Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad:s tid med upptagande af hvad som vidare mot mig blifvit yttradt, emedan det redan på förband af mig, äfvensom af HrrTCederschjöld och Crusenstolpe, blifvit besvaradt; men jag vill dock taga mig friheten att till slut uttrycka min förundran öfver den angelägna omsorg, som här visar sig från Styrelsens sida att, under sken af att skydda tryckfriheten, vilja afskaffa en inrättning, i skygd af hvilken tryckfriheten utbildat sig och hvars bibehållande Sveriges, för det närvar,, trolin gen mest insigtsrika lagstiftare, jag menar Lagcommilte'en, ansett såsom en conditio sine qua non för en constitutionel stat.
Jag anhåller att få uppläsa en delaf denna cominittes yttrande i detta afseende: ”Exempellöst torde det väl ej va-; ra, att nämnden i tryckfrihetsmål misstagit sig i domslut; men här är ej fråga om en inrättning, som vore upphöjd öfver möjligheten att fela, utan om en, sorn, efter mensk-r liga sakernas allmänna ordning, må anses lämplig för den tid och det land, hvari den finnes; och såsom sådan tror Committe'en Svenska juryn i tryckfrihetsmål förtjena namnet af en syftesenlig och gagnelig institution.
Hvar helst en tryckfrihet blifvit införd, har deri ej kunnat i längden äga bestånd, utan skydd af en juryinrättning.
Sverige har i nära tjugo år begagnat denna inrättning; och det lärer svårligen kunna nekas, att det är just under samma tjd, sorn tryckfriheten här i landet utbildat och stadgat sig, Juryn har obestridligen tjent yttranderätten lill värn, utan att likväl hafva gjort sig skyldig till någon rättmätig förebråelse för öfverdrifven skonsamhet mot dess missbruk.
Man hav tvärtom velat påstå, det regeln att hellry friä än fälla icke alltid varit i nog bokstaflig mening tillämpad.
Men man måste besinna, att, om man ock någon gång trott sig hafva skäl att önska en annan dom, än den juryn fällt, en sådan önskan utan tvifvel lika ofta, om icke oftare, skulle blifvit föranledd af domstolarnas åtgärder, och man torde ej mycket fela, om man antager, att den punkt, hvarpå yttranderätten här i landet för närvarande står, ej hade varit uppnådd, om en juryinrättning för tryckfrihetsmålen ej funnits.”
Jag hemställer, om icke detta yttrande, afgifvet utaf en Den 17 Oc t ober c. 111. till lagarnas förbättrande af Regeringen nedsatt committé, torde förtjena någon auctorilet.
De, sora afgifvit ett sådant yttrande, hafva dock icke varit publicister, och någon partiskhet lärer således icke kunna skrifvas på deras räkning.
Jag hoppas och önskar, att Hr v.
Hartmansdorff, som sedan förra riksdagen förändrat öfvertygelse i denna fråga, måtte innan nästa riksdag, särdeles om ödet beskärer
Ronora att dessförinnan komma i närmare beröring med vården öfver tryckfrihetsärender, vända åter till den öfvertygelse han hyste vid förra riksdagen, så att man då må få höra Hr v.
Hartmansdorff uppträda till försvar för den åsigt,! åt hvilken han nu beklagligtvis nekar sin hyllning.
Hr Hjerta, Lars Joh.: Hr Presidenten Frih.
Cederström har dragit i tvifvelsmål, huruvida icke de personer, som sjelfva befatta sig med publiciteten, vore jäfviga att yttra sig i detta ämne.
Jag tager mig i detta fall friheten åberopa det väl kända ordspråket, att ingen vet bättre, hvar skon klämmer, än den, som har den på sig.
I alla fall är det kändt, att Hr Frih., som yttrat sig mot juryinrättningen, vid de flesta tillfällen varit af actor tillkallad såsom juryman, och jag hemställer, om icke deruti kunde finnas ett slags jäf äfven mot Hr Frih.
