Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förgäfves försöker man uppleta någon princip i denna del af förslaget, hvilken, efter allt ordande om brännvinets skadliga öfverflöd och menliga följder 'samt behofvet af inskränkning, står der som ett bevis på pluralitetens i Utsk:n förmåga att, enligt logiska grunder, ordna sina begrepp på ett sätt, att medlen Den 27 J u n i f. m. 445 leda till det sökta ändamålet, hvilket sa väl i den K. propostn, sorn i uf enskilda väckta motioner ovedersägligen nr, den moraliska sidan, eller inskränkning i tillverkningen; hvilket äfven af Utsk:n tyckes vara åsyftudt, ehuru dess förslag leder till motsatt följd, äfvensom till indirecl motsägelse af den delen i den nåd.
K. proposm, som framställer villkoret att undvika kostsamma ändringar i nu befintlig redskap, enär den säkra följden af delta förslag blir, att de fleste, i hopp 0111 förespeglade och inbillade fördelar, lill följe af den kortare tiden, låta till högre classer förändra sina enkla redskap, för att troligen åter efter nästa riksmöte undergå den föländring slumpen då kommer alt göra gällande.
I den motion, jag i denna ekonomiska fråga vackt, har jag, ehuru förgäfves, sökt framställa egenskapen att kunna eludera den begränsade rättigheten, såsom enda orsaken lill de öfvei klagade olägenheterna af brännvinets öfverflöd; och har jag ej lyckats upptäcka ett enda skäl för bibehållande af en sig sjelf motsägande grund. 2:0 Fäster jag mig vid beskattningen, i hvilken del af frågan jag anser lämpligt nyttja ett uttryck af en af reservanterna, nemi. att della förslag bär omisskänneliga spår af el t det svagaste menniskoverk, och saknar ringaste spår af statsekonomens eller den rättvisa opartiska lagstiftarens handläggning.
F.11 aktningsvärd ledamot af detta
Hus har i ett högst sakrikt och elassiskt anförande, bland annat, omnämnt, altall beskattning på en icke vinstgifvande industri är oriktig.
Med den utvidgade fabrikation af brännvin, hvartill Ulskzns förslag slutligen leder, och hvarigenom uppstår ej allenast icke vinst, utan säkerligen, hädanefter sorn hittills, ofta förlust för den som bedrifver denna industri, anser jag den föreslagna beskattningen alldeles för hög, och under sådana omständigheter sakna större skäl för sin existens, än om man ville lägga en beskattning på landtmannen för rättighet alt få uttröska sin säd, baka bröd eller brygga dricka.
Sålunda redigerad, som förslaget innehåller, tål denna industrigren, snart sagdt, ingen beskattning; och ville jag dervid hellre föreslå den existerande beskattningen nedsatt till hälften, än att 2, 4 a >8 gånger fördubbla densamma.
Jag hade deremot nu, likasom i min väckta motion, i denna del godkänt Utskrns förslag, eller fastmer gillat än högre beskattning än den föreslagna, såvida det systeme jag äfven då föreslagit, eller något annat, ledande till samma ändamål, nemi. brännvinets fördyrande — det enda villkor för möjligheten af hög beskattning — hos de II.
Utsk:n vunnit gehör.
Vida bättre hade varit, om Utskln helt enkelt hyllat fullkomligt frihets-sysleme, då hvar och en vetat hvad han hade alt påräkna, än att inträda på förmyndarebanan, med bibehållande af de olägenheter frihets-systemet medför, ulan att i bredd dermed framkalla de fördelar, förmyndare-principen eljest innebär. 4*6 D c n 27 Juni f. m.
Vid beskattningen hafva Utsl.m äfven föreslagit skattens erläggande på förhand — en béskaltningsgrund, sorn man kunnat vänta sig af den oerfarna despoten, såsom en frukt af dess nyck, ej af den sansade oväldiga fria lagstiftaren och medborgaren, hvars första pligt är att vårda hvarjes lika lätt inför lagen.
