Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Utskottets i nu afgifne pro« jeckct lill förordningens r:sta Art. g §. lämnade tilla, reise, att den som betalar hyra för nödiga rum, mä denna utgift frän sin inkomst afdraga, förmodas ock den följd kunna hämtas, att hör förutsätter det någon särskild Bewillning för de Hus och rum man behöfwer arc nyttja och bebo, icke bör komma i sräga; och att i Städerne wardera och uppskatta alla Hus, skulle göra TaxeringS/förrättningarne derstädes högst besivärlige, men inbringa ganska liten inkomst för Kongl- Mojtt och Kronan; hwarjemte enär de fläste ägare till större
Hus troligen komma att uppföras till Maximi afgift, Minimi,Bewjllningen af
Hus endast skulle träffa de fattigare.
Till 228 Den 5 Imu-arrt.
Till afgörande af denna, sig yppad? skikjacktlghet, har omröstning innom Ukstoitec ölmvit aigläid, derwid pluralitercn as Högloft.
Ridderffapets och Udelns samt Hedern örda Bonde-SkandetS Ledamöter stadgadt, att aile priwate
Hus i Städerne, st'u!le med den i sörsta, get msatte Minimimfqift anses; men Högwördige >s)reste,Stande?s och Wällofl Borgare-Srändets
Ledamöter aker warit af den mening, att för Hms i Stä, Verne denne afgift icke bör erläggas: och som twenne Srand Medes stadnadk i olika ranka emot ds rwcnne andra; sä har Utskottet trott sikt åliggande fordra, arc framställa bada desin alteruakiiver ri!l Riksens Högloft.
Ständers egna Högt upplysta pröfning och widkaqande Beslut; lör hwilkrn orsak bägge de morsat, le Reiulraren hos Utskottet blifwic i Project tift för, sättningen upptagne.
Utskottet har bade förut Sjelf insett ost) anuu närmare genom de kran alla Respectiive Scanden der, om erhallue anwisningar bliswir öfwertygadr, ej aftenast hur» swärr och nästan ogörligt der skulle blsiwa, akt uti Bm iftnings Förordningen uppnämna hwarje Embeks och Tjensteman i Skaten samt noggrant visat, ra den a honom belöpande afgift, hwarull fordrades fullkomlig och säker kännedom af alla deras färskildte Löneinkomster; utan ock att såsom oftridigk bör anta, gaö det
Lön och andra förmoner j Tjensien icke inne» fatta samma egenskap, elley skäligen kunna beiäggaS med lika dryg Bewillmng, som afkomst fran egendom och andra sjelfrädmw liiihörigheker: hwarförukan ett ömt afseende synes allmänneligen wara talande för Löntagare, af hwilka de fleste hafwa en ganska knapp vch ocillräckelig aflöning, samt genom waruprisernes owanliga stegring äro försatte i en bekymmersam belä gen - Dm s hannar!!. 229 genhet.
Utskottet förmodar utur desie föranledanden, ej haima mrhraglk sig om Riksens Högloft.
Ständers afsigt, dä Utskottet nu förestår, akt Tareringsmännen i orten, hwilka äro i tillfälle att skaffa sig säkraste underrättelsen om hwarse derwarande EmbrkS och Tjen« stemans
Lön och öfrige förmoner as Syöian, mä äga rättighet att bestämma huru storr belopp en sadan Persons hela inkomst af Tjensten utgör, och att derefter påföra BenMnings afgiste» i öfwerensftämmslse med hwatz u:i medföljande Project kill i M m. af 1 2irr. z H. nu för Embers och Tjenstemän serskilt ulsakt är.
Sedan Utskottets förra Betänkande utmärker den brydsamma vswerläggnjng, som da föregått stadgandec afBcwillntng a Cuacterer, och alt Rikets påkostande b hos om bidragande och tillskott af osta och en hivar sör Skakens hchp, förnämligast werkat
Det deruti wtdragne bestut.
Enar riker flere häremot gjorde påminnelse innom Högwfl Riöderskopet och Adeln, Högwördige Preste- sa nt Wällofl.
