Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande anmärkmn att anslaget hufvudsakligen blifvit hegardt för att dermed åstadkomma stadens förskönande, kan jag så mycket mindre föreställa mig, att anslaget kommer att på detta sätt användas, som det icke ens är tillräckligt för det nödvändigaste ändamålet, eller en ändamålsenlig förändring af tomternas läge.
För öfrigt har Jönköping redan gjort ganska betydliga upoffringar för stadens förskönande, utan att Staten dertill bidragit.
Det torde ännu vara i Hrrtnes minne, att vestra delen af Jönköping för omkring 19 år sedan nästan helt och hållet nedbrann.
Vid återupbyggandet flyttades stadsdelen något längre bort och deremellan och den norra delen af staden äro planteringar anlagde, för hvilkas verkställande staden icke tagit Statskassan i anspråk.
Då penningarne komma att väl användas och endast utgöra ett mindre bidrag, hvilket Statskassan utan någon olägenhet kan lemna, så har jag ansett mig böra yrka bifall till den Propos., K. M. i detta afseende lill R, St:r / aflålit. ■ev Hr Bildt:
Det lärer vara ganska svårt att bestämma, huru mycket den föreslagna strandgatan skulle komma ali kosta.
Hr Prytz har visserligen npgifvit ett belopp, hvartill anläggningskostnaden skulle ungefärligen uppgå; men jag känner icke, hvarifrån den värde talaren hämtat denna siffra.
Jag tror fastmera att vi icke bär kunna med någon säkerhet bestämma siffran i detta hänseende; deremot är det ett faktum, att ändamålet med strandgatans anläggning redan är till en slör del upnådt, just genom de vid utgårdarne till de hus, som skola komma att ligga i fa?ad mot denna gata, partielt vidtagna anstalter.
Detta har blifvit inom StatsUtsk. uplyst, och det var med anledning häraf, som jag tog mig friheten yttra, att det af Utsk. tillstyrkta låne understödet säkerligen vore tillräckligt för bestridande af omkostnaderna vid denna gatas anläggning.
Att anspråket på understöd skulle sträcka sig ännu längre, hade jag i sanning ej väntat, då R.
St:r för tomtregleringen i Örebro icke beviljat mera än Den 21 November. 153 25,000 R:dr såsom lån, och 25,000 såsom anslag, ehuru 64 hela gårdar och en mängd utgårdar derstädes nedbrunnit eller, med ett ord, större delen af staden blifvit förstörd.
Man har icke inom Utsk. föreställt sig, att R.
St:r åt Jönköping borde bevilja ett understöd, som vore tillräckligt för hela stadens förändrade tomlreglerande, utan att meningen endast borde vara, att i detta fall hjelpa kommunen endast till den del, som f. n. genom liden skada är af sådan hjelp i behof.
Denna grundsats har äfven allt hitintills varit i dylika frågor följd.
Jag anser mig jämväl böra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att det tillförene icke varit brukligt, det R.
St:r till tomtregleringar i städer beviljat anslag, utan återbetalningsskyldighet.
Det är visserligen sannt, alt det finnes städer, som hafva fått sådane anslag; men dermed har så tillgått, att, sedan eldsvådor i dem inträffat, under tiden emellan Riksdagarne, så att K.
M. icke kunnat för erhållande af medel till deras understöd vända sig till representationen, har K.
M. låtit anordna medel från lilla kreditivet, hvilka utgått dels såsom anslag och dels såsom lån.
Jag pårpinner mig ganka väl, att det både inom StatsUtsk. och hos R.
St:r varit mycken fråga örn riktigheten af Regeringens förfaringssätt att, i motsats till den af R.
Sl:r följda åsigt, att sådane understöd endast borde såsom lån beviljas, meddela dem dels såsom anslag och dels såsom lån; och ehuru, vid betraktande af de nyttiga ändamål, hvartill medlen blifvit använde, R.
