Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har för öfrigt ingenstädes såsom vilkor för en representationsförändring hört yrkas allmänna val, och jag tror för min del, att en ändamålsenlig representation hos oss kan grundas äfven på en annan basis; men jag tror icke destomindre, att den nuvar. fyr- och ståndsindelningen är lika olämplig och förderflig, såsom uteslutande en allmän anda och hindrande ali gemensamhet i öfverläggning och beslut.
Boye yttrat om de monarkiska och demokratiska principernas afvägning innebär deremot, efter min tanka, bara toma ord och dunster.
Dessa gamla satser angå ej de nuvar. samhällena och bevisa endast, att Frih.
Boye alldeles icke förstår den nya tiden.
Den monarkiska principen upprätthållas nemi. i vår tid ingalunda af de ruttna aristokratierna, utan deraf, att den upplysta delen af folket vunnit den öfvertygelse, att hvarken bildning, industri eller något slags förkofran kan trifvas och bestå annat än i ett ordnadt samhälle; och hvad Sverige angar, kan dess samhällsskick under Europas närvarande förhållanden endast bestå med den monarkiska principen.
Men jag är öfvertygad, att om man än hos oss organiserade den mest completta aristokrati, skulle den upplysta delen af folket likväl utgöra Regeringens enda säkra och tillförlitliga stöd.
Detta är min trosbekännelse.
I öfrigt förundrar det mig, alt Frih. Boye, som icke framlagt någonting hvarken till förändring eller förbättring af vårt statsskick, tilltror sig så öppet kunna fördöma det förtjenstfulla förslag, deri Gr.
Spens sökt förlika det närvar, med ett önskvärdt bättre.
Ehrenborghs yttrande om grundlagsvidrigheten af ett Constit.Utskrs yttrande öfver styrelsesystemet i sin helhet, då anmärkningarna icke blifvit vackta i form af anmärkntsanledningar, vill jag blott underrätta, att Constit.Ulsk. innan kort har att vänta en ganska diger anmärkntsanledning, som blifvit väckt inom BondeSt. och hvilken innefattar en tableau öfver hela Styrelsesystemet.
Man får således se, huruvida Utsk. vid besvarandet deraf begagnar tillfället att yttra sig öfver detta system.
Jag har blott anmält mig för att erinra om min ifra gas tä 11 da behörighet att yttra mig i anledn. af Frih. Kantzous reservation.
Jag behöfver i detta afseende blott påminna, att då en ledamot afger sin trosbekännelse, och dervid bifogar anmärkningar, som falla tungt på andras öfvertygelse, nnäste rättigheten för dessa att försvara 120 Den 4 Juli. sig vara gifven, och är det också verkligen i grundlagen.
Hr Dalman har i början väl ingifvit mig någon frestelse att besvara honom, men sedermera åter betagit mig hågen derför, då han till prat och dunster hänför den satsen, att de tvenne elemmterna, det monarkiska och demokratiska, böra vara så afvägda, att de motväga hvarandra.
Hr Dalman har härigenom gifvit mig rätt till den öfvertygelsen, att 10- parne äro till den grad okunniga, att de ej förtjena något svar.
Jag vill blott erinra, att det icke är jag, som brutit ordningen, utan att denna blifvit bruten derigenom, att en reservation, som icke afgafs, då beslutet fattades, kunnat få afgifvas, förrän vid prot:sjusteringen.
Detta är, efter min tanka, alldeles orätt; men då så skett, har jag varit nödsakad att nu äfven uppstiga för att vederlägga, hvad här blifvit yttradt.
Jag har dervid endast hållit mig till en historisk framställning af representationsfrågans närvar, skick, och jag har gjort det desto hellre, som jag derigenom kommit i tillfälle att befria Constit.Utsk. från en del af de beskyllningar, som i så rågadt mått här blifvit emot Utsk. riktade.
Jag är i alla händelser Regeringens vän, när den handlar rätt, och Piepresentationens vän, när den har rätt; jag skall också i mina handlingar alltid visa, att jag icke är böjd hvarken för envälde eller folkvälde.
Men jag kan aldrig öfvertyga mig, att Regeringen skulle hafva handlat rätt, om den framställt ett förslag till representationsförändring, för hvilket folket icke visat sig vara moget och om hvars framgång man ägt intet hopp; ty jag hemställer, hvad hopp om framgång
Regeringen skulle haft vid framläggandet af ett förslag, som Representationen redan i sju riksdagar haft liggande på sitt bord, utan att deröfver yttra någon opinion?
