Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ibland lärjungarne skall enl. min öfvertygelse aldrig någon fråga uppstå om hvilken betalar mera eller mindre, emedan afgiflens bestämmande afgöres emellan skolstyrelsen och lärjungarnes målsmän.
Vid den lärdomsoch apologist-skola jag omnämnt, äro redan till skollärare antagna flera fattiga barn, hvilka underhållas på det sätt, att de hafva matdagar i staden.
Det oaktadt har jag aldrig hört omtalas eller kunnat förmärka, att någon olikhet uti barnens sätt att bemöta hvarandra deraf uppstått.
Lika litet tror jag, att någon skillnad emellan lärjungarna skall uppdragas derföre, att den ene betalar full afgift då andra deremot endast | eller ^ eller också alldeles ingen.
När för inhemtande af undervisning i alla andra saker och färdigheter afgifter måste erläggas, synes det väl ock vara skäl, att för allmänna kunskapers vinnande någon afgift 3'J8 Den G Maj f. m. erlägges af dem, som dertill hafva förmåga.
I Paris, om jag vill gå till lärgossar, hålla mästarne icke några sådana, emedan de skulle blifva dem för dyra, utan använda i stället några afsigkomna gesäller, som verkställa sådant arbete, som annorstädes åt lärgossar öfverlåtes.
Taga de åter på grund af ackord med föräldrar och målsmän emot lärgossar för alt dem undervisa, så måste för dem betalas ganska drygt; sålunda kan förfaras i Paris, emedan alla skrå-ordningar inom Frankrike blifvit upphäfda.
Nu har man inom hela riket uti folkskolorna besörjt om en allmän undervisning i läsa, skrifva och räkna.
Påföljden deraf blifver, enl. min öfvertygelse, att, detta skall göra lärdoms- och apotogist-skolorna mera än hittills besökta.
Det är derföre nödvändigt, att någon skolafgift bestämmes för att icke draga och ditlocka ett för stort antal fattiga barn, så mycket hellre, som oaktadt sådan afgift man sannolikt i en ej aflägsen framtid skall, genom tilltagande folkmängd finna sig föranlåten, att höja fordran af kunskapsmått hos dem, som i skolan intagas, derföre att lärjungarnes antal eljest, i förhållande lill lärarnes, blir för stort, hvarigenom skolan icke skulle kunna uppfylla sin bestämmelse.
Man har påstått att den föreslagna afgiftcn är för hög för skolbarnens föräldrar i allmänhet, men denna olägenhet kan ju af skolstyrelsen hjelpas och afgiften lämpas efter hvars och ens förmåga att den erlägga.
På dessa skäl anhåller jag om bifall lill betänk.
Jag anhåller blott att, i anledu. af hvad här yttrats om att de afgifter, som hittills erlagts till lärare skulle vara frivilliga, erinra att, ehuru detta visserligen är sanni med en del af dessa afgifter, andra åter tillkommit till följd af skolordningens stadgande derom att barnens föräldrar skola till skolan erlägga sådane afgifter, som finnas vara behöllige.
Man har vidare sagt, att hinder skulle uppstå för skolgången i fall den föreslagna afgiften blefve bestämd.
Uti andra länder har man dock funnit förhållandet vara sådant.
I Tyskland, der en vida högre afgift är fastställd, än den nu föreslagna, förspörjes ej något klagomål i detta hänseende, och jag ville önska alt vi i allmänhet stöde på samma grad af bildning, som Tyskarne.
Mina värde motståndare hafva i denna fråga intagit en för dem mycket fördelaktig ställning, då de gjort sig till målsmän för den fattige, som söker odling.
Men jag tror att R. o. Ad., vid frågans närmare betraktande, lärer finna delta målsmanskap vara mera skenbart än verkligt.
Jag har redan sökt visa att afgifter hittills erlagts.
Det är således icke fråga om alt införa någon nyhet, utan frågan är den, alt reglera afgifterna, så att de icke blifva betungande för den fattige, som söker förskaffa undervisning' åt sina barn.
