Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsrådet är pligtigt att i sådana fall göra framställningar till K. M.
Detta säger jag likväl ej derföre, att jag anser att en sådan framställning har bort ske.
Vi känna tillräckligt svårigheten af att bilda en eonselj.
Det behöfver icke ordas derom.
Jag förnyar min anhållan att Coust.Utsk:s memorial endast måtte läggas till handlingarna.
Utskrs betänk, har från åtskilliga synpunkter blifvit klandradt, men det har också blifvit det i motsatta riktningar, så motsatta, att äfven derifrån torde få hemtas anleda, till ursägt för Utsk., derföre att det ej kunnat komma till det resultatet, att blott handla efter den ena åsigten, som här inom Ståndet gjort sig gällande. 29 §:n Riksd.Ordn. förutsätter, att Utsk. kan anmärka, att en eller flere af Konungens rådgifvare i rådslagen eller i allm. mått oell steg icke iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta, och i händelse en sådan anmärka, göres, densamma för R.
St. anmäla. R.
St. kunna då, om de finua Rikets väl det kräfva, i und. skrifvelse hos K.
M. anmäla deras önskan, att lian ville dessa Statsråds-ledamöter från deras embeten skilja.
Utsk. hade på grund af 37 §:n Piiksd.- Ordn. opåmint kunnat fästa R.
St:s uppmärksamhet på förhållandet med det incompletta skick, hvaruti Statsrådet sig befinner.
Nu har frågan genom remiss från 3:ne Stånd blifvit å bane bragt.
Det har således varit ett bestämdt åliggande för Utsk. att upptaga och handlägga frågan.
Derom lärer ingen fråga kunna uppstå, att Utsk. kunnat helt enkelt underkänna frågan.
— Här har blifvit yttradt, att Utsk. sträckt sina anmärkn:r utöfver den i grundlagen medgifna tid för Utsk:s anmärkn:r.
Jag kan ej förstå hvarpå denna anmärkn. grundar sig, på hvilken grundhigs-§ ett sådant förmenande stödjer sig.
Jag tror äfven, alt förra riksdagars exempel och förra Const.Utsk:s handlingssätt tillräckligt och tillförlitligt ådagalagt, alt en annan mening varit gällande och gjort sig gällande, då till och med, i anledn. af under riksdagarna förefallna tilldragelser, Riksrätt blifvit förordnad, hvilket jag tror har varit fallet vid sista riksdagen; och då i detta hänseende en sådan Riksrätt icke lärer hafva kunnat förordnas, utan på grund af infordrade Statsråds-protocoll, så lärer Utsk. hafva att stödja sig på ett ganska gifvet praejudicat i detta fall.
Här har blifvit yttradt af en värd talare på andra sidan, men som jag icke numera finner här, att Utsk. genom sitt Dun ii Suptum ber f. ra. 3ai sitt »ätt att förtära snart skulle kunna förvandlas till ett välfärds-utsk.
Hvad meningen med delta valfärds-ulsk. varit lios den varde talaren Ilar jag svårt att inse, då våra former äro långt ifrån att närma sig till det välfärds-utsk från fordna tider, mot hvilket jag i det närvarande Const.Utsk. icke finner något svarande.
Jag skulle likväl e| finna något midt uti, om Const.Utsk. uti en framtid kunde komma i tillfälle alt fungera såsom ett verkligt välfärds-ut»k., att det finge tillfälle att befrämja den allm. välfärden genom så beskaffade anmärkntr, som utgöra föremål för ej allenast enskildes bekymmer, utan mahanda äfven en hel nations sammantagna bekymmer.
Då Utsk. ägt rättighet ali upptaga de från Stånden remitterade anmärkntr, så är det helt naturligt, alt klaudie! och underkännandet nu skall riktas emot det sätt, hvarpå Utsk. upptagit dessa anmärkntr.