Utan att här olda om de olägenheter en del reservanter framställt mot denna misslyckade ide'e, vill jag blott fästa mig vid dess orättvisa sida, hvilken här (ramstår, gynnande den lyckligare och förmögnare medlemmen i samhället, då den deremot sätter den fattigare, ofta idoga, redbara medborgaren utom lagen i denna del.
Jag tror mig med säkerhet inse, att mången, sorn beredt sig på brännvinstillverkning, i brist på möjligheten att på förhand anskaffa de, relativt lill dess omständigheter, höga skattemedel, par surprise, blir utestängd från dess eljest lagenliga rättighet.
Någon afsigt med denna del af förslaget är svårt att inse, om ej den, att på en försåtlig väg söka utestänga den mindre bemedlade från en eljest påräknad rättighet.
Vöre detta dess syftemål härmed, beklagar jag de lagstiftare, som ej kunnat uttänka en ärligare mesure att vinna ett allmänt önskadt ändamål, nemi. inskränkning i fabrikationen.
Vidare fäster jag mig vid den del al beska tlningsfrågan, som vidrör den progressiva förhöjningen för all med ånga bedrifven redskap, antingen verket står inuti ångapparaten eller, derifrån skiljd, uppvärmes medelst ett ångrör.
Dan förstnämnda utvägen anser jag fortskynda 5o å 60 proc., då den sednare icke fortskynda!' averkningen mer än hälften deraf ellef med 25 å 3o proc. — en omständighet, som jag anser Utskm böra fästa sig vid, till undgående att ej dessa sednare antingen upphöjas lill den förra egenskapen eller afläggas, för att återgå till den brännvinspannan immediat med eld uppvärmande egenskapen, hvaraf härflyter ej allenast en betydlig förlust i brunn* malerialier, utan därtill en ganska betydande kostnad, orsakad genom flera på eli bränningsår sönderbrända pannhotinar.
Inskränk hellre pannans storlek, än all inleda fabrikanten genom halt- och ändarriålsfösa stadgande!! lill onödiga kostnader, nu en följd af lagstiftarens lörmyndarc-åtgäfd, men obehöflig och ej ifrågasatt, i händelse det eljest
Aaturenliga fri hets-systemet gjort sig gällande, i hvilken händelse skatten äfven lämpas efter tillverkningen.
I enlighet med dessa mina anraärkntr får jag framställa till det H. Utsk:s närmare uppmärksamhet, såvida renhiss af denna fråga blir bifallen, behofvet af att följa ett sysleme i helhet, för att undgå bristfäilighelerna af flera, utan alt se dem ersatta med fördelarna af något; och får jag, till följe häraf, föreslå, att förslaget för förändrade stadganden för brännvinsfabrikationen antingen stödjes på fullkomlig liberalilets- och frihets-princip, nemi. att det måtte varda hvar och en tillåtet, att, när och hvarest sorn helst, Den 27 Juni f. m. 4 17 saint med redskap, obegränsad lill form och 5,1,01 lek, lill■ veikn brännvin mot bestämd skalf, då jnq likväl, såvida •(li nna,, efter mili lanke, lör Sverige olämpliga princip gör sig gällande, ville sorn amendement till della sysleme föreslå, alt hvarje hemmantal innehafvande jordägare eller brnkaie malle, mot ingen eller högst ringa skatt, åtminstone 6 månader »I aiel, få tillverka brännvin med en t. ex. i5 kannors enkel panna i ira classen; eller att lagstiftande makten inträder med conseqvens på förmyndare-gebitet och på så säll begränsar lid, ort och redskap, så alt nationens allmännaste fordran upplylles, hvilken ovi dt rsägligen är brännvinets fördyrande, endast ernådd genom minskad fabrikation.
