Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nya Bergmästareoch Gesclnvorners-tjenster inrättades, der sådane ytterligare funnos erforderlige, och, oaktadt desse med flere på Statens bekostnad aflönte tjenstemän, fann Bruks-Societeten nödigt att sjelf antaga en egen technisk embetsmanna-corps, till en början för tackjernsblåsningen, och sedermera äfven för stångjernssmidet och bruksmechaniken.
Under tiden blef Bergs-Collegii egen verksamhet mera egnad åt Författningars och Reglementens utarbetande och handhafvande.
Collegii sessioner blefvo permanenta , och dess Leda - jillni. Iiesi\- och Ekon.-UlsJcottels Utlåtande, N:o lii.
Ledamöter, med ständig tjenstgöringsskyldighet i hufvudstaden, hafva upphört, att tillika innehafva sådane befattningar vid Bergverken i orterna, der en närmare insigt i bergsvetenskapen erfordras och utbildas.
Till följd af förändrade tidsförhållanden, är sålunda Bergs-Collegii techniska verksamhet icke mera af egenskap, att den kan anses behöflig för bergsrörelsen, så alt ur denna synpunkt icke lärer kunna bernias något skäl för Collegii bibehållande, och då dess domsrätt redan upphört, är det endast ekonomiska och administrativa mål, som tillhöra dess befattning.
Bland dessa finnas visserligen åtskilliga, som nog mycket ingripa i verkliga rättsförhållanden, till följd af det förmynderskap, som bergshandteringen hittills varit underkastad; men, om i delta afseende en redan länge påkallad förändring tillvägabringas, hvarom fråga äfven vid närvarande Riksdag är väckt, lära dessa ärenden, så vidt de blifva föremål för tvist, icke kunna betraktas annorlunda än såsom rättsfrågor, hörande till domstols behandling, och Bergs-Collegii befattning dermed således i alla fall upphöra.
De till Bergs-Collegium inkomne mål hafva, enligt
Diarierne, under de senaste åren, uppgått till ett antal af omkring r,ioo årligen, hvaraf likväl ungefärligen hälften varit sådane, som icke fordrat annan åtgärd, än remiss till Collegii Advocat-Fiscals- eiler Actuarii-Contoir, t. ex. räkenskaper från vågarne och Bergsfogdarne, markegångstaxor, uppgifter om Bergstings-terminer m. m. d. I öfrigt synas de vigtigaste och vidlyftigaste målen hafva rört riya jernverksanläggningar eller ökade smiden, hvaraf de, som angå stångjernssmidet, redan, efter nu gällande Författningar, ankomma på Kongl. Maj:ts omedelbara Nådiga pröfning och afgörande, så att Bergs-Collegium derom endast afgifver utlåtande, sedan vederbörande Bergmästare på stället anställt undersökning, och, i anledning deraf, utlåtit sig.
Likasom en sådan undersökning nu hufvudsakligen måste tjena till ledning för Bergs-Collegii utlåtande, eller för dess pröfning i de fall, då beslutande-rätten tillkommer Collegium, föreställer sig Utskottet, alt den bör blifva tillfylleslgörande för en fullständig beredning af den föreslagna serskilda Bureauen, under den af Utskottet alltid antagna förutsättningen, att de embetsman, som dervid anställas, ega erforderlig kännedom om Bergs- och Bruks-rörelsen, samt, uti dertill hörande vetenskaper aflagt de kunskaps-prof, som nu, för inträde i Bergs-Collegium, erfordras.
Förvaltnings-bestyret, i afseende på dessa och flere likartade mål, torde likväl komma att upphöra, eller åtminstone väsendtligen inskränkas, i hänJSih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 28 Häftet, 3 i8 Allm. Besp.- och Elon.-Utskottets Utlåtande, N:o i l I. delse Förfaltningarne om Bergs- oell Bruks-rörelsen komma alt undergå den förändring, hvarom ofvan är förmäldt, hvarigenom de Bergs-Collegium nu tillhörande göromålen betydligen minskas.
