Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter denna tid och intill 1871 höllos de i regel blott hvart tredje år, någon gång med endast två års mellanrum, och från 1871 hafva de hållits endast hvart femte år.
Antalet mötesdeltagare aftog för hvarje möte från det första ända till det femte, som hölls i Örebro 1850, och utgjorde då endast 250, men har sedermera åter tilltagit, så att i det 14: e mötet i Norrköping 1876 deltogo ej mindre än 2,514 mötesmedlemmar.
Anda till det 9: de mötet i Göteborg 1860 egde mötena en öfvervägande karaktär af diskussionsmöten, hvarest man på de allmänna sammankomsterna af handlade frågorna: om undervisning i landtbruk jemte införandet af undervisning i trädgårdsskötsel och jordbruk vid folkskolorna, om jordbruks-arbetarnes och tjenstefolkets ställning, om obehöfligheten af bränvinsbränning såsom binäring till jordbruket, om förän-drad stängselskyldighet, om frihandel och tullskydd m. m.
På det 4: de mötet i Malmö 1849 gjordes yrkande på anställandet af agrikulturkemister, ett yrkande, som sedermera förnyades tills den första agrikulturkemisten anställdes 1856.
På det 7: de mötet i Upsala 1855 framhölls behofvet af landets geologiska undersökning, som sedermera böljades 1858.
Derjemte sysselsatte man sig vid dessa möten, i synnerhet vid de första, med diskussion af åtskilliga landtbruks-tek-niska spörsmål, hvarom nu mera ej anses möda värdt att ✓ spilla många ord såsom olika metoder för stackning, fördelarna af cirkulation, flåhackning, bränning m. m.
^ Från år 1860 hafva de med mötena förenade utställningarna allt mera kring sig samlat dé besökandes intresse.
Dessa utställningar bereda också den stora jordbrukande befolkningen eftersträfvans värda tillfällen, att på åskådningens väg blifva förtrogen med landtbrukets framsteg och hvad bäst detsamma har att framte såväl hvad kreatur som redskap beträffar.
Till de mycket betydande framsteg vårt lands jordbruk under senast förflutna 25 år giort i begge dessa hänseenden hafva landtbruksmötenas utställningar i ej oväsentlig grad bidragit
För prisbedömningen af de vid mötena utställda husdjuren uppgjorde landtbruksakademien 1858 ett program, som genast tillämpades vid det samma år i Jönköping hållna möte, vid hvilket 150 djur voro utställda.
Ännu år 1863 införde vi hit till landet flera nötkreatur än vi utförde, men med det följande året inträdde en förändring till det motsatta.
Med anledning häraf föranstaltade man vid det ll: te mötet i Malmö 1865 om utställning af gödkreatur och blefvo sådana då för första gången utställda till ett antal af 127.
Vid samma möte framlade J.
G. Swartz sin bekanta ismetod vid mjölkhushållningen och den reform på detta område, som deraf blef en följd, medförde 1868 den förändringen i landets smöromsättning att utförseln af smör, som dittills varit ringa, detta år ställde sig i det närmaste lika med införseln och från 1870 har utförselöfverskottet af smör alt-jemt årligen ökats.
Senast var mejerifrågan före på det 15: de mötet i Malmö 1881, då man yrkade på inrättandet af högre mejeriskolor, hvilka äfven kommo till stånd 1883.
Vid sistnämnde möte blef äfven den af de Laval uppfunna separatorn mera allmänt bekant för mejerihandteringens idkare.För befrämjandet af hästafveln visade sig ett lefvande intresse vid mötena i Malmö 1865, Göteborg 1871 och Norrköping 1876.
Af den under landtbruksakademiens förvaltning ställda och år 1881 med schäferifonden sammanslagna stamholländerifondens medel äro till prisbelöningar for flockar af nötkreatur och far anslagna 10,000 kronor att vid innevarande landtbruksmöte utdelas.
