Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oeana olägenhet, der den icke blifver afhulpen genom ledamölernes eget nit alt motsvara det förtroende de emotlagit, synes i öfrigt, pä säll här nedanföre skall visas, kunna förekommas. 5:o.
Den enda invändning, pä hvilken någon större vigt synes kunna läggas, vore den, att, genom inträde af nya ledamöter, sedan ärendena redan kommit under handläggning, arbetet i Utsk-.n snarare hindras än befordras.
Alt sådant, någon gång, ehuru icke alltid eller särdeles ofta, skulle kunna inträffa, kan väl icke förnekas; men dä den sorn till suppleant blifver utsedd, i detta sitt uppdrag har ökad anledn. att pä förhand söka vinna närmare kännedom 0111 de ärenden, som utgöra föremål för behandling inom det Utsk., der han, vid inträda dt förfall för ledamot, tager inträde; och dessutom de R. o. Adis medlemmar, hvilka icke äro i Utsk. lill ledamöter invalde, oberoende deraf, ofta nog under föregångne discussiouer i ämnena och annorledes inhemtat känne poni om de förekomne frågornes beskaffenhet och lätteligen, 0111 de lill suppleanter väljas, utan särdeles omgång kunna, innan de taga del i förefallande omröstningar inom Utskm, fylla hvad i denna kännedom mä brista, anser Utsk. denna olägenhet för ingen del jemförlig med vådan af de, genom uppkommet förfall, slumpvis tillskapade majoriteter, som i vissa Utsk. icke allenast kunna utöfva en förberedande inflytelse på ärendenas gäng, ulan äfven vidtaga de vigtigasle beslut. R. o. Adis oeflergilliga pligt emot fäderneslandet bjuder, att icke genom efterlåtenhet eller åsidosättande af de utvägar, som lagligen kunna beredas, försumma bevakandet af den uti gruudlagarne R. o. Ad. tillagde rätt, att i bestämdt förhållande till de andre Stånden deltaga i Utskins förhandlingar och beslut, — en rätt, som af R. o. Ad. äges icke för dess enskilda medlemmars skull, utan för det allmännas.
Sedan Utsk. sålunda sökt redovisa grunderne för dess ofvan uttalade öfvertygelse, får Utsk., som med afseende å Hemliga Utskis sammansättning och föremålen för dess verksamhet, lika med motionären finner den föreslagne åtgärden icke lämpligen Den 2\
Augusti e. m. 475 böra till nämnde Utsk. utsträckas, äran att, till II. R. o. Ad:s antagande, föreslå följande stadgande: l:o.
Till alla Utsk., utom Hemliga och Ridd.Utskrn, väljas af It. o. Ad:s Lleelorer, pa anmodan al Landtm, in pleno, suppleanter lill | af del antal ledamöter, som R. o. Ad. till hvarje Utsk. förordnar, dock att till LagUtsk., der, i anseende till ledamötcrncs antal, nämnde förhållande icke kan bibehållas, 2 suppleanter varda utsedde. 2:o. Ledamot al Utsk., som af förfall hindras att sammankomst derstädes bevista, anmäle sådant skriftligen eller muntligen, men så tidigt som ske kan, ej mindre hos Utsk:s ordf., än hos Landtm., hvilken sistnämnde derefter genast late utfärda kallelse å vederb. suppleant samt meddela honom erforderlig skriftlig handling, hvarmed styrkes, alt han, efter behörigt val, äger att, i anledn. af yppadt förfall för ledamot (hvars namn utsattes), i Utsk. inträda.
Sådan handling företes hvarje gång suppleant inlager rum i Utsk. 3:o.
Af suppleanlerne inträde i utöfning af befattningen fiirst den, som vid valet erhållit de flesta röster.
Mellan två eller lieie personer, som fått lika antal röster, skiljes genom lottning.
Yppas i något Utsk., genom anmälde förfall, flere än en ledighet, inträde annan eller andre af suppleanterue i den ordning, som, af erhållet röstantal eller, vid likhet i röster, genom lottning bestämmes.
