Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exemplet är således alldeles icke tjenligt.
Hr Lefrén, som åberopat en discurs emellan honom och mig ang:de tillkomsten af 57 §:n Reg.F:n, har dervid förgätit, att hvad beträffar communernes rätt lill beskattning , så är den gifven genom allmän civil-lag i de fall, der afgifter skola utgöras.
I alla andra frågor äger communen icke annat än frivilligt öfverenskomma om beskattning, och den sorn dertill vägrar bifall är fri och kan icke åläggas någon betalningsskyldighet enl. nu gällande författningar.
När nu des sa författningar stå i öfverensstämmelse med 57 §:n, och alla nuvar. bidrag af socknarna, sorn icke på grund af lagen skola utgå, icke äro annat än frivilliga, så frågar jäg HrLefrén, huru lian med 57 §:n vill förena alt nu från R.
St. delegera till socknarna rättighet ätt sjelfve beskatta sig.
Hr Griperisledts förslag tillhör just denna cathegori, emedan han har utgått från sjelfbeskattningsrätlen , Svenska folkets urgamla sjelfbeskattningsrätt.
Men denna sjelfbeskaltningsrält finnes, såsom jag förut sagt, numera icke annorlunda, än utöfvad af R.
St. vid allmän riksdag.
Jag kan icke annat än fortfara i mitt bestridande af allt bifall lill förslaget, såsom rent af grundlagsvidrigt.
Spens; Här har blifvit föreslaget af Hr von Hartmansdorff alt göra ett amendement till Hr Gripenstedts motion, genom förändring af den mellanmening, som börjades med ordet dock.
För min del skulle jag vilja göra den förändring, alt der tillädes : ”dock icke, emot 57 §:u R.eg.- 11 H. 28 ai8 Den 8 Mars c. m.
F:n, annorlunda än inom de gränser, som R.
St. särskildt bestämt.”
Jag delar för min del helt och hållet Frih.
Cederströms tanke, att 0111 communernes rätt att stadga afgifter så gränslöst utsträcktes, som annars skulle ske, hade man gifvit 57 §:n och liela andan af vår grundlag en af de största stötar, som deremot kunna riktas.
Jag öfverlemna!- till herrarne att bedömma hvad resultatet skulle blifva, då man sammanställer detta med Utsktns litte § uti ifrågavar. författning, der icke något correctiv är stadgadt emot en gränslös ändringsrätt för Konungens Bef:h:de, när någon klagar öfver sockenstämmobeslutet.
Skulle nu sockenstämman hafva en illimiterad beskattningsrätt, och hvar och en, som hade föreslagit en afgift , som blifvit afslagen å sockenstämman, kunde anföra klagomål hos Konungens Bef:h:de, hvarest den ifrågasatta afgiften emot sockenstämmans beslut kunde stadfästas, vore ju detta beskattningsmachineri alldeles complett.
Hr Munck af Rosenschöld: Frih.
Cederström har sökt jäfva Hr von Rosens yttrande, att en commun kunde anses lika med ett bolag, på det sätt, att Frih:n sagt, alt en bolagsman kan skilja sig från bolaget och taga sin egendom med sig, men en ägare af ett hemman måste låta det stå, der det står.
Jag hemställer, om det ej vore lika svårt för en bolagsman i Götha-canal-bolag att taga sin egendom med sig derifrån, som för en sockenbo att bortflytta sitt hemman.
Det är sannt att en bolagsman kan sälja sitt actiebref, men det står ju på samma sätt en hemmansägare öppet att sälja sitt hemman.
Således torde Hr von Rosens jemförelse vara riktig.
Hr von EIo h enha u s e n :
Uti det förslag, som af mig blifvit framstäldt, och som jag tror äfven i det nu af Hr Gripenstedt förnyade förslaget, hvilket jag dock icke har här, så att jag ej bestämdt kan uppgifva förhållandet dermed, upptagas endast afgifter för skolundervisning, fattigvård och helsovård.