St:r sedermera vid Riksdagarne godkänt anordningarne, hafva R.
St:r likväl icke sedermera ansett sig böra följa den sålunda anvisade banan, och detta, enl. min åsigt, af ganska goda skäl.
Slutligen får jag erinra derom, att Lidköping, Christianstad, Wexiö m. fl. städer, som efter inträffade eldsvådor erhållit anslag till tomtreglering, grundat sina anspråk på understöd deruppå, att eldsvådan ödelagt en större del af dessa städer.
I Jönköping deremot hafva endast 16 gårdar nedbrunnit.
Det är första gången, som anspråket på understöd från Statens sida blifvit af ett stadssamhälle sträckt ända derhän, att anslag utan återbetalningsskyldighet borde erhållas, ehuru endast en obetydlig del af samhället blifvit af olyckan hemsökt.
Det förefaller mig således såsom varande af icke ringa vigt, att R.
St:r vid detta tillfälle följa den af dem förut godkända grundsats, att icke lemna sådana understöd under annan form än såsom lån; ty eljest komma 11.
S(:r utan tvifvel, att vid hvarje
Riksdag öfverhopas af ansökningar i denna väg, stödjande sig på det prejudikat, som vid denna Riksdag gifves.
Jag fortfar således i min anhålllan om bifall till Utlåt.
Om, på sätt Hr Bildt i sitt sednaste anförande påstått, R.
St:r alltid följt den grundsats, alt endast under form af lån understödja brandskadade släder, skulle jag kunna fatta, hvarföre man icke vill bifalla K.
M:s ifrågavar:de Nåd.
S(:r just vid denna Riks - 154 Den 21 November. dag, under form af anslag, understöd! en annan stad, hvilken blifvit hemsökt af samma olycka som Jönköping, så förefaller det mig föga konseqvent att nn förvägra bifall till det åt sistnämnde stad begärda anslag.
Man påstår, att det är ett olika förhållande med Örebro, ity att det till nämnde stad lemnade anslag vore afsedt till åsladkommande af ny tomtreglering i den albrunna delen af staden, då deremot man med anslaget till Jönköping ämnade verkställa tomtreglering i den icke afbrunna stadsdelen.
Denna skiljaktighet bör likväl icke, så vidt jag kan inse, inverka på frågans utgång.
Det måtte väl, på sätt Frih.
Palmstjerna anmärkt, vara lika god hushållning alt genom beviljande af ett mindre anslag söka förekomma större eldsvådor i en stadsdel, hvilken ännu icke blifvit af en sådan olycka hemsökt, som alt för framtiden söka förebygga eldsvådor i en stadsdel, som redan lidit brandskada.
Om jag icke är allt för illa underrättad, så skulle, ifall den nu ifrågaställa toratregleringen i Jönköping varit verkställd före eldsvådans inträffande, densamma, enl. all sannolikhet, icke på långt när blifvit så ödeläggande, som nu varit fallet.
Det var till följd af bristen på tvärgator från den s. k. storgatan, som släckningsanslalterna icke kunde medföra vederbörlig verkan.
Vill man understödja kommuner, träffade af samma olycksöde, måste det för konseqvensens och rättvisans skull ske på samma sätt.
Man må rätta summornas storlek efter olyckornas storlek, men rättvisan fordrar att formen för understödet blifver lika.
Jag kan således icke annat än till alla delar förena mig med Frih. Palmstjerna.
Med anledn. af Hr Bildts yttrade förundran öfver de upgifter jag lemnat, i afseende å kostnaden för strand gatans anläggning, får jag uplysa, att jag erhållit dem af trovärdiga personer, som känna förhållandet och förstå alt bedöma saken vida bättre än både Hr Bildt och jag.