Ulskotlet finner således, hvarken i antalet eller beskaffenheten af de Bergs-Collegium nu tillhörande ärenden, någon svårighet för lillvägabringande af den föreslagne anstalten; och ehuru Utskottel af förut uppgifna skäl, icke kan framslälla något egentligt förslag till detail-reglei ingen, anser Utskottet sig böra uppgifva, huru, efter dess åsigt, den synes ungefärligen kunna tillvägabringas, nemligen: 1:0 Bergs-Collegii statistiska eller Advocat-Fiscals Contoir, med dess Advocat-Fiscal och Canzlist, kommer hädanefter att lyda omedelbart under Civil-Deparlementet; 2:0 likaledes Bergs-Collegii Marchschejder-Contoir, med en Förste och en Andre Marchschejder; 3:0 Bergsproberare-l jonsten bibehå lies; 4:0 för behandling af de ansöknings- och andra mål, hvilka, i följd af Collegii indragning, komma att i stället handläggas och expedieras i Civil-Departementet, blifver en ökad tjenslemanna-person d nödig, hvilken Utskottet dock förmodar kunna inskränkas lill en Bureau-Chef, eller E\- peditions-Secrelerare samt en Canzlist och en Copist, hvarförutan en Vaktmästare blifver nödig.
För öfrigt iagttages: 1:0 att förlags-inteckningar uti Bruk hädanefter ske vid Bergs-TingsRätt, likasom hittills skett med förlags-inteckningar i Bergsmans egendom; 2:0 att Bergmästarne insända de årliga reqvisitionerne å Bergskrut, till Bergs-Collegium; 3:o alt Hammarskatls-taxan upprättas endast af Kammar-Collegiuni och Stats-Contoiret, med Chefen för Statistiska Conloiret, såsom för tillfället adjungerad Ledamot; 4:o att besigtning å vrakjern vid Stockholms våg sker af Chefen för Statistiska Contoiret; 5:0 att anmärkningar, i afseende å öfversmide, vrakjern, ni. m., hädanefter, som förut, komma att ske genom Chefen för Statistiska Contoiret; Allm. Bese.- oell Eleon.-Utskottets Betänkande, N:o 112.
r g 6:0 ali värderingar u Bruksegendomar må kunna af vederbörande för låns meddelande godkännas, utan sådan granskning, sorn för vissa fall varit föreskrifven att ske i Bergs-Collegium; 7:0 alt vallängderne till Riksdagsmän för Bruken och Bergverken komma att, i följd af Riksdags-Ordningens föreskrift, upprättas i Civil-Departementet och derifrån utfärdas, intilldess derom i Grundlagsenlig ordning annorlunda kan blifva förordnad t.
På de skäl, som Utskottet sålunda utvecklat, vidblifver Ulskollet sitt genom det afgifna Betänkandet framställda förslag.
Slockholm den g Oclober 1840.
Reservation af Herr Prosten Gumcelius, hvilken ansett den ifrågavarande förändringen, såsom beroende af en mera omfattande reglering af embets-förvaltuingen, nu icke böra utgöra föremål för något Rikets Ständers förslag; hvari Herr Friherre Krcemer instämt.
Ank. till Exp. Utsk. den i3 October, kl. a e. m.
Betänkande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o 31, rörande tullen i Öresund.
Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskottet återremitterat nämnde Utlåtande, med gemensam anmärkning, att den åsyftade rättelsen uti ifrågaställa tull-afgifter vore en national-angelägenhet af en så omfattande vigt och betydenhet, att Rikets nu församlade Ständer borde, jemte det de uttalade deras ogillande öfver det allmänt kända förhållandet, att berörde afgifter uttvingas vida utöfver gällande tractaters innehåll, till en kännbar tunga för Svenska handeln och sjöfarten, understödja de förhandlingar, som i ämnet redan äro bragte å bane, medelst frambärande af en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t att skyndsamt vidtaga de kraftigaste och mest lämpliga åtgärder, för att trygga Svenska undersåters rätt 20 sillin.
