Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att slutet af Kongl. Maj:ts ifrågavarande skrifvelse måtte å nyo uppläsas, på det Högh Ridderskapet och Adeln må öfvertygas, att Kongl Maj:t Sjelf ej anser denna Skrifvelse innefatta något förslag.
I anledning häraf upplästes-slutet af Kongl. Majits Högstberörde Nådiga skrifvelse, så lydandet ”Kongl.
Majit hade, i kraft af 87 § Rege”ringsFormen, kunnat till Rikets Ständer låta öfverlemna en formelig proposition, rörande detta ”ämne; men då-frågan angår lielgden af Des3 ’’Konunga-värdighet och Majestät, har Konungen hellre velat yttra den önskan, att
Rikets ”Ständer sjelfve måtte afgifva det i sådant afseende nödiga förslag.’’ Hvarefter Herr von Hartmansdorff fortfor', Ridderskapet och Adeln behagade häraf finna, att Kongl. Maj:t ej velat göra någon proposition i ämnet, utan endast åsyftat, att en förändrad redaction af 5 Capitlet 1 §.
Missger- *>' ningsBalken skulle af Riksens Ständer föreslås.
En sådan kunde likväl icke af Riksens Ständer framläggas, emedan tiden för görandet af nya förslag redan var tilländalupen, och således lära anmärkningarne i denna del förfalla.
Den händelse ater, att dea Kongl, skrifvelse!! blifvit till 4?
6 D*n 23 Maji j. nu 0> Utskott remitterad, kan visserligen icke åläggil Utskottet att, 0111 det strider mot formerna, upptaga ett ämne, hvarom fråga är.
Åtminstone har Lagutskottet ej alltid hyst den meningen, att en gifven remiss förbinder det att ingå i pröfning af det remitterade målet.
Jag påminner mig i sådant afseende, att Utskotlet nyligen medelst betänkande rörande en här väckt motion om Eds-formulairens granskning och rättelse, yttrat, att då denna motion icke innefattade nå( got bestämdt förslag till förändring af ett eller flere lagrum, utan syntes åsyfta, att Lagutskottet skulle föreslå ändringar och tillägg i en hel gren af Lagstiftningen, men detta icke vore enligt med stadgandet, i 35 Riksdagsordningen, Utskottet ansåge en motion af så obestämd art, icke kunna till pröfning upptagas.
Cederström har åberopat 56 Riksdagsordningen, och omtalt de under Riksdagen inträffande händelser, hvarigenom nya förslag kunna föranledas.
Sådane händelser kunna dock icke vara andra än laglige händelser, eller de der i laglig väg tillkommit, och med de antagna formerna öfverensstämma.
Om hvad jag haft äran anföra, icke saknar grund, så är den nu förevarande frågan icke sådan, hvarföre jag tillstyrker att den samma måtte vid Utskottets Betänkande få förblifva.
Undertecknad Riddarhus Secr et er ar e 1 Sedan på Herr von Hartmansdorffs begäran, den del delaf Kongl. Maj ts Nådiga Skrifvelse blifvit uppläst, som skulle utmärka, att något bestämdt förslagi ord icke är uti berörde skrifvelse uppställdt, u - 23 Maji /. m, 411 tan att ett sådant tvärtom är genom den samma af Riksens Ständer begärd, så torde Herr Grefven oeh LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln tillåta mig, endast för att i minnet fullständigt återkalla hela innehållet af den ifrågavarande skrifvelsen, att få upplåsa den föregående delen deraf, som, efter hvad jag vågar tro, verkeligen innehåller ett förslag, om ej i ordt åtminstone i tankar och principer.
Skrifvelsen lyder sålunda: ”Ledd af sitt hjertås ingifvelse, och af ett ”rättvist förtroende till Folkets tillgifvenhet och ”kärlek, vill Kongl. Majjt, för att sätta ofvan”nåmnde Lagrum i öfverensstämmelse med grund”satserne för en mildare Lagstiftning, härmedelst uppmana Rikets Ständer, att till Kongl. ”Maj:t inkomma med underdånigt förslag till en ”förändring af 1 §. 5 Cap.
