Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En tableau öfver föreningarnes ställning under förra hälften af år 1853 visade att de hade circa 700,000
R:dr kontanta tillgångar i sina kassor, utom hvad Bruksegares Ilypothekskassa kunde samtidigt hafva innneliggande, och denna ränteförlust drabbar visserligen i första hand föreningarne, men är dock en riksförlust, då det är en ränta, som går ur landet för ofruktbart liggande utländska kapitaler.
Föreningarne hade icke heller hehöft, såsom nu, inlåta sig på den för deras verksamhet främmande banan att utlemna lillfällliga lån, dertill de nu blifvit nödsakade, då de nödgats indraga de utländska kapitalerne i större portioner, än de ögonblickligen kunnat såsom amorteringslån placera.
BankoUtsk. vid sistförflutne
Riksdag synes hafva insett dessa förhållanden, och tillstyrkte derföre i sitt första Mern. att R.
St. ville afsätta en fond till kreditiv för föreningarne, men på grund af gjorda anmärkn:r i Stånden, förföll detta förslag.
Under förhoppning att den allmänna kännedomen om Hypotheksföreningarnes beskaffenhet och ändamål blifvit sedan sisth Riksdag mera spridd och att följaktligen stämningen mot dem blifvit gynnsammare, än den då var, vågar jag hos R.
Ef. St. föreslå att 1,200,000 R:dr b:ko måtte å R.
St:rs Bank anslås till kreditiv åt de i Riket inrättade och med behörigen sanctioneradt reglemente försedde Hypotheksföreningar, under följande vilkor: l:o att 300,000 R:dr b:ko skall vara det maximibelopp, som skall kunna någon förening såsom kreditiv beviljas.
2:o att före lyftningen å beviljadt kreditiv Hypoteksföreningen skall ställa Banken fullgod af Bankofullmäktige godkänd säkerhet för hela kredilivet.
3:o att utassignering och insättning å kreditiv icke får ske till lägre belopp än 1000 R:dr b:ko och utöfver endast å tal af jemna 1000 R:dr.
4:o att till utassignering skall begagnas handskrifné assignationer.
5:o att för de å kreditiv dragne summor Banken beräknar 4 proc:s ränta.
6:o att fullmäktige äga att kreditiven till större eller mindre del upsäga derest Bankens säkerhet skulle sådant fordra; börande i dylikt fall, det till inbetalning upsagde beloppet vara Banken godtgjordt, sednast inom 9 månader derefter.
Om remiss till Högh BankoUtsk. anhålles.
Remitterades till BankoUtskottet.
Raab, upläste derefter en sålydande motion:
Genom 165 § i det för R.
Sl:rs Riksg:skont. vid sednaste Riksdag fastställda Reglemente har blifvit stadgadt: ”alt de för Riksg:skont:s utgifter anvisade inkomster ”och kontanta tillgångar skola, till dess desamma behöfva 302 Den 31 December f. m. ”användas för detta Verk åliggande utbetalningar, så vidt ”med det allmännas säkerhet och fördel öfverensstämmer, ”göras för Riksg:skont. fruktbärande och hållas allmänna ”rörelsen tillhanda, medelst upköp för Riksg:skont:s räkning, af räntebärande obligationer, utgifne af Arméens ”Accords-Amorterings-fond, Trollhätte Nya Kanal-Rolag, ”Bruksägares Hypolhekskassa, Skånska och Ostgöta Hypo”theksföreningar, äfvensom Hypotheksföreningarne emellan ”jordägare i Småland m. fl. provinser, i Örebro län, i Wermland och Elfsborgs län med Dahlsland samt Göteborgs och ”Bohus län, eller af andra sådane Svenska Hypolheksinrätt”ningar, som på likartade grunder med de nyssnämnda ”kunna blifva bildade samt af K. M. i Nåder stadfästade ”och hvilkas obligationer
Fullmägtige anse innefatta full ”säkerhet;” hvarförutan, genom 166 § af förenämnde Reglemente blifvit stadgadt att ”De obligationer, som för Riksg:skont:s räkning blifvit upköpta, skola i den mån sådant för verkställigheten af Riksg:skout:s åliggande utgifter erfordras eller af verkets fördel påkallas, antingen till inlösen ”tipsägas eller på ”det sätt Fullmägtige pröfva mest lämpligt och ändamålsenligt försäljas'".