En bland de hufvudsakligaste anmärkntr, sorn mot Utsk. blifvit gjord, vill jag nu upptaga; men härvid torde man först böra komma ihåg, att Utsk. ej kan åläggas att handla annorlunda än i öfverensstämmelse med dess öfvertygelse om grundlagens stadganden, med dess öfvertygelse om del allmänna bästas fordringar; att det således måste vara utsktsmajoritetens öfvertygelse, sorn måste ligga till grund för deras handlingssätt, och att denna öfvertygelse måste respecleras lika så väl hos den ena sorn hos den andra I Utsk:s betank. har en reservation gifvit anledn. till framkastande af tviflet om rättigheten för Utsk. att grunda sin anmärka, på ett prot., som ej finnes.
Denna anmärkn. mot Utsk:s handlingssätt har med mycken begärlighet inom Ståndet blifvit upptagen, för att derpå grunda oriktighelen af Utskts till R St. nu ölveilemnade framställning.
Jag tager mig friheten att hemställa till eder, mine lii i rar! hvarthän en sådan grundsats i sin utveckling skulle leda.
Nionde l;;n Reg.F:n bestämmer förhållandet med prot.-fölingen inom Statsrådet, då deli säger, att uti alla mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, skall protocoll föras.
Om man nu antager den grundsats, att frånvaron af ett protocoll skulle kunna föranleda till underkännande af all anmärkningsratt, så vore det ju helt klart, att genomen vidsträcktare application af denna grundsats skulle utvägen för den ansvaiiga rådgifvar^-personalen att undgå alla slags anmäikntr helt enkelt blifva den, att ej föra något prot.. att då vid R.
St:s sammanträden prot. äskades, endast förklara, att inga prot. varit förda, eller att alla regerts-ärendena behandlades utom prot., och att prot endast fördes öfver besluten.
Således tror jag ej att denna anmarkn kan äga ruin; men 1111 kommer ett annat förhållande
Här liar af en värd talare blifvit yttradt, att io5 tj:n föreskrefve prot:s infordrande såsom grund för Coust.Utskts bedömmuude af radio H, 41 I> c ii i 'i September f. iti gifvare-åtgärderna.
Vid detta tillfälle har prot. verkligen blifvit infordradt; men man har fått till svar, att någon påminnelse af Statsrådet i afseende A Statsrådets incompletta skick icke blifvit till prot. förd.
Jag tager mig friheten hemställa till herrarne, om ett så beskafiadt förhållande, som Statsrådets närvar, incompletta skick, icke bade knit t, icke påkallat några påminnelser.
Om förhållandet finnes vara sådant, så måste del hafva varit inför prot., som dessa påminnelser bort afgifvas; och då det blifvit svaradt, att något sådant prot. icke finnes, så har Ulsk:s majoritet trott sig deruti äga tillräcklig anleda, för en anmärka, mot uteblifna sjelfkrafda påminnelser om Rikets bästa.
Derefter torde man böra komma till den betraktelsen, huruvida verkligen Statsrådets närvar, incompletta skick öfverensslä ramer med Rikets bästa.
Jag lager mig friheten fråga om det allmänna finner sig belåtet med det närvar, förhållandet inora Konungens rådgifvare-personal.
Jag tror att, om man samvetsgrann! ville yttra sina tankar, så vore det ganska få af eder, mine herrar! som icke yltrade bekymmer öfver det närvar, förhållandet, som ej funnit olämpligheten af detta förhållande under R.
St:s sammanvaro, då det synes som K.
M. bättre iin någonsin vore i behof af en coraplett och fullständig rådgifvare-personal.
Jag täger mig friheten fråga, 0111 samhället verkligen kan anses nöjd t och belåtet med det närvar, förhållandet.
Jag känner mycket väl, att det påstås att det blott är en ganska liten fraction af personer, som göra sig till ett yrke att klandra, att vara missnöjda med allt; men min öfvertygelse är, att missbelåtenheten är vida mern utsträckt, än man föreställer sig inom de högre regionerna och inom den mera inflytelserika personalen.
