Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår den §:n i Biksd.Ordn., som Hr Lefre'n åberopat, så är jag visserligen i allmänhet af den tanken, att när discussionen skiljer sig i flera delar, propos. på hvarje särskild del kun och bör framställas; men ett annat förhållande torde 438 Den 3i Oelober e m. del vnra, om, efter den slutade discussionen rör:de ett förslag till grundlagsförändring, ledamöterne framställt förslag till gemensamma tankar, oell då tror jag icke att ett sådant förslag utan Ståndets medgifvande kan undergå någon förändring.
Jag är väsendtligen förekommen af Frih.
Hvad Hr Lefren i detta fall yttrat rörer frågor i allmänhet, som kunna delas, men ar alldeles olämpligt då det är fråga om alt fatta beslut om en gemensam tanke rör:de grundlagsförändring.
Det är naturligt , att i fråga om att gå in på att förena sig om en gemensam tanbe i en sådan fråga som denna , så gör man det eller gölman det icke, alltsom man får vela alt man genom denna gemensamma tanke får en annan sak afgjord eller icke afgjord.
Just nu hafva vi hört Gr.
Spens tillkänngifva, att han vill gå in på en delning, nh. med villkor.
Kär han icke får detta villkor, så vill han icke gå in derpå.
Således liar Gr.
Spens' yttrande till sin natur varit alldeles detsamma som Hr Dalmans.
Detta måtte göra att Hr Landtm:s pligt alt förena meningarna nu är af helt annan beskaffenhet än i andra mål, och att således Hr Lefre'ns argumentation icke här är tillämplig.
Jag hoppas att Hr ver tillkänna, att sådan är hans tanke.
Jag har hört Hr Landtm, förut vid flera tillfällen yttra sin tanke härom, så att jag icke kan draga i något tvifvel, att han anser det så.
Kär nu Hr Landtm, icke till Ståndet framställt någon propos. om delningen, utan det blott är några ledamöter, sorn hvar efter annan blifvit uppropade, hvilka velat fördela frågan, men det nu är åtskillige ledamöters begäran att den en gång föredragna gemensamma tanke, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, måtte förekomma till beslut, så ser jag sannerligen icke huru Hr Landtm, skall kunna vägra att antingen göra propos. på hela Hr von Hartmansdorffs förslag i denna punkt till gemensam tanke, ifall Hr von Hartmansdorff och lians vänner vilja tillåta del, hvilket jag vill förmoda ; eller också, 0111 det icke af dem tillätes, meddela propos. på huruvida delningen må äga rum eller icke.
Jag nödgas bestrida all propos., som skulle innehålla alt vi voterade huruvida 54 §:n Riksd.Ordn. må gälla eller icke.
Oin min varde motståndare, i stället för att tvista 0111 formen, hade låtit oss få propos. och votera oin saken; så hade det gått mycket fortare, än att tvista på detta sätt.
Om man dermed fortfar, så befarar jag att det räcker mycket längre, än 2:ne voteringar skulle göra.
Jag anhåller vördsamt att få fästa Ståndets och den sisle talarens uppmärksamhet derpå, att den 54 §:n Riksd.Ordn., sorn angår det fall, ”då propos. till Den 3i October e m. 439 Fattande af ett definitivt beslut öfver en Konungens framstallan, eller ett betänk.
, eller en af enskild riksdagsman vackt fråga är med ja oell nej besvarad ’ etc., icke kan tillämpas uti nu ifrågavar. fall, och alldeles icke här hörer till saken.
Här är icke något definitivt beslut , sorn skall fattas; här är frågan alt utröna huruvida Ståndet vill såsom sin gemensamma tanke antaga en anmärkn. emot ett Utskrs betänkande.
Detta kan icke anses såsom något definitivt beslut, och man får icke tillämpa grundlagen annorlunda än efter dess ordalydelse enl. 8> §:n Reg.Ftn.
Jag anhåller att vi måtte komma ilian denna högst onödiga öfverläggning, derigenom att Hr Landtm, täcktes gifva oss propos., huruvida Ståndet medger delning af Hr von Hartmansdorffs förslag, hvarefter Ståndet är i tillfälle att genom sitt svar bestämma huru dermed skall förfaras.
Landtm, yttrade, att han, i anledn. af Frih.
