Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi yrka sparsamhet med tillgångar nä.
Beståndet klöfver medel till vidmakthållandet af samhällsordningen inom oss och af vår sjelfständighet i Europa.
Förkofran är inensklighetens
Den 11 Augusti f. m. inål.
Dess efterslräfvande är Statens som familjens pligt.
Den är tvefald, elen är intellectuel oell materiel; men håda gå hand i hand och befordra hvarannan genom välgörande vexelverkan.
Men förkofran uteblifver, om den alldeles icke påkostas.
— All insparing ar icke hushållning.
Aldrasämsta misshushållning är tvcitom insparing af medlen tillden sak man vill eller borde vilja — således också ilen njugghet i bekostanden, hvarmedelst bekostandels ändamål förfelas; således också vägran af utsäde, när ymnigaste skörd är viss.
Så fattande statshushållningsläran, anser jag att väl må olika dömmas om grader af nytta och nödvändighet af bekostanden, och om behörigaste fördelning af tillgångar.
— Men alt på det liela vår
Stats bestånd och dess förkofran erfordra ungefärliga totalsumman af ifrågavar. stats-ansIag, — alt en kännbar skattelättnad, icke nyttig för Staten och icke heller nyttig för de skattdragande sjelfva, kan genom nedsättning å ntgifts-staten vinnas, — det är hos mig en på uppriktig pröfning grundad öfvertygelse, den jag en gång för alla, och helt öppet velat på detta rum hafva uttalat.
Nu gifves dock ett, som beherrskar samtliga åsigter i dessa mål; — det är förmågan! — och med detta ord menar jag icke här den positiva omöjligheten att skatta; jag menar sådant förhållande emellan skatten och den skattandes villkor, att den förre icke kan utgå, med mindre de sednare sakna allt det sorn med samhälisinrättningar till deras fördel afsells och sålunda berättigas till likgilltighet, ja ovilja till Staten, hvilken sålunda bryter mot samhälls-conj trädets väsende och främsta åsyfte.
Detta förhållande är det, som oppositionen förmenar dels vara, dels blifva alstradt genom äldre och närvar, utgifts-stat.
Och af rakt motsatt mening äro vi — och detta är sjelfva den tvistiga hufvudfrågan, kring hvilken alla våra debatter i ämnet sig hvälfva.
Jag skulle icke anse mig genom eget velande competent till en mening deri.
Jag har lillbragt min lefnad i hufvudstaden eller utrikes.
Men, mig är liliständigt att bygga på mina politiska vänners vetande.
Item hafva de iteratim under dessa debatter, och sednast i går utvecklat — och ett nyss bland oss utdeladt och högst förtjenslfullt arbete har bevisat — att den, per medium af befolkningen uträknade individuella skattebördan är i Sverige ringare än i de flesta Europeiska stater — och vid dessa jemförelsers anställande har proportionen mellan Sveriges och dessa länders capitalvärden och totala produetions-summor ingalunda blifvit obeaktad.
Mig är också tillständigt bygga på de bevis dessa politiska vänner hemta af sitt vetande om det under de sednare 3a åren förbättrade och ännu allt sig förkofrande lefnadssättet hos nationens talrikaste och väsendtligaste del, nemi.
Sveriges allmoge; hvilket förhållande är ett Den 11 Augusti f. m. ett pålitligt bevis, cniir tnisshushållnnde icke är hos en hel befolkning tänkbart.
Alt likväl lidanden finnas, det veta vi och beklaga det lika uppriktigt, som vara vedersakare.
Men hvem vet ej, att thy ämnen kunna icke partielt eller localt betraktas utan måste i sin helhet skärskådas.
Vidare vet och beklagar jag, att i Sverige jorden är utöfver allt billigt förhållande betungad.
— Till utveckling af orsakerna dertill egnar sig icke den nu pågående debatten.
Rättare tillfällen vänta oss vid inkomst-statens discuterande.
