ansökningar upptaga eller icke.
Det vore visserligen väl för Hrr jurister, alt sådana författningar tillskapades, hvarigenom advokater blifva nödväridige, så att icke någon enskild rättegång kunde utan advokater blifva utförd, men det vore likväl icke så för Svenska folket.
Detta folk har genom 1734 års lag blifvit befriadt från advokater och lillförsäkradt rättigheten att sjelf utföra sina rättegångar.
Hvad hufvudfrågan angår, så tror jag icke, att sådane missbruk vid promotorial-mål skett eller komma att ske, att det förskjutna postporto-beloppet icke komme Kronan tillgodo, ulan handlingarnas öfversändande under fribrefsrält, helst sådant vore ett tillgrepp af allmänna medel, som vid handlingarnes ankomst vtill destinationsorten genast är upptäckt.
Promotorial-målen äro lika med alla lagsöknings-måi deri, att den landssekret., som emotlager handlingarna, skall efter föregången communication föredraga målet K:s Bef:de och sedan det fattade beslutet vunnit Den 4 December.
133 laga kraft oell medlen blifvit indrifne, dem, enligt hvad jag i mitt förra yttrande anfort, expediera under rekommendation.
Jag frågar den siste värde talaren, om han icke är skyldig att upptaga Kronans promotorial-mål ? ock om lian icke liar sig i dessa mål den skyldigheten och ansvaret ålagdl, att indrifva och genast öfversända deni till ort som vederbör?
Frih. von Kraemer, Rob.
Jag delar den åsigt, som utaf flere talare blifvit yttrad, att K:s Bef:de icke böra åläggas att mottaga promotorial-mål, men deremot anser jag någon svårighet icke möta att utse någon vid lands-cancellierne anställd person, dock icke landssekrel., att dem öfvertaga lill utförande; så tillgår åtminstone inom Upsala län.
Det är nu så vidlyftigt ordat om Hr Hammarbergs motion, att jag anser mig endast böra tillägga, det jag önskar, att promolorial-rältigheten icke måtte för enskilde blifva utsträckt utöfver hvad den nu är, och jag biträder således den åsigt, som af St:s fleste ledamöter blifvit yttrad.
Hufvudsakligast har jag begärt ordet för att råtta ett misstag: man har nemi. sagt, att en lagsökning i promotorial-väg icke vore af annan beskaffenhet än en vanlig lagsökning.
Skillnaden är dock ganska väsendtlig, ty i de utsökningsmål, som af länets innevånare mot hvarandra hos länsstyrelsen anhängiggöras, inlemnas och uttagas handlingarna genom ombud och icke af K:s Bef:de, som för handlingarna, efter deras uttagande från landscancelliet, icke eller står i ansvar; hvaremot uti promotorial-mål ansvarigheten för handlingarna ligger hos K:s Bef:de, som dem emotlagit.
Det var detta misstag jag velat rätta.
En värd talare tyckes hafva velat förbehålla åt Hrr Jurister allena, att i denna fråga yttra sig och densamma afgöra; men, med all möjlig aktning för hans och öfrige Juristers stora skarpsinnighet, mäste jag likväl förklara, alt jag ingalunda kan medgifva dem en så uteslutande rättighet, aldrahelst uti ämnen, hvilka, liksom det förevar., tillräckligt hemfalla under allmänna omdömet för att hvar och en med någon sakkännedom må vara kompetent alt derom gifva sina tankar tillkänna.
Granskar jag åter den värde talarens argumenter, synas de verkligen vara af det minst kraftiga slaget.
Man har nemligen uppläst ett utlåtande från sisth riksdags LagUtsk., som helt kort och godt förklarar att vinsten af ett sådant stadgande, som det nu föreslagna, icke motsvarar de dermed förknippade olägenheter.
Men detta är ju blott ett påstående? — och ett påstående utan att vara understödt af skäl, äger, åtminstone för mig, ingen annan bevisningskraft, än som auktoritet, hvilken jag vid delta tillfälle på intet sätt erkänner, och jag tror derföre, att den värde talaren saklöst kunnat bespara sig detta argument tills vidare.