Delta kan dock, utan statens alltför svåra betungande, icke gcrua ske på annat sätt, än att behållne föräldrar erlägga hvad som erfordras sedan staten å sin sida lemnat medel till lärarnes allöning.
Man har fästat sig vid svårigheten alt pröfva hvilka föräldrar som rätteligen vore i behof att åtnjuta befrielse.
Jag kan af 22-årig er - Den G Maj f, m. 399 farenhet vid nya elementarskolan säga, att denna pröfning förefallit direktionen vida lättare, än uppfyllandet af många andra pligter.
Men saken måste ställas så, alt föräldrarne endast få med styrelsen att skaffa och att på henne allena beror atl pröfva, om skäl förefinnas till nedsättning eller till fullkomlig befrielse.
Få målsmännen deremot att göra med lärarne, såsom hittills skett vid de s. k. frivilliga bidragens erläggande, så frukta föräldrarne alt lärarne skola vanvårda barnen, om för dem intet betalas, under det de öfrige kamraterna erlägga afgifler.
Vid nyssberördc skola går så lill, att de som önska befrielse från afgifter eller nedsättning deri, framlägga betyg, sora utvisa deras ställning, hvarefter saken snart är afgjord, flvad åter förhållandet gossarne sinsemellan beträffar, så är det, på sätt Frih.
Hamilton yttrat, att de icke veta om eller hvad någons föräldrar betala; ja, de fråga alls icke derefter.
Endast i de skolor, hvarest afgiflen går omedelbart till lärarne, der känna gossarne mycket väl hvad en hvar gifver, emedan de öfriga frukta att få röna följderna af mindre frikostighet.
Enligt den föreslagna nya organisationen, kommer sådan fruktan icke i fråga, emedan saken är cn gång för alla uppgjord emellan skolans styresmän och gossarnes målsmän.
Lärjungen vet att han för den skull icke har något af lärarne att befara och tänker derföre icke på om någon betalar mer eller mindre.
Jag frågar eder, mine Hrr! om vid Carlberg kadetterne göra skillnad emellan dem som åtnjuta fri eller betalad undervisning?
Troligen är det för få af dem bekant, hvilka som äro frikadetter eller ej.
Kadetternas målsmän hafva endast med guvernören att göra, icke med lärarne.
Jag tror t. o. m. att betalningen skall insättas i banken.
Sparre har sjelf uppgifvit det bästa skäl mot den jemnlikhet han beprisat.
Han har nemi. omtalat huru han, fastän son till den förnämste mannen i länet, med tillgångar alt gifva mera än de fleste, icke betalte större afgift än de fattiga bland lärjungarne i Gefle.
Ar väl en sådan jemnlikhet rättvis?
Ilan har sagt, att den skolstyrelsen medgifna pröfningsrätten skulle innefatta ett godtycke.
Men hvilken fader, som insätter sitt barn i en skola, vet icke att han öfverlemnar det åt lärarnes godtycke?
Dessa träda i föräldrarnes ställe och man kan icke neka, att deras makt i flera väsendtligare hänseenden innefattar ett mycket större godtycke, än den raan nu föreslagit skola åt skolstyrelsen öfverlåtas.
Hvarken för det ena eller andra slaget kunna noggranna reglemenlariska föreskrifter uppgöras, utan man måste lila på styresmäns och lärares samveten.
Sparre har vidare sagt, att han kände endast en afgift såsom bruklig i skolorna.
Om någon af R. o. Ad:s ledamöter skulle önska, att få specificerad uppgift på de flerfaldiga slagen, så tror jag mig kunna, till eftermiddagens plenum, anskaffa en uppsats öfver de flera särskilta afgifter som inom hufvudstadens skolor erläggas.
Slutligen har man sagt, att om än de frivilliga afgifternas borttagande stadgades, så skulle de ändå qvarstå i verkligheten, hvarigenom barnen komme att betala mycket mera än förut.
