Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
U n gjort det* otvifvelaktigt med mera skick* lighet än jag kunnat det åstadkomma.
Troligen innefattar äfven hans förslag att stimman äf Statsbristen, som skall utgå genom Bevillning* fördelas på alla Län efter detas stor.? lek, rikedom eller fattigdom, mer eller mindre lönande Näringar, Jordbrukm. m. derefter, med iakttagande af samma grundsatser* genom Landshöfdingen och en sammankallad Comité på Städerna, Häraderiie eller Socknarne inom hvarje Län, under noga beräkning af alla möjliga local- och andra fördelar, hvarigenom den ena Staden * Häradet eller Socknen, oansedt dess storlek och folkmängd, kan vara bättre äa deo andra.
Vid denna fördelning bör vidare beräknas det större eller mindre antalet af rikti Bil. till Ridd. o. Ad.
Prt IV Band* 8 Dm j 2 Maji j. ml Possessiönater eller Capitalisfer, inom hvarje Stad, Härad elier Socken; och fördelningen rättas derefter:
Sedan förestår den detaii te rade slutliga reparation mellan hemmantal och personer af den BeViliningssumma, sorn på förenämnde sätt sig belöpt på hvaije Stad.
Härad eller Socken.
Hittiis, har den Statiftifka kännedomen behöfts blott approkimando iakttagas, äfvensom grmderne för fglfva Hevilla ningens utgörande: nu förestår, afbida, nem-t ligen af den Statiftifka kännedomen och Bevillning s gr under ne, ett närmare och afgörande användande: hittills har man sökt rät t vifan, billightten: nu skola båda finnas och sedan da äro funne, med vänna omfattas och noga följas.
Och di tror jag den klagan bitr undanröjd, sorn ystras älven i Allmänna Journalen för den 10 dennes, att nemligen ”bland de orsa”ker, som mest vålla allmogens förlägenhet, 5,bör utskyldemas ojemna och oiigtiga iordel”ning förnämligast räknas.”
Denna klagan måste så mycket hellre då försvinna, som ingen bättre och nogare k, n känna och följa alla sig företeende undantag och mer eller mindre local eller andra fördelar, än just Stadens, Häradets och Sockens mest npplyde och mdligafte personer sjelfva, de der skola fördela och efter serskildta omständigheter tillämpa Bevillningen på perfoner och Jord inom deras orter.
Den practiska Statijlifka kännedomen går då hand i hand med tillämpningen, och detta sätt öfverfäffar ju vida i rättvisa äfven den mest noga Theoretifka kun - Esil ii Maji f, ni\ l'kap■, som icke, i likhet med den förra medger iakttagandet af tillfälliga förändringar. lag vill nu komma tili sjelfva grunderna för Beviliningens utgörande, hvilka serskildta grunder vid tillämpningen skola följas, men, "efter min vördsamma tanka, uti Räkensksperne såsom nu, till deras olika rubriquer, icke upptagas, utan sammanslås i DebetsSedein un-t der den gemensamma Hufvudtiteln Bevillning, hvarigenom betydlig enkelhet i Räkenskaperna uppkomma^ äfvensom lättnad för kontrollen , och med detsamma möjlighet att minska Tjenstemännens antal äfven i denna del af Styrelseverket} som, i eå många afseenden, geS nom bibehållandet af föråldrade former än-j damålslöst utsuger Medborgares ringa tillgångar.
Ut/kottets föreslagna grunder mycket kunna utgå och än mer böra förändras; men i allt fall anser jag följande dervid vara underkastadt närmare bepröfning, innan ett antagande bör komma i fråga. i;ö.
Angående perfonela afgiften, torde deti äf Utskottet gjorde ändringen icke varit behöflig; den förra kunde således få vidaré fortfara. 2 0.