Bese,- och Ekon.-Utskottets Belcinkande, JS:o 112. vid tullmedlens utgörande hädanefter och om möjligt bereda dem tillfälle att hållas skadeslöse för pålagor, som de genom den olagliga och godtyckliga beräkningen vid tnll-uppbörden hitintills från längre tider tillbaka fått vidkännas; hvarförutan inom Högloft.
Ridderskapet och Adeln blifvit yttrad den önskan, att Utskottet måtte närmare redovisa beskaffenheten af de vid Öresund utgående afgifter och grunden för deras utgörande.
Med föranledande af hvad sålunda förekommit, anser Utskottet sig nu böra utförligare än som skett, då detta ärende förra gången hos Utskottet handlades, nu redogöra för innehållet af de handlingar, hvilka för ärendets pröfning blifvit i Grundlagsenlig väg till Utskottet infordrade; och, med ledning af det från Kongl. Commerce-Collegium den 7
Maj i83g afgifne underdåniga utlåtande, får Utskottet alltså upplysa, alt sedan, efter Unionens upplösning, allmän tullfrihet blifvit bestämd för de tre Nordiska Rikena, stadfästades genom freden i Stettin år 1870 och i ännu Bestämdare ordalag, genom freden i Knäröd år 1613, att Svenska skepp och Svenskt gods skulle ega tullfrihet i Öresund.
Tid efter annan gjordes likväl å
Danska sidan flere försök till rubbning i hvad, som genom nämnde Freds-tractater blifvit med Sverige öfverenskommel, och mångfalldiga förevändningar till nya pålagor begagnades, — ett förfarande, hvaröfver äfven andra Nationer, och synnerligast de Förenade Nederländerne, som den tiden drefvo den största handeln, och uti serskilda redan år 1558 från Kongl.
Danska Regeringen aflålne handlingar, rörande Öresundska tullen, blifvit erkända såsom privilegierade, till åtskillnad från Fransmän, Portugisare, med flera andra icke privilegierade Nationer, funno anledning att sig besvära; — i följd hvaraf de Förenade Nederländerne år 1640, och ytterligare vid det 3 år derefter emellan Sverige och Danmark utbrustne krig, ingingo förbund med Sverige, till tryggande af ömsesidiga rättigheter i Öresund.
Sedan å
Danska sidan blifvit erkänd tillämpningen af en år 1544 i Speijer, emellan Kejsaren Carl V, såsom Arfherre lill Nederländerne, å ena, samt Christian lif och Hertigarne af Sleswig, Holstein, å andra sidan, slutad Tractat, rörande tullens erläggande i sundet, och Danska Regeringen fastställt en af Holländarne föreslagen tariff för tullens utgörande, återlemnades genom freden i Brömsebro den i3 Augusti 1645 Sverige dess fullkomliga tullfrihet i Öresund och Bälterna för alla varor, utan någon undersökning, och tecknades samma dag i Christianopel en Tractat emellan Danmark och Nederländerne, rörande tuU-umgälderna; varande Allm.
Bes v.- och Ekon.-Utskotiets Betänkande, N:o 112. 21 denna Tractat, till grund hvarföre blifvit lagd nyss omförmälde, jemväl år i6/|5 upprättade tariff, förnyad år 1701, efter hvilken tid den, genom lyst öfverenskommelse, varit gällande, intilldess genom en i Köpenhamn den 10 Juli 1817 utvexlad Förklaring af DD. MM.
Konungarne af Danmark och Nederländerne, det blef uttryckligen erkändt, att TractatenS bestämmelser skulle ega gällande kraft, för icke endast de fordna Förenade Nederländerne, utan ock för de södra provincerne af samma Ilike.
