Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under upläsningen häraf, hade ankommit er» Deputation frän det Högwördige Preste - Ständet, anförd af Herr Ordens-Biskopen Doctor blurrs^ , som tillkännagaf, att Ständet bifallit StatS-Utffottets hemställan om Riksdagens förlängande, samt i sammanhang dermed ansett nödigt, attén präscriptionstid mätte fixeras till den urte nästkommande October, hwar« efter ej andra motioner än sädana, som stöde i närmaste förbindelse med redan wäckta frägor, eller hwil, ka af under Riksdagens lopp förefallande oförsedda omständigheter naturligen föranleddes, finge uptagas, Konungens Propositions - rätt likväl honom obetagen.
Äfven» Den 25 September. 859 Äfwenwäl hade Ständet ansett Riksens Ständers Oni» bud till upteckningen af f. d.
Konungens Egendom böra wara tillstädes wid öpnandct af det i Banguen för» warade depositum med paffrifl, Nonnngen tillhörigt, hwareftcr de borde om inneyäöet deraf anmälan gbra hos Ständcn, som skulle äga, att öfwer rclaxationen stg yttra.
Sluteligcn hade äfwcn Preste» Srändet bifalltk ben frän Eonstitutions - Utskottet anmälta begäran, att fä läta trycka den före Resdagen fdrordnadc T> yckfrihets-CommittLns, Utskottet meddela» de, Project till TryckfrihctS-Iörordnirig.
Widare uplästes följande Bewillnings-UtffottetS Project till Bewillningö-Förordning.
L Art. Hwarje Swensk Jnnewänarc, med undantag af de nedanföre i z § upräknade, och, pä sätt der förordnas, fritagne Personer, kommer antingen med en wist efter procent uträknad och i Tabellen N:o 1, kallad Inkomst-Tabellen, bestämd progrcstiv Summa för dest behällna inkomst, eller med de serskildt för hwarje Person, Egendom, Näring, Embete, Syssla och sä widare, i Tabellen N:o 2, äfwen kallad Skydds - eller Minlmi-Tabcllen, fastställa afgifter, att utgöra den Bcwillning, som ä honom, efter ettdera af desse 2:ne Laxe, ringssätt, sig högst belöper; och under hwilken Bewill» ning inberäknas icke allenast allt hwad förra Bewill» nings-Förordningens 5 Artiklar uptagit, utan ock de scrskilde utffylder, som hittils under namn af Lön- och Betalnings-afgift, Slottshjelp och Medicinal-Zond blifrvit erlagde. 840 Den 2A September. i Taxering efter behållen Inkomst.
Med behällen inkomst förstäs allt bet öfwerskott, som om äret winneS genom afkastning af Egendom, Penningar, Handels, Bruks- och FabriqucS-rbreksc eller annan Näring, sä wäl som Löner och Arfwodcn af Embeten och Syhlor, jemte fhrtjcnstcr af hwad andre loflige befattningar och företag wara mä, och ifrän hwilka inkomster endast fä afdraga- de omkostnader, som i och för deras undfäcnde warit oumgängeligc, samt räntor för pcnningc-län och sädanc skulder- hwarä in, terese utgä bör. — Säkunda blifwer Inkomst, bchäll, ningen Af Landtegendom och SkatSjord:
Hela afkast, ttingen ester afdrag af de i och för Egendomens brukning anwände utgifter medelst utsäde, tjcnstefolkctS fö, da och löner, jemte skatter, underhäll af byggnader och andre härwid nödwändigt ätföljande utbetalningar, hwaribland ock odlings, samt förbättrings, kostnader och andre nybyggnader än dem wäder gjort aldeles nödige, ej fä räknas.
Af hus i Städcrne:
Den hyra ägaren upbär efter afdrag för nödwändige reparationer och onera.
Af Handels- Nruks, FabricsUtS eller annan rörelse och näring:
En Handlandes eller Jdkares winst och behällning pä äret utöfwer sine i och för sjelfwa rökelsen och handtcringcn hafde utgifter, aflöningar och arbets, kostnader.
