Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till vinnande af delta ändamål medgifver jag gerna, alt införskrifning af tjurar är behöfligt, men bestrider deremot att kor af hvad utländsk race som helst är behöfligt.
Vi äga inom landet och på mångfaldiga ställen kor utmärkt goda, hvilka visat sig mjölka ända till 8 ä 9 kannor om dagen: dylika kor äro mer än väl passande till stam för holländerier, och komma alt fullkomligt uppfylla det ändamål man önskar.
Orsaken lill våra inhemska boskapsracers försämring, eller rättare sagdt öfverklagade uselhet, ligger helt enkelt deruti, att vi i allmänhet svälla våra kreatur.
Jag har kommit till den er - 4(S Den 1 Augusti. farenheten, att kor, som genom den vanliga utfodringen mjölkat fyra kannor om dagen, ökat mjölkningen, med den hos mig och äfven på andra ställen omkring hufvudsladen varande starkare utfodring, ända till 7 a 8J kannor om dagen, och dermed uthållit närmare 8 månader.
Härtill fordras såsom ett villkor, att kon får sitt foder på bestämda timmar, ryktas och hålles mycket torr och ren, och alt sjelfva ladugärdarne hållas mycket snygga celi rena; och har det visat sig att, med denna skötsel och samina fodertillgång, ladugården kunnat ökas ända till 15 procent.
Gerna skulle jag vilja medgifva, alt ett holländeri med utländska boskapsracer bör finnas vid Ulltuna Kungsgård, der ett, efter min öfvertygelse, nalional-landthruksinslitut efter är 1848 kommer att inrättas; men inga flera holländerier böra mera komma i fråga för Statens räkning.
Men om holländerier med utländska racer skulle anses för landet behöflig.!, hvilket jag dock för min del bestrider; sä ber jag få fästa Ulsk:s uppmärksamhet derpå, att hellre öfverlemna till den enskilde speculanten att införskrifva utländska boskapsracer, emot rättighet alt få understöd af statsmedel, genom räntefria lån på vissa år, och sedan vissa procents afbetalning årligen, äfvensom med skyldighet att väl vårda och underhålla holländeriet till det allmännas nytta och bästa.
Det bör icke lemnäs utan uppmärksamhet, att våra beten i allmänhet äro ytterst magra, och vinterfodret, om ock tillräckligt, mindre födande, än hvad de utländska boskapsracerna äro vana vid.
Följden blir, att holländerierna med utländska racer icke komma att motsvara de kostnader och det ändamål, man önskade, och är det att förutse, att, efter 10 ä 15 år, de holländerier, som drifvas för statens räkning, komma att af sig sjelfva upphöra.
Att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja den K. propus, till StatsUtsk., anhålles vördsamligen.
Frih. von Kratmer, Robert Fredr.:
Ehuruväl gilliigheten af de välgrundade åsigter, som den K. propos. innehåller, i min tanka, icke på minsta sätt rubbas af de anmärkn:r, som Hr Westfelt skriftligen anfört, anser jag mig likväl böra yttra några ord i anledning deraf.
För min enskilda del får jag förklara, att jag med den största tillfredsställse och erkänsla afhört den K. propos. om stamholländeriers bildande i riket.
Utom de anmärkningar, som här af Hr Westfelt blifvit framställda, hafva åtskilliga andra inkast blifvit gjorda emot dylika inrättningar.
Sålunda har man t. ex. påstått, att de anslag, som lemnats till stamschäferiers inrättande, icke medfört den dermed för riket åsyftade nyttan.
Jag anser detta påstående vara alldeles oriktigt, ty otvifvelaktig! hafva schäferierna i betydlig mån bidragit till fårafvelns förbättring inom fäderneslandet; men dels äro fären ofta utsatta för härjande sjukdomar, och dels hafva ullpriserna pä
Den i Augusti. 47 sednare tider icke varit gynnsamma.