Dessa stadganden hafva under de sednast förflutna åren blifvit så tillämpade, att Riksg:skont vore i tillfälle att upköpa slika obligationer, men uti dessa kungörelser har derjemte influtit det, enl. min tanka, mot afsigten med R.
St:rs föreskrift om ifrågavar:de obligationers inköp stridande förbehåll ”att de med proc. ränta löpande ”obligationerne skola, för att af Riksg:skont. kunna inköpas, vara ”antingen redan upsagda eller upsägbara till inlösen efter en, och ”högst sex månaders förlopp.”
I följd af denna föreskrift hafva de Hypotheksföreningars
Direktm, som velat till Riksgrskont. försälja sina obligationer, varit nödsakade, att till nämnde kontor aflemna serskilda förbindelser af innehåll, att Direklme ansvarade, att de obligationer Kont. komme att inköpa skulle, utan afseende på obligationernes lydelse inlösas efter sex månaders föregången upsägning.
Det torde icke vara svårt alt inse hvilket menligt inflytande ett sådant förfarande af R.
Stms egne Fullmägtige måste utöfva på möjligheten för Hypotheksföreningarne att i sin rörelse begagna inhemska kapitaler.
Hypotheksföreningarnes obligationer hafva nemi. härigenom inom landet förvandlats till vanliga skuldebref, i följd hvaraf obligalionsinnehafvaren, när han vill återfå sina penningar ständigt vänder sig till obligationsutgifvaren, i stället alt enl. idéen af dylika papper, obligationerne borde genom köp gå man och man emellan, utan afseende derpå att kapitalet är hos utgifvaren upsägbart inom längre eller kortare tid.
Då ett penningeverk med så betydliga kapitaltillgångar som Riksg:skont., genom sin styrelse gifvit den inhemska obligationsrörelsen en sådan stöt, är det helt naturligt, att Hypotheksföreningarne endast för tillfälliga behof kunna begagna inhemska kapitaler, samt Den 31 D eccmber f. m. 303 att deras lrafvudsakliga rörelse måste grundas på utländsk skuldsättning.
Det är för alt häruti åstadkomma någon rättelse jag vördsamt vågar föreslå: ”att Riksg:skont:s och Bankens Hrr Fullmägtige måtte erhålla föreskrift, dels alt vid upköp af Svenska Hypolheks”obligationer icke stadga andra vilkor i afseende på obliga”tionernes infriande m. m., än dem som uti obligationernc ”äro uttryckligen föreskrifne, dels bemyndigas att upköpa *slika obligationer, utan afseende derpå om desamme äro . ”stälde på längre eller kortare upsägnings- och förfallotid ”samt att följaktligen obligationer ställde på utlottning, jem”väl må af bemälde Hrr Fullmägtige inköpas.”
Härförutan och enär det måste förefalla besynnerligt, att de Svenska Hypotheksföreningars på utländska språk författade obligationer på främmande Börser' säljas med rabatt, våra egne penningeverk föredraga att för samma inrättningars obligationer gifva full valuta blott derföre att desamma äro skrifne på Svenska språket, får jag vidare äran föreslå: ”att Bankens och Riksg:skont:s Hrr Fullmägtige mätte uttryckligen bemyndigas att företrädesvis upköpa sådane obligationer, som kunna erhållas mot kapitalrabatt, under viltor att om obligationerne äro ställde att i utländskt mynt ”till kapital och ränta infrias å utländsk ort, vederbönde ”Hypotheksföreningars Direkl:r förbinda sig, att, efter derom ”skedd tillsägelse, i Svenskt mynt efter bestämd kurs här ”i Sverige å förfallotiderne infria samma obligationer samt ”dertill hörande ränte-couponer”.