Af fordringar och Eontante penningar:
Influtne räntan af ocm, utdelnings«procenter af Actier, Lift räntor, Gratialer och Pensioner m. m.
Den 25 September. 841 Af Embeten och Tjenster, Lön och öfrige förmo» ner, med afdrag af be Personers underhäll och godtgörande, hwilka till Spsilans bestridande ieke kunnat umbäras, sä wäl som de kostnader, hwilka till
Lön -in» komsterneS indrifwande mäst anwändas.
Hwarjcmte alla desie skattdragande äga, pä sätt redan ofwanföre sagt är, att frän deras ärliga förtjenst afräkna räntan ä deras skuld.
För all här anmärkt eller hwad widare inkomst som erhälles, och hwarifrän icke fär afdragas det som Ätgär till ens eget, desi Familles och alle sädane Personers underhäll, hwilka i och för utökningen af cnS yrke, tjenst, rörelse och näringsfäng icke äro oundwikeligen nödige, hänföres hwarje ffattskpldig till den af de !
N:o i bcfintelige 48 Clasier, emot hwilkrn hans revenue närmast kommer, eller om samma öfwer» stiger Tjugotuscndc Riksdaler, dä till den procents förhöjning utöfwer 48 Clasien, som likaledes utsatt är. 2§.
Taxering för person och Egendom.
Denna afgift träffar hwarje Person, fast Cgenbom, Hemman, Bruk, Embete, Tjenst, Handels - och Fabriqucs - rörelse, eller annan näring med eller utan bchällen inkomst, sä framt han icke efter 1 § till högre belopp kan anses eller skattas; och är den Bewillning, som för hwardera af förutnämnde tilhörigheter minst bör utgä, upförd och bestämd i bifogade Tabellen N:o 2. Härwid anmärkes: 1:0
Att i afseende pä ben stora olikhet, som är emellan Hemman eller de sä kallade - 842 Den 25 September. tade Mantal, böra sädane af hwad natur och beskaffenhet de wara mä, wid första ärcts Taxering indclaS och upskattas, pä bet sätt, att de, som efter ortens gängbara pris äro wärbe Twä Tusende, R:dr.
Banco och derunder, sattas i första eller lägsta Classen: de, som wörderås deröfwer och till och med Tre Tusende R:dr. i andra; och de som anses högre och till och med Fyra Tusende R:dr. i tredje eller högsta Classen, allt räknadt efter helt Mantal och i det förhällande derefter
Tabellen bestämmer för mindre eller klufne Hemmansdelar, hwilka afgifter, sedan deras ägares personliga Bewillning derutinnan är innebcgripen, och derföre, hwad ägarne af de minsta Hemmans-delarne angär, nägot drygare än i fallande afstag frän helt Mantal, altid mäste utgä efter Tabellens uttryckeliga runehäll, utan att flyttning emellan eller under någon af de faftstälde Classcr fär äga rum.
PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE VID JTflflttmrt llikeJjrtgfn i Åren 8853—8854. / Tolfte tSiiffet.
I STOCKHOLM.
Hörbergska Boktryckeriet, 18 5 5. '■f' Lördagen den 16 September 1854.
Justerades 6 prot.-uldr. för den 13 dennes, samt pleni-prot. för den 17 sisll.
Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i StatsUlsk. efter N:o 173.
Hr Lode, Thorsten Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd : N:o 1,661.
Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar.
Med tillkännagivande att Hr Hedenstjerna, Joh. Fredr., som varit ledamot i Bevilln:s- o. Exped:sUtsk:n, samt Suppleant i LagUlsk., återlemna! sin Riksdagsmanna-pollett, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer^ att efter honom utse en ledamot i BevillntsUlsk.
, en ledamot i Exped.Uisk., samt en suppleant i LagUtsk., samt tillika välja en ledamot att inträda i StatsUtsk. under Frih. Åkerhjelm, Carl, beviljad 14 dagars ledighet, räknad från denna dag.
Företog H. R. o. Ad. val af 14 ordinarie Ledamöter och 4 Suppleanter till Förstärkt Coust,Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 8.
Oxenstjerna, Full.