MissgerningsBalken, ”hvarigenom, jemte vissa bestraffnings-graders ”upprättande, det nu stadgade dödsstraffet i detina fall må alldeles upphåfvas.” Grefve Poffe, Arvid:
Hår har gjorts den anmärkning emot LagUtskottets åtgärd, att Utskottet ej skall upptagit frågan till besvarande, emedan den Nådiga Skrifvelsen icke innefattade något bestämdt förslag.
Om jag ej orå;: fottat innehållet af Utskottets Betänkande, så innebår detsamma just ett undanrödjande af den anmärkning Grefve von Schverin, vid remissen framställde, i afseende på den form, hvari frågan kommit Riksens Ständer tillhanda j men Uti gen 33 Maji J, m, »kottet har icke ansett sig kunna tillstyrka den föreslagna förändringen.
Jag tror således Friherre Cederström» anmärkning kunna förfalla} men instämmer likväl i begäran om återremiss, emedan jag anser att Utskottet bordt utan hinder af TryckfrihetsLagen, föreslå de ändringar i 5 Cap. x MissgerningsBalken, som möjligen kunde vara af nöden.
Den uppläsning, Herr RiddarhusSecreteraien gjort af början utaf den Kongl. Skrifvelsen, skall sorn jag tror, ej annat ån styrka Ridderskapet och Adeln i den mening, som jag vågat tro vara den råtta; emedan Ridderskapet och Adeln å nyo inhämtat, att Kongl. Maj:t uppmanat Riksens Ständer att sjelfve uppgöra ett förslag.
Skulle för öfrigt uti den Nådiga Skrifvelsen icke vara fullkomlig öfverensstämmelse emellan ena eller andra delen, så ser jag ej, hvarföre man icke kunde likaväl hålla sig ensamt till slutet, som till början.
Jag kan ock derföre icke ändra den tanka, jag förut i detta ämne yttrat.
Cederjtröm:
I händelse Ridderskapet och Adeln med Lagutskottet instämmer deruti, att den föreslagne Lag-förändringen icke behöfves, så år det visserligen ej skål att återremittera Betänkandet.
Men om deremot Högloflige Ståndet skulle dela Kongl. Maj:ts åsigt om rättvisan, att ändra en strång
Lag, hade jag förmodat att Lagutskottet borde anmodas, att inkomma med ett fullständigt förslag i ämnet. ixn 23 MajiJ, mt 4»§ Hans Excellence Herr Grefve Mimer:
Jag skall ej försöka, att öfvertyga Herr von Hartmansdorff.
Hans öfvertygelse respecterar jag, men jag hemställer till Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke skillnad bör göras emellan en orcf-förändring och en Jak, som ankommer på princip och tanka.
Når frågan är, att mildra ett hårdt straff, och denna afsigt år i Konungens Skrifvelse tillräckligen uttryckt; så är efter allt mitt begrepp, ett förslag till Lagföråndring verkeligen gjordt.
Att Kongl. Majit ej kallat det en fortnelig proposition, kommer deraf, att en sådan bordt innefatta en ordförändring; men bestämmandet af denna, jemte de olika bestraffnings-graderne, har Kongl. Maj:t velat till Riksens Ständers eget närmare bepröfvande öfverlemna.
Når en Konung önskar jemkning af ett honom rörande Lag-rum'; når Han uttryckeligen yttrar sin öfvertygelse vara, att detta Lagrum år för strängt, och att inildare grundsatser för bestraffningen af det deruti angifne brottet böra iakttagas, så bekänner jag uppriktigt, att jag icke kan finna annat, ån att ett förslag till förändring af samma lag-rum i sjelfva verket år afgifvet, ehuru Kongl. Maj:t Sjelf haft den granlagenhet, att ej kalla det en formlig proposition, emedan denna skolat innehålla uppställningen af orden i den äskade nya redactionen.