Det är således 3 bestämda fall, i hvilka denna taxering eller beskattning skulle utgå.
Det är nu fråga om att Ständerne skola öfverlåta åt communerna alt för dessa 3 bestämda fall åtaga sig den bevillning , som i dessa afseenden finnes erforderlig.
Cederström har åberopat det fall, der Ständerne förut vid denna riksdag beslutat i afseende på kurhusafgiften.
På samma sätt är förhållandet med skolundervisningen, der Ständerne förklarat, att socknarne få för de och de fallen beskatta sig så och så.
Frihtn har tillagt, att der hafva Ständerne utsatt det belopp, hvartill beskattningen får uppgå.
Örn nu Ständerne icke utsätta ett sådant belopp, hvilket i en socken kan gå till det och i en annan socken lill ett annat, så är öfverlåtelsen likväl alldeles densamma.
Skilnaden är ingen annan än den, alt Ständerne icke utsatt beloppet; men hufvudsaken ligger ju deruti, att de bestämt att till de och de ändamålen få sock - Den 8 Mars e. m. 319 narne åtaga sig denna beskattning.
Jag ser således icke att grundlagen trades mera eller mindre nära , antingen Ständerne utsätta ett visst maximibelopp eller icke.
Hufvudsaken ligger deruti, att de utsätta ett visst ändamål, och detta är livad de i det ena fallet såsom i det andra böra utsätta, så att icke socknarne må beskatta sig för något annat ändamål.
Sådan är min uppfattning af grundlagen, oell derföre att R.
St. hittills utsatt det belopp, hvaröfver de icke få gå, förändras icke saken i ett nytt fall, der förhållandet i afseende på beloppet kan vara helt olika i socknarna ; men man utsätter deremot de 3 cathegorier, i hvilka de för cominunens behof få använda denna rättighet.
Om vi nu gå till hvad förhållandet nu är i städerna, så taxera de sig för stadens behof i alla delar af Riket , utan någon hemställan lill R.
Sådant har alltid skett och fortfar ännu att ske utan hinder af §:ns föreskrift.
Afgifter uttaxeras för stadens särskildta behof, vare sig hamnar, andra byggnader eller dylika föremål.
Vilja de lill något annat använda denna beskattningsrätt, så öfverträda de grundlagen, och då sker anmärka, deremot, hvarefter de måste bålla sig till hvad dem genom författningarna är medgifvet.
Nu är frågan om huruvida Ständerne icke för vissa fall skulle vilja öfverlåta åt communerna rättigheten att åtaga sig en beskattning.
Jag kan icke se, att det kan blifva mera grundlagsvidrigt om R.
St. icke utsätta ett visst belopp , än om ett sådant bestämmes.
I båda fallen är det en öfverlåtelse af beskattningsrätten, hvarom Ständerne hafva att besluta.
Det förslag, som jag tog mig friheten göra, och sorn jag hört understödjas af flera, har verkligen det fed, som Hr von Hartmansdorff sist anmärkte, att det icke står i full öfverensstämmelse med en föregående författning af år 181 r, ang:de fattigvården, der det stadgas, att hvar och en, som sjelf icke behÖfver understöd, skall till fattigvården lemna bidrag.
För att undvika denna stridighet, lager jag mig friheten göra ett obetydligt tillägg, som derifrån befriar förslaget.
Detta tillägg skulle insättas i slutet af första punkten, och hela förslaget lyda som följer: ”Sockenstämma må besluta afgifter för communala behof, dock icke af andra än dem, som i slämman röstägande äro, såvida icke i något särskildt fall förut annorlunda stadgadt är.
Vid afgifters uttaxering följes samma beräkningsgrund, som gäller för rösträttigheten.”
Det är blott detta tillägg, som gör att förslaget icke star i strid med en förut promulgerad författning.