Frih. Åkerhjelm, Carl, med 24 röster; N:o 55.
Gr. Cronhjelm till Flodsta, Fullm.
Gyldenstolpe, Anton Gabriel, med 24 röster; N:o 118.
Gr. Sparre, Erik, med 24 röster; N:o 120.
Liljencrants, Gustaf Fredrik, med 24 röster; N:o 122.
Puke, Folke Magnus, med 24 röster; N:o 140.
Björnstjerna, Carl Magnus, med 24 röster); N:o 3.
Hr Bildt, Didrik Gillis, med 24 röster; 4 Den 16 September f. m. N:o 77.
Rehbinder, Fredrik Wilhelm, med 23 röster; N:o 279.
Cederström, Rudolf, med 24 röster; N:o 331.
Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf, med 24 röster; N:o 338.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik, med 24 röster; N:o 341.
Gr. Lewenhaupt, Erik August, roed 24 röster; N:o 1,600.
Hr Braunerhjelm, Ferdinand, med 24 röster; N:o 1,947.
Hr Odencrantz, Gustaf, roed 23 röster.
N:o 1,702.
Hr Törnebladh, Gustaf, med 23 röster; N:o 302.
Alströmer, Carl Jonas Oscar, med 23 röster; N:o 929.
Hr Grönhagen, Fullm.
Hr von Hartmansdorff, August Edvard, med 22 röster; N:o 1,979.
Hr Brakel, Mauritz, roed 21 röster; sedan genom lottning blifvit bestämdt hvilka bland dem, som erhållit 23 röster, borde blifva ordinarie ledamöter, samt i hvad ordning de' öfrige skulle såsom Suppleanter inträda.
Anmäldes till justering nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R.
St:rs underd. skrivelser lill K. M.:
N:o 134, ang:de inrättande af ett Ecklesiastik-Kolbm.
N:o 135, ang:de bildande af pensions-anstalt för Sveriges handelsflottas skeppare, styrmän och sjöfolk.
Upläsles och godkändes.
Föredrogs ånyo Const.Utskrs den 9 och 13 dennes på bordel lagda Mern.
N:o 47, med utlåt, om K.
Propos., ang:de ändring af 39, 40 m. fl. §§:r i RegeringsFormen och 4, 6 ro. fl. §§:r i Riksdags-Ordn-.n, i afseende på sältet för RiksStyrelsens förande i vissa fall.
H. Ex. Hr Gr., Sparre, Gust.
De skäl, på grund hvaraf Utsk. ansett sig böra afstyrka R.
St. att bifalla K. M:s förevar:de Nåd.
Propos., äro hufvudsakligen: alt genom oftare inträffande ombyten af Regent kunde förloras den stadga i regerings-systemet, som vore så vigtig och önskvärd, en betänklighet, hvilken, äfven om den kunde i afseende på Thronföljaren vika, likväl qvarstod så vidt angick regentskapels öfverlemnande åt andra Prinsar, med Den 16 September f. m. 5 hvilka tätare ombyten, i följd af upnådd myndighetsålder elier eljest, kunde inträffa; alt den förmån, som vunnes derigenom, att Konungen skulle äga, att, då Thronföljaren ännu ej blifvit myndig eller vore förhindrad, lill regent förordna annan Prins af Konungahuset, utan hänsigt till ordningen för thronföljden, väl vore alt värdera, men alt den vigtigaste grundsatsen i Successions-Ordntn icke borde i Grundlagarne vika för beräkningar, hvilka med denna grundsats äro väsendtligen oförenliga; all nyss nämnde omvexling i befattningen med RiksStyrelsen emellan Arfprinsarne vore ytterligare befrämjad genom det föreslagna tillägget till 43:dje §:n Reg:sF:n, att, då Regent går i fält eller reser till aflägsnare orter, inom begge rikena, Han egde förordna annan Prins till Ordförtde i Regeringen ; att i de genom Riks-Akten tillkomna stadganden, ang:de Styrelsens utöfning i de fall, hvarom nu är fråga, sådana olägenheter icke syntes vara för handen, att för deras afhjelpande skulle erfordras i allo så beskaffade ändringar, som dem, hvilka blifvit föreslagne; att i Sveriges grundlagar ej bordt hänvisas till Riks-Akten, enär denna akt icke erhållit egenskapen af grundlag; samt att behörigheten för Prins, att öfvertaga RiksStyrelsen, bordt erhålla en begränsning i afseende på del möjliga förhållande, att Prins af Konungahuset kan med bibehållen rätt lill thronföljd här, blifva regerande Furste af utländsk stat.