Sveriges tullfrihet i Öresund stadfästades genom Freds-lractaterne i Roskild och Köpenhamn åren i658 och 1660, och fortgick ända till år 1720, då Danmark förband sig att återställa dess under kriget gjorda eröfringar, hvaremot Sverige afstod tullfriheten i sundet, på sätt derom förmäles uti Freds-lraclatens g:de punct, så lydande: ”1 anseende lill aljt detta, som således varder återstäldt, samtycker ”Kongl. Maj:t och Kronan Sverige, genom närvarande Tractat, att uti Sun"det och de z:ne Bälter, hädanefter icke skall vara någon åtskillnad JVa”tionerne emellan, och i följd deraf afstår Hans Majit och Konungariket ”'Sverige tullfriheten i Sundet och de tvänne Räller, hvilken de Svenska ”'hittills åtnjutit, i förmågo af de för detta slutne Freds-fördragen, så >’utt Sveriges Rikes och dess underliggande provincers undersåtare skola ^hädanefter uti sundet och de tvänne Bälter erlägga tull till II.
M. Kolningen i Danmark och dess efterträdare för sine skepp, gods och varor, ”i allt på samma sätt, som Engländarne och Ilolländarne eller någon ''annan Nation, som nu eller hädanefter i u-;3ia mål af Konungen i Dan”mark lindrigast anses;—hvilket skall begynnas från den dagen, då detta ”'Freds-fördrngets ratificationer blifva utvexlade, och alla Artiklarne, med ”hvad deruti betingadt är, angående det, som återställas och gocltgöras skall, ””å begge sidor blifvit verkställda och fullbordadeoch finnes härförutan uttryckligen öfverenskommet: "att med Sveriges Rikes undersålares skepp ”■”och gods uti fram- och återfarten i Öresund och Bälterna, i anseende ”till hinder eller uppehåll i deras skyndsamma affärdande eller under hvad ”namn det vara rnå, icke annorlunda skall förfaras, än med den Engelska ”och Holländska Nationen, eller någon annan, som för bästa vän anses;” varande desse sladganden, jemte öfrige vilkoret] vid 1720 års fredsslut, stadfästade genom frederne i Jönköping år 1809 och i Kiel år 1814* Efter att hafva utförligt redogjort för innehållet af de serskilda här ofvan omförmälde traetater af åren 1544» 1^45 ogIi 170], har Kongl, Commerce-Coliegium yttrat sig sålunda : 2 2 Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 112. ”DA Sverige, oaktadt urminnes häfd, och dess sedan år i658 egande hälft uti sundet, medgaf, alt der icke skulle vara någon åtskillnad
Nationel ne emellan, samt förband sig, att för dess skepp, gods och varor, betala tull åt egaren a! andra hälften, dock på samma sätt, som någon annan Nation, sorn nu eller hädanefter i detta mål af denne egare (Konungen af Danmark) lindi igast anses, och härvid icke något undantag gjordes för den Danska, så kunde man å Svenska sidan, med fullt skäl, Vika, att Svenskt skepp och Svenskt gods skulle behandlas lika med Danskt.
För Danmark qvarblefve alltid den stora fördelen att ensamt uppbära inkomsten af en härlighet, som naturen gjmt gemensam för begge Rikena, I sådant fall borde, så Ilinge Danmarks inrikes sjöfart och allt
Danskt gods är befriad! fiån alla afgifter i sundet, en lika förmon tillgodokom111 a Sverige.
