Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 72, i anledning af väckt motion, angående, eftergift af arrende .för ett halft mantal N:r 2 Hårstorp i Dörby socken af Calmar län. S. I).
Föredrogos ånyo
Stats-msmitets nedannämnda Memorial och Utlåtande; : i ViW sN:o 75, i anledning ^al,(-erhållen: .återreiiiii^ % JJ,tkåtantj^l NiO/. 39/|angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-inrättningen i fjjtO£khojm,(,afö,en utaf Stockhoiiids stads och låns Kurhus hegagnad tomt.
Ladén Ull handUugarne.
.••v; Bgitiiilatr.
Sot griinJJlbm obnefignK .noiiotn iibäv te gninbainB i .Ov •-.<
Nöj 7A- dels, ji (iwUvlniiig af Kongl, Maj:J*s nådigaRföpositioö, angående l#ckö kungsgårds användande till ekplantering, dels angående väckta motionerouftnUföftrenderande af vissa delar af nämnde kungsgård, samt om anslående af en derunder lydande hemmansdel till boställe åt Fotl^SRöAe läraren i Otterstads församling.
Med .■.ogillande, ai, Utskottets aftfstäy det Inkomst-afdelningens,T uti de . bifögade reservationerna intagna .förslag. „smi! hgn nade sitt bifall till Utkottets yttrande sidan 6, i anledning af E. M. Falks oell
Anders ■Jonssons der omförmälda motioneiV' 270 Prol.-Utdrag den 7 Mars 1860.
Frän Vallöf. Borgare-Stdndel.
S. D. Föredrogos ånyo oell biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 05, i anledning al Kongl.
Maj-.ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord ifrån Regements-pa stors-bostället Westerhus, lill utvidgande af Jemt lands Hästjägare- och Fältjägare-korpsers mötesplats å Frösön; N:o 65, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af Skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronoljerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i Wester-Rekarne härad och Södermanlands län; och N:o 66, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande såsom boställe åt Länsmannen i Södra distriktet af Faurås härad i Hallands ian af det tili Kronan imiragne f. d.
Förste Landtmälare-bostället, tvåtredjedels mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmansbostället, tre åttondedels mantal N:o i i Thorsjö Henrik i Gunnarps socken. S. D. Föredrogos Stats-Uiskottels Utlåtanden N:o 67, i anledning af väckt motion, angående sättet för bestämmande af medelmarkegångspriset å räntebräder i Jönköpings län.
N:o 68, i anledning af väckt motion, angående befrielse från onera för ett af Skellefteå stad inköpt hemman.
N:o 69, i anledning af väckta motioner, angående stubb-örens anslående till fattigvård och odlingshjelp, m. m.
N:o 70, i anledning af väckt motion, angående ersättning tili åtskilliga personer inom
Hållnäs församling för oriktigt erlagd strömmings-tionde till Pastor i nämnde församling.
N:o 71. i anledning af väckt motion, angående befrielse för egare af skattefrälsehemman från lifgifvande af forsel-lön å ränte-spanmål.
BiföUs. Prot.-Utdrag den 7 Mars'1860.
271 Och N:o 72, i anledning al' väckt motion, angående eftergift af arrende för ett hallt mantal Nio 2 Hårstorp i Dörby socken af Calmar län.
Äfvensom Stats-Utskottets Memorial Nio 73, i anledning af erhållen ålterremiss a Utlåtandet Nio 39.
Från Hedera. honde-Sldndet. S. D. Hvart efter annat föredrogos och godkändes Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 65, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från Ilegements-pastors-bostället Westerhus till utvidgande al Jemtlands Hästjägare- och Fältjägare-korpsers mötesplats å Frösön; Nio 65, i anledning al Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående utbyte af Skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronofjerdingsrnans-bostället Lilla Tjärbruket i Wester-Hekarne och Södermanlands län; N:o 66, i anledning al Kongl. Majits nådiga Proposition om anvisande såsom boslälle åt Länsmannen i Södra distriktet af Faurås härad i Hallands län af de tili Kronan indragna f. d. Förste Landtmätare-bostället § manta!