Den ringa giltigheten af dessa skäl, torde vid granskning deraf lätt kunna inses.
Stadga i styrelse-principen är visst högst önskvärd, och lagens föreskrifter böra ej gifva anledn. till annan omvexling deruti, än som landels väl och föränderligheten i allt menskligt kräfver.
Sådan stadga lärer väl ock säkrast vinnas, om i de fall, hvarom nu är fråga, Styrelsen anförtros åt en enda person, hvilken antingen såsom thronföljare är sjelfskrifven att en, gång emottaga densamma, eller såsom medlem af Konungahuset redan förut varit nödsakad att åt omsorgen för del allmänna bästa vända en allvarligare upmärksamhet.
Alt deremot bilda en Styrelse af många personer kan icke i sig sjelft deråt gifva stadga, eller lemna landet någon garanti, att styrelse-principer vidhållas mera oförändrade, än sjelfva styrelse-personalen.
Det är således just i syftemål att erhålla sådan stadga, eller för bibehållande af den förut varande inre och yttre ställningen, som det bör vara af högsta vigt, att, då Konungen är hindrad sjelf föra Styrelsen, den anförtros åt och utöfvas af en enda person.
Först då sådant ej kan ske, bjuder en ovilkorlig nödvändighet, alt en af flere enskilda individer sammansatt Regering öfvertager ulöfningen af styrelsemakten.
6 DenlöSe p lern b er f. m. 9 Men, säger man, stadga i regeringssättet kan ej erhållas med så täta ombyten af regent, som efter förslaget kunna ifrågakomma.
Det är åter en alldeles oriktig förutsättning; endast undantagsvis och ganska sällan skulle sådant ombyte kunna inträffa.
Då myndig thronföljare finnes, konnner sådant ej alls i fråga, ej eller i allmänhet, då Prios är af Konungen lill regent förordnad.
Hela tiden för ett regentskap kornme troligen vid de flesta tillfallen ätt endast räcka några få månader, kanske veckor, eller i längsta fall något öfver ett år.
Högst ovanligt skulle vara, om under denna kortare tidrymd flere omständigheter skulle inträffa, föranledande ombyte af regent.
Farhågan i detta afseende torde således ej böra tilläggas någon vigt.
Att, enl. 43:dje §:n Reg:sF:n, Regent, då Han till aflägsnare orter reser, skulle äga kalla annan Prins till Ordföride å den regering, som då förordnas, kan icke verka rubbning i Styrelse-gruuden, heldst Regenten är oförhindrad, ali sjelf bestämma, hvilka ärenden få af den tillförordnade regeringen afgöras, samt att åt sig förbehålla afgörande! af de öfrige.
Stadgandet är för öfrigt aldeles detsamma, som nu gäller för Konungens styrelse.
För Arfprins, hvilken tillika vore regerande furste af utländsk stat, synes här så mycket mindre någon begränsning i afseende på regentskap böra ifrågakomma, som enl. 8:de §:n i Suceessions-Ordn. R.
Sl:rs bifall erfordras, innan Arfprins kan blifva regerande i utländsk stal, samt det således beror af R.
St. sjelfve, att, vid meddelandet af sådant bifall, föreskrifva de vilkor, hvilka-de kunna finna i nämnde afseende nödige.
Utsk. förmenar, att den i förslaget Konungen tillagde rätt, att, då Thronföljaren ej kan regentskapet utöfva, dei till, utan afseende på ordningen till thronföljden, förordna annan Arfprins, väl kunde hafva sina fördelar, men att, såsom orden lyda, ”den vigtigaste grundsatsen i Successions-Ordnm icke bordt i grnndlagarne vika för beräkningar, som med samma grundsats vore väsendtligen oförenlige.
