Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton lemnat 0111 BondeStts beslut i detta ämne, afstå från min anhållan om uppskof.
Då nu BondeSt:s beslut genom prol.utdr. inkommit till R. o. Ad., får jag anhålla att detsamma, såsom stående i sammanhang med inbjudningen från BondeSt., mätte blifva uppläst.
BondeSt:s nyss ankomna prot.utdr. af den i3 dennes upplästes, innehållande, förutom discussiouen i ämnet, äfven Den j3 Januari f. m.
Ståndets från det förra i så måtto afvikande beslut, alt Ståndet icke allenast afslagit Bevilln.Utsk:s utlåt.
N:o 36, utan äfven för sin del beslutat stämmobölernes afskaffande.
Hr Pr ytz:
Sedan |ag nu hort discns«ionen inom BondeSt. i detta iimne och resultatet deraf, nemi. alt Ståndet beslutat stämmoböternes afskaffande; så mäste jag motsätta mig antagande af BondeSt:s inbjudning.
Alla talare, som yttrat sig i ämnet, synas bafva varit öfverens derom att stämmoböter böra bibehållas.
Det är blott i afseende på saltet lör deras utgående, som tankarne varit delade.
Med erkännande af den riktiga progressionen i stämmobÖlesbeloppet, som Hr von Hartmansdorff förslagsvis uppgifvit, tror jag likväl, att de utaf Gr.
Hamilton anförda skäl tala för bifall till Utsk:s betänk, i denna del.
Hvad sednare morn. i belänk. angår, så och då andra talare erkänt behofvet af fattigvårdens underhjelpande, anser jag icke obilligt att f utaf böterna tillfalla de fattige, helst kronobe!jeningens inkomst derigenom icke kommer att förminskas, enär stämmobötesbeloppet utan tvifvel i den mån kommer att ökas, att tredjedelen deraf hädanefter säkerligen kommer att öfverstiga hvad halfva beloppet hittills utgjort.
Ehuruväl Hr Prytz, genom ett misshörande af milt yttrande, kommit just till det resultat jag önskat, anser jag mig dock böra upplysa, att jag icke känner huruvida Preste- och BorgareSCu fattat sina beslut, men att jag af de yttranden, som fälldes af dessa Stånds ledamöter, bar anledn. tro alt de skulle bifalla Utsk:s betänk., och alt det i alla fall är mera sannolikt att man får lill K.
M. ingå med anhållan om böternes progressiva förhöjning, derest R. o. Ad. antager Utsk:s förslag, än om R. o. Ad. föreslår en annan progression, emedan de öfriga Stånden sannolikt icke instämma deruti.
Hvad BondeShs inbjudning angår, så anser jag, lika med [fr Prytz, R. o. Ad. böra afslå densamma.
Uti all lagstiftning bör man framför allt så tillställa, att ändamålet vinnes; men i förevar, fall skulle detta belt och hållet förfelas, om, på sätt Ulsk. föreslagit, det lägre bötesbeloppet skulle bestämmas till 4 sk.; ty utan tvifvel skulle då -f:delar, eller kanske ännu mer, af alla sådana lägre kronoutskylder icke ingå på den utsatta tiden, emedan troligen de fleste af dessa conlribuenter gerna erlade de fyra skillingarna, för att derigenom friköpa sig för ögonblicket från en contant utbetalning.
Af sådan anledn. tillstyrker jag, att^dessa böter, hädanefter såsom hittills, måtte blifva tolf skillingar.
Hvad sedermera angår den af Utsk. föreslagna progressionen uti bötesbeloppet, så synes den mig ganska rationel och följakt - 368 D«n q3 Jinuiti f. m. ligen böra anlagas; ty om denna icke stadgas, skulle den, som liar ett högre utsky Idsbelopp att erlägga, finna sin uträkning vid att dröja med betalningen; och i alla fall är en sadan försummelse en oordning, under hvilken man icke hör lägga hyende.