BorgareStanden, Utskottet bordt öfwer detta ämne sig a nyo yttra, hofwa en del desi Ledamöter, under upv^epan»
Ve af de skäl, som grundlagt förra Utlakandet, förblis-- wik i den tankan, akt Carackerer mä med sadan afgift beläggas, som dek nytzbcrörde förstaget ukwisar; men Utsi ottetS öfrige Ledamöter lwärtom, med bestridande häraf onsedk att Caraccerer, såsom wedermann af Kongl Majstö
Nåd och ukdelte kill uppmuntran eller belöning för trogne kjsnsi.r emot Konung och Fosterland, icke borde med någon ärlig afgift betungas, och hwilken, sädan den bliswit förcsiagen, more dcstomer obillig och härd,som den icke skulle drabbade förmögnare, som ukgöra MarimiBewillning
Utan endast dem sam änäaga Miäimi-afgist, och hwilko fuargre borLs lindrig w?tzrpfaraS.
I 2Zs Den 5 Januari!. stende harM och da desiukom dels någon serdeles tillökning i statens inkomst genom i frägasakks afgift icke kan päräknas, da de derifrån undantagas, sem fält en grådö högre Carackere an deras tjenst medförer, och dess för Taxeringsman»»; blifwer swart, att pröfwa kill hwilken grad en sadan Persons undsängne Tirtci kunde räknas, hafwa sistnämde Ledamöter asstvrkdt, all Bewillning a Carackerer, och endast trott i Bewillmngsförordningen böra inflyta, att Caracreri. cerade Personer, som ef haswa någon inkomst, Tjenst eller Näring, böra taxeras lika med obemediade StåndsPersoner.
ÄZid härvfwer innom Urstottec för sig gängen wettring, har Hederwärda Bonde,Skandet fast, stäldt den utsatte Bewillningen a Carackerer, och Wälloft.
Borgare.Skandet sä wäl som Högrvördige Prcste.Ständck, stadnadt härom hwar för sig i paria woka, men Högloft.
Ridderskapec och Adelns plurolitee osftagit all Bewillnings afgift ä Carackerer; hwilket förlopp
Uistottet sinner sig wördsammast böra inberätta och bagge meningarne lill Riksens Högloft.
Ständers egna Höggunstigt; pröfning hänskjuta.
Ptkerligare inhämtas af anmärknings puncterne t-.isr ver förut insände Bemillnings-Förftaget, huruledes hos Högloft Ridderftapet och Adeln blifwit anfört, «tt da en gift
Man för sm och sin Hustrus samfälta Egendom och inkomst, utgör Bewillning, borde serskild afgift icke för Hustrun beräknas; men om ock en sadan
Datr more oumbärlig, borde densamma fran och med l7:de och fallande Ciasisrne, såsom för högt tilltagen, nedsättas; och hos Wälloft.
Borgare,Standet ar yrkat, dels att Hustrur bords aldeles befrias fran Bewillning, och dels art Ungkarlar som rwpnädk 2s ars alder och ägde behållen inkomst af r,ooo R:dr borde aläggaö en serskildt högre Vewilinfrg af zz och en Den 5 Januarir- 2?r en enkredjedef til! zo procent emot gift af kika wi!kor, och Hustrus Bswillning da i detta sednare fatt bestäm, mas litt 2 och en half procent, men eljest blott till en half procent emot Mannens, dock aldrig under 8 H.
Akt en gift
Man som försörjer ert större Hus, häll och uppfostrar Barn cil! nytkige medl-mmar deri, genom gagnar Staten ganska mycket, är rvisterligen ostridigt, och kunde således med »agot skak en morswa, rande gärd äskås af den, som pä detta satt icke upp, fyller Samhällets fordringar; men da dek alrid blifwer swart, om icke omöjligt akt afgöra, huruwida en.
MedborgareS omständigheter medgiswa honom akt gif, ta sig ester ej, hwilkel j alla afseende» bör bero af hwar och ens fria wilja, samt as omförmälde förhöj, ning i Bewillningen, Skaten icke ester skulle hämta betydlig inkomst, dä inga andra än de som hade i,coo Rchrs Rewenue och deröswer, med berörde till, vkceBcwistning skulle anses, och hwilka andä i samma mohn som deras behållning är stor, i progression war, da beskattade; finner Utskottet alksä icke tillräkelig an« ledning, att a lägga Ungkarlar serskild förhöjd bewillning.