Om Remiss till Högh StalsUtsk. anhålles vördsamligen.
Härefter anförde Frih.
Raab, mundtligen:
Medan jag nu har ordet, anhåller jag att få framställa en motion till Exped:sUtsk.
Jag kan nemi. icke undertrycka mitt bekymmer deröfver, att vi vid denna Riksdag fått emottaga Riksdagstrycket i så små stilar och på så dunkelt papper, att det nödvändigt fordras ögon med ungdomlig skärpa för att, äfven vid dagen kunna läsa detta tryck, och jag föreställer mig, att det vid eftermfddagsplena skall blifva serdeles svårt, hellst för de ledamöter som hafva sin plats något aflägsnare från lamporna.
Jag prisar visserligen den sparsamhet, som här gjort sig gällande, men då besparingen föranleder en skadlig öfveransträngning af representanternas synförmåga, och måhända någon gång hindrar en nyttig utredning af ärenderna, tror jag att den icke vid detta fall är så alldeles på sitt ställe, hvarföre och då jag är temligen viss att flertalet åtminstone bland de äldre ledamöterna skola dela de åsigter, jag uttalat, jag anhåller, att Exped.Utsk. måtte åläggas att inkomma med förslag till rättelse härutinnan, så att vi få riksdagstrycket i samma stilar och hellst på samma papper, som vid förra Riksdagar varit brukligt. 304 Den 31 December f. m.
Frih. Cederström, Rudolf: Enahanda anmärkn., som Frih.
Raab nu inför det Flögl.
Ståndet framställt, har redan utaf åtskillige de särskilda Ståndens medlemmar blifvit på enskild väg så väl mig, som äfven några af Exped.Ulsk:s öfrige ledamöter delgifven.
Med anledn. deraf har Exped.Ulsk. vid sitt sednaste sammanträde förehaft en preliminär öfverläggning om huru en ändring lill det åsyftade målets ernående matte kunna tillvägabringas; ärendet blef då bordlagdt, på dfet man skulle kunna vinna lid och tillfälle att kommunicera sig med de boktryckare, som med Riksg:skont. afslutat kontrakt.
Jag kan endast uplysa, att nästan alla dessa boktryckare förklarat sig villige att återgå lill det gamla tryckningssättet med glesa stilar emot ett pris af 15 R:dr b:ko arket, i st. f. det nuvarande priset af 20 R:dr b:ko per ark, då finare och tätare, samt således mera pappersbesparande stilsorter nyttjas.
Jag hoppas att ett tillfredsställande resultat må genom Utsk:s nu pågående behandling af frågan vinnas, och jag skall, om och när ett Mern. härom från Utsb. till R. o. Ad. innan kort in kommer, begagna tillfället att, ifall så erfordras, närmare redogöra för min med Frih.
Raabs mening öfverensstämmande åsigt i delta ämne.
Remitterades till ExpeditionsUlskottet.
Hr Pryts, Lars Adolf, upläste en sålydande motion:
Redan under sednaste
Riksdag hade en underd. ansökan till H. M. Konungen blifvit ingifven af några deputerade från Stora Kopparbergs och Gefleborgs län om anslag af statsmedel till en jernväg emellan Städerne Fahlun och Gefle, hvars anläggande i fullfärdigl skick var beräknadt till 2,400,000 R:dr b:ko, hvaraf ^:dcl skulle beredas genom aktieteckning och |:delar begärdes i statsanslag, på de i den underd. ansökningen föreslagne vilkor. K. M. afgaf derom Nådig Propos. till Rikets då församlade Ständer, men frågan förföll tills vidare genom Ständernes till K.
M. aflåtne underd.
Skrifvelse d. 7 Aug. 1851, af slutligt innehåll, att R.
St. funnit de med ifrågavar:de jernvägsanläggning sammanhängande omständigheter .icke vara så utredda att R.