Friherre Anckarfvärd, Carl Henric:
Jag tror, att denna fråga nu hufvudsakligen skiljer sig i två delar; omdömet af LagCJtskottets fatt att behandla ämnet, och resultatet af denna 4*9 rwi iJ/ii/z' /. w. behandling.
IJvad det förra angår, så anser jag för min del nästan likgiltigt, om Utskottet misstagit sig, efter hvad de hår yttrade opinioner velat ådagalägga, eller om Utskottet riktigt förfarit.
Hvad åter beträffar sjelfva principen i lagstiftnings-våg, år jag med allt möjligt afseende å Konungens mildhet och ädla tänkesätt, fast i den tankan, att lagstiftaren ej kan lemna starkare och säkrare bevis på sina känslor för helgden af Majestätet, ån genom bibehållandet af håg-* fta /traff på hågfta brott.
Jag tror således det vara lika obilligt som olämpligt, att i närvarande förhållande ändra det Lag-stadgande, som bestämmer nämnde straff.
Jag fruktar dessutom, att de brott, hvarå detta straff har afseende, skulle genom dess förändrande, snarare ökas än minskas till antal; åtminstone år jag förvissad, att exemplen hittills varit högst få på anklageb ser för lasteligt tal öfver Konungens, Drottningens eller Tronföljarens perion.
Men dessa anklagelser och tydningarne och tillämpningen af det ifrågavarande Lagrummet skulle blifva min» dre sällsynta, om utvägen aft straffa blef lättare att begagna, än den nu år.
Det synes mig ock strida emot principen för all Lagstiftning, att borttaga det straff i §. i 5 Cap. MissgerningsBalken innefattar, under det man låter nästföljande paragraph i samma Capitel stå orubbad qvar med föreskriften, att den som smådeligt talar om Kortungens och Rikets Råd för Embetets skuld, skall mista lifvet.
Väl kan man invända, att Rikets Råd ickf mera åro till, Den 23 Maji e. ni. 48 L till, men man äger dock, sedan den tiden då upplösningen af Rådkammaren redan skett, att åberopa exempel derå, att dom fallit öfver en person, som lasteligen talat å pågon af Deras Exellencer.
Då sålunda det Lagrum, som å dem har afseende, kunnat under ett ombytt förhållande anses gällande och vinna tillämpning, finner jag desto mindre skäl vara att rubba ett stadgande, som åsyftar att freda Majestätet från smädelsen; och min känsla säger mig, att i detta stadgande icke eller ligger någon våda, då Konungens rätt att göra nåd, lemnar åt Konungens bjerta tillfället att pröfva graden af brottet och möjligheten att eftergifva Lagens kraf.
Min öfvertygelse är derföre, att Lagstiftaren under ingen synpunkt bör frångå den straff-bestämning, hvarom nu är fråga, och att, om någon förändring af paragraphen skolat äga rum, densamma bordt utgöras i tillägget af ett enda ord, nemligen parfon.
Då hade hvarje tvifvels-. mål om paragraphens tydning varit afhulpet, och all våda af dess tillämpning förebyggd.
Men jag inser likväl icke, hvartill en återreiniss af LagUtskottets
Betänkande skulle tjena, och tillstyrker derföre att detsamma må af Ridderskapet och Adeln antagas.
Åtskillige yttrade hårtill deras bifall.
Grefve Lowenhjelm, Carl Axel:
Sådan, som jag fattät discussionen, hvilar frågan huf Ridd. 0, Ad.
Prat. IV.
Band. fyen 23 Maji J. nt. vudsakligen på den af Herr von Hartmansdorff yttrade tankan, att Kong!.
Maj:ts i ämnet aflat— ne proposition, i den form den til!
Riksens Ständer ankommit, icke skulle vara fullkomligt riktig.
Saken lärer dock vid närmare påseende förfalla till en ordtvist.
