Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Här inträffar det fall, att i sjelfva förslaget till BevillningsFörordning inkommer, likasom det förut varit uti 1823 års, såsom förutsatt, att ett Rikets Ständers beslut skulle vara fattadt, att all i riket befintlig jord skulle vara indelt till kneckte- och båtsmanshåll.
Det är denna redaction jag vågar motsätta mig, ty om det skulle införas bär, så vore det gifvet, att så vore.
Jag känner intet Rikets Ständers beslut, som säger att sådan jord skall indelas.
Det står uti 1810, 1812 och i8i5 årens Riksdagsbeslut uttryckligen, att all hittills oroterad jord skall med extra rotering beläggas, men att det skall ske med ordinarie rotering, derom hafva Rikets Ständer ej fattat något beslut.
Det finnes ingenstädes, utom i 1823 års BevillningsFörordning der det, såsom ett raisonement, blifvit infördt.
Jag anhåller, det Ridderskapet och Adeln måtte besluta att, med uteslutande af början, redactionen måtte blifva sådan, att alla hemman eller hemmansdelar af krono- skatte- och frälsenatur, hvilka äro underkastade rotering, och icke en sådan vidkännas, årligen skola betala 12 Riksdaler.
Om uti 1823 års Författning rörande Bevillningen, och uti den nu - Den,8 Februari i f. m. 9‘ ’ varande, det stöde ordinarie rotering, så hade den siste Talaren rätt, men det står icke så, utan:
Då all annan i Riket befintlig, rotering underkastad jord, aj Krono- Skatte- och Frälse-natur samt äfven den till åtskillige Städer donerade Kronojord', enligt Riksens Ständers beslut, borde vara till Kneckte- och Båtsmanshåll indeldt.
Extra Roteringen är indelt dels till Kneckte-, dels till Båtsmanshåll.
Stadgandet kan tillämpas lika väl till extra roteringen, som till den ordinarie, och jag tror ej någon ändring behöfvas, i synnerhet som det icke kunde vara bindande i annat afseende, än alt denna jord skall betala den omtalte afgiften.
Det står icke ordinarie rotering.
Det är ingenting annat jag åsyftar, än att de ordalag, som angå saken, må qvarblifva, men att slippa raisonnementet som föregår.
Här står:
Då all annan i Riket befintlig, rotering underkastad Jord, af Krono- Skatte- och Frälsenatur, samt äfven den åtskillige Städer donerade Kronojord, enligt Riksens Ständers beslut, borde vara till kneckte- och båtsmanshåll indeldt, men Hemman eller Hemmansdelar likväl gifvas, som ännu ej hunnit att vidkännas ett sådant Onus, utan att något motsvarande dem ålagt är, skola desse jör en sådan Rotefrihet, så länge de den åtnjuta, årligen betala Tolf 93 Den 8 Februarii f. in.
Riksdaler etc.
Om det nu fick slä:
Hemman eller hemmansdelar af krono- skatte- och fräisenalnr, hvilka äro underkastade rotering, och icke en sådan vidkännas, skola årligen betala 12 Riksdaler; så vore det riktigt, och då finnes ej något som förutsatte det beslut, att all jord skall roteras, ett beslut som icke finnes.
Detta är stötande emot principen att uppmuntra nyodlingar, och emot de grunder som 1810 blefvo lagde för beskattningen.
Således anser jag att endast sjelfva saken bör utsättas.
För mig är det mycket likgiltigt om ordställningen ändras, endast saken uttryckes.
Dervid anhåller jag, att ej blott hemman och hemmansdelar måtte utsättas, utan äfven jord, ty det är derigenom, som den Städerhe tillhörande jord nu äfven kommer, lika med Landets, att betala rotefrihetsafgift.
Slutsatsen hos Utskottet har blifvit, att det årligen borde betalas 12 Riksdaler för helt hemman, och i samma förhållande för mindre delar eller jordlotter.
Det är detta, som Utskottet egentligen varit angelägen om.
Om, i stället för de hittills brukliga orden, det skulle få heta:
Hemman j hemmansdelar eller jord af krono- etc. j som jag föreslagit, så blefve allt riktigt.
Den 8 Februari i f. m. 9 3 Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalkeri framställde proposition tili bifall å Utskottets förslag i denna del.
Nej. Hans Excellencc föreslog derefter bifall till Utskottets framställning med den förändring Herr Hjerta föreslagit.