St. kunde afgifva något nnderd. yttrande öfver det nådiga meddelandet eller ikläda Staten en så vidsträckt ansvarighet som den af sökanderne ifrågasatta.
Då emedlertid förslaget till den omförmälda jernvägen emellan Fahlun och Gefle, ännu, åtminstone inom Gefleborgs län, har fortfarande lifliga sympathier, hvilka blifvit ökade genom K. M:s Nådigst afgifna Propos. angående jernvägsanläggningar i Riket och dea deri öppnade utsigten för en stambanas utsträckning söderifrån ända till Gefle, får jag härmedelst hos R.
FL St. ånyo väcka frågan om det vid sednaste
Riksdag begärda statsanslaget till en jernväg emellan Städerne Gefle och Fahlun, under vördsam anmälan alt framdeles, under Riksdagens lopp och så snart sig göra låter, fullständiga - Den 31 December f. m. 305 diga kostnadsförslager, kalkyler och ritningar med afseende på denna bana, skola blifva lill vederbörlig granskning inlemnade.
Om remiss till StatsUtsk. anhålles vördsamligen.
Hr af Geyerstam, Carl, upläste följande motion:
Det måste vara, både i fmanciellt och statsekonomiskt hänseende, oriktigt att utkräfva större skattebidrag än för statsutgifternas bestridande erfordras, helst i ett land, hvarest, i anseende till naturförhållanden och kommunikalionsmedlens beskaffenhet, produktionen fordrar ett större förlagskapital.
Då fördenskull en ökad folkmängd och en stigande industri ständigt öka statsiukomslerne, åligger det representationen och Regeringen att, i mån af denna tillökning förminska öfrige skattelitlar och jemna de bördor, som, frän tider af mindre gynnsamma förhållanden, hårdare trycka den ena än den andra samhällsklassen samt tillse, att icke alltför stora öfverskott indragas i Statens kassor.
Denna upgift, så enkel den än synes vara, möter likväl mången svårighet, dels uti fasthållande vid gamla fördomar, dels i obenägenheten hos många ali eltergifva någon skatt, vid hvilken man anser folket hafva vant sig, och således utgör såsom en skyldighet, öfver hvars tyngd man ej beklagar sig.
Uti Kongl. Propos:n ang:de
Statsverkets tillstånd och behof äro de ordinarie- eller ständige slatsinkomslerne beräknade till ett årligt belopp af R:dr 4,700,000. de extra ordinarie
Statsinkomsterne eller bevill -ningsmedlen » 6,962,000. samt restantierne till » 130,000.
Tillsammans ll:dr 11,792,000.
Dessa beräkningar torde kunna rättas och lämpas efter tidsomständigheterna och det kända resultatet af nästföregående Riksdagars statsregleringar.
Med afseende å ej mindre senaste årens samt nuvarande spanmålspriser, än det höga försäljningsvärde spanmålen, till följd af flere kände förhållanden, åtminstone under den närmaste framtiden torde komma att bibehålla, synes förslagspriset på Kronans behållna spanmål kunna och böra, för den nu förestående statsregleringsperioden, beräknas lill 6 R:dr 32 sk.
T:nan, hvarigenom för de under Afrads-spanmalen, den behållna andelen af Tiondespanmålen, Häslvakans-spanmålen samt Rotevakans-afgifterne vid Skånska Infanteri Regtine inbegripne 102,000 T:r råg och korn, upkommer en tillökning öfver hvad K.
M. beräknat af .
R:dr 68,000.
Enär medelbeloppet af de influtne Tullmedlen under 1848 med 1852 utgjort ej mindre än R:dr 5,254,189 och då uphäfvandet af åtskilliga i nu gällande tulltaxa befintlige införselförbud samt önskvärda nedsättningar i tullsatserne för flere sådane varuartiklar, derå tullförsnillningar, efter hvad som dagligen visar sig, i större mängd 2 H. 20 306
Den 31 December f. m. bedrifves, böra för framliden bereda en så betydlig ökning i tullinkomsterna, alt densamma i det närmaste torde komma att motsvara den minskning deruti, som medgifvande! af tullfrihet eller tullindring för lifsmedel och flere andra nödvändighetsartiklar kan föranleda, så lärer tullmedlens beräkning böra höjas till 5,150,000 R:dr eller 300,000 R:dr mera än hvartill den uti den K.