Hvad åter beträffar Hr Bildts yttrande om de redan befintliga brokaren, och deras begagnande, så får jag vid mitt förra yttrande tillägga, att just dessa brokar varit vid eldsvådans släckande ganska hinderliga, saint att de flesta af dem icke kunna begagnas vid den nya gatans anläggande.
För öfrigt anser jag
Hr Bildt hafva gått för långt, då han sökt att genomdrifva den grundsats, att nedbrunna städer icke borde hugnas med andra understöd än lån.
Frih. af Ugglas har redan visat, att R.
St:r vid denna Riksdag icke följt en sådan grundsats, och således förfaller det från nämnde grundsats hämtade skäl för bifall till Utlåt.
Dessutom bör ej lemnäs utan afseende den särskildt för Jönköping ömmande omständighet, att staden tvenne gånger varit utsatt för kolerafarsotens härjningar, och fått vidkännas de ganska dryga kostnader, sorn naturligtvis äro en följd af sådana hemsökelser.
Jag förnyar mitt förra yrkande, att Jönköping mätte erhålla 10,000 R:dr såsom lån och en lika stor summa såsom anslag.
Den 21 November. 155 Gr.
Talaren näst före den siste har ansett det vara med en god hushållning förenligt, att genom en ny tomtreglering jemväl å den del af en stad, som icke nedbrunnit, förekomma eldsvådor.
Deruti har han otvifvelakligt rätt, nemi. hvad städernas egna kassor beträffar; men jag hemställer till så väl den värde talaren som Ståndet, huruvida Statskassan skall kunna bära de oerhörda utgifter, som skulle upkomma, om man beträdde den banan, att, så snart <fn stad ville göra en ny reglering af dess tomtplatser, Statsverket genast skulle vara till hands och med lån samt anslag understödja företaget.
Om Jönköping nu skulle erhålla både lån och anslag, icke derföre att staden nedbrunnit, utan att för framtiden bevara staden från eldsvådor, genom uptagande af nya gränder m. m., hvilket allt otvifvelaktig! är för Jönköping ganska nyttigt; huru skall Staten kunna säga nej åt Enköping, Westerås, Arboga, eller någon annan af Sveriges 88 städer, hvilken, upmuntrad af Jönköpings föredöme, möjligen framdeles kommer att anhålla om Statens hjelp för anläggande af nya gator och gränder, nedrifvande af förfallna hus m. m. d.?
Utan tvifvel är det för alla städer ganska nyttigt att vidtaga sådana förbättringar, men huru Statskassan skall kunna bära dylika utgifter, det öfverlemnar jag till en hvar att bedöma.
Att Staten understödjer en stad, som olyckligtvis nedbrunnit, på det att den icke måtte blifva åter upbyggd på samma oförståndiga sätt som förut, det må vara riktigt och det kan icke heller föranleda till några för Statsverket alltför dryga utgifter; men att en stad skall erhålla understöd från Statsverket för åstadkommande af sådana nya anläggningar, hvarom i förevar:de fall är fråga, mäste ovilkorligen, så vida någon rättvisa vid dylika gåfvors utdelande skall iakttagas, leda till orimliga utgifter.
Man kan således icke med något fog begära mera för Jönköping än för andra städer, som träffats af eldsvådor, eller understöd för tomtreglering och återupbyggande af den del utaf staden, som verkligen nedbrunnit, och ali Jönköping i detta hänseende fått mera och icke mindre än andra städer, det har redan förut blifvit ådagalagdt.
Man talar om det af StatsUtsk. föreslagna understödet, såsom vore detsamma af föga betydenhet: men om man tager saken i noggrannare öfvervägande, så skall man finna att ett lån af 20,000 R:dr, under en längre tid räntefritt och sedermera löpande mot en ganska låg ränta, icke är något sä obetydligt understöd, helst den eldsvåda, som träffat Jönköping, lyckligtvis ej åstadkommit någon större förödelse.