Vidare har den värde talaren anfört, att för del närvar, det icke tillhörde landssekrel:s tjensteåliggande att taga befattning med promotorial-mål.
Det vore i sanning mera än besynnerligt, om 134 Den 4 D e c e m b e r. den omständigheten att någonting icke iir, skulle utgöra ett skäl, för alt detsamma borde evigt så förblifva.
I anledn. af de framställda inkasten alt landssekrehs befattning med promotorialmålen skulle få egenskap af ett enskildt ombudsmanskap, får jag blott tillägga, all K:s Hebele redan i vissa fall har ett sådant ombudsmanskap sig uppdraget såsom embetspligt, nemi. för riksdiskonten och privatbankerne.
Jag skulle tro, att de executiva åtgärder, som i oell för indrifvandet af dessa inrättningars fordringar måste vidtagas, äro fullt ut lika mycket enskilta som de, hvilka skulle blifva nödvändiga, i fall promotorial-rätlen ulsträckes.
Ehuru jag är jurist, och det således skulle synas som om jag ville biträda den mening, man här framställt, att förevar, mål vore af en talare förbehållet uteslutande jurister alt afgöra, får jag tillkännagifva, att jag tror något sådant aldrig hafva varit satt i fråga.
Jag tror vidare, att Svenska juristerne aldrig skola kunna skiljas från det Svenska folket, och att aldrig
Svenska jurister skola komma att dela den åsigt, som kanske någon gång i andra länder gjort sig gällande, att advokatyrket skulle blifva ytterligare utsträckt; men jag tror deremot, alt det vöre vida farligare, att tjenstemännen bland sina åligganden äfven skulle få sakförarebefattningen, och något dylikt skulle äfven inträffa om promotorial-rätten utsträckes.
Jag får af sådan anledn. förena mig med dem, som fästat uppmärksamheten pä nödvändigheten af ett allmänt stadgande, hvarigenom promotorial-rättens begagnande antingen blir bestämdt tillåten eller ock förbjuden, på det alt undvikas må den olika behandlingen af dessa mål i olika län.
Jag ämnar icke förlänga diskussionen, hvilken synes redan hafva blifvit för lång.
Jag vill endast underrätta den talare, som replikerade mig, att uti Lagötskis utlåt, låg just skälet för afslyrkande af motionen, och derföre uppläste jag detsamma.
Om den värde talaren icke kan fatta detta skäl, sä rår jag ickp derför.
Skälet, som Utsk. uppgifvit, var att promotorialrätten vore ett för landssekret.-ne främmande bestyr, och jag upprepar hvad Gr.
Spens nyligen yttrat, att man velat skilja frän desse embelsbefaltuingar sakförarekallet uti dessa mål, hvilket utan hinder kan uppdragas åt enskilde personer, såsom t. ex. någon af laudscancelli-personalen; deremot bestrider jag på det högsta, att landssekretme få sig ett slikt sakförarebestyr ålagdt.
Jag måste beklaga, om, på sätt Frih.
Ridderstolpe yttrat, den promotorial-rätt, som nu ex usu begagnas, skulle hafva den påföljd, att K:s Bef:des fribrefsbok skulle komma att användas för afsändning på Kronans bekostnad af sådana proraotorial-mäl.
Jag skulle likväl tio, att ingen landssekret. är så pligtförgäten, att han tillåter sig att pä Kronans bekostnad afsända handlingar, till hvilkas afsändaude han af den enskilde parten erhållit medel förskottsvis.
Skulle emot förmodan ett sådant olagligt förfarande inträffa, så är ansvar derför i författmne pä - Den 4 December. 135 bjudet, och dylika missbruk bör man hoppas skola snart blifva upptäckte.
Om emellertid den af Frih.
Ridderstolpe yttrade misstanken äger verklig grund, hvilket måste bevisa, det missbruket ansvarsfritt kan bedrifvas, så vore till dess förekommande visserligen bäst alt rent af förbjuda den promotorial-rätt som för närvar. begagnas.