Kongl Maj:t liar sjelf yttrat, aft Kongl. Maj:t ej velat göra en formelig proposition, men flen Nådiga skrifvelsen innehåller dock tydligen det stadgande och det ändamål, Kongl Maj.t åsyftat.
Den moraliska propositionen är sålunda derigenom verkcligcn gjoid Kongl.
Maj:t har funnit
Sig icke borå framställa ett noggrann! förslag till redactionen af det ifrågavarande lag rummet; och skälet är tillräckligen ådagalägdt.
Det var Kongl Maj.ts delicates.se, mare pi öfning af ett ämne, som man kunde anse röra Konungens Egen Person Det vore att illa svara mot ädelheten i detta Kongl. Maj ts handlingssätt, om man skulle fästa sig endast vid ordalydelsen af Kongl.
Maj.tsNådiga skrifvelse ; och påståendet, att deruti saknas en formelig proposition, grundar sig på ett egentligt ordrytteri
Det vöre, säger jag, att ganska illa svara emot det ädla i Konungens Nådiga afsigt
Oin det vöre nödigt, så kunde jag försäkra, att den tankan verkeligen varit å bane, att uppgöra ett fullständigt förslag till redaction af den ilråg-.varande paragraphen, samt att de Embetsman, hvilka en sådan befattning tillhör, redan voro - med redactionens utarbetning sysslosatte, då Konungen af redan anförde skäl, förklarade
Sig vilja öfverlemna detta åt Riksens Ständers omsorg.
Den sist talande värde Ledamoten har Den so Maji J. tn. utgått från den tanka, att en obillig Lagstiftning borde bibehållas.
Jag lemnar derhän de politiska betraktelser, sorn kunna ligga till grund för denna tanka Hvad mig vidkommer, tror jag, att elei- Lagens stadgande är för strängt, bör Lagstifta! e.i skynda att häfva det.
Hvad i öfrigt beträffar den värde Talarens yttrande, i afseende å den begärda återremis■ sen af Betänkandet i detta ämne, får jag för min del förklara, att då' deri värde Talaren sjelf funnit ett ord vara att tillägga till den ifrågavarande paragraphen, detta redan är nog, för att föranleda en återremiss, synnerligen sorn det ej lärer vara storleken af anmärkningen eller tillägget, som bör bestämma om återremissen skall äga rum eller icke.
Jag kan således icke annat än instämma med de Ledamöter, som yrkat, att Betänkandet må till Utskottet återgå.
Ane karfnärd:
Den sist talande Ledamoten har trott sig i nrin framställning finna en böjelse, att bibehålla en obillig Lagstiftning.
Sådan kunde dock aldrig min tanka vara, ty den grundar sig ensamt på öfvertygelsen om billigheten af den nu varande Lagen.
Men min verkliga afsigt oell uppriktiga önskan var och är att kunna undanrödja möjligheten för samvetslöse och mindre mennisko-älskande Rådgifvare, att genom brottets tydning verka en obillig tillämpning af en otydlig Straff lag.
Grefve Löwe#- Kfen 23 Maji /. m. hjelm tyckes hysa den mening, att i Kongl. Maj.tS Nådiga skrifvelse tydeligen föreslås en g rundfats , den nemligen, att straffet för den ifrågavarande förbrytelsen borde blifva mildare ån hittills.
Om så år, hade Lag-Utskottet icke behöft svara annorlunda, ån med uppgifvande af en grundfats, antingen med gillande af den föreslagna, eller med uppställande af en annan; men då hade målet stätt lika nära.
Det torde deraf vara temligen tydligt, att i frågor, som underställas Utskottens pröfning, bestämda förslag böra framläggas.
Skulle ärendet blott åsyfta utredandet af en allmän grundsats, t. ex. mildring af straffet i en viss gren af Brottmåls-lagen, så hade förmodeligen tillhört Lag-Comitéen att, efter de antagna grundsatserna för Lagstiftningen i det hela, uppgöra bestämda förslag, att till Riksens Ständer öfverlämnäs.