Hvad Utskottet i 3:dje puncten föieslagit, delar jag lika grundsatser i afseende Beti 11 Maji f m. på tillatelfen för Böjlighet stigare att af värdet af* draga bevislig gäld, ehuru jag önskade att Ut-* Skottet närmare uppgifvit hvad det menar med bevislig gäld, under hvilken rubrik icke annan gäld likväl borde komma i fråga, än intecknad och bevislig; således ensamt den som drabbar Fafligheten och minskar dess värde; men hvad Uijkottet i samma punkt föreslagit för Fordringsägare att på heder och famvete uppgifva inkom flen af fine penningecapitaler, och derföre fjeljve erlägga bevillning, kan jag ingalund» medgifva vara hvarken moraUjkt eller politijkt rätt.
I förra fallet] är det orätt att sätta hvarje Långifvares heder och famvete på för hårda prof, hvilket de egenteliga Capitalifterne, efter hvad en långlig erfarenhet tycks ge vid handen, icke lära kunna bestå, och i det sednare afseendet, bor man väl icke under det man 6om bäst beklagar sig öfver en allmän penningebrist och i synnerhet öfver bristande förtroende och Credit enskildta imellan , genom dylika beskattningar än mer störa och snart sa^dt till intet göra äfven den ring» möjlighet, som ännu finnes för den behöfvande att få lån.
Dessutom har erfarenheten äfven i detta fall bevisat, att mari derigenom icke kommer åt Capitalisten, men val försvårar gäldenärens Lå~ nevilkor.
Denna beskattningspuukt torde alltså helÉ och hållit böra försvinna. 3:0.
Uti den af Högloft.
Utskottet före-* slagne 4ide punkt, skulle, tyckes mig, ett uoj Den 12 Maji f. m, n? dantag bör aga rum för Sparbankar, emedan dessa äro nyskapade välgörenhetsinrättningar, de der genom beskattningar åtminstone i deras törsta daning, icke borde tryckas eller tillintetgöras, utan fast mer, om möjligt befordras och understödas.
Inrättningen med den välgörande åsyftning som Sparbankernas, hvilka nemligen äro lyckligt uppfunna medel att återföra den tjenande MedborgareClassen ifrån vanan att förstöra sin behållning på Krogar, Nummerlotteriet och andra Hazardspel till omtanka flit och sparsamhet, böra icke så omildt behandlas, i synnerhet just vid den hoppfulla vändpunkten till vanlottade medmenniskors moraliska förädling.
Deremot instämmer jag icke blott helt och hållit med Högloft.
Ut [kottet i dess föreslagna sista Uste punct om Lnxartiklars beskattning, utan jag anser mig dervid böra vördsamt vidare föreslå betydliga tillägg.
Såsom bevekelsegrunder dertill må jag anföra: att sjelfva Jorden, menniskans hufvudnäring och det enda sanna, verkeliga var»' agtiga af hvad vi äga, tillhör oss gemensamt utan åtskillnad, men påkallar arbete, svfett och möda om man från henne skall kunna påräkna föda och kläds?; hon måste således sä mycket sorn är möjligt befrias från tung oclä tryckande beskattning, på JaJängans, JBrdenst
Q&h praktens bekostnad, i synnerhet sona della
Den 12 Majt f. nu är det enda af erfarenheten bestyrkta sätt, hvarigenom deras tilltagande kan minskas och kanske helt och hållet lörekommas, jemte af deni inflytande moraVfkti och phyjjka brister.
Huxusotp Förgyllningar, Siden- och Mahogny-möbler, innan kort, genom deras beskattning, försvunnit, och leranat uppmuntran
Och förkofran åt inhemsk industri, är ett exempel, sOm kraftigt och öfvertalande ådagalägger nyttan af Luxbevdlning.
Detta verkar vida mer än skrik och föreläsningar mot öfverflöd och flärd.