Dessa förhållanden hafva, kanhända, motverkat schäferiernas framgång.
I afseende på hornboskapen deremot är förhållandet helt annorlunda.
Dess ägare äro sällan utsatta för större förluster genom farsoter, och allt hvad som af ladugårdar kan frambringas är i högsta grad begärligt och bchöfligt i n o m fäderneslandet.
Vi införskrifva lor ofantliga summor viclualier af alla slag, och såsom exempel derpå må det tillåtas mig alt anföra, hvad ordföranden i K.
Landlbruksacademien uti den sista årsberättelsen derom gifvil tillkänna: ”Nedslående är för det fosterländska sinnet hvad rikets tullstyrelse kan upplysa.
Annu år 1842 infördes till Sverige från främmande land, bland annat: fläsk 11,063 LC, saltadt kött 3,952 tunnor, smör 61,053 L2?, talg 102,679 LU, oberedda hudar och skinn: torra 2,59S,079 U, saltade 846,562 8f, hästar 574 st., oxar och tjurar 971 st., kor och ungboskap 1,176 st.., svin 916 st., ull 1,658,992 U, ost 4,239 LU, linolja 14,403 kannor, samt rofolja 86,487 d:o; — allt utgörande producter och alster, hvilka ladugårdarne och den Svenska jorden kunna erbjuda sina idoge och kraftfulla söner, utan att åtminstone för eget behof nödgas söka dem utom landet.”
Dä nu spanmålsproducliotien betydligt tilltager för hvarje år, tyckes tiden vara inne, att icke blott använda öfverskottet till bränvinsfabrikerna, utan äfven aflåta någon del deraf till ladugårdarnas förbättring.
Man har ytterligare invändt. att sedan enskilda personer börjat göra införskrifningar af ädla kreatur, så skulle
Statens mellankomst icke behöfvas i detta afseende.
Denna sats ogillar jag på det högsta.
Så kunde man t. ex. då äfven säga, att emedan enskilda personer, på åtskilliga ställen i landet, vidtagit sjösänkningar och kostsammare odlingsföretag, på egen bekostnad; så skulle man då äfven deraf kunna draga den slutsatsen att Staten icke eller borde lemna bidrag till sådana åtgärder.
Jag hoppas att landets modernäring icke så stjufmoderligt måtte behandlas.
Den åtgärd, som Ilr Westfelt föreslagit, att hufvudsakligen införskrifva tjurar, och derigenom förädla våra inhemska krealursracer, anser jag icke motsvara ändamålet.
Genom en sådan åtgärd skulle inga constanta racer erhållas, helst erfarenheten visat, alt den manliga afkomman af sådane croiseringar snart urartar.
Stamholländerier, i förening med täflan om högre premier för utmärkta djur, hafva i mänga länder visat sig vara den mäktigaste häfstång till vinnande af en ändamålsenlig behandling af ladugårdarne, och kreatursafvelns förädling och förbättring.
Sålunda har det tillträtt i England och flere andra länder.
Landtbruksacademiens annaler för år 1842 äro tillräckligt upplysande för den sora vill taga närmare kännedom om detta vigtiga ämne.
Deraf inheinlas, bland annat, ali om 8 stamholländerier i riket skulle inrättas på sätt K.
M. nådigst föreslagit, skulle alla länen inom 24 år vara försedde med sådane holländerier, och dessutom un - 48
Den i Augusti. iler den tiden öfver 1000 unga tjurar derifrån spridas i landet, till croiseriugar med inhemska racer.
Sådane åtgärder leda med säkerhet till ändamålet.
Landthruksacademien yttrar slutligen i sitt betänkande rör:de stamholländerier, att academien anser sig böra fästa K.
M:s synnerliga uppmärksamhet på detta, måhända vigtigaste ärende för Svenska landthushållningen.
Uti denna Academiens åsigt instämmer jag fullkomligt, och hoppas alt hvar och en sann vän af fäderneslandets modernäring måtte höja sin röst för bifall till den K. proposin.