Då den siste värde talaren, lika med Hr Bildt, sökt öfvertyga R. o. Ad. om obetydligheten af den olycka, som sednast hemsökt Jönköping, så ber jag att få erinra, att vid bestämmandet af en sådan olyckas betydenhet man måste jemföra den nedbrunna delen af staden med den del deraf, som undgått eldens härjningar, och om jag nu uplyser Eder, Mine Hrr, derom, att j:del af Jönköping och just den bäst byggda dejen af staden nedbrunnit, så torde R. o. Ad. finna, att olyckan i sjelfva 156
Den 21 November. verket icke varit så obetydlig, som man Här velat låta påskina, utan verkligen varit af sådan beskaffenhet, att de olyckligas belägenhet förtjenar afhjelpas.
Lagerbjelke har sagt, att det vore olämpligt alt bevilja anslag till hvarje siad, som begärde understöd för verkställande af tomtreglering.
Men om -J:del af den stad, hvars innevånare begärde understöd af Staten, voro nedbrunnen, om en tomtreglering är nödvändig och om denna reglering icke kan anlagas vinna K.
M:s fastställelse, såvida den icke eger den omfattning, att den kommer att medföra verklig nytta, skulle jag tro, att förhållandet blifver något olika, och att det exempel, Gr.
Lagerbjelke framställt, icke passar in på denna fråga.
Ty, Mine Hrr, här är icke fråga derom, att
Jönköping godtyckligt kommit på den idéen att verkställa en tomtreglering, utan det är ett faktum, alt eldsvåda öfvergålt nämnde stad och då skall tomtregleringen upgöras och underställas K. M.
Man har sagt, att anslag lill brandskadade städers understödjande icke tillförene blifvit af R.
St:r beviljade, men att K. M. i stället låtit anordna medel från det s. k. lilla kreditivet.
Det synes mig likväl vara fullkomligt likgiltigt, om Statens medel på det ena eller andra sältet utanordnas, och jag för min del tycker, alt, då K.
M. framställt Propos. till R.
Sl:r om understöd åt ett brandskadadt samhälle, så är detta det rättaste och tillika enklaste sältet att förfara.
Hr Bildt har sagt, att tomtregleringen i Orebro kommer att blifva dyrare än i Jönköping, derföre att i den förra staden en mängd af källare måste undanrödjas och planeras.
Jag tror att erfarenheten gifver vid handen, att ingen mark är så dyr, sorn den, hvilken måste köpas från hafvet eller sjön.
Då nu den ifrågavande strandgatan, om hvilken man så mycket talat, onekligen afser att i kommande tider förebygga eldsvådor och Staten derigenom befrias från de ständigt återkommande ansökningar om understöd, tror jag att goda skäl tala för medels anslående till nämnde gatanläggning.
Jag förenar mig således med Frih. af Ugglas och anser, att om äfven anslagsbeloppet kan höjas eller sänkas, sä böra likväl icke R.
St:r vid samma Riksdag göra sig skyldiga lill en sådan orättvisa, att, i fråga om sältet för understödets meddelande, göra skillnad emellan 2:ne af samma olycka hemsökta släder.
Efter hvad mig blifvit sagdt, har Jönköping i och för anordningar till följd af kolerafarsotens härjningar måst ikläda sig en skuld af nära 30,000 R:dr B:ko, och detta bör väl äfven såsom en ömmande omständighet tagas i betraktande.
Jag talar ur rättvisans synpunkt, jag vill att den ena staden skall behandlas lika med den andra.
Om StatsUtsk., såsom skäl för sitt utlåt., åberopat brist på medel, skulle jag hafva respekterat detta skäl, men då medlen i alla fall skola utanordnas och då det icke är fråga om något annat, än om medlens framtida återbekommande eller icke, så påstår jag, att det vore en skriande orättvisa, om R.
St:r, i fråga om sättet för be - Den 21 November.
157 viljandet af understöd, förfore annorlunda emot Jönköping än emot Orebro. Fril).