Jag frågar om samhället i närvar, stund ej känner sig uti behof af.reformer; örn det ej är beliofvet af dessa reformer, som plågar samhället; 0111 det ej är det stationära tillstånd, i hvilket vi befinna oss, som utgör anledntn till vår missbelåtenhet; och af hvem är del, som dessa reformer skulle kunna med framgång beredas, om icke af en val sammansatt ministere, en minislere, som äger förmåga och skicklighet dertill; och dertill fordras väl i första rummet, att den skall vara complett.
Jag tager mig friheten fråga, om Const.Utsk. misstagit sig i åberopandet af de grundlags-§§, som förutsätta ett complett Statsråd.
Här har af en värd talare blifvit frnmsläldt, att Const.- Utsk:s anmärka, väl går derpå ut att antyda att grundlagen blifvit öfverträdd; men att Utsk. ej uppgifvit huru och af hvem den blifvit öfverträdd, och att Const.Utsk:s anuiärkn:s-memorial om
Statsrådets incompletta skick derföre ej skulle förtjena någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
Till den amnärkntn, att icke Const.Utsk. riklat sio anmärk n. mot någon viss, någon enstaka person, Den 11 Seplcmbei f. m. 3a3 någon rådgifvare ensain, torde det tillåtas mig få svara, att nar Coust.Utsk. riktat sin anmärkn. deremot, att Statsrådet samtaget uti sitt svar till Coust.Utsk. bestämdt förklarat, att ingen påminnelse till protocoll blifvit förd rörtde det incomplelta skick, hvaruti Statsrådet sig befinner; så måste deraf vara klart, att Ulsk. med rätt eller orätt, allt efter de olika omdömena, riktat sin anmärkn. emot bela den närvar.
Statsråds-personaleu, som efter Const.Utsk:s förmenande underlåtit att göra de påminnelser, som eller Utskrs tanke Rikets väl hade kialt.
Vi hafva nyligen, mine lierrar! sett en resignation inom Statsrådet; vi hafva sett de båda Statsminislrarne resignera på den föregifna orsaken att förstärkta StatsUtsk. afslagit några fordrade anslag.
Jag respecterar de uppgifna orsakerna, och beklagar blott, då de resignerande personerne, som uppgifvit dem, verkligen gjort det allmänna så väsendtliga tjensler, då de infört inom våra samhällsförhållanden en sådan tanke, att resignationer kunna oell böra äga rum i brist på förtroende hos R.
St., att personer med dessa tänkesätt inkommit uti Styrelsen under så olyckliga förhållanden, alt de nödgats gå derifrån på detta sätt.
Det har likväl ej kunnat undfalla iniu eller någon annans uppmärksamhet, att förstärkta StalsUtsk:s afslag minst af alla rörde dessa båda resignanter, emedan det icke rörde någonderas departement; men jag ber alt få förklara min stora högaktning för deras yttrade åsigt att ej vilja fortfara med stalsbestyret, då deras egen öfvertygelse var, alt de ej ägde förtroende af R.
St., och att således den ministere, hvaraf de voro medlemmar, följaktligen icke heller ägde R.
Sits förtroende.
Det har visserligen icke heller kunnat undfalla någon, att de depart.chefer, hvilka afslaget egentligen rörde, ej funnit sig föranlutne till ett sådant steg, och att således principen icke gjort sig gällande, och att den omöjligt kan göra sig gällande inom en så besynnerligt sammansatt miriistöre, som ilen närvar, är.
— Inom förstärkta SlalsUtsk. återstå, mine herrar! ännu ganska många frågor att afgöra; och jag hyser det hopp, att Coust.TJtsk. måtte finna en ökad anledn. af de tilldragelser, som deras förra afslag i anslagsväg hafva förorsakat, att tillfredsställa nationens fordringar genom ett fortsatt afslående, och genom att lemna fullständiga anledn:r för en minister för utrikes ärendena att resignera.