Ehuru jag således icke anser mig mera jäfvig, än den värde talaren, att yttra mig i denna fråga, skall jag dock inskränka mig till några få anmärkningar.
I afseende på hvad jag tror mig hafva hört sägas, att det åtminstone i provinserna vore tjenligare, att tryckfrihetsmålen behandlades af de vanliga domstolarna än af jury, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att de flesta mål, hvari åtal skulle äga rum, åtminstone hvad periodiska pressen angår, skulle vara sådana, att domaremagten i de flesta fall de facto skulle vara part mot de tilltalade, hvilket är ett ytterligare bevis för nödvändigheten af juryinrättningen.
Jag vill blott med några ord uppehålla mig vid hvad som blifvit invändt mot jnryinrättningen, emedan blott en blick på hvilka ledamöter, som yttrat sig för eller mot densamma, torde visa, på hvilkendera sidan tryckfrihetens varmaste vänner finnas.
En värd ledamot har yttrat, att exceptionslagar i afseende på tryckfriheten vore skadligare, än alla andra undantagslagar.
Jag tager mig friheten fästa den värde ledamotens uppmärksamhet derpå, alt en exceptionslag i formen icke kan medföra någon våda, der alla beneficia juris äro be urade i formen för undersökningen.
Hr v. Hartmansdorff har mot juryinrättningen anfört de många afsägelser från jurymanna-befattningen, som de 5 sista åren ägt rum.
Härvid får jag göra den erinran, att afsägelse hufvudsakligen endast ägt rum af dem, som varit af actor till jurymän utvalda, För öfrigt har Hr v. Hartmans - Den 17 Oetobcr e. in. dorff sökt anslå R. o. Ad:s känsla med minnet af det sätt, hvarpå de 2:ne institutionerna olagligen tillkommo i8ra; men jag hoppas, alt detta försök, utgående från en öfvertygelse, som Hr v.
Hartmansdorff sedan sista riksdagen förändrat, efter det han inträd t på en plats, der han finner sig mera utsatt för klander, icke skall lyckas.
Jag är kanske jäfvig att yttra detta; men jag hemställer till en hvar, om publiciteten 1812, då juryn stiftades, kan jemnföras med publiciteten i våra dagar.
Man säger, att tidningarna den tiden icke tilltrodde sig den djerfheten att gifva Konungens rådgifvare det rådet att lemna sina platser; men jag hemställer, om man nu får se sådana invectiver, som den tiden voro föremål för rättegångar och söndersleto folkel inom stad och land.
Att något sådant numera icke kan inträffa efter den utbildning, publiciteten genom juryimältningens införande erhållit, bör icke kunna betviflas.
Jag tror, att detta skall vara tillräckligt för att bestämma R. o. Ad:s öfvertygelse i frågan.
Här är uti förevar. ämne så mycket taladt både för den ena och andra meningen, att för mig, som bekänner mig för Constit.Utskrs åsigt, föga återstår att tillägga.
Men då jag under en mängd af år trott mig finna oriktigheten af en här försvarad sats, anser jag för min skyldighet att nu yttra min mening deröfver, innan målet lägges till handlingarna.
Jag har under discussionen hört det yttrande, som skulle det vara ett bevis på mindre välvilja mot tryckfriheten att anse domstolarnas behandling af tryckfrihetsmål vara bättre och förmånligare för det allmänna, än juryinrättningens, sådan den finnes organiserad i Sverige.
Jag, sorn bekänner mig till den satsen, att domstolarnas behandling af dessa mål är bättre än juryns, kan icke erkänna riktigheten af det motsatta omdömet, hvars försvarare jag kunde möta med samma inkast, som blifvit användt mot dem, till hvilkas mening jag bekänner mig, och säga, att förfäktandet af tryckfrihetsmålens bibehållande under jury vore ett bevis på mindre kärlek till tryckfriheten; men då häruti skulle ligga en orättvisa, faller det mig icke in att göra det, emedan jag för min del icke inser, hvarföre man icke kan önska tryckfrihetsmåls afgörande af" domstolarna och deras afgörande af jury, men likväl å båda sidor vara vän af tryckfriheten.