Jag uppmanar Frih. Rantzou särskildt alt besvara denna fråga.
För att försäkra mig om snar återgång till dagordningen, anhåller jag, att Frih.
Kantzous reservation må hvila på bordet till nästa plenum, synnerligen af den anledning, att deri finnas delar, som mig synas höra besvaras, men hvartill nu ej "r tid och tillfälle, med afseende på de ämnen, föredragningslistan innehåller.
Den reservation, jag afgifvit, må blifva för min räkning i prot.; men att mina åsigter icke öfverensstämma med Frih.
Ehrenborghs och Frih.
Poyes, förundrar mig ej och bör ej heller förundra R. o. Ad.
Den fråga, Frih Ehrenborgh särskildt ställt till mig, skall jag fullständigt besvara, när tid dertill kommer.
Jag hemställer, om en reservation kan begäras på bordet.
Jag anser det redan oformligt, att Frih. Rant - Den 4 Juli. 121 Kantzous nu afgifna reservation blifvit föremål för öfverläggning, och beklagar, om vi genom bordläggning skulle ytterligare fortgå på denna väg.
Jag hemställer således till den värde ledamoten, som begärt reservationen på bordet, huruvida han icke derifrån vill afstå, då han i allt fall af densamma kan få del uti Ridd.cancelliet och när som helst dervid kan göra de anmärkningar, hvartill han anser reservationen föranleda.
Äfven jag tror det icke vara grundiagsenligt, att en reservation hvilar på bordet, emedan blott sådana ärender, som fordra handläggning, kunna bordläggas.
Jag förenar mig således med Hr
Dalman i hemställan till den ledamoten, som begärt Frih. Kantzous reservation på bordet, att derifrån afstå, enär han alltid vid protcsjusteringen har öppet att anföra, hvad han i anledning af reservationen önskar få anfördt.
Jag tror, att en reservation, såsom innefattande blott ett enskildt omdöme, icke kan behandlas i likhet med en motion, och att det således strider mot formen att begära en reservation på bordet.
Jag hänskjuter likväl denna fråga till Hr Gr. o. Landtm:s afgörande.
Också jag finner, att bordläggning af en reservation icke är fullkomligen formenligt.
Jag grundade emedlertid min begäran på 'hvad som vid åtskilliga föregående tillfällen varit vanligt, men kan gerna derifrån afstå och vill nu blott förklara, att orsaken till min begäran varit den, att jag i Frih.
Kantzous yttrande, såsom jag uppfattade det, tyckte mig höra en klagan öfver ett uppgifvet bemödande af Regeringen att inflyta på jurymänsvalen i förekomna tryckfrihetsmål.
Denna klagan föreföll mig vara af så betänklig art, att den ej bör lemnäs obesvarad; och då jag förmodar, att denna omständighet undfallit de föregående talarne, har jag velat bereda ett särskildt tillfälle för svar, utan att på detta sätt inkräkta på dagordningen.
Emedlertid har jag ingenting emot, att härmed uppskjutes till proUsjusteringen.
Posse, och för att visa oformligheten deraf, att begära enskilda anföranden på bordet eller göra dem till föremål för särskilda öfverläggningar, behöfver jag blott påminna om följderna af principens utsträckning.
Det skulle nemi. vid hvarje juster i ngsti I Ifäl le kunna hända, att något anförande förekom, som af en ledamot begärdes på bordet, eller hvars besvarande han förbehöll sig vid påföljande justering, och på detta sätt skulle discussionen om ett enda ämne kunna utdragas hela riksdagen igenom.
Jag tror således det rätta vara, att anmärkningar emot enskilda personers anföranden 9 H. '6 122 Den 4 Juli. icke böra äga rum hvarken vid justeringar eller vid reservationers afgifvande.
Jag förenar mig med Grefvarna Posse och Cronhjelm och vill blott tillägga den önskan, att Hr Gr. o. Landtm, ville hindra reservationers afgifvande vid andra tillfällen, än du antingen det beslut, hvaremot man vill reservera sig, blir fattadt eller då detsamma justeras.
Jag har icke hört Frih.
Kantzous i frågavar. reservation; jag vill derföre blott förklara, att om jag, efter tagen kännedom om denna reservation, deruti skulle finna några obehöriga yttranden, som påkalla ett svar, ser jag intet skäl att underlåta — likasom intet liinder derför — att till discussion upptaga denna reservation vid justeringen, hvartill jag således förbehåller mig öppen rättighet.