Förbättrad landtbruksredskap började först på 1840-talet att i Sverige ådraga sig någon uppmärksamhet Manade af Nonnens exempel böljade man vid de i slutet af nyssnämnde årtionde inrättade landtbruksläroverken tillverka landtbruksredskap, som bättre motsvarade rationella fordringar än de ända dittills allmänt brukade.
Sedan på sådant sätt exempel blifvit gifna, började med 1850-talet Ofverum, Ankarsrum, Hellefors, Näfveqvarn, Forsvik m. fl.
bruk att göra tillverkningen af landtbruksredskap till föremål för sin verksamhet, så att landtbruksläroverken kunde i början pä 1860-talet befrias från dem åliggande skyldighet att tillverka landtbruksredskap.
På landtbruksmötet i Örebro 1850 förevisades för första gangen två flyttbara engelska tröskverk, men först på mötet i Jönköping 1858 förekommo redskap, utställda till något större antal.
Bland der utställda 119 landtbruksmaskiner och — redskap bör främsta platsen tillerkännas den af Munk-tell tillverkade första svenska lokomobilen, hvilken, ehuru varmt lofordad, likväl ej kunde säljas.
Redan på följande möte i Göteborg 1860 representerades maskinafdelningen af 430 redskap och maskiner, och der fick man skåda främmande redskap i något större antal såsom åugtröskverk från England samt en del redskap från Amerika och Danmark.
På mötet i Stockholm 1868 förevisades den första ång-plogen.
Från landtbruksmötet i Göteborg 1871 daterar sig den stora förbrukning af maskiner för jordbrukets behof, som sedermera här i landet gjort sig gällande.
På sistnämnde möte infunno sig ej mindre än 31 engelska firmor för tillverkning af landtbruksmaskiner.
Bland af dem vid detta tillfälle utställda maskiner var det Thomsonska landsvägs-lokomotivet, som hölls i gång på utställningsfaltet, en nyhet Uppmuntrade af den framgång, som de utländska maskinerna här i landet rönte efter Göteborgsmötet, infunno sig på landtbruksmötet i Norrköping talrika utländska maskin-utställare såväl engelsmän och tyskar, som framfor allt amerikanare.
Då på Göteborgsmötet endast något mer än 350 maskiner funnos utställda, uppgick dessas antal i Norrköping till omkring 1,000; deraf 60 lokomobiler, 70 tröskverk och 80 slåtter- och skördemaskiner, bland hvilka sistnämde var att märka den första af svensk (Palmcrantz *) konstruktion.
Med detta möte hade dock utlandet uppnått höjdpunkten för sin afsättning här i landet.
På landtbruksmötet i Malmö 1881 visade sig den utveckling, som de inhemska verkstäderna för tillverkning af landtbruksmaskiner vunnit under 1870-talet, på ett i ögonen fallande sätt, och jämförelsevis fa voro de utländska firmor, som der voro representerade.
Vid detta möte höllos vid Alnarp tvenne ängplogar af olika / system i gång under verkligt arbete.
Det hittills följda sättet för prisbedömandet af maskiner och redskap hade lemnat mycket öfrigt att önska och missnöjet dermed föranledde bestvrelsen för det 16: de landtbruksmötet att 1884 sammankalla ett möte af maskinfabrikanter och landtbrukare för att uppgöra program för prisbedömningen och för den till grund derför liggande pröf-ningen af maskinerna.
De för mötena först uppgjorda stadgarne ansågos redan vid mötet i Malmö 1865 ej vara tidsenliga.
Förslag till nya stadgar föredrogos på mötet i Stockholm 1868 och antogos på det följande mötet i Göteborg 1871.
Enligt dessa stadgar skola mötena i regel vara i fem dagar och under dessa skola hållas såväl allmänna som sektions-sammanträden.
Sektionerna äro tre, nämligen för åkerbruk, för boskapsskötsel och för binäringar, till hvilka räknas skogshushållning.