Nio 5 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad i stället för nuvarande
Läns mansbostället | mantal Nio 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken; Nio 67, i anledning af väckt motion, angående sältet för bestämmande af medelmarkegångspriset å räntebräder i Jönköpings län; Nio 68, i anledning af väckt motion, angående befrielse från onera af ett al Skellefteå stad inköpt hemman; Nio 69, i anledning af väckte motioner angående stubb-örens anslående till fattigvård och odlingshjelp, m. rn.; Nio 70, i inledning af väckt motion, angående ersättning till åtskilliga personer inom Hållnäs församling för oriktigt erlagd strömmings-tionde till Pastor i nämnde församling; Nio 71, i anledning af väckt motion, angående befrielse för egare af skatteIrälsehemman från ulgifvande af forsel-lön å ränle-spanmål; Nio 72, i anledning af väckt motion, angående eftergift af arrende för A mantal Nio 2 Hårstorp i Dörby socken af Calmar län; hvaremot samma Utskotts Memorial Nio 73, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet Nio 59, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns Kurhus begagnad tomt; lades till handlingarne.
Brot.-Utdrag den 10
Man i8§S) idi obnom k fiisyreils sbirségdB .noiloiu Jjaft» le gniflböims i , Sr'T o-M ifnö .nfit noilcl)
In nöäaois vdiötl i qioJmiiH - o:W letncm Jlisd Ds Deu. JjJ Mars. -»•mtlé nsliöihs Se §iiiabalae i .J T o:VI lenomsK mo&aaVIÅ Från Högloft.
Ridderskapet och Adeln. i iiLf .; .ftlWftttttlVbltllkÅ Wf’ "i s\>ö>V S. I).
Efter föredragning af Konstitutions-Utskottets ilen 5 oell 7 dennes bordlagda Memorial N:o 5, angående fullbordad granskning af de i Stals-Rådet förda Protokoll, beslöt Ridderskap^,,..och.
Adela ad lägga,.^senäuinda Memoria! till handUngarne med ogillande af de deri framställda anmärkningar. , .&.{ J).
JEft^r för^i^rngning af Ståts-Utskottets dea a-och 7 dennes bordlagda |I|låt%p,de 7.4, dels i. anledning, af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, /angående .Leckö kungsgårds användande,, lill ekplantering, dels angående väckta mot immi; om utarrenderande af vissa delar, af nämnde kungsgård, samt om anslående -af eu dertunder lydande hemmansdel till boställe ät Folkskoleläraren i Otterstads församling; afslogs Utskottets första framställning och bifölls Kongl. Majlis lörenämnda nådiga Proposition; hvaremot Utskottets sednare hemställan blef af Ridderskapet och Adeln W&M&kifiaivnt ta» noiliaoqoiM saibéti aldsM .Ignotf is gniabolne i <18 o:W S. U.
Förediogas och biföllos Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi- Utskottets nedarmämmla den 7:de dennes pä bordet lagda Betäukanden:
:N.;o k, i anledning uf väckta motioner angående förän,dringf i åtskilliga delar af nu gällande Stadgaiuien rörande nederlags- och transitoe-räU; i ; k litti■ ■■■.■■•2; i anledning af väckta motioner om vissa ändrings?) i Stglations ordningen; samt ;n&l agniqöänÖl i lobÉidoJnfii é J;jaiiq?.gnågöiirr»ml‘jbsm
II, ,N;o 3, i anledning af vackt motion ani revision af Taillverknts spörtel-taxa. S. D. Föredrogs och lades till handlingar ne.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets den 7 nennes bordlagda Memorial Nio 4(1, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande Betänkandet N:o 19.