Jag vill blott förklara, att då den siste talaren sagt sig icke se något hil der för att underlåta dis— cussio i öfver den ifrågavar. reservationen — så yttrade sig talaren —, har jag för min del ingenting att deremot invända; ty då äro vi af samma mening.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr af Ekenstam afstått från sin begäran, att Frih. Kantzous anförande måtte hvila på bordet, vore något yttrande af H. Ex., ro'r:de lngligheten eller icke lagligheteu af en sådan begäran, icke numera af behofvet påkalladt.
Hr Stråle, Nils Wilhelm, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Hindrad alt vara närvar, i EL R. o. Ad:s plenum, då LagUtsk:s betänk.
N:oy2, ang:de inrättande af förmyndarekamrar, återremitterades, anhåller jag vördsamt, att delta mitt anförande måtte få åtfölja den beslutade återremissen.
Då det ålåg mig att uti Högsta Domstolen afgifva yttrande öfver K.
M:s nåd. propos., innefattande förslag, att den förmånsrätt, barnaarf hitintills ägt framför inteckning, skulle upphöra, ansåg jag, som dertill lemnade mitt tillstyrkande, det vara min pligt att derjemte tillse, huruvida icke något annat medel funnes, som för de omyndiga medförde lika eller, som bättre vore, större säkerhet, än den de hitintills ägt, och jag tog således i öfvervägande, huruvida icke sådant genom inrättande af förmyndarekamrar kunde tilI— vägabringas.
Fråga om sådana inrättningar har flera gånger vid riksdagarna förevarit; men man har dervid alltid utgått från den synpunkt, att förmyndarekammaren skujle blifva i större eller mindre mån förvaltare af de omyndigas medel, ungefär såsom Juslitiecollrm och förmyndarekammaren i Stockholm.
Att en sådan förvaltning skulle blifva mera mödosam och mera ansvarsfull, än att man skulle Den 4 Juli. 123 kunna finna personer, som ville och kunde densamma sig åtaga, har synts obestridligt, och jag trodde, att all tanke derpå borde lemnäs å sido.
Men då förmyndarens fasta egendom hitintills varit til! obestämdt belopp graverad äfven för det obetydligaste förmynderskap, manne det icke kunde blifva möjiigt att, vid en förändring härutinnan, i stället utfinna ett medel, hvarigenom förmyndarens fasta gods till bestämd summa blefve medelst inteckning graverad?
Härtill fordras allenast en auctoritet, som af förmyndareräkningen gör sig underrättad om beloppet af det stående capital, förmyndaren såsom låntagare sjelf innehar, derpå tager hans förskrifning och besörjer inteckning i fastigheten.
Denna åtgärd syntes vara så enkel, att den af en skrif kunnig bonde kan besörjas, och det tycktes mig således ej böra blifva synnerligen svårt att finna personer, hvilka såsom ledamöter i förmyndarekammare åtoge sig en sådan befattning.
De intecknade skuldsedlarna borde likväl af förmyndarekammaren förvaras och inteckningsförnyelser besörjas.
Således uppkomme behofvet af ett förvaringsrum och en anteckningsbok öfver de förvarade handlingarna.
Då kunde man utan synnerlig utsträckning af besväret äfven förvara öfriga, de omyndiga tillhöriga skuldsedlar, hvarigenom förmyndaren blefve uturståndsatt att uppbära capitalet utan förmyndarekammarens vetskap och samtycke.
För att kunna utöfva dessa controller borde förmyndarekammaren i sitt förvar äga förmyndarens redogörelser.
På dessa grunder, att förmyndarekammaren, utan att ingå uti några administrerande åtgärder, utan blott conserverande de omyndigas tillgångar uti fordringar, skulle infordra förmyndare-redogörelserna och förvara den omyndiges reverser, utarbetade jag ett förslag till instruction för förmyndarekammare å landet och i de städer, der sådana ej redan äro inrättade.
Detta förslag utgjorde en del af mitt yttrande i Högsta Domstolen, och då grundlagen i 87 §. föreskrifver, att Högsta
Domstolens yttrande i fråga om lagförändring skall bifogas K. M:s propos. till R.
St., kunde jag ej annat föreställa mig, än att det af mig författade och i mitt yttrande bifogade förslag skulle åtfölja den nåd. propos.
Revisionssecret., sorn contrasignerat densamma, har likväl tänkt annorlunda och har trott det vara sig tillständig! att icke bifoga förslaget, förmodligen af den anledning, alt K.