Men jag återkommer till Statsrådets incompletla skick.
Då grundlagen åsyftat ett till antalet bestämdt Statsråd, och att det skall äga en oeftergiflig skyldighet att afgifva råd, så måste dess fulltalighet inverka på reger:s-äi vildenäs gång Lagstiftarne hade erfarenheten af en olycklig organisation, som ödet satt på thronen, och 1809 års lagstiftare sökte, så vidt som på dem ankom, att genom införande af en ansvarig rådgifvare-pcrsonal förekomma dylika olycksdigra öden, som då öfvergingo Sverige; mea desse lagstiftare tänkfe sig ingalunda någonsin ett öfvernaturlig! vä - 3^4 Den |4 Septrmbcr f. m. sende på thronen, sorn ej skulle varn i l>eliof af några rådgifvare, neli sanningen att säga, så halva tidernas annaler, med undanlag likväl af smickrets och sjellförtroendets, sällan visat sådana styrelseformer, att inga lådgifvare varit behöfliga.
Aienniskoi na behöfva biträde och råd al hvarandra, och legenterne lika så val soln olla andra Allena styrande är en ordlek, men som alltför ofta förekommer onder våra öfverlaugningar, då man här åberopar värt statsskicks olikhet med andra statsskick, då man åar påstår, att man vill göta -ig lill eli lelnadsyrke att bestrida införande al så beskaffade ministeriella förhållanden, som i andra lander.
Jag har icke kunnat uppfatta föremålet för lefnadsyrket, annorlunda än att det skulle utgöra ett befrämjande af att bibehålla nilena styrandet i sin princip, sådan som vissa ledamöter uppfattat den efter vår nu gällande grundlag.
Då Ingsliftarne bestämt rådgifvare-personalens antil, dä It.
St. tor dem anslagit loner; så har nationen rätt att se personalen fulltalig. liär har af en värd talare på andra sidan blifvit yrkadt, alt i motsats till Coust.Ulskrs åsigt af nöd-vändighrten alt få ministéren complelterad, borde Utsk , lika med honom, hafva ansett behöflig! eller nödvändigt att ännu längre hafva fördrag med denna ministeres sammansättning.
Här har blifvit sagdt, alt det tillgår icke lins oss såsom i andra länder med ministere-förandi ingar.
En annan fråga blir då: bör man söka ströfva dei hän, att förhållandet må blifva detsamma, som i andra länder?
Jag utber mig alt få veta, om förhållandena i andra consti utionella länder, i England t. ex , öro bestämda i skrifna lagar, om minislerernas comhinationer, om sältet för deras bildande och anledningarna till deras fall, om sådant finnes eller kan vara föreskrifvet uti lagarna, om sådana föi ändringar kunna ske annorlunda än genom nötning på förhållandena, genom afnötning af de gamla föi hållandena för till inlöia nya, bättre än de gamla, mera ändamålsenliga, mera systematiska än de.
En Stvrelse måste väl ej endast pro forma existera och vara en död bokstaf.
Lagstiftaren måtte väl med consultativt Statsråd haft någon mening.
Den ekonomiska lagstiftningen hos oss foldrar bestämdt eli fulltalig Conselj, äfven al consultativa Stalsiåder, och synes mig så mycket mera kräfva det 1111 under pågående riksdag vid en förändrad organisation af Statsrådet, sådan sorn den, hvilken pågått under innevar riksdag.
Jag kan således icke frångå majoritetens inom Coust.Etsk öfvertygelse. att det närvar, föt hållandet varit nnmärkningsvärdl och såsom sådant bort underställas R.
Jag skulle väl önska veta hvad den nya ministeren egentligen på de 3 eller 4 månaderna af sin tillvaro uträttat, hvad den verkligen gjort; hur den genom någon åtgärd sökt tillförlitlig kännedom om de förhållanden, som existera inom landet; den missbelåtenhet, som 6gt rum; det misstroende till Den 13 September f. m. tiiinisterens förmåga, som verkligen existerar och sorn vi ej kunna förneka, mine herrar! ly om vi vere lika uppriktige allesammans, så Sr jag öfver lygad, ali motståndet mot denna mening inom delta ruin skulle blifva ganska obetydligt.