När ledamots förfall upphört, träde suppleant ut ur Utsk. och ledamot åtcrlage sin plats. 4:o.
Vill suppleant sig denna befattning afsäga eller ledighet söka, lände lill efterrättelse hvad som i 23 § Ridd.Ordn. om Utsk:s-ledamot stadgas, och skride i sådant läll, efter skedd behörig anmodan, Electorerue lill val af annan suppleant.
Juträllär för suppleant tillfälligt förfall, vare pligtig, att detsamma lius Landtm, anmäla, pä det vid förefallande behof kallelsen må kunna till annan behörig suppleant utfärdas. 5:o.
Uraktlåter ledamot af de Utsk., uti hvilka R. o. Ad, med de öfrige Stånden deltager, alt ställa sig till efterrättelse hvad i 2 punkten föreskrifvet är, vare förfallen till det i 7 § Orda.stadgan bestämde vite.
Hvilket dock till R. o. Ad:s egen pröfning vördsamt hänskjules.
Trenne ledamöters reservationer medfölja.
Stockholm (I. 24 Augusti 1844.
Pä lliddarhusUlskottets vägnar.
S. A- Sandels. l. s. Carl von Duben.
Hr Stråle, Wilhelm, anförde: lfa 79 § Riksd.Ordn. uttryckligen föreskrifver, ali R. o. Ad. ä<>-cr ställa sig Ridd.Ordn. till efterrättelse i afseende pä sältet för Utsk-.sledamot alt erhålla ledighet och några inskränkande bestämmelser härutinnan icke uti grundlagarne för öfrigt föreliuuas, finnér jag för min del deu af Hr Aminoff väckta motion ingalunda vara grundlagsvidrig, utan anser densamma endast 476
Den 2i Augusti e. m. höra betraktas med hänsigt till de uti Ridd.Ordn. meddelade sladganden.
Ridd.Ordn. 23 § innehaller huru tillgå skall om Ulsk:sledamot vill afsäga sig sin befattning eller önskar ledighet under en tid af lill och med tre veckor.
Hr Aminolfs förslag åter afser den händelse, att
Utsk-sledamot under kortare lid än tre veckor måste på grund af förfall afhålla sig från Utskrssammanträden, och man torde väl alltså icke med fog kunna påslå, alt Hr Aminoffs förslag är oförenligt med nu gällande föreskrifter; men ett bifall till delta förslag skulle deremot medföra den oformlighet, dels alt Irenne olika cathegorier af Ulskts ledamöter uppkommo — nemi. l:o ordinarie ledamöter, 2;o ledamöter invalde under ledighet och 3:o på förhand valde suppleanter att inträda vid ledamots förfall— dels och att i ena fallet, eller i händelse af ledighet, Electorerne borde genom särskildt val utse suppleant, hvaremot, vid inträffande förfall, förut vald suppleant skulle ingå.
Mig synes till följd häraf åtminstone nödigt, att, innan motionen bifalles, en förändring uti 23 § Ridd.Ordn. först sker, så att på en gång valde suppleanter må kunna ingå bilde i händelse af beviljad ledighet och vid inträffande förfall.
Vill man åter undvika den med en förändring af Ridd.- Ordn. åtföljande tidsutdrägt och med förbiseende af nyssomförmälde oformlighet nu genast företaga motionen lill afgörande, tillhör det visserligen mig att öfverlemna ät
Ståndets mera erfarne ledamöter alt afgöra, huruvida förslaget innefattar ett sådant tillägg till Ridd.Ordn. att detsamma jemlikt 41 § mäste underställas K. M:s nåd. sanclion, men det torde likväl tillåtas mig att för egen del yttra några ord.
Att förslaget icke innefattar ett till ordningsstadgan hörande mål, hvarom det tillkommer Ståndet jemlikt 40 § Ridd.Ordn. alt afgöra, lärer vara lika obestridligt, som alt det beslut R. o. Ad. uti ifrägakomne hänseende må fatta icke kan lända till efterrättelse vid en kommande riksdag.