M. deröfver behagade infordra Högsta Domstolens utlåtande.
Då jag icke kan förutse, huruvida K.
M. finner lämpligt att i detta ämne ytterligare till R.
St. göra någon framställning; men ärendet emedlertid, i följd af återremissen, nu beror pä LagUtskts bearbetande, har jag trott, att Utsk. ej längre bör vara i saknad af nämnde förslag, och jag får härjemte vördsamt öfverlemna en afskrift deraf, hvilken torde få åtfölja till Lagutskottet.
Det torde visserligen ej med säkerhet kunna påräknas, Den 4 Juli. att genast i början på aila orter personer skola finnas, sora vilja åtaga sig ledamotsskap uti förmyndarekammaren.
Men om således på några ställen desamma ej i första början blifva inrättade, komma de omyndiga ej derföre i sämre ställning, än hvari de nu, i saknad af nästan all åtgärd till betryggande af deras säkerhet, befinna sig.
Snart skall man dock af nästgränsande orters exempel finna, att hvarken mödan eller ansvaret böra afskräcka den, som vill befrämja de omyndigas bästa.
Så snart förmyndarekammaren är tvifvelaktig, huru den bör handla, äger den att hänskjuta frågan till domaren, och denne kominer då i tillfälle att i egenskap af öfverförmyndare meddela nödiga föreskrifter.
Iakttages stadgandet om inventering hvarje år i Januari månad, och åtgärder dervid vidtagas till inteckningars förnyande, blifver ansvaret för detta åliggandes uppfyllande föga betydligt.
Reverserna äro ställda till den omyndige eller anteckning om äganderätten gjord å sjelfva handlingen.
Således kan missbruk ej dermed gerna äga rum; och utan uppenbar vårdslöshet i afseende på handlingarnas förvarande eller svekfullt handlingssätt kan jag icke inse, huruledes förmyndarekammarens ledamöter böra kunna råka i något ansvar.
Den enda fråga af kinkigare beskaffenhet, som kan komma under förmyndarekammarens handläggning, är den, huru mycket af de hos förmyndaren innestående medel böra anses utgöra ett stående capital, hvarå revers bör lemnäs, och huru mycket till löpande utgifter får af förmyndaren behållas; äfvenså om förmyndaren har giltigt skäl att utbekomma hos förmyndarekammare!) förvarad skuldsedel; men då i dessa frågor stridighet emellan förmyndaren och förmyndarekammaren uppstår, blir domaren skiljesman.
Till undvikande af stridigheter om mindre summor skulle det kunna stadgas, att förmyndarekammarens åtgärd att affordra förmyndaren skuldsedel och derför taga inteckning ej erfordras, då capitalet, som förmyndaren innehar, ej uppgår till ioo r:dr b:co.
Jag har trott, att förmyndaren alltid borde lyda under förmyndarekammaren i den ort, der han vistas; ty skulle handlingarna å annan ort förvaras, torde stora olägenheter deraf lätt uppstå.
För det närvar, händer det väl, att den domstol, som förordnat förmyndaren, anser sig vara öfverförmyndare, ehuru både förmyndaren och myndlingarna flyttat under annan rätts domvärjo.
Detta torde dock ej vara rätt, utan den domstol, derunder de eller, i händelse af olikhet, förmyndaren har sitt bo och hemvist, vara öfverförmyndare.
Äro förmyndare flera och å olika orter boende, då torde vid förordnandets utfärdande, eller då fråga uppstår, domstolen böra bestämma, under hvilken förmyndarekammare förvaltningen bör lyda.
Något undantag för de förmyndare, som af fora privilegiata förordnas, torde ej böra göras annorlunda, än att till desamma hänskjutas de Ben 4 Juli* 123 frågor, hvilka det tillkommer öfver förmyndaren att afgöra.
För omyndiga af R. o. Ad. torde åtminstone i Stockholms stad särskild förmyndarekammare både böra och kunna inrättas; hvarom H. R. o.
Ad. framdeles särskildt torde kunna besluta.
Skulle förmyndare afflytta från en ort, der förmyndarekammare finnes, till en annan, der sådan ej ännu blifvit inrättad, lärer det få ankomma på domstolen, soia är öfverförmyndare, att förordna, huruvida förmyndaren, i brist af annan utväg, sjelf får emottaga den omyndiges handlingar.
Vid Utskts förslag, det R.