Har skulle ej d i många röster lioja sig för att jäfva, ali förhållandet verkligen ar sådant, sorn jag frainstallt det.
StatsUtsk. beviljar anslag, och jag tror, sanningen att säga, alt man ej har stort skäl att beklaga sig öfver njugghet lili dess anslag.
Elter hvad jag tror mig vela, så lära vi snart halva att foi vänta förslag lill betydliga anslag, uppgående lill millioner riksdaler lör vallen-commiinieal inner, fängelsesystemets ordnande, in. m.
Jag är den förste alt erkänna behofvet, mine herrar! den förste att vilja lillst , i ka inedlens anslående; men kan jag med godt samvete tillstyrka utgifter af folkets skattemedel under nafvar, minisleriella förhållanden!
Jag uther mig att få vela åt hvilka dessa medel skola anförtros, hvem som skall anordna deras användande.
Jag lager mig friheten fråga, om i delta ögonblick, då millioner anslås, då från StalsUlsk. behnfven framställas för R.
St., den föregående frågan är afgjord inom R St., 0111 lagsliftarne vilja halva ett förändrad! st raffsy steine, om lagstiftarne bestämdt ändamålet eller villkoren lör dessa anslagsmedel.
Jag hemställer, huruvida, under så beskaffade förhållanden.
Coust Utsk. handlat orätt, då det framställt såsom anunii kningsvärdt, att den närvar, rådgifvare-personalen icke söker blifva fulltalig, ej inför thronell framställer påminnelser, hvarigenom deras fulltalighet skulle kunna befrämjas.
Ändamålet, mine herrar! med ett ansvarigt Statsråd är, att afleda alla oblida omdömen om Regentens personlighet.
Wänne ej till följe af Statsrådets nleblifvande completlering; manne ej i brist på Statsrådets sjelfkrafda påminnelser derom; månne ej den allmänna tanken skulle kunna komma att fästa sig vid en sådan tanke, atl just deu största bristen egentligen skulle ligga uti Regentens egen personlighet ?
Det är detta, som åligger en ansvarig rådgifvare-personal att afböja och förekomma genom den utväg en sådan rådgifvarepersonal äger, att inför Konungen uti Statsrådet göra folkets röst gällande.
Det är uteblifvandet af sådana påminnelser, som gifvit anledn. till missnöjet och missbelåtenheten.
Det är uteblifvandet af dessa påminnelser, mine herrar! som grundlagt Const.Utskts nu ifrågavar. anmärka memorial, — och jag tror att Utsk. har handlat lätt; jag tror att då Utsk. fått lill svar, alt några sådana sjelfkrafda påminnelser ej blifvit afgifna, har Coust Utsk deruti ägt fullkomlig anledn. att lill R.
St. framställa förhållandet under den form, hvartill 107 §:n Reg.F:n lemnar Utsk anledning.
Jag hade hoppats, mine herrar! att, i stallet för det svar, som Ut*k. fåll, då del begärde att få del af .Statsrådets tillgöranden eller de påminnelser, hvilka Statsrådets ledamöter inför prof lill Konungen gjort, i afseende på ministerens Completlering, Utsk. 3iG Den 12 September f. m. ha le fått mottaga ett Statsråds-prot., som uttryckt Statsrådets bekymmer öfver förhållandet, som antydde R.
St:s bekymmer deröfver, som upptagit tidens tecken, som anmärkt de instruetioner, med hvilka en del af de valda Ståndens ledamöter blifvit affärdade till denna riksdag i afseende på de ministeriella förhållandena.
Jag hade önskat ett prot., som hade visat, att ministeren inför K.