Häremot och kill befordrande af en mera jemn och rättwis fördelning i BewillningS ahlsten a Hustrur, har Utskottet nu föreflagtt den jemkning och ändring som i Ark. z § och g mom. omförmäler, samt lika, lebes wid närmare öswecwagande as BewittnjngS-Uk, fkylldernaö bestämmande för hsmmawarande Söner och Döttrar, i följd af wiste derom gjorde framställningar nu mera utstakat deras afgifter p» sätt sam, ma §. 4 och -;:te mom. innefatta.
Mangfalldiga ansökningar om försoning srärr Be.
LZ2 Den s Januarii.
Bewillnkngen dels för siere orter, och dess till ett wid, sträktare belopp an den förut projrrcerade FörsrdningenS i Art z §. upptager, hofwa biilwik anmälde j sä ival Wallof!.
Borgare.Ståndet, som Hederwärha BondeStändsk, och derifrån kill Utskottets utlåtande hanwiste.
Först förekommer harwid Riksdags fullmägtigens fran Uddewalla anhäfjan om en utsträkt Bewillningsfrihet pa
Ser ar, det innewarande oberäknad!, för alia dem i berörde Stad som icke äga roos R^dr behållen inkomst, och tnvarkiil Wällofl.
Borgare-Ständer i sä matto lemnadt sitt förord, som ständer önskad! att Uddewalla marke winna en lika försoning frän Be»villningen, som för Westerbotten bliswir medgifwen.
Da Uddewalla uiidergävc en owanliat swar och total förödelse af Eldöwäda, hwilken olycka torde otwifwelogtigt fordra ett lika ömt behjertande som den Landsort, hwilken med Aiendens jiuall warit plägad och hwarföre nystberörde Srad jemnwäl redan genom rindfangen Konungens Rejolution är till erkänd befrielse frän Bewiilnjng, kror U-fkotket sig böra uppå förestående bewekelsegrunder och etter Wällofl Borgare-S an, ders enhälligt yttrade åstundan, nllstnrka, att samma förmon som för Westerbotten, bewtiljaS Uddewalla Stads Jnnewänare, sä «tt pa
Fem är eller till näfta Riksdag, alla de as dem, hwilka ef hofwa Femhundrade R.dr behållen inkomst om äret, befrtaS helt och halli! fran Bewillning, och aker de, forn hofwa stö-re rewenue än denna stimma och salunda böra till taxering uppföras, åtnjuta en tredjedels minskning emot hwad Tariffen N:o i påbjuder.
Jemwäl är af Östersunds Siads Riksdags ombud begarr, art Innebyggarne derstädes matte, sa wida de idka Borgelig näring, pä Tjuge är warda frikaliade frarr Deri s Januarir.
Vewillnkng i ds fem forsta am, till hela, och i de femton efterföljande till hcwwa beloppet af dylika uk, fkylher.
Med aberopadt stöd deraf, alt Ostersund hittills warit föruunad en wiss eftergift i Bewilli,ingen och kill ytterligare befrämjande af denna för or. ten sa nödwandiga Stads förkofran, hemställer Utskottet om ej de af Östersunds Jnnewanare och Bor. gare, hwilkas inkomst om aret ef sträcker sig kill zgz R:dr i6 h.; mage warda ansedde med en tredjedels mindre Bewi-lningsafgif-, än lika personer i femte ClaSsenö
Städer böra utgöra.
Som enligt. hivad nu mera killsörläckigsn blifwit ripplyst, den delen af Nordmalings Socken i Anger, manland, som ligger Norr om <)re Eif, lidit ferde, leS mycket af krigrtö härjningar och smara följder, sin. ner U skottet sig icke kunna magra dess äskade förord alt hos Riksens Högloft Ständer föredraga, sm ej de af berörde Sockens Imiewanars, som bo Norr om O» Esf, mä i fem ar, inen de öfrige, pa satt Utskorcet redan förcsiagir, i ewa är, njuta enahanda Bewiiiningsjrihet, som Westerbotten.