3dsn kan och bör icke förmena medborgare att på sått dem godt synes använda och njuta af deras tillgångar och Egodelar; men haiva ds råd att förskaffa sig öiverflödgartikiar, beq vämligheter och njutningar utöfver hvad mängden af deras medmenniskor ©cfa likar, af lyc-r kan mindre gynnade, kunna äga; så hafva de äfven råd att derföre erlägga en lämplig beskattning: rättvisans och billighetens fordrin? gar ärO här nära förenade! båda tala lika högt för följande tillägg i iS iSårs BevillningsFörordnings III Art. och i nemligen: 7:0
För hv-arji Caracters fullmakt erlägges årligen:
För Hög(Ihe t rodde, Mans värdigheten , . ^oRdrf Hogtbftrodiie Mans värdig’ heten t. ex. . . 25 Trornans , . , 12 ' Trotjenare . , .6 Mindre Fulin:ågier 3 Ben 12 Maji j. mi Derigenom skulle de högre vardigheterne äfven vinna mer anseende och mindre afund, emedan man visste att deras innehafvare på ett ädelt sätt mera än någon annan bi-< droge till Statens bestånd och till fyllande af dess behofver gjo Mora.
För hvarje Guld- och Silfverbroderi och Galoner på uniformer __ Större t. ex. ‘ Mindre.
, , J §;o. Moni.
För Wagnar erlägges; Täckta, for Spanhästar oppm, för dito Täckta, för 1 par hästar Öppna, för dito so:o Mora.
För utländska Porcelainer:
Större Sernis, t. ex. Mindre dito . . B 1:0 Mora.
För nyttjandetr af Utlänåfka kläden erlägger person, t. ex. . * ^a:o Mora, För Struts- och andr auttändfki Fjädrar och Plymer:
Stejre t. ex. é Mindre „ 4 i 6R;dr» 3 — 12 8 — 8 _ 5 — I 2 v? 12® Dm 12 Maji J. nt. 13:0 Morn.
För Utlåndjke Silkes Tyllert person , . 3 _ 14:0
Morn?
För Ä^ta Perlor eller Juveler, person , , 12 Desse ära de tillägg jag vördsamt nu föreslår vid Art. ”Bevillning för Confumtion och öjverflödd
Jag vet att tillägget gäller mest medlemniarne af .-detta. lysande Stånd; men jag vet äf-?
ven att detsamma icke är lysande blott af yttre Äretecken och Prydvcder, det är äfven lif-. fnnde af stora förtjenster _ stora uppoffringar för Fäderneslandet, och med denna förutsätta ning kan icke jag tveka, att, då dee jordbruiande
McdborgareCffassen klagar öfver hög och ojämn Bevillning, densamma må tillåtas åtnjuta den, jag hoppas, betydliga lindring deri, 60m genom ifrågasatte Luxbeskattning blir att; påräkna; jordens beskattning bör minskas, och påkallar det nu, kanske mer än någonsin; luxens öMs, emedan flärd och pragt äro i tilltagande, och det är blott deras försvinnande, deras tillintetgörande, som skall återgifva hvarje Svensk man dess fordna yttre enkelhet, inre kraft, ära och anfeende, På dessa skäl anhåller jag att Höglofl.
Utskottets utlåtande måtte återremitteras, åtföljt af detta mitt vördsamma anförande. % Ben 12 Maji f. m. 121 N:o 3.
Då jag, nu mera, skulle förgäfves yrka pröfning af rle vid 1800 års
Riksdag godkände grunder för allmänna beviilningen, sedan Bevillningsutskottet ej gjordt afseende på Klin framställning i detta afseende, efter hvilt ka grunder likväl, blott genom en taxerings-. instance, allmän rättvisa i bevillningsfördelningen, likaså säkert bereddes, utan kostnader för Staten, som nu i irenne taxeringsinstancer hvarvid kostnaderne onödigtvis uppgå till emellan 40,000 och 50,000 R:dr, utgörande, jemlikt ifrån RiksgäldsContoret tneddelte tabeller, hela Beyilioingsinkomsten af Bergverken i Riket, är för mig, vid detta förhållande, endast öfrigt, att pröfva de grunder för blifvande bevillning, som Bevillningsutskottet till Riksens Ständer nu afgifvit, och hvarvid det torde mig tillåtas följandeanmärkningar afgifva.