Men väsendtligen verksamma förslag lill afhjelpnnde af detta missförhållande afbida ju Statsmakternas åtgörande, och livad mig angår skall jag alltid befinnas ifrande och röstande för lättande af jordens bördor —- dels genom dessas flyttande af jorden, dels genom skatternas rättvisare fördelande mellan Rikets innebyggare, dels genom skatteväsendets förenklande, dels genom rationellare perceptionssält.
Och jag har mig icke annat bekant, än alt mina politiska vänner äro i detta vigliga ämne likaså sinnade som jag.
Dock är det beklagligen så, att många bland dessa förträflliga förslag icke kunna skyndsamt verka, och för den som lider är väntning alltid lång.
Men värt statsverk är ju välsignadt med tillgångar, ymnigare än Sverige under sednare halftannat sekel erlefvat, och i den mån den fosterländska viljan att hjelpa är hos Ständer upplyst, i samma mån blifva dessa rika tillgångar använda att lind ra — ja, att i möjligaste målto häfva lidanden.
Icke sker detta med skattenedsättning, när denna verkställes på bekostnad af statshushållningens 2tne af mig, främst ofvan utlaka oeftergifliga villkor — bestånd och förkofran.
Aldraminst sker det medelst indragningar och afslag, hvilka tillintetgöra planer att genom allmännyttiga arbeten rikta hela landskaper derigenom att undsättning förvandlas ifrån den förderfliga skuldsättningen och slutliga allmosan till arbetsförtjenst som moraliskt och materielt gagnar.
— Icke sker det, säger jag, medelst vägran af anslag till lättande och mångfalldigande af dessa vattencommunicationer, hvilkas välgörande verkningar äro så allmänt erkända.
Icke sker det genom insparingar, hvars påföljd är alt hela befolkningars industri omintetgöres sedan de likväl af Staten blifvit på denna industri indragna.
Dessa tvänne sednare fall hafva vi likväl nyss erlefvat; nien så skulle jag, om jag tillhörde oppositionen, icke ti11— vägagå för att hinna målet.
Må jag dock icke af gammal general-inspecteurs-vana låta mig förledas att här utveckla, huru jng i det fallet skulle manövrera.
Mig tillhörer icke att professera parlementär-taklik för oppositionen, hvars general-inspecteur jag icke har den äran vara.
— Jag håller mig derföre inom det sjelftagna men pligtenliga åliggande 11 H. 4 o
Den 11 Augusti f. ra. jag främst i detta tal antydt: det att genom itererad utveckling af de grundsatser, ifrån hvilka jag och mina politiska vänner utgå, värja oss emot beskyllningarna att med lik— gilltighet åse folkets skattebördor, och principlöst eller obehörigen villfarig! votera anslag.
Hvarefter H.
Ex. muntligen tilläde:
Med anhållan om undseende för den väl långa, men i min lanke nödvändiga ingressen, går jag nu till 3:dje punkten eller den om Generalitetet.
År 1828 hade vi en organisation af Generalitetet, hvars högst kostsamma beskaffenhet är känd.
Kostnaden derför har uppgått lill 1 25,000 r:dr ärligen.
Sjelfmant har Regeringen ändrat denna organisation och till mer än hälften nedsatt denna kostnad.
— Den noggranna proportionen har nu undfallit mig.
— Emellan dessa båda organisationer förefanns den skilnad, alt den förra syntes fullkomligt missräknad.
I denna organisation fanns brigad-chefer, hvilkas fullkomliga onödighet syntes bevist, sedan genom beväringen våra reg:ten stigit till det antal, att de utgöra en truppafdelning, som, i enlighet med alla våra militäriska och ekonomiska anstalter, är en i krig för oss ganska lämplig afdelning, då reg:tena blifva fullkomligen rationelt närmaste trtippafdeiningarna intill divisionerna. [ stället hafva vi nu fått district-generaler.