Tillika vagar jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, om man godkänner sadane förmer, sorn den närvarande, hvarigenom ämnen framställas till Riksens Ständers afgörande utan ordentlig proposition, deraf kunde dragas slutföljder, för hvilka man bör taga sig till vara» Pä Ridderskapets och Adelns bord hvilar nu en Kongl. Skrifvelse, angående en fråga, som tillförene vid denna Riksdag blifvit af tvenne Stånd afslagen»
När den -förekommer torde möjligPn det beslut, som nu fattas, blifva rättesnöre för hvad som då skall tillgöras.
Herr Ribbing'.
Den del af fragan, som rörer huruvida iLag - Utskottet bordt upptaga innehållet af Kongl. Maj;ts skrifvelse till pröf* Den 20 Maji /. m. 485 ning eller icke, år redan tillråckeligen afhandlsd.
Jag vill således icke vidare derom yttra något.
Men i afseende på Friherre Anekarsvårds anmärkning, att det vore nog för Konungen, att lian hade rättighet att gifva nåd, i fall dödsdom blef, enligt det åberopade Lagrummet, meddelad; utber jag mig få erinra, att det ock beror på den till döden dömde att emottaga nåden eller icke.
Det torde således kunna hända , att en hårdsinnad person skulle vägra, att begagna den honom erbjudne nåden, emedan han antingen vore innom sig öfvertygad om sin oskuld eller också icke ville stadna i förbindelse hos den, som utgjort föremålet för hans förbrytelse; och ett ömsint Konunga-hjerta skall häldre tillåta att Majestätet skymfas, ån att belasta samvetet med en orättvis dödsdom.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner Jag vill nu endast hafva äran hemställa, huruvida den sats kan vara riktig, att Lag-Utskottet, derföre att en grundsats blifvit till dess bedömmande öfverlåmnad, skulle svara blott med en annan grundsats.
Utskottens göromål är utan tvifvel att utreda årenderne.
Jag har mångfaldiga gånger hört enskilta motioner göras, som icke innehållit något direct förslag, utan blott önskningar eller grundsatser, till beredande af förändringar i författningar och dylikt.
Icke har Utskottet, 50m fått en sådan motion sig tillsänd, svarat med en blott uppställning af grundsatser eller önskningar, utan alltid sökt utveckla ämnets beskaffenhet och inkommit med förslag, till gillande eller för kastanda Bon ag MnjiJ. m, al den vickta frågan.
Jag vet icke hvarföre Kongl.
Majit i detta fall skulle hafva mindre rått, ån enskilta.
Jag vet ej hvarföre icke
Han äfven skulle få framställa den önskan; hvarföre icke Han skulle med förtroende iå tala till Sitt Folk.
Herr von Heijne, Georg:
Jog har för min del i den Nådiga skrifvelsen igenkänt Kongl. Maj'-ts ädla tänkesätt, men jag är tillika fullt öfvertygad, att Kongl. Majt kan och vill utöfva dem i rättigheten att göra nåd.
Jag tror dessutom att det år svårt att bestämma graden i lasteligt tal och straff t för hvarje grad.
Brottet kan, elter min tanka, icke äga runi på mer ån ett sätt, och det straff Lagen derföre nu stadgar, år således det enda lämpliga.
Grefve von Schwerin'.
Jag hade ej trott att min reservation mot formen, framställd, sorn jig förmodar, under de former ämnets grannlagenhet fordrade, skulle leria till en så vidlyftig discussion.
Jag nämnde genast, att jag i Konungens uppmaning till Stånderne att inkomma med förslag till mildring, såg ett förslag, och i detta afseende delar jag lika tanka med Grefvarne Mörner och Löwenhjelm.