Hvad nu först angar den föreslagna capitationsafgiften, så torde efter vederbörlig pröfning och utlåtande vid mantalsskrifningarne, nedsättning, åtminstone till en tredjedel, böra äga rum för de fattigare, torpare, arbetare och inhysesfolk på landet, som sakna utvägar till förtjenst el. ler arbetsförmåga till bergning, eller hafva flere oförsörjde barn, eller gamla orklöse föräldrar att underhålla, äfvensom den nu föreslagne befrielse ifrån personel afgift vid 60 års ålder, icke synes böra blifva ovilkorligen meckä gifven, utan efter förekommande omständighe - 132 Den 12 Maji f. m. ter äfven borde få ankomma på enahanda9 förberedande granskning vid mantalsskrifningarne, till TaxeringsComitéens närmare pröfning, sorn, i anseende till dem, hvilka, med billighet bovde, i personella afgiften njuta lindring.
Hvad dernäst angår bevillningsafgiften för ca-* p täler, så synes den föreskriften, nu är gällande, otn ränteliqviden emellan fordringsägare och gäldenärer, antingen böra alldeles upphäfvas, och cspitalisterne sjelfva erlägga be* vidning för utlånte capitaler eller ock om det möter svårigheter, att a; Utskottet sådan föreskrift föreslås, att den icke, sorn nu stundom händer blifver en död bokstaf, utan tillämpning, men fordringsägaren deremot vid större ansvar än hittills, må förbindas att medgifva bevillningsafdrag, till förekommande af det förhållande, som nu stundom torde inträffa, att den sora har både fordringar ock skulder, men icke är i tillfälle att afbörda de sednare med de förra måste medgifva afdrag i det för* ra förhållandet, man likväl icke får tillgodonjuta samma rätt i det sednare och derigenom stadnar i en -urius', som han icke komme atö vidkännas, om fordringsägaren directe erlade sin bevillning; men skulle icke correctiven kunna utfinnas emot så beskaffade missbruk, som jag likväl förmodar skulle kunna föreslås, så anser jag det vara moraliskt rättare, och för Staten nyttigare, att
Capifalisterne directe sjelfve erlade bevillning, då ledning kunde ta-! gas ifrån föreskcifterne för förmögenhetsafgiftens utgörande än stt föreslå föreskrifter, gona, Ben i2 Maji f. m. 123 af erfarenhetens upplysning, juan förutsåg, skulle blifva utan efterlefnad; och sorn hos åtskillige torda föranleda till en obehaglig villrådighet hvad i så beskaffade omständigheter rätteligen vore att iakttaga.
Hvad dernäst, och i synnerhet förekommer anmärknings* värdt är, att Utskottet, i afseende på det vig. tigaste föremålet för dess granskning, nemligen den hittills gällande föreskriften om en bestämd beviUningssumma för hvarje
Län eller så kallad minimitabell, helt enkelt förklarat: dd kommer en mmimiafgift att faftjläliasy utan att motiveradt med upptagande at skäl och motskäl, framställa de öfvervägande, såsom grunder för Utskottets beslut.