Den förra åsigten medför en hyllning för den naturliga rältighelen att bestyra om sin egendom, och, i det den tillåter jordbrukaren sjelf’ tillverka sitt h 11 sbehofsbränn v i 11 jemte den nyttiga dranken, afleder den ovillkorligen deras rättighet att klandra eller motsäga den beskattning lagstiftande måklén behagar best mina för all öfrig eller fahrikshrnnning.
Den sednare eller begränsande åsigten har, enär den i enlighet med dess grundidce och benämning uppfattas, den fördelen att ovillkorligen genom inskränkning i fabrikation Indraga till undin, rödjande af alla, med skäl öfvei klagade, fysiska oell moraliska olägenheter, sorn öfyerflödet af brännvin bil lills medfört, och vinnes, efter min tanke, endast genom följande medel, nemi. 1:0 inskränkning i tid, från t- ex. 2 till 5 å 6 månader, tiden relativt lämpad eller hvarje hemmans tippskatlningsvärde tillerkänd begränsad afverkningsrältighel; så att, ju större medgifven redskap eller bcskatlningsrättighet, ju kortare tid, och vice versa, ju mindi e medgifveu patina eller tillverkningsmnjlighel dess längre lid, — m. e. o. så alt plus et minus dervid göra enahanda resultat; och 2:0 anser jag rättigheten, bestämd i nannaps kanfield!, vara oriklig och ändamålslös i bredd med egenskapens — af kannans innehåll — förändrande i högre classer, ulan torde en lämpligare, rättvisare och för ändamålets vinnande mer ledande princip erhållas, otn hvarjes—till brännvinsbränning berättigad — rättighet bestämdes i viss gifven beskattning, hvarutöfver han ej må utsträcka sin tillverkning, men med lemnad rättighet att inom denna beskattningens gräns välja hvad redskap lian behagar, som i tariffen ej öfverstiger det skattebelopp, hvartill han ar berättigad.
Dermed vanns äfven den outsägliga vinst, alt mången hellre använde en för godt pris åtkomlig enkel panna med 4 gänget större kanneinneliåll än dess nu medgifna rättighet tillåter, än alt med en minös kostnad förvandla sin t. ex. till 3o kannors panna begiän atle rättighet, lillen 3o kannors dubbel pistorisk med ånga, hvars menliga följder i kostnad och öfverflöd af brännvin ej alltid så noga calculeras af ägaren.
Utan anspråk på antagande, skulle jag tro, att 0111 t. ex. den medelväg bär - 418 D c n 27 Juni f. ni. vid anlogs, att den beskattning i Utsktris betänk,, som der återfinnes i 3:dje classens för ånga, Liefve medgifven motsvarande hemman der medgifna pannerymd, vore i denna del redan mycket vunnet, som t. ex., att den, som enligt Utsktns förslag äger rättighet tillverka brännvin med en 4° k:rs panna, hvars motsvarande beskattning i 3:dje classen med ånga är 106 r:dr 3?. sk. b:co, finge detta skattebelopp såsom gräns för sin rättighet, pannan efter dess eget val, antingen han önskade använda en 1G0 k:rs panna i i:sta classen eller en 53 k:rs med ånga i 2:dra classen, eller en 20 k:rs utan ånga eller 10 k:rs med ånga i 5:te classen, hvilkas hvardera beskattning utgör 106 r:dr 32 sk. o. s. v. ined 3:ne månaders bränningslid, eller med \ mindre redskap för 4 månaders bränningslid, eller med f.dels minskad redskap för 5 månaders tillverkningstid.
Sedan det åsyftade ändamålet, brännvinets fördyrande endast genom denna begränsade tillverkning ernådd, vunnits, inser jag ej något skäl att förhöja skallen, enär denna förhöjning egentligen drabbar den redan tungt belastade landtmanncn, och ej som oundvikligt villkor dervid fästes, alt denna på en del af landtmannanäringen pålagda förökning i skatt kommer endast landtmannen till godo, medelst att inkomsten genom denna förökning endast användes till minskande af de utgifter indelningsverket orsakar jordbrukaren, såsom mötespassevolancen, beklädnaden m. m.; ty bil
I ig hets— skäl tala ej för den idee att hela samhället finge åtnjuta fördelarna af en ny beskattning, pålagd endast en del af samhället.