M. täcktes uppmana invånarne på landsbyggden att socknevis utse gode män, som, utan skyldighet alt åtaga sig något lagligt ansvar, vaka öfver de omyndigas angelägenheter, får jag anmärka, att om än sådana gode män blefve af församlingarna utsedda, saknade de likväl all laglig myndighet att affordra förmyndaren någon uppgift eller redogörelse för dess förvaltning, och gode männen skulle således i hvarje särskildt fall nödgas vända sig till domaren och der kanske oftast nödgas tvista med förmyndaren, som ej hade någon lagligen stadgad skyldighet att inlåta sig med gode männen i svaromål.
Saknaden af någon författning, som bestämmer gränsorna för gode männens åtgärder, skulle ock säkerligen vålla, att dessa blefve olika på den ena orten mot den andra, allt efter som gode männen hade lust eller fallenhet att befatta sig med saken, och en kitslig person skulle kunna för förmyndarne blifva onödigtvis ganska besvärlig.
Det är derföre, jag har trott, att en bestämd instruetion borde utfärdas, med förklarande, att der förmyndarekamrar blifva inrättade, der bör densamma tjena till efterrättelse; och må det vara förmyndarekammaren öppet att, om de anser ändring i någon punkt vara nödig, derom särskildt hos K. M. göra und. anmälan.
Skulle en kungörelse .i detta ämne utfärdas, torde det dock blifva nödigt att särskildt meddela underrättelser om hvad med förmyndarekamrarna åsyftas, på det att allmänheten pj må misstaga sig derom och, af onödiga farhågor för ansvaret, undandraga sig att till ändamålets vinnande bidraga.
Förslag till ins true tion för Förmyndarekamrar å landet och i de städer, der sådana ej redan äro inrättade. i §.
Genom å allmän sockenstämma anstäldt val utser hvarje socken och stad, der förmyndarekammare ej redan finnes, inom sig trenne eller högst fem personer, hvilka åtaga sig att, såsom ortens förmyndarekammare, de omyndigas rätt och bästa iakttaga och bevaka.
Vilja flera socknar eller hela häradet om en förmyndarekammare sig förena, håfve dertill lof; och valet verk - Den 4 Juli. ställes då genom utsedda electorer.
Förteckning på för— myndarekammarens medlemmar aflemnas till domslolen och intages i förmynderskapsprotocollet; likaså då ledamot afgår och annan väljes. 2 §.
Pastor i den församling, der förmyndarekammaren sammanträder, äger rätt att, när han åstundan, i dess sammankomster och beslut deltaga, samt är i sådant fall för sin åtgärd ansvarig, på sätt i5 §. innehåller. 3 §.
Domhafvande på landet och borgmästare i stad, eller den i hans ställe förordnad är, bafve magt att, när han så finner nödigt , sammankalla förmyndarekammare inom domsaga elier stad och deruti såsom ordförande deltaga. 4 §•
Ledamot i förmyndarekammare må sjelf innehafva förmynderskap; dock bör i frågor, som detsamma angå, annan ojäfvig person utses och tillkallas, att förmyndarekammaren biträda. 5 5- Förmyndarekammaren förskaffe sig medelst uppgift från domstolen och utdrag af mantalslängderna, eller på annat lämpligt sätt, en noga förteckning öfver alla inora districtet boende förmyndare och deras myndlingar.
En anteckningsbok upprättas, der uppgift å hvarje förmynderskap införes å särskildt blad, med lemnadt rum för anteckning af allt, hvad i afseende på samma förmynderskap af förmyndarekammaren tillgöres.
Då förmyndare hädanefter af domstol förordnas, bör, genom domhafvandens försorg, underrättelse derom meddelas tillden förmyndarekammare, under hvilken förmyndaren har sitt bo och hemvist.
Flyttar förmyndaren från orten, varde alla handlingar, som till hans förmynderskap höra, öfverlemnade till den förmyndarekammare, hvarunder hans nya hemvist hörer. 6 §.
Af hvarje förmyndare infordras, inom förelagd lämplig tid, sista årets redogörelse, som bör upptaga förteckning på all den egendom i löst och fast, som den omyndige tillhörer. 7 §.
Häfver den omyndige penningar, som till annor man äro utlånade, bör till förmyndarekammaren skuldsedeln i hufvudskrift aflemnas.
Förmyndaren företer deraf en afskrift, hvarå tecknas intygande derom, att hufvudskriften hos förmyndarekammaren förvaras, samt att förmyndaren äger att räntan uppbära och qvittera; varande antekningen derom å afskriften lika gild, som den å hufvudskriften vore gjord.