Jag hemställer till Hr Gripenstedt, om han ej skulle vilja utbyta ordet behof emot åligganden, jemlikt de förslag, som förut varit under R. o. Ad:s pröfning.
Den 8 Mars t. ra.
DA jag är skyldig att tro och äfven tror, att den siste värde talaren i detta fäll har större insigt än jag, så lättar jag mig gerna efter hans önskan ronde utbyte af elei ifrågasatta ordet.
Jag hemställer, om icke i det fallet äfven borde efter communala åligganden tilläggas : ”för skolundervisning, fattigvård och helsovård”; emedan det behöfver bestämdt utsättas för hvilka ändamål communerne må äga rättighet att på detta satt taxera sig.
Socknarnes åligganden äro eller blifva i lag och författningar stadgande», och der behöfver ingen beskattningsrätt dem tilläggas; ty lagen bestämmer huru dervid skall gå till.
Om åter afyifter skola kunna beslutas för communens behof, så blir det en beskattningsrätt, som man tillåter ad libitum.
Säger man åligganden, så blir det en hors d’oeuvre att stadga en sådan rättighet, ty man har redan bestämt huru dervid skall tillgå.
Så liar man för byggnader bestämt, huru bidrag dertill skola utgå, att nemi. materialierne och kostnaderne skola tillskjutas af hemmansägarne och dagsverken utgöras efter rök.
Öfverallt der lag finnes, skall den följas, och R.
St. lära väl icke vilja genom en § här stadga huru det skall gå till med bidrag till skolundervisningen, eller Ständerne förut besluta om afgifter dertill och huru de skola utgå.
Det är härifrån de författningar och lagar skola utgå, som Svenska folket skall efterlefva, och der lag finnes, der må icke sockenslämmobeslut kullkasta den.
Således leder det utbyte af ord, som Hr von Hartmansdorff föreslagit och Hr Gripenstedt medgifvit, icke till annat än förvillelse i begreppen; ty der åligganden i lag finnas bestämda, der är äfven sättet att utgöra dem stadgadt.
Jag måste bestrida Frih. Cederströms påstående.
Lagen säger visserligen, att hvarje församling skall föda sina fattiga, men lagen har icke sagt huru många fattiga hvarje församling skall hafva.
Följaktligen tillhörer det socknen att, allt efter de fattiges antal, åtaga sig större eller mindre afgifter.
Lagen har icke heller sagt på hvad sätt afgifterne lill fattig vålden skola utgöras.
Sådant beror på särskilda öfverenskommelse!' inom församlingarna.
Af begge dessa omständigheter, nemi. skattens belopp och sättet att henne utgöra, hvilka icke aro bestämda i lagen, torde Frih.
Cederström eller åtminstone R. o. Ad:s öfrige medlemmar finna att icke lagen är så bestämd, som Frilen påstått.
Skälet för att begagna ordet åligganden, i stället för behof, är det som R. o. Ad:s ledamöter under denna dags öfverläggning ofta framställt, alt då roan säger behof, kan begreppet derom v ara alltför vidsträckt och beroende på flerfalldigt godtycke.
Står det deremot åligganden, så Den 8 Mars e. m.
211 rörer det något, sorn författningarne ålagt församlingen utgöra, och da sträcker sig pröfningsrälten hos församlingarna endast lill all bestämma beloppet samt sättet att detsamma utgöra.
Jag nödgas derföre vidhålla den mening jag yttrat och hvilken Mr Gripenstedt äfvenledes godkänt.
Uppräknandet af menigheternas åligganden, hvilket Ur Mannerskantz yrkat, kan visserligen äga rum ; men då måste man åtminstone tillägga orden med mera, ty till de 3 uppgifna föremålen allena inskränka sig icke socknarnes åligganden.
I alla fall bör man väl begagna sådana ordalag i författningen, atthen kan gälla, icke blott för detta är, utan äfven för ett annat, om andra åligganden än de nu befintliga då skulle läggas på nienigheterna.