Förslaget skulle således endast afse förevar, riksmöte, oell redan häruti ligger ett missförhållande, i ihy alt pluraliteten nu skulle kunna förordna om suppleantens väljande, men deremot vid ett annat tillfälle, under måhända förändrade förhållanden, underlåta den föreslagna villkorliga complclteringen uti Utsk:n.
Såsom stöd för förslagets formella del åberopas hufvudsakligen, att något stadgande uti Ridd.Ordn. icke förefinnes, som förbjuder eller tillåter suppleanters väljande i Utsk:n, och man vill härifrån komma lill den slutsats, att Ståndet skulle vara oförhindradt att vidtaga dea föreslagna åtgärden.
Fullföljes detta påslående consecjvent, så följer deraf otvunget, att R. o. Ad. skulle äga besluta om alla ämnen, derom Ridd.Ordn. icke innehåller bestämda föreskrifter, endast med den inskränkning, att beslutet blott kommer att gälla för samma riksmöte.
Af 41 § Ridd.Ordn. inhemlas likväl, att tillägg lill Ridd.Ordn. kunna ifrågakomma, och alt dertill bland annat måste räknas nya stadganden ang:de suppleanters väljande till Utsk:u, synes mig så uppenbart, att jag för min del nödgas förklara motionen
Den 25 Augusti. 477 icke kunna till någon åtgärd föranleda, med mindre den behandlas såsom ett förslag till tillägg uti Ridd.Ordn.
Uli denna reservation förenade sig Hrr Skjöldebrand, Carl Fredrik, och af Wirsen, Carl Thure.
Carl von Duben. II. R. o. Ad. åtskildes kl. | lill 11 om aftonen.
Söndagen den 25 Augusti 1844.
Justerades 3 prot.utdr. för d. 24 dennes f. och e. m. Frih. von Vegesach, Ernst Sune, uppläste följande:
Dä redan en längre tid af riksdagen är tilländalupen och först uti sednasle plena 2:ne motioner blifvit väckta rör:de brhnvinsbränningen; men då jag ej funnit dem tillräckligt strängt afhandlade, för att tillvägabringa en mera genomgripande reform i den öfverhandtagande bränvinsproduetionen, så får jag till R.
Sl:s behjertande göra följande proposition.
Det är troligen ej någon inom detta rum, som icke genom bräuvinssupandet blifvit förorsakad mer eller mindre olägenheter och ledsamheter.
Tjenstefolks, daglönares och äfven Kronans manskaps aflöningar, ehuru små de än äro, blifva dock, lill följd af den ymniga tillgången på bränvin, tillräckliga för att hvarje dag förskaffa dem eli rits; dessutom är det för en militär, hvad Kronans manskap beträffar, med verklig ledsnad man mäste tillslå, all den dåliga disciplinen och hållningen, som här och der fäll inrota sig, helt och hållet har sin grund uli ett öfverdrif vet förtärande af spirituosa.
Man talar ständigt om den uselhet och den dåliga moralitet, som råder inom de lägre classer na, och den stora fattigdomen samt tiggeriet, som tilltager med hvarje år; men hvaruti ligger grunden till detta onda?
Att det hr det ofta upprepade olycksaliga bränvinet, som är roten till alla de eländen vi dagligen hafva tillfälle få se, derpå lär ingen tvifla; men å andra sidan, hvad göres för alt förekomma detta onda?
har några försök gjorts alt minska denna giftiga dryck, eller att beskatta densamma så, att både producenten och consumenten får afsmak, den förra för att tillverka och den sednare att förtära deraf till en öfverdrifven grad?
har en gång något försök vidtagits att controllera bränvinsbränningen, då 478 Den 25 Augusti. bonden, som bränner till husbehof-med 12 k:rs panna, ej bränner mera än -g af den, sorn med ångbrännerier bränner med en lika stor panna?
likväl äro deras utskylder lika stora och någon controll på huru mycket dessa ångbrännerier tillverka linnes ej.