Hr von Hohenhausen har redan anmärkt, huru otro - 400 Den 6
Maj f. ni. ligt det är, att föräldrar, sora veta att lärarne äro fullt aflönta af allmänna medel och ali den bestämda afgiften lill skolan dertill bidrager, likväl skulle vilja ytterligare betala utöfver behofvet.
Det är visserligen möjligt, att ett sådant förhållande kan fortfara någon lid efter den nya regleringens fastställande, och jag har redan sagt att så skett vid nya elementarskolan.
Men lika som der skett, skulle missbruket äfven annorstädes upphöra, om vederbör. skolstyrelser vaka deröfver.
Vill man icke tro, att skolstyrelserna handla på grund af rätt och skäl, så har man ju äfven öfver dem uppsyningsman, som skola vaka öfver missbrukens afskaffande.
Jag minnes att då fråga var örn upphörande af de s. k. cancelli-gebiihren eller sportlerna i Konungens cancelli, och om deras ersättande med en bestämd charta-sigillata-afgift, befarades jemväl att man skulle komma alt betala dubbelt, nemi. den ökade chartae-afgiften och derjemte den vanliga cancelli-afgiften för att få sitt mål afgjordt.
Hade man då trott på dessa farhågor, så hade man ej ändrat de gamla stadgandena.
Men nu frågar jag eder, mine Hrr! om icke förhållandet är att sportlerna upphört och huruvida någon anfört klagomål deröfver, att han fått betala mer än han skulle.
Så blir äfven förhållandet i skolan om skolstyrelsens nit och lärarnes hederskänsla samverka till missbrukens afskaffande.
När man efterhör äfven i andra verk än cancelliet, så får man veta alt sportlerna allestädes mer och mer försvinna, emedan deras gifvande och tagande strider mot lidens anda.
Man anser det såsom ett missbruk, och blyges att vidhålla det, än mera att sträcka det längre än förut.
Så hoppas jag att det äfven kommer att tillgå i skolorna.
Jag vill icke upptaga tiden med alt undersöka halten af de flere smärre anmärkn:r, som här blifvit anförde, utan anhåller vördsamt om bifall till denna punkt.
Likväl ber jag att få säga, det jag icke kan föreställa mig alt män, så rättskaffens som mine motståndare, skulle vilja afstyrka bifall lill denna punkt, om de icke ansåge detta förslags bifallande vara ett hufvudvilkor för den nya organisationens bringande till stånd.
Men då de anse densamma till sin grund vara oriktig, så anse de sig böra motarbeta ifrågavar. afgifts beviljande, för att derigenom, såsom man säger, stämma ån i bäcken.
Jag är följaktligen lika med Hr von Troil öfvertygad, att den, som vill hufvudsaken, äfven måste vilja bifalla denna punkt.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr.
Jag ämnar icke med mer än två ord besvara hvad den siste värde talaren yttrat; han påstår att jag sagt alt jag icke betalte högre afgift än den fattigaste gossen i den skola der jag varit, och han sade derjemte att jag skulle ägt tillgång att gifva mer än de Heste.
Jag har icke sagt detta.
Jag yttrade endast att den afgift jag erlade var lämpad efter den, som de öfriga erlade.
En talare har yttrat, att en afgift nu erlägges af Den 6 Maj f. ni.
401 af lärgossar lill deras mästare oell således borde dea äfven kunna erläggas af lärjungarne i skolorna.
Men jag upprepar hvad jag förut sagt, alt staten bör befordra upplysning oell underlätta möjligheten för föräldrar att förskaffa sina barn undervisning.
Stadgar man en afgift, sådan som den nu föreslagna, så lägger man ju hinder i vägen för de mera obemedlade att hålla sina barn i skolan.
Hvad krigsakademien beträffar, hvarom man talal, så hemställer jag, huruvida icke faltiga föräldrar särdeles mycket eftersträfva att få in sina barn såsom frikadeller, och huru många som af bristande tillgång måste uppoffra sin böjelse.