Jag är af den mening, att det måste vara en fördel för icke allenast städerna utan äfven Staten, om genom tomtregleringar eldsvådor i städer kunna förekommas.
Dessa olyckor må vara af större eller mindre betydenhet, de utöfva likväl ett menligt inflytande på samhället i det hela, och Staten nödgas nästan alltid gifva understöd åt brandskadade städer.
Jag äger icke tillräcklig sakkännedom för att yttra mig 0111 beloppet af understödet till Jönköping, men jag är öfvertygad alt K. M., som aflat it Propos. så väl om understöd till nämnde stad som lill Örebro, varit i tillfälle att bedöma förhållanderne bättre än StatsUtsk.
Deremot fäster jag mig mera vid grunderne för understödet och vågar i afseende derpå påstå, att intet skäl förefinnes, att vid samma Riksdag bestämma en så olika proportion emellan anslag och lån till tomtregleringarne i Jönköping och Örebro, sorn Utsk. föreslagit.
Sparre instämmer jag således deruti, att Utsk:s förslag innefattar en orättvisa mot Jönköping, och förenar jag mig för öfrigt med Frih.
Palmstjerna i hans af flere ledamöter understödda yrkande.
Jag kan icke underlåta att uttala min förvåning öfver den uplysning, Gr.
Sparre leranat oss, i afseende å förhållandet emellan eldsvådorna i Jönköping och Örebro.
Sparre har nemi. sagt, att |:del af den förra staden nedbrunnit.
Jag deremot har utaf trovärdige personer, som nyligen rest genom staden, hört upgifvas, att eldsvådan förhärjat, icke J:del, utan knappt 115:del af staden, samt alt skadan icke varit betydligare, än att den knappast märkes, förr än man kommer den nedbrända trakten ganska nära.
Man har förebrått StatsUtsk. alt detsamma med nidskhet emot Jönköping förfarit.
Utsk. har likväl föreslagit R.
St:r, att bevilja 10,000 R:dr för de nedbrunna gårdarnes ålerupbyggande, och 20,000 R:dr lill understöd åt nödställda arbetare.
Förebråelsen för nidskhet synes mig således helt och hållet oförtjent.
Sparre har sagt, att om Utsk. åberopat brist på medel, så hade detta varit ett skäl, som talat, och Hr Gr:n tyckes anse alt den en gång af R.
St:r antagna grundsats för ifrågavar:de understöds beviljande utan fara kan för en eller annan gång öfvergifvas.
Jag anser, i motsats härtill, det vara vigtigare, att då fråga är om understöd från Statens sida vid inträffande af äfven de aldra obetydligaste eldsvådor, man ser till, det R.
St:r icke frångå den redan länge med fördel följda principen, att sådana understöd lemnäs endast såsom lån.
Alt den af Hr
Bildt så ofta åberopade grundsatsen icke ligger honom mycket om hjertat, synes bäst deraf, att han åt Örebro beviljat ett anslag utan återbetalnings-skyldighet. 159 Den 21 November.
När man så nyligen gjort ett betydligt afsteg från en grundsats följande, gjorde man, enl. mitt förmenande, bäst uti att hafva denna grundsats litet mindre på läpparne.
Då nu öfverläggningeu ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o.
Landtm., att i afseende på nu förevar;de 2:dra och 3:dje punkterne, dertill Hr Bildt yrkat bifall, Frih. Palmstjerna föreslagit, att för ifrågavar:de tomtreglering måtte beviljas 10,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldigbet och 10,000 R:dr såsom lån, på de af StatsUtsk. föreslagne vilkor; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, först hemstälde om R. o. Ad. bifölle de nu förevar:de punkterne af Utsk:s förslag.
Denna propos. besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle Frih.
Palmstjernas förslag, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte mänga Nej, förklarade att han ansåg
Den som bifaller 2:dra och 3:dje punkterne af SlatsUtsk:s Mern.
