Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I alla fall tror jag saken vara ganska oskyldig, emedan de mycket små lånen icke löna sig och således ej sa ofta lära komma i fråga.
Herr Thartij Wollrath:
Jag hoppas att Ståndets tid icke måtte bli upptagen med något förslag till jemkning af Utskottets Betänkande i denna punkt; ty då tre Stånd redan bifallit ^rde punkten, så är det likgiltigt hvad beslut som fattas, endast man ej borttager tiden med votering.
Jag känner icke huruvida den sist talande Ledamotens uppgift om öfrige Ståndens beslut är grundad, men jag anser det vigtigt att icke utsträcka minimibeloppet för dessa lån till så små summor, att förvaltningen blir omöjlig utan en tillökad tjenstemannapersonal i RiksgäldsContoret.
Genom ett minimum af 200 R:dr skulle lånens antal kunna komma att uppgå ända till 25,ooo, hvilket - Den 5 Mars c. m. 337 ket icke lärer vara särdeles nyttigt, i synnerhet sorn de enskildte val kunna bispringa hvarannan med så små summor, utan att behöfva anlita allmänna fonder, der låns erhållande alltid är förenadt med åtskilliga kostnader.
Jag instämmer derföre med Herr von Hartmansdorff, att lägsta summan må bestämmas till 5oo R:dr Banco.
Enskildte personer, som blott genom berättelser erhålla kunskap om RiksSlåndens beslut, kunna få desse berättelser olika.
Så är nu förhållandet emellan Herr Tham och mig; ty efter den underrättelse jag fått, skall ett utaf de anie RiksStånd, sorn redan för ett par dagar sedan fattat beslut i äranet, hafva bestämt minsta lånesumman, icke, på sätt Utskottet nu föreslagit, till 300 R:dr, utan lill 3oo R:dr Banco, och huruvida BondeStåndet, som först i dag på f. m. afgjort frågan, bifallit Utskottets förslag har jag mig icke bekant.
Härmed vare dock huru som helst, så önskar äfven jag, att Ridderskapet och Adeln för sin del ej må bestämma minimum för dessa lån till 200 R:dr.
Jag hemställer till hvar och en, som har den minsta kännedom om landtmannaförhållanden, huruvida det ens med sundt förnuft är öfverensstämmande att tro, det man, med ett intecknadt lån af 200
R:dr, skall kunna åstadkomma något för Landthushållningen.
Den 64 H. 22 338 Den 5 Mars e. m. sorn för silt jordbruk kan vara belåten med en så ringa summa, måtte väl kunna antagas hafva resourser dertill utan inteckning; men kan lian icke på annat sätt skaffa sig dessa penningar, tror jag det vara en ren lycka för honom sjelf, om han sättes ur möjlighet alt söka dem uti den nu ifrågavarande låneanstalten.
Det ökade besväret, som de allt för små lånen skola förorsaka RiksgäldsContoret, och mot hvars följder jag inom Utskottet reserverat mig, anser jag ock vara ett skäl för Ridderskapet och Adeln att afslå Utskottets förslag, hvilket, då man talar om hela låneanstalten såsom en hjelp åt fastighetsägare, väl icke borde vara uppgjordt för Backstuguhjon.
Jag skulle till följd häraf helst instämma med Herr Munck af Rosenschöld, att minimum måtte bestämmas till iooo R:dr, men då jag, med den anda som varit rådande inom Utskottet, anser omöjligt att genomdrifva ett sådant beslut, inskränker jag mig dertill att såsom minimum för dessa län föreslå en summa af 5oo R:dr Banco, och kan på intet vilkor frångå detta yrkande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall å 7:de punkten af StatsUtskottets för slaS- . r •
Hans Excellence hemställde derefter, Den 5 Mars e. ni. 339 om Ridderskapet och Adeln hehagade, med Rifall i öfrigt till Utskottets förslag i ^:de punkten, bestämma minimibeloppet för låiien till 5oo R:dr Banco.
Bifölls. 8:de Punkten.
Den som utöfver förfallotiden uteblif>ver med ränta eller capitolafbetalning, bör, för hela den tid de förfallne medlen således för RiksgäldsContoiret saknas, serskildt å dem erlägga 6 procents ränta.
Om ränte- eller capitalafbetalning uteblifver 6 månader utöfver förfallotiden, lagsökes låntagaren, så väl derföre, som derutöfver för ■— af primitiva capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen.
Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3 gånger, vare hela capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 9: de P unk t en.
Inteckningsförnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör låntagaren vidkännas; och skall intecknings säkerhet äfven derföre i den afgifvande förbindelsen utfästas. io:de Punkten.
RiksgäldsContorets sida äger någon uppsägning af länen icke rum; men länG4 H. 22* 34o Den 5 Mars e. ra. tagaren skall, efter 6 mänailers uppsägnings vara berättigad, att länet sig afbörda.
Vid belånad egendoms försäljning må lånet öfvertagas af köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse som ålegat förste innehafvarén. n:te P unk t en.
Allt hvad sorn inflyter utöfver det belopp, sorn till räntebetalning å Obligatio • nerne samt till omkostnader erfordras; går till Amortissements-Fonden.
Uppå derom gjorde serskilde framställningar af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken blefvo Utskottets förslag i dessa punkter af Ridderskapet och Adeln bifallne.
Allmänna Föreskrifter. 1:0 Öfver den af Pdkets Ständer beslutna upp- och utlåningsanstalt, för beredande af lättad utväg till lånebidrag åt Fastighetsägare, skall å IliksgäldsContoret serskild räkning föras, sorn, jemte alla de till Fondens förvaltning hörande handlingar, skall till granskning af Rikets Ständers Revisorer och Statsutskott, vid deras sammanträden aflemnas. 2:0
Vid beräkning af Silf ver fondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande.
Den 5 M ars e. m. äga BancoFullmägtige, i händelse Silfverlånet blifvit upptaget och på Depositräkning i Banken insatt, förr än realisationen börjat, att anse den på ifrågavarande räkning då innestående behållning i Silfver såsom Batikens.
Hvad Utskottet i dessa delar föreslagit blef af Ridderskapet och Adeln godkänd t. 3:o
De vidare föreskrifter, som för verkställigheten af utlåningen på jordegendomar, kunna erfordras, äga RiksgäldsContorets Herrar Fullmägtige att meddela.
I den händelse de af den beslutne utlåningen härflytande förvaltnings åtgärder skulle erfordra någon större tillökning i den Tjenstemannapersonal, som RiksgäldsContoret för närvarande äger, böra Fullmägtige i RiksgäldsContoret företrädesvis och innan andre personer dertill antagas, med Herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Bank öfverenskomma, om icke de personer inom Bancoverket, hvilka, vid de förändringar som der förestå, möjligen kunna blifva umbärlige, må tjenstgöra i RiksgäldsContoret vid ifrågavarande låheförrättningar.
I Öfverensstämmelse med den anmärkning jag gjorde, då Utskottets förra betänkande i ämnet förevar, anser jag RiksgäidsQontprets Fullmägtige; icke böra bindas vid skyldig - 343 Den 5 Mars e. m. digheten alt ifrån Banken låna tjenstemannapersonal.
RiksgäldsContoret saknar icke flere skicklige ämnen bland sin egen tjenstemannapersonal, hvarförutan äfven Assistance-Contorets står under Fullmägtiges disposition, hvilken personal, genom Verkets blifvande upplösning, kommer att afskedas, så framt ej, för en eller annan af dem, plats skulle finnas i RiksgäldsContoret.
Bland dem äro också flere användbare.
Jag önskar derföre att
RiksgäldsContoret icke må i detta fäll åläggas att vända sig till Banken, utom i den oväntade händelse, att behofvet af tjenstemän i och för denna låneanstalt icke kan med RiksgäldsContorets eller Assistance-Contorets ordinarie eller extraordinarie tjenstemän fyllas.
Herr Lefrén3 Johan Pehr:
Utskottets förslag i denna punkt åsyftar en besparing.
Men om nu RiksgäldsContorets extraordinarie betjening skall inbegripas i beslutet, såsom Friherre Åkerhjelm föreslagit, kan aldrig den utvägen komma i fråga att begagna Bankens indragne tjenstemän, emedan när en ordinarie i RiksgäldsContoret går bort, en extraordinarie naturligtvis genast kan komma i stället.