Bifölls. § 3y. Angående
Bevillningsaf draget för utldnte Capitaler.
Det ifrågavarande
Bevillningsafdraget är en fördel för låntagaren.
I samma mohn lånet är honom fördelaktigt i andra hänseenden, synes afdraget kunna vara ringare.
Således, när cassors intecknade lån äro de lugnaste, emedan de ej uppsägas så länge gäldenären ordentligt betalar sina räntor, borde
Bevillningsafdraget vara mindre för dem, än för lån på namn.
Jag tillstyrker således, att härmed måtte hädanefter förhållas såsom hittills.
Förändringen skulle förvålla fromma stiftelser en icke ringa förlust.
En af Cassofna under Riddarhusets vård förlorar genom nuvarande Bevillningsafdrag q pensioner.
Skulle det ökas, såsom nu är föreslagit, förlorade inrättningen i3| pensioner.
Hans Excellence Herr Grefvon och LandtMarskalken framstälde proposition till Rifall å Utskottets förslag i denna del.
Ropades Ja och Nej. 94 Den 8 Februarii f. m.
Hans Excellence framställde derefter proposition å den förändring Herr von Hartmansdorff yrkat.
Jag trodde att BeviliningsUtskottets Utlåtande innehöll tillräckliga skäl för tillstyrkandet.
Jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att, efter nuvarande Stadga, den som lånar ut sina penningar mot inteckning har den fördelen att hafva större säkerhet, men han får mindre Bevillningsafdrag för sin större säkerhet, än den som lånar ut för mindre säkerhet.
Detta är ett skäl, hvarföre Utskottet ansåg rättelsen af nöden.
Ett annat skäl bör ej lemnäs å sido, att man nemligen anser det vara cassorne, som suga landet och fastighetsägare.
Man anser äfven, icke utan skäl, att räntan af 6 procent är för hög.
Om ifrågavarande BeviliningsUtskottets Förslag skulle vinna Rikets Ständers bifall, vore åtminstone så mycket vunnit, att låntagaren finge ett afdrag af 3 per mille.
Det vöre en lättnad för landtbruket i landet, och då det är fråga om allmän nytta måste det enskildta interesset gifva vika för det allmänna.
Våra cassör äro i allmänhet icke så beräknade, utan till det mesta ställde på tillväxt, och böra således ej hafva någon känning af denna obetydliga skillnad.
Der - Den 8 Februarii f. m. 95 emot vöre det för den enskilte en märklig fördel, och lättade det, sorn våra stora lånefrågor åsyfta, att nemligen nedsätta räntan.
Jag tillstyrker alltså Utskottets framställning.
Herr Crusenstolpe > Magnus Jacob:
Då man just har i gerningen att genom en annan utväg förskaffa fastighetsägare lättare utvägar att få lån, och det blir deras sak att afsäga sig begagnandet deraf om de ej villja hafva dem, ser jag ej hvarföre man skall uppoffra cassornes rätt, då, som Herr von Hartmansdorff yttrat, pensionsbeloppet blefve betydligen minskadt.
Jag instämmer alltså i Herr von Hartmansdorffs hemställan.
Då en Ledamot sagt, att det är Cassorne som suga ut fastighetsägare, så får jag säga, att det är de intecknade fordringarne som sugit ut cassorne.
De hafva på intecknade capital genom myntförsämringen förlorat 62^ procent, och hvem har vunnit dem om icke låntagarne, som nu få betala håde capital och ränta med 18 skillingar i stället för 48.
Om man skulle uppgöra liquiden, blefve låntagarne utan tvifvel de vinnande.
Herr af Billbergh: Till besvarande af Herr Crusenstolpes yttrande får jag narn - 96 Den 8 Fébruarii f. m. na', att detta står i sammanhang med det syftemål, man har med den utvidgade lånerörelsen.
Således hör den, som intresserar sig för lånerörelsen, äfven understödja detta.
Hvad åter angår den liqvid Herr von Hartmansdorff velat uppgöra, så är det tillräckligt att erinra, att delta förslag afser framtiden och icke det framfarna, och vi skola hoppas att för framtiden sådana fluctuationer uti penningevärdet icke skola komma att äga rum.
Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Emot hvad Herr af Billbergh anfört, såsom ledande till lättnad för landtmannen, om Bevillningsafdragen blifva större, får jag blott anmärka, efter den lilla erfarenhet jag äger, att bevillningsafdragen komma nog låntagaren och i synnerhet landtmannen att svara för, ty högst sällan lemnar capitalisten afdraget.