En ändamålsenligare inrättning och ett verkligare framsteg i vår rnilitär-organisation kan jag icke tänka mig.
På dessa grunder föreslår jag bifall till K. M:s propos. i ämnet.
Då den i betänk.
N:o 44 väckta frågan om indragning af en general-befälhafvare förevar, hade jag äran anföra, att jag ansåg densamma böra behandlas i sammanhang med en blifvande allmän reglering af armeens och försvarsverkets angelägenheter, hvarföre jag undvek att mig deröfver vidare yttra, hvaremot jag instämde uti StatsUtsk:s förslag att inrätta tre nya pensionsrum för ålderstigne general-befälhafvare, endast skiljande mig, på då anförda skäl, ifrån Utsk:s åsigt beträffande sättet för dessa pensioners tillvägabringande, och liden för deras tillträdande.
— Vidblifvande mina sålunda yttrade åsigter, får jag yrka afslag på hvad Utsk. framställt, så väl beträffande minskning i general-befälhafvarnes löner, som rör:de indragningen af en dylik tjenst.
Deremot anhåller jag nu, att endast tvänne pensionsrum, å 3ooo r:dr hvartdera, måtte, i öfverensstämmelse med hvad K. M. i dess nåd. propos. föreslagit, blifva å allm. indragn.- staten uppförda, för att tilldelas sådana generalspersoner, som, efter 5 åis tjenstgöring i denna egenskap och uppnådda 60 års lefnadsålder, erhålla afsked ifrån deras befattningar.
Den ii Augusti f. m.
Vid 3:dje punkten af betänk, har Utsk. åter vägrat art föreslå de af K.
M. äskade 2:ne pensionsrum för generaler , ehuru Utsk. nedsatt årsberäkningen för rättighet till pension.
— Denna njugghet emot ålderstigna och förtjenta officerare, hvilka uppoffrat ej endast sin manliga kraft utan ofta blottställt sitt lif lör fäderneslandet, försätter armeen i en mindre fördelaktig sinnesstämning.
— Den ser, den anar ej blott, huru nationens män med liknöjdhet numera betrakta vägen, der äran och landets sjelfständighet är målet; den ser huru de personer, som i Statens vigliga och med faror och dödar omgifna värf hunnit högsta värdigheterna, nära nog belönas med otack.
Den har förut erfarenhet deraf, huru litet, huru i högsta grad obetydligt
Staten i allmänhet lemnar till andra ålderstigne krigares pensionering, huru dessa förut under sin hela tjenstetid nödgats årligen aflemna en betydlig del af sin ringa lön, för att vid afskedstagande åtminstone hafva ett högst torftigt bröd; armeen ser, huru den nu måste tjena med förknappade löner, för att generaler, hvarom nu här är i fråga, må till dödsdagar få besitta sina under verksamhetens ålder förtjenta brödstycken, emedan.
Staten icke vill göra nå^ot för deras bergning på ålderdomen, hvarigenom ock armeens indelningar till sin bestämmelse kunde få återgå.
Allt delta är i sanning icke ljusa utsigten för dem, som egnat sig åt militär-ståndet; och likväl mäste känslan, måste plig ten mot fäderneslandet hos dem vara lika varm och i lika spänning.
Som jag förut yttrat, anser jag inga indragningar för det ifrågavar. ändamålet möjliga, utan hoppas åtminstone af delta Hus, att del lemnar sitt bifall till de 2:ne pensionsrum för generaler, som K. M. hos R.
Ad. behagade bifalla hvad
Utsk i denna punkt föreslagit.
Hr Frih. o. Landtm hemställde, om R. o. Ad. ansåg att för Generalitetet borde, i likhet med hvad sorn skedde vid förra riksdagen, uppföras en summa af 54.700 rtdr b:co.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, alt för generalers pensionering borde uppföras 2tne rum, under de villkor som StalsUtsk. i utlåt.
