Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är likväl ett factum, som är allmänt kändt, att detta Verks upphandlingar och förvaltning i flera år städse medfört förlust, och att det saknade tillräcklig credit, för att kunna utöfva <ie functioner, sorn detsamma tillhörde.
Jag förmodar således att man 494 Dm 29 Octoler /. ni, kunnat bedöma detta Verks oförmåga, utan ätt hafva tillgäng pä andra handlingar, än afslutade Räkenskaper.
Det har vidare blifvit påstått, att samma stadgande äfven innefattas i den gamla JfnstrUctionen, hvilken Högstsalig Konung Carl XIIÉ i lifstiden godkänt.
Jag medgifver, att Revisorerne ty dt både derina Instruction och Grundlagen si, att granskningen blifvit sträckt utöfver da två Iren.
Ordagrant tagen innehåller dock Inslructionen alldeles icke något sådant, Utan det är blott genom slutledningar , Utskottet kommit dit.
Om dessa skulle befinnas vara origtige, lärer detta inkast af sig sjelf förfalla, I anledning at hvad jag nii anfört och det som i öfrigt blifvit emot ifrågavarande Betänkan-, de ytträdt, anhåller jag om detsammas återremitterande.
Herr "Lefren, ffohctn Pehr:
Förevarande ämne anser jag varn ett af de vigtigaste, som vid denna Riksdag blifvit ställdt under Riksens Ständers pröfning.
Det delar sig hufvudsakligen 1 3:ne punkter.
Den första angar frågan om antalet af de år, hvarje Revision bör omfatta; den andra huruvida flera cassör skola revideras, än Kongl.
Majit hitintills medgifvit: och tredje punk.: ten om de förvaltande Verkens förklaringar öfver Revisorernes anmärkningar jemväl skola i sammanhang med RevisionsBerättelserne tryckas.
Dessa tre omständigheter åro, efter mitt sätt att 86, hufvudsakligen stridande mot våra nu gällan-j r>en 29 Öcloher f, m. 4S5 äe förmer.'
Dä man p! dem fäster ett uppmärksamt öga, befinnas alla tré, att jag så må säga, ligga på ena sidan.
Det kan och. bör dock ej vara tvänné sidor af ämnen, sorn gemensamt röra Konung och Folk.
När nu så är, hemställer jag, om det ej är angeläget, att Riksens Ständer vidtaga sådane åtgärder, att denna anledning till brytning i stället för att fortfara, må alldeles försvinna.
Jag instämmer derföre i de åsigter som blifvit framställde af Friherrarne af Nordin och Cederström samt Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt.
Jag är af dem förekommen i åtskilligt, som jag ämnade anföra, i synnerhet i afBeende på 2 §.
TryckfrihetsLagen, som kan bestämdt tillämpas på förevarande casus.
Den innehåller i 5 punkten af 4fde momentet: ”Att i ”hvad Rättegångsmål som helst, en Rart väl ina ”vara tillåtet, att innan Dom eller Utslag fallit, ”efter eget val, genom tryck kungöra Inlagor, ”Besvär och Anklagelse; men att en sådan Part ”äfven åligger vederpartens förklaringar derå, jem”le Domstolens utlåtande deröfver och Ledamö”ternes i Domstolen särskildta vota, genom tryck ”kunnige göra, så att allt hvad som hörer till en ”fullständig upplysning örn sjelfva saken, dess behandlingssätt och Utslagets grunder, må till Allf’mänhetens kunskap komma.”
Då nu en sådan grundsatts blifvit af Riksens Ständer stadgad för offentliggörande af ett vanligt Rättegångsärende, måste orsaken dertill vara, att raan velat freda den anklagade för alla misstydningar, och således lägga för allmänhetens ögon allt hvad stim hörer till målst, samt ej pä 496 ben 29 October f. ni, eif oärligt sätt deraf blott framställa en del.
Debi ta låter väl icke fullkomligen tillämpa sig på ifrågavarande fall; men om man någon gång vill lemna uppmärksamhet åt Lagens anda och ej blott fästa sig vid den crassa hokstafven, lärer man finna, att en likhet dessa begge förhållanden emellan verkligen äger rum.
Jag tillstyrker derföre ^ att icke allenast tiden för Revisorerneä granskningsrätt må inskränkas till de i Grundlagen stadgade 2tne år, utan äfven att alla de förklaringar} som i anledning af Revisorernes anmärkningar afgifva?, må på samma gång söm deras Berättelse, tryckas och offentliggöras.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt har yttrat sig för dess enskilda del vara öfvertygad, att den Strid som uppstått, skulle nå sitt slut, i händelse Riksens Ständer gingo Kongl.
Majrts Önskan till mötes i detta afseende.