Proposui är uptagen.
Den behållning af Ckaria-sigillata-medlen, som den nyligen offentliggjorda kapilalräkningen i 1851 års Rikshufvudbok utvisar och hvilken upgår för sagde år lill ej mindre än R:dr 943,308, torde, om ock denna ovanligt stora upbörd till någon del mäste lillskrifvas den förlängda tid, 1851 års redovisning för desse medel omfattar, i allt fall utgöra tillräcklig anledning alt beräkna Chartasigillata-inkomsleu högre än den i K.
Propos:n npgifne summa af R:dr 700,000, såvida icke R.
St. vid innevarande Riksdag bevilja någon väsendtlig nedsättning i Charta-Sigillata-afgiflerna, helst dessa afgifters årliga belopp fortfarande stigit, sedan de nya kontrollerna böijade att tillämpas.
Beräkningen af Charla-Sigillata-medlen för hvartdera af de år, hvarunder denna Riksdags statsreglering Olifver gällande, torde alltså kunna höjas till R:dr 750,000 eller med R:dr 40,000.1 liränviiisbränneri-medlenärobland de förstatsbehofvens fyllande beräknade extra ordinarie inkomster uptagne till R:dr 800,000; men derjemte hafva, i samma K.
Propos., dessa medel under ifrågavarrde statsreglcringsperiod beräknats lemna en ytterligare, för vissa upgifna föremål afsedd, tillgång af R:dr 3,048,000, hvaraf för väganläggningar och vägförbättringar samt utdiknings- och andra vattenaftappningsarbeten skulle användas tillsammans R:dr 450,000.
Men då, i afseende å statsbidragen för dessa arbeten, samma vilkor och föreskrifter skulle tillämpas, som hittills varit stadgade för enahanda bidrag och häraf måste följa, att desamma böra af Riksg-.skont. till vederbörtde utbetalas, så synes det leda till största reda och minsta omgång, om alla dylika utbetalningar få verkställas, af de i Riksg:skont. befintlige eller dit ingående allmänna medel.
Likaså synes de föreslagna och lill ett belopp af R:dr 120,000 beräknade lånen för inrättande af rior eller andra ändamålsenliga sädestorkningsanstalter, böra utaf samma medel utgå i öfverensstämmelse med den under sednare tider antagna och tillämpade grundsats, att Riksg:skont. men icke Slatskont. bör befatta sig med utgifvandet af de för byggnads- och andre arbetsföretag beviljade låneunderstöd.
I likhet med undersökningskostnaderne för eljest förekommande allmänna arbeten, synes äfven det anslag, som varder beviljadt till kostnaden för undersökningar i afseende på jernvägsanläggoingar böra anvisas att utgå från Riksg:skont.
Deremot torde den tillökning, som vid denna Riksdag anses nödvändig i förut beviljade anslag till undervisningsanstalter för jordbruket samt luistoch boskapsafvelns förbättrande, böra tilläggas de för samma ändamål, under RiksStatens öde Hufvudtitel upförde anslag och i sammanhang med dem disponeras och redovisas.
Hvad slutligen beträffar det ansenliga belopp af R:dr 1,230,000, som, enl. den K. Propos:n Don 31 December f. m.
307 skulle af bran vinsskatten för åren 1S56 och 1857 utgå och användas lill fullföljande af jernvägsanläggningen mellan Stockholm och Götheborg, så torde man med skäl kunna häremot invända, att om någonsin skuldsättningsbanan bör under fredslillståndet af en stat beträdas eller fortsättas, måste det just vara vid sådana fall, då fördelarna af de företag, som genom skuldsättningar åstadkommas, nästan uteslutande tillfalla den kommande generation, som får vidkännas betalningsskyldigheten för de ådragna eller ökade statsskulderna.