Det vanliga är att man får betala räntan till fullo.
Ja" kan således ej annat än förena mig med Herr von Hartmansdorff.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sin förut framställde proposition till bifall å Utskottets förslag i denna del.
Vid likaledes förnyad proposition å den af Herr von Hartmansdorff yrkade förän - Den 8 Februari i f. m. 97 ändring i Utskottets tillstyrkande, blef samma förändring af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Då, efter fulländad granskning af r och 2 Artiklarne af BevillningsFörordningen, tiden var långt liden på middagen, beslöt Ridderskapet och Adeln, att med pröfningen af det återstående af samma Förordning uppskjuta till eftermiddagen.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. half till 3 eftermiddagen.
Måndagen d. 8 Februarii i83o.
Fortsattes pröfningen af Bevillningsutskottets ej mindre den i4 sistlidne December under N:o 57 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde Betänkande, med förslag till fördelning af Allmänna Bevillningen samt till en blifvande BevillningsFörordning; än ock den 28 sist61 H. 7 Den 8 Februarii e. m. litine Januarii under N:o 66 meddelte, och den i dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Uppå särskildt framställde propositioner blef allt livad Utskottet rörande 3:dje och följande Artiklar i BevillningsFörordningen tillstyrkt af Ridderskapet och Adeln utan discussion bifallit, med undantag af följande punkter, hvarom de öfverläggningar uppstode och de beslut fattades, som här nedan finnas upptagne. 44 S- Angående tiden då, och stället hvarest, Mantalsskrifning skall förrättas.
Jag kan icke finna skäl för att Mantalsskrifning icke skall få ske på Lördagen, deraf att presten på denna dag vill bereda sig till Söndagens gudstjenst.
Presterna hafva alla de öfriga dagar af veckan att bereda sig dertill, isynnerhet då de på förband få veta af Mantalsskrifningsdagen.
Efter hvad jag kunnat höra har Utskottet icke gjort afseende på denna inom PresteStåndet gjorda Motion, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utskottets Utlåtande i den delen.
Af det upplästa torde Herr Rosenschöld finna, att Utskottet icke gjort något afseende på Prosten Den 8 Februarii e. m. 99 Grevilli! anmärkning i denna del, öfvertygadt att Konungens Befallningshafvande bäst kan bedömma den till Mantalsskrifning tjenligaste tid.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla hvad Utskottet uti ifrågavarande punct yttrat.
Ropades Ja. 106 och 10J Angående så kallade fyrige Gesällers Mantalsskrifning.
Jag hade, i min motion om åtskilliga ändringar i BevillningsFörordningen, visat, att Gesäller under namn af Fyrige, innan skattskrifningen, till stort antal girigo från sina Mästare till Herberget, och att derigenom uppkommo de dubbla olägenheterne x:o Att Gesällerna, då de blifva skattskrifne på Herberget, icke hade någon som ansvarade för deras skatter, och att dessa också vanligen icke utgingo; samt 2:0 och hvad än värre var, att TaxeringsCoinmitéerna, som endast kunna uppskatta Näringsidkare i mon efter det antal arbetare de till sin näring begagna, alldeles villsefördes i sitt omdöme om Mästarns större eller mindre rörelse, hvarigenom hände, att Kronans skatter icke till tredjedelen eller fjer61 H. 7* ioo De n 8 Febr ua r i i e. nj. dedelen af det vätta beloppet från dessa Näringsidkare utgingo, hälst desse sjelfve sålunda voro intresserade af att frånskicka sig sine Gesäller.
Jag hade, såsom exempel, anfört, att vid 1837 års Skattskrifning endast från Skräddare-Embelet i83 stycken Gesäller voro på Herberget, och jag hade äfven framställt det vådliga deruti, att, under en tid af 3 veckor å en månad, på detta sätt inom Hufvudstaden göra måhända närmare 1000 Gesäller till Lösdrifvare.
BevillningsUtskottet hade också i sitt första Betänkande erkänt riktigheten af min anmärkning, och föreslagit ett Correctif mot detta missbruk.
I senare Utlåtandet har likväl BevillningsUtskottet frångått detta Correctif på grund deraf, att Rikets Ständer beslutat att i önskningsväg hos Kongl. Majit anhålla, det Gesällerne måtte varda satte under Tjenstehjonsstadga!!.