Sprengtportens begäran, först finge gifva sin tanke tillkänna angtde den frågan, huruvida ett förut af R. o. Ad. vid föredragningen af Frih.
Hamiltons förslag fattadt beslut skulle lägga hinder i vägen för afgörandet på ett eller annat sätt af den punkt af Hr von Hartmansdorffs förslag, som nu vore föredragen.
Det torde vara öfverflödigt att vidare erinra om innehållet af det beslut, R. o. Ad. då fattat, och innehållet af den punkt, som nu vore föredragen, då så många ledamöter framställt det under discussionen.
Hr Landtm, kunde icke se, att R. o. Ad., genom det förut fattade beslutet, vore på något sätt förhindradt att i afseende på de gjorda förslagen fatta det ena eller andra beslutet, allt efter som R. o. Ad. funne skäligt, och hade det i annat fall varit Hr Landtmts skyldighet att vid föredragningen af denna punkt derpå fasta uppmärksamheten.
Hvad skiljandet af frågorna anginge, så hade Hr Landtm, förut yttrat, alt han nnsäge stridande emot den rättighet, hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter ägde, att begära ett ämnes fördelning i flera punkter, så snart han det önskade och begärde, om R. o. Ad. sådant förvägrade; och hade detta under hela denna riksdag, som nu räckt öfver 9 månader, aldrig varit nekadt.
Då likväl intet stadgande i grundlagen hindrade R. o. Ad. att fatta ett sådant beslut, vore det Hr Landtmts åliggande att derom framställa proposition.
Den punkt i Hr von Hartmansdorff* förslag, eller den del af 4;de punkten af samma förslag, hvilken försl för R. o. Ad. föredrogs, lydde som följer: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja riksdagsman utom sina egna medlemmar.”
Då della innefattade frågan om val, så väl till den äldre som den yngre kammaren, begärdes att frågan skulle skiljas åt, och att redactionen af denna punkt skulle lyda som följer: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar.” Hr Landtm, hemställde nu, 0111 R. o. Ad. biföll att punkten på detta sätt måtte skiljas. 44o Den 3i October e. m.
Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta t nej.
Hr Dalman hegärde votering.
Den, som anser att R. o. Ad. först bör fatta beslut öfver följande mening: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar,” voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att beslut först bör fattas öfver följande mening: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja riksdagsman utom sina egna medlemmar.” Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 62.
Till följe af det nu fattade beslutet, föredrog Hr Frih. o. Landtm, följande mening: ’JIntet
Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar.
” Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade förklara denna mening såsom sin gemensamma tanke.
Då svaren å denna propos. icke blefvo så på en gång afgifna, att det var möjligt att i någon mån bedömma den ena eller andra meningens öfvervigt, förnyade Hr Landtm, samma proposition.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Hr Munck af Rosenschöld votering.
Den som antager såsom Ståndets gemensamma tanke följande mening: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar” voterar ia; den Den 3i October e. m. den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvanstående mening såsom Ståndets gemensamma tanke.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 4_5.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att af 4
Punktens lydelse från början hade varit följande:
Stånd och ingen valkrets må välja riksdagsman utom sina egna medlemmar; den nyss afgjorda delen deraf inneliolle, att intet
Således återstode frågan om ombuden i äldre kammaren.
Hr Landtm, ville erinra sig, att någon ansett denna fråga böra tagas i betraktande i sammanhang med y:de punkten, som handlade om aldre kammarens formerande i allmänhet.
Jag har intet emot att frågan förekommer i sammanhang med en sednare punkt, blott hon hålles öppen.
Jag får så mycket hellre instämma med den siste värde ledamoten, som delta stadgande står i ganska nära sammanhang med stadgandet om den tid. under hvilken ledamöteine skola fungera i äldre kammaren.
Om denna tid skall blifva lång, så är det så mycket angelägnare att frihet i valet medgifves.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den nu föredragna frågan böra behandlas i sammanhang med 7:de punkten.
Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes göra det förbehåll, som Hr von Hartmansdorff begärt , att frågan hålles öppen , ty om det icke sker alldeles bestämdt, så tvingas vi åter att votera om en formfråga.
Jag anhåller alt de värde ledamöter, som begärt att få hafva frågan öppen, ville förklara hvad de dermed mena.