Äfven anser jag antagligt, alt ett maximum bestämmes för bötesbeloppet; likasom jag anser det riktigt, att böterne fördelas emellan la onobetjeningen till £ och socknens fattiga till f-; ty då 12 sk. bibehållas såsom högsta stämmobötesheloppet, och detsamma ökas i bestämd progression i mån af utskylderna, så kommer derigenom äfven inkomsten för kronobe!jeningen att ökas ; hvadan man således, utan obillighet mot dem, kan nedsätta bötesandelen från hälften lill och då inkomsten för de fattiga på så sätt ökas, vinner man tillika tillfredsställelsen af en lagstiftning, med hvilken man i allmänhet eljest synes vara mindre belåten.
Atskillige talare hafva erkänt, att den af Hr von Hartmansdorff föreslagna progression i afseende på stämmoböternes förhöjning, då större summor äro i fråga, väl vore riktig och önskansvärd, men att de öfriga tvänne Stånden, nemi.
Preste- och BorgareSttn, sannolikt bifallit Utskts betänkande.
Som jag icke äger någon officiel kännedom om dessa Stånds beslut i ämnet, anhåller jag att Hr Ridd.Seerettn behagade upplysa om och hvad beslut nämnda Stånd i saken fattat.
Undert Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ännu ankommit angtde Preste- och BorgareSltns beslut i detta ämne.
Hr Lefre'n: Således synes mig, att R. o. Ad. bör i detta fall vidtaga ett sådant beslut, som R. o. Ad. finner vara förståndigast och rättast för att vinna ändamålet, utan afseende på hvad som af de 2:ne nämnda Stånden möjligen kan beslutas.
Om Irenne Stånd stanna i den tanke, att stämmoböterne skola qvarblifva, men hysa olika åsigter i afseende på sältet för deras utgörande; så blir det sednare ämnet föremål för jemkningsförslag fran Bevilln.Utsk.; och jag ser icke hvarföre R. o. Ad. skulle nu bifalla Utsk:s betänk.
, såvida pluraliteten är af den tanke, att någon rättelse deruti borde äga rum.
Jag, för min del, föreslår, alt lägsta stämmobötesheloppet må vara såsom hittills, 12 sk. för skattebelopp till och med 12 r:dr, och att, då skatten öfverstiger 12 r:dr, böterne må förhöjas med en sk. för hvarje r:dr.
Jag skulle önskat, att förhöjningen kunnat blifva 2 sk. såsom i städerna; men för att icke framkomma med ett tredje förslag, inskränker jag mig till att blott begära en skillings förhöjning för hvarje riksdaler.
Jag anser denna progression i bötesbeloppet så mycket nödigare, som de skattskyldige, då de äro boende i främmande län, i stället för Den a3 Januari f. m. 369 för att till upphördsmötet skicka en commissionär, såsom commissionärer begagna vederbör, einbets- och tjenstemän för deri ringa afgiften, som stämmoböterne hittills utgjort.
Då lörfattningarne i detta hänseende gynna dem, anse de sig handla oklokt,'om de försummade att begagna sådana commissionärer, som samtliga Landsh.embetena i Riket.
Detta är likväl ett sjefsvåld, som kan och hör förekommas, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Då jag begärde ordet, var det egentligen för att rälta ett misstag, bestående deruti att jag begärt återremiss i stallet för afslag.
Sedermera har likväl en värd talare än vidare sökt bevisa den orättvisa kronobetjeningen komme att lida, om de erhöilo mindre andel än hittills uti bötesbeloppet.
Det är nemi. gifvet, att, om den princip antages, att stämmoböterne progressivt skola förhöjat, ganska få af de personer, som hafva större skattebelopp, komme att stanna för böter.
Jag är öfvertygad, att de, hvilkas skatter utgöra 5o r:dr, icke skola ådraga sig böter; och således skall, just i följd af bötermes förhöjning, inkomsterne för kronobeljeningen minskas.