Jag lorcslår pä deri grund, att bränvinsbränniugen uti Sverige hädanefter mätte bestämmas lill 3:ne månader på året, samt alt, för conlrolls vinnande, mäskekaren mätte coutrolleras, och alt beskattningen derefter mätte ske och alldeles icke efter pannerymden, samt att en måttlig skatt, t. ex. 4 sk. b:co, måtte påläggas hvarje kanna.
Slutligen får jag nämna, del jag för min del anser en inskränkning uti bränvinsbränuingen i nu var. svära tider af behofvet högst påkallad.
Jag anhåller, det denna motion mätte remitteras lill Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk.
Remitterades till Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:n. Frih. Hermelin, Aug.
Jag har begärt ordet och anhåller vördsamt att fä väcka en motion om läneanslag af allmänna medel till förmän för den s. k. 11 iIIska skolan ä Barnängen, för beredandet, genom denna skolas vidmakthållande och uppmuntran, af ett allmännare införande af den nyare unden isuingsmclhoden eller s. k. ämuesläsning.
I fä länder har frågan om en reform i skolväsendet blif vit med mera allvar behandlad än här i Sverige.
Om man granskar hvad som blifvit y ll ra cl t om det närvarande skolsystemet och det s. k. nya skolsystemet, skall man deraf finna, att en öfvergång i åsigterue pä de sednare 15 åren ägt rum, det sednare systemet lill fördel.
Man må jemföra skolcomiteers och skolrevisioners berättelser, rör:de allmänna undervisningen i riket, af åren 1827 och 1843.
Sedan llere utmärkte lärde och tänkare likasom en större del af den upplystare allmänheten förenat sig i frågan om en reforms behöflighet, förklarade sig llere ledamöter af 1843 års skolrevision för densamma, och flere af det gamla systemets ulmärktaste försvarare öfvergingo efter hand till del nya, hvilket vunnit ilen framgång i allmänna tänkesättet, att sista skolrevisionen i uud. tillstyrkt, allder lärare jem te ephorus förkarade sig för den nya skolmelhoden, Regeringen matte tillåta dess införande.
För alt utröna verkan af det nya systemet, stiftades redan år 1830 en offentlig experinienlalskola i Stockholm, den s. k. nya elementarskolan, och denna skola har äfven vid innevar. riksdag blifvit af K. M. gyusamt förordad.
Men man må derföre icke tro, att frågan om det nya skolsystemets lämplighet och antagande öfver hela riket är bestämd och afgjord.
Väl hafva motiouer vid denna riksdag blifvit väckte, som visa att detsamma har anhängare; man liar yrkat införandet af ämnesliisuiiig i de skolor, der tre lärare finnas; man har vidare föreslagit, att skollärare mätte åläggas att vid Den 25 Augusti. 479 någon allmän undervisniningsanstalt taga kännedom om systemets grunder oell tillämpning; men härmed är ej nog, om man snart vill komma till målet.
Härför finnes endast ett hufvudsakligen verkande medel; systemet bör blifva kändt af hela Svenska allmänheten, således ej blott i Stockholm, utan äfven i landsorten.
Hetta kan ej ske på annat sätt, än att en skola finnes, dil hvilken som helst allägset boende familjefader kan sända sina barn, eller förmyndare sin pupill till värd, sä i hänseende till undervisning, som hvad i öfrigt lill uppfostran och materiel värd hörer.
En dylik skola finnes för närvar, inrättad af det s. k.
Hi Ilska skolbolaget å Barnängen.
Denna skola stiftades år 1829 förmedelst en aclieleckning af 70,500 r:dr leeo ; och ehuru det frän början beräknade capital af 100,000 r:dr ej blef fulltecknadt, öppnades dock skolan 1830 ä Barnängen, der för närvar, kunna emmottagas 120 elever, hvilket antal äfven, med utvidgade tillgångar, kan ökas till 150.