,Uf .qbidamui-’ ifoo biÉ/aiJlnl -raq cyiliblnlé
Lag-XJtskottets Belänianden. fiel' af följer icke, att hvarje deruti varande Bolagsmans Cession skall af Hof-Rätten upptagas; ty att en Bolagsman möjeligen kan söka aflrädesförtnån, utan att deraf Cession af Bolaget nödvändigt skall föranledas , är instämmande med allmanna Lagens innehåll uti i 5 Cap. 9 §.
Så vida nu den enskilte Bolagsmannens hustru icke kan anses tillhöra Bolaget, är det ock klart, att hon äger söka boskillnad emellan sig och mannen vid det forum, hvarunder den sednare for sin person lyder, derest icke
Han och Bolaget på en gång söka Cession, i hvilket fall hennes ansökan naturligtvis skall ingés till Hof-R.Uten, der Concoursen är anhängig.
Vid 2 §. är anmärkt, att den deruti föreskrifne lid för hustruns boskillnadsansökningsafgifvande, nämligen sist å den d3g, som för bevakningen af Borgenärernes fordringar utsatt är, skulle vara nog lång.
Såsom skäl äro anförde, dels att, då Boskillnadst visten vanligen i ett sammanhang med afträdestvisten handlägges och afgöres, rnen mannens Borgenärer/ hvarken af offenteliga stämningen och kungörelserne derom, eller af de särskilta kallelser de undfå, kunna erhålla kännedom atcdiustrun söker boskillnad , hvilket de först på inställelsedagen i mannens Concours ftngo veta, så hlefvo de ock utur tillfälle, att uti sina bevakningsinlagor, dem de /agde att före berörde dag tilj Rätten insända, anmäla sina bestridanden af boskillnaden , dels öck att såmedelst de i mannens galdbundna bo tillförordnade Gude
Män skulle hindras uti den, enligt st Capitlet 3 §. af Lagförslaget, dem ålig - fiol Ziag-Utsiottets Bet^nkanden.. gande skyldighet, att draga försorg om försäljning af tillgångarne i varor och i andra lösören, som till fastighets bruk och drift icke äro nödige; och är på sådan grund den rättelse i stadgandet sökt, att hustruns boskillnadsansökning borde ingifvas antingen på samma gång då mannens Borgenärer öfver hans Cessions-ansökning höras, eller, örn det då, i anseende till hennes behof af god man, icke kunde ske, sist sex veckor eller tvenne månader derefter, äfvensom det ansetts, att 6 §. i detta Capitel jemväl borde derefter rättas.
Enär Utskottet öfvervägat berörde anmärkningar, har det förefallit Utskottet, som fråga snarare skulle kurtna väckas , huruvida hustruns enskilta egendom någonsin borde kunna tillgripas, utan att vara af mannens Borgenärer henne lagligen från vunnen, och om icke, pLsudan grund, hon rätteligen vore att anse endast för svarande part i Concoursen, eller såsom den der hade att värja sin rätt, filett i den händelse, att Borgenärerne gjorde något bestämdt anspråk på hennes egendom ; men, då ordningen likväl kan fordra, 'ak den tvist, som emellan henne och Borgenärefpe uppstår, skall utföras och afgöras på en gång med den egentliga Concoursen, har Utskottet trott sig ej böra frångå , hvad Lagförslaget i detta afseende innehåller.
Att deremot inom en ännu trångare prtesctiptions-gräns inskränka hustruns rätt, finner Utskottet betänkligt att tillstyrka, i synnerhet som boskillnadsansökningen, enligt den i 5rte Capitlet 34 §. af Lagförslaget lagde och hit äfven lämpliga grund , måste anses bestridd , så länge den icke blifvit Lagutskottets Betänkandetti 603 bestämdt medgifven.
Att åter något hinder icke uppstår för den åtgärd Gode männen i ofvananforde måtto tillhör, finnes af -gtde §. i detta Capitel af Förslaget.