Då målet förehades inom StatsUtskottet, var meningen enhälligt den, att i den händelse, som i förbigående sagdt Säkert kommer att inträffa, att RiksgäldsCon - Den 5 Mars c. m. 343 torets tjenstemannapersonal icke skulle blifva tillräcklig, borde åt RiksgäldsContorets
Fullmägtige öfverlemnas rättigheten att begagna de af Bankens tjenstemän, som nu komma på indragningsstat, men att, i händelse desse icke ansåges fullkomligen tjenliga, Fullmägtige då icke skulle vara bundne vid dem.
Det är derföre man begagnat ordet: företrädesvis.
RiksgäldsContorets tjenstemannapersonal, så skulle jag tro, att de extraordinarie!’, sorn linnas i RiksgäldsContoret, redan tillhöra delta Conior, och om de i Fullm äg tiges tanka äro tjenliga att användas, så behöfva Fullmägtige icke antaga Bankens.
Att genom Assistance-Contorets indragning personer blifva tillgängliga, som äro användbare, tror äfven jag, och önskar få lägga på Herrar Fullmägtiges hjertan, att, om möjligt, använda dessa personer, emedan de just icke särdeles frikostigt blifvit behandlade.
Besparingar äro nyttiga, men man kan äfven söka dem så, att man istället får förluster.
Om Fullmägtige skulle tvingas att företrädesvis, framför andra personer, använda Bankens tjenstemän, skulle vi kunna få sådane, som icke vöre skicklige, emedan det icke lärer vara de skickligaste, som blifva indragne.
Jag anhåller derföre om den redactionsförämiring, att åtminstone ordet företrädesvis må uteslutas.
Hans Exccllcnce Herr Grefven och Landt
Marskalken framställde proposition till bifall å hvad StatsUlskottet i 3:dje punkten af allmänna Föreskrifterna föreslagit.
Ja, blandade med några Nej; I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som Ja öfverröstat
Nej, Ridderskapet och Adeln ansågs hafva bifallit den framställde propositionen.
Herr Munck af Rosenschöld: Sedan Rikets Ständer nu beslutat upptagandet af ett statslån, mot vilkor, som torde göra lånen mindre begärliga, så böra de äfven vara ytterligare betänkte på medel, att förekomma RiksgäldsContorets möjliga förlust i händelse antalet af lånsökande ej blefve tillräckligt för att ersätta Contoret de räntor och kostnader, som det sjelf finge vidkännas.
En sådan händelse är så mycket mera möjlig, som större delen af de vid sistlidne Riksdag beslutne mycket förmonligare fastighetslån, blifvit så litet begärta.
Jag föreslår derföre, att om icke nog tidigt ett tillräckligt antal sökande anmäla sig, att på nu stadgade vilkor undfå lån, Fullmägtige i RiksgäldsContoret må berättigas, att meddela lån till ett capitalbelopp, som motsvarar ända till adelar af egendomens taxeringsvärde, efter medeltalet af det genom Pröfnings-Comiteerne åsatte värde för åren Den 5 Mars e. rn. 345 1825 till och med 182c).
Förlusten, som härigenom skulle kunna ådragas RiksgäldsContoret, är endast möjlig, och icke ens sannolik, men den som man drigenom vill förebygga, vore alldeles säker.
Jag kan ej tro, att den af mig nu föreslagna åtgärd är redan föreslagen i slutet af 7:de punkten af Utskottets förändrade förslag till allmänna grunder för utlåningen, der det heter: ”skulle likväl, vid lånetermins förlopp, tillräckligt antal sökande icke hafva anmält sig, ”att, på ofvannämnde vilkor, lån undfå, ”äge då RiksgäldsContorets Fullmäglige, att, ”till undvikande af ränteförlust, meddela ”lån utan inskränkning till beloppet, endast ”fullgod inteekningssäkerhet derföre erhål”les;” .ty denna punkt vidrör blott stadgandet af den högsta och lägsta summan, som till en och samma låntagare må lemnäs, men icke graden af inteckuingssäkcrheten, hvarom i den föregående andra punkten är stadgadt;, och jag kan ej förmoda, att Utskottet ansett någon annan inteekningssäkerhet vara fullgodj än den förut i 2:dra punkten bestämda, emedan då nu frågan varit om undsättningslån, man väl ej borde fordra en större inteekningssäkerhet, än den, som är fullgod.
Skulle min motion icke i denna form bifallas, så tillstyrker jag, att
Utskottet åt ofvan citerade mening af ^:de punkten meddelar den förklaring, att der med fullgod 346
Den 5 Mars e. m. säkerhet menas (len, som Fullmägtige, efter jemförelse med den som Banken och publika cassör antaga, eller med blott nästföregående årets taxeringsvärde, anse för tillräcklig.