Må raan dock härvid ihågkomma, att i de fall, hvarom förslaget handlar, alldeles icke är fråga om sjelfva rättigheten att ärfva thronell i de förenade rikena, eller det hvarom i Successions-Ordnm egentligen stadgas, ulan om sältet för Riks-Styrelsens förande i vissa fall.
Konungens nyss näflinda rätt att förordna regent, inträder endast, då Han är af tillfällig anledn. hindrad att Sjelf regera.
Del sy nes väl då vara mest ändamålsenligt, att Konungen, som mera än någon annan synes böra få bestämma, åt hvem Styrelsen under Hans frånvaro eller sjukdom må anförtros, kan öfverlemna densamma åt den af Arfprinsarne, som Han vet närmast hylla de grundsatser, hvilka tjena Konungen sjelf till rättesnöre.
Eller månne det skulle vara rimligt, att
Konungens rätt i della fall vore antingen alldeles ingen eller ock stängd inom serdeles trånga gränser, då deremot nalional-representationerna, vid tillfälle att regent skall af dem utses, äga alldeles obegränsad och oinskränkt rätt vid utnämnandet.
Hänvisandet i Sveriges Grundlagar lill Riks-Aklen, fastän densamma icke här innehafver' grundlagsegenskap, kan ej vara mera oegentligt, än att i grnndlagarne åberopa andra allmänna stadgan - Den 16 September f. m. 7 den, som ej hafva grundlags natur; sådant förekommer dock på åtskilige ställen.
— Riks-akten, fastän ej grundlag i Sverige, är dock af beskaffenhet, att för ändring deri erfordras bifall ej blott af Sveriges Konung och Ständer, ulan äfven af Konungen och nationalrepresentationen i Norge, der saken skall å två Storthing efter hvarandra behandlas.
Formerna underlätta således visst icke ändring i Riks-akten, snarare än i grundlags-föreskrifter.
För öfrigt bör ej förgätas, att förslaget innebär, att uti Sveriges grundlagar skulle, likasom i Riks-akten, intagas de positiva föreskrifterna om Riks-Styrelsen, samt att hänvisniugarne i grundlagen till nämnde akt hufvudsakligen röra sältet för verkställighet af hvad som blifvit föreskrifvet.
Det skulle vara särdeles lyckligt, om, på sätt Utsk. tyckts antaga, de genom Riks-akten tillkomme stadganden ronde RiksStyrelsens utöfning ej vore af beskaffenhet alt medföra några större olägenheter.
Min öfvertygelse är åtminstone alldeles stridande häremot, enär jag, utan alt synnerligen fästa mig vid den kortare erfarenhet, som vunnits af den verkställighet, den der redan under gynsamma förhållanden egt runi, befarar att föreskrifterna härom i Riks-akten möjligen kunna för de förenade rikenas sjelfbestånd, lugn och lycka komma att medföra vådor, hvilka kanske då af den renaste vilja och varmaste fosterlandskärlek ej stå att afvärja.
En allmän önskan förefinnes ock hos oss, att förhållandet härmed annorlunda ordnas.
Att det sätt dertill, som blifvit i det nu afgifne förslaget framlagdt, bar många företräden framför det nu beslående, vågar jag dryggt påstå; huruvida del är det mest ändamålsenliga, derom åter må meningarne vara stridiga, ty i detta afseende kan upställas än ett sätt, än ett annat, i mångfaldig skiftning, och hvar och en torde anse sitt för det bästa.
Men: ”det bättre är det godas fiende”, och i delta, mindre än i de flesta andra fall, torde individuella åsigter böra söka alt göra sig gällande.
En samverkan är nödig, för att få slut på ett förhållande, sora ej bör finnas; och då Utsk. ej emot förslaget haft andra och giltigare skäl, än de här ofvan anförde, hvilkas ringa halt jag hoppas mig hafva visat, hade det ock, synes mig, varit med pligterne emot fosterlandet mera öfverensstämmande, om Utsk. tillstyrkt R.