Vi äro alla ense derom, att indragningsmagten är en olämplig undantagslag.
Den tillkom i följd af ögonblickets behof och bör icke längre fortfara.
Då denna fråga vid åtskilliga föregående riksdagar förevarit, yttrade jag mig mot dess fortfarande, och jag hyser nu samma tänkesätt.
Äfven då yttrade jag mig om domstolarnas företräde framför jury att handlägga tryckfrihetsmål, icke derföre, att jag anser juryn vara oriktig mera i sådana mål, der fråga är om opinion Den 17 Oetober e. m. och samvete, än i andra mål, men derföre, att jag icke kan se, att juryn innebär någon af ds garantier, som publicisten eller de, som läsa hans tidning, hafva rättighet att begära.
Den våda, man velat förespegla oss af domstolarnas inträde i juryns ställe, kan jag, för min del, icke inse, synnerligast som tryckfrihetsmål erhålla 3:ne instanser i stället för en.
Jag kan icke föreställa mig, att ett större antal skall blifva fäldt af domstolarna, än af juryn; men om så inträffar, har den fällde från domstolarna tvenne instanser, hvarvid han kan söka retablissement, då deremot juryn utan appel afgör hans öde.
Jag vill icke vidare upptaga R. o. Ad:s tid med förlängandet af den redan långvariga discussionen, hvarunder jag dessutom hufvudsakligen blifvit förekommen af talare med de kunskaper i ämnet, som jag icke tilltror mig äga.
Jag instämmer derföre med de Hrr och män, som tilltyrkt, att detta Constit.Utskrs förslag måtte hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, till den behandling 56 § Reg.F. föreskrifver, godkänna Constit.Utsk:s under Atris i, 2 och 3 afgifna förslag till förändring i Tryckfr.förordn.
Jag får uttrycka min hogsta förundran öfver Hr Gr. o. Landtnäs behandlingssätt af grundlagsfrågor.
I förmiddags förklarade Hr Gr. o. Landtm., att då anmärkningar göras vid ett förslag, skola de utgöra föremål för första ptopostn, hvarföre också Hr Gr. o. Landtm, framställde den propos., huruvida den af Hr v. Hartmansdorff gjorda anmärkning förklarades för Ståndets gemensamma tanke.
Nu har Hr Gr. o. Landtm, förgätit det af Hr Gr. o. Landtm, på f. m. iakttagna behandlingssätt.
Jag kan icke förmoda, alt detta kan vara annat än en ovarsamhet, och jag anhåller, att Hr Gr. o.
Landtm, ville, i likhet med det behandlingssätt, som ägde rum på f. m., framställa propos. å den af mig yttrade åsigt, att såsom gemensam tanke af R. o.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ej kunde finna någon olaglighet af honom vara begången genom den nyss framställda propos:n, enär det måtte vara Landtmrs fulla rättighet att först göra propos. till godkännande, på sätt grundlagen föreskrifver, af Utsk:s förslag, när blott en anmärkning blifvit yttrad, och således, i fall af votering, hvarje mening hade tillfälle att göra sig gällande.
Hade flera meningar blifvit framställda såsom anmärkningar emot Utsk:s förslag, hade förhållandet varit annorlunda, och då hade hvarje af dem först bort R. o. Ad. underställas, till utrönande, huruvida Ståndet ansåg någon eller några af dem utgöra Ståndets gemensamma tankar. fJ. Ex.
Jiade likväl ej funnit mera än en anmärkning vara gjord, pemh Hr Dalmans; och om den af H. Ex. nyss framställda Den ij Oetoker e. m. >43 propos. blifvit af R. o.