I alla hänseenden yrkar jag återremiss.
Bevilln.- samt Allin.
N:o 2 blef af 11. o. Ad. återremitteradt.
Besvärs-och Ekon.- Utskrns den 17 och 20 dennes på bordet lagda mein.
St. angrde ersättning till kronolänsmännen för resor, som af dem anställas till försegling af brännvinsredskap.
Som det nu föredragna betänk, har afseende på ett ämne, som förekommer i det nyss återremitterade, hemställer jag, om ej äfven detta betänk.
N:o 3 bör återremitteras.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns mern.
N:o 3 återremitterades af R. o. Ad. H. R. o.
Den 27 Juni e. un. 449 Lördagen den 27 Juni i84o.
Justerades pleni-prottn för den 17 dennes f. och e. m.
Landtm, tillkännagaf, att Gr. Hamilton, Jacob, ordförande i Bevilln.Utsk., samt Gr.
Hamilton, Malcolm, ledamot i BancoUtsk., anmält sig, i anseende till enskilda angelägenheter, vara nödsakade att afsäga sig sina platser i ofvannämnda Utsk., anhållande likväl, för den händelse att de framdeles skulle till riksdagen återkomma, att blifva vid deras riksdagsmannarätt bibehålIne; och blef denna anhållan, uppå derom af Hr Landtm, gjorda särskilda propositioner, af B., o. Ad. bifallen.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf äfven, att Frih. Hermelin, August Söderling, ledamot i Const.Utsk., samt
Hr af Zelle'n, Nils Wilh., ledamot i BancoUtsk., erhållit 3:ne veckors ledighet, den förre från den 2g dennes, och den sednare från den 1 instundande Juli; och anmodade Hr Landtm.
Hrr Electorer att i nästa vecka återbesätta de sålunda, ej mindre genom afsägelse:1, än genom beviljad permission, uppkomna ledigheter inom Utskotten.
Likaledes tillkännagaf Hr Frih. o. Landtm., att Frih:ne von Nolcken, Erik Axel, och Wrede, Fabian Jacob, i anseende till förestående bortresa från riksdagen på längre tid , afsagt sig det dem lemnade förtroende att vara electorer, hvarföre Hr Landtm, anmodade Hrr Bänkmän alt in-1 nan nästa plenum sammanträda för att efter dem välja tvänne nya electorer.
Vid förnyad föredragning af Const.Utskts den 20 dennes på bordet lagda mern.
Nto 17, med rättelse i Const.Utskts mern.
N:o i3, bilagan, fann R. o. Ad. detta mern.
N:o 17 böra uppföras på föredragn.listan, i sammanhang med Const.- Utskts mern.
N:o i3, hvilket först i nästa plennm kommer att föredragas.
Bifölls LagUtskts den 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 58, i anledn. af väckt motion om ändring i 6 cap. 5 §:n Rätteg.-b:n, samt K. förordn. om Stockholms stads styrelse af den 12 Dec. 1672.
Föredrogs ånyo LagUtskts den 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 5g, öfver väckta motioner om upphäfvande af en del särskilda domstolar. 8 H. 57 45o Den jj Juni c. m.
Här är föreslaget, all 11.
St. måtte förnya deras und. skrifvelse om vissa särskilda domstolars upphäfvande.
I den förra skrifvelsen föreslogs, ”att bergstingsrätters, samt grofve- och bergsrätters ”domsrätt i alla de bruks- och bergshandteringen rörtde tvi”ste-, brott- och utsökningsmål, hvilka genom K. förordn. ”den 17 April 1828 blifvit öfverflyttade från Bergs-colltm ”till Svea Hofrätt, måtte uppdragas åt vederbör, allm. un”derdomstolar.