Herr Rosenblad: Sedan Rikets Ständer bifallit, att det silfver, som inflyter å lånet af 2 millioner R:dr Specie, skall på depositräkning i Banken insättas, anser jag mig böra fästa StatsUtskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att i instructlonen för RiksgäklsContoret uttryckligen omnämna rättigheten för Fullmägtige, ”att kunna för”sälja de erhållna deposit-atteslernes när ”det kan finnas lönande Herr Riben:
I anseende till Riksdagens nära förestående slut, hemställer jag, oin icke de 2:ne nu väckte motionerne kunna genast remitteras till StatsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att enligt 4 Q § Riksdagsordningen det visserligen ankomme på Ståndet att genast remittera de väckta motionerna, i fall beslut derom enhälligt fattades, och hemställde Hans Excellence alltså , om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att de af Herrar Munck af Rosenschöld och Rosenblad nu väckte motioner finge till StatsUtskottet remitteras.
Den 5 Mars e. m. 347
Vid förnyad föredragning af StatsUtskoltets den 25 sistlidne Februarii afgifne och den 26 derpåföljde e. rn. på bordet lagde Memorial, N:o /\>6, angående den summa af 70,000 R:dr, som är anvisad för KrigsCollegii departementers materiella behof och Krut-tillverkningskostnaderne, att årligen utgå utaf öfverskotten på Statsverkets ordinarie och extraordinarie inkomster för åren från och med i83o, hlef samma Memorial, uppå anhållan af Herrar Crusenstolpe, Magnus Jacob, och Nordenankar Gustaf , ytterligare lagdt på hordet.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 2 i denna månad afgifne Memorial N:o4^2 med en fortsättning af Förslaget till Reglemente för RiksgäldsContoiret.
Herrar Crusenstolpe, Magnus Jacob, och Nordenankar, Gustaf, anhöllo, att delta Memorial måtte ytterligare hvila på bordet, hvilken begäran Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, med stöd af 49 § Riksdagsordningen förklarade icke kunna förvägras.
Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet Friherre Cederströms, Anders, den 3 dennes e. m. på hordet lagde anförande, angående öppnande af en ny communication inom?
348 Den 5 Mars e. m. skars frän Dalarön till Stockholm, förmedelst genomgräfning af en smal land-tunga vid södra Stäket.
Ånyo föredrogs Herr af Ekenstams, Israel, motion om inbjudning till Högv.
PresteStåndet, att, utan hinder af Ståndets bifall till Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoeh EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 3i, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 21 förut afgifne Betänkande, rörande en Paket-Post- ochForvagnsinrättning, förblifva vid dess, till sistnämnde Betänkande först lemnade bifall, enär samma Betänkande blifvit den 11 November e. m. sistlidet år af Ridderskapet och Adeln bifallet, samt Ridderskapet och Adeln derefter den 12 sistlidne Februari inbjudit Vällofl.
BorgareStåndet, och Hedervärda BondeStåndet, att med Ridderskapet och Adeln uti berörde beslut sig förena; och fann Ridderskapet och Adeln, efter gjord proposition, för godt, att uti Herr af Ekenstams berörde hemställan instämma.
Föredrogs ånjm och lades till handlingarne BancoUtskottets den 27 sistlidne Februarii, under N:o 129 aflåtne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, med anmälan, att samtlige uti Utskottets Memorial N:o io5 föreslagne omröstningspropositioner, i fråga om regleringen af den genom Banken hittils besörjda lånerörelse, Den 5 Mars e. ra. 349 komma att förfalla, sedan jemkning Riks Stånden emellan för sig gått.
Då nu ånyo föredrogs BancoUtskoltets. den 27 sistlidne Februarii under N:o i3o afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 120 förut meddeldte Memorial, innehållande Förslag till jemkning och omröstningspropositioner, i anledning af RiksStåndens beslut i frågan om en på upplåning grundad discontering för handeln och den större rörelsen; fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla, hvad Utskottet i förstnämnde Utlåtande hemstält, samt godkänna den deruti föreslagne voteringsproposition.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 2 dennes under N:o i33 afgifne och den 3 derpåföljde f. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af RiksStåndens sefskilte beslut i afseende på användande, till ny Fastighetsbelåning, af capitalafbetalningar å Bankens på återbetalning i sedlar ställda fordringar för utgifne lån mot pant af fastigheter m. m.; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, på sätt Utskottet hemställt, instämma uti de af Högvördige PresteStåndet och Yällollige BorgareStåndet, i afseende på grunderne för Bankens utlåning på fasta panter, fattade beslut. 35o Den 5 Mars e. ra.