Vi måtte väl få afgöra den, och då blir den icke vidare öppen.
Hr Lefre'n: Jag anhåller, att den som framställt första frågan om att gå förbi den fråga, som är före , måtte upplysa Frih. Boye om saken.
Landtm, yttrade, att lian trodde frågan vara, huruvida det förslaget, att ombud till äldre kammaren endast bör utses inom
Stånd eller inom valkrets, borde be i5 H. 56 44» Don 3i Octobcr e. m. handlas i sammanhang med y:de punkten och icke förut föredragas.
Innan man kommer til! frågan, huru ombuden skola väljas, ligger väl i naturen af saken att bestämma af hvem de skola väljas.
Jag utber mig, ati den föreg:de frågan, som måste vara af hvem de skola väljas, ej måtte förbigås, och det är den, som låg i förra förslagets 3:dje punkt.
Den förbigicks då, och jag anhåller att den nu må förekomma; ty det är belt olika frågor af hvem de skola väljas och huru de skola väljas.
Här står i första exemplaret af Hr von Hartmansdorffs förslag, att de skola väljas på det sätt att samma valmän välja en riksdagsman till de äldres och en till de yngres kammare.
Nu ville jag veta huru dermed skall vara.
Mine herrar! jag måste få den frågan framställd, på det vi må fä afgöra den.
Skola vi antataga Hr von Hartmansdorffs förslag eller icke? derom är frågan.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt 3 punkten vore, i Hr Landtm:s tanke och såsom han trodde prot. skola utvisa, afgjord på det sältet, att Hr von Hartmansdorff frångått den och en annan redaction blifvit antagen såsom Ståndets gemensamma tanke.
Hr Landtm, kunde icke påminna sig, att något förbehåll blifvit gjordt i afseende på någon del af punkten, att den skulle hållas öppen; varande det likväl öppet för hvar och en af Ståndets ledamöter, som funne sig dertill befogad, alt då någon fråga förekomme, som dermed hade gemenskap, framställa sin mening i afseende deruppå.
Jag får tacka Hr Lefren för den här ytterligare episoden, som nu förekommit i frågan.
Hade Hr Lefren varit så god och icke begärt någon ytterligare upplysning, hade vi redan varit ett godt stycke på vägen.
Hr Landtm, har på Hr von Hartmansdorffs och Frih.
Sprengtporten gemensamma begäran hemställt till R. o. Ad., om Ståndet ville uppskjuta afgörandet af den sednare delen af 4;de punkten, ang:de sättet att välja och af hvem ledarnöterne i öfre kammaren skola väljas, tills man komrne till öfverläggningen om y:de punkten.
Der har Frih.
Boye således full rättighet att ingå i pröfning af både huru och af hvem ombuden skola väljas, men frågan borde förekomma tillsammans med y:de punkten.
Derpå svarade ingen af Ståndets ledamöter nej, men nu hafva vi den fråga Hr Lefren framställt att tacka för den nya discussion, som uppstått.
Jag förmodar att Hr Landtm, täckes förnya sin propos. om frågans uppskjutande tills vi komma lill y.de punkten.
Jag har visst ingenting emot att frågan icke nu företages, blott den icke anses vara afgjord, ty det kan jag icke gå in på, emedan det ej är enl. med förhållan - Den 3i October e. m. 443 det, sorn var att man förra gången endast medgaf att den icke då skulle afgöras.
Såvida frågan återstår, liar jag intet att erinra deremot att den ina förekomma vid y:de punkten, då den kan afgöras lika väl sorn nu.
Cederström, sorn vanligen företrädesvis antingen känner grundlagarna , eller tror sig känna dem, vilja förmena mig såsom enskild ledamot att göra en framställning till förtydligande af den fraga, som är föredragen, så ber jag Frihm förlåta, att jag icke, i anleda, af hans framställning, afsäger mig rättigheten att vördsamt begära en upplysning om det ämne, som är under föredragning.
Allvarsamt sagdt har jag, varnad af hvad som händt i afton, begärt att få framstäldt det förbehåll, som motionären sjelf begärt, då han medgaf att frågan må uppskjutas längre fram.
Jag vidblir denna begäran och hoppas att uttryckligen af Kr Frih. o. Landtm, få höra, att den fråga, som nu uppskjutes, är förbehållen till afgörande framdeles, emedan jag sannerligen icke för min del önskar att hvarken Frih.