Till hvarje möte sänder landtbruksaka-demien 2 och hushållningssällskap 1 eller 2 ombud.
Dessa jemte styrelsen för mötet bestämma tid och ställe för nästa möte.
I böljan ansåg man att mötena borde hållas i orterna, men med nutidens lättare kommunikationer synes det blifva regel att att ej hålla dem på andra ställen än i Stockholm, Göteborg och Malmör.
I Stockholm har hållits tre möten och innevarande blir det fjerde; i Malmö har hållits tre och i hvar och en af städerna Göteborg och Norrköping två möten.
Deltagare i mötet erlägger ledamotsafgifl med 5 kr.
och eger att deltaga i diskussion och beslut samt att erhålla berättelsen öfver mötets förhandlingar, hvilken skall utgifvas senast 6 månader efter mötet.Statens bidrag till betäckande af omkostnaderna för mötena bafva alltjemt ökats från 1,000 kronor det första mötet till 3,000 vid det tredje, 10,000 vid det 8: de, 23,000 vid det 12: te och 13: de.
35,000 vid det 14: de och 66,000 vid det 15: de.
För närvarande utgår af statsmedel årligen 5,000.
till betäckande af omkostnaderna för utställningarna och 10,000 kr.
till pris, hvartill kommer landtbruks-akademiens förut omnämda pris å 10,000 kronor.
I jem-bredd med utställningarnas allt större utveckling hafva äfven-ledes inkomsterna ökats.
De uppgingo, statsbidragen inberäknade, till öfver 200,000 kr.
vid Norrköpingsmötet 1876 och till 183,000 kr.
vid Malmömötet 1881, under det att de endast uppgingo till 125,000 kronor vid Göteborgsmötet 1871 och till 82,000 kronor vid Stockholmsmötet 1868.Första Svenska Hundutställningen i Stockholm.
Som nu den tidpunkt inom kort är inne, då äfven i vårt land en allmän hundutställning kommer till stånd, och den mer än en gång ifrågasatta planen till en dylik uppvisning alltså blir till verklighet, torde det vara på sin plats att här i korthet redogöra för denna frågas uppkomst och utveckling.
Hos en del af vårt lands jägare har på senare tiden uppstått och rotfast sig tanken, att, i likhet med hvad som reaan är brukligt och befunnits lända till stort gagn i utlandet, äfven hos oss utställningar af hundar borde hållas, hvåraf en mera rationel hundafvel och en noggrannare omvårdnad om detta, det intelligentaste af våra husdjur borde kunna blifva följden.
Lifligt öfvertygad härom, gjorde sig, enligt hvad vi hört uppgifvas, hofjagmästaren E. Bohnstedt, sjelf varmt intresserad för allt, som har med jagten att skaffa (således äfven för hundafveln), och skicklig jägare, till tolk för dessa önskningar och väckte inom den Kongl.
Jagtklubben förslag om att åvägabringa en allmän svensk hundutställning.
Klubben gillade det väckta förslaget och uttalade sig för, att en dylik utställning skulle hållas.
En komité tillsattes för att taga saken om hand och bringa den till en lycklig lösning.
Efter någon tid utfärdade nämnda komité följande cirkulär:
» Vid uresa m man t räde med Hans Maj: t Konungens Jagtklubb i sist-lidne Maj månad beslöt Jagtklubben, i enlighet med derom väckt förslag, att, samtidigt med det Allmänna Svenska Landtbruksmöte, som under år 1886 kommer att hållas i Stockholm, söka deretädes åvägabringa en utställning af hundar; och uppdrog Jagtklubben åt en Komité, bestående af undertecknade, att vidtaga de åtgärder, som för utställningens anordnande kunde erfordras.
0 7.
(] » Då emellertid medel till bestridande af de för utställningens bringande till stånd nödiga utgifter endast på frivillighetens väg torde kunna anskaffas, vänder sig Komitén härmed till idkare och vänner af jagt samt egare af hundar med uppmaning att här nedan * teckna penninge-bidrag till förenämda utställning.