Då likväl detta ensamt beror på Kongl. Majits Nådiga stadfästelse, hvilken man icke äger någon anledning att taga för så bestämdt afgjord, och jag dessutom finner olämpligt och Rikets Ständers värdighet kränkande, att, i den af Ständerna ensamt beslutna BevillningsFörordningen, gör.» ett stadgande, hvilket är beroende af ett hos Kongl. Majit anhängigt önskningsmål, så anhåller jagom bifall till Utskottets första Betänkande, så vidt det rörer denna punkt.
Herr Tham: BevillningsUtskottet skul - Den 8 Februari i e. ni.
101 le visserligen ej Lafva frångått den i 106 och 107 §§ föreslagna correcliv mot det af Grefve Cronhjelm ganska rikligt anmärkte missbruket, att Gesäller i stor mängd före Mantalsskrifningen gå till Herberget, om icke Utskottet haft sig bekant, att alla \
Stånden afgjort, att Gesällerna borde sättas under Tjenstehjonsstadgan, och att sålunda de, som icke blifva skattskrifna, blifva behandlade såsom Lösdrifvare.
Utskottet har sålunda icke trott sig tillståndigt att antaga, det Rikets Ständers beslut af Kongl. Majit alldeles icke gillas, och att i följe deraf stadga §§ i Bevillningsförordningan.
Dessutom står i io5 §:
Husbonde häfte för Tjeristehjons , och Ålderman eller Mästare ansvare för hos honom mantalsskrifven Gesälls eller Arbetares jemte deras Hustrurs och Barns utskylder, med rättighet} att genom afdrag ä Gesällens eller Arbetarens arbetsförtjenst derföre göra sig betald.
Då denna skyldighet är ålagd, har Utskottet så mycket häldre ansett inga försigtighetsmått vara behöfliga, som dessutom i8o5 års Tjenstehjons-Stadga skulle komma att upplifvas.
Jag tror saken helt och hållet bero derpå, om Kongl. Majit gillar eller icke gillar, att Gesällerna skola ställas under Tjenslehjons-Stadgan.
Samma önskan, som nuvarande Rikets Ständer i detta afseende till Kongl. Majit framställt, gjordes äfven af i8a3 års Ständer.
Denna önskan blef 102 Den 8 Februarii e. m. då icke af Kongl. Maj:t gillad och uppfyld, och man har således mera skäl att förmoda, det Kongl. Maj:t icke sanetionerar denna önskan, än att han sanetionerar densamma.
Jag bör äfven anmärka, att ehvad i8o5 års Tjenstehjons-stadga upplifvas eller icke, så blifva ej Gesällerna, efter författningarne, att anse som lösdrifvare för det de gått till Herberget, ty de hafva rättighet att derstädes utan arbete uppehålla sig i 6 veckor innan de behöfva begifva sig från orten, eller anses såsom lösdrifvare.
Jag vet dessutom icke, hvarföre man ej kan stadga det behöfliga correctivet; ty gillar Kongl. Maj:t Ständernas önskan om Gesällernas ställande under TjenstehjonsStadgan, så förfaller ju correctivet, och ingen skada uppstår deraf, att det i Bevillnings-Förordningen influtit.
Gillar Kongl, Maj:t åter icke Ständernas ifrågavarande önskan, så är, å andra sidan, correctivet i högsta måtto behöfligt.
Jag anhåller om bifall till hvad Utskottet i sitt första Betänkande tillstyrkt.
Jag instämmer till alla delar med Grefve Cronhjelm, och anhåller om bifall till första Betänkandet, emedan om Kongl. Maj:t sanetionerar beslutet att sätta Gesällerne under TjenstebjonsStadgan, Gesällerne komma i samma förhållande som öfrige tjenstehjon, och då blifva de ifrågavarande §§ overksamma.
I motsatt fall åter äro de ganska behöflige.
Den 8 Februarii e. m. ioä Herr von Hartmansdorff, August-.
Jag är till det mesta förekommen af Hr Hjerta och vill blott tillägga, att jag icke anser Rikets Ständer böra låta någon del af sin BevillningsFörordning bero på en underdånig önskan hos Kongl. Maj:t.
För öfrigt är jag, som i andra fall har försvarat handtverkare och närings-idkare, dock ganska angelägen om att missbruk och sjelfsvåld lika litet må tillåtas dem, som någon annan.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla hvad Utskottet i sitt första Betänkande i afseende å såkallade fyrige Gesäller föreslagit.