JVs 346, röstar Ja; den det ej vill, röstar
Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att för staden Jönköpings nya tomtreglering må beviljas 10,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, och 10,000 R:dr såsom lån, på de af StatsUtsk. föreslagna vilkor.
Ja — 20.
Nej — 23.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 18 och 20 dennes på bordet lagda Mern.
JVs 347, med förslag till stadganden i Reglementet för Riksg:sKont., ang:de de under innevande Riksdag beviljade och till utgående frän detta verk anvisade Statsutgifter.
Jag hemställer, att detta Mern. måtte sålunda föredragas, att förslags-§§:na endast upnämnas och att - någon upläsning deraf, så vida den ej af någon ledamot äskas, icke eger rum; äfvensom att serskild propos. å hvarje § icke framställes, så vida ej någon det yrkar, utan att, efter §§:s genomgående, en för dem alla gemensam propos. göres. R. o. Ad. biföll det sålunda föreslagna föredragningssätt.
Den 21 November. 159
De härefter upnämnda §§:na 82 till och med 106 lemnades utan anmärkn., men då> §:n 107 förekom, yttrade Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Sedan R. o. Ad. nyss fattat ett från StatsUtsk:s förslag skiljaktigt beslut i afseende å staden Jönköpings understödjande med Statsanslag och lån, hvarom nu föredragne § handlar, kan naturligtvis §:n i dess nuvar:de skick ej af Ståndet godkännas, hvarföre jag hemställer, alt densamma måtte till Utsk. återremitteras.
Jag hemställer vördsamt, huruvida det icke skulle göra tillfyllest alt återremittera endast 2:dra mom. af §:n, enär de öfriga väl afse understöd ät Jönköpings samhälle, men ej röra stadens tomtreglering.
Häruti instämde Gr. Mörner.
Uppå härefter framsläld propos. biföllos Usta och 3:dje momme af 107:de §:n, men återremitterades 2:dra morn., på grund af R. o. Ad:s vid föredragnm af StalsUtsk:s Mern.
346 fattade beslut.
De öfrige §§:ne, N:ris 108 till och med 147, lemnades utan anmärkn., hvarefter R. o. Ad. biföll förevar:de Mern.
J\s 347 i alla de delar, sorn icke varit föremål för serskild propos.
Vid förnyad föredragning af BankoUtsk:s den 18 och 20 dennes på bordet lagda Mern.
JYs 84, med förslag till föreskrifter, motsvarande 2:dra Ari., samt 3:dje Art.
Usta afdelnm af BankoReglementet, yttrade Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi'.:
Dä dessa förslag till föreskrifter egentligen icke äro något annat än en sammanfattning af Ständernas redan fattade beslut, med endast några få redaklionsförändtingar, som blifvit en följd af just dessa beslut, anser jag mig böra till tidens vinnande föreslå, att Betänk, icke måtte upläsas, utan att propos. till bifall derå genast framslälles. » R. o. Ad. ansåg en upläsning af detta Mern. icke erfordras, hvarefter propos. till bifall å detsamma framställdes och besvarades med Ja.
Vid förnyad föredragning af BankoUtsk:s -den 18 och 20 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs 87, i anledn. af erhållen återremiss i vissa delar af Mern.
J\s 66, ang:de
Diskontverkens organisation, biföllos 6:te, 7:de och 8:de punkterne af detta Utlåt.
, hvilket i öfrigt icke ansågs erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Föredrogs StatsUtsk:s den 20 dennes på bordet lagda Utlåt.
JV5 355, i anledn. af väckt motion om pension för ÖfversteLöjtnanten Gr. A. E. von Rosen. ICO Den 21 November.
Hr Bildt, Di dr.
Gillis: Ehuru StalsUtsk. uti detta Utlåt, tillstyrkt R.