Ehuru jag har äran vara ledamot af K.
Landthruksacademien, har jag likväl, i anseende till min frånvaro från hufvudstaden, icke varit i tillfälle att så nära följa detta ärendes behandling, som varit nödvändigt, för alt kunna afgifva ett mera delaljeradt yttrande i ämnet.
Jag vill således icke nu ingå uti någon speciellare granskning af det förslag, som Landthruksacademien framställt, att här i landet, till hoskapsafvelns förbättring, inrätta 8 holländerier; och är för öfrigt öfvertygad, vid betraktande af den uppväxande hågen för landtmannayrket och den sakkännedom, som säkerligen finnes inom ett samfund, der så många kunniga och erfarna landtbrukare numera förena sina bemödanden att. utforska hvad som för jordbruket må vara nödigt, att det af Academien framställda förslaget förtjenar all uppmärksamhet.
Jag vill således uteslutande hålla mig lill principen, och fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på vigten deraf, att i närvarande ögonblick icke blott en utan äfven flere utvägar begagnas, för att om möjligt upphjelpa den gren af vår landthushållning, som säkerligen hitintills varit mest eftersatt, nemligen boskapsskötseln.
Det är visserligen ingen ibland oss, som icke har sig bekant den ogynnsamma ställning, hvari nästan alla våra näringar beklagligtvis nu befinna sig, och hvilket har sitt egentliga ursprung ifrån ett missförhållande emellan in- och export, föranledt af vår förnämsta exportartikels fall och rörelsecapilalels deraf uppkomna minskning.
Knappast torde någon annan eller bättre utväg återstå för oss att afhjelpa detta, än derigenom alt vi bereda oss tillgång inom landet på produeter, som, utifrån införda, nu betunga vår handelsvåg; att vara betänkta på jordbrukets förkofran; och ingen gren deraf lofvar oss ett rikare fält, på hvilket vi kunna använda våra bemödanden, än just boskapsskötseln, emedan det är derifrån som medlen skola hemtas till upphjelpande af landlbrukets öfriga grenar, och emedan ladugårdsprodueter till eli belopp af flere millioner nu årligen utifrån införas.
Dessa omständigheter hafva af K.
M. säkerligen blifvit tagne i betraktande, och vågar jag hoppas, alt äfven R.
St. måtte inse nödvändigheten af att i denna del icke alltförmycket inskränka de anslag, som för ändamålet erfordras.
Möjligen skulle den beräkning, som af Landtbruksacademien blifvit uppställd öfver kostnaden att införskrifva ädlare kreatur kunna tili någon del nedsättas.
Jag tror mig känna, att dessa ädlare djur Deal Augusti. 49 djur kunna, särdeles ifrån AyreShire i Skottland, erhållas till lägre priser än här blifvit beräknadt, eller 20 L.
Sterl. för en ljur oell omkring 11 ä 12 för en ko, och att följaktligen besparingar skola uppkomma, hvilka med mycken fördel kunde användas till andra anstalter för befrämjande af samma ändamål, som K.
M. med denna propos. har afsett.
För boskapsskötselns upphjelpande skulle det måhända icke göra” tillfyllest att blott införa ett större antal race-kreatur; det torde äfven vara nödvändigt att vara betänkt pä att låta personer åtfölja dessa transporter, som fullkomligt förstå att sköta de dyrbara kreaturen, så att de åtminstone under de första åren blifva vårdade och utfodrade på samma sätt som uti hemlandet.
Dessa personers kunskaper böra äfven sträcka sig till mjölkens behandling och sättet att förvandla den lill de produeter, som ingå uti consumtionen: kunskaper som här i landet nästan helt och hållet saknas.
Att införskrifva personer med praktisk skicklighet uti dessa produeters beredande och, tilläfventyrs vid någon af våra landtbruksskolor, meddela undervisning deruti, tror jag skulle innefatta en ganska nyttig utveckling af det förslag, som af K.