Der skuldsedeln icke är till den omyndige ställd, bör derå anteknas, att densamma den omyndige tillhörer.
Skola penningarna af förmyndaren sedermera lyftas, varde han genom påskrift å skuldsedeln dertill berättigad; Den 4 Juli. och bör förmyndarekammaren tillse, att medlen derefter å nyo blifva utlånade, eller till den omyndiges bästa använda.
De omyndigas penningar må ej af förmyndarekammaren till förvarande emotlagas. 8 §.
Innehafver förmyndaren sjelf den omyndiges medel oell vill desamma såsom försträckning behålla, äligge förmyndarekammaren att derå taga förmyndarens skuldebref samt, derest han inom domsagan äger fast egendom, som för gälden intecknas kan, besörja, att sådan inteckning varder ä nästa ting beviljad.
Är fastigheten inom annan domsaga eller län belägen, äge förmyndarekammaren att i sådant afseende anlita K. M:s Bef:h:des handräckning. 9 fj.
Då inteckning förnyas bör, åligge förmyndarekammaren att derom besörja , i hvilket afseende en särskild bok upprättas, uti hvilken, så snart inteckningen meddelad är, för hvarje kommande år anteckning göres om de inteckningar, som då skola förnyas; oell bör, till undvikande af osäkerhet, förnyelsen sökas å landet sednast det ting, som infaller näst före det, då tiden till förnyelsen tilländalöper, saint i stad en månad före förfallotiden.
Skall skuldsedel förnyas, eller borgen tagas, fordran bevakas eller utsökas, eller annan åtgärd till bevakande af den omyndiges rätt och bästa äga rum, åligge förmyndaren att sjelf derom besörja, samt inom tillräcklig tid hos förmyndarekammaren anmäla sig till utbekommande af nödiga handlingar. 10 §.
Förmyndarekammaren äger att hvart tredje år affordra förmyndaren redogörelse för hans förvaltning och densamma, jemte bilagor till förvar emottaga. 11 §.
För hvarje förmynderskap inrättas ett särskildt convolut, hvaruti alla till detsamma hörande handlingar förvaras.
Förteckning derå bör finnas uti den i 5 § nämnde anteckningsbok.
Då myndlingen blifver behörig att sin egendom sjelf vårda och förestå eller aflider, varde handlingarna, emot qvitto, till vederbörande aflemnade 12 J.
Till förvarande af alla under förmyndarekammarens vård varande handlingar anskalfas en säker kista, hvilken insattes uti Kyrkans sacristia, derest ej annat pålitligt förvaringsrum finnes.
Kistan bör förses med 2tne lås, hvartill en nyckel förvaras af pastor och den andra af någon bland förmyndarekammarens ledamöter. 13 §.
De utgifter, som för förmyndarekammares inrättande erfordras, bestridas af socknens eller häradets medel.
Omkostnader, som för hvarje förmynderskap särskildt äga rum, såsom tili intecknings tagande eiler förnyande in. taS Den 4 J u i i. ra., bör förmyndaren af de omyndigas medel godtgöra ocb, der så påfordras, förskjuta. 14 §.
Tredskas förmyndare att fullgöra, hvad förmyndarekammaren honom i öfvannämnde delar föreskrifvit, eller anser någon förmyndarekammarens ledamot osäkerhet för de omyndigas medel uppstå, äge att derom hos domstolen göra anmälan.
Begär förmyndaren att utbekomma skuldebref eller annan handling, som den omyndige tillhörer, och finner förmyndarekammaren tvifvelaktigt, huruvida han dertill må vara berättigad, eller uppstår fråga, huru hög ränta förmyndaren bör erlägga för innestående medel m. m., hänskjute så i dessa som andra dylika fall pröfningen deraf till domstolen, och åligge förmyndarekammaren att iakttaga, hvad domstolen finner nödigt att föreskrifva. 15 §.
Beträdas förmyndarekammares ledamöter att hafva svikligen eller oredligen sig förhållit eller alt hafva förskingrat, hvad dem anförtrodt är, eiler försummat inteckning inom laga tid förnya, varén de eller de, som felat, utom ansvar efter lag, till ersättning af all skada skyldiga.
Hafva de uppenbarligen, utan uppgifvet giltigt skäl, utlemnat skuldebref och såmedelst låtit förmyndaren få den omyndiges medel om händer, varén pligtige ersätta den förlust för den omyndige, som i följd deraf kan uppstå och förmyndaren ej gälda gitter.