Cederström eller någon annan sedan kommer och spisar af oss med några förklaringar om formen, såsom det händt en gång förut.
Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. den återstående frågan i 4;de punkten böra behandlas i sammanhang med yrde punkten.
Föredrogs 5:te punkten i Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Ingen, som är under i5 år gammal, må utse valman, eller väljas dertill, eller deltaga i val af riksdagsman inom Stånd, der ombud omedelbart utses."
Spens afgifna förslag upplästes, så lydande: "Ingen, sorn är under 25 år gammal, må utse valman, eller väljas dertill, eller deltaga i val till riksdagsman inom Stånd, der ombud omedelbart utses.” Gr.
Jag vill blott nämna, att förslagen äro ordagrannt lika, och att jag ej åsyftat någon förändring af hvad Hr von Hartmansdorff i denna punkt föreslagit.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att i det ena förslaget stöde val af riksdagsman, och i det andra val till riksdagsman.
Hr Lefre'n: Vore det alltför djerft begärdt, att de herrar, som uppgjort förslagen, måtte jemka dem, på det vi må slippa 2 voteringar om en sak, som synes vara densamma.
Jag har väl egentligen icke mycket fästat mig vid sjelfva formen af redactionen i dessa punkter, men här förekommer ett uttryck, som jag tror icke är riklig Svenska.
Här står nemi.: "inom Stånd, der 444 Den 3i October em, ombud omedelbart utses.”
Jag tror att meningen i denna punkt kunde kortare uttryckas dermed att man sade: ”valrätt vidtager vid fyllda 25 år.”
Om man uttryckte sig så kort, som Frih.
Sprengtporten föreslagit, så är den sednare frågan, nemi. när man kan väljas till valman, icke bestämd.
Jag tror således säkrast vara alt bibehålla meningen sådan bon ar.
Den, som utöfvar valrätt såsom elector, måste utöfva valrätt.
Följaktligen tror jag, att den redaction jag föreslagit är lämplig så väl i det ena afseendet, som i det andra.
Men jag vidblir min mening, att det synes mig oriktigt uttryckt att säga: ”inom Stund, der ombud utses.’’ Hr Lefre/n:
Jag anhåller att vi måtte få blifva vid någondera af de redactioner, som af Hr von Hartmansdorff och Gr.
Spens blifvit föreslagna.
Komma vi till en tredje, så uppstår kanske fråga om en fjerde eller femte, och det var åtskillige ledamöter, som vid den förra discussionen tycktes vara nog absoluta för den regeln, att man skulle hålla sig vid de förslag, som förut blifvit gjorda.
Jag vet icke visst om Frih.
Sprengtporten delade denna åsigt, men jag har flera anledningar att tro det.
Såvida jag rätt fattat uppläsningen af Gr.
Spens' förslag, så lärer det endast skilja sig från Hr von Hartmansdorfifs derigenom, att Grefven begagnat uttrycket val af riksdagsman, i stället för val till riksdagsman, men, ehuru ringa skilnaden är och ehuru det är svårt att göra sig reda för hvaruti någon skilnad skulle uppstå, torde många, lika med mig, erinra sig huru vi här åtminstone vid 3 riksdagar hört timmar långa discussioner, som för oss visat skilnaden emellan val till Utsk. och val af Utsk., och således torde det icke vara så alldeles olämpligt alt välja termer, som icke kunna anses tvetydiga.
Det är just denna erfarenhet, som gör alt, ehuru det eljest kunde betyda detsamma, den kortare redaction, som Frih.
Sprengtporten föreslagit, kanske icke är lämplig.
Men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, om han ej ville tillåta, att orden val till riksdagsman förändras till val af riksdagsman, hvarigenom lians förslag blir lika med det Gr.
Spens uppgifvit, tia tror jag att alla de cathegorier, som kunna komma i fråga, äro bestämdt upptagna, och då lyder meningen så här: ”Ingen, som är under 25 år gammal, må utse valman, eller väljas dertill, eller deltaga i val af riksdagsman, inom Stånd, der ombud omedelbart utses.” Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han riktigt uppfattat Hr Rosenblads mening, hade Hr Rosenblad ansett Hr von Hartmansdorffs förslag innehålla orden: val till Don 3i October e. m. 445 riksdagsman; det innehölle likväl orden val af riksdagsman, och alt det vore Gr.