I afseende å innehållet, af förevarande § hafva ock frågor blifvit väckte, så val om saknadt stadgande, det Rätten borde göra afseende 3 det förslag till God Man, som hustrun kunde uppgifva, sorn ock att det skulle bero på huom honså ästundade, begära god ovilkorligen åligga Rätten att deri uti äktenskapsskiilnaduvister, hustrun får ensamxktevaka sin rätt, eller ock begagna det biträde lion sjelf utser; men, då Ut^ skottet förmodar, att Lagen icke behofver antyda derom, att hustruns Förslag till god
Man bör hos Domstolen vinna afseende, anser TJt. skottet, att, i frågan huruvida en sådan skall för henne forordnas, olikheten emellan en ägtenskapsskillnads- och en boskillnads-tvist bör i öfvervägande komma.
Uti den förra yrkas! ägtenskapets upplösning, det vill säga, ett fullkomligt afbry:- tande af alla vidare band emellan mannen och hustrun:
Uti det sednare åter fortfara dessa band i hela sin kraft, och saken handlar blott om egendomsförvaltningen i boet.
Besinnar man denna betydliga olikhet, blifver det lätt att finna, det hustrun kan såsom obehindrad vederpart uppträda mot mannen i förra fallet, men icke uti det sednare, och att hon således i det förra äger ställa Ombud efter eget behag, naem deremot i det sednare bör hafva Ombud, ehvad lion sjelf väljer det eller icke, emedan hon ej jtrun sjelf, att.
Man, och icke1, förordna, helst 604 "Lag-Utslottets Betiinkanden. bor i denna händelse kunna föra talan ernof mannen.
I anledning af stadgandet uti 10 §. är anmärkt, att hustru ej borde äga betalningsrätt för penningar, som blifvit lemnade till mannens disposition, emedan han prassumerades hafva användt dem för boets behof och således jemväl till hustruns nytta, samt att förhållandet vore enahanda, om lösören i samma ändamål med hennes bifall blifvit förvandlade; Äfvensom mari förmodat, att i egendomsbolaget emellan makar enahanda principe borde vara gällande, sorn i andra bolag, att ingen liqvid eller godtgörelse för disponerade bolagsmedel kunde existera emellan jnteressenterne inbördes, förr än .Borgenärerna erhållit betalning; och, då hustrun, om hon genom ägtenskapsförord förbehållit sig rätt till viss införd egendom, som är oförvandlad i boet, i kraft af Lagens särskildta förordnande tillgodonjöt sådan rätt, samt hon likaledes kunde få undantaga giftorätt, när skulden är mannens enskildta ellet genom hans förgörelse åsamkad, och. således icke att såsom bolagsskuld räkna, har man ansett någon anledning icke vara, att hustrun, efter §:s lydelse, skulle anses sorn oprioriterad fordringsägare i boet för penningar eller värdet af skingrad lös egendom och såsom sådan komma i predicament att aflägga Borgenärsed.
Häröfver anser Utskottet sig böra yttra, att, så vida icke all verkan afägtenskaps-förord skall tillintet-göras, måste någon utväg gifvas för en hustru att få ersättning för hvad mannen af hennes lösa egendom disponerat.
Det står icke i hennes makt att förekomma denna egendqjns af - Lag-Utskottets Betånkanden.
605 yttrande, och det synes icke vara för mycket att hon derföre får en fordran i boet.
Det skulle må hända snarare kunna påstås, att hon borde för denna fordran äga lika förmånsrätt, som en myndling hos sin förmyndare, emedan hennes förhållande till mannen under ägtenskapet är i det närmaste af enahanda beskaffenhet.
En helt annan sak är det deremot med ersättningen för hennes försålda fastighet, till försäljning hvaraf hon måste hafva gifvit sitt uttryckliga bifall, om den skall blifva gäHande, eller ock har hon försummat tiden att derå tala, i hvilket fall hon får skylla sig sjelf, som satt sin rätt å sido.