» Det torde vara för tidigt att redan nu framlägga fullständigt program för utställningen, enär ett sådant i väsentlig mån måste bUfva beroende af beloppet utaf de inflytande bidragen.
» Listorna jemte derå tecknade belopp torde, ju förr dess hellre, insändas till undertecknad Bohnstedt, under adress Rinkesta pr Eskilstuna.
» Stockholm den G November 1883.
» Gustaf.
» Victor Ankarcrona.
Bohnstedt.
» Fredrik von Blixcn-Finecke.
Carl Kullberg.
Att utsända teckningslistor för insamlande af bidrag till hundutställningen var en alldeles nödvändig sak, enär alls inga penningmedel förefunnos till det ifrågavarande ändamålet, hvarfor saken måste helt och hållet ställas på den enskilda offervillighetens grund.
Medel inflöto också till ett så stort, sammanräknadt belopp, att Komiterade med fast afseende derpå, att den afgift, som skulle betalas för hvarje utstäld hund, samt inträdesafgifter och inkomsten af katalogers försäljande vid expositioneu likaledes borde inbringa åtskilligt, kunde definitivt besluta sig för utställningen och för dess hållande samtidigt med Allmänna Landtbruksmötet i Stockholm sommaren 1886.
Sedan hundutställningens tillkomst sålunda blifvit betryggad, utarbetade och offentliggjorde Komiterade nedanstående
Reglemente för Hundutställningen i Stockholm 1886.
Utställningen, som öppnas Fredagen den 10 Juli kl. 10 f. m. samt fortgår till och med den 18 Juli kl. 8 på aftonen, är tillgänglig endast för hundar tillhörige i Sverige bosatta personer.
Anmälan till deltagande i utställningen skall sednast den 1 April 1880 göras hos Hofjägmästaren E. Bohnstedt under adress Rinkesta och Hållsta.
Anmälan skall ske skriftligen u särskilda blanketter, b vilka insändas i 2 exemplar,.
h va ref t er det ena behörigen påtecknadt återsändes till utställaren och bör åtfölja anmäld hund vid transporten till utställningen.
* D. v. s. på särskildt tryckt Ksta.Anmälningsblanketter kunna på reqvisition erhållas af Hofjägmä-staren Bohnstedt.
Samtidigt med anmälan skall inskrifningsafgift, Tre kronor for hvarje anmäld hund, insändas till Hofjägmästaren Bohnstedt.
Anmälan, som icke är åtföljd af nämnde afgift, mottages icke.
Under utställningen erhålla hundarne fri vård och utfodring.
Anmäld hund skall vara vid utställningslokalen aflemnad sednast kl. 6 förmiddagen Fredagen den 10 Juli 1886, men emottages äfven den 15 Jifli.
Om anmäld hund icke utställes bor Hofjägmästaren Bohnstedt derom underrättas.
Inbetald anmälningsafgift återlemnas icke.
Anmäld bund skall vid ankomsten till utställningslokalen vara försedd med starkt och ändamålsenligt koppel samt halsband.
Befinnes något af dessa bristfälligt, anskaffas på utställarens bekostnad annat koppel eller halsband.
§ 7-
Om anmäld hund är till salu, bör utställaren vid anmälningen lemna uppgift derom äfvensom försäljningspriset.
Om hund under utställningen varder eåld, afdrages å försäljningssumman 5 procent, hvilka tillfalla utställningskassan.
Hund, behäftad med skabb eller annan sjukdom, mottages ej å utställningen.
Utstäld hund må ej så länge utställningen pågår utan skriftligt tillstånd af den, som öfver utställningen har tillsyn, lösas eller Hyttas, dock eger utställare eller hane ombud att hvarje afton vid utställningslokalens stängande bortföra utställd hund, mot det att hos komi-terade deponeras Tio kronor, hvilka tillfalla utställningskassan, derest hunden icke påföljande dag före klockan nio förmiddagen är inställd på sin plats i lokalen.