Under della anförande allägsnade sig en stor del af R. o. Ad:s ledamöter, i anledn. af erhållen underrättelse, att eldsvåda uppkommit i Riddarhusets källarvåning.
Efter den underrättelse, som nu blifvit meddelad, torde jag icke kunna påräkna någon särdeles allmännare uppmärksamhet, i synnerhet som jag försport alt milt förra yttrande i detta ämne icke haft att fägna sig åt någon öfvertygande inverkan på dem, som från början haft en motsatt tanka.
Jag ber likväl alt, lill den kraft oell nytta det kan medföra, få upplysa ett misstag, som jag tror vara begånget, då man förespeglat alt, sedan den nya afgiflen blifvit fastställd, alla andra afgifter lagligen skulle upphöra.
Jag fattade åtminstone så -meningen af Hr von Hartmansdorffs framställning.
Det torde dä finnas nödigt att återgå till sjelfva ordalagen i betänk.
Der står tydligen att läsa det uttryck, ”att emot upphörande af alla sådane till skollärarne ingående afgifter, hvilka K.
M. pröfvar kunna af läroverket undvaras, hvarje lärjunge må åläggas för hvarje läsetermin en afgift af högst 10 r:dr b:co” etc.
Det kan således mycket väl bända, att K.
M. anser vissa af dessa afgifter böra bibehållas; de kunna samtligen befinnas icke kunna undvaras.
Då blifva de ock qvarstående, och bördan desto drygare.
Hr von Hartmansdorff har vidare sagt, att alla frivilliga afgifter, såsom innefattande ett missbruk, borde utrotas.
Aro de alt anse för olofliga, böra de visserligen med ali magt afskaffas, men utgöra de en lollig vana, så komma de nog allt framgent att fortfara, och barnens föräldrar finna sig då nödsakade alt erlägga både den nya, tvungna, och de gamla, frivilliga afgifterne.
På dessa skäl och dem jag redan förut anfört, torde ärendet pröfvas vara i behof af förnyad granskning; och hoppas jag något bifall icke dessförinnan måtte beviljas.
Öfverläggningen om lista mom. af 21 punkten förklarades härmed vara fulländad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då det blifvit anmäldt att eldsvåda utbrutit i lagerkällaren under Riddarhuset, och af sådan anledn. ålskillige ledamöter aflägsnat sig, finge hemställa, att med beslutet ronde 4 H 26 402 Den 6 Maj f. m. i fråga var. moni., malle få uppskjutas till eftermiddagens plenum, och R. o. Ad. nu behagade åtskiljas; hvilket bifölls.
Till följe häraf åtskildes R. o. Ad. kl. 1 e. m.
Maj 1848.
Upplästes ett af Hr Leijonanker, Fredr. Wilh. Erik Carl, inlemnadt så lydande mern.:
Då min tid numera är upptagen af tjenstegöromål, får jag hos H. R. o. Ad. vördsamt anhålla, att, med bibehållandet af min riksdagsmannarätt, afsäga mig ledamotsplatsen i BankoUtsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Leijonanker.
Fortsattes pröfningen af StalsUtsk:s utlåt.
N;o 124, ang:de regleringen af utgifterne under riksstalens 8:dc hufvudlitel.
Härvid förekom: fillsta punktens 1 :sta morn., ang:de skola/'gifts erläggande af lärjungarne vid elementar-läroverken.