Utskottet finner således, att
Lagförslaget rätteligen stadgat olika grunder för 'bedömandet af dessa händelser, och anser sig så mycket mindre kunna tillstyrka någon ändring deruti, som
Borgenä» rerne ej böra finna sig bedragne på sina rättmätiga fordringar, då hustrun med dem delar de penningar, som influtit för hvad henne, efter lagligen bevakadt förord, enskilt tillhört.
Såsom ett tillägg vid 12 §. har det stadgande ansetts nödigt, att den vårdnad och förvaltning, hustruns Gode
Man emottager af hennes enskildta egendom och giftorätt, icke annorlunda än under förmyndareansvar må utöfvas; men, ehuru hustruns ställning fordrar, att God man bevakar hennes rätt, då den kan komma i strid med mannens, anser Utskottet, likväl deraf icke följa, att hon, i hänseende till Gode mannen, är i lika förhållande med en omyndig, helst hon icke är hindrad; att vaka öfver Gode mannens åtgärder, och nödvändigheten icke synes påkalla 6o6 Lag-Utskottets
Betänk and etli något annat förordnande i detta fall, än hvad om Sysslomanskap i allmänhet finneg stadgadt. j 3 §., som stadgar, att ejtel lefvande maia eller den dödas arfvingar skola för gulden njuta lika befrielse om de söka, boskillnad, sorn örn dé afträda boet, har man ansett kunna antingen uteslutas, eller ock åtminstone böra sä jemkas, att den icke gåfve anledning till den incongruité, att sterbhusdelägarne ända till dess Dom i ett boskillnadsmål faller, kunde fasthälla sig i besittningen af ett bo, och såmedelst, Borgenärerne till förfång, förlänga den tid, sorn Lagert gifvit dem för att förklara om de vilja betala eller gora sig urarfva.
Denna illusion, att på föregifne boskillnadsanspråk äska undantag af hela boet, har man ock formodat kunna i det mest förmögna bo användas af Sterbhusdelägare, för att bereda anstånd med skuldens betalning; och, ehuru Borgenärerne ägde rätt att få borgen till sin säkerhet, kunde de likväl icke utkräfva betalning förr än Dom fallit.
Berörde yttrade fruktan, att sterbhusdelägare skulle kunna, med stöd af omförmälte §:s lydelse, hålla sig i besittning af ett bo och såmedelst förlänga tiden till urarfvaansökan, kan Utskottet icke dela.
Utskottet finner, att antingen mäste boskillnad och urarfvagörelse sökas på en gång, och då skall, enligt tj §., egendomsafträde nödvändigt ske, eller ock sökes boskillnad utan urarfvagörelse; men då blifva sterbhusdelägare a andra sidan, i likstämmighet med sista perioden af 4 §., oafbrutet Underkastade utmätning.
I båda fallen anser Utskottet, att Borgeriärernes rätt blifvit tillräckeligen vårdad, och Ut - Lag-UtstiottMs Betäntanden.
607 skottet kan ej inse huru tiden till urarfvagörelse härigenom skulle kunna obehörigen utsträckas.
Ändamålet med förevarande §. tr att undanrödja dan tvekan , som eljest skulle kunna uppstå, huruvida en sterbhusdelägare, som icke formeligen afgifvit urarfvaansökning, endast derföre borde svara för all gälden, oaktadt han genom sin inlaga örn boskillnad satt
Borgenärerne i tillfälle att bevaka sin rätt och tillika beredt dem nödig säkerhet, då lian icke tillträdt något af egendomen annorlunda, än efter inventarium och emot borgen. 8 Capiilet.