]\:o 202 föreslagit.
Jag fruktar att här är något missförstånd.
Här är föreslaget af StatsfJtsk. uti dess utlåt.
JN:o 44, att £,f besparade 9000 r:dr skulle bildas 3:ne pensionsrum.
Detta lärer väl ej vara Ståndets mening, efter den öfverläggning som här ägt rum.
Hi Frih. o.
Landtm, yttrade, att, om han rätt fat - 311> Den ii Augusti f. m. tat Frih.
Cederstiörns mening, hade den varit, att tviinne rum för generalers pensionering skulle uppföras att tilldelas sådana district-general-befälhafvare och inspecteurer för de särskildta vapnen, sorn, efter 5 års tjenstgöring i denna egenskap och uppnådda 6o års lefnadsålder, erhålla afsked från deras befattningar; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade härtill lenina sitt bifall.
Ropades ja. 4:de punkten.
Ge n er a 1 - a d j u t a n ts - e
x p e d i t i o n för armeen.
Frih. Cederström, Bror: Enär Utsk., rörtde anslaget för Landtförsvars-depai tementets commando-expedition , afgifvit yttrande uti dess särskildta utlåt, angtde löneregleringen för de under statsdepartm lydande expeditioner, så förbigår jag här alt göra någon anmärkn. vid Ulsk:s åtgärd att med 3,6oo r:dr nedsätta det anslag, som uti utlåt.
JN:o 44 blifvit af Utsk. uppfördt; och torde afgörandet af denna fråga blifva uppskjutet tills betänk.
N:oig5 förekommer.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm förenade sig med Frih. Cederström.
Förhållandet med denna fråga är, att StatsUtsk. har uti betänk.
N:o ig5, som Frih.
Cederström rätteligen omförmäler, gjort sin framställning på grund af den K. propos:n, ang:de anslag till stalsdeparteinentena.
Der innefattas jemväl frågan om de förändringar, Cancelliets stat skulle undergå.
Älven jag tror således det vara bäst alt uppskjuta denna fråga intilldess betänk.
JM:o iq5 förekommer. R. o. Ad. ansåg afgörandet af denna punkt böra hvila tills StatsUtsk. besvarat återremissen afUtsk:s utlåt.
,N:o ig5, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om löneregleringen för de under Statsdepart:n lydande expeditioner. 5: te punkten.
Ingenieur-corpsen, och 6: te punkten.
K. T opogr a p h i s k a corpsen.
Dessa båda punkter blefvo, uppå derom framställda särskilda propos:r, af R. o. Ad. bifallna. 7:de punkten.
Öfver corn mendants-expeditionen i Stockholm.
Ced e rst rom , Bror, uppläste följande: Oaktadt Utsk. till en del anfört de anmärkn:r, som inom R. o. Ad. gjordes vid denna punkt af utlåt.
JNT:o 44; ^lar likväl Utsk., utan att söka ingå i någon vederläggning af dessa anmärkn:r, förklarat sig vidblifva sitt redan afgifna yttrande, hvarigenom det arfvode, som för denna tjenstgörings bestridande utgår, skulle försvinna, oaktadt hela kostnaden för denna vigtiga befattning ej uppgår till en corn - Den ii Augusti f. m. menderad capitaines daglractamente enl.
1827 ars rese-reglemente.
— Jag föreslår afslag å Ulsk:s betänk., och begär att gamla anslaget måtte på stat uppföras.
Id. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
När 3:dje hufvudtiteln första gången förevar, omnämnde jag huru Öfvercommendantsexped:n i Stockholm tillkommit: att denna öfvercommendant ej är annat än en place-major; att en place-major i en garnison ej kan undvaras, med mindre hela tjenstgöringen skulle blifva osammanhängande och reglementet overkställbar^ Härtill kommer, såsom Frih.
Cederström anmärkt, alt i fråga var. lön för denna place-major eiler titulerade öfver-commendant icke öfverstiger en capitaines arvode efter resereglemente!; — och Gr.