Det har ock b'ifwit anmält och bekräftadt» ate Skillingsmarks Socken i Wärmeland, warit pa samma färt som Köla, Eda och de flere Socknar derom» kring wid Norrska gränsen-, märkeliqen beswarad af Krigsrustningar derstädes; hwada» berörde Socken äfwen torde fa åtnjuta enahanda BewillningSfrihct, jom dessa sistnämde rillagd buswic.
Dm del af Allmogen k stora Kopparbergs !än, som är alaqd utgöra Grutwehjekpen til! stora Kopparberget, har genom wederbörande Fustmagtige t He.
Ridd- och A. Prvr. 5 B. d-r Z2. 2?
4 De» 5 Januari!. derwarda Bonde-Skandet, förklarat sig ej kunna at« nöjas med den lindring i Bewillningen, som u flottet i chte Momentet os första projecterade Förorvnin, gens r Arr. och z §. lacic äga rum, utan med för. ment styrko af en företedd Kong!.
Resolution under den is!
December 1765 yrkat fuiikomlig befrielse frän alfa dylika U.skylder.
Men alldenstund, Utskottet, forn i detta ämne fokt närmare kännedom, blifwit upplyst genom ett Kongl. Ma>:tS till Dess och Ri. kelS Kammar och Bergs, Colleqier, den zc> Mars 1791 astätit Bref, att bcmälte 2lllmoge för Grufwe. hjclpenö answarande hafwa anseniiga fvrmoner och en den tiden u:räknad besparing till icke mindre än 4Z7L R:dr Ig st. 2 r:st. frän andra allmänna pä-agor, samt nämde ^jllmoge dessutom, efter i^oo ars För. ordning utan deröfwer anförd klagan, med Bewilluing i lika mohn som nu, blifwit ansedd, kan Ut. skottek ingalunda för sin del, med bifall gilla den gjorde anhållan om en ännu större eftergift deraf.
Icke eller finner 'Utskottet att de i r Art. z §. och 5 Mom. af bcsagde projcct kill Förordningen, nämde Personer, hörande till Eskilstuna Fabriks-ins rättning, kunna, oagkadt den härom innom Wäilvfl. Borgare.
Ståndet wäckre föreställning, skäligen tilla, laö mer afdrag i Buvillnlngen än redan bestämt ar.
Utom förenämde och de flere i ProZeckck uppräk. nade orter, hafwa för ännu mänga andra Prowincer och Socknar, anspråk genom deras Fullmägtige, dels i Hederwärda Bonde-Standet, och dels i Wällöf!. Borgare Stander blifwit gjorde om förskoning i mer eller mindre matto fran Bewillningen, under as beropande egentrligen as lidna förluster och uppoffrin, gar Den 5 Januarii.
2Zf gar genom kriget: och ehuru det more för Utskottet en sann killfridsställeise att äfwen kunnat fä utwerka för desse sökanden, w?dermä!en af Riksens Ständers ädelmod; dock som Rikets närwarande belägenhet fordrar ett gemensamt bidragande till fyllande af dess behof, hälst tyngden för de öfrige Medborgare eljest skulle blifwa allt för tryckande; hwadan ock åtskilliga af Wäibemästc Stånds Ledamöter högeligen motsagt bade desse och en del af de redan bifallne, föranläkes således Utskottet akt neka allt afseende a hwad fom k anförde matto bliswit yrkat för sisisörmalts
Orter ^och Socknar, hwilka icke kunnat ådagalägga akt de fäkt widkännas ett swärare missöde och wärre olägenheter af kriget, än de som allmänneligen imräffat, och en hwar i sin mohn warit underkastad.
Wid de rist 2 Art- af Förordningen föreflagne serskildte afgifter, har innom'Wällöf?
Borgare-Ständer i si-nnerhet erindran uppstadc Deremot, att Kopparw-rkcn wörö belaggde med en wiss afgift för hwarje steppund, utom den Bewillning som Wikens ägare lika fullt antingen efter Maximi eller Mmimi-Tariffen kommer att utgöra.