Hans Excellence hat således icke otydligt gifvit tillkänna^ hvil ket, sätt mari härvid borde följa; och om man deraf ville draga någon slutsatts, skulle den behandling, Friherre af Nordin föreslagit, lättast leda till målet, och den befarade slitningen helt och hållet upphöra^ hvilken, om den förlänges, endast befordrar motSattsen af hvad man önskar befrämja.
Herr Grefven och Landt Mar falken tillkänhagaf, att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
Då jag nu gar att till besvarande upptaga åtskilliga mot försTäget till lastruetion för Riksens StänderS Revisorer Den 29 October f, m, 497 Revisorer gjorda anmärkningar , får jag till en början förklara , a't jag anser af ali strid, den emot Grundlagen vara dan äfventyrligaste , och af ali brytning , Grundlagens sönderbrytning för den vådligaste.
Dat är derföre jag alltid tror , aft man hellre bör halla sig till Grundlagens bokstafliga föreskrift, än till hvad hvar och en efter sitt omdöme anser vara dess anda och syftning.
Grundlagen stadgar i 68 §•
Riksdags ordningen , att Revisorerne böra meitan RiVsdagarne sammanträda så ofta , att hvarje Revision må omfatta 2 års afslutade Räkenskaper.
Der finnes alldeles icke förbudet , att de ju må kunna sträcka sig längre; utan föreskrilten gäller endast att de skola omfatta Räkenskaperna för minst 2 år.
Det synes således tydligt , att ordet minst här blifvit utelemnad!.
Sådant är alldeles icke ovanligt i vära Grundlagar.
I 38 §• nya Redactionen af Riksdagsordningen , sorn handlar om Votering per capita, heter det till exempel; ”inom Banco-Utskottet skola, i de mål, der Ut’’skottet med Riksens Ständers rätt besluter , två ”tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara när^varande”
Nu frågar jag hvar och en om meningen icke tydligen är, att mera ån två tredjedehr af BancoUtskottets
Ledamöter vid sädane tillfällen få vara närvarande ; och att följrkteligeu orde: minst förslås derunder ?
Den andra anmärkningen mot den försslagne Xnstructionen angår tryckningen af Revisorernes Berättelser, Dervid bör man först besvara Kidd. o. Ad.
Prof, IX. B. And. Afd. 32 498 Den 2 g October f. m, den frågan , om Revisorerne äga rättighet att medgifva en sådan tryckning i händelse någon skulle till tryckning utbegära deras berättelser ?
Då jag härtill säger ja, heimar jag stöd för min öfvertygelse af 2 $. 4 momentet TryckfrihetsFörordningen, der, ibland handlingar, hvaraf tryckning ej får vägras , jemväl finnas uppräknade Publika Corp orationer t Relationer.
Mig synes nemligen Revisorernes Berättelse böra anses lör en Publik Corporations Relation.
Men bland undantagen från rättigheten att utbekomma handlingar till tryckning upptagas i 3:dje punkten af samma moment Revisorernes öfver Banco- och Riksgälds-Verken Protocoll och handlingar, rörande samma Verks hemliga ärenden, hvilka icke kunna tryckas, utan oederbörandes tillstånd.
Följaktligen gäller undantaget blott för dessa Revisions berättelser, hvarunder de om Statsverket ej äro inbegripne; och äfven hvad de undantagne angar , finnes intet absolut hinder för tryckningen , utan tvärtom ett medgifvande äfven af deras tryckning, nemligen med vilkor af vederbörandes tillstånd.
Örn nu dessa vederbörande, som väl lara vara Revisorerna sjelfva , dertill samtycka , äro således alla hinder i detta afseende hafna.
Jag kan derföre ej annat finna, än att Riksens Ständer kunna berättiga Revisorerne, att låta trycka deras berättelser.
Man har väl in— vändt , att det vore orimligt låta trycka något , som skail försegladt förvaras.
Härvid får jag dock påminna, att det icke är Grundlagen, sorn föreskrifver, att dessa Berättelser skola Jörseglade aflemnas.
De kunna allt för väl öppet öfverlämnäs.
Det förra stadgandet, hvilket endast Den ag October f, m. 499 finnes i Srändernas Instruction för^ Revisorerna; har sannolikt tillkommit blott för att förekomma all misstänka om förfalskning , såsom ett ytterligare säkerhetsmått.
D?t återstår nu endast att besvara den frågan , huruvida Riksens Ständer kunna förbjuda tryckningen af Revisorernes Berättelser?
Detta anser jag icke kunna ske : ty den upplästa strophen om Tryckfrihetslagen berättigar tydligea hvar och en , att, lill tryckning ovägerligen utbekomma Revisorernas berättelser rörande Statsverket, och med ett ord alla utom dem , sorn kunna röra Bankens eller RiksgäldsContoirets hemliga angelägenheter.