M. blifvit framstäldt.
Jemväl torde medel behöfvas för inköp af redskap, som i detta afseende erfordras.
I England har man i sednare tider infört en får-race, det s. k.
Vi gognefåret, ifrån Perus fjälltrakter, sorn lofvar att äfven i Europa trifvas, och som, då den haft framgång uti ett sådant klimat som Skottlands högländer, möjligen äfven för vårt land kan blifva af vigt.
Det finnes äfven i England särskilda hästracer, som begagnas för åkerbruket, och i den män som det Skottska åkerbruket blir inhemskt på vår grund, skola säkert många jordbrukare vara angelägna alt kunna anskaffa dessa för ändamålet tjenliga hästracer, hvaraf tillgäng borde finnas vid våra stuterier.
På grund häraf skulle jag för min del önska, att, om R.
St. bifalla det af K.
M. begärda anslaget för stamholländeriers inrättande i landet, R.
St. mätte derjemte besluta, att de besparingar, som det dermed hufvudsakligen afsedda ändamålet kan lemna, mätte få af K.
M. fritt disponeras till sådana anstalter, som i ett eller annat afseende bidraga tili boskapsskötselns befrämjande iuom landet.
Jag hemställer föröfrigt om icke den K. propos. bör remitteras till både Stats- och Ekon.Utsk:n. Frih.
Jemte det jag ber att få förena mig med de 2:ne föregående värde talarne, anhåller jag att få tillägga några ord.
Sparsamhet är en dygd, som af mig högt värderas, men den kan såväl med Statens, som med enskilda medel drifvas så långt, att den öfvergår till misshushållning, hvilket är händelsen då man insparar ett förskott, som man tydligen ser skall mängfaldt betala sig genom en ökad produclion.
Det är en för fosterlandsvännen glädjande sanning, att jord 1 H. 7 50 Den i Augusti. bruket i sednare tider fått en lycklig riktning ål boskapsskötseln: men så länge ladugårdsproducler ännu införskrifvas för millioner och stora förråder af spanmål och bränvin ligga osålda i landet; återstår mycket för våra önskningar.
Det förskott, som nu är i fråga, vore således efter min tanka särdeles väl auvändl om det kunde befrämja hastigare framsteg i ladugårdsskötsel».
Hr Westfelt bar ganska riktigt uppgifvit, att vi äga Svenska kor och kreatur af utmärkt qvalitet.
Det är sant, men de äro spridda, oell ingenstädes samlade lill constant race.
— Samlandet af sådana och bildandet af constanta racer är ett verk, sorn fordrar decennier.
1 England häfva män, sorn egnat sig åt yrket, redan för en lägre tid tillbaka fästat hela sin uppmärksamhet på kreatursracers förädling genom ändamålsenlig parning och croisering, och derigenom lyckats åstadkomma resullaler, hvartill vi här i landet ej äga motstycke; nemi. siirskilda racer för mjölkgifvande, särskildt för költslagne kreatur, äfven mellanraccr.
Alt genast fä i» i landet af dessa constanta racer befrämjar många års vinst för ernåendet af det mål, man eflersträfvar.
Hr Westfelt har uppgifvit, att vi hafva allt för magra beten för alt försörja utländska kreatur, som äro vanda vid bättre, och som således skulle vantrifvas.
Om detta är fallet i llere orter, är det icke så öfver allt.
I Skäne och södra delen af Calmar län har jag mig bestämdt bekant, att icke blott större jordbrukare, utan äfven allmoge i ordentlig circulalion använder eu icke obetydlig del af sin åker lill artificiella beten.
Jag har sjelf i mia ort sett sådana betesfält vid flere bondhemman.
Jag tror att i flere orter, än jag nu nämnt, förhållandet skall vara detsamma.