Uijkottet mäste tillstå akt denna anmärkning a. ger sin goda grnnd, och att anledningen, hwarföre afgisten för - Kopparwerken b;ef införd »inder berörde Artikel,? hämtades derifrån att Fjcrdepartsägarne af Fah'u Grufwa wero allt för kringlpridds, och med Bewillning annorledes icke säkert kunde träffas, »nen sedan upplyst blifwlt att FjerdepartSlorkcrne uppbjudas och lagfaras, likasom fast egendom; sa sinner Utskottet »ner lämpeligt att Minimi-asgifk derföre, fä wäi som för Koppar förädlingen efter hwarje K>kep - pund 2;6 Den 5 Ja-marik. pund utsätkes; och otc alwen Vsivjliningen för Re. cognirions, E kogar ma betalaS efter Tariffen Nw 2 pa sätt tilläggen i den samma utwlsa.
Någon ändring, ehuru påstående d rom bil wik gjorde, kan Ulstottei för fia de! icke tillstyrka i ywad projecter upptager för insatte copual-n i Troichaile gamla S ulswerks Byggnad, hwilka stro tarerave till en fjerdedel af räntan i anseende list den märk-ilga winst, sam rillffyndaS inmhafwame af desse fordrin, gar under owauftgt lang lid, ställde pa etthundrade är emot dubb-ic intresse; hwareurol Ulstottec med o, gillande af hwad derom är anmärkt, hwatken inser någon bililq grund att öka de för Disconterne och Tullarrende Actterne resta ne Bewiliningsprocent, ester are biträda Hederwära Bo de-StandetS yrkande alt hwacje
Rustljenstsmark mätte utgöra fyra kappar
Rag ester dest warde, hwarwid blott torde af 'U stor, tet böra förnyas hwad Utstoitrt i För-aklninzsn rist, kannagjswit, att den as hvarje Rusttlenstsmark ui» gående ätta fkchings afgist, ;nae-ot>ar etr stags gruuv , som astrid blifwcr jasistärdo^de.
Ulffoktct tror häre ter dess äijggande fordra, akt inga i yttrande om de store » Riket »varande Pubst. gue Cassör och Prnningewerk, samc huruwiva de na, gon Bewistning böra maggas.
Af dem anser Utskottet Enke, och Pupill Cassan, ArmeenS PensionS'Cassa, Amiralmrs Krigsmans, C.ssan, Wadstena Krigs.nanshus.Cassau lamr Aoeiiga JungstuSliftS-Cassan, lajöm hörande under bios olus, icke kunna harwid komma i staga. ^rvab deremot angar sa wäl Stockholms Sladö, som Derr 5 Ianuanr.
2Z7 sorn Rikets Allmänna Brandförsäkrings Casla; sa är förhållande härmed sadanr, ack Stockholms Brandförsäkrings Contoir genom Reglementet för det sam. ma bliswit befriat frän alla sa beskaffade cffgsfcer, och i grund deraf någon Bewillning derföre icke eller erlagt ; afiSensom allmänna Brandsörfäkrindswerket, e, huru ej med frikallelse forsed.
, lärer, sä;om egnadt lil! enahanda ändamål, till godo njura kika förfarande.
Om a ena sidan kan anföras ack ett W rk, som färt missa förmohner och priwilegier kjllagde, bör dcrwid bibehäilas, jorde ä den andra icke mindre böra öftverwägas, att da jadant Werk efter njuten frihet i manga ar onseniig-n förkoftat sig, och derigs, noin kommit till en förmögenhet om gör dess egen båtnad ännu mer beroende af Rikets öden och pen, r.ingccmgelägenheker, synes icke efter bliswa orättmist, om samma werk sedermera förpligras kill deltagande L Statens upprätthållande, och hwarwid destomjndre nä> gon inwändntng lärer böra galla, som Jern Conto!, relS Catza, jemma! tillkonunen genom enstildeö sam» manskotter allt sedan 1705 arS Riksdag, becait ärlig bevillning.
Utskottet anser sig derföre haswa tjl!
Ständer bordt hemställa, om cj, jcmre Imu-Conkoirck, Brandförsäkringswelkens
Cassör bora laxeras till Bswillning efter Tariffen N'.v 1 för de, ras b,"hallna arliga inkomst och ett lika stadgande äf, wen iagttagas för alla andra allmänna Castor i Skäe Verne och pä jändek, hwarunder U.tbsttet nu ; sand andre sar namna Knekte LegsmeWe-CaSstin i West, maniond och Uddemanta?s-C.aSsan i Gefieborgs Län, ftmt alt endast de Fonder som tili Varnihtrligheks, S"'f - 2^8 Den 5 Jamiarlr Errftelsek blkfwit anstagne, ma warda fran Bswillm ^safgift friragne.