St. antagandet af det förslag, som i K. M:s Nåd.
Propos. inDefattas.
På grund häraf får jag vördsamt yrka, att Höglofl. R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s hemställan, behagade besluta, jemlikt 81:sta §:n Reg:sF:n, att K. M:s Nåd.
Propos. bör blifva hvilande till nästa Riksdag, på det R.
St. då må kunna deröfver fatta beslut.
Uppå Hr Gr. o. Landimts härefter framställda propos., förklarade R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s Utlåt., sig vilja vid nästa Riksdag öfver K. M:s Nåd.
Propos. besluta.
Föredrogs ånyo Banko- o.
LagUtsktns den 9 och 13 dennes på bordet lagda Utlåt.
M 1, i anledn. af väckte förslag i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar.
Å 8 Dén 16 September f, m.
Härvid förekommer först och biföllos Ulskins pag. 14, 15 och 16 afgifna afstyrkande yttranden i afseende på åtskilliga motionärers förslag.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, låtit upläsa ingressen, samt l:sta §:n af Utsk:ns förslag lill lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, yttrade Gr. Sparre, Erik:
Det yttrande, jag ämnar afgifva, afser egentligen ingressen till lagen.
Osäker, huruvida den nu kommer att utgöra föremål för propos., anhåller jag vördsamt att derom blifva af Hr Gr. o.
Landtm, uplyst.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han för sin del gnsåge lämpligast, att ingressen, ehuru den nu blifvit upläsl, icke gjordes till föremål för beslut, innan R. o. Ad. beslutat om de serskilda §§:ne, emedan, för den händelse R. o. Ad. afsloge hvarje serskild §, ifrågavar:de ingress dermed förfölle, ulan afseende pä det beslut R. o. n. Ad. nu i förväg derom ville fatta; hvaremot i händelse lagförslaget i en eller annan måtto bifölles, serskild propos. å afseende på ingressen borde framställas.
Uti hvad jag ämnat anföra är jag hufvudsakligen af Hr Gr. o. Landtm, förekommen.
Det är naturligt, att om den föreslagna lagen af R. o. Ad. förkastas, så förfaller i och med detsamma frågan om den form, hvarunder R.
St:rs beslut i ämnet skulle hos K. M. i underd:het anmälas.
Jag vill således helt och hållet förbigå denna fråga och endast hålla mig till den l:sla §:n i lagförslaget.
Vid genomläsningen af denna § torde R. o. Ad. lätteligen finna, att densamma till större delen öfverensslämmer med de stadganden, som förut finnas, men skiljer sig derifrån uti en hufvudsaklig omständighet, nemi. att K. il. enl. förslaget icke skulle, hädanefter som hittills, vara berättigad att pröfva, huruvida ansökningar från bolag, som vilja uprätla enskilda Banker med egen sedelutgifningsrätt, böra bifallas eller icke.
Uti Kung. af d. 14 Jan. 1824 har K.
M. förbehållit sig denna rättighet, hvilken äfven uti Kung. d. 9 Jan.
1S4G finnes uttryckligen omnämnd.
De förenade Ulskm hafva deremot uti förslagets l:sta § beröfva! K. M. denna rätt, enär deri säges, att om Bankbolags grundreglor och ullånings-reglemente befinnas öfverensstämma med Lag och Förfalln:r, meddelas tillåtelse till rörelsens bedrifvande under 10 års lid.
Således kan K.
M. icke afslå en i behörig ordning inkommen ansökning om bankrörelses bedrifvande, så vida ej dess reglemente strider emot gällande lag.
Då likväl K.
ÄJ. biltills haft obegränsad pröfningsrätl, och då Utsk:ns förslag, enl. min åsigt, icke innehåller tillräckliga garantier, att en i full öfverensstämmelse med förslaget uprättad enskild bank alltid blifver för det allmänna nyttig, anser jag för min del att K.
M:s pröfningsrätl i delta hänseende bör fortfara.
I motsatt^ fall kan jag icke finna, hvartill den underd. ansökningen om erhållande af oktroj skulle tjena.