Det har icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, isynnerhet som motioner blifvit ifrån alla RiksStånden framsfäldte om orättvisan och olämpligheten af bibehållande af den ifrågavarande minimitabellen, att densamma nu, som i alla förflutne tider, är för nationen förhatlig, och då Utskottet till större delen utgöres af Ledamöter ifrån landat, hvilkas erfarenhet måste besanna, hvad icke en gång af andia medborgareclasser är betvifladt, att nemligen, i följd af de, på förflutne högre Spanmåispris, åsatte högre vården, å egendomar, i stället för bevillning af 2
R:dr för tusende af egendomsvärdet i likhet med de i 2 Art. 4 §. upptagne Bergverk, Fabriker, Verk och Inrättningar, hemmanen mast utgöra närmare dubbel bevillning än vara borde, jemlikt antagen beräkningsgrund1, sedan genom nedsättning i, spannemålspris, hemmansvärdet i allmänhet fallit 124 Den 12 Maji f. m. (ill hälften af det, hvarpå nuvarande bevilja mngsberäkning grundades, så hade det varit a't tormoda, att Utskottet skulle meddela ett omdöme om detta förhållande, och i samman-* hang dermed och i afseende på hemmansägares lidande de föiflutne lern heviliningsåren, genom öfverbeviilning, samt den utsigten tor ramt den, stt af lika och fortfarande anledning, egendomar komma att sakna de högre vården de förr ägt, förklara, det en annan grund och lägre beräkning af bevillning j'6r Jordbruk borde äga runi, än, i ajfeende på de flere page egendomar, forn i förberörde z Art. 4 §. äro upptagne, i afseende på den olika säkerheten af deras värden och den uppkommande olika inkomsten, hvarföre i förening med billighet, bevillningsprocentm borde fä bestämmas lägre för värdet af hemman Och qvarnar hvilka sednares värde äfven bero af Spannemålsvärdct, än för annan slags egendom; att, om a R:dr af tusende fortsattes, att antagas till grund för bevillningen af omnämnde egendom i 2 Art.
4- borde blott, hälften deraf, eller högst -§, en Riksdaler Sexton sk. för tusende af hemmansvärdst bestämmas för Jordbruk och Qvarnar, och hvarom nu, så mycket mera, varit att förvänta ett yttrande och förslag, som jemförelsen till bevillningsprocent emellan egendomar af olika beskaffenhet, otvifvelagtigt ingår i beräkning, vid pröfningen af bevillningsgrunderne och hvarom, såsom i hufvudgrunderne ingående och aldeles icke det reglementarisk» tillhörande, ett förmodade yttrande af Utskottei Den |2 Maji f m.
125 äynes mig böra nu äskas.
Då, med undantag äf Hemmansbrukarne, inga andre medborgareclasser i allmänhet klaga öfver nu gäliande bevilinings fördelningsgrunder, hvartill med afseende å nedsatte p!is på Spannemål och anJ dre laodtproducter, de, såsom consumenter deraf, äfven skulle sakna anledning, men jordbruket allena under den förflutna tiden förlorat; så synes, att utan förnärmande af någons rätt, orri bevillniogen i allmänhet förblifver som den nu är, nedsättningen i bevillningen hufvudsakligen bör komma jordbruket tillgoda, såsom ett uppfyllande af rättvisans och d«t allmännare omdömets föreskrift, och då Bevillningsutskottets Betänkande gifver anledning till den förmodan, att genom inkomsterna af Sjötullen rätteligen beräknade.,en ökad Statsinkomst tjll föranledande af bevillning gens nedsättning, skall erhållas, och allmänna rösten påkallat bevillöingens nedsättning, lärer icke något hinder böra uppstå, att till emellan 2 och 300,000 R:dr förminska bevillningefl å jordbruket, sorn de sistförflutöa årets Uppgått till omkrig 540,000 R:dr efter beräknii g af egendomsvärden.
Mart skulle kunna rrtycket förkörrta uppgörandet af bevillningstörglag till nästa Riksdag, om man förklarade att nemligen bevillftingen, efter hernmansvärden, skulle nedsättas till hälften, littväl efter beräkning af de högre Värden hemmanen nu äro åsatte, hvarigenom beVillningen nedsattes emellan 2 och 300,000 iUdr, men för öfrigt komtne att förblifva buf - Den 12 Maji f. ni i vudsakligen sådan den nu är, med mindre förändringar som icke kunde åstadkomma bea tydlig nedsättning i bcvillningen hvilkens säi kra belopp då kunde beräknas, och med indragning af den andre taxeringsinsiancen många obehagliga reglementariska uppgifter och omdömen i afseende på egendomars värden icke behöfva fordras.