Alt för dylika företags lillvägabringande, i alltför kännbar grad, öka samtidens förut nog tryckande skattebördor, synes åter hvarken riktigt eller ändamålsenligt, helst de då vanligen framkalla ett sä allmänt motstånd, att desamma antingen öfvergifvas eller endast fortsättas med en ovilja och obenägenhet, som verkar lika menligt på deras utförande, som på det allmänna omdömet om deras gagnelighet.
Den nu ifrågavande anslagssumman torde derföre böra minskas till hvad som erfordras för ränteliqvidelnä under de första arbetsåren för jernvägsanläggningens fortsättande.
Med tillämpning af dessa åsigter synes utaf den för kommunikationsanstalter, odlingsföretag och landtmanna-näringars befrämjande afsedda summa R:dr 2,148,000 af bränvinsskatten, åtminstone 1,950,000 R:dr eller (550,000 R:dr årligen, kunna och böra användas till de egentliga statsbehofvens fyllande samt nedsättning eller minskning i de härtill förut utgående skattebidrag.
Ehuru Restanliema för åren 1847 med 1851 i medeltal Upgått lill R:dr 204,353 årligen, har beräkningen af denna inkomsttitel i den K.
Proposm blifvit nedsatt till R:dr 130,000 från dess förut uptagna belopp af 180,000 R:dr.
Dock som de härvid afdragna restantierna af tullmedlen äfven framgent synas böra beräknas och i Riks-Staten Uptagas på samma sätt, som de å andra skatteafgifter upkommande restantier, så torde denna inkomsttitels belopp för de stundande åren kunna antagas icke understiga R;dr 170,000.
Vid sammanfattning af nu föreslagna förändringar eller förhöjningar i den inkomstberäkning, som finnes upgjord i K. Proposm om Statsverkets tillstånd och behof, upkommer följande resultat:
Genom tillökning i värdet å Kronans behållna spanmål R:dr 68,000. genom förhöjd beräkning af Tullmedlen ...» 300,000. d:o af Charta Sigillata-medlen » 40,000. d:o af Bränvinsbränneri-medlen » 650,000. d:o af Restantierna » 40,000. eller en årlig förhöjning af .... * .
R:dr 1,098,000. hvilken endast med . » 74,000. understiger den statsfyllnadssumma, som skulle erfordras i den mindre sannolika händelse, att alla i K.
Proposm under riksstatens titlar föreslagna anslag skulle vara af R.
St. beviljade.
Om man ock, emot det nu anförda skulle anmärka, att den af Bränvinsbrännerimedlen beräknade summa af R:dr 650,000 årligen, vore osäker innan sig visat huru en förändrad lagstiftning för bränvins 20* - 303 Den 31 December f, nr. tillverkning och försäljning kan komma att verka, så inses dock lätt, att, om ock hela detta belopp afföres ur beräkningen, statsfyllnadssumman dock ej blifver högre ån R:dr 724,000, till hvars fyllande, i mili tanka, en mindre del än hittills af skatter böra uptagas.
Ingen kan högre än jag önska alt, genom hög bränvinsskatt både fördyra denna vara och minska icke blott dess omåttliga, utan äfven dess alldagliga bruk samt derjemte bereda Staten en betydligen ökad intrad, men jag kan likväl icke förbise, alt bränvinsbränningen hittills varit fästad vid jorden oell att, på samma gång man vill pålägga en sär deles hög skatt för tillverkningen af bränvin, man åtminstone i någon om ej motsvarande mån bör lindra några ganska besvärande servituter, som verka tryckande på jorden.
Jag tillåter mig härvid fästa upmärksambelen pä t. ex.