Horns anmärkn. uti sin reservation, att befattningen med att bestämma 0111 place-major skall finnas i Slockholm eller ej, och hvem som till denna plats skall begagnas, tillhör icke oss R.
St. i något fall.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StalsUtsk:s förslag i denna punkt.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R, o. Ad., att anslaget borde förblifva detsamma som hittills, eller 2600 r:dr b:co. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
Jag anhåller alt få underställa R. o. Ad. lämpligheten af att inbjuda vära Med Ständer att sig härutinnan med oss förena.
Frih. Sprengtporten: R. o Ad. beslöt vid den förcg:de punkten, att inbjudning borde äga rum till MedStånden, som fattat ett beslut i motsats till R. o.
Jag vill för min del ej bestrida den inbjudning, sorn nu här blifvit begärd i ett alldeles adsequat förhållande med det nyssnämnda; men jag får endast hemställa, huruvida det vore lämpligt och enligt med hvad som vid föreg:de riksdagar varit brukligt, att inbjuda MedStånden att ändra ett beslut, som tre Stånd fattat.
Jag befarar att detta vore helt och hållet oformligt och anhåller om Hr Frih. och Landtm:s propos. å denna min mening.
Lika med den sista värda talaren anser jag mindre lämpligt att göra någon inbjudning till de andra Stånden, om de samtliga skulle vara ense om att afstyrka hvad R. o. Ad. skulle vilja tillstyrka; men icke nog dermed, jag tror till och med, att en sådan inbjudning lill MedStånden, äfven om endast tvänne Stånd vore i fråga, borde afse ämnen af större vigt, än en fråga som denna.
Åtminstone vågar jag vördsamt föreslå, att, i händelse någon inbjudning skulle ske, så borde man vänta till dess man finner flera ämnen för en inbjudning, vigtiga nog att förtjena en sådan åtgärd; men jag bestrider helt 318 Den ii Augusti f. ro. och hållet hvarje inbjudning från R. o. Ad. till andra Stånd, att förena sig med R. o. Ad. uti frågor, hvarom alla de öfriga 3 Stånden stannat i ett beslut, motsatt R. o. Ad:s. H Ex.
Jag, som äger vida mindre erfarenhet i riksd.förhandlingar, än de tvunne talare, som näst före mig yttrat sig, afstår för närvar, från min begäran.
Hr Lefre'n: Sedan Gr. Löwenhjelm afståtl från sin begäran, så har jag intet vidare att tillägga, men skulle eljest hafva önskat få veta, om det verkligen är sannt att tvenne
Stånd i detta ämne fattat ett beslut, i motsats lill livad som af R. o. Ad. nyss blifvit beslutadt. 8:de punkten.
Artilleri-staben.
Då tiden redan var långt liden, och ännu mycket af detta utlåt, återstod alt föredragas, blef fortsättningen deraf uppskjuten till eftermiddagens plenum. H. R. o.
Tisdagen den i i Augusti i84o.
Hr af Sillen, Lars Gabriel:
Uti ett af de nu upplästa prot.utdrm upptagas lönerna för Justitiae-råden till 4ooo r:dr.
Det torde böra observeras, att hvarje Justitiae-råd har endast 3ooo r:dr i lön, men 1000 r:dr i taffelpenningar.
Detta torde, säger jag, böra observeras.
I anledn häraf förändrades uti prot.utdr. ang:de reglertn af utgifterna, under riksstalens 2:dra hufvudtitel det omtalade ordet ”lönerne” till ordet "anslaget,” hvarefter prot.- utdrm af R. o. Ad. godkändes.
Fortsattes den på förmiddagen började pröfningen af StatsUtsk:s ullåim JN':is 44 ocl* 202, ang:de reglerm af utgifterna under viksstatens tredje hufvudtitel. g :de punkten.