” Jag befarar, att om Hofrätterna , för deras domslut i dessa mål, icke hade någon ledning af sakkunniga underdomstolars utslag; så skulle det för Hofrätterna blifva svårare, än det hittills varit, att rätteligen afdömma Sådana frågor, der det erfordras kunskaper i sjelfva bergshandteringen eller i bruksrörelsen, för att kunna med säkerhet afgöra hvad som är brott eller icke.
Huru skall en domare, som t. ex. icke har någon kännedom om sättet att drifva en masugn, kunna bedömma, om dennas gång blifvit förderfvad genom de arbetares vårdslöshet, hvilka dermed haft befattning, eller genom deras uppsåtliga felaktighet under handteringen?
Jag tror det vara nödvändigt, att sakkunskap i möjligaste målto finnes inom sjelfva domstolen, såvida man vill hafva rikliga domslut.
Jag kan således icke annat än afstyrka de särskilda domstolarnes upphäfvande, så vidt det angår bergstingsrätterna.
Ytterligare är föreslaget, att de academiska domstolarna äfvenledes skola upphöra.
Tvänne ledamöter af PresteSt., Professorerne Geyer och Thomander, hafva yttrat, att den academiska jurisdictionen må upphöra i alla de mål, som icke tillhöra den academiska disciplinen.
CJtsk. har icke gjort denna skilnad.
Jag yrkar, att den måtte göras, men tillika, att Utsk. måtte yttra sig bestämdare, än desse professorer gjort, om hvad sorn menas med fel emot den academiska disciplinen.
Menas dermed icke andra förseelser, än de, som begås mot lärare eller andra academiska medborgare, eller menas dermed alla sådana förseelser, som de studerande begå?
Det händer t. ex. ofta nog, att ungdomen slår in fönster hos personer, som äro bosatta i staden, men ej tillhöra academi-stalen.
Är nu detta ett disciplinsmål eller icke?
Om det ej är disciplinsmål, så önskade jag likväl, att sådana mål, hädanefter såsom hittills, blefve handlagda af academisk domstol.
Om jag icke fått oriktiga underrättelser, så är kämnersrätten i Upsala för närvar, sammansatt af en vice häradshöfding, en glasmästare och en nummerlolleri-collcctenr.
En glasmästare, såsom domare, torde tilläfventyrs icke anse förseelsen att slå in fönster vara så stor eller förtjent att beläggas med något särdeles straff; och likväl kan den, hos hvilken fönstren inslås, derigenom blifva lidande i flera hänseenden.
Icke heller torde en nummerlotteri-collecteur anse spel med kort eller tärning vara värre än med lottsedlar; och likväl äro de förra äfven bland de D e ii 25 Junie, m 4äi ungdomsförseelser, som icke sällan inträffa och som böra rättas. R. o. Ad. torde ock lätteligen finna hvad aktning sådane domare skola åtnjuta af den studerande ungdomen, och huru det skulle gå med den academiska disciplinen, om den borde vidmakthållas af sådana allmänna domstolar.
Troligen blefve de föremål för gyckel och åtlöje; och ordningen vore försvunnen.
Jag anhåller, att R. o. Ad. ej måtte bifalla, utan återremittera detta betänkande.
Då detta LagUtsk:s betänk, uti en punkt innehåller en fråga, som rör academierna, hvilka hafva sina representanter inom PresteSt.; så atjhåller jag, att Hr Ridd.Secret:n måtte upplysa, huruvida denna fråga förevarit hos PresteSt., och huru den, i sådan händelse, blifvit af detsamma afgjord.
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt ingen underrättelse från de öfriga RiksSt:n ankommit, ang:de deras beslut i denna fråga.
HrMunck af Rosenschöld:
Då förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff, och tror ej, att den academiska jurisdictionen kan blifva upphäfven, förrän academiernas institutioner blifvit förändrade, och de privilegier upphäfna, hvarigenom det blifvit academi-staterna förunnadt att hafva sina särskilda jurisdictioner.