Emot sörstageks z^djs Artikel har i oen puncten som rörcr TaxcringsmänS mä>lande och deras amal , b pwit af Högwördigs Priste-Scandet anmärkt, akt hwarje Ständ borde utan inedwerkan af något annat, fa nise sina egna Deputrrade och lika manga af hwar. dera Scändet utgöra Taxerings Commitkeer fa i Skaderne som ä lander.
Dä den nu författade Bewillnkngs.mekhoden wasendteiigen hwilar pä ett frick och oiuflrankt förtroende til!
TaxeringSmannens nit och redlighet, hwilka följak-teiigen böra tillsättas efter de Skattdragandes eg. na kallelse och omrcsinnig; simt ater om ,'lka manga af hwarje Stand flusle bewista alla Taxeringar, fa. dank ofelbart medförde stor kostnad och swacighst ritan någon motswarande nytta eller förmon, förmodar Utskottet att hwad i dessa delar blitmtt ak Utskottet förut hemstäldt, är för Bewillnings-föistagerS Utöfning mest anwäudbart.
Ds» ölwerklaqade omständigheten deremot akt Pastor i Församlingen wid Berednings-Committeen skulle wara P-okocollbförande, bsifwer efter Ulskot, récs mening derjgenoin undanröjd, om hwarje Socken eller Berednings, District älagges att anjlaffa skickelig person till denna förrättning.
Hos Hedcrwarda .Bonde - Ständer har uppkommit twifwelömäl, huruwida klagomal öfwer Bewi-kuing lamp ligast kunna pröfwas af Compromiss, uti hwilkcn punct ännu mer hos Högwördige PresteScandct b.ifwit pämint, med »vidlyftigt förklarande att Den 5 Januarii att denna anstalt tyckes strida emot Rsgerlngs-For, men och Rikekö fagar, samt betaga Kongl. Mast
Dess höga rakt akt genom sina Embeksmän handtera och asdömma dvlika frågor, jenne annat mera sist, bemätte Srands prococoll härom innefattar, hwaraf Utskottet ser sig i sörbilideise att häröfwer inga i ett närmare rurcdande, än Hetta ämne eljest fordrat.
I olla tider har rättigheten att beskatta sig sj lf tillhört Swensta Folket.
Denna rättigheten är ock genom Regerings,Formen af den 6 sistledne Junti Folket och Dess Representanter Riksens Ständer förbehållen.
Med rättigheten att sig Sjelf beskatta, följer ock den att utstaka sattet, huru de bewiljade medlen böra för» delas, huru Toperingarne mage werkstäilas och de uppkommande olika begrepp eller twchigheter af För, fattningens förstånd och BewillningL,U stylderncs be, räknande', böra afhjelpaS, hmarwjd det icke kan onsö, ras, att Kongl.
Mattts Höga Lagskipningsrätt härigenom i någor matto bli fwic för nära trädd, da blott en mer begwäm och mindre kostsä..l utwäg här blifwit förcskrsiwen tig Bewillningsmals urfkiljande, der, rvid bade Kronan och den Skattskyldige hamia winst af ett skyndsamt stut; och kiljförliteligheten om rätt, rvisan fast heldre betryggas da egne Medborgare, hwilka hemma i samma ort aga basta kännedomen om de taxerades wilkor och ställning, anförtros denna befattning, an cm den skulle ulöfwas af Embets, män, de dar, la^gr derifrån wistande, oftast sakna de upplysningar som härtill erfordras.
Utskottet kan uppå desse och de flere i Dess för» ra Betänkande andragne skäl, icke hysa någon rwe, kan om sä wäl brhöriaheten som nyttan och nödwän, digheken af Compromijörält, samt ser således icke el, lee 240 Den 5 Januari?'
. jer annrn rättelse i Projectet härom tarswgs, än ens bast urwivgande deraf i fä mätt»,. s» Onver^Srakhägaren, Landshöfdingen eller bet Kronär»; Ombud som.