Hr Westfelt har yttrat, att om något anslag skulle medgifvas för ändamålet, vore bättre lemna det såsom räntefritt lån åt enskilda spekulanter.
Jag befarar alt enskilda personer skulle draga sig tillbaka och icke våga en sådan spekulation, emedan capitalet vore stort, — det torde böra bemärkas att med mindre än alt hvarje holländeri vore stort, skulle det ej uppfylla sitt ändamål, emedan del ej lemiiar tillfälle till nödig ulgallring, — och del skulle kunna hända alt vid den tid capitalet skulle återbetalas, hade liolländcricrnas tillvaro haft den lyckliga verkan att prisernc å sådana kreatur fallit så mycket, att en betydlig förlust möjligen kunde uppkomma.
Jag tillstyrker alltså bifall till ilen K. proposm, och biträder äfven Frih.
Sprengtportens tillägg, att, om några medel skulle af anslaget kunna besparas för ifrågavarande ändamål, öfverskottet måtte användas på annat sätt till jordbrukets förkofran.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, alt K.
M:s nu föredragna nåd. propos. jemte de i anledning deraf afgifna yttranden måtte remitteras lill Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:n.
Bifölls, D.en 1 Augusti. 51 Ånyo föredrogs Hr Ribbings, Bengt, i gårdagens plenum på Bordet lagda motion om föreläggande för Coust.Utsk., att inom nu innev. månads slut till R.
St. öfverlemna det från förra riksdagen hvilånde förslaget angalo nalional-representationens ombildning.
Då Hr Ribbing gjorde dea motion, som nu blifvit uppläst, tyckte jag mig böra att den innefattade någon annan fråga än blott den alt anmoda Const.- Utsk. att till oss öfverlemna det grundlagsförslag rör:de representationsförändringen , som sedan sista riksdagen är hvilan de.
Ar det icke fråga om någon ting annat, än alt anmoda Consl.Ulsk. ur sitt archiv framleta det af förra riksdagens Coust.Ulsk. färdiggjorda förslaget och öfverlemna detsamma till R.
St:s behandling; så har jag visserligen intet att invända mot motionen, såvida icke ändamålet pä eli annat och ginare sätt kan uppnäs.
Jag förutsätter, alt samtlige RiksStm hafva uti deras archiver alla de prot.utdr., sorn innefatta detta förslag, och anser att RiksStm lämpligast skulle öfverlemna förslagets redigerande lill Exp.Utsk., hvilket enligt Riksd.Ordn. har sig ålagdt all redigera alla de beslut, som af RiksStm fattas; men om R. o. Ad. icke anser detta vara lämpligt, utan i stället önskar att uppdraga denna åtgärd ät Const.Utsk., så har jag deremot ingenting all invända.
Det kan visserligen vara likgilltigt på hvad sätt ändamålet vinnes, blott det vinnes; men jag skulle tro, alt, efter hvad som vid föregående riksdagar varit brukligt, den af mig föreslagna åtgärden vore den rätta, nemligen att ät Const.Utsk. uppdraga sammanförandet af de spridda delarne lill ett helt, besörja deras tryckning och utdela dem lill RiksStm.
Till styrka för min mening att detta ensamt bör vara Consl.- Utsk., får jag åberopa att det sä tillgick vid den sista riksdagen, då detta Utsk. till RiksStm öfverlemnade de förslag till grundlagsförändringar, som af föregående riksdag blifvit beslutne.
Till ytterligare stöd för min sats, anhåller jag ali fä uppläsa ingressen lill det merner., som då ankom ang:de förändrad organisation af Statsrådet.
Det lyder nemligen sä bär: ”Till följd af R.
St:s år 1823 meddelade föreskrift, det Const.Utsk. åligger alt, vid hvarje riksdags början, till R.