Spens, som begagnat orden val till riksdagsman, ehuru han, om Hr Landtm, rutt fattat hans mening, icke derå lagt särdeles vigt.
Min anmärkn. är visserligen ganska obetydlig, men jag tror att meningen kunde tydligare uttryckas, om det hette: ”inom Stånd, af hvilka ombud omedelbart utses,” än om det står: ”inom Stånd, der ombud omedelbart utses.
Ordet ”der” har afseende på en ort och icke på en persona moralis, eller Ständ, som här är i fråga.
Jag förmodar och hoppas, att om R. o. Ad. skulle behaga bifalla anmärkningen,så lärer Const.Utsk. icke underlåta att svarfva ordalagen så, att de blifva till pass, när frågan återkommer.
JMu tyckes tiden vara så använd på småsaker, att vi borde skynda till något vigtigare.
Mig skalidet vara likgiltigt om någon ordförändring äger rum eller icke.
Den 8 Juni. 601 hvarken finna oriktigt eller öfverflödigt, om revisorerne, jemte det att de granska siffror, äfven påpeka de brister, som förefinnas och som kunna afhjelpas med de medel R.
St:r hafva till sitt förfogande.
Nu lärer icke kunna nekas att Stats-Utsk:t i sitt Betänk. icke andragit något annat skäl för sitt afstyrkande än att K.
M:t icke ansett sig böra framställa Propos. härom den 12 sisth Oktober.
Men som Hr v.
Francken sade, skedde detta af ekonomiska skäl.
Lika med Hr v. Francken anser jag det vara angeläget att anmärkningar, framställde af revisorerne, icke undertryckas, och får derföre förena mig i hans yrkande.
Såsom ledamot af Stats-Utsk:t ber jag få lemna några upplysningar om huru saken der blef behandlad.
Hr v. Francken har här anmärkt att révisorernes anmärkning icke blifvit upptagen derföre att K.
M:t icke gjort någon framställning i detta hänseende, samt tillagt att detta härledde sig af ekonomiska skäl.
Men af K.
M:ts nåd. beslut af d. 13 Okt. 1865, till svar på Sekundchefs-Embetets vid Svea Garde gjorda hemställan om anslag för ifrågav:de om- och tillbyggnader, kunde Utsk:t icke finna den ringaste hänsyftning på att afslaget grundade sig på ekonomiska skäl.
Under sådana förhållanden kail det icke vara lämpligt att R.
St:r ånyo framställa samma sak, utan att kunna framlägga några nya skäl; men då sådana icke finnas, torde förslaget tills vidare böra hvila, hvarföre jag anhåller om bifall till Betänk:t i denna punkt.
Då här blifvit yttradt att revisorerne gått utöfver gränserna för sin verksamhet, och då man tyckes vilja beskylla mig att vara upphofvet härtill, ber jag få nämna att revisorerne icke gått längre än föregående statsrevisioner.
Föreg:deR.
St:r hafva också genom 3 Stånds beslut förklarat, att revisorerne rätt förfarit då de på ort och ställe tagit kännedom om saker och ting. och det är just detta som nu ifrågav:de revisorer gjort.
Jag vill nu endast att man skall fästa K.
Då Utsk:t ansett det vara af sådan vigt att göra anmärkning på ett par toffsar och ett par stolar, anser jag det vara ännu större skäl att göra anmärkning då trupper äro illa kasernerade; och då mitt förslag är så lindrigt som möjligt, anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla detsamma.
Vid förra riksdagen beslöt StatsUtsk:t att revisorerne skulle erhålla en liten erinran om att icke befatta sig med resor o. s. v.
Det är visserligen 602 Den 8 Juni. sannt att detta förslag föll i 3 Stånd, men det uttalades dock icke derföre att revisorerne gjort rätt.
Så måste dock Hr von Francken hafva uppfattat frågan, ty sedan dess hafva de rest allt mer och mer, såsom till Carlskrona m. fl. ställen.
Jag instämmer med Hrr Montgomery och Huss, ty sedan K.
M:t så nyss på Chefs-Emb:ts hemställan svarat, att någon framställning icke borde ske, vore det orimligt att begära, att R.