Ropades Ja, 108 Angående Husbondes skyldighet att ansvara för Kronoskatterna af Backstugu- eller Inhyseshjon.
Jag inser visserligen svårigheten att föreslå ändringar i Bevillningsutskottets senare förslag; men jag hemställer dock, om man ej kan undgå att nämna kreatur, emedan sådant blott skulle leda till olika omdömen, och deraf följande många chikaner.
Om man ej skulle nuancera detta, utan endast bibehålla Titeln: utan Jordbruk, så vore det nog, och man slapp då undersökningar om ett inhyseshjon hade cn kalf på sin täppa eller icke.
Den 8 Februari i e. m.
Jag skulle rättvisa den anmärkning Herr Hjerta gjort, om icke ordet Kreatur influtet af arne orsaker.
Den ena, att Ledamöter inom Bonde- och BorgareStånden anmärkte, att jordbrukare kan man anse den, som har ett kappland, och man nödgades derföre utsätta sådant Jordbruk, som föder häst- eller nötkreatur.
Andra orsaken var, att med blotta ordet kreatur kan förstås Får, derföre har Utskottet sagt Häst- eller Nötkreatur.
Orsaken, hvarföre Utskottet tillagt orden utan jordbruk, är att Prosten Grape upplyst, att Backstuguhjonen i norra provincerna stundom hafva ganska betydligt jordbruk, och många disputer derföre uppkomma, huru dessa skola beskattas.
Jag har redan sagt, att jag inser svårigheten alt föreslå någon ändring i Utskottets senare förslag, och vill derföre icke fullfölja min anmärkning, om den icke af någon annan understödjes.
Men Utskottets förslag skall endast förorsaka, alt en husbonde med varsamhet emoltager arbetare, då han, blott för det de äga en ko, skall ansvara för deras Kronoutskylder; och många sådane arbetare skola hädanefter blifva uppsagde.
Detta skall blott öka svårigheten för sämre folk att kunna sköta om sig sjelfva.
Jag tvekar ej tro, att man skall förklara en potatistäppa för att äfven vara Jordbruk.
Den 8 Februari i e. ni. io5 Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottets senare Utlåtande i denna del.
Ropades Ja. i65 $.
Angående undantag från Bevillning af pensioner.
Jag vågar föreslå, att orden: hvartill delägare sjelfve göra bidrag, ändras så: hvartill
Delägarne sjelfve bidraga, eller hvad från enskild Donation härrörer.
Det har nemi. •vid Riddarhuset handt, att åskillige slägtpensioner först fått betala, ehuru de sedermera i högsta instantien blifvit befriade.
Jag vill icke göra någon invändning mot Herr von Hartmansdorffs anmärkning, utan endast gifva tillkänna, att de pensioner, som ej gå till 200 R:dr, äro fritagne.
Hr Thams anmärkning är ganska riktig; men man måste ihågkomma, att åtskillige pensioner öfverstiga 200 R:dr.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition blef Utskottets Utlåtande i]denna del af Ridderskapet och Adeln bifallit, io6 Den 8 Februarii e. m. med det af Hr von Hartmansdorff yrkade tillags alt näst efter orden: Civila Staten, skulle inflyta följande: samt alla andra PensionsInrättningar, till hvilka delägande sjelfva bidragit, eller hvilka från enskilta Donationer härröra etc.
Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 19 sistlidne Januarii under N:o 3^3 afgifne, och den 4 dennes på bordet lagde ytterligare Utlåtande, angående låneanslag till en Brobyggnad öfver Tranarps Å. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition fann Ridderskapet och Adeln, att, enär Utskottets i berörde ämne under N:o 53 förut afgifne Betänkande, redan blifvit den 16 Febru arii sistlidet år af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till liandling-arne.
Föredrogos å nyo och biföllos följande från StatsUtskottet inkomne, och den 4 dennes på bordet lagde Utlåtanden:
Af den 19 sistlidne Januarii: N:o 375.
I fråga om förändring i sättet för Kongl. Räntekammarens assignering på Banken och RiksgäldsContoiret.
N:o 376.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående hyresfritt begag - Den 8 Februa rii e„ m. ilande af General-AssislanceContoirets lius för en blifvande Lombard-Lånerörelse i Hufvudstaden.
Af den 23 sistlidne Januarii: N.*o 3y8.
I anledning af väckt motion rörande ålskillige föreslagne afskrifningar i RiksgäldsContoirets Räkenskaper.