Ad. afslagen, hade H. Ex. ej underlåtit att göra propos. till förklarande af Hr Dalmans anmärkning såsom Ståndets gemensamma tanka.
Om åter votering blifvit begärd, hade Hr
Dalmans anmärkning bort blifva contrapropostn.
Det sista förklarandet af Hr Gr. o. Landtm, är lika oförmodadt som det första.
Jag har icke hört någon begära votering öfver den propos., mot hvilken äfven jag måste hafva en anmärkning att göra.
Jag har och vi hafva alla varit i tillfälle att under många timmars debatt finna anmärkningar hafva blifvit gjorda mot förevar, memor,; och då grundlagen i 56 § Reg.F. stadgar, att, om anmärkningar framställas mot Constit.Utskrs förslag, propos. skall framställas till utrönande, om och hvilka anmärkningar förklaras för Ståndets gemensamma tankar, och jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm., likasom vi alla, funnit, att anmärkningar blifvit gjorda mot delta memor., vågar jag hemställa, om icke rätta marchen är den, att till R. o. Ad:s afgörande hemställes, huruvida Ståndet förenar sig om den anmärkning såsom dess gemensamma tanka uti förevar, ämne, att indragningsmagten bör afskaifas, men juryn i tryckfrihetsmål bibehållas.
Jag har vid flera tillfällen, då Constit.TJtsk:s memor. förevarit, tagit mig friheten gifva min öfvertygelse tillkänna om det behandlingssätt, jag ansett med grundlagen öfverensstämmande.
Hr Gr. o. Landtm, har visserligen tillkännagifva, att han följt en vid föregående riksdagar öflig praxis.
Jag är skyldig att respectera densamma och det sätt, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, behagar följa den; men, i likhet med hvad Gr.
Horn nu förklarat, är jag af den öfvertygelse, att detta icke varit fullkomligen grundlagsenlig!, hvilket bäst visar sig deraf, att, då ingen anmärkning blifvit gjord mot första punkten, densamma skulle, derest den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propostn med ja besvarades, blifva hvilande till förkastande eller ordagrannt införande i tryckfr.förordn. vid nästa riksdag, ehuru denna punkt är af detta innehåll: ”Citationen i sjelfva ingressen af 86 § Reg.F. återföres till ordagrann likhet med det citerade.”
Ingen enda röst inom detta bus har höjt sig mot detta förslag, och jag hemställer likväl till Hr Gr. o. Landtm., om detsamma kan till grundlagsenlig behandling antagas.
Detta kan icke vara Hr Gr. o. Landtmrs mening, utan måste säkerligen det sätt, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, börjat behandla denna fråga, härröra från en irring å Hr Gr. o. Landtnäs sida.
Ehuru jag bekant mig hylla den mening, att juryinrättningen och indragningsmagten samtidigt måtte afskaffas, likasom de samtidigt infördes 1812, bekänner jag likväl, att det skulle göra mig ondt, om, tvärtemot den mening, jag flera gånger yttrat, då emot Goristit.Utsk:s Den 17 October «. m. roemor. anmärkningar kunna göras, som förklaras för Ståndets gemensamma tanke, genom ett annat behandlingssätt eu sådan tanke icke finge göra sig gällande.
Det anser jag vara ett sätt att par surprise genomföra en fråga.
Hvad utgång saken än må få, önskar jag likväl, att alla meningarna måtte få tillfälle att göra sig gällande.
La nd t m. yttrade den förmodan, att, i fall Frih.
Ehrenborgh hade erinrat sig ordalagen uti Utskts Dienior,, han icke hade gjort Landtm, den förebråelsen att vilja par surprise låta saken afgöras.
Ex. hade ansett sig böra framställa propos. till grundlagsenlig! godkännande af alla tre punkterna i ett sammanhang, då Ulsk. sålunda yttrar sig: ”På de flera ofvanandragna skäl <Scc. får, såsom ”ett helt, af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag, ”hvilket fördenskull måste i ett samband antagas eller för”kastas, Constit.TJlsk. härmedelst, till grundlagsenlig åtgärd, ”vördsamligen öfverlemna följande hufvudsakliga ändringar ”i nu gällande Tryckfr.lag;” hvarefter de trenne punkterna följa.