St. inkomma med uppgift å de vid nästföregående riksdag beredda och lill innevarande hänskjulna förslag till ändringar uti grundlagarne, får Utsk. härmed lill en början vördsamt öfverlemna det från förra riksdag hvilande förslaget ang:de en ändamålsenliga rc organisation af Statsrådet samt till de grundlagsändringar, sorn blifva en följd af Hofcaneellers-befattningens föreslagna upphörande”.
Häraf linner man tydligt, alt praxis förut varit den, att det varit Const.Utsk., som låtit trycka och utdela förslaget till grundlagsförändringar.
Jag hoppas således att Gr.
Horn instäm - 52 Den 1 Augusti. mer uti miu önskan och anhållan, att den föreslagna motionen måtte blifva bifallen.
För min del instämmer jag fullkomligt med Hr Ribbing uti den anmodan, som han föreslagit att RiksSttn måtte göra till Coust.Utsk.
Det är blott i en del jag skulle önska en förändring, nemligen uti den delen af Hr Ribbings förslag, hvarigenom Utsk. skulle föreläggas att fullborda arbetet inom slutet af denna månad.
Då nu likväl detta förslag ligger alldeles färdigt och de arbeten, som kunde erfordras till dess sammanförande nr spridda betänk:n till ett helt, af en hädangången utmärkt ledamot af detta Stånd till det mesta redan äro undangjorda, så kan jag icke föreställa mig annat, än alt förslagets uppsättande i fornt af betänk, bör af Const.Utsk. kunna medhinnas på en vida kortare tid, än en månad.
Jag är ock öfvertygad att Const.Utsk:s ledamöter, så väl som en hvar af oss, inse huru vigtigt det är, att detta betänk., så fort som möjligen ske kan, må inkomma till RiksSltn, för att der undergå grundlagsenlig behandling.
Jag hemställer således till Ståndet och särskildt till motionären, 0111 icke den tid, som i hans förslag är utsatt, skulle kunna sålunda förändras, att Utsk. anmodades inkomma med memorialet, om möjligt är, före medlet af denna månad, hvarom jag anhåller att H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos.
Jag vill gerna biträda den siste värde talarens förslag, såvida R. o.
Ad. anser det möjligt för Utsk. att medhinna arbetet på så kort tid.
Jag kan icke neka att jag i mitt förslag har fästat afseende på de svårigheter, som under närvarande riksdag yppa sig att knnna fä Ulsk:n completta och constituerade.
Jag hoppas att detta snart mätte ske och att sedermera de ledamöter, som blifva utsedde icke afsäga sig förtroendet.
Jag tviflar likväl på, att medlet af månaden vore en tillräckligt läng lid.
Jag vill likväl icke sätta mig emot Frih.
Hamiltons förslag, om detsamma af flere talare understödjes, utan förenar mig i sådant fall med honom och eftergifven gerna hvad jag förut föreslagit.
Hr von Hartmansdorff Au g.
I sjelfva saken instämmer jag visserligen med Hr Ribbing, nemligen i hans önskan att ifrågavarande ämne mätte ju förr desto hellre komma under R. 0.
Ad s samt de öfrige RiksShns pröfning; men jag hemställer till det H.
Ståndet i allmänhet och särskildt till Hr Ribbing, om det verkligen är lämpligt att göra en sådan erinran till Lisk.
Detta lärer förmodligen, både på grund af sin pligt och på grund af den önskan, som hos alla RiksSt:n i detta afseende förefinnes, använda all möjlig skyndsamhet, för ali aflemna det ifrågavarande betänk.
Jag tror således, alt en påminnelse till Utsk., hvarken är af behofvet påkallad, eller skulle från R. o.
Ad. blifva under nu varande omständigheter rätt lämplig.
Hvarföre har Const.Utsk. ännu icke kommit i verk - Den 1 Augusti. 53 samhet?
Jo derföre, att de fleste af Adelus ledamöter afsagt sig' sina platser derstädes.
Om det då just är detta Stånd, som gör Utsk. en sådan erinran, hvad skall väl Utsk. derom tänka och derpå svara?