Pristagare går i sådant fall miste om honom tillerkändt pris.
§ io.
Komiterade skola söka bereda nödig säkerhet och skydd åt de ut-stälda hundarne, men ikläda sig icke någon risk för dem.Endast de hundar, hvilka i rätt tid blifvit anmälda och i utställningslokalen aflemnade, fä deltaga i täflan om pris.
För att pris inqm en klass skall kunna utdelas måste minst 4 hundar inom samma klass vara utställda.
Om prisdomarne anse att af de i en klass utsatta pris ett eller flere icke böra i denna klass utdelas, kunna dessa pris till en annan klaas öfverflytta8 och der utdelas.
For anmälda hundar har kostnadsfri transport till och från utställningen blifvit medgifven å Statens jemvägar.
De föreskrifter, hvilka Kungl.
Styrelsen för Statens Jernvägstrafik meddelat angående aflemnandet vid jernvägsstationerna och forelandet &amp; jemvägarne af de till utställningen anmälde hundar, komma att tryckas å .baksidan af de faststälda anmälningsblanketterna.
Sondagen den 18 Juli 1886 efter kl. 8 e. m. få de utställda húndame afhemtas mot förevisande af aumälningsbevis.
Hund, nom ej till kl. 12 middagen den 19 Juli 1886 är afhemtad, återsändes till utställaren på dennes kostnad och risk.
Afdelning I. Jagthundar.
Klass 1.
Stöfvare.
Långhåriga Hönshundar.
Korthåriga Hönshundar.
Vindthundar.
Taxar &amp; Fox Ternera.
Afdelning II.
Ieke jagthundar.
Klass 6.
Vallhundar.
Sällskapshundar.
På anmälningsblanketterna skulle angifVas: 1) den klass, till k vilken den anmälda hunden hörde, 2) hans kön, 3) namn och 4) färg, 5) hos hvem han blifvit född och 6) uppfödd, 7) hans ras, 8) hans härkomst både på fädernet och mödernet, 9) hans födelseår och födelsedag, 10) salupriset, om hunden utbjöds till försäljning, och 11) brandförsakrings-värdet, ty Komitén ville gå i författning om de utstälda hun-darnes brandförsäkrande.
Slutligen upptogo anmälningsblanketterna en kolumn för » särskilda upplysningar ».
Äfven-ledes meddelades, att för utställningen afsedda hundar fingokostnadsfritt forsändas på statens jernvägar, dock under vissa, närmare angifna vilkor; ett bland dem var, att hvaije sändning hundar måste vara åtföljd af en vårdare, hvilken skulle erhålla fri resa * i tredje klassens vagn till och från Stockholm.
Efter ofvan återgifna reglementes offentliggörande in-gingo anmälningar i rask följd• *, många flera, än man — efter hvad utställningar i det europeiska Britiska riket, Tyskland, Osterrike-Ungarn o. s. v. gifvit vid handen — kunnat förmoda, förvisso ock flera, än hvad man kunde önska.
Långt bättre hade varit, om en icke ringa del af de anmälda hundarne aldrig förevisats på utställningen, ja, till och med halftannat hundra af dem aldrig kommit att hafva något med utställningen att göra * * *.
Nu orsaka dessa » rackor » onödiga kostnader, göra större utställningslokal af nöden, försvåra anordningarna, öka högst ansenligt Komite-rades, prisdomarenas och andra med utställningen arbetande » besvär o. s. v.
Helt visst har mången utställare öfverskattat sina hundars duglighet (på anmälningsblanketterna finnas ej sällan uppgifter, som antyda sådant och i sin naiveté äro rätt lustiga) och känt en viss stolthet af att fa sin » Fille », eller hvad hunden nu kan heta, upptagen i en katalog och förevisad på en exposition, f
Deremot har ett antal hundar blifvit anmäldt af personer, hvilka äro kända som skickliga jägare och som be-främjare af vår hundafvel.