Jag är till stor del förekommen af Hr von Hartmansdorff i början af hans anförande, och jag får särskildt derom i afseende på afgifterna för helsovatten göra en erinran till Frih.
Cederström, som hade så mycket alt göra med choleraförfati ningen och de afgifler dervid, som communerne sjelfve måste lemna, för att förse sig med de erforderliga sakerna.
Der kunde icke heller något visst belopp bestämmas, men det var föy helsovården , och efter behofvet utgick det.
Jag har önskat , att de 3 föremålen måtte blifva bestämdt utsatta, som nu äfven Hr Mannerskantz önskat få införda.
I det förslag, jag hade äran uppgifva, bade jag borttagit orden ”med mera”, för att icke gifva anledn. till några vidare inkast.
Hvad öfriga åligganden beträ
(Far, så finnes i 10 §:n föreskrifvel huru socknarne skola utgöra dem.
Jag tror derföre, att visligast vore att man inskränkte sig till de 3 i frågas lii llda ändamålen, nemi. för skolundervisningen, för fattigvården och för helsovården.
När det är gjordt, tror jag att all rättfärdighet är uppfylld och alt icke beloppen kunna utsättas, likasom det icke någonsin förut skett för helsovården.
Byggnadssky Idigheterne m. m. inom socknarna komma att falla sig fasligt olika och behofvet af skolundervisning är äfven stohre och mindre.
Ehuru ogerna jag förlänger discussionen, nödgas jag dock erinra den sista värda talaren, att jag icke tror det gå an att inskränka detta stadgande för mycket.
Jag skall blott till bevis härför anföra ett exempel, nemi. ang:de brandstodsafgiften.
Om, till bildande af brandstodsbolag inom socknarna, communerne ej skulle äga rättighet att sjelfve i detta ändamål beskatta sig, blef det omöjligt att utfå någon brandstod.
Många flera sådana afgifler tarfva bestämmelser af sockenmenigheterna, hvarföre det icke går an att inskränka stadgandet, såsom nu blifvit föreslaget.
Spens: I afseende pä det exempel af brandstodsbolag, som blifvit anfördt, anhåller jag att fä påminna, att a a a Den S Mars e. m. inträdet i ett brandstodsbolag är frivilligt, men icke deltagandet i socknen eller communen.
I afseende på livad den siste talaren anfört, får jag äran anmärka, att deltagandet i sådana brandstodsbolag, som icke i allmänna lagen föreskrifvas , är frivilligt.
Sedan Hr Gripenstedts förslag blifvit uppläst, framställde Hr Frill, och Landtm, propostr först till bifall och derefter till afslag å detsamma, men båda blefvo med ja och nej besvarade.
Hr Landtm, förnyade proposln till bifall å Hr Gripenstedts förslag.
Då Hr Landtm., i anledn. af svaren å denna propos., förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej , begärdes votering.
Ad. ansåg att japroposm borde innehålla bifall och nej-propos:n afslag å Hr Gripenstedts förslag.
Jag får hos Hr Frih. o. Landtm, hemställa, huruvida icke till R. o. Ad. kunde framställas, om Ståndet i contra-propostn vill antaga de 3 uppgifna fallen, nemi. för skolundervisning samt fattig- och belsovård.
Det har under discussionen blifvit ifrågasatt, och jag liar således skäl att göra en sådan anhållan.
Jag tror icke det går an att göra sådana tillägg, sedan Hr Landtm, framställt förslag till voter:s-propos. , och derå svar blifvit lemuadt utan vidare anmärkning.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad contrapropos:n anginge, så hade Hr von Hohenhausen anmält sig, då Hr Landtm, framsta lide förslaget dertill, och således kunde visserligen äfven hos R. o. Ad. förekomma, huruvida Ståndet behagade antaga den af Hr Landtm, föreslagna contra-propos., hvilken Hr Landtm, trodde vara deri, som äskades företrädesvis af den som begärde votering ; eller om Ståndet ville dertill antaga Hr von Hohenhausens förslag, som innehölle bifall till Hr Gripenstedts förslag, med tillägg af de tre cathegorierna folkundervisningen , fattigvården och hälsovården.