Hvad jag hår i synnerhet anser utgöra afvikelse från formen, år, att Högsta
Domstolen saknade tillfället att yttra sig Öfver sjelfva idéens riktighet, eller öfver den önskade mildringens öfve ensståmmelse med hela Ligsysfeniet; h\ il et Högste Domstolen fått och bordt göra, om Kongl. Majit i stället för Sin önskan D*n 23 Maji f. m. 48?
»f ett förslag, hade framställt ett förslag.
Men äfven derigenom uppkommer en afviktlse fiån formen, att Högsta
Domstolen nu i samma fråga skulle komma att tvånne gånger yttra sig* Första gångan pro forma i ordets sanna bemår. kelse; och andra gången, om Stånderne, uppå Kongl. Mij:ts önskan eller förslag, hade inkommit med förslag.
För öfrigt kan jag ej återhålla min förundran, att alla de önska den strängare Lagens bibehållande, som möjligen skulle kunna, såsom nian brukar såga, komma i olycka; och att alla de åro angelägne att få straffen mildare, sorn åro i tillfälle att kunna tillämpa dem.
Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adelil ansåg LagUt. -kottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremiteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall al L gUtskoltets Betänkande.
Ropades älven Ja och Nej. Herr Prinl&enjkjöldAxel, begärde rotering.
Han4 Excelle/ice Herr Grefve Monier:
Oen 23 Maji e. m.
En sak, som undfallit mig under de gånger ja g tält i detta ämne, år, att Lagutskottet stödtsitt yttrande derpå, att Utskottet trott sig vara af Tryckfrihetslagen hindrad att ingå i pröfning af något förslag till ändring af 5 Cap. 1 §.
MissgerningsBalken; men Utskottet har dervid icke gifvit akt på att nämnde paragraph står i Tryckfrihetslagen citerad enclnft till nummer, icke till innehåll.
Följaktligen blifver
Tryckfrihetslagen alldeles icke förändrad, om ån Allmänna Lagens åberopade stadgande undergår jemkning.
Denna upplysning har jag trott rnig böra afgifva, och får endast tillägga den önskan, att, om Höglofl, Eidderskapet och Adeln förenar sig om återremiss, denna erinran, jemte öfrige anmårkninningar, måtte få Lagutskottet meddelas.
Herr Grefven och LandtMarskalien yttrade, att då den af en Ledamot begärde votering icke kunde förnekas, ansåg Herr Grefven och Landt-Marskalken sig böra framställa följande voterings-proposition:
Den som bifaller LagUtskottots Betänkande, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, om ändring uti 5 Cap. 1 §.
MissgerningsBalken, voterar Ja.
Den det ej vill, voterar Nej.
Vinner
Nej, kommer Utskottets Betånkan-j Den 23 Maji e. m, 489 de, alf, jemte de dervid gjorde anmårkningar, till Utskottet återremitteras.
Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes samt derefter anslogs.
Herr Grejven och LandtMarkalken till— kännagaf att Plenum komrne kl. half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Sedan 45, 44, 45 och 46 paragrapherne i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till 1 eftermiddagen; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-sedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: j Ja 117.
Nej — 69.
I följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarjkalken förklarade, att LagUtskottets Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 5 eftermiddagen.
In fidem Protocolli O. y. Lagerheim, 490 Deri 23 Maji e, m, Freclagen den 25 Maji.
Upplästes lill justering och godkändes följande FxpeditionsUtskottels insände iörslag till Riksens Ständers underdåniga Skritvelser till Kongl. Maj;t.
N,o bi.
Angående ersättning afLandtMarekalkens och de öfrige Talmånnens representations-kostnad.
Angående aflöning för RiksSfåndetss och deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Vakt betjening.
Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets flen 21 sistledne April under N:o 62 afgifne samt den 21 dennes eftermiddagen på bordet lagde betänkande, i anledning af väckt fråga 0111 tillstånd för de Finnar, som bo i de såkallade Finnskogarne på Sveriges och Norriges gränsor, att få upprätta sårskilte Kyrkor och Församlingar.