På denna grund anhåller jag om återremiss af ifrågavar. betänkande.
Elvad beträffar Hr von Hartmansdorffs anmärkn. rör:de bergstings-rätterna, att de icke borde upphöra, och deras göromål öfverfiyttas till andra domstolar; så skulle jag visserligen vilja godkänna den, om icke samma anmärkn. äfven gäller i många andra fall.
Så t. ex. kan man icke förutsätta, att alla domare hafva en sådan kännedom om brännvinsredskapen och dess beskaffenhet, att han skulle vara säker att äfven i specialiteterna riktigt bedömma förhållandet.
Han måste således rätta sig efter de upplysningar, som han af vittnen och i ämnet sakkunniga personer kan inhemta.
Så skall det också gå, om mål rör:de masugnar komma under allmänna domstclars pröfning.
Domstolen får då inhemta sakkunniges utlåt, och derefter rätta sitt domslut.
Jag kan således ingalunda biträda Hr von Hartmansdorffs skäl för bibehållandet af bergstings-rätterna, och tror, att Utsk:s beslut i detta fall är ganska välgrundadt.
Hvad åter angar anmärknln rör.‘de den academiska disciplinen, så, då nu förtiden den academiska ungdomen hvarken anses för eller i sjelfva verket är blotta skolepiltar, utan fastmer kommit till den ålder, att de alltför väl skulle kunna dömmas efter borgerlig lag, och då åtminstone, mig veterligen, deras förseelser sällan blifva föremål för någon handläggning vid academisk domstol; kan jag icke inse nå - Den a» Juni e. m. gon våda af att här, sora annorstädes, alla af den academiska ungdomen begångna förseelser af borgerlig domstol upptagas.
Ad:s bifall på betänkandet.
PROTOCOLL, HÅLLNA hos HÖGLOFLIGE VID gTrtötimit ItiliSiXiöeu t ^todiljolro ÅKEN 1856—1857.
Fr »st te t
Sii fiel.
STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1857.
Onsdagen den 1 April 1857.
Plenum kl. 10 f. m. Just. pleni-prot. för d. 14 sisth Mars.
Besv. o. Ekon.Utsk. inkomne Betänkanden: N:o 71, i ani. af väckte motioner om åtgärder till befrämjande af sabbatbens helgd; N:o 72, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena; N:o 73, i ani. af vackt motion om beviljande af stapelrätt för staden Falkenberg; samt N:o 74, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Kungsbacka.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s Betänk.
N:o 5, angide ifrågaställde förändringar i föreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande; och förekom nu 26:te punkten, ang:de §§ 67, 71 och 109.
Då det är allmänt erkändt att den nu gällande BevillmsFörordn. 'är bristfällig samt det äfven vid denna Riksdag visat sig att ökade svårigheter upstått vid upslällandet af en Förordn., som skulle undanrödja bristerna, delar äfven jag Utsk:s åsigt, att det vore skäl för R.
St:r att vända sig till K.
M. för att begära
Dess biträde för upställande af ett sådant förslag, hvartill erfordras en mängd nödvändiga statistiska upgifter, hvilka icke under Riksdagen kunna åstadkommas.
Då Utslcs förslag synes gå derpå ut, att få jordens värde närmare bestämd, synes mig den af Utsk. föreslagna und. skrifvelse icke vara så omfattande, att man med säkerhet kan antaga, att det åsyftade ändamålet vinnes.
Jag skulle derföre tro, att man bör taga steget längre ut och hos K.
M:t anhålla derom att ett fullständigare förslag till BevillmsFörordn. måtte, på sätt lämpligast synes, emellan Riksdagen utarbetas för att sedermera föreläggas R.
I öfverensstämmelse härmed har jag upställt ett förslag, som är skiljaktigt från Utsk:s samt af följande lydelse; »Att R.