Det förra borde finna så myckel mindre svårighet vid verkställigheten, sorn knappast något annat land kunde komma i fråga att idka inrikes sjöfart genom sundel; men orri man ock, mot bokstafven af traelaten, skulle utesluta den Danska Nationen från dem, sorn vid dess affatlande blifvit afsedde, så tillkommer dock Sverige, som eger rätt att behandlas pä samma sätt som den Nation, som i detta mål nu eller hädanefter lindrigast anses, obestridligen följande rättigheter: 1:0 fi i genomfart för alla Svenska skepp och allt Svenske undersåtare tillhörigt gods, utan undantag (så väl i kraft af i och 2 Artiklarne Freds-lraclaten i Brömsebro, hvilken i detta hänseende icke blef genom den af år 1720 upphäfven , då Sverige endast der afslöd tullfriheten, sorn ock af Christianopelska Traclatens 4:'le Artikel, hvilken lyder: ”att ”inga varor eller gods, af livad namn som helst, skola förhindras att föras ”genom Öresund”); 20 rättigheten att, så länge 1701 års Tractat emellan Danmark och Nederländerna fortfar att gälla , och icke större förmoner i deLla hänseende blifvit någon annan Nation beviljade, erlägga tullen på så salt: a) alt den för alla i Christianopelska tariffen upptagne varu-artiklar, bokstafligen utgöres efter eler föreskrifven beräknings-grund; och b') att den för alla varor och gods, som icke blifvit i förenämnde tull-tariff specificerade, utgår med en procent af värdet på det ställe, hvarifrån varan kommer; 3:o rättigheten, att, i den händelse oftanämnde 1701 års Tractat skulle komma att upphöra, utan att någon ny Öfverenskommelse mellan Allra. Besa.- och Ekon.-Utskottets Betänkande} N:o 112. 23 Danmark och Nederländerne blefve afslutad, och icke någon annan Nation då åtnjöt större fördelar, då komma i åtnjutande af de förmoner, Speyerska Tractaten tillerkänt Nederländerne, och om hvars åtei inträdande i sådant fall 2:dra Artikeln i Christianopelska Tractaten försäkrar dem (nemligen att högst betala efter 1558 års Tull-taxa); 4:0 rättigheten att utom de fvr- och båk-afgifter, som blifvit bestämda genom 1701 års Tractat, och en Separat-artikel af den 12 Februari 1647 emellan Danmark och Nederländerne, samt de i förstnämnde Tractat fastställde sportler och afgifter för expedition på extra tid, vara fri från all extra tull eller förhöjning eller tillökning under hvad namn sora helst,
utöfver hvad bokslafven af Tractaterne ålagt; 5:0 frihet från all visitering och allt uppehåll eller hinder, sedan tullen blifvit d u erad , samt rättighet för Skeppare, att full tillit sättes till deras af vedeibörande Tullkamrar eller Magistrater utfärdade tullpass, med iagltagande lik väl, att, om Hans
Danska Ma j:t derigenom skulle blifva förorättad, och Hans Svenska Maj:l derom bl i f'ver underrättad, Svenska Regeringen matte vidtaga nödiga åtgärder deremot; Gro rättigheten för Svenske undersåtares skepp och gods att utan uppehåll cbirera och expedieras, samt att inga skepp, ej en gång Konungens af Danmark egna undersåtares, härvid skola ega företräde; 7:0 rättigheten för skepparnes bättre beqvämlighet och skyndsammare expedition, dels att Tull-ljenslemännen skola vara på Tullkammaren närvarande alla söcknedagar under som maren, från kl. 6 lill ii f. m., och från kl. 1 till 7 e. ro., och vintertiden från kl. 8 till 1 1 f. m , och från kl. r till 4 e. m., dels att, äfven utom dessa timmar, och på helgedagar, fordra expedition emot en afgift af 1
R;dr lill de fattiga; 8:0 att af Tull-ljenstemänuen fordra en specifik uträkning öfver tullen, ”på det deraf måtte kunna ses, om tullen blifvit kräfd efter Traclalens ”bokstaf;’’ g:o att vid tullens liqviderande använda alla slags Riksdalrar, som äro kända, för att vara Banco-Riksdaler, såvida man ej klarligen märker, att de äro klippta; 10:0 rättigheten lill credit för tullbeloppet till fartygets återkomst; dock med vilkor, dels att med rigtiga Certificat styrkes, att det tillhörer Konungens af Sverige undersåter, dels att fullkomlig och nöjaktig bor - 24 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande', N:o 112. gen ställes, att betalningen skall erläggas till Konungens af Danmark Tullförvaltare på tillbörligt ställe, antingen vid fartygets återkomst eller senast inom 3 månader; 11:0 rättighet tili tullfrihet för skepp och varor, som en gång blifvit förtullade, inea nödgas passera sundet, antingen derföre, att fartyget stött på grund, eller för storm och oväder, äfvensom för fartyg med deras laddningar, hvilka, ulan att ämna färdas genom sundet, nödgas för sin säkerhet, emot storm och oväder, eller för att i krigstid söka convoij, gå derigenom, och ankra utanför Helsingör; 12:0 rättigheten för de skeppare, som innehafva några till Köpenhamn destinerade varor, att, i afseende på Öresundska tullen, behandlas lika med Hans Danska Maj:ts undersåtare; 13:o rättigheten alt för Svenska undersåtare tillhörigt gods, som är lastadt i främmande skepp, icke betala annan tull, än som för Svenska varor erlägges; i4:o rättigheten för de Svenskar, hvilka för egen räkning, eller såsom Commissionärer, uppehålhhsig i städer vid östersjön, icke tillhörige Sverige, i alt deras eller andra Svenska invånares, dem anförtrodt gods, vid genomfarten af sundet, skall behandlas såsom Svenskt gods, så snart med Certificat styrkes, att godset tillhör dem eller andra Svenska undersåtare; 15:0 rättigheten för Kongl, Svenska Regeringen att hafva en Commissarie i Helsingör, för att vaka öfver expeditionen derstädes af Svenska skepp ecli Svenskt gods; 16:0 frihet från alla afgifter för stenkol och eldfasta leror, som i Svenska båtar föras från Höganäs; och 17:0 rättigheten för skeppare och besättningar att tillgodonjuta den genom 1701 års
Tractat dem försäkrade båtsmans-föring, utgående med 4 procent af den erlagde tullen.
Sedan Collegium sålunda redogjort för de rättigheter, som, enligt gällande Tractater, tillkomma Svenska handeln och sjöfarten i Öresund, emot skyldigheten att utgöra de uti samma Tractater stadgade afgifter, bar Collegium öfvergått till en framställning af de besvär, i afseende på ti 11 - godonjutandet af nämnde rättigheter, hvartill man å Svenska sidan kan vara befogad, och dervid trott sig finna, att dessa besvär i allmänhet kunna hänföras under följande omständigheter: 1 :o slllm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, JV:o 112. a5 1:0
Godtycklig tillämpning af Christianopelska Tariffen, tvärt emot föreskrifter ne otn dess bokstafliga tillämpning; 2:0
Godtyckligt bestämmande af en miss tull å i Christianopelska Tariffen icke specificerade varorj i rak motsatts emot föreskrifterne otn deras för tu Ilning ined 1 procent af värdet på lastningstället; 3:o Godtyckligt påläggande och uppbärande af extra sportler och extra af gifter, utöfver de i Tractaterne medgifna, och tvärt emot de i dessa stadgade förbud; 4:o Godtyckligt förfarande i öfrigt vid Tullkammaren i Helsingör, lill hinder för skeppare och godsegare att tillgodonjuta de dem i Tractaterne försäkrade rättigheter; och 5:0
Vissa i Helsingör införda usancer och tillkomna föreskrifter, som, ehuru icke i omedelbart sammanhang med Öresundska tullen, dock för sjöfarten genom Sundet utgöra tryckande bördor, såsom dryga Lottsafgifter, föreskrifterne för Färjemanslaget i Helsingör, salutering för Kronoborgs slott, m. m.
Collegium, som yttrat sig öfver hvarje af dessa delar serskildt, har derefter, på sätt Utskottet i sitt förra Betänkande upptagit, i underdånighet hemställt, att åtgärder, i ministeriell väg, måtte vidtagas för vinnande af de rättelser, hvartill omständighelerne och sakens beskaffenhet kunde föranleda.
Utskottet, som i sitt förra Utlåtande i ämnet omnämnt, att ett från Kongl. Danska Regeringen afgifvet Betänkande, rörande Sundska tullen, blifvit öfverlemnadt till Kongl. Commerce-Collegium , för att deröfver sig yttra, är nu, efter lagen kännedom af en från Svenska sidan aflåten replik, till besvarande af Kongl.
Danska Regeringens i berörde Betänkande gjorda framställningar, i tillfälle att upplysa, dels att skälen, som å Danska sidan blifvit använde till vederläggning af de slutföljder, man å den Svenska anfört, innefattas i följande 3:ne hufvud-puncter, nemligen; 1:0 att Sverige icke har orsak att beklaga sig öfver det sätt, hvarpå Suudska tullen af Danmark utkräfves, så länge det behandlas lika gynsamt, som andra privilegierade Nationer; Bill. till fl. St.
Prot. 1840- 8 Sami. 28 Haft. * 2 6 Allm.
Be sv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 11 2. 2:0 alt Christianopelska Tariffen och Tractalen af år 1701 icke äro att anse såsom fullkomligt gällande, och i synnerhet att nämnde Tractats 3:die Artikel icke kan åberopas såsom stöd för Sveriges anspråk; samt 3:0 att den Danska Tariffen, benämnd deri gällande, bör tjena lill grund för Sundska tullens erläggande; dels ock att af meranämnde från Kongl. Danska Regeringen aflålne Betänkande vidare slutes: a) att
Danmark anser Tractaten af år 1701 icke kunna betraktas såsom varande i full kraft, ej ens i afseende på Nedcrländerne; b') att
Danmark erkänner sig aldrig bokstafligen hafva iagltagit 3:dje Artikeln af förrbemälde Tractat; c) att, jemte den Christianopelska Tariffen al år 1640 — den enda, som i någon Tractat skall vara till datum citerad —, Danmark infört en annan tariff, deruti afgifterna äro bestämda efter ”bruk” eller ’\sed vanor;” cE) att, ehuru ingen Tractat lalar om Gera än två cl asser tullpligtige varor, nemligen de, som äro specificerade i den Christianopelska Tariffen, och de, som deruti icke äro uppräknade, Danmark likväl infört en tredje dass varor, för hvilka, efter Danska Tariffen, lull beräknas och utkräfves; e) att stadgandet i örte Artikeln i 1701 års Tractat, angående qvitterad räkning, som till skeppare bör afgifvas för bedömande, huruvida umgälderna uppburits, i enlighet med Tractatens bokstaf, anses af Danmark hafva blifvit modifieradt och förklaradt genom Traetaterne med Frankrike och Ryssland ; hvarmedelst den controll , nämnde Artikel åsyftar, skulle helt och hållet tillintetgöras; och y) att utöfver hrad Tractaten af år 170?
bestämmer i emolument till de Öresundska Tull-tjenstemännen, Danmark pålagt de sund-passerande fartygen afgifter, till betäckande af kostnader för utomordentliga åtgärder, som sedan denna tidpunct blifvit vidtagne för expeditionernes påskynrlande och ordningens bibehållande.
Efter en vidt omfattande framställning till vederläggande af hvad i omförmälde måtto blifvit från Kongl. Danska Regeringen anfördt, är i den Svenska repliken uppmärksamheten lästad derå, att Sverige ingalunda återfordrar den tullfrihet i Sundet och Balterna, som det, emot de återställda eröfringarne, år 1720 afsade sig; utan att frågan är endast, huruvida Sverige för sin handel och sjöfait å nämnde farvatten, eger att tillgodonjuta Allm* Bese.- och Ekon.-Utshottets Betänkande, N'.o Ii2. 27 den behandling, sorn med Tractaternes anda celi ordalydelse öfverensstämmer.