Herr Montgojnmerie, Gi/Jtaf:
Jag kan ej underlåta begagna detta tillfälle, att yttra några ord till förmån för desse mine landsmän från sjelfva moderlandet; och tror mig böra ådaga - Dea 23 Maji «• >n, 491 lägga, att de böra få åtnjuta lika rättigheter, oom deras medbroder i Torneå och Kalix Socknar.
Jag skulle tro, att Riksens Ständer så mycket hellre böra, till ifrågavarande Finnars anhållan lemna bifall, som någon ny utgift derigenom ej kommer att drabba Staten; ty de hafva uifåst sig, att sjelfve bygga sina Kyrkor och aflöna sina Prester.
Oin någon ytterligare undersöknings åtgärd skulle ei fordras, ån den sorn redan blifvit vidtagen, förenar jag mig i sådan händelse med Ulskoltets åsigt, att dertill bör utses ojåfvige personer, som förstå Finska språket.
Jag kan ej annat ån anse det vara högst vigtigt, att denna sista lemning af ett tappert och troget folk, blifver med välviljans band fästade vid Konung och Fosterland.
Herr Grefven och LandtMarJkallen g jorde proposition till bifall af Oecom>mii.Uiskottets ifrågavarande Betänkande, hvilken proposition med Ju besvarades.
Föredrogos å nyo oell gillades Allmänna Besvärs- och OeconomicUtskottets den i5 och 20 dennes afgifne samt den 21 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkanden; N;o 89.
I anledning1 af väckt fråga om förändring i Prest- rättigheternas utgörande.
N;o 90.
I anledning af väckt fråga att 492 Dm 2 3 Maji e. m. Norrska Skepp måtte i Svenska Hamnar behandlas lika med Svenska Skepp.
Föredrogs å nyo Kongl.
Majd den i 6 dennes aflåtne samt den 2 i derpå följde förmiddagen på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer angående offentlighet vid Ståndens, öfverläggningar.
Grefve von Schverin, Fredric Bogidaus:
Ridderskapet och Adeln har varit i tillfälle, att af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse inhämta, att Kongl.
Maj;ts Rådgifvare äga en annan öfvertygelse om Ständernas rättighet att tillåta personer utom Stånden att få åhöra deras öfverläggningar, än den Riksens Ständer sjelfve under loppet af denna Riksdag ådagalagt.
I denna Nådiga Skrifvelse underrättas Riksens Ständer att Kongl.
Majit funnit sig af Lagarnes kraf föranlåten, att ogilla det af Borgare-Ståndet fattade beslut om åhörares inlåtande vid dess öfverläggningar.
Då Ridderskapet oph Adeln inom sig tillät väckandet af frågan om offentlighet vid öfverläggningarne; då den invändning, som inom Ståndet mot frågans upptagande gjordes, att nemligen den var af Grundlags natur, blef af Ståndet ogillad; då det Hedervärda BondeStåndet jemväl upptagit denna fråga, och deröfver beslutat, vittnar detta allt, att Riksens Ständer ansett sig berättigada att ensamme öfver densamma besluta.
Den 23 Maji c. m.
Den nu upplästa Nådiga Skrifvelsen påkallar enahanda känsla och yttrande som Kongl. Maj.ts .Nådiga Skrifvelse till beredande af ändring af 5 Capitlet usta §.
MissgerningsBalken gjort.
De i Grundlagarne föreskrifne former, synas mig icke hafva blifvit iakttagne.
Majit, berättigad genom Grundlagen att framställa förslag till Riksens Ständer, har i stället, i ofvannämnde båda Skrifvelser föreslagit Rikets Ständer att inkomma med förslag.
Jag kan icke dölja den tanka, som jag i förmiddags yttrade, att en sådan afvikelse från formen ,J förvillar mig i mitt begrepp om Majestätet.
Jag har trott, då Konung och Ständer äga att hvar för sig föreslå Lag-förändringar; då de äga att gemensamt stifta Lagar för Folket, att