St:r skulle ingå med en ny påminnelse.
Dessutom är jag öfvertygad att K. M:t tillser, att kasernen blir bättre ordnad, då tiden blir inne och tillgångar finnas.
- Jag anhåller om bifall till punkten.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, »att R.
St:r, som funnit de af Revisorerne gjorda anmärkningarne rörande Kongl. Svea Lifgardes kasern välgrundade, hafva ansett sig böra ytterligare derå fästa K.
Mits nåd. uppmärksamhet»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utskits hemställan och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 13.
Den reservation, jag vid denna punkt afgifvit, lyder sålunda: »Till svar på en af R.
St:rs år 1865 församlade Revisorer gjord framställning om nödvändigheten att tillse, det i närheten af Kronan tillhöriga byggnader anläggningar af eldfarlig beskaffenhet, så vidt möjligt är, må förekommas, har Ofverintendents-embetet afgifvit det utlåtande, att sådant lämpligast kunde ske genom föreskrifters meddelande härom uti den under utarbetande varande nya byggnadsordningen för hufvudstaden, och på grund af detta utlåtande har Stats-Utsk:t ansett den gjorda framställningen icke påkalla någon R.
St:rs åtgärd.» »Då revisorernes anmärkning icke ensamt gäller Kronans byggnader i hufvudstaden, utan i hela riket, och jag ej kan dela Ofverintendents-embetets åsigt, att en byggnadsförordning för Stockholms stad skall vara betryggande för Kronans byggnader hvar som helst inom riket, så har jag ej kunnat instämma i det slut, hvartill Utsk:t kommit, utan hemställer vördsamt, att R.
M:t aflåta underd. skrifvelse med begäran om föreskrifters utfärdande för Ofverintendents-embetet att foga anstalt om åtgärders vidtagande i berörda afseende.» Den 8 Juni.
1)03 Då nu Stäts-Utsk:t tyckes godkänna revisorernes anmärkning, men afslagit densamma endast på den grund att
Öfverintendents-embetet lofvat ändra nu gällande föreskrifter, så vågar jag hoppas att R. o. Ad. ville instämma i den af mig gjorda framställningen, och anhåller om propos. derå.
Jag anser denna anmärkning vara af den beskaffenhet, att den icke erfordrar något särskildt åtgörande.
Ar det fråga om att för framtiden förekomma eldfara, så lärer väl det säkraste sättet vara att Staten lägger sig till tomter omkring sina byggnader och på så sätt bringar dem i säkerhet.
Men som nu Staten sannolikt icke har medel att inlösa alla de byggnader, som derför skulle behöfva rifvas, så torde åtskilliga oöfvervinnerliga svårigheter dervid uppstå.
Om åter det. åsyftade ändamålet skulle vinnas genom reservantens förslag, lemnar jag derhän, men kan dock icke instämma i hans åsigt om det besynnerliga i Öfverintendents-embetets åtgörande.
Och som jag anser saken vara af den beskaffenhet att Regeringen utan påstötning tillser att densamma på bästa sätt ordnas, så får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag.
Som Hr Skogman betraktar saken från samma inskränkta synpunkt som Öfverintendents-embetet, oller att frågan blott berör Stockholms stad, så vill jag ännu en gång fästa hans uppmärksamhet vid att revisorerne icke blott afsett Kronans byggnader i liufvudstaden, utan i hela landet.
Det kunde visserligen synas öfver flödigt att svara Hr von Francken, men jag vill dock göra honom uppmärksam på slutorden i mitt yttrande, nemi. att Regeringen i allmänhet tillser hvad som fordras för byggnaders säkerhet, utan att man gör några påminnelser derom.
Det är visserligen en vacker tillförsigt till Regeringen sorn Hr Skogman hyser, och jag delar den af hela mitt hjerta, men hvartill skulle väl revisionens anmärkningar tjena, om man en gång för alla antager som princip, att de icke böra föranleda till något åtgörande.
Det är visserlgen sannt, att endast en stor eldsvåda inträffat i närheten af Statens byggnader; men denna lyckliga omständighet bör väl icke föranleda att vi insöfva oss i säkerhet, ty flera olyckshändelser kunna när som helst inträffa. 604 Den 8 Juni.
Slutligen liar Stats-ITtsk:t för sitt afslag endast åberopat