Corn m enda n Is-staten.
På gränsorter, der garnison förefinnes, är det militären, som begagnas till uppsigten på de resande.
Del är således
Den 11 Augusti e. m. lämpligast alt commendanter förefinnas att visera pass och bestrida öfriga göromål, som dermed äga gemenskap.
Jag afstyrker i följe deraf bifall till Utsk:s hemställan.
Med Frih Bror Ceder ström instämmer jag i afstyrkande af den föreslagna skrifvelsen, men anhåller att mentor, måtte delas så, att man må kunna bifalla aflöningens uppförande pä stat.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, till följd af derom framställd begäran, ansåg sig böra först framställa propos. pä anslaget och derefter på förslaget om den und. skrifvelsen; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla uppförandet af det för Commendants-staten utaf Ulsk. föreslagna anslag Ropades starka ja, blandade med nej.
Ad. behagade bifalla Ulskrs förslag om en und. skrif\ else till K. M., ang:de indragning af en del commendants-befattningar.
Ropades nej. io:de punkten.
K. Krigs-academien.
Utsk. har tillstyrkt bibehållandet af det anslag, somför Krigsacademien nu utgår.
Till denna del af Utsk:s yttrande anhåller jag om särskild propos. å bifall.
Hvad åter angår frågan om academiens reorganisation, så s^nes någon und. anhållan i detta fall numera icke erforderlig, sedan under discussionen af betänk.
N:o 44 l,PP~ lyst, ehuru ej af Utsk. i dess förnyade utlåt, upptaget blifvit, att fråga om denna academis förändring till tillämpningsskola redan långt före detta uppstått, men hittills icke kunnat verkställas, i anseende lill det skick, hvari våra elementar-läroverk sig befunnit; hvarföre jag anhåller om propos. på afslag å Ulsk:s betänk, i afseende på den und. skrifvelsen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, i anledn. af hvad som nu blifvit yrkadt, lämpligast vore att framslälla särskilda propostr å de olika frågor, som i denna punkt förekomme, och hemställde Hr Landtm, nu först, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Utsk. föreslagit, anslaget för Krigsacademien borde uppföras till oförändradt belopp.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag ang:de en und. skrifvelse till K. M. om
Krigsacademiens förändrande till en tillämpnings-skola.
Dessutom blef hvad Utsk. i utlåt N:o 202 yttrat, ang:de dels en för Krigsacademien reserverad behållning, dels den 320 Den ii Augusti e. m. skuld, hvaruti academien förments hiifta till statsverket, af R. o. Ad. gilladt. ii:te punkten.
Ga r n iso ns-s j u k h use t.
Bifölls. ia:le punkten.
Indelta ca va
II er i- och infanter i-r e g: t e n a. Frih.
Cederström, Brof, uppläste följande:
Utsk. har uti intet af sina utlåt:n sökt vederlägga behofvet af de af K.
M. äskade 19,200 r:dr, hvars ändamål är att såsom en löneförbättring och fyllnad till likhet i löneförmåner tilldelas reg:ts-qvartermästare och 2:dra capitaine!' med högst 100 r:dr för hvardera, åt lieutenanter med högst 5o r:dr, och åt underlieutenanter med i5 till 5o r:dr högst.
Afstyrkandet af detta anslag hvilar således icke på något skäl, och skulle svårligen hafva kunnat göra det, der det endast erfordras kännedom om det lägre befälets löner, för att erkänna att K.
M:s propos. är af nödvändigheten framkallad.
— Utsk. har föreslagit behofvets fyllande genom minskning af beful och sammanslagning af reg:ten.
— Utom det att behofvets fyllande sålunda skulle blifva stäldt på framtiden, så utgör det af Utsk. angifna sätt att ti11vä — gagå en anticipation på den af Utsk. önskade planen till försvarsverkets organisation; och afgjordt måtte vara, attalia sådana mått och steg försvåra möjligheten af en sådan plans uppgörande, såvida icke bestämdt är, alt de dermed stå i öfverensstämmelse, eller tjena lill att förbereda densamma.