M. framställt, huru missbelåtenheten sprider sig ibland folket, huru de ofrälseSlåndens betänkligheter vid statsbidragens beviljande vinna syropathier hos folket, ty dessa sympathier uro omisskänneliga.
De finnas verkligen, och då är det brist pä uppfyllande af pligt, alt
Statsrådets ledamöter underlåtit att inför prot. fästa K.
M:s uppmärksamhet på dessa förhållanden.
För min del tror jag äfven, att de privilegierade Ståndens tjenstfärdighet vid statsmedlens beviljande till nästan allt hvad Reger;n önskat, de privilegierade Ståndens bifall till nära nog allt hvad de öfriga Stånden afslagit, bland allmänheten väckt lika mycken förtrytelse, som de öfriga Ståndens förfarande väckt bifall.
Jag hade trott, att ett sådant förhållande bort blifva antydt inför thronen, bort hafva gjort sig gällande der; och jag är öfvertygad, mine herrar! alt om så beskaffade påminnelser blifvit gjorda , så hade detta förhållande blifvit afhjelpt.
Jag har yttrat, alt jag hade önskat ett så beskaffadt Statsråds-prot., istället för det svar, som lemnades Utsk.; men jag bör återtaga detta; jag ville säga, att jag Önskade, att ett sådant prot. funnits, ty då, mine herrar! hade Utsk. aldrig blifvit satt uti behof att infordra något sådant prot., då hade behofvet redan och långt före detta varit afhjelpt.
Jag tror således, äfven på dessa grunder, att Const.Utsk. har handlat likmätigt sin pligt, då det förfarit såsom det gjort; och jag från!räder aldrig den öfvertygelse, i motsats mot mina vedersakare, att Const.- Utsk. äger fullgilltig lätt, att göra anroärkntr öfver uteblifvande af sjelfkrafda påminnelser, — en åtgärd, som, efter Utsk:s förmenande, bort äga rum,— likasom Utsk. äger att göra anmärkn:r på grund af de prot., som Öfverlemnas till dess granskning, i händelse de dertill föranleda.
Det är omisskänneligt, mine herrar! förden, som sträcker sina tankar något längre in uti samhällsförhållandena, att samhället håller på alt bereda sig till strid om massans eller fåtalets intressen.
Ställningen är betänklig
Detta lärer utan tvifvel ej kunna nekas af någon, som med minsta eftertanke och utan alltför mycken fördom betraktar ställningar och förhållanden.
De kunna icke afhjelpas, utan en ministére, som inger förtroende genom handlingar.
Första villkoret derför mäste naturligtvis vara, att Statsrådet befinner sig uti ett complett skick, uti det skick, som grundlagen bestämmer att det skall äga vid rådslagens afgifvande.
Enl. vår grundlag kan ju icke något svar afgifvas lill R.
St. i grundlagsfrågor, utan att hela Statsrådet höres, men hela Stats - t)en 12 September f. m. rådet finnes ej, ty Statsrådet är incomplett, oell till den grad incomplelt, att det numera utgör en villervalla, och att man icke vet hvad det är.
Några consultativa Slatsråder finnas icke.
Den ene deparl.chefen flyttas till att förvalta ett annat departement och nya depai t chefer tillsättas en och en, utan alt man vet, snart sagdt, hvarifrån de komma eller hvilka deras politiska tänkesätt äro.
Fö'r att draga nationell ur dessa bekymmer fordras en minislere, som blifver på ett planmessig! sätt organiserad.
Man gör mycket orätt, om man tillägger klandret någon personlig riktning, åtminstone från min sida.
Jag respecterar personligheterna sA mycket som någon annan, äfven med åsidosättande af de största grundsatser.
Jag har, för min del, ingenting emot bildandet af en rent stationär minislere, en ministere uti Hr von EJartmansdorlfs åsigter och anda.
Jag har intet emot alt den understödjes af allt det tvedäckude politiska förstånd, som icke ens vill medgifva en enda aflastningsort på Sveriges kuster för något utländskt gods.