Möjligen att felet just är R. o. Ad:s, och att så snart det blifvit afhulpet, skall Utsk. icke underlåta göra allt hvad möjligt är.
Jag hemställer derföre till Ur Ribbing, alt han matte låta sin motion förfalla.
Det är just derföre att jag för min del anser eli fel vara begånget, derigenom alt Const.Utsk. icke längesedan börjat sina arbeten, som jag anser en påminnelse håde lämplig och behöflig.
Jag känner åtminstone icke det grundlagsstadgande, som säger att alla ledamöter af ett RiksSt. nödvändigt skola vara närvarande, innan ett Utsk. skall kunna anses herättigadt att börja sina arbeten.
Jag kan icke föreställa mig annat än att, så snart prot.-utdr. ankommit, som underrätta att val till ledamöter i Utsk. skett inom alla Stånden, Utsk. är grundlagsenlig! constitueradt.
Om sedan, till följd af en mängd afsägelser, det kommit att saknas ledamöter af ett eller annat ständ, så tror jag likväl att det efter praxis hade varit Utsk:s pligt att oberoende deraf sätta sig i verksamhet, så vida åtminstone en af R. o. Ad:s ledamöter funnes närvarande, för alt efter grundlagens föreskrift föra ordet.
Utsk. har icke funnit detta behöflig! eller rätt, och jag befarar, att, som afsägelser ännu kunna inträffa, detta Utsk., om det följer samma princip, möjligen ganska länge skulle kunna förblifva sysslolöst och RiksStm få vänta på den vigtiga frågans framläggande.
Huru detta skulle kunna förenas med den allmänt uttryckta önskan att närvarande riksdag icke må blifva så lång som de föregående, kan jag ej fatta.
På denna grund anhåller jag, att Hr Ribbings motion, med den förändring jag föreslagit, malte få till Utsk. afgå.
Till en del förekommen af Frih.
Hamilton, får jag i afseende på Hr von Hartmansdorffs yttrande anmärka, att min öfvertygelse är den, att de considerationer, som Hr von Hartmansdorff nämnt i afseende på Const.Utsk:s ledamöter och de närvarande förhållandena dermed, äro mycket underordnade sjelfva saken.
Jag tror, att man mäste i främsta rummet afse målet för ett sträfvande, och om man sedan möjligen kan iakttaga de considerationer, som äro nämnda eller andra, så är det bra; men kan man icke det, ulan man tror att en åtgärd är nödvändig med åsidosättande af dessa considerationer, till vinnande af ett så vigligt ändamål, som denna frågas snara afgörande, så måste den ske.
Jag kan derföre icke förena mig med Hr von Hartmansdorff eller återtaga min motion.
Dä jag var den förste ledamot inom Ståndet, som yttrade mig mot den af Hr
Ribbing i föregående plenum gjorda motion, så anser jag det vara en pligt för mig, att nu, dä frågan tagit denna vändning, understödja det förslag som är gjordt, att R. o. Ad. skulle yrka på det ifrågaställa inlem - 54 Den 1 Augusti. ilandet till Ståndet, emedan jag i grundlagen icke funnit det vara något Utskott ett sådant arbete ålagdt.
Jag kan icke eller tro alt Const.Utsk. har någon sådan praxis att åberopa, sorn ålägger det såsom en ovillkorlig pligt att vidtaga ifrågavarande arbete.
Att så tillgått vid någon föregående riksdag är mig bekant, men jag vet också att Utsk. icke opåmint ansett som en pligt att ett sådant arbete fullgöra.
Då nu R. o. Ad. synes hafva funnit, att ett sådant förslag bör inkomma från något Utskott, lärer det icke återstå att välja emellan några andra än Const.- och Exped.-Ulsk:n.
Råda dessa Utsk. lära hafva en lika pligt att fullgöra dessa ålägganden, emedan de båda hafva alla prot.utdrag, som beträffa Ständenas beslut i frågan.