De af dem lemnade uppgifterna, ofta upptagande utförliga stamtaflor för deras hundar, äro af helt annorlunda beskaffenhet, intressanta och mången gång värdefulla till sitt innehåll.
Af dylika uppgifter fram-
* Den iormodan ligger nära till hands, att detta af Kongl.
Trafik-styrelsen framstälda vilkor i sin m&amp;n bidragit till att göra antalet anmälningar sä stort, som det blifvit.
* * Sådana insändes långt efter den 1 april, ehuru de naturligtvis då icke mottogos.
* * * Om ett i Komitén framstäldt förslag att sätta apmälningsafgif-ten för hvaije hund till 5 kronor gått igenom, torde antalet anmälningar blifvit mindre.
.t Hurudana föreställningarna om expositionen kunnat gestalta sig hos en eller annan utställare, framgår t. ex. deraf, att en person, som anmält en högst simpel hund, en knäracka, sade sig hafva gjort det, hufvndsakligen emedan han trodde sig skola den samma dresserad under utställningen.går, att om än i det stora hela allt for liten uppmärksamhet i vårt land egnas åt rasernas renhet och utvecklande, finnas dock undantag härutinnan.
En god sak skola dessa sämre hundar i alla händelser göra: de blifva lefvande illustrationer på sådant, som bör undvikas vid hundkulturen, och komma att göra tjenst som bjerta motsatser till det goda inom vår hundafvel, sora expositionen har att uppvisa, de skola angifva, i hvilken riktning utvecklingsarbetet icke bör gå, och ^mana till allvarliga ansträngningar i den rätta riktningen.
Också är det att hoppas, att en blifvande andra utställning skall uppvisa märkbara framsteg i den svenska hunduppsättningens beskaffenhet.
Så har förhållandet redan blifvit i Norge.
I ett hänsende blir denna första utställning af alldeles särskildt intresse: nämligen genom att uppvisa huudar fråt^ ett land af så betydlig utsträckning som Sverige, hvilka lefva under så olikartade förhållanden samt användas till så skiljaktiga och vexlande uppgifter.
Ofver hundutställningen har en katalog blifvit upprättad af fil.
doktorn C.
R. Sundström.
Till ledning härvid hafva tjenat förnämligast sådana uppgifter, som förefinnas på anmälningsblanketterna, men äfven andra, särskildt in-hemtade upplysningar.
Dylika hafva ganska ofta visat sig oundgängliga på grund af luckor eller felaktigheter i de nyssnämnda uppgifterna- I katalogen äro hundarne ordnade efter det program, sora Komitén meddelade i sitt ofvan anförda reglemente.
Hela antalet anmälda hundar utgjorde den 1 sistlidna april 445 nummer; till dessa kommo äfven åtskilliga kullar valpar, hvilka skulle åtfölja sina mödrar.
Enär dock sedermera några fa djur dött eller af annan orsak icke lära komma att sändas till utställningen, upptager katalogen 188 nummer stöfvare, 26 d: o långhåriga och 61 d: o korthåriga hönshundar, 12 d: o vindthundar, 23 d: o taxar, 15 d: o fox-terriers, 7 d: o vallhundar, vidare (i klassen 7) 23 d: o S: t Bernhards-hundar och Newfoundlands-huudar, 42 d: o Leon-berger-hundar, Ulmer-doggar, mastiffs, danska, tyska och engelska doggar, 11 d: o terriers, råtthundar och pintscher samt 32 d: o mopsar, King Charles-hundar, levretter, pudlar och hundar af icke uppgifvet slag, d. v. s. inalles 440.
En stor del af hundarne är dock införd utifrån och icke född i Sverige.Af denna förteckning finner man genast, att stöfvarne (till hvilken afdelning drifvande hundar i allmänhet, således äfven elghundar, blifvit förda) äro de talrikast representerade, hvilket ju i vårt land också är alldeles naturligt Der-näst komma de korthåriga hönshundarne, hvilket beror derpå, att sådana, förnämligast af engelsk, skotsk eller irländsk härkomst, på senare tiden varit på modet i vårt land.