I anledning af väckte motioner rörande granskningen och approbationen af RiksgäldsContorets smärre Creditsedlar.
N:o 38o.
I fråga om, genom AfräkningsContorets indragning, mindre controll på Kongl.
RänteKammaren uppkommit.
Ånyo föredrogos följande BancoTJtskottets den 22 sistlidne
December och den 19 derpåföljde Januarii, afgifne, samt den 8 och 20 i sistnämde månad eftermiddagarne på bordet lagde Betänkande och Memorial: N:o 92.
I anledning af väckte förslager, att, medelst särskilt upplåning af Banken, bereda fond för en ny utlåning emot pant af fastigheter; och N:o 92I, om iakttagande af en erforderlig rättelse vid slutelig föredragning hos RiksStånden af BancoUtskottets Betänkande N:o 92. 108 Den 8 Februarii c. m.
Ilerrar Thanij Wollrath, och Hjerta, Gustaf, anhöllo, att desse handlingar ytterligare måtte blifva på bordet hvilande.
Hans Ecccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att när flere Ledamöter förenat sig i anhållan om Betänkandets ytterligare hvilande på bordet, sådant ej kunde, emot 49 § RiksgäldsOrdningen, dem förvägras.
Föredrogs å nyo och bifölls BevillningsUtskottets den 2 dennes under N:o 67 afgifne, och den 4 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion, i afseende på tiden, då en ny Tulltaxa skall träda iverk - Ånyo föredrogos StatsUtskottets den 2 dennes afgifne, och den 4 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 382.
I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående lättare utväg till lönebidrag åt fastighetsegare.
N:o 383.
Angående sättet för upptagande af det statslån, Utskottet, i särskilt Betänkande N:o 382, föreslagit.
N:o 384* Angående så väl sättet för utlåningen af de medel, hvilka genom upptagandet af det, i Betänkandet N:o 382 fö - Den 8 Februarli e. m. 109 reslagnc lån, skola för RiksgäldsContorels Herrar Fullmägtige blifva disponible, till låns utgifvande emot inteckning i jordegendom å landet och i släderne, som vissa allmänna föreskrifter i detta hänseende för bemäldte Herrar Fullmägtige.
Herrar Tham, Tfollratlij och Hjertas Gustaf, anhöllo, att dessa Utlåtanden måtte ytterligare blifva hvilande på bordel.
I anledning hvaraf Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, enär flere Ledamöter förenat sig i begäran om Betänkandernes ytterligare hvilande på bordet, sådant, enligt 4g § Riksdagsordningen, ej kunde dem förvägras.
Föredrogs ånyo och bifölls ExpeditionsUtskottets den 2 dennes under N:o 35o aflåtne, och den 4 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, angående en underdånig skrifvelse om verkställd granskning af Lazaretts- och CurhusRäkenskaperna.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 357.
I afseende å uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans spannemålsräntor.
I to Den 8 F e b r u a r i i e. m. N:o 358.
Konstbränneriredskaps flerfaldiga sammansättning.
Angående Nyeds Sockens Bergslagsfrihet.
N:o 36o.
Angående någon jemkning i grunderne för Recognitionsskogarnes skattläggning, samt om åtgärders vidtagande till påskyndande af ännu oskattlagde Recognitionsskogars skattläggning.
N:o 36i.
Angående verkställd granskning af Myntverkets räkenskaper för år 1826.
D:o D:o af 1826 års redogörelse för Invalidinrättningen på Ulriksdal.
D:o D:o af Tullverkets räkenskaper och förvaltning för år 1826.
N:o 364- D:o D:o utaf Saltpeterfondens räkenskaper för år 1826.
N:o 365.
Angående det å Riksstatens 3:e HufvudTitel uppförde anslag till Durchmarschs-kostnader.
N:o 366.
Om åtgärders vidtagande till befrämjande af reglering med Tionde Conventionerne på Gottland.
N:o 367.
Angående ersättning till Rote och Soldat, enär den sednare under arbetscommendering skadas m. m.
Den 8 Februarii e. m. 111 N:o 368.
Rörande sammanbyggande af Kyrkor.
N:o 36g.
Rörande ändringar och tillägg i allmänna Lagen och serskildta Författningars stadganden om hysättning.
N:o 3jo. I anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition, angående ordningen och sättet för överklagande af Underrätts beslut i tvister om husesyn och fardag å Kronohemman.
N:o 371.