Jag bestrider Hr von Hohenhausens contra-propos., och som jag till prot. förklarat, att jag anser Ur Gripenstedts förslag vara grundlagsvidrigt, så anhåller jag, att contra-propos:n ej må kunna blifva annan än afslag derå.
Skulle Hr von Hohenhausen ej vilja medgifva denna enkla contra-propos. på afslag, så lära vi först få votera om contra-proposition.
Den 8 Mars c. m. aa3 Hr von Hohenhausen:
Hvad voteringen om conlraproposrn beträffar, så är det en sak, som kommer att visa sig sedan propos. en gång blifvit framställd och besvarad.
På förhand torde det icke vara skäl alt hvai ken i del ena eller andra afseendet låta påskina en sådan sak, ty Frih:n lärer väl icke vilja votera i hvilket fall som helst.
Jag får således anhålla, att förslag af Hr Landtm, måtte göras på den framställning jag tagit mig friheten göra i afseende på contra-propos:n.
Då del är jag, som begärt voteringen, så måste det naturligtvis tillkomma mig att uppgöra contra-propostn.
Den har Hr Frih. o. Landtm, riktigt uppfattat efter disenssionen.
Om Hr von Hohenhausen vill hafva en annan, så följer deraf helt tydligt, altoni R. o. Ad. svarar ja till hans förslag, så mäste först voteras om conlrapropos:n. Hr Frih. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till conlra-propos. antaga Hr von Hohenhausens förslag.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverrösta! nej, begärdes votering.
I sådant fall får jag begära votering härom och tillika fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå , att Hr von Hohenhausens redan en gång afslagna förslag nu förekommer lill ny pröfning i contra-propos:n. Hr von Hohenhausen:
Det är icke för att på något sätt ingå i ämnet eller förlänga disenssionen i öfrigt, sorn jag bör hafva äran upplysa Frih.
Cederström och andra ledamöter, som måhända icke varit närvar., att vid början af den disenssion, sorn nu föregår om Hr Gripenstedts förslag, började jag med alt göra den anmärkt!., att det innefattade i sak helt och hållet hvad jag hade föreslagit, dock med den betydliga skilnad, alt der ej upptages sältet att afgöra besvär, hvarom Hr Gripenstedt och många andra icke här velat hafva något stadgande.
Delta är borttaget från mitt förslag.
Alltså är delta icke lika med hvad jag förut föreslagit, och hvarom R. o. Ad. förut fattat sitt beslut.
Den som till contra-propos. antager Hr von Hohenhausens förslag till 5 § i lagen för sockenstämmor, voterar ia’ den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till contra-propos.
Ce - 224 Den 8 M ars e. m. derströms forsing , alt Hr Gripenstedts förslag till ofvannämnda § afslås.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn (öijer:
I anledn. häraf upplästes till justering och godkändes följande voterts-proposition :
Den sorn antager Hr Gripenstedts förslag lill 5 § i lagen för sockenstämmor, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Hr Gripenstedts ofvannämnda förslag.
Hr Gripenstedts förslag anslogs bredvid veter:s-propos:n. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: , Ja — i5.
Eades på bordet nedannämnda från Utskln inkomna utlåt:n, memorial och betänk:n, nemi. från S tatsUtskottet:
N:o > anledn. af Hr Bagges motion om ett anslag till ett mudderverk och rivierets uppmuddring vid Uddevalla ; N:o 437i > anledn. af väckt fråga om bancovinstens utdelning lill Rikets samtliga län; N:o 4^8, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksSt:ns olika beslut rör:de grunderna lör allin, bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf; N:o 439, i anledn. af erhållna återiemisser å utlåt.