Jag har intet emot att dessa äro ministerens principer, dess grundsatser; ty man vet då åtminstone hvarpå man har alt räkna.
Jag har intet emot en sådan combination, såvida den hos K.
M. finner de största sympalliierna, ty jag vill ej uti någon mån söka ingripa tili det K. prerogativet, då jag så väl sorn någon annan vet, att det är K.
M:s enskilda lätt alt utse sina ministrar; men jag vet också, att tidsandan ar stark, alt det är tidens anda, att ministerer bilt)as efter något systeine, att de hildas efter ömsesidig öfverenskommelse, att de bildas af personer, som till förmåga och tänkesätt känna hvarandra, som tänka och handla efter samma grundsatser, som slå och falla med hvarandra.
Striden blir då åtminstone öppen; den blir försatt på den constitulionella terrain, pä hvilken den bör föras
Detta må vara sagdt blott emot dessa I i k gi 11 tiga ministrar, hvilka hafva nästan ingen färg, en sådan minislere, under hvilken vi suckat under de sist förflutna 3o åren och hvilka vi kunna tillskrifva, att våra reformer icke framgått, och att vi ännu stå på den låga ståndpunkt, hvarpå vi befinna oss.
Måtte en ministere blifva sammansatt efter grundsatser, de må vara hvilka sorn helst!
Den får göra sig gällande så länge den kan, och jag är öfvertygad derom, att det enda sätt att komma lill slut med vår närvar, olycksaliga villervalla, är att få en ministere, bildad efter bestämda åsigter, och ej en ministere, sådan som den nuvar., bildad så, att man icke vet om den bar några åsigter, eller ej.
Jag tror nu, oaktadt alla de amnärkntr, som blifvit gjorda emot Utsk:s betänk., alt den åsigt, som yttras i slutmeningen deraf, är den rätta.
Jag har åtminstone ej kunnat uppfatta Const.Utskts verkningskrets annorlunda, än att den inskränker sig till utrönande af föremålet för anmärkntr; och detta är hvad Ulsk. sökt göra efter sitt bästa förstånd.
XJtsk. har öfverlemnat åt R.
Den ■ a September f. nj. St., 'Otti äro ile enda, hvilka kunna besluta öfver frågan, att i öfverensstämmelse med deras öfvertygelse om lindringarna för Rikets val besluta oell afgöra.
Det ar således på R.
St:s afgörande, smn frågan beror.
Jag kan ej finna annat, ån ett uttryc k af svaghet lius K. St., om nlerremiss skulle göras, med begäran att Ulsk. skall bestämdt uttrycka om R.
St skola använda 107 §:n Reg.Ftn eller icke.
Jag kane) finna, alt R.
St. begära mer an en utredning af målet, och den antydning, sorn Utsk. lemna!, att på grund af 107 §:n [Ilsk. öfverlemna!' åt R.
St. att handla efter smn deni för godt synes.
Af reservationen synes, att inom Utsk. äfven den äsigten sökt göra sg gällande, att blott föreslå en anmälan till K M. Jag måste bekänna, att jag ej tillhört denna mening, utan jag har tillhört den majoritet, sorn framställt anmärkntr med hänsyftning på 107 §:n.
Jag har gjort det på den grund, alt min innerliga öfvertygelse är, att, såsom Utsk. uttrycker sig, den nuvar. miuisleren, med a
I aktning för personligheterna, icke utgör den kärna, omkring hvilken en riktigt kraftfull och stark minislere kan komma att bilda sig; och det är på denna grund jag vidblilver mitt yrkande af en anmälan efter 107 §:u.
Så långt har jag handlat såsom Utskts ledamot; men nu inträder min ratt såsom stånds-ledamot , att yttra mig öfver sjelfva saken i dess tillämpning, och då vidblilver jag min yttrade tillstyrkan, att göra en anmälan hos K.