Fourageringsafgiften af indelta Kavalleriet samt Hust- och Rotehållares jemte Båtsmanshållels afgifler lili beklädnad, som skulle kunna lyftas från jorden, såsom det redan skett med åtskilliga likartade afgifler och hvilket skulle vara en stor lättnad för Rust- och Rotehållare, utan att mera än med ett temligen obetydligt belopp öka anslagen lill Arméens materiel, helst om de nuvarande ej så ringa lieklädnadskassornas behållningar med detsamma komme att ingå till Statsverket.
Jag föreställer mig äfven att, derest ej några högst oundgängliga, utomordentliga extra behof skulle tvinga till ett undantag, den regel borde kunna följas, att åtminstone till en viss del minska de skatter, som uptagas genom allmän bevillning och att således, äfven i detta hänseende, jordbrukaren skulle kunna erhålla väl behöflige lättnader t. ex. genom borttagande af den, öfver mantalspenningarne, ännu qvarstående personliga skyddsafgiften; eller medelst eganderättsbevillningens minskning, hvarigenom man äfven kunde vinna det ändamål, att taxeringsvärdena, hvilka nu i vissa län äro så regellösa, att de stundom ej ens motsvara fjerdedelen af det verkliga värdet kunde blifva någorlunda jemnt i förhållande lill hvarandra bestämda; äfvensom det tvifvelsutan innebär ett högst billigt anspråk å näringsidkarens samt embets- och tjenstemannens sida alt få de i bevillningsförordningen stadgade minimi-afgifter minskade samt bevillningen å rörelse och inkomst nedsatt från det höga belopp af 3 och 5 proc., hvilket dessutom har det demoraliserande inflytande att inkomsten, der den icke, såsom för embets- och tjenstemäns ordinarie löner kan på siffran bestämmas, troligen sällan upgifves i enlighet med sanna förhållandet.
Ehuru detaljerna af hvad nu sednast blifvit anfördt tillhöra Bevilln.-sUtsk., tror jag likväl det icke kunna vara ulan allt inflytande på StatsUtsk:s arbete vid beräkningen af Statsverkets inkomster, att tanken fäster sig på icke blott nödvändigheten utan äfven på den temligen lätta möjligheten att, på samma gång man vill pålägga en ny särdeles hög skatt, lindra de öfriga både tyngre och mindre lämpiiga skatte-afgifterna.
Jag vågar derföre lägga Statslllsk. på hjertat, att icke lemna detta ändamål ur sigte, utan att jag anser behöfligt att, närmare än Den 31 December f. m. 309 lin skett, motivera det vigtiga amnet eller närmare bestämma sättet, hvilket allt höglofl.
Utsk. lärer bäst vara i tillfälle alt göra.
Mitt vördsamma förslag är således: alt med afseende på de högst betydliga öfverskott åtskilliga inkomst-titlar under de sednare åren lemnat och i betraktande af den betydliga tiUgång
Statsverket för den kommande tiden torde ktafva att påräkna if Bränvinsbevillningen, Statsregleringen/vid innevande riksdag måtte upgöras sålunda, att e& mindre del än hittills af allmänna bevillningen ta»«s i anspråk för de ordinarie Statsbehofvens fyllande.
Om ve miss till StatsUtsk. anhåller jag ödmjukast.
Segärdes på bordet. f Ur Cederschjöld, Fredr.
Aug., upläste en sålydande motion:
Hvar och en med sann hederskänsla och vördnad för helgden af en ed skall säkerligen inse den för läkaren svåra nödvändigheten, att vid alla de af honom utfärdade betyg bifoga en dyr edlig bekräftelse.
Då ej den lägste prestman, ej den mest underordnade embetsman är skyldig, att på sådant sätt intyga sanningen af sine å embetels vägnar afgifna betyg, hvilka dock stundom kunna vara af oändligt större vigt äu en läkare-attest; så måste det för läkaren vara i hög grad sårande, att vara den ende, på hvars blotta 0>rd man ej anser sig kunna bygga, om det ej åtföljes af denna bekräftelse: ”så sannt mig Gud hjelpe till lif och skäl!”