Jag anhåller vördsamt att desse anmärkningar, i händelse af återremiss , må få densamma åtfölja.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Gåran:
Till hvad ‘Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt så väl anfört om det sätt , på hvilket man växelvis begagnat orden i Grundlagen och i Instructionen, för att utsträcka Revisorernes åtgärder , och dymedelst inkräkta rättigheter , som Riksens Ständer i början sig ej förbehållit , torde icke något behöfva att tilläggas.
Jag utbeder mig blott få fästa uppmärksamheten på egentliga ändamålet med en Revision ; ty derigenom tror jag man bäst skall komma i tillfälle att bedöma , hvilka stadganden i detta afseende verkligen bör vara gällande.
Revisionen af StatsVerkets räkenskaper har för af - 500
Den 29 October f. m. sigt, att bereda kännedom om de medels förvaltning , som Riksens Ständer för vissa ändamål och behof beviljat och anslagit.
Då en del af dessa behof dels icke kan i förhand bsräknas , dels icke sä noga på förhand bestämmas , att ju anslagen kunna Ömsom blifva öfverflödiga eller otillräckliga , är det af dessa sammanlagde skäl, sorn Rikets Ständer och deras Ombud böra få en noga kännedom om sättet, huru dessa medel blifvit förvaltade; men denna kännedom kan ej blifva fullständig , innan både Protocoll, som bestämma motiverne och ziffror, som utvisa Verkliga beloppet af utgifterna , blifvit granskade och med hvarandra jemförde.
Följaktligen måste både räkenskaper och dit hörande handlingar utgöra föremålet för Revisorernes befattning.
I enlighet härmed är det ock stadgadt, att Revisionen skall omfatta 2 års afslutade Räkenskaper; och i en annan §., att StatsGontoiret skall tillhan. daga med upplysningar, för att utreda, om förvaltningen varit sådan , som Räkenskaperna utvisa.
Utaf detta senare Stadgande , har man hämtat anledning att sträcka Revisionen utöfver den tid, som i den förstnämnde §. var utstakad; Men då det icke är blotta Stats Contoirets handlingar ('ty Protocolleti, som blifvit där förda, åro också handlingar,) sorn skola upplysa hvarannan, blir alltid på sådant sätt Revisionen ofullständig.
Följaktligen när man ej känner både Protocoll och Räkenskaper, kan man göra anmärkningar, som möiligtvis äro origtige, och på sådant sätt meddela Rikets Ständer och Allmänheten origtiga uppgifter.
Det ligger derföre i sr-kens natur, att granskningen ej kan sträcka; Den 29 Oc laber /, m. längre , än lill de tyå år , för'hvilka Räkenskä-' perna äro aislutade.
Hvad åter angår de Verk, dem StatsUtskottet föreslagit att undergå Revi6orernes granskning, får jag anmärka , att Riksens Ständer uti Instructionen för deras Revisorer af %r 1812 sjelfve fövkhrat det begrepp , som bör fästas vid ordet Stcits-Verk i 6§ §.
Riksdagsordningen, då de uti Instructionen närmare bestämt ä hvilka Verk eller Cassör som skulle revideras.
Sedermera hafva Riksens Sländer begärt tillgång till granskning af flera Cassör; och Kongl.
Majit har, vid de tillfällen det pröfvats tjenligt , dertill lemnat sitt Nådiga bifall.
En sådan granskning har likväl åldrigt ägt rum , utan Kongl. Majtts samtycke.
Huru kan man då i Inslructionen påbjuda granskning af Cassör, till hvilkas revision något samtycke hvarken blifvit hegardt eller lem nadt ?
Man lärer då förutsätta, att det skall er •
& hållas , eller att Kongl. Maj:t skall blindvis utfärda en Instruclijn till hvilken man ej vill beJ gära Hans sanction.
Jag åter tror . att en sådan Instructions utfärdande icke beror af Rikets Ständer ensamt.
Den blir i sin nuvarande egenskap en förklaring af Grqqdlagen , och ålägger Embetsverk förbindelser, samt inför uti Stats - Förvaltningen förhållanden, som hittills varit okända.
När man då dräger sig till minnes , hvad uti ett constitutionelt
Iand ligger till grund för utfärdandet af en författning , så lärer man inse, att Kongl, Majlis sanction äfven i detta hänseende erfordras.
Just derföre att denna Instruction ingriper i förvaltningen 3 mjh Den 29 October f. m. ste det bero af Kongl.
Maj:t att gilla den , eller icke.
Det är således endast på grund af en dylik supposition , jag kan föresiälla mig, att man föreslagit införandet i Instructionen af stadgandet om en mängd Cassors granskning.