Inrättningen har likväl ännu icke inbringat ej eller lärer den komma att inbringa inkomst eller utdelning till actieägarnc.
Deremot hafva ulgiflerne, hufvudsakligen för aflöning till flere lärare samt underhåll jemte nödiga tillbyggnader vid den skolan tillhörande större fastigheten, ökats lill den grad, att, vid betraktande af de ingalunda deremot svarande inkomsterne, tvekan uppstått ronde skolans fortfarande bestånd och verksamhet.
Syftemålet för min motion är egentligen, att det nya skolsystemet, genom förebilden af en i enlighet med dess grundsatser inrättad 1111 vidmakthållen skolinrättning, må blifva sä allmänt kändt som möjligt utan att man måtte behöfva för sådant ändamål i förväg använda medel—jag menar stora summor — på reorganisalionen af redan inrättade skolor, innan ännu opinionen, i följd af vunnen erfarenhet, hinner tillräckligt stadga sig om de gruuder, hvarefter en sådan reorganisation bör ske.
Således, för min del, ej anseende tillräckligt, att blott en skola i detta syftemål linnes, inrättad efter nyare systemet, jag menar nya elementarskolan, önskar jag, att ännu en sådan skola må finnas och fortvara.
Att Hillska skolan, uti hvilken det nya systemets principer redan vunnit stadga och utveckling, och hvilken skola särskildt utmärker sig genom den vård, äfven utom den egentliga undervisningen, den ät sina lärjungar egnar, i detta afseende torde vara lämpligast, anser jag med de gynnande vitsord skolan af flere utmärkta män redan erhållit och det deltagande, hvarmed densamma af en större allmänhet omfattas, ej vara af nöden alt vidlyftigare omorda.
Det är visserligen öfverflödigt att för R. o. Ad. fästa uppmärksamheten på det nya skolsystemet, såsom redan tillräckligen bekant för alla deni inom detta Stånd, som närmare intressera sig för ämnet.
Frågans vigt föranlåter mig likväl att anföra ett kort utdrag ur en nyligen utkommen skrift, hvaraf man öfver ämnet erhåller tillfredsställande klarhet.
”En af hufvudprinciperne för den nuvar. skolan,” säger för - 480 Den 25 Augusti. fattaren, ’'a‘r att lärjungarne skola lära sig allt genom läraren; för den nya, att de skola lära sig sjelfva allt.
Hvar oell en inser redan, vid första uppfattningen af denna olikhet, hvilket upplyftande och frigörande det ligger i den sednare principen, hvilket nedtryckande och fängslande i den förra.
Fäster man sig vid denna skillnad mellan båda methoderne, att uti den ena barnet får ingenting lära, utan ingjutet från läraren, uti den andra, barnet skall hemta sig kunskaper sjelf; och tänker man sig denna olika method genomförd genom hela barnets och ynglingens ålder, under förutsättning, hvad som ej kan nekas, alt den ena är en andlig afhängighet, det andra en andlig frihet; till hvilket resultat af förslappning och slöhet mäste icke den ene, till hvilket resultat af frihet och kraft den andra föra V
Utan att genom ytterligare cilalioner blifva alltför vidlyftig och upptaga en dyrbar tid för R. o. Ad., går jag nu att i korthet sammanfatta moliverne för min motion i önskan att få utredt: l:o
Huruvida det icke vore lämpligt och ändamålsenligt, att mellan Staten och det allmänna, å ena, och communen, eller den enskilde, i form af bolag, ä den andra sidan, samverkan och ömsesidigt understöd må äga rum för skolors stiftande och upprätthållande samt undervisningens befrämjande; 2:o Huruvida icke för närvar, hufvudsakligt behof är, att den nya undervisningsmethoden må blifva allmänt känd af al la classer inom samhället och i rikets särskida orter, och fördelarne af denna method, i jemförelse med det gamla systemets, genom erfarenheten tillräckligt och klart ådagalagde; och 3:o Huruvida icke Hillska skolan kunde, genom det exempel den framställer, finnas för detta ändamål verkande, äfvensom blifva en passande inrättning, der lärare ägde tillfälle alt inhemta den nya undervisningsmethoden i dess specialiteter, jemte de framsteg denna method i sednare tider kan hafva gjort.