Det i 2 §. uti detta Capitel af Lagförslaget antagna stadgande, att om ibland flera arfvingar någondera vill göra sig urarfva, men annan ej, och denne bestrider egendomens afträde, skall han hafva rätt, att emot full borgens ställande för gablens betalning egendomen mottaga, äfvensom i sammanhang dermed förordnandet vid slutet af 13 att i nämnde händelse offentlig stämning bör utfärdas, .meri den som tillträdt egendomen ej vara fri för Lagsökning, äro ansedde vara så lieskaffade, att de, till undvikande af tvister, föij hvilkas bedömande rättesnöre i Lagen icke funnes, borde efter följande framställde åsigter förändras.
Man har nemligen ansett; att igenom egendomens öfvertagande den bestridande sterbhusdelägaren satt sig i förbindelse att betala all känd gäld i boet, eller att gälden blefve hans egen, ehvad den förr eller sednare utkräfves, hvaremot Lagen till ersättning lemnade honom rätt att använda boets egendom: att, då nya Borge - 6o8 l.äs-TJt skottets ZSetänkanden. närer antingen före eller å inställglsedagen sig anmälte, rättvisan kräfde, att desse äfven af ho* norn skulle betalas utan att han kunde i afseende å dem göra sig urarfva: att, örn nämnde arfvinge icke bestridt de öfrige Sterbhusdelägarnes ansökning om egendomens afträdande, utan målet fått fortgå i laglig ordning, de nya Borgenärer fått dela lika öde med de förut kände, men att Lagen nu skulle tillåta honom att förnärma de förres rätt, om den ej stadgade, att en förlust, sorn den bestridande arfvingen vållat, bor de af honom godtgöras: och att det inkast, det de okände Borgenärernes ställning icke varit bättre, i fall ingendera Sterbhusdelägare gjort sig urarfva, icke borde kunna användas, då dels man borde föreställa sig boets tillstånd högst tvetydigt, enär någon af Sterbhusdelägarne ansåge urarfvagörelse för sig nödig, dels, i fall urarfvagörelse kommit i fråga, en okänd Borgenärs tidigare anmälan kunnat föranleda till egendomsafträdandet, innan alla de kände Borgenärerne hunnit betalas.
Enär, genom egendomens öfvertagande, den Sterbhusdelägare, som bestrider urarfvagörelse^, icke iklädt sig annan gäld, än den, sorn då var känd, helst det endast är på denna gäld, som den andra Sterbhusdelägaren grundat sin urarfvaansökan, så måste han alltid äga öppet att sjelf göra sig urarfva, så snart mera gäld yppas, men tiden dertill räknas ifrån den stund, då han fick veta gälden.
Han kan följakteligen gora sig urarfva när sorn helst, före eller efter inställelsedagen, ehuru alltid thed samma följd, nemligen att Lag-Utskottets Betänkandeti * 60 g
Ött han måste svara för alla de skulder, dem hati Vetat en månad före urarfvagörelsen; och vid ett sådant förhållande kan Utskottet ej finna, att den bestridande Sterbhusdelägarens ställning blifvit genom hans första åtgärd att emottaga den andras egendom, i någor måtto förändrad, eller Borgenärernes rätt i något hänseende inskränkt, hvarföre ock Utskottet tror, att ilrågaställde anmärkning skäligen bör anses kunna förfalla.
I sammanhang med besagde anmärkning och med antagande deraf, att den offentliga stämning, hvilken i följd af den utaf en eller flera af Sterbhusdelägarne gjorde urarfvaansokan blifver Utfärdad, icke kan äga annat ändamål, än att förvara deras rätt, som gjort sig urarfva, men icke att bereda skydd emot framtida kraf för den, sorn bestridt boets afträdande, helst i annat fall den årsproclama, som i g Cap. 1 §. af Lagförslaget föreslås, blefve öfverflödig, emellan Sterbhusdelägare, genom öfverenskommelse att låta en bland dem söka Urarfvaförmån och de öfrige bestrida, kilnde till hälften förkorta den tid, som Lagen velat förvara okände Borgenärer att anmäla sina anspråk i ett bo, hvilket af Sterbhusdelägare Öfvertages, har val vidare förments, att detta borde i §. bestämdt uttryckas; men, då Utskottet härvid återhemtar hvad nyss är anfördt i afseende å den ^ bestridande Sterbhusdelagarens rätt, att, när okänd gäld yppas, få genom urarfvagörelse åter afträda den emottagna egendomen, finner Utskottet deraf vara en följd , att, sedan till och med å inställelsedagén ingen större skuld *ig visar, än att den, som tilltradt egendomen , Bi hang till Riks-St.