Sluteligen lår jag emot Utskottets betänkande anmärka, att det icke synes mig vara förenligt med princip af rättvisa och billighet att ålägga bevillning af Spar» bankar, hvilka nyttiga inrättningar icke böra betungas med bevillning, äfvensom Stiftelser för Faitigförsörjningar och fattige barns undervisning borde för bevillning befrias Jag anhåller vördsammeligen att Betänkandet till Bevillningsutskottet återremitteras. N:0 4.'
Herr Montgomerie, Fabian'.
Vid Bevillningsutskottets Betänkande otti Grunderne för den blifvande bevillningen, torde mig benägit tillåtas göra följande anmärkningar : 1:0.
Utskottet endast, för att förenkla räkenskaper hafva bortlagt graderingen, och af. vikit ifiån det förra stadgandet i 1818 års Förordning, samt föreslår att denna afgift bör utgå från och med fyllde 17 till och med Dtn iö Maji f ml 127 60 år.
Detta kunde visserligen vara bra nog; men då Capiiation eller de så kallade
Mantalspenningarne äso en afgift utaf samma art och natur sorn denna; så vågar jag föreslå dea ändring, att båda dessa afgifter samman* sl igos och föreuades till en, ined förhöjdt belopp under namn af personel afgift, så att Mantalspenningarne helt och hållet försvunno.
Härigenom blefve ännu en coluinn mindre i De* bitsringefi. 2:0.
Utskottet föreslår i andra Momentet af Betänkandet, att den synbara förmögenheten skall beskattas, enligt grunden för den nu gällande Bevillningsförordningen; men har i det 3:dje åter upptagit det efter 181 o års Bevillningsstadga nyttjade sättet, att låta Fastighetsägare atdraga bevislig gäld, med åliggande för Fordringsägare att på heder och samvete uppgifva inkomsten af sina penttingecapitaler, oell derföresjelfve erhiggaBevilining
Utom det att detta allt tyckes innebära en r tydlig motsägelse, så har erfarenheten nogsamt visat, att det härmed åsyftad® ändamål att åtkomma capitalisterne, har alltid lelslagit, och skäll ofelbart äfven göra det hädanefter, samt afgiften dr.bba den gäldskyldige och hämma all credit man och man emellan.
Derföre synes mig, att om det i 1818 års BavillningsFörordnings 2 Art. 6 §. stadgade ansvar ej anses nog strängt, kunde det skärpas med någon större del af Capitalets förlust, derest bevis om BevillningsafdrageS 128 Den 12 Maji f m. ej kunde procsteras; men §. i öfrigt bibehållas 3:0.
Förslaget om en MinimiTabell, bör efter min tanka helt och hållit utgå, såsom Öfverflödig och grundad på ett förhatligt beskattningssätt, redan vid föregående Riksdagar på goda skål afskaffadt.
Och som de öfrige purtcterne i förslaget ärö öfverensstämmande med nu gällande Bevillningsförordning af år 1 8 * 8, så är bäst bibehålla den oförändrad intill dess en ny förbättrad på billigare grunder kan hinna utarbetas: emedlertid tyckes mig vara säkrast att stanna vid det gamla och i utöfning vana behandlingssättet; synnerlig gen då den säkert uppfyller Statsbehofvet.
N:6 5.
Att ingå i fullständig granskning af hvad dela Höglofl.
Bevillningsutskottets pluralitet, dels ea icke obetydelig minoritet af dess Ledamöter, angående Bevillningsgrunderne anfort, fordrade nästan lika mycken tid och arbete, sorti Utskottet derå anvåndt, och vore måhända för ilärvarande öfverflödigt, då Utskottets arbete * ert Ben 12 Maji f. nr. en Frukt, sorn det synes, föga mera af sammanstämmighet, än af skiljagtigheter ä åsigter, icke i aila d~!ar torde hafva uppnått den grad af fulländning, att återremiss kan undvikas.