Efter erinran, att R. o. Ad. vid slutet af förmiddagens plenum ansett öfverläggningen om detta morn. vara fulländad och alt således nu endast ålerslode att framställa propos. lill beslut i delta ämne, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i l:sta mom. af 21 punkten föreslagit.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit, att ja härvid varit öfvervägande.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af den under förmiddagens plenum af Hr Tersmeden, Nils, väckta fråga om föredragningen af de återstående delarne af 21 punkten, yttrade, alt denna punkt innefattade 3:ne särskilda delar, nemi. ett morn., som anginge den redan afgjorda frågan om lärjungarnes afgifter till skolan, ett annat mom. litt. a), hvaruti Utsk. föreslagit att statsanslaget för elementar-läroverken måtte ökas med Den 0 Maj e. m. 403 90.000 r:dr, samt ett 3rdje mom. litt. bJ, upptagande grunderne och vilkoren för så väl de å stat uppförde lillgångarnes, som den genom skolafgifter uppkommande statsinkomstens användande lill elementar-läroverkets slutliga reglering, samt att Hr Landtm, fördenskull hade ansett lämpligast, alt hvar och en af dessa delar särskildt framställdes till öfverläggning, och nu (inge hemställa, att en sådan särskild öfverläggning om de sistnämnde 2:ne momme mätte få äga rum, blcf detta behandlingssätt af R. o. Ad. godkändt; hvadan nu företogs: 21 ista punktens 2idra inom., innehållande Utskis under litt. a) afgifna förslag, att det u riksstatens
Side hufvudtitel uppförda anslaget till elementar-läroverken måtte ökas med 90.000 r:dr. Frih.
Del är verkligen brydsamt att afgöra, huruvida det af Slalslllsk. föreslagna anslaget nu bör antagas eller förkastas.
Statsötsk. har nemi. tredubblat det anslag, som K.
M. för närvar, ansell nödigt, att af R.
St. på stat uppföras, för alt bereda tillgångar lill förbättrandet af skolväsendet; Statsötsk. har, säger jag, tredubblat detta anslag, utan att hafva redogjort för orsakerna dertill, eller för ändamålet som med det ökade anslaget skall vinnas.
Visserligen säger Ulsk., alt det afsåg ett slutligt ordnande af elementar-läroverken; men Ulsk. gör icke klart oell tydligt, huru och på hvad sätt det slutliga ordnandet uppnås.
Likväl då man ser i del slatsråds-prot., som för öfrigt ligger till grund för Ulsk:s utlåt., så upplyses man der, att summan af 90,000 r:dr. icke är på långt när tillräcklig för det ändamål, som afses med den nya regleringen.
(Jtsk. måtte således hafva i sina beräkningar utgått från andra grunder eller följt någon annan plan, för hvilken Ulsk. dock icke redogjort, åtminstone ej på det sätt, alt det för mig varit nog fattlig!, för alt kunna göra mig ett begrepp om Utsk:s utgångspunkt.
För alt komma lill denna summa af 90,000 r:dr, bar jag visserligen granskat, så vidt jag förmått, den Ulsk:s utlåt, bifogade tabell, eller öfvergångs-stat så kallad.
Denna öfvergångs-stal slutas med 330,877 r:dr 4 sk. 1 r:st., utan att deruti specificeras huru dessa medel skola tillkomma, eller hvilken del deraf summan af 90.000 r:dr skall fylla och hvar resten skall tagas.
Då har jag satt på den utlåt, bifogade tabell öfver Sale hufvudlileln, men der finnes ej heller denna summa af 90,000 r:dr, utan en annan af 90,298 r:dr 6 sk., som Utsk. ansett ali det gamla anslaget borde höjas med.
Med denna förhöjning tillagd lill del gamla anslaget, förmodade jag då att summan af 330,877 r:dr 4 sk. 1 r:st., som är det slutliga anslaget som för läroverken fordras, skulle kunna återfinnas i 8:de hufvudlileln, åtminstone genom summering af liera summor; men mill bemödande i delta hänseende bar varit fåfängt.
Någon af SlatsUtsk:s ledamöter torde hafva den godheten att upplysa detta förhållande, i hän 26 * 404 Den 0 Maj e, m. delse Utsi;, anser att en upplysning är nyttig för dem, som votera anslaget.