Jag begär derföre propos. å afslag å Utsk:s betänk, i denna punkt, och föreslår vördsammast, att det af K.
M. äskade anslag af 19 >00 r:dr till lönefyllnad åt en del officerare vid indelta infanteriet måtte blifva be vil jad t. H, Ev.
Hr Gi. Löwenhjelm, Gustaf:
Allt billigt förhållande har längesedan upphört mellan de förmåner, tjenstemannen åtnjuter, och de, som lätteligen vinnas vid alla andra yrken, såsom industri, bandel, jordbruk m. m., nemi. icke ens som ägare, men som verkmästare, contorist eller inspector.
Med kunskaper och skicklighet, ofta ringare än hvad deraf i mången tjensteväg erfordras, vinnas vida förmånligare villkor än i Statens civila eller militära tjenst.
Frågan är nu om tillökning af 100 r:dr åt några ryttmästare och af 5o r:dr, ja t. o. m. blott 20 r:dr åt andra officerare; och sådana förbättringar i så svaga villkor, som dessa militärers, väcka betänklighet hos våra Medständer!
Måtte de betänka, att den som blindt förknappar sina tjenares lön, han blir utan tjenare; alt detta gälier för Staten som för individen, och att betjent måste ändå Staten vara.
Den 11 Augusti c. m.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o.
Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna punkt.
' Uppå derefter framställd propos. blef hvad K. M. i Dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i detta afseende föreslagit, af R. o.
Ad. bifallet. i3:de punkten.
Ex éj* tiis'-sqvad rone mas underhåll.
Cederström, Bror, uppläste följande: t
Utan att anföra skäl, men hänvisande till en bilaga, der behöfvet érkännes, har Utsk. i betänk.
,N:o 44 afstyrkt det af K.
M. begärda anslag, och detta Utsk:s beslut har, oaktadt gjorda välgrundade anmärkntr, blifvit oförändradt.
DA betänk.
N:o 44 s'st förevar, sökte äfven jag att ådagalägga vigten af ifrågavar. anslag, som jag anser såsom ett af de angelägnaste för bibehållande af cavalleriets stridbarhet.
— I öfverensstämmelse med denna min då yttrade åsigt anhåller jag att, med förbiseende af Utskls mening, K. M:s nåd. propos. må för Ståndets beslut blifva lagd till grund, och begär jag derföre att propos. i detta syfte må af Hr Frih. o. Landtm, framställas; och får jag tillika anmärka, att den af K.
M. begärda tillökning i nuvar. anslag icke utgör, såsom StatsUtsk. uppgifver, 20,000 r:dr, utan 20,763 frdr 16 kli. H. Ex. I:Ir Gr. Löwenhjelm:
Redan den 9
Maj utvecklade jäg här, hurusom exercis-sqvadroners tillvaro är ett nödvändigt villkor för bibehållandet af det ypperliga tillstånd, hvaruti våra i farans stund så högst erforderliga, och nu på våra fredliga mötesplatser af utländska kännare så beundrade cavalleri-regUen sig befinna.
Jag yttrade äfven min lifiiga önskan, att de rustande af alla stånd omsider ville allmänt inse, att denna så sannt militäriska anstalt, äfven är högst landsfadérligen af Regeringen uttänkt; enär den icke dresserade hästen äfven i fredstid snart går åt under en okunnig ryttare, och enär i krigstid båda lemna än hastigare vacancer att af de rustande fyllas.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. lill bifall å denna punkt.
Ad. hvad K. M. i Dess nåd. propos. em statsverkets tillstånd och behof i detta afseende föreslagit. t4-de punkten.
Lifgardet till häst samt Konungens Svea och Andra Lifgarden.
Hr Lagerheim, Lars Magnus, uppläste följande: