Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man dä betänker huru enskilda medborgares välfärd och allmän ordning inom Rikets statsförvaltning bero på dessa handlingars tillvaro och åtkomlighet; så kan man icke annat än sörja öfver deras vanvård.
Om man nu inköpte ett hus så stort, alt både arcliivets handlingar kunde der inrymmas och dessutom från collegierna ditflyttas en mängd handlingar, sorn de kunna umbära och vilja slippa, sä vore det sä mycket bättre.
Sådana finnas lill och med i R.
Sl:s hus till betydlig mängd, tillhörande Riksg.cont.
Dessa kunde dä jemväl boitllyttas; och emedan man derstädes är, såsom hvar och en vet, trångbodd under riksdagarne; sä erliölles derigenom mera utrymme för R.
Man liar sagt, att om Utskts förslag icke bifalles, så kunde det lätteligen inträffa, att Riksarchivet linge intet.
Jag förmodar tvertom, att återremiss beslutas i motsatt syftning hos några af de andra Stånden.
Då hjelper det icke, alt R. o. Ad. bifaller Ulskts förslag.
Beviljar Ståndet deremot återremissen, sä hoppas jair, att SlatsUtsk., med sitt nit så väl för della, som för andra dess åligganden, visserligen skall påskynda åtgärden.
I alla fall tror jag icke någon fara uppkomma af dröjsmålet.
Slutligen får jag anmärka, att del lius, som Riksg.cont. för närvarande innehar, icke är fristående på sätt som Bergstrahlska huset, utan förbundet med andra hus, och alt elt betydligt upplag af hö finnes nära bredvid, till följd hvaraf eldsfara der är mycket större.
Agde man äter det Bergstrahlska huset, och det ät gränden och gatan vöre försedt nied jernluckor för fönster oell dörrar; sä kunde man vara försäkrad alt någon olycka svårligen kunde inträffa.
Jag förnyar således min anhållan att R. o. Ad. mätte återförvisa Ulskts betänk.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge Dea 7 Mars. 475 de emot StalsUlsk:s ullål.
N:o 211 gjorda au märklin- föranleda lill delsammas återremitterande.
Ropades ja och nej. H. Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. bifölle ifrågavar. utlåt.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med många nej, hvarpå H. Ex. förklarade, del han trott sig finna att ja härvid varit öfvervägande.
IIr von Hartmansdorff begärde votering.
Upplästes lill justering och godkändes följande veter.propos.:
Den som bifaller SlatslJlsk:s utlät.
N:o211, ang:de beredande af en ny local för Riksg.cont., i st. f. det härtill nu begagnade hus, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, varder berörde utlåt., på grund af de deremot gjorda aumärkmr, återremitterad t.
Föredrogs ånyo Coust.Ulslcs d. 1 och 5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 27, med förslag lill ändring i Riksd.Ordms 14 §, ang-.de representationsrättigheten för Stockholms stad.
På grund af de skäl, som jag i min reservation har anfört, hemställer jag vördsamt, att R. o.
Ad. måtte förklara detta förslag oantagligt. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara den af Hr von Hartmansdorff gjorda anmärkn., alt Const.Utsk:s ifrågavar. förslag till ändring i Riksd.Ordms 14 § är oantagligt, utgöra Ståndets gemensamma tanke.
Ex. Ilr Gr. o. L a n d t m. förklarade, det han funnit propos. besvarad med öfvervägande ja, till följd hvaraf den gjorda anmärkn. skulle lill Const.Utsk. hänvisas.
Ånyo föredrogs Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms d. 1 och 5 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 8, i anledn. af väckt motion om framställande af und. anhållan om nåd. propos. vid nästa riksdag, med förslag till nödiga ändringar i afseende å såväl tullbevakningen, som de i tulltaxan stadgade förbud och tullafgifter.
Min afsigt kan icke vara, att bär ingå i något försök ali utreda den frågan, hvilkeldera tullsy - 470
Den 7 Mars. stemet, antingen det liberala eller det proliibitiva, som för näringarna i ett land kan vara det lämpligaste; men hvilket system man än må hylla, så mäste väl hvar och en önska, att det må kunna noggrannt vidmakthållas, i st. f. att, såsom erfarenheten nogsamt visar, de
Svenska tull-lagarna endast tyckas vara lill för att öfverträdas.
Såsom ett exempel ber jag endast att få anföra, att oaktadt artikeln kläde är till införsel förbjuden, en stor del af Sveriges innebyggare likväl äro klädda i utifrån inkommet kläde.
Sådant kan väl icke vara lämpligt.
Min afsigt med den ifrågavar. motionen har endast varit att få denna brist på tillämpning af stadganderna i tull-lagstiftningen afhjelpt.
Anledningarna till denna brist äro i min tanka tvenne.
För det första är sjelfva bevakningen i många fall bristfällig.
Utsk. har visserligen i sitt betänk, anfört, att nuvar. författningar äro utfärdade af offentliga embetsroyndigheter.
Detta är visserligen sant, och det är en grund för att anse dem i många afseenden vara goda, men att de äro så förträffliga alt de icke skulle behöfva någon förbättring, är dermed ingalunda bevisadl.
Äfvenledes har blifvit anfördt, att Bevilln.-, Lag- och Ekon.Clskm vid innevarande riksdag ingått lill R.
St. med förslag uti ifrågavar. ämne.
Detta är visserligen sant, men vi hafva uti ett föreg:de plenum sett, huruledes ett under discussionen väckt förslag i detta afseende blifvit, ehuru i öfrigt nyttigt, förkastadt på den grund, att ingen motion i ämnet var afgifven, och jag hemställer således, huruvida man kan hoppas att genom det sammansatta Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 3 något pä det hela blifvit gjordt till förbättring af lagarne för tullbevakningen.
För öfrigt må dessa lagar vara huru förträffliga som helst, så hafva likväl alla länders tullbevakningar visat, hvad en blick på Svenska cbartan måste bekräfta, att det är alldeles omöjligt att endast genom lagar om tullbevakning hämma lurendrejeri, då tull-lagstiftningen är sådan att de höga afgifterna göra att det lönar sig att idka lurendrejeri.
Detta har visat sig icke allenast vid Sveriges för denna rörelse så högst lämpliga kust, utan äfven i alla andra länder.
Man må utgå ifrån så prohibiliva åsigter som helst, så kan väl ingen påstå, att näringarna hafva någon vinst deraf, att, i st. f. att Staten tager tullinkomsten, densamma stannar hos lurendrejaren.
Om jag icke bedrager mig, så ådagalades inför den comité'', som för några år sedan omarbetade tulltaxan, alt man i Tyskland kunde för 25 procent försäkra de flesta för införsel i Sverige förbudna varor, likasom man ännu i dag kan få köpa varor derstädes att levereras i Sverige oförtullade, oaktadt de äro< belagda antingen med förbud eller med hög tullafgift.
Derpå förlorar Slaten årligen stora summor, utan att den inhemska producenten derpå något vinner.
Det är dessa missförhållanden, jag ansett böra afhjelpas, och detta är orsaken hvarföre jag framställt det förslag, som Utsk. har förkastat, och hvilket icke gick ut på annat, än att tull-lagstiftningen måtte bringas i ett sådant system, att sedan tullbevakningen blifvit bragt lill den största fullkomlighet, hvartill man kunde komma, stadganderne ang:de införselsförbud måtte utbytas
Den 7 Mars. 477 emot skyddsafgift^ till sådant belopp att lurendrejeriet icke kunde löna sig, och således den ärliga handlanden icke förlorade, då den mindre samvetsgranne vann.
Jag får således hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. på bifall till mitt förslag.
Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Ilevillu.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk.
Ex. tillkännagaf, att han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Föredrogs och biföllos StatsUtsk:s d. 5 dennes på hordet lagda utlåt:n: N:o 213, i anledn. af väckt motion om ett lån för tillvägahringandet af en pensionsförening inom Jönköpings län; och N:o 214, i anledn. af väckt motion om ett räntefritt lån för beredandet af en nöd- och frihamn vid Höganäs.
Föredrogs StatsUlsk:s d. 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 215, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de ett lån för uppfö randet af en gymnastikbyggnad i Malmö.
Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Den K. propos., hvarom här är fråga, föreslår, att ett lån af 8,000 r:dr mätte lill ändamålet användas, och att lånet skall få innehafvas räntefritt linder fem års tid, samt derefter återbetalas på sådant sätt, att årligen skulle erläggas 6 proc. för hela summan, af hvilka 6 proc. tre proc. årlig ränta godlgöres, och de öfriga tre proc. anses såsom capitalafbetalning.
Jag kan icke undertrycka, att det utgör föremål för min förundran, att Utsk., på samma gång det tillstyrker ett fyra gånger så stort lån åt en enskild person till uppbyggande af en utaf vattenflöde skadad bruksegendom, bestrider ett lån på samma villkor, men endast en fjerdedel så stort till en allmän undervisningsinrättning.
Jag anhåller derföre alt något få genomgå de skäl, som legat lill grund för Utsk:s betänk.
Utsk. börjar med alt anföra det factum, som af Lunds consistorium blifvit såsom prejudicat uppgifvet, nemi. att Carlstads läroverk vid sista riksdagen erhöll ett lika stort lån, under lika villkor, som dem man nu har anhållit måtte tillkomma Malmö skola.
Utsk. anför deremot, att det lån, som beviljades Carlstad, egentligen afsåg uppbyggande af sjelfva skolhuset, hvaremot detta lån alser uppbyggande af en gymnastikinrältning.
Delta är Ulsk:s ena skäl.
Utsk:s resonnement i detta afseende är detta, alt som gymnastik måste anses såsom en bisak, och skolundervisningen såsom en hufvudsak, så anser Utsk. sig icke behöfva bevilja detta lån, på den grund alt R.
St. vid sista riksdag beviljade ett lån till skolbusbyggnad i Carlstad.
Utgår man från dessa premisser, så kan jag icke neka att Utsk. har rätt; men jag kan icke dela dem, och jag trodde att under sednare tider det blifvit tillräckligt upplyst, att undervisningen, då den endast afser själens func - 478 Den 7 Mars. tioner, är allt för ensidig, enär den icke derjemte utbildade kroppen.
För min del skulle jag tro, att när undervisningen är rätt ordnad, så utbildas på en gång, både själen oell kroppen, och alt man alldeles icke har skäl att säga, att den ena undervisningsgrenen är underordnad den andra.
Således mäste kroppen öfvas äfven för själens utbildning, och det torde få tagas för gifvet, att i en svag kropp sällan bor någon stark själ.
Nu lärer Utsk:s beslut blifvit bestämdt deraf, att en Ulsk:s ledamot berättat, att då detta mål föredrogs i Consistorium, när K.
M. infordrade Consistorii utlåt., så skulle en enskild ledamot i Consistorium yttrat, att han förmenat att Lunds sliflcassas inkomster icke tålde den årliga inbetalning af fi proc., hvarom här är fråga.
Jag torde da först fä fästa uppmärksamheten derpå, alt Domcapitlet i Lund tillstyrkt skolans anhållan; att den ledamot, som fällde detta yttrande, tydligen tillhörde minoriteten inom Domcapitlet; att således Domcapitlets pluralitet tillstyrkt delta låns erhållande, och alt detta tillstyrkande sedermera af K.
M. blifvit omfaltadt, naturligtvis efter den föregående pröfning, som K.
M. icke lärer underlåtit att egna åt detta ämne.
Det torde således förefalla underligt, att en enda ledamots allmänna yttrande i saken inom Utsk. fått sådan vigt, att så väl K.
Pr otocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm År 1818.
[Tredjt Bandeii STOCKHOLM, Tryckta hos A. Ga »elios, i818.
Måndagen den 2 Februarii igiS» Plenum kl. io förmiddagen. justerades Pleni-Protocollet för den åd Sistledne Januari). tJerr Grefven och LandtMarsialkeri tillkännagaf * att Hans Majestät; Konungen under de förflutna dagarne befunnit sig, af en svår och mattande Feber, Sjuk, samt hemställde om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta att vissa Deputerade finge afgå till Kongl. Slottet* för att å Ridderskapets och Adelns vägnar göta sig underrättade om Hans Majus Konungens hälsa; hvilket bifölls.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Grefve Gyllenborg, Johart Henning, att, jemte några utsedde Deputerade af Riddetskapet och Adeln, i ofvannämnde ärta damål till Kongl. Slotter uppträda.
4 Dtn st Felruarii, Börjades Justering af PleniProtocollet för den 24 sistledns Januarii förmiddagen.
Efter uppläsning af Ridderskapets och Adelns, i anledning af Friherre Stael von Holsteins Motion, samma dag fattade beslut, yttrade Friherre Staél von Hollsteins, Corfitz Ludvig:
Emot detta Ridderskapets och Adelns beslut, finner jag mig föranlåten reservera mig till Protocollet:
Efter min öfvertygelse hade jag intet anfört något olagligt.
Ridderskapet och Adeln hade misstagit sig om min afsigt; den var ingalunda att upprifva en redan afgjord Rättegång , men då jag anser den förnämsta rättighet ett fritt Folk äger, att kunna lefva säkert under Lagens skydd, så är också min tanka, att Lagskipningens helgd är det angelägnaste Ärende , som kan blifva föremål för Riksens Stän-i ders öfverläggningar.
Våra Lagar tarfva jemkning:
Genom de särskilta tid efter annan utkomne Lagar och Författningar , äro så många Contradictioner samt obestämda Föreskrifter införda vid Lagskipningen; serdeles äro motsägelserna emellan Tryckfrihets-Lagen och Allmänna Lagen påtageliga, så att
Domaren till samma sak kan y å 6 Lagsens
Rum använda, och utan att handla Lagstridigt, efter behag fria eller fälla, hvilket således är det samma , som att ingen Lag gifves.
Detta var anledningen till den af mig väckte Motion, om den ingen framgång bade, oaktadt ingen fördomsfri Järer neka att den ju är angelägen; så ämnar jag derföre likväl inte ännu afstå dermed:
Jag ämnar vända mig tili Constitutions: Den a Februarii.
Utskottet, detta kan mig icke vägras:
Huru vida något afseende derå göres, lämnas derhän.
Som jag vill undvika all Discussion med Friherre Boije, skälet dertill torde jag icke behöfva nämna; så inlåter jag mig icke i någon vederläggning af hvad han anförde; men då jag ingenting sagdt annat än hvad jag finner i en Domstols tryckta Utslag, som måtte äga vitsord; så är sanningen rakt framställd.
Jag bestrider derföre alldeles icke rigtigheten af de Protocoller och Rättegångs handlingar Friherre Boije åberopat; men då dessa intet är i öfverensstämmeilse med Utslaget, så synes deraf ännu ytterligare angelägenheten deraf, att Riksens Ständer lämnar den nogaste uppmärksamhet pä ett så vigtigt ämne, sorn detta, nemligen bestämd tydlighet i Lagarne.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkänna’*1 gaf, det han erhållit underrättelse att Allmänna Förböner för återställandet af Kongl. Maj:ts hälsa kommo att klockan half till Tolf på förmiddagen i Kongl. Slotts-Capellet förrättas, och att de öfrige Respective Riks-Stånden ämnade att de samma bevista, samt hemställde om icke Ridderskapet och Adeln alltså behagade tillåta, att Plenum finge afbrytas, för att vid nämnde tid Förbönerne i Kongl.
Slotts-Capellet öfvervara.
Herr Berghman 3 Ambrosius Magnus; När iPen 2 Eebruarii. denna sak första gången förehades, förklarade jag mig icke dela Herr Baron Stael von Holsteins öfvertygelse derom.
Icke desto mindre trodde jag att Remiss af hans Memorial icke borde vägras, under åberopande af 90 §. i Regerings-formen.
En annan sak är det , att hos Riksens Ständer väcka frågan om DomareMagternes beslut, och annat det, att, såsom skäl till ändring eller förklaring af ett Lagens Rum, anföra ett Factum, som man ansett vara oförenligt med Lagens mening.
Jag finner mig derföre befogad att protestera emot den nekade Remissen och reservera Riksdagsmanna-rätten härutinnan.
' Friherre Boye, Ludvig:
Då Friherre Stael nu åter i det allmänna ämne, han velat omtala, inblandadt mitt namn, jämte yttrande, angående den Rättegång jag haft med f, d. Qfver-Directeuren Grewesmöhien; så torde mjg så mycket mera åligga, att derå svara, som det försvar jag framställde, då Baron Stael sisst omtalade samma Rättegång, utgått utur Protocollet, och således blifvit undanryckt den Allmänhets kännedom^ sorn skall läsa vära Protoedler, - Den rättvisa och den värma, med hvil. jken Högloft.
Ridderskapet och Adeln då slutade frågan, har uppfyllt mig af vördnad och tacksamhet, och ger mig äfven det hopp, att de få ord jag nu h3r att yttra icke illa upptagas, Den 2 Februarii; 7 Friherre Stael förklarar, att han icke vill ingå i någon tvist med mig, och deri går jag honom gerna till mötes.
Jag önskar äfven så litet en sådan tvist, som jag litet frugtar den.
Emot Friherre Staels Yttrande , att han uppgifvit förhållandet af nyssnämde Rättegång; får jag blott ödmjukast påminna, att jag, med uppläste flera ställen utur de tryckta Protocoilerne, äfvensom utur Högsta Domstolens Utslag, bevisadt, så fullkomligt som här i verlden kan bevisas, att de uppgifter, som Herr Baron hade gjordt om samma Rättegång, voro mera än mycket afvikande från rätta förhållandet.
Den förklaring, som Friherren nu ger, nemi. att Utslag och Protocoller ickfe skulle hafva stått i öfverenstämmelse *ned hvarandra; innefattar en anklagelse emot Domstolen , som icke tillhör mig att beifra; men emot hvilken jag lik. väl torde få göra den erinran, att, då jag , till frågans utredande , uppläst de delar af tryckta Protocoller och Högsta Domstolens Utslag, som angått den; så bar också, tilläfventyrs Ridderskapet och Adeln icke heller kunnat undgå , att finna den fullkomliga öfverensstämmelse , som dem emellan råder.
Jag kan ic* ke ens tänka mig några bevis angående en Rättegångs beskaffenhet, mera tilliörliteliga eller mera vitsords ägande är Protocoller och Utslag:
Och det är vist, att om det nu mera gåt ann, att äfven jäfva dem; så gifves också, i säda. ne frågor, icke mera alls någon säkerhet.
Fortsattes Justeringen af Pleni-Protocollet för den 24 sistledne Januarii förmiddagen in - 5 Den a Felruarii. lill Friherre Mannerheims, L. A, deruti upptagne Yttrande.
Grefve Gyllenborg , Johan Henning, jemte de för en stund sedan till Kongl, Slottet afgångre
Deputerade återkommo och tillkännagaf Grefve Gyllenborg, att den på morgonen i dag angående hans Maj:t Kouungens hälsa utkomne Bulletin, lydde sålunda: ”Hans Maj:t Konungen blef feberfri i går aftons omkring klockan 10; Natten har varit lugn.
För det närvarande är Hans Maj:t utan plågor och mattigheten tyckes vara något mindre än gårdagen.
Stockholm den 2 Februarii klockan 9 förmiddagen.” D. v, Schulzenheim. *C. E. v. Weigel.
Herr Grefven och LandtMarskalhen samt Ridderskapet och Adeln afgir.go derefter kl. § till ia till Kongl. Slotts-Capellet samt återkommo kl. 4 till 1 » då Herr Grefven och LandtMarskalken tilkännagaf att
Plenum kommer att kl. i till y i eftermiddag fortsättas.
Anmältes och emottogs Hof-Cancelleren, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden , Herr Friherre Gustaf af Wetterstedt, hvilken ä Kongl. Maj.ts höga vägnar aflemnade Dess Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, med öfverlämnande af en utaf Committerade för Saltpetter-Ärenderne afgifven underdånig Berättelse om Saltpettcr-Näringens tillstånd i Riket; gifven Stockholms Slott den 16 December 1817?
Den 5 Februarii. 9 Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Herr Hof-Cancelleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga Vördnad och Tillgifvenhet.
Sedan Herr Hof-Cancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad , fortsattes Justeringen af ofvannämnde Pleni-Protocoll till och med Ridderskapets och Adelns deruti upptagne beslut, rörande Remiss af Herr Grönhagens Memorial, då Herr Grönhagen begärde ordet och yttrade sålunda:
Enligt uppläsandet af Protocolls-Justeringen har jag saknat det eftergående af mitt den 24 Januarii uppläste Memorial.
— Så vida jag misstager mig, fattade jag att enligt Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Proposition och en stor del af Ridderskapets och Adelns bejakande dertill , endast det föregående Memorialet borde uteslutas.
Jag får i anledning häraf ödmjukast til!
Högloflige Ridderskapet och Adeln hemställa huruvida detta var enligt beslutet.
I alla afseenden, så väl i anseende till uteslutande af så väl föregående som eftergående i detta ifrågavarande Memorial, reserverar jag mig; så att allt hvad i Memorialet är anfört måtte ord fr ån ord i Protocollet upptagas, hellst jag alldrig medgifvit något uteslutande af det samma.
Undertecknad Protocollsförande utbad sig att i anledning, af hvad Herr Grönhagen anfört, ro Den 2 Februcrii. få ödmjukast upplysa, dels att icke ett enda ord af Herr Grönhagens den 24 sistledne Januarii uppläste Memorial blifvit utur Ridderskapets och Adelns Protocoll uteslutit, dels och att den de! af samma Memorial, hvilken Ridderskapet och Adeln sistnämde dag ansåg böra remitteras särskildt blifvit ordagrant i Protocollet intagen.
Fortsattes Justeringen af Pleni Protocollet för den 24 sistledne Januarii förmiddagen intill slut.
Då uti Plenum den 24 Januarii Ridderskapet och Adeln beslöt, att Herr Grönhagen icke kunde beviljas Remiss uppå sin Motion, om Policen, på annat villkor, än att han utur sitt Memorial uteslöt uppgiften af de skäl, som föranledt honom att göra Motionen, och genom hvilkas meddelande han ville hos Ridderskapet och Adeln väcka den uppmärksamhet och det deltagande, som han trodde saken förtjena, tillkännagaf jag, att jag reserverade mig emot Ridderskapets och Adelns Beslut samt förbehöll mig att vid Profocoilets justerande meddela skälen till min Reservation.
Regerings-Forrnens cjorde §, och RiksdagsOrdningens 29 §. anfördes såsom grunder för Ridderskapets och Adelns Beslut.
Den tanka som under Debatterna utvecklades och den Rid - Den q Februarii.
11 derskapet och Adeln tycktes antaga såsom sin tanka, bestämde:
Att hvarje uti en Motion eller ett Memorial förekommande Anförande af Regeringens- eller Domare-Mngiens Beslut ;f enskilda Personers och Corporationers förhaitander , af något som rörde verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning, gjorde Motionen eller Memorialet ogiilbart, och att af dylika för hållanden inga anleda ngar till Motioner finge hämtas, inga skäl tili styrka för bevisningen finge lånas, utan vore det endast med fö - nufts-skäl, som Motioner eller Önskningar finge och borde motiveras.
Om jag denna gång skulle hämta skälen till min Reservation utom förnufts-skälens Gebiet; om jag denna gång ännu skulle komma att anföra enskildta Personers och kanske äfven Corporationers förhållanden, samt åberopa, om icke Domare-Magtens dock den Lagstiftande M3gtens Beslut; cm jag denna gång ännu skulle begagna den rätt sorn Riksdags Ordningens yo §. tillerkänner hvarje Stånds Ledamot, att fritt tala och utlåta sig, så täcktes Ridderskapet och Adeln derföre icke anse mig hafva brutit emot dess den 24 Januarii fattade Beslut, Jag reserverade mig mot detta Beslut, och jag går nu att med den rätt, som Riddarhus-Ordningens 42 §. lemna? mig, i Piotocoilet låta anteckna skälen till min Reservation.
Men innan jag uppger dessa skäl, raåite jag fästa Ridderskap t- och Adelns uppmärksamhet uppå några cn kiidts Personers födlä!'- 12 Din % Felruarii. landen, som föregingo Beslutet af den 24 Januarii.
Dä den 10 Januarii Herr Grönhagens på bordet liggande Memorial om Policen föredrogs, anmärktes af en Medlem att uppgiften på händelser, timade innom Policen, vore obehörig , och anledning hämtades af denna Anmärkning , att, med åberopande af RegeringsFormens 90:de §. ålägga Herr Grönhagen , det han skulle utur sitt Memorial utesluta Berättelsen om de händelser, som föranledt honom att göra Motionen.
Då den 19 Januarii Herr Friherre
Stael begagnade det tillstånd han erhållit att afgifva , Förklaring öfver de Anmärkningar, som vid hans Anförande om Skånska Roteringen blifvit gjorde, för att jemte Anförandet och Anmärkningar remitteras till Stats-Utskottet, begärdes denna Friherre Staels Förklaring på bordet.
På tillkännagifvande att Anmärkningar föranledde af Motioner, till förekommande af tidsutdrägt, icke borde blifva på bordet hvilande, svarades:
Att i Friherre Staels Anförande funnos Ämnen, som Grundlagarna förbjödo att vidröra, och hvaröfver man i det följande Plenum ämnade yttra sig.
På frågan hvilken §. af Grundlagarne i sådant fall kunde åberopas, nämndes Regerings-Formens 9o:de §.
Ridderskapet och Adeln för den gången, ansåg icke 90 §. äga en sådan bindande kraft.
Proposition gjordes på Remissen, den beviljades, och den Medlem Den 2 Felruarii 13 af Ridderskapet och Adeln som yrkat tillämp-, ning af 90 § reserverade sig emot Beslutet.
Ändteligen uti Plenum den 24 Januarii utveckladas den Opinion om Regerings-Formens 90 och Riksdagsordningens 29 §.
§. bindande kraft på Riksdagsmannens rätt, att fritt tala och utlåta sig, som några af Ridderskapets och Adelns Medlemmar under föregående Plena antydt sig äga, och uppå gjord Proposition, som med Ja besvarades, erhöll denna Opinion, tills vidare åtminstone, den bindande kraften af Ridderskapets och Adelns Beslut.