Om man eljest ser på det slatsråds-prot., som vid föredragningen af ecclesiaslik-ärenden inför K. M. hölls d. 7 November 1847, och som af (Ilsk. åberopas (eller åtminstone åberopas af en motionär, hvars motion Utsk. upptagit), så finnér man att den summa, som för ifrågavar. reglering efter den plan, chefen för ecclesiaslik-depart. uppgjort, slutligen skulle erfordras, korarae att uppgå till ett högre belopp än det Utsk. beviljat, nemi. 124,000 några hundra r:dr förutom de 10,000 r:dr, hvilka skulle särskildt beviljas för Stockholms gymnasium, och hvilka 10,000 r:dr jag förmodar alt SlalsUtsk. på något annat ställe upptagit.
Det vore således nära 125,000 ndr.
Deraf skulle enligt detta statsråds prot. 60,000nr:dr utgöras af de afgifter, som skolungdomen skulle betala.
Alerstode dä 65,000 r:dr, hvartill kommer inkomsten af de prebendepastorat, som skollärarne för närvar, hafva sig anslagna, 15,000 r:dr och kostnaden för lärare-seminarier, som äro i den K. propostn upptagna.
Utsk. har deremot minskat beräkningen af skole-afgifterna och anslagit 90.000 r:dr af statsmedlen.
Jag kan icke på något sätt finna, att dessa kalkyler stämma öfverens, och utlåt, kan jag ej finna på något sätt upplysa sättet, hvarpå Utsk. grundar sin förmodan alt 90,000 r:dr blifva tillräckliga.
Enl. min tanka, blifva de ej heller tillräckliga vid slutliga regleringen eller på långt när för de byggnader som införandet af det nya skolsystemet skulle medföra.
Derjemte måste man taga i betraktande, och jag tror att SlatsUlsk. bordt fästa R.
St:s uppmärksamhet derpå, att, genom de förändringar här äro i fråga, skollärarne ej mer skulle komma att så ofta ingå i kyrkans tjenst, utan komma mästadels att sluta såsom skollärare; så att, då de ej mera förmå att fullgöra i skolan de åligganden, som de åtagit sig, och hvartill de i ungdomen varit tjenlige, men (som vanligen med lärare händer) vid en mera framskriden ålder ej mer befinnas skicklige för alt undervisa ungdomen med samma kraft och framgång, som de i de yngre åren ådagalagt, att då, säger jag, en sådan lärare mäste af statsmedlen pensioneras eller erhålla hvad som för professorer kallas emerili-lön.
Denna omständighet är likväl ej af StatsUtsk. på något sätt påpekad.
Det blefve dock en följd af sakens förhållande, om den går i verkställighet, att hela det med förändringen åsyftade ändamål skulle förfelas, i fall man blefve nödsakad att behålla de gamla skollärarne ända till deras yttersta ålderdom.
Af dessa skäl, och på det att StatsUtsk. malte utreda frågan något klarare för R.
St., sorn skola anslaget bevilja, anhåller jag alt denna punkt mätte återremitteras.
Jag har äfven ett skäl till för denna anhållan.
Af erfarenheten torde nemi. R. o. Ad. hafva funnit, au StatsUtsk. vid vissa tillfällen har vid anslag fästat vilkor och icke på något sätt låtit rubba sig derifrån af något Stånds motsägelse.
Ett sådant förfaringssätt har äfven af ett och annat
Stånd blifvit godkändt, hvaraf följden blifvit, att antingen Den 0 Maj e m. 405 de vid anslaget fästade vilkor måst följa med beviljandet af anslaget, eller ock att man måst afslå anslaget.
Då nu punkten b) innehåller åtskilliga vilkor, som jag är oviss huruvida R. o. Ad. vill antaga för sin del, och som jag af belänkis syftning i öfrigt slutar till, att SlalsUlsk. icke vill skilja från anslaget; så är det ett ökadt skäl att begära återremiss äfven på punkten a).
Jag förmodar nemi. att punkten b) åtminstone i (lera fall blir och mäste blifva återremitterad.