Det kunde ganska väl göra tillfyllest, att anmälan om bankbölagcts bildande skedde hos Rådstufva - Den 16 September f. m.- 9 rällen i den stad, der Bankens kontor skulle inrättas, samt alt nämnde rätt kollationerade bolagsreglorna med de föreskrifter, som för sådan rörelses bedrifvande äro i denna lag meddelade.
Befanns fullkomlig öfverensstämmelse dem emellan, kunde Bankens verksamhet genast börja.
Såsom jag förut nämnt, är likväl icke detta förslag så uprätladt, att man kan vara fullt förvissad, ali en i öfverensstämmelse dermed uprältad enskild Bank blifver för det allmänna nyttig.
Jag vill, såsom bevis härpå, blott nämna ett fall.
I 6:te §:n säges det, att bolags-reglorna böra innefatta stadganden om beloppet af grundfonden, om tiden och sättet för revisionen, om tiden för bolagsstämma, om sättet för bankrörelsens bedrifvande m. m.
Om bolagsreglornns innehåll i dessa hänseenden är olämpligt, om stadganderna åsyfta mera bankdelegarnes gagn än allmänhetens nytta, men för öfrigt ej strida mot lagen, så skulle K. M., om lista §:n blifver gällande, icke kunna förändra bolagsreglorna eller helt och hållet afslå ansökningen.
Frågan om sältet för bankröyelses bedrifvande bör likväl, enl. min åsigt, ankomma på K.
M:s pröfning, enär denna fråga onekligen hemfaller under K.
M:s ekonomiska lagstiftningsrätt.
Visserligen finnas många stadganden i detta förslag, hvilka äro af civil-lags natur, men flertalet hörer dock till den ekonomiska lagstiftnings-sferen.
Så t. ex. lärer icke en enskild banks rätt alt utgifva sedlar, hvilken rätt just i denna lista § afhandlas, kunna anses tillhöra civil-lagens område.
Icke heller bestämmelsen om dessa sedlars valör, storlek och färg, flere andra föreskrifter att förliga.
Af hvad jag nu haft äran anföra, och hvartill mycket skulle kunna tilläggas, som jag dock anser obehöflig!, såvida den af mig nu yttrade åsigt ej bestrides, hoppas jag, att R. o. Ad. finner, alt denna lista § icke kari i dess nuvaride skick bifallas, utan att stora olägenheter för framtiden äfventvras, hvarföre jag äfven hos Hr Gr. o. Landtm- vördsamt anhåller om propos. å afslag derå.
Om man jemför lagen för en skilda banker af år 1846 med Finance-Kommittéens förslag i delta afseende, samt de aflemnade motionerne i förevaride ämne, så skall man finna de svårigheter, som upslått för de sammansatta Bankooch Lagötskin, att utarbeta en serskild civil-lag och en serskild ekonomisk för falin, för de enskilda Bankerne, emedan denna lag och denna författning hafva ett så nära samband till hvarandra, alt de svårligen kunde åtskiljas.
Dessa omständigheter hafva också utgjort hufvudorsaken, hvarföre de sammansatta Utskin sammanförde den civila lagen och den ekonomiska författningen i en enda lag för enskilda banker.
Och jag klandrar icke denna sammanföring, om K.
M:s rätt alt granska, pröfva och besluta, huruvida en enskild Bank bör upslå eller icke, blifvit bibehållen.
Nu berättigar den föreslagne lista §:n, jemförd med den 3:dje §m, alt i hvilken stad som helst kan enskild bank upstå, blott de föreskrifne vilkoren npfylles, utan afseende om behofvet sådant påkallar eller icke, och ulan att K.
M. deremot kan lägga hinder. 10 Den 16 September f. m.
Skulle nu den föreslagne lagen af R.
St. antagas, och K. M., emot förmodan, dertill lemoade sitt samtycke, så kunde vi i Sverige få lika många enskilda banker» som vi hafva städer, och att detta
Dr skadligt för landet, anser jag mig icke behöfva genom några bevis ådagalägga.