BancoUtskottets den 2 dennes under N:o i32 afgifne, oell den 3 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så beskaffadt förklarande, att uti den'Summa af 4o,ooo R:dr, för hvilken Rikets Ständer förklarat
En persons namn aldra högst kunna i UplåningsDiskonten blifva häftande, äfven må i beräkning tagas de skuld- eller löflesförbindelser samma person kunde hafva sig iklädt i BancoDisconten, Låne-Contoren eller den serskilda Fonden för lån på Actier och Documenter: Herr Rosenblad, Bernhard; Jag har icke i Utskottet delat majoritetens tanka om behofvet af detta momorial, utan ansett det stå i strid emot ett förut fattad t beslut.
Det står uttryckeligen i beslutet om UpplåningsDisconten, att maximum för lånebeloppet där skall vara 4°j00° R-dr.
Men på ett annat ställe, eller i föreskrifterna för BancoDiskontens låne-rörelse, står det, att maximi-beloppet, för hvilket någon Låntagare der må häfta, skall vara 6ooo R:dr, och högsta borgenssumman 6ooo R:dr.
Det är således uttryckligen visadt, att dessa båda rörelser icke hafva någon gemenskap med hvarannan, och af sådan anledning får jag vördsamt anhålla om afslag på ifrågavarande memorial.
Den 5 Mars e. ra. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla BancoUtskottets nu föredragne memorial.
Nej. Hans Excellence gjorde derefter proposition till afslag å samma memorial, hvilken proposttiou med Ja besvarades.
Föredrogs ånyo och lades till Iiandlinga rne BancoUtskottets den 18 sistlidne Februarii under N:o ia5 aflåtne, och den i dennes e. m. på bordet lagde Memorial, med tillkännagifvande, att det egentliga Banco-Verkets afslulade Räkenskaper för år 1827 hunnit af Utskottet, under nu påstående Riksdag, till fullo granskas och genomgås.
Föredrogos ånyo och biföllos följande BancoUtskottets den 18 och 22 sistlidne Februarii afgifne, och den 1 dennes e. m. på bordet lagde Memorial: N:o 126.
Med förslag till den artikel i BancoReglementet, som kommer att innefatta Stadganden, rörande Bankens PappersBruk Tumba.
Med förslag angående den årliga anordningen af ljus, eller deremot svarande ersättning i penningar * så väl inom 35a Den 5 M ars e. m. det egentliga BancoVerket, som Banco-Disconten och LåneContoren.
Med förslag till afhjelpande af hinder och uppehåll för allmänheten deraf, att enskilda personer, som i VexelBanken hålla räkning, understundom ej nog tidigt vid hvarje års början låta föranstalta om Räkningarnes coilationering.
Remitterades till RiddarhusUtskottet
Hr Brummers Carl Magnus, den 1 dennes e. m. på bordet lägde Motion, angående inrättande af en Riddarhus-Archivarii-tjenst.
Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskottets den 2 dennes under K:o i3i aflåtne, och den 3 derpåföljde f. 111. på bordet lagde, memorial, med hemställan om en, till följd af Riksdagens förlängande, nödvändig blifven jemkning, vid bestämmande af tidpunkten, efter hvars förlopp de förfallne Guld- och Silfverpanterne skola genom auction i Banken föryttras.
Föredrogs å nyo Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 3 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder låta uppgöra fullstän - Den 5 Mars e. m. 353 dig redogörelse för S:t Barthelemy-fonden från och med i823 års Riksdag till och med den dag, då nästinstundande Riksdag börjas.
För mig vill det synas som skulle den nu ifrågavarande motionen stå i nog uppenbar strid med de grunder som år 1812 af Konung och Ständer lades för administrationen af ön S:t Barthelemy.