Ur Printzenskjölds missförstånd af mitt yttrande ålägger mig att förlänga diskussionen.
Han har uppgifvit att jag skulle misstänkt någon landssekret. för missbruk af fribrefsboken.
Jag hemställer till Hrr:ne, om icke i fribrefsboken kan införas sådana mål som de ifrågavar.
Om t. ex. k:s Bef:de i ett aflägset höfdingedöme t. ex. Christianstads län alsander till K:s Bef:de i Westmanlands län ett bref, innehållande ett promotorial-mål jemte ett annat mål med sådan räll; månne i sådant fall icke missbruk af fribrefsboken skett?
Hr Hammarbergs, Carl Axel, d. 2 dennes på bordet lagda motion, om ett anslag af allmänna medel att lill läusstyrelserne aflemnas för att tillhandahållas de församlingar, som för beredande af arbetsförtjenst åt sine fattiga, deraf kunna komma i behof.
Remilerades till StatsUtsk.
Föredrogos och lades på bordet K.
M:s nedannämnde denna dag ankomne nåd. propos:r och skrifvelser lill R.
St.: l:o K. M:s nåd. propos., ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår samt härmed gemenskap ägande frågor; gifven Stockholms Slolt d. 2 dennes; 2:o K. M:s nåd. propos., dels i anledn. af vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanterings-kassans inkomster och utgifter, dels ang:de särskilda framställningar i fråga om vården och tillsynen å samt hushållningen med de i riket va rande häradsailmänningar; gifven Stockholms Slolt d. 12 sistl.
November; 3:o K. M:s nåd. propos., ronde befrielse för de vid K. M:s Beskickningar å utrikes orter anställde embets- och tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf Norrska Statens medel beslås; gifven Stockholms Slolt d. 2 dennes; 4:o K. M:s nåd. propos., ang:de understöd af allmänna medel för tullstatens enskilda pensions-inrältning; gifven Stockholms Slolt d. 2 dennes; 5:o K. M:s nåd. propos., ang-.de säkerhets-handlingarne för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg af R.
St. beviljade lån, stort 140,000 r:dr; gifven Stockholms Slott d. 2 dennes; 6:o K. M;s nåd. skrifvelse, ang:de Fahlu stads ordinarie båtsmansrotering; gifven Stockholms Slott d. 18 sistl.
November; 136 Den 4 December. 7:0 K. M:s nåd. propos., i fråga om en närmare och fullständig utredning af förhållandet med utsockne frälsejordens i Halland roteringsskyldighet, samt om lindring uti ifrågavar. rotering; gifven Stockholms Slott d. 18 sisth November; 8:o K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om förre landskamrerare^ kammarrättsrådet G.
Sylvanders lind. ansökning, rör:de eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp; gifven Stockholms Slott d. 8 sisth Oetober; 9:o K. M:s nåd. propos., med förslag till förordning, ang:de handelsboks vitsord; gifven Stockholms Slott d. 9 sisth November; samt 10:o K. M:s nåd. skrifvelse, i anledn. af åtskilliga utaf R.
St. vid sislförllutna riksmöte föreslagna lagförändringar; gifven Stockholms Slott d. 9 sisth November.
Föredrogs och bifölls BaukoUtsk:s mern.
N:o 1, med anhållan om arfvoden i och för erforderligt cancelli-biträde hos Utsk.
Föredrogs och begärdes på bordet följande från Ridd.Ulsk. inkomna:
Som Ridd.Direkt., jemlikt 12 och 16 §§ i den för Direktm af R. o. Ad. utfärdade instruktion, låtit till Ridd.Utsk. öfverlemna ett till H. R. o. Ad. släldt mern., innefattande förslag, huru tryckningen af R. o. Ad:s proh vid innevar. riksdag må lämpligen verkställas; så får Utsk., med insändande af Direkt:s förberörde mern., hos H. R. o.