Då här endast yrkas tvenne meningar, är det likgiltigt, hvilkendera som kommer i ja- eller nej-propos:n.
Mig synes således, alt R. o. Ad. onödigtvis förspiller sin tid med tvisten derom.
Förliden gårdag voterades öfver ett grundlagsförslag på samma sätt.
IJti ja-propos:n infördes Utsk:s förslag och i nej-propos;n den dervid gjorda anmärkningen.
Vill man nu deremot i japropostn intaga den gjorda anmärkningen, att indragningsmagten skall afskalfas, men juryn bibehållas, så går det också an; men ingalunda att åtskilja punkterna uti rnemor. af det skäl, som Hr Gr. o. Landtm, ur meraor. uppläst.
Jag hemställer således, om vi ej må komma till den votering, som lärer vara oundviklig och som jag nu begär, på det vi ej måtte uppehålla oss med en tvist, som till intet tjenar.
Den argumentation , Frih.
Ehrenborgh framställt, grundar sig helt och hållet på sammanblandningen af 2:ue olika beslut.
Annat är det beslut, vi fatta nu, och annat det, vi skola fatta vid nästa riksdag, då fråga blir om förslagets antagande.
Nu, då fråga är om hvad vi vilja antaga såsom vår samfällda mening, måste först propos. framställas till antagande af Utsk:s förslag och sedan öfver anmärkningarna.
Sådan var min erinran i går, och jag kan icke vara så inconsequent att i dag frångå, hvad jag i går yrkade.
I öfrigt underkastar jag mig hvilken propos.
Hr Gr. o. Landtm, vill framställa.
Sedan votering är begärd, och densamma skall för sig gå, får jag till prot. nedlägga min reservation mot den af lii- Gr. o. Landtm, framställda pro - Den 17 October e. m. propos:n af samma skäl, som jag i går reserverade mig vid ett lika beskaffad! förhållande.
Mig synes nemi. af 56 § Reg.F. klarligen följa, att propos., huruvida de framställda anmärkningarna anses för Ståndets gemensamma tanka, skall föregå, emedan af denna propostns afslående följer, att Constit.
Utsk:s förslag blir hvilande.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte täckas icke upptaga mina ord så, som Hr Gr. o. Landtm, upptagit dem.
Jag har icke sagt, att Hr Gr. o. Landtm, ville par surprise låta såket! afgöras, Utan jag har velat säga, att genom memor:s afgörande på det anmärkta sättet kunde det möjligtvis synas, som man hade för afsigt att par surprise få saken afgjord.
Af skäl, jag förut uppgifvit, anser jag propos. icke kunna framställas till antagande af Utsk:s förslag till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, utan att propos. bör göras, huruvida anmärkningen förklaras för Ståndets gemensamma tanke.
H, Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att vid de tillfällen, då blott en anmärkning blifvit yttrad emot Utsk:s förslag, hade detta antagits till grund för Landtm:* propos., hvilket handt åtskilliga gånger under de föregående dagarna.
Ex. äfven änsåg detta fullkomligen öfverensstämmande med grundlagarna, ansåg H.
Ex. sig nu böra handla på samma sätt och framställde altså ånyo propos. till godkännande, till den behandling 56 § Reg.F. föreskrifver, af Constit.
Utskts under N:ris 1, 2 och 3 afgifna förslag till förändring i Tryckfr.fÖrordn.
Ropades starka ja och nej samt votering.
Såsom jag vill minnas, har en ledamot redan begärt votering, hvadan annat icke lärer Återstå, än att justera votel':spropos:n> Hr Dalman:
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta R. o. Ad:s tanka, huruvida mitt förslag'må blifva contrapropos:n. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. tillät, att Hr
Dalmans anmärkning finge blifva contraproposm.