N:o 4°o; N:o 44°, i anledn. af Hr Professoren Geyers motion, att amanuenserne vid K.
Bibliotheket måtte lä relroactivt beräkna den dem vid denna riksdag beviljade löneförhöjni°g; N:o 44 r, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse ang:de de för befästningsarbetenas fortsättande behölliga medel; N:o * anledn. af Hr St jerngranats, E , motion, ang:de beviljande af ett extra-anslag lill fyllnad i kostnaderna för arme'ens öfningar; N:o Den 8 Mars e. m. 225 N:o 443, i anledn. af väckt motion om aflöning för secreterare!) vid BondeStrs cancelli-direction; N:o 444) > anledn af väckta motioner angide ersättning åt vissa cominendanter för sportlar, förlorade till följd af K. M:s nåd. förord», af den 3 Juli 18^0, om prejning från Rikets fästningar af örlogs- och andia fartyg; N:o 464, med upplysning i afseende å Riksg.contorets lill gångar för bestridande af de å extia-statsreglertn anvisade utgifter; Allm.
U t s k o 11 e l: N:o 12g, 0111 arfvode för extra cancellihiträde; N:o 13o. i anledn af väckta frågor, dels om upphörande af fyr-,båk- och lotsafgiftei na, och dels om förändrande af vissa punkter i nu gällande lotsreglemente; N:o lii, angrde föreslagen förenkling af titulaturer i embetsskrifvelse!- till och från embetsverk och enskilda personer; Nio i32, i anledn af väckt motion, att läkare, som anställas vid bruk eller hos menigheter, må vara pliglige att under krig tjenslgöra vid arme'en; N:o 133, i anledn. af väckta motioner om medverkan för afskaffandel af slafveriel på ön St.
Barthelemy; N:o 134, i anledn. af Ulskts betänk.
Nio 104, angtde villkor för befordran till kronolunsmans-ljenster; N:o 135, i anledn. af föreslagen districlfördelning inom Stockholms län vid de årliga markegångstaxornas upprättande ; Nio i 36, i anledn. af väckt fråga om vidtagande af åtgärder i afseende på Rikets sjömakt till handelns tryggande ; N:o i37, i anledn. af väckt förslag, att beväringssky Idige å Öland samt inom Norra och Södra Möre härader af Calmar län hädanefter må till vapenöfningar sammanträda i Calmar. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ till 12 om nättén. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 21 H.
Onsdagen elen io Mars i84i.
Justerades pfeni-prot. för den 18 sist!. Febr. e. m.
Hr Bin m mer, Carl Magnus, hade inlenmat ett sä lydande anförande:
Jag ratar och förkastar IJr Munck af Rosenscliölds den 3 dennes till Allin.
Besvärs- och Ekon.Ulsk. remitterade lustiga motion om ön St.
Barthelemys afträdande till
Danmark emot det alt Sverige erhåller tullfrihet i Öresund, Denna motion har synts mig både obetänksam och obillig, under hvilken synpunkt jag säkerligen ordat emot remiss derå, om jag vid motionens föredragning varit närvarande.
Om Ulsk. nu tager den erhållna remissen i moget öfvervägande, synes mig dess yttrande deröfver ej kunna blifva annat, än att, oin K.
M. ännu äger den fria dispositionen af Barthelemy-intraderna, R.
St. ej äga inblanda sig i ombestyrande af coloniens ekonomiska angelägenheter, som äro Konungens ensak, så länge H.
M. iakttager sin utfästelse och uppfyller det af Ständerna vid den friare dispositionen fästade villkor.
Alt väcka fråga om tullfrihet för Sverige i Öresund är dessutom ett fiendtligt anfall emot det fredliga Danmark, som genom 9 j:n i dess med Sverige år 1820 den 3 Juni afslulade fredstraclat, i anseende till tullen i Sundel, erhållit följande utfästelse: ”Att, i anseende till de afträdelse!'