Pror. 1817-1818.
T-ét Sami.
N:r 771 78- 6io Lag-Utskottets Betiinkandertt finner gagneligt att densamma behålla, så måste han ock böra vara säker, att den ej i framtiden skall kunna med högre gäld belastas, emedan ingen Borgenär, som å inställelsedagen uteblifvit, kan vidare göra anspråk på den egendom, som den urarfvasökande Sterbhusdelägaren afträdt, och således den tillträdande
Sterbhusdelägare fått denna egendom med full frihet för okände kraf, samt hans egen lott i boet svårligen lärpr kunna skiljas från en lika befrielse, helst i ett bo, der alla svara för en och en för alla, någon delaå ansvarighet icke kan aga rum.
Den Proclama, sorn skett i anledning af en Sterbhusdelägares ansökan, mäste likaså väl vara gällande i detta fall, som då ansökningen af de andra icke blifvit bestridd, ty, om urarfvaansökningen medfört egendomsafträde, eller icke, lärer blifva likgiltigt i hänsigt till dens fordringsrätt, som å in.ställelsedagen ingen talan bevakat.
Uti 6 har den otydlighet förefunnits, att derigenom icke bestämdt uttryckes, att Enka, om hon skall njuta befrielse från den gäld sorn under ägtenskapet tillkommit, ändå att hon och mannen, en för begge och begge för en, sig till densammas betalning förskrifva, borde, vid egendomsafträdet, äfven afträda sin egendom, helst, om meningen af stadgandet skulle vara annorlunda, hustruns underskrift af mannens förbindelser, till hvilken hon icke visade sig hafva blifvit tvungen, icke skulle till något ändamål blifva för fordringsägaren gagnapde.
Denna otydlighet har Utskottet likväl icke kunnat inse, helst Enka, som icke är arfvinge, och således icke Lag-Utskottets
Betänkanden» (Ju kan göra sig urarfva, eller afsåga sig en rättighet, sorn ej förut henne tillhört, således icke kan afträda annat än sin egendom, eller deri hon redan tillförne ägt, fast hon ej deröfver varit fullt rådande.
H ura långt hennes egendorns-afträde behöfver utsträckas, måste åter mätas efter gränsen af hennes ansvarighet för skulderne, hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad, oell är förändrad i Lagförslaget, Sorn blott innehåller en förklaring, att Enka, sorn afträdt egendom, rätteligen, det vill säga till så-stor del, som boets Borgenärer kunna lagligen fordra af hvadx hon då äger, skall för framtiden vara fri för kraf.
Sorn det någon gång kan hända, att alfvin» gar, till både runi och slägt aflägsna, okunnige otn sin slägting® vistande och omständigheterna efter hans frånfälle, lätteligen försummade att anmäla sig och derigenom möjeligen kunde invecklas i ett ansvar för gälds betalande, der de aldrig påräknat, eller ens afvetat något arf; så har det ansetts nödigt, att, till förekommande deraf, vid första perioden , af 8 §. tilläggas de orden: sd vida de med boet befattning tagit.
Men, emedan, om det skulle få vara för arfvingar fritt att öfvergifva ett bo, utan att göra sig urarfva, och sedan befria s*-g blott dermed, att de ej tagit befattning med boet, Borgenärers rätt skulle vara illa vårdad, fordrar ordningen och allmänna säkerheten ett bestämdt förklarande i denna del, samt att försummelsen af detsamma® i akttagande skall medföra ansvarighet.