Ehrenborgh anhöll, att Hr Dalmans förslag till gemensam tanka måtte uppläsas.
Hr Dalmans förslag upplästes, så lydande: ”Att R. o. Ad, ”må förklara såsom siri gemensamma tanka: alt indragnings”magten må upphöra och att juryinrältnittgen må bi beha I— ”las, likväl så, att juryn organiseras efter de grunder, som ”blifvit föreslagna i Lagcomrnitte'ens förslag till criminallag ä’i 8 cap.
Rätteg.bm.’* Frih, Ehrenborgh:
Mot denna contrapropos. måste t5 H. 19 Den 17 Octo ber e. ra. jag reservera mig af det skäl, att jag anser densamma overkställbar.
Gr. Frölich.
Dav.:
Jag vill endast reservera mig mot den stora oformligheten att insätta i ja-propos:n Utskrs förslag och i contrapropostn en enda anmärkning, då så många varit gjorda.
Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm., huruvida det må tillåtas mig att såvida modifiera min criitrapropos.
, att derur uteslutes tillägget, ang:de juryns organisation efter de af Lageommitte'en föreslagna grunder.
Ad. tillät Hr Dalman att utur sin anmärkning utesluta orden ”likväl så” ända till slutet, och att den återstående delen af anmärkningen finge blifva contraproposm.
Då jag icke kunnat instämma med Hr Dalman att få en jury så organiserad, som Lagconuuitteen föreslagit, utan för närvar, anser annat icke vara att göra, än att bibehålla vår tryckfr.-jury, sådan den är, och jag tillika funnit, att flera än 2:ne meningar öfver ämnet sökt göra sig gällande, tror jag, att vi först måste afgöra, hvad som skall blifva contrapropos., i händelse ej Hr Dalman vill foga sig efter de öfrigas meningar.
För alt icke alltför långt komma in på oformlighetens hana, anhåller jag, alt vi må votera om conlraproposm.
Sedan jag afstått från det tillägg, som Gr. Horn och Frih.
Ehrenborgh anmärkt och hvilket man ansett böra borttagas, vet jag icke, hvarom vi skola votera i afseende på contrapropos:n, hvilken blir den, att indragningsmagten skall försvinna, men juryn bibehållas.
Jag begär att till prot. få göra en erinran.
Det var icke förr, än Hr Gr. o. Landtm, tillfrågat Ståndet, om det ansåg discussionen slutad och derå fått jakande svar, som Hr Dalman.förnndrade sitt förslag.
Derpå behagade Hr Gr. o. Landtm, fråga Ståndet, 0111 det tillät denna förändring, och dea tilläts.
Detta förhållande är raka motsatsen af hvad som hände i går.
Jag begärde att få justera min propos.; men det tilläts mig icke en gång att få läsa upp den, emedan discussionen var slutad.
En annan ledamot, förmodligen i besittning afen större popularitet än jag, är således lyckligare än jag; och jag gratulerar honom.
Sedan jag en stund varit frånvar., finner jag nu, att 11. o. Ad. är på vägen att begå ett stort misstag.
Hvem, som gjort det, vet jag icke; men att det fordrar rättelse, det vet jag, och jag skall derföre hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om den proposm:
Anser R, o. Ad.
Den 17 Octoher e. m. 1^7 Siborn (less gemensamma tanka den af Hr Dalman gjorda propos:n, så förändrad, som den är.
Stampningar hördes från åtskilliga delar af salen.
Upplästes till justering och godkändes följande votertspropostn:
Den, som till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkänner Constit.Utskrs under IV:ris 1 , 2 och 3 uti mern or.
N:o 4° afgifna förslag lill förändring i Tryckfr.- förordn., voterar ia; den det ej vill, voterar nej Vinner nej, förklarar R. o. Ad. sorn sin gemensamma tanka, att indragningsmagten må upphöra och att juryinrättningen må bibehållas.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 3 7.