St:r måtte hos K. M. i und:het anhålla, det täcktes K. M:t, på sätt lämpligast synes, låta utarbeta förslag till grunder för en ny Bevilln.Förordn., Den 1 April f. m. i ändamål att föreläggas
Rikets nästsammanträdande Ständer, och hvarvid hufvudsakligen bör iakttakas: att bevillning må komma att utgöras af hvarje skattskyldig i mån af dess inkomst, och med antagande af en lika procent-beräkning för alla.» Då R.
St:r ingå tili K.
M. med begäran om utarbetande af en Författn., som afser beskattning, föreställer jag mig att vid en sådan framställning bör bifogas ett yttrande om de grunder, hvilka böra följas och att, i händelse ett sådant yttrande saknades, det embetsverk, som kunde fä sig updraget att utarbeta förslaget, stannade i alltför mycken ovisshet om hvad som kunde anses utgöra R.
St:s åsigt i detta hänseende.
Det är på denna grund, jag tillåtit mig föreslå do sista orden, nemi.: »att bevillning må komma att utgöras af hvarje skattskyldig i mån af dess inkomst och med antagande af en lika procent-beräkning för alla.» Hvad första mom. häraf beträffar, utgör det endast en tillämpning af de grunder hvarpå nuvar.de BevillmsFörordn. hvilar, nemi. att man skall så långt man kan beskatta inkomsten.
Beträffande det andra mom. eller procentberäkningen, så öfverensstämmer det med de åsigter som vid öfverläggningen af förevarande Betänk, hos R. o. Ad. gjort sig gällande.
Jag anhåller alltså vördsamt att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. å det af mig nu framställda förslag.
Hufvudsakligen instämmande uti de åsigter, som af den siste värde talaren blifvit framställda, skulle jag önska erhålla kännedom om det beslut, som i förevar:de hänseende blifvit af Ilögv.
PresteSt. fattadt.
Jag tror att dess förslag till underd. skrifvelse är ungefärligen af enahanda lydelse, som Frih.
Sköldebrand, Knut:
Den utredning som Utsk. i afseende på förevar:de punkt föreslagit, att R.
St:r skulle hos K. M. i und:het begära, är så vidt omfattande, att den knapt under närvarande generation skulle kunna blifva fullbordad.
Hvarförutom då under den långa tidsutdrägt, som skulle för utredningens tillvägabringande erfordras, fastigheternas och jordegendomarnes värden skulle komma att undergå högst betydliga förändringar, vi skulle befinna oss på samma punkt som nu.
Då jag alltså icke anser det af Utsk. framställda förslag antagligt, får jag härmedelst vördsamt underställa Ståndets pröfning följande förändrade redaktion till und. skrifvelse: »Att R.
St:r hos K. M. i und:het anhålla det K.
M. måtte täckas låta uprätta somt förelägga näst sammanträdande R.
St:r förslag till grunder för bevillningens fördelning samt sättet för dessas tillämpning, efter hvilka på ett lämpligare och rättvisare sätt än efter gällande Bevilln.Förordn. den af R.
St:r fastställda bevillningssumman må kunna fördelas til! utgörande.»
Jag anser en und. skrifvelse till K.
M. af enahanda beskaffenhet, som jag tagit mig friheten föreslå, vara så mycket mera önskvärd, som jag eljest tror att vi icke kunna vinna det önskade målet, att vid nästa Riksdag få en förbättrad och på andra grunder byggd BevillmsFörordn.
Den 1 April f. ni. 6 Jag anhåller vördsamt om bifall till det af mig framställda förslag.
I likhet med den siste värde talaren tror jag, att Frih.
Sprengfportens förslag är af så vidt omfattande beskaffenhet, att det kommer att dröja alltför länge innan det blifver möjligt för det embetsverk, som får sig ifrågavarande utredning updragen, att densamma fullgöra.
Jag hyser också den fruktan, att hvad Frih.
Sköldebrand föreslagit måhända äfven kommer att leda till samma resultat.
Jag skulle derföre tro, att den und. skrifvelsen icke bör innehålla begäran, att K.