Danska Kronan gjort till den Svenska, samtycker H. M. Konungen af Sverige att för framtiden ingen skilnad i anseende till nationen skall äga rum i Sundet och båda Bältena, och såsom en följd deraf afsäger sig H.
Svenska M. och Konungariket Sverige tullfriheten i Sundet och båda Bältena, hvilken Svenskarne hittills åtnjutit i kraft af de tillförene afslutade fredslractater, sålunda alt Konungariket
Svei iges undersåtare och de provinser, som lyda under detsamma, hädanefter betala lill H. M. Konungen af Danmark och Hans efterträdare tullen i Sundet och de båda Bältena för deras skepp, gods och varor, allt på samma sätt som Engelsmännen, Holländarne eller någon annan nation , som är eller i framtiden kunde blifva behandlad på det mest gynnande sätt i detta afseende, från och med den dag som närvar, tractats ratification blifver utvexlad och alla artiklarna tillika med deras stipulationer angående återlemnandet blifvit uppfyllda å båda sidor, om hvilket man uttryckligen kommit öfverens, såsom sagdt är, att Konungariket Sveriges undersåtare, skepp och gods skola, när de passera ut eller in genom Sundet, i anseende till deras uppehåll och förhindring i deras hastiga expedition, alldeles icke blifva be - Den io Mars f. m. 227 handlade annorledes än Engelska oell Holländska nationen eller någon annan af de mest gynnade nationer.”
— På dessa grunder förutser jag alt Utsk. ej annat kan un afstyrka motionen, i hvilket syfte jag anhåller alt delta mitt anförande måtte blifva till Allin.
Besvärs- obh Ekon.Utsk. vemilteradt; lemnande jag för öfrigt de af Hr Munck af Rosenschöld andragna moliver i deras värde.
På hvad som uti det nu upplästa anförandet kan röra mig personligen, anser jag mig hafva svarat nog, när jag tiger.
Åt hvad som rörer sjelfva saken anhåller jag åter att Utsk. ville lemna allt det afseende, det kan befinnas förtjena.
Hr Brummer sjelf betygar jag min tacksamhet för den uppmärksamhet han egnat min deraf temmeligen oförtjenta motion ; beklagar blott att hans betänksamhet nästan varit större än min, så stor nemi., att hans anförande möjligtvis kommer för sent.
Hr Brnmmers anförande remitterades till Allm.
Besvärsoch Ekon.Utsk. i sammanhang med remissen af Hr Munck af Rosenschölds i anförandet omtalade motion.
N:o 29, ang:de ändring af författningarna om sockenstämma samt om bildande af communalstyrelser. 7 §:n Frih.
Cederström, Jacob: Första mom. af denna § är af beskaffenhet, om den skulle antagas, att medföra oordning, hinder och besvär vid sockenstämmorna i allmänhet.
Det är vigtigt att vid sockenstämmorna icke trängsel och oljud uppkomma.
Hvar och en, som varit tillstädes vid sockenstämmor, vet huru dervid tillgår och således äfven att ett sådant stadgande, som detta, tjenar till intet, emedan man ej kan se hvem sorn åstadkommer oljud eller oordning.
Derföre anser jag hela första mom. böra afslås.
Vid andra mom. kommer jag alt föreslå en lättelse, hvarföre jag anhåller att vi mätte få propos. särskildt på hvartdera momentet.
I saken är jag alldeles ense med Frih.
Men jag hemställer, örn icke, för likhets vinnande med de öfriga Stånden, det vore skäl att antaga sednare mom. oförändradt, ty ordställningen är här icke särdeles betydande.
Gr. Taube, Gust. Joh., anhöll få veta huru de öfriga Stånden afgjort denna fråga.