Nej — 38. H. R. o
Ad. åtskiljdes kl. i till r 1 på aftonen.
Lördagen den 18 October i834- Plenum kl. 10 f. m.
Fortsattes pröfningen af Constit.Utsk:s mentor.
N:o 4° med förslag, som åsyfta Tryckfr.förordn:s återbringande, i vissa delar, till dess ursprungliga skick.
U t s k: s under I i t.
A afgifna förslag, tillhörande 5 § Tryck fr. lagen.
I följd af gårdagens be slut skulle jag tro. att öfverläggningen om Constit.Ulsk:s ifrågavar. betänk, icke vidare behöfver fortsättas, utan hemställer, att sedan R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka förklarat en anmärkning, som åsyftar upphäfvande af Constit.
Utsk:s förslag om juryinrättningens afskaffande, Ståndet nu endast må förklara, att någon vidare åtgärd icke erfordras i afseende på Utsk:s förslag till ändringar i 5 jj Tryckfr. lagen.
I anledn. häraf förklarade R. o. Ad., med instämmande i Gr.
Horns yttrande, att någon vidare åtgå: d af Ståndet, rörtde Utsk:s under litt.
A och B afgifna fötslag icke vore erforderlig. i<8 Den 18 Octolicr.
För min del har jag icke kunnat bilrada ett beslut, som åsyftar upphäfvaride af Constit.
Utskrs förslag och får i prof. nedlägga min protest deremot.
Frjb. Boye, Ludv., förenade sig i Frih. CederstrÖms nu afgifua reservation.
Föredrogs till pröfning Bevilln.Utsk:s d. 7 dennes på bordel lagda betänk, N:o 29, ang;de stora sjölullsbevillningen.
En fullständig granskning af tiel ta betänk, skulle bär upptaga för mycken tid, och det ligger äfven, såsom jag tror, utom föremålet för Representationens åtgärder att punkt för punkt genomgå en hel tulltaxa.
Utgående från denna synpunkt, utbeder jag mig att nu blott få göra några spridda anmärkningar, särdeles sorn jag fruktar att, i anseende till en nyss öfverstånden sjukdom, icke hafva krafter till en långvarigare discussion.
Jag skall således till en början endast fästa mig vid de af Utsk. föreslagna hufvudgrunder.
Härvid möter först, alt Utsk. ej ansett alla förbud böra upphäfvas och skvddsafgifter i stället bestämmas, och detta har i sanning väckt min förundran, då Utsk. för öfrigt erkänt det friare systemets företräde och medgifvit, att det lemnar näringarna skydd.
De skäl, Utsk. anfort för att frångå principen af detta friare system, öfverensstämma ej heller med min erfarenhet.
Det första skär, Jet, som Utsk. anfört, är, att ehuru R, St. både vid i82j och 1828 arens riksdagar yrkat upphäfvande af alla förbud, har K.
M. ej funnit skäl att dertill bifalla, utan bibehållit förbud mot införsel af åtskilliga varuartiklar; hvarjemte Utsk. tillägger, att förhållandena sedermera ej undergått nå-* gon förändring, Jag tror, att Utsk. härvid förbisett mqti■yer. na för K.
M:s beslut, hvilka Utsk. ej bort förbise; ty K.
M. har, med erkännande af systemets riktighet, ständigt fortgått på den banan, ehuru K, M., enär fabriksidkarne funnos betagna af fördom emot systemet, ansett försigtigheten fordra, att man icke genom för brådslqrtade åtgärder skrämde näringsidkarne till tvehågsenhet i deras hernön danden att utveckla sina näringar, Så har jag åtminstone föreställt mig saken, och nekas kan det icke, att K, M, steg för steg fortgått på banan af det fria tnlIsystemet; men nu skulle K. M, nödsakas att återgå i motsatt riktning, om Representationen uttalade en sådan åsigt, som Utsk. baryt-, tfa t.