Man har sagt, att det är den fattige, som blir lidande; men den fattige kan alltid vid sockenstämman anmäla sig urståndsatt att utgöra skatten, för hvilken han då erhåller afskrifning.
Jag får dessutom säga, att livad som gifver mig anledn. att yrka det kronobeljeningen måtte erhålla tvåtredjedelar af stämrnoböterna, är, att för icke länge sedan fråga varit inom Utsk. att tillägga andra tjenstemän, sora anställa åtal, tre fjerdedelar af bötesbeloppet.
Principen är densamma; och som jag vid det förra tillfallet talade för den principen, så gör jag del äfven nu.
Jag är redan till en del förekommen af de talare, hvilka sednast yttrat sig.
Det är nemi. klart, att om Irenne Stånd förena sig derom att stämmoböter skola fortfara, att de skola utgöras i progression, och att de skola fördelas emellan de fattige och kronobetjeningen; så kan icke frågan förfalla derföre att olikheter äro till finnandes emellan de Irenne Ståndens beslut, utan då skola dessa på vanligt sätt sammanjemkus.
Skulle nu It. o. Ad:s beslut befinnas vara riktigare än de öfriga Ståndens, så bör man hoppas alt de göra afseende derpå, och att jemkningen föranleder till ett riktigare beslut än det Utsk. tillstyrkt.
I sjelfva saken yttrade Gr.
Hamilton, såsom jag tyckte, alt stämmoböterne borde motsvara räntan på det skattebelopp, som icke betalas i rätlan lid.
Detta kan visserligen synas billigt, men derigenom kunde ansvaret, om försummelsen vore långvarig, blifva svårare än jag föreslagit.
Dessutom skulle särskilda ränledebiteringar för olika tider och de beräkningar i brutna tal, som deraf skulle upp i9 H. 47 370 Deli 23 Januari f. m. komma, medföra elt olidligt besvär för- kronobeljeningen, hvilket lika mycket bör undvikas, som en föreskrift, hvilkens rätta verkställighet icke af de flesta skattskyldiga kunde coutrolleras.
Stadgar man deremot alt en skilling skall betalas lör hvarje hel r:dr, på sätt jag föreslagit, så kan den skattskyldige sjelf med lätthet uträkna huru mycket han bör i stämmoböter betala och alla dithörande svårigheter undvikas.
En annan värd talares påstående, att ett visst maximum af bötesbelopp borde bestämmas, måste jag bestrida; emedan följden deraf skulle blifva, att i stället för den klagan man nu bör deröfver att den fattige får betala för mycket då elt minimum antoges, skulle man då klaga deröfver att den rike finge betala för litet.
Den rike skulle då blifva mest gynnad och sådant åstadkomma ond blod.
Jag nödgas derföre förnya min anhållan, att R. o. Ad., med ogillande af Utskts betänk., måtte godkänna mitt förslag.
Det är verkligen an märkningsvärd!, att så snart fråga är alt återföra en gammal inrättning, som innefattar hvarken mer eller mindi e än belt enkelt att bestämma tolf sk i 11 inga rs böter för försummad inbetalning af kronoutskylder, -så löper man promt in uti speculationen att deraf bilda en inkomstkälla för andra ändamål, och man vill förvandla dessa böter till progressiva afgifter på bevillningssumman, för att delas emellan de fattiga till två tredjedelar och kronobeljeningen tili en tredjedel.
Afsiglen med böterna bar varit och är, att derigenom förmå de skattskyldiga att inställa sig vid uppbördsmöte!.
Försummelsen af denna inställelse bar varit och är belagd med 12 sk. böter.
Det angår den rike icke mer än den fattiga, ty försummelsen är lika af begge.
Att nu göra en annan fördelning på grund af exemplet med Stockholms stad, hvars förhållande jag lemnar åsido, såsom icke föremål för öfverläggningen, anser jag vara orätt.
Det är factiskt ådagalagdt, att om rostlängderna komma att uppläsas fran predikstolarna, så skall sådant förmå de skattskyldiga att i rällan tid erlägga skatten, emedan de icke vilja blifva i kyrkorna kungjorde såsom de hvilka för dylik försummelse blifvit fällde till 12 sk. böter.
Derföre är författningen om stämmoböter nödig och motsvarande ändamålet.
Hvad åter belrällar att betrakta dessa böter såsom en inkomstkälla för Staten för att dermed underhålla fattiga eller aflöna kronobetjeningen, så måste jag på det högsta bestrida en sådan åsigt; ty kronobeljeningen har erhållit del af dessa böter, derföre att den ensam haft besvär att indrifva resterna, utan att likväl andelen i dessa böter på långt när motsvarat besväret med resternes indrifning.
Att frågan, då Irenne Stånd beslutat bibehålla stämmoböter, icke kan förfalla, derom kunna tvänne meningar icke uppstå.
Det vore derföre väl, om R. o. Ad. beslöt att stämmoböterne skola Den a3 Januari f. m. förblifva hädanefter som hittills, eller 12 sk. för försummad inställelse, och loge hort hela serien af olika böter för olika skattebelopp.
Jag anser mig skyldig "upvslysa, att hvad jag förra gången yttrade som en förmodan, verkligen har passerat, nemi. att Borgare- och PresteSttn hafva bifallit Utsk:s betänk.
Den grundlagsenliga behandling, som målet derefter kommer att underkastas, är den, som Ur von Hartmansdorff nämnt; men då Bevilln.Utsk. skall uppsätta ett jeinkningshelänk., och frågan är i det skick att två Stånd hafva bifallit Utsk:s förslag och ett Stånd helt och hållet förkastat slämmoböterna; så måste naturligtvis, under förutsättning att R. o.
Ad. icke förenar sig med BondeSt., Utsk. inbjuda de öfriga Slånden alt förena sig med Preste- och BorgareSttn; och i händelse inbjudningen icke antages, kommer votering att äga rum i förstärkt Bevilln.Utskott.
Utgången deraf är naturligtvis oviss; men jag tror likväl, att, sedan detta betänkande är af tvänrie Stånd bifallet, och BondeSt. i alla händelser för dess del i förstärkta Utsk. kommer att bifalla det förslag, som utsätter minsta minimibeloppet, Bevilln.Utsk:s förslag slutligen gör sig gällande; hvarföre jag fortfar alt önska bifall deilill.
Hr von Hartmansdorff har i viss mån misstagit sig om mitt yttrande, då han trott att jag ansåg stämmobölerna böra motsvara räntan på kronoutskyIdema.
Jag yttrade tverlom, att jag icke trodde dem böra blifva så höga, att de kunde motsvara räntan, derföre att i sådant fall den uteblifna betalningen moralitet’ icke skulle anses så oriktig, som om den skattskyldige hade vinst af den fördröjda betalningen.
Den rike skulle nemi. icke det obetydliga bötesbeloppet, utan endast hans önskan att icke på predikstolarna utropas såsom den der försummade att fullgöra sina pligter mot fäderneslandet, kunna förmå till uppfyllande deraf; af hvilken orsak jag anser någon öfverdrifven förhöjning i stämmobölerna hvarken nödig eller nytlig.
Då jag icke kunnat få den progression uti bötesbeloppet, som jag ansett lämpligast, så tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänk. i första punkten, med den förändring lili den andra, att stämmoböterne fördelas emellan kronobetjeningen och de fattiga, så att de erhålla hälften hvardera.
En värd talare framför mig har tillstyrkt, att kronobetjeningen skulle erhålla två tredjedelar af slämmoböterna.
Detla vore icke blott dubbelt mer än hvad Utsk. föreslagit, utan betydligt mera än hvad kronobe! jeningen nu erhåller, nemi. blott halfva beloppet; hvilket jag endast velat anmärka, utan att i öfrigt hysa någon förmodan att denne talares framställning kunde föranleda någon åtgärd.
Deremot, och då en annan talare ådagalagt att denna fråga i alla fall blir föremål för sammanjernkningsförslag, så får jag, med frångående af milt förra tillstyr - Dan *3 Januari f. ui. tande, biträda den af Hr von Hartmansdorff föreslagna progressionen af en sk. på riksdalern, ehvad belopp skatten an må utgöra; hvilket jag anser vida rättvisare, då. ingen grund finnes hvarför den, som betalar högre ulskylder, skall vara mera fredad från en proportionerad plikt, an den, som betalar mindre, helst den förre, som äger större tillgångar, lättare än den sednare kan å utsatt tid vara beredd till utskyldernas erläggande.
Hvad den sista punkten angår i Utsk:s betänk., så qvarblifver jag så mycket hell re i den mening, att Utsk. rätteligen tillagt kronobetjeningen endast en tredjedel af böterna, som dessa hötesandelar troligen blifva ännu större genom den af Hr von Hartmansdorff föreslagna obegränsade bötesprogressionen.
Jag vill blott i största korthet fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att den utaf en värd talare föreslagna beräkning af stämmoböterna, enligt hvilken en skilling skulle beräknas för hvarje riksdaler af skatten, blcfve något för kännbar.
Debetsedlar på 2000 r:dr äro icke så sällsynta, då derpå upptagas t. ex. 8oo r:dr i brännvinsbränningsskatt; och att då i böter för försummad inbetalning beräkna en skilling för riksdalern, som för ett dylikt skattebelopp skulle utgöra 4° å 5o r:dr, anser jag något hård t.
Jag får blott anmärka,alt om någon i vårt Iand skulle hafva en debetsedel på 2000 r:dr, så lärer han vara så förmögen att lian genast och titan dröjsmål kan erlägga skallen.
Slutligen får jag erinra, alt en skilling på riksdalern är blott en tredjedel af hvad som betalas i Stockholm, der böterne utgöra tre skillingar på riksdalern.
Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det icke är sagdf, att den skatlskyldige är rik, derföre alt hans debetsedel uppgår till 2000 r:dr; ty han kan såsom arrendator drifva någon stor rörelse, jordbruk eller fabriksrörelse.
Jag tillstyrker derföre att böterne måtte blifva hädanefter som hittills.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då under discussionen flera meningar blifvit framställda, tillstyrkande dels bifall å Utsk:s utlåt., dels förändring deruti på det sätt, att stämmoböter skola utgöras med 12 sk. för alla debetsedlar, hvilkas belopp uppgår till 12 r:dr eller derunder, men sedan med en skilling för hvarje riksdaler; dels stämmoböternes fördelning till hälften emellan uppbördsmännen och socknens fattiga; dels stämmoböternes utgående framdeles såsom hittills med 12 sk. för hvad skattebelopp som helst; hvartill ytterligare komme BondeStts inbjudning, R. o. Ad. torde finna nödvändigt att särskilda propositioner framsläl - Den a3 Januari f. m. 3j3 las å de tvänne särskilda frågor, som i Utskts utlåt. föreLomme, Ropades ja.
Hr La ndtm. hemställde nn först, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag i hvad det anginge stämmoböternes utgörande.
Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att nej öfverröstat ja.
Hr Landtm, liemställde, om R. o. Ad. behagade antaga BondeStts inbjudning.
Hr Landtm, förklarade det han funnit nej hafva öfverröslat ja.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att stämmoböterne böra utgöras med 12 sk. b:co för skattebelopp på en debetsedel af till och med 12 r:dr b:co, och alt för hvarje full skatteriksdaler derutöfver stämmoböterne ökas med en sk. b:co.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering af Frih.
Cederström, Jacob. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposilion :
Den som bifaller, att stämmoböter skola utgöras med 12 sk. b:co för skattebelopp på en debetsedel af till och med 12 r:dr b:co, och alt för hvarje full skatteriksdaler derutöfver stämmoböterne ökas med en skilling b:co, voterar >a; den det ej vill, voterar "ei; Vinner nej, komma stämmoböter såsom hittills att utgå med 12 sk. b:co, utan afseende på skattebelppet å debetsedeln.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer:
Landtm, yttrade, att nu återstode till afgörande sättet för fördelningen af böterna, hvilken Utsk. föreslagit till en tredjedel åt uppbördsmännen och två tredjedelar åt socknens fattiga.
Cederström nu började att yttra sig rörtde denna fråga, erinrade Hr Landtm, att R. o.
Ad. före vo - 374 Den a3 Ja n u a ri f. m. teringen förklarat öfverläggningen i liela saken fulländad, oell att således nu endast återstode fattande af beslut i den del af frågan, som Hr Landtm, sist omförrnält.
I händelse det icke är tillåtet att ingå uti discussion ronde den af Utsk. föreslagna fördelningen af böterna emellan de fattiga och kronobe!jeningen, så får jag belt enkelt begära afslag på Utskis tillstyrkande i denna del.
Hr Landtm, hemställde derefter, om II. o. Ad. behagade bifalla Utskis förslag angtde böternes fördelning.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att stämmoböternes fördelning, såsom hittills, till hälften emellan uppbördsmännen och socknens fattige, borde bibehållas.
Som icke något ofFicielt tillkännagifvande inkommit, luiru Preste- och BorgareStm afgjort saken, så får jag anhålla att R. o.
Ad. ville besluta en inbjudning till dessa Stånd att sig med R. o. Ad. förena.
För min del anser jag häst att öfverlemna åt Utsk. att föreslå inbjudningen, och afstyrker derföre Hr Lefre'ns framställning.
Hr Fri.h. o.
Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade inbjuda MedStånden att förena sig i R. o. Adis i afseende på stämmoböterna fattade beslut.
Justerades pleni-prolm för den 19 sistl.
Dec. f. och e. m. samt för den 21 Dec. f. och e. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m.
Den a3 Januari c. m. 3j5 Lördagen den 23 Januari i84i.
Justerades pleni-prot:n för den 22 och 23 sisth Dec.
Till pröfning företogs BancoUlsk:s den 29 sisth Dec. på bordet lagda utlåt.
N:o i3i, öfver en väckt motion att Commissaiien i Banken S.
Thurdfjell matte retroactivt få beräkna den för bankens yngre commissarie!- bestämda lön.
Hr Stuart, Carl Gustaf: Jag begagna!- detta tillfälle för att tillkännagifva, det jag icke i Ul.skts plenum öfvervåld det mål, hvarom nu förevar, betänk, handlar.
Jag deltog deremot i afdelningens härom afgifna yttrande, som innehöll alstyrkande å den af Hr Gustafsson till fördel för Bancocommissarien Thurdfjell väckta motion.
Mina skäl för alstyrkande voro , att Bancocommissarien Thurdfjell försl eflei- bankens förändrade organisation erhöl.l den tjenst han nn innehar, och alt denna tjenst är af den lindriga beskaffenhet, att den efter min åsigt kunde genast, men efter den af Bancosty reisen yttrade opinion först framdeles kan indragas.
Stjernstedt, Theodol-:
Äfven jag har icke kunnat biträda det beslut, hvaruti BancoUtsk. stannat, och har reserverat mig deremot.
Jemte de skäl, Hr Stuart nu anfört, får jag åberopa, alt enligt bancoreglementets 44 § tillhör det hvar och en, sorn har ansökningar om gratificationer, eftergifter, afski ifningar eller arfvoden, att med dem inkomma till B.
Sits BancoUtsk. sednast den dag, då R.