Medan gandeatt ingen bevillning kan, då jemte billigheten af Grunderne älven säkerheten för Staisinkomsterne och controllen å de skattskyldiges uppgifter måste afses, blifva fullkomligen rättvis, och att grunder, som under någon längre tid med förde! för det allmänna och utan betydelig enskild olägenhet blifvit tillämpade, måste äga något företräde framför de, ännu oförsökte, så vida desse sistnämndes theo* retiska värde icke är desto påtagligare, inskränker jag mig till den anmärkning, att bibehållandet af en så kallad MinimiTabeU utgör en orättvisa, som bör kunna 'undvikas.
Jag tror att denna orättvisa är eller kan blifva dubbel först derigenom, att Riksens Ständer icke om Provincernes production och inkomst-tillfällen samt derpå grundade nuvarande verkliga fastighetsvärde kunna äga den kännedom, att de annorlunda än på höft kunna bestämma hvarje Läns så beskaffade värde, dertill säker grund icke eller kan hämtas af nu gällande taxeringsvärden, enär det är en känd sak, att desse till en stor del blifvit efter tillfälliga omständigheter bestämde i vissa
Län, till högre, i andra till lägre belopp: och för det andra, emedan en sådan bestämning, om den ock för närvarande kunde med allsidig billighet tillvägabringas, likväl framgent korn* Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. IV Band.
9 Den 12 Maji f m. me att sivik* derifrån i samma mohn, aom ökad production eller befordrad fördelaktig *£• sättning höjde det verkliga värdet å vissa Pro* vincers Fastigheter, och motsatta ofördelaktiga förhållanden inträffade i andra orter.
Denna så påtagliga orättvisa är icke en ovilkorlig följd al nuvarande
Bevillningsgrunder utan tvärtom med dem oförenlig , så vida derigenom ett annat värde kan blifva åsatt Fastigheten, än efter samma grunder t öfrigt borde äga rum; och de gällde ock ända till 1818 års Riksdag utan någon sådan bestämning och utan olägenhet.
Äfven den, som genom minskning i påräknade Statsbidrag möjligen skulle kunna inträffa, 6ynes lättligen kunna förekommas genom rättighet för Riksens Ständers Fallmägtige, att, derest
Bevillningen vid taxermgarne icke uppgått till det påräknade beloppet höja den, på sätt Herr Lagman Stahla föreslagit, med en viss procent, hvilken förhöjning i min tanka borde i sådane fall äga rum å all Bevillning af lön, egendom och rörelse.
På detta sätt blefve Taxeringsmannen obetagen att i allo följa Bevillriingsgrunderne utan något sådant band, som genom en MinimiTabells antagande skulle i förväg läggas för dess pröfning, och i händelse af den sålunda bestämde Bevillningens otillräckelighet vöre ock en utväg gifven, att få bristen fylld efter samma grunder, som vid Taxeringen blifvit följde.
Vid Bevillningen för Capitaler och afdrag för sksld misskännes visst icke det go - Ben ia m. da syftemålet till producentens lättnad ock ali slags inkomsts beskattande; men så vida af e» föreslående financereglering kan vara att hoppas, det möjligheten att emot skälig ränta och nöjaktig säkerhet erhålla penni ngeförsträckningar hädanefter skall gå någorlunda i bredd med behofvet deraf, och med fördelen för Capitalisterne att få sine Capitaler emot sådan säkerhet utlånte, torde vara bättre att bibehålla det hittills gällande Stadgandet om Bevillningens för Capitaler ändirecta erläggande genom afdrag å räntan, såsom mera för! enligt både med principen af synbar förmögenhet och med tryggheten för Statsverket att erhålla de påräknade intraderne.
Om den lagliga räntan i allmänhet nedsattes till 5 procent, men Capitalerne deremot befriades från »U både direct och indirect Bevillning, skulle måhända ändamålet på det både enklaste och säkraste sätt vinnas.
Om, som jag förmodar, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln skulle finna att BevillningS-i grunderne i vissa delar fordra en omarbetning, anhåller jag att dessa mina anmärkningar fia få åtfölja återremissen.
I?>2
Den 12 Maji c, m.
Bilagor tili PleniProtocollet för den 12 Maj, eftermiddagen.
Herr Ehrenborg, Ca/per".