Motionen åsyftar nemi. en fullständig redogörelse, från och med 1823 intill nästa Riksdag, öfver förvaltningen af den så kallade Barthelemyska Cassan; och motionären förklarar, att han anser denna redogörelse böra bestå i en noga uppgift på inkomsterne och utgifterne, på deras förhållande till hvarandra, hvaruti de håda rätteligen bestått, samt huru Inkomsterne blifvit använde m. m.; med ett ord i en redovisning, nära nog liknande den, som är stadgad för Svenska Statsmedlens förvaltning. 6 §:n i 1812 års Riksdagsbeslut innehåller deremot, att ”den Svenska ”Ultramarinska Besittningen S:t Barthelemy ”skulle undantagas från Sveriges Statsförfattning, administration och drätsel för att ”förvaltas efter serskilda grunder.”
— Att nu söka tillvägabringa en så beskaffad detaljerad redovisning, som motionären yrkar, för medel inflytande från en coloni, undantagen från Sveriges Statsförfattning, administration och drätsel, synes mig vara detsamma, som att vilja återföra samma coloni under Sveriges Statsförfattning, administra64 H. 23 354 Den 5 Mars e. m. tion och drätsel, i rak motsatts emot 1812 års riksdagsbeslut.
Sjette §:n deraf innehåller visserligen ett Konungens löfte, att vid hvarje Riksdag till Rikets Ständers kunskap låta komma hvad i denna del af Styrelsen sig tilldragit; men det torde förstås af sig sjelf, då man läser §:n i ett sammanhang, att ett sådant meddelande allenast var ämnadt att gifvas ad notitiam, och ingalunda som ett öfverläggningsämne, samt att detsamma endast kan röra resultaterne, men ingalunda detaillerne af förvaltningen.
På denna grund motsätter jag mig till alla delar motionen, och jag skulle måhända, af samma skäl, kunnat finna mig befogad att bestrida eller åtminstone högeligen ifrågasätta remissens behörighet.
Detta är likväl icke min afsigt, och jag inskränker mig inom den anhållan, att, om Ridderskapet och Adeln bevilja remiss, den då måtte få åtföljas af den anmärkning jag nu haft äran framställa.
Jag förbigår all den förundran, som den värde talaren låtit förmärka öfver min motion; ty sådant hör ej till saken.
Jag har förestäldt mig, att då en fordran är till ziffertalet. bestämd, så bör en lika bestämdhet äga rum vid uppgiften å de Utgifts-poster, hvaruppå samma fordran grundar sig — således, då Chefen för Colonial-ärendernas
Departement har uppgifvit att Kongl. Maj:t äger en fordran hos Barthelemy-Cassan på en summa af 1 ;p.33y Den 5 Mars e. nr. 355 R:dr 32 sk. 4 rist.
B:co, så hade Chefen för Colonialärenderna bordt till ett lika bestämdt zilfertal uppgifva de Utgifter, som vållat Barthelemy-Cassans skuldsättande.
— Detta är anledningen tili den väckta motionen, hvilken afser ingenting annat, än hvad som är öfligt emellan hvar och en som gör sig fordringar, och som har ett redigt begrepp om Debet och Credit.
Slutmeningen af Kongl. Majrts
Nådiga proposition till Riksens Ständen 18 April 1812 lyder så här; "Kongl. Maj:t vill, genom sitt för dessa ärenden inrättade serskildta Departementlåta vid hvarje Riksdag komma till Riksens Ständers kunskap, hvad i denna del af Styrelsen sig tilldragit j hvad fördel för Moderlandet deraf vunnits_, och i hvad män öfver skjutande intrader från Besittningarne kunnat till allmänt nyttiga anstalter inom Riket användas.”
Nu frågar jag hvar och en:
Är det nådiga löftet uppfyldt genom den lill StalsUtskottet ankomne, och oss communicerade nådiga Skrifvelsen?
rkoiocouM Hällne hos Högloflige Rtdderffapet ^ Adeln wid Riksdagen i Stockholm / Är 1809.
Tredje Bandets 2:dra Aft>eln« Mandagen den 2 October. klenum klockan 4 kfkermiddagcn. öppnades Herrar Clcctorernes af Tredje (klassen wallista af denna dag, hvaraf inhämtades, att till Ledamot i Skats-Utfkottet efter Herr 6ripcwevsI6t, Iscob Lric, blifvit utsedd N:o 1725, von Lknl^srslon, Fullmägtig Herr Lilkveistolxe, l^nrs, Major wid Artilleriet.