Jag föreslår, att R. II.
St. mätte bevilja bolaget för skolan vid Barnängen ett lån från Riksg.cont. af 50,000 r:dr b:co, mot första inteckningen, ett mindre amorleringslån oberäknadt, i Barnängsegendoinen, löpande utan ränta, men med årlig afbetalningsskyldighet al 2,000 r:dr b:co eller 4 proc., hvarigenom skulden blifver inom 25 är fullt inbetald.
Remitterades till Stats- samt Allm.
Besv.-och Ekon.Utsk:n. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Under förra riksdagen väckte jag en motion, hvilken då icke vann afseende hos R.
Omständigheterne äro dock ännu desamma; hvarföre jag vågar förnya henne.
Jag begärde nemi., att 8,000 r:dr b:co mätte anslås för en gång till upprättande af chartor öfver statsförvaltningens särskilda grenar.
För hvarje sådan har man i Preussen t. ex. upprättat en dylik t. ex. särskildt för krigsförvaltniugen, särskildt för ecclcsiastiklörvaltningcn och af den sednare dubletter - Den 25 Augusti. 4S1 ter, nemi. eu för de protestantiska och en för de chatolska församlingarne.
För näririgarne finnas flere, t. ex. en för berverken, och en för handaslögderne.
I anseende till drätselverket har raan en för tullväsendet o. s. v. Fördelen af dessa chartor är, att som hvarje sådan icke upptager andra gränsor, än de som höra lill styrelsegrenens områden, och inga andra namn, än de som hafva afseende på densamma, så kan icke allenast hvarje statens embetsman, utan äfven hvarje enskild medborgare, som önskar taga kännedom oni någon viss del af statsförvaltningen, genast erhålla en i möjligaste måtto fullständig öfversigt deraf.
När nu på hvarje af dessa chartor tillika anbringas statistiska uppgifter, hörande lill styrelsegrenen, med förklaringar öfver tecknen på chartan; så får man, så att säga, genom en blick, en statistisk öfversigt, hvilken ej af någon hok kan ersättas.
Jag har all anledning förmoda, att genom de förbättringar och lättnader i afseende på charte-gravyren, hvilka konstens framsteg de sednare åren medfört, mindre än halfva summan skall, på sätt bilagde P, M. utvisar, förslå att anskaffa sjelfva chartorne.
När då den andra hälften kunde användas för att anskaffa de statistiska uppgifterne och beskrifningarne, som dertill borde höra, så synes mig kostnaderna äfven i detta hänseende kunna med det begärda anslaget bestridas.
M. redan äskat medel för sockencharlor oeh, i fall de af Ständerne beviljas, tillgång äfven skulle finnas för sjelfva grundläggningen af departemental-chartorna, så hoppas jag desto säkrare, att den af mig uppgifna summan skall blifva tillräcklig.
Jag anhåller om remiss af denna min motion till StatsUtsk. Ö. P. M. I anledn. af det mig benäget gifne uppdrag att uppgöra kostnadsförslag för lithografiering af statistiska departementalchartor öfver Sverige och Norrige, får jag ödmjukast tillkännagifva, att dertill erfordras en summa af 3,666 r:dr 32 sk. b:co, om nemi. dertill begagnas den för directionen till befrämjande af vexelundervisning lithografierade charta som stomcharta, och aftryck derutaf på andra stenar öfverllyttas, hvaruti sedan de nödiga förändringarne anbringas.