Palmstjerna gjorde sin uppmaning till StatsUlsk:s ledamöter, att yttra sig, såg jag ingen af dem här tillstädes.
Hade de det varit, så skulle jag ej hafva anmält mig; men när det nu har skett, så tillåter jag mig för R. o. Ad. framställa de skäl, som synas mig tala för bifall till ifrågavar. punkt.
Palmstjerna har anmärkt att, i st. f. J af summan 90,000, nemi. 30,000 r:dr, som K.
M. äskat, SlatsUtsk. anslagit tredubbelt eller 90,000 r:dr.
Han frågar hvarifrån en sådan frikostighet kommer?
och på hvad grund den kan stödja sig?
Jag tror att den helt enkelt stödjer sig derpå, alt Konungen i Sin propos. äskade medel till nya skolors inrättande och högre löners beviljande i den mån, som lärarne åtoge sig uppfylla det nya skolsystemets fordringar, och som skolor i öfverensstämmelse dermed blefve inrättade.
DeVemot har StalsUtsk. föreslagit, att den ifrågasatta tillökningen skulle lemnäs samtidigt i hela riket åt alia skollärare, och all man ej på förhand fordrade, att de nya skolorna skulle inrättas, utan blott, all lärarne underkastade sig de vilkor i afseende på det nya skolsystemets införande, som kunna framdeles af K. M. i en ny skolordning varda föreskrifna.
Då nu vid denna puukt intet vilkor är fäsladt, utan fråga blott är att bevilja de 90,000 r:dr, så inser jag intet skäl hvarföre icke Frih. Palmstjerna, eller hvilken annan som helst af R. o. Ad., skulle kunna bevilja summan, särdeles då Frih.
Palmstjerna yttrat alt hon icke ens är tillräcklig för skolorna.
De få sålunda ej för mycket om de erhålla 90,000 r:dr, ehuru de för ögonblicket skulle bekomma två gånger mera, än de äskade 30,000 r:dr.
Då har man åtminstone den vissheten, alt man kommit målet närmare, i fall man ej alldeles kommit dit.
Men alt man kommit nära derhän borde man väl tro, eftersom SlatsUtsk. upprättat en fullständig stal för rikets elementar-läroverk, hvilken är fogad vid betänk., och der hvarje ledamot af Ståndet har tillfälle att efterse huruvida något är förbigånget eller glömdt.
Palmstjerna har yttrat, alt de anslagne medlen skulle blifva otillräckliga för byggnadernas förändring efter den nya metoden.
Det kan man ej på förhand veta, förr än man förnimmer huruvida de gamla skollärarne samtycka alt afsäga sig den högre tjenstårs-beräkningen och i stället emottaga en löneförökning.
Om åter en del af dem skulle vilja behålla tjensleåren, och del är troligt att många göra det, så är jemväl sannolikt 406 Den 6 Maje. ni. att många andra afstå den, enär den gamla staten är alltför knapp, särdeles i de ringare befaltningarne.
Palmstjerna har slutligen anmärkt, att StalsUtsk. icke plägar låta rubba sin mening, ulan bar det en gång bestämt vissa vilkor, så lärer det nog vidhålla dem.
Det må StalsUtsk. gerna göra, om det sä för godt finnér; ly det står i Ståndens makt alt besluta annorledes, när svar på återremissen inkommit, samt alt slutligen rösta i förstärkt StalsUtsk.
Gälla SlalsUlskis meningar der mera än Ståndens, så kan ingen hjelpa det, ty då har StalsUtsk. understöd af de flesta rösterna.
I annat fall komma Ståndens meningar att gälla.
Jag kan ej se något skäl för R. o. Ad. att ej afslå denna punkt för sådan orsaks skull; ty ogillar R. o.
Ad. de af StalsUtsk. vid punkten b) fästade vilkor, så kan ju Ståndet förkasta dem, ulan hinder för sakens fortgång i det hela.