Ett temligt antal långhåriga hönshundar utställes dock, hvilket visar, att dessa vackra och ädla fogelhundar ännu omhuldas af en del svenska jägare.
Afven af taxar, hvilka för några år sedan voro rätt sällsynta hos oss, utställas icke så få.
Af synnerligt intresse skall blifva att få på en gång skåda en sådan mängd stöfvare, blifva i tillfälle att anställa jemförelser dem emellan och söka utröna, om några inhemska raser af värde finnas.
Likaledes bör jemförel&amp;en såväl inom hvardera afdelningen af hönshundar som mellan dem båda blifva lärorik.
Vid denna första utställning bör man dock akta sig att ställa anspråken på hundarnes beskaffenhet allt för höga.
Utställare finnas ur alla samhällsklasser.
Främst bland dem kunna nämnas DD.
KK.
HH. Kronprinsen och Kronprinsessan; den förre utställer en långhårig hönshund och en vallhund, den senare en mops.
Afven andra utetällarinnor förekomma, flertalet af dem inom 7: de klassen.
Anmälningar hafva ingått från många mera framstående jägare i vårt land.
Härigenom bör utställningen blifva upplysande och lärorik, framkalla ett ifrigare sträfvande att förbättra den svenska hundafveln samt mana våra verkliga hundkännare till en noggrannare vård om och uppfostran af nyttiga hundar.
Icke få utställare (bland dem en, som anmält icke mindre än 26 nummer) hafva angifvit försäljningspris för sina hundar; i ett par fall är detta dock så öfverdrifvet, att det tyckes vitna om mycken naiveté eller en god portion oblyghet hos egaren.
Till utställningslokaler hafva godhetsfullt upplåtits ka-valleri-etablissementets ridhus och stall på Ladugårdsgärdet Enär ridhuset, hvilket förses med en kostsam inredning, på det att hundarne icke må skada hvarandra, icke är tillräckligt rymligt, måste 96 stöfvare placeras i det ifrågavarande stallet
I utställningslokalerna skola alla hundarne ovilkorligen vara bundna, men för dem, som få sin plats i ridhuset, blifva kättar af rutstaket iordningsstälda, i hvilka de förvaras.För hundarnes vård och utfordring under de trenne utställningsdagarne hafva Komiterade naturligtvis träffat anstalter.
Dock är det egarne tillåtet att, om de så önska, sjelfva bestå mat åt sina hundar, hvaijemte de påjernvägs-resan medsända vårdarne på derfbr särskildt bestämda tider fa tillträde till utställningslokalerna och då kunna se till de dem anförtrodda djuren.
Den komité, som har det högligen mödosamma och synnerligen maktpåliggande värfvet att förbereda och iver-ketsätta denna utställning, utgöres af H.
Kronprinsen, öfverhofjägmästaren V. Ankarcrona (Tureholm, Trosa), hofjägmästaren friherre F. von Blixen-Finecke (Näsbyholm), polisdomaren C. Kullberg (Stockholm), hofjägmästaren E. Rohnstedt (Rinkesta, Hållsta) samt fil.
R. Sundström (Stockholm).
Enligt hvad förutstående reglemente gifver vid handen, komma pris att utdelas åt deraf förtjenta hundar.
För att bestämma härom hafva följande personer blifvit utsedda till prisdomare:
for klassen 1 (stöfvare): löjtnanten E.
A. Ankarcrona (Stockholm), skogsinspektören A. V. T \ Hahr (Vesterås) och majoren friherre Th. H. Ehrenkrona (Göteboda, Katrineholm) samt, som suppleant, fil.
R. Sundström;
för klasserna 2 och 3 (hönshundar), 4 (vindthundar) och 5 (taxar och fox-terriers): grefve E.