På detta sätt kunde då med förenämnda summa tillvägabringas följande chartor, förutsatt att originaler dertill lemnäs complett färdiga, nemi.: 1 charta för domstolar och fängelser; d d:o för Landtförsvarsdepartementet; 1 d:o för Sjöförsvarsdepartementet; 1 d:o för väg- och vattencommunicationer; 1 d:o för bergverk; 1 d:o öfver orterna för fabriker och slöjder; 1 d:o öfver jordmånens beskaffenhet, stuterier, schäferier, hol länderier m. m. 1 d:o öfver landshöfdingedömen och fögderier, riksdagsmän för Borgare- och BondeSt:n; 1 H. 61 482 Deri 25 Augustt 1 charta för Postverket med hvad dertilll hörer; 1 d:o för Tullverket; 1 d:o för Kyrko- och Läroverksärendena samt helsö- och fattigvärden (Riksdagsmän i Presleständet).
För att visa att ofvannämnde sätt att transportera chartor på sten är användbart, tager jag mig friheten bifoga en del af en på sådant vis öfverflyttad charta.
Slockholm den 24 Aug. 1844. G. L.
Dreijer, Major och Inspecteur för Generalstabens lithografiska inrättning.
Raab, Adam Christian, uppläste 3 så lydande motioner: 1.
I en lid, då penningen blifvit allt mera sällsynt, då den skattdragandes förlägenhet, känd och erkänd af alla, utgör ett af de vigtigaste föremålen för Ständernas behjertande, och likvisst den ena motionen efter den andra framlrädt med nya anspråk på nya utgifter, torde det måhända synas olämpligt att begära något nytt anslag.
Men, då det icke lärer kunna bestridas, att jordbruket får vidkännas de största statsutgifterna och att jordbrukarens förmåga att bära sina bördor beror pä beloppet af den produetion, han förmår framkalla, men denna åter beror på jordbrukarens insigter i sitt yrke; så torde en ringa utgift för befrämjandet af nyttiga kunskapers spridande i denna väg, vara att anse såsom ett förskott, hvilket bär tusenfaldt frukt.
Det anslag, som rikets sednast församlade
Ständer jemte upplåtandet af Ultuna kungsgård vid Upsala till ett landtbruksinstitut, lemnade åt 5 lägre jordbruksskolor, har, ehuru otillräckligt och förenadt med stränga villkor, likväl blifvit begagnadt, sedan ihärdiga bemödanden och stora enskilda uppoffringar blifvit använda för tillvägabringandet af dessa inrättningar.
De skolor, som på detta sätt kommit till stånd, hafva, så är det mig sagdt, redau öfverträffa! förhoppningarna, och särskildt har jag mig bekant, att lärlingar från Bjedesjö landtbruksskola i Jönköpings län äro eftersökta från aflägsne landsorter; flere voro vid städseltiden i är reqvirerade af landtbrukare i min ort (södra Calmar län); endast en stod att få, de öfriga voro redan upptagne.
Men G sådana skolor i hela vårt vidsträckta länd äro otillräckliga för behofvet, ty behofvet af upplysning tilltager i samma mån förtroendet till upplysning ökas.
Mot landtbruksskolorna bar jag hört den invändning göres, alt de endast gagna de större jordbrukarne, possessionaterne.
Den possessionat, som inför nya metboder i sin hushållning och gör nya anläggningar, förlorar icke sällan på experimenter, innan han kommer till insigt af det brukningssätt, som är ändamålsenligast för den jordmån, han brukar och den ort, han bebor.
Bonden åser experimenterne, pröfvar Den 25 Augusti 483 och behåller hvad han ser vara godt.
Så sprides upplysningen lill alla.
Jemte det jag får tillstyrka bifall till den af Hr Bergenstråle förb gårdag motionsvis begärda tillökning i anslaget för hvardera af redan befintlige lägre jordbruksskolor från 1 till 2,000 r:dr b:co, får jag på ofvan anförda skäl föreslå, alt Ii. II.
St. ville bevilja för ytterligare 6 nya jordbruksskolor ett lika stort anslag lill hvardera, under de villkor och förbehåll, som redan äro eller blifva föreskrifne för de redan inrättade. 2.