Sits sammankomst inträffar, vid påföljd att de i annat fall icke varda till pröfning upptagna.
Denna ansökning har visserligen icke inkommit directe från den sökande, utan i motionsväg, och det har således ålegat Ulsk. att upptaga fråga 11 ; men resultatet har jag ansett i alla fall böra blifva detsamma, eller ett afslag, emedan påföljden eljest kunde blifva att R.
St:s billiga anspråk att i ett sammanhang få pröfva dylika frågor skulle blifva kringgånget.
Jag anhåller om afslag å förevar, betänkande.
Då denna fråga förevar i BancoUtsk., så fann dess majoritet alt den ifrågavar. commissarien är i alldeles lika predicament, som de 5 commissarier, hvilka R.
St. förut tillerkänt en förhöjd, retroactiv löneberäkning från och med Augusti, såsom jag tror, eller någon annan månad år i838.
Det ansågs af 3^6
Den 23 Januari e. m.
BancoUtskrs pluralitet i yttersta grad obilligt och bestämdt antydande på någon ogynnsam eller mindre god tanke om personen, med ett ord på något personligt förhållande, om icke den ifrågavar. bancocommissarien af R.
St. ställdes i fullkomlig paritet med de öfriga 5 commissarierna, hvilka fått sig denna löneförhöjning tillerkänd.
Jag kan för min del icke inse någon den ringaste orsak för R.
St. att göra någon skilnad emellan denna och de öfriga commissarierna , och då frågan i fullkomligen behörig ordning blifvit väckt, så ser jag icke huru R. o.
Ad. nu kan, i olikhet med hvad vid ett föreg:de tillfälle skett, fatta sitt beslut.
För mig är det fullkomligen likgiltigt hvad personen heter; jag ser på saken, håller mig till den, och finner alldeles inga andra argumenter här förekomma, än de som förut hafva galit, hvarföre jag tager mig friheten vördsamt tillstyrka att R. o.
Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag.
I anledn. af den siste talarens uppgift att förhållandet vore alldeles enahanda med Hr Thurdfjell, som med de öfriga bancocommissarierna, hvilka vid innevar. riksdag erhållit retroactiv löneberäkning, anser jag mig böra upplysa, att den uppgifna likheten i förhållandet icke äger rum.
De öfrige bancocommissarierne innehade nemi. sina tjenster före bankens reorganisation och genom denna reorganisation ansågo de sig hafva erhållit ökade göromål.
Hr Thurdfjell åter sökte och erhöll icke sin tjenst förr än verket var reorganiserad!, och de göromål, som för närvar, tillhöra samma tjenst, voro då redan bestämda samt hafva sedermera icke blifvit tillökade.
Dertill kommer, att den tjenst Hr Thurdfjell nu innehar är af den lindriga oeh öfverflödiga beskaffenhet, att densamma, på sätt jag i mitt förra yttrande hade äran tillkännagifva, ovillkorligen måste förr eller sednare indragas.
Det är ganska val utred t af reservanterna, att den ifrågavar. mannen icke har några egentliga rättsanspråk för bifall till motionen.
Delta är likaledes ulredt af Utsk., och är utan allt tvifvel.
Men det synes mig, som Utsk. handlat ur en stone synpunkt, den nemi., att, elium den ifrågavar. mannen icke har några rättsanspråk, en billighet likväl talar för denna löneförhöjning.
Detta säger också Utsk., och må det vara ett R.
St:s Utsk. tillåtet, att för en person inom ett så stort och R.
St. tillhörande verk utgå från en billighets-synpunkt.
Mannen är gammal, och bela frågan angår 200 r:dr.
Denne gamle man har, såsom jag tror, alltid varit tjensteman inom banken och hörer, efter den åsigt de fleste ledamöterne af Utsk. yttrat, till samma cathegori, som de 5 öfriga bancocommissarierna, hvilka erhållit retroactiv löneförhöjning.