St:r att gifva Gr. von Rosen ett vedermäle af sin högaktning och erkänsla för bemälde Gr.-s rastlösa och slutligen med framgång krönta bemödanden,' i och för lillvägabringandet af jernvägsanläggningar inom Riket, har Utsk. likväl dervid fästat ett vilkor, hvilket icke allenast förringar och nedsätter gåfvans värde, utan äfven måhända omöjliggör eller åtminstone försvårar dess emottagande.
Utsk. har nemi. föreslagit, att den ifrågavar:de pensionen skulle beviljas under förbehåll, all de för Gr. von Rosen utfärdade 'privilegier på jernvägsanläggningar inom Sverige anses förfallna.
I en, Utlåt, bifogad, reservation har jag närmare sökt ådagalägga olämpligheten af detta vilkor, hvilket dessutom förvandlar en tacksamhetsgärd till eli slags köpslående, hvarföre jag anser det vara obehöfligt att här mundtligen uprepa hvad R. o. Ad., ifall Ståndets ledamöter behagat laga kännedom af reservationens innehåll, redan inhemtat.
Jag inskränker mig således till att anhålla, det Utlåt, måtte återremitteras, på det att Utsk:s tillstyrkande mätte erhålla den lydelse, som detsamma ursprungligen egde, och hvilken i min reservation jemväl återfinnes.
Jag förenar mig till alla delar med den siste värde talaren.
Såsom motiv för sitt tillstyrkande, yttrar Utsk., ”att det vore R.
Sl:r värdigt, att visa sin erkänsla emot den man, som i främsta rummet fästat upmärksamheten på möjligheten af jernvägs-anläggningars utförande inom Sverige, och sedermera genom outtröttliga bemödanden i hög grad bidragit att väcka och lifva intresset för dessa gagneliga företag”.
Sa vidt jag förmått att rätt, uppfatta detta yttrande, har Utsk. i sjelfva verket deruti sagt ganska litet.
Det torde vara allmänt kändt, att Gr. von Rosen icke allenast varit den man, sorn i främsta rummet fästal uppmärksamheten på möjligheten af jernvägsanläggningar här i landet, utan äfven den, som i främsta rummet gifvit oss en fullständig vägledning, i afseende å osättet att kunna verkliggöra utförandet af större jernvägslinier.
A den tid, då Gr. von Rosen först framlade sina planer i detta hänseende, ansågos desamma vara grundade på så sangviniska förhoppningar, att ganska få trodde, att syftemålet dermed, eller sammanbindandet af rikets 2:ne förnämsta städer, någonsin skulle kunna upnäs.
Allmänna opinionen i denna fråga har likväl sedermera sä förändrat sig, att densamma, så till sägandes, seglat förbi Gr. voii Rosens sangvinism, och vid denna riksdag har jernvägsfrågan blifvit med så starka sympatier omfattad, att R.
St:r anslagit flera millioner
R:dr till anläggande af icke allenast en, utan äfven flera jernvägs-stambanor i riket.
Delta är mycket mera, än hvad Gr. von Rosen ifrån början vågade hoppas kunna ske, annat än i en aflägsen framtid, och vid sådant förhållande, och då det kan anlagas såsom ganska säkert, att utom de upoffringar, han gjort af tid och möda, för att visa andra vägen, några stam - Den 21 November.
161 stambanor vid denna Riksdag icke blifvit beslutade, örn ens påtänkta, tror jag det vore föga lämpligt, att genom ett sådant förbehåll, som finnes i Utsk:s tillstyrkande, likasom förebrå Gr. von Rosen, alt lian inlåtit sig i ett förelag, som just varit orsaken till den mindre lyckliga ekonomiska ställning, hvaruti lian f. n. lärer befinna sig.
Vi hafva här i Sverige, ty värr, icke något öfverflöd af personer, hvilka uppoffra större delen af sill lif för verkliggöraude af stora fosterländska idéer, och jag anser derföre, att R.