Taxeringen bewistar, ma dä någon kan befinnas wara för lage taxerad, jcmwät äga i fadaut fall begära Compremgs; hwar:öruran U>bo:tec i listäggningcn wid samma §. uppgifwik huru förhastas skall, berest jäs stg yppar emot någon af Compromissarierne.
Äfvenledes bör icke obemält lemnäs, dek kill Ut» skottet bliswir ingifwik ett Memorial af innehall, att den om Hösten pabjudne UpbördSttrmin, såsom för Allmänheten högst skadelig i det ds berak nödsakas för hastigt afyttra dess Spannemäi och G^öda, samt den tiden hofwa åtskilliga andra känbara ukgisrer, jcmce det hwarjehanda befwärlighercr al wägelag och annat da in räfsa, borde förflyttas rist wintren eller Februorii manad; samt tillika att uppbörden, till und, wikande af oredligs uppbördsmans stundom inträffande prejerier och gröfwa balancer, hädanefter stug? besörjas genom aine af hwarje Socken dertill
Deputerade personer, som genast etter dek medlen, för hwilka Socknemannen alltid kjelfwe' anönarade, wörö infam» lade, aflsswererade dem i Landl»Ränteriet, men blott de blifwande restancierne feverurera af Krono-Betjeningen mdrifwas.
De wälgörands affigker detta förslag adagalags ger, haswa mitzerligen icke kunnat undfalla U:fkotketS uppmärksamhet; likwä! och ta i förra sragan, det wilar sig, arr den icke ka» sta wal tillsammans med andre för närwarande gällande sörsatkniugar, som ut» tryckeligen påbjuda, rörande tiden för indrifwandet 6f Kronans räntor, att dek ena uppbördsäret ej fao tö' Den s Januari!. 24k löpa in i dst andsa: dä widare eftersinnas att Ut» Kottet, hwars befattning inskränker sig blott kill upp. giiwandeaf nödigs rtkesnören och föreskrifter för Bewill, nings-UeskyIderne, icke eiler bestämt att de samma owilkorli, gen och wiv answars följd ä sörsta uppbördsstämma» bera betalas; och da ändteligen den de Skattdragande obetagne frihet, akt om hösten afbörda sig sine Ulla. o,or, torde wara angelägen och tjenlig, enär förhällan, dek Med Allmogens penningetiilgängar genom warors afsalu ä Marknader, samt andra sörksenster ar v ika k särskilta orter i Riket; och hwad ärer beträffar upp, bördens öfwerlärande till wisst Deputerade i hwarje Socken, förutsätter sadant att i olla Socknar skulle finnas pälikkligs och ffickligr personer, som för egna angelägenheter Hade ledighet att samma göromål för» walla, hwilkck dock hwarkeu kunde dem äfäggas, eiler Socknen kAsörblndas answaret kör deras wcdsrhäsrig, hec utan föregängit hörande och friwilligt begifwande ä ömse sidor; hwartill kommer att om icke en lika methods härutinnan följdes öiwer hela Riker, skulle deraf möjeligen förefalla oreda i räkenskaperne; ty sinner Utskottet desi? betänkligheter sä wjgkiga och stora; att
Utsksirec icke wägar tillstyrka i sräga satts förändringar med Uppbörden och Redogörelsen, eller derom inga i annar fdro,.dnande än som innefattas i de dertill prosicttrade §. §.
T?ll wägledning och efterföljd lör Mantastskrif, ning, Taxering och Redogörelse wid nu förändrade methode i Bewiljningen, b>i!wcr wislsriigen nödigt, acr behörige Fomiulairer jemwal härom uttärdas; men emedan' dyijka föreskrifter närmast rora Rikets Upp, bördswerk i allmänhet, och dem som hofwa answaret Nior».
Hch Ad. pror.
5 B. deri 242 Den 5 Januari?. deröswer sig uppdragit; ky tror Ut,lottet sig härmed icke böra taga någon widare befattning, än endast tilikännagifwa detta sig företeende behof af ifrägawarande Formulairer, och hemställer om ej Riksens Högloft.
Gränder skulle finna för godt, att hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, dck wederbörande Collegium och Embetsman macke anbefallas att författa och kill efterrättelse fastställa sa dane