Man har talat om ett förslag , som skall blifvit lemnadt af ett StatsContoirets Ombud.
Härmed må nu förhålla sig , huru som helst ; hvad ledning man deraf hämtat , bryr jag mig alldeles icke om; men deremot tror jag, att Kongl. Maj:ts afsigter voro uti Kongl, Maj:ts skrifvelse om utfärdandet af en ny Instruction tillräckligen ådagalagde , och StatsUtskotlet synes mig icke hafva bordt tillstyrka Riksens Ständer , att definitift besluta om en sak , som innefattar ett ämne , hvilket beror på Kongl. Majlis
Nådiga pröfning
Slutligen kan jag ej undgå att fästa uppmärksamhet vid det bemödande man ådagalägger , att, medelst förklarande att den eller den §:n i Grundlagen synes åsyfta det eller det , att en annan borde lyda, så eller så, samt med tilläggande af ord , som der icke finnas , bereda sig ett förträffligt tillfälle att förklara meningen , huru man behagar.
Jag vet, att inom alla Representerande Församlingar är tendensen att ufutvidga sina rättigheter.
Jag vill troj att detta mången gång kommer af förmodan, att utbreda allmänt gagn ; men ofta också deraf, att den enskildte
Representanten på sådant sätt tror sig utvidga sitt anseende, och vinna betydenhet inför Allmänheten.
Man vill, alt Revisorerne skola Ben 29 Oetober /, m. 503 ansvarsfritt lunna öfverallt utbreda
Hinder och ogillande; ocb man har ej betänkt , att allt sådant delar och afleder Styrelsens uppmärksamhet ifrån det rätta föremålet , att genom ärendernas snabba gång bereda allmänt gagn , och att mati löper fara att försätta Etnbetsmännen i overksamhet, derest de äro svaga nog, att låta ett dylikt klander verka på deras handlingssätt.
Det är dock ofta för hvad man underlåter att göra, mera än för hvad som är gjort som man borde klandras.
Dit kunna likväl Revisorerne icke sträcka deras granskning.
Van, att ehvar jag höjer min röst, Iritt och oförstäldt säga min tanka, hoppas jag, att ett yttrande deraf, vid detta tillfälle , ej må varda misstydt.
Ständer eller deras Revisorer skulle, för min del, gerna få granska allting , ty sådant är mig fullkomligen likgiltigt.
Men principen, att de egentnäks tigt tillvälla sig denna granskningsrätt , bereder på en gång frihetens och Constitutionens förfall, om denne princip ej hejdas ; och just derföre är jag öfvertygad , att den Konung , som nu styr oss, skall veta stadna med eina concessioner, der de böra upphöra, Hans Excellence Herr Grefve af JVäterftedt".
Jag utbeder mig blott, att tå besvara några af Herr Hjertås anmärkningar.
Jag har aldrig omtalat någon strid emellan Konungen och Lagstiftande makten.
Jag har tvertom sagt, alt vi tillhöra ett Land, der ingen sådan strid kan uppkomma.
Jag har endast yttrat, att skiljaktiga asigter i detta ämne uppstått och Kongl. Majit* Nådiga Skrifvelse vittnar för denna min olver - 504 Den an Qflopcr /. to. tygelte.
Jag har troit, alt då fråga är om en tolkning af Grundlagen, tillhör det hvarje med borgare att yttra gin mening; att vigten af detta ämne fordrar, att allas tankar blifva framställde} och att vi icke på lietta rum borde låta hänföra oss till någon classification emellan Konungens Embetsman och Folkets Ombud , emedan vi häl" alla blott utöfva vår Riksdagsmanna-rält, Jag är förekommen af Friherre Cederström i livad hafi anfört, angående Herr Hjertås tydning af Grundlagen, att nemligen handlingarne skulle kunna infordras till den dag, Revisorerne sammanträda , oaktadt. 68 §.
Riksdagsordningen stadgar, att revisionen blott skall omfatta 2tne års afslutade Räkenskaper.
Jag tror icke med honom, att Riksens Ständers granskningsrätt tillintetgöras derigenom, att Grundlagens föreskrift bokstafligen åtlycies; däremot tror jag att da man granskar a års afslutade Räkenskaper, blifver förvaltningen för dessa 2:ne år i och med detsamma granskad, Jag kan icke af den åberopade §.
n hemta stöd lör den tydning, att revisionsåtgärden kan styckas i t v änne delar, och hänvisar i detta afseende till det yttrande, Hana Excellence Herr Grefve Mörner nyss afgifvit.
Det har blifvit ssgdt, att efter sådant gatt an hitintills, kunde det älven hädanefter fortfara.
Jag har dock tagit mig friheten Visa, att ett motsatt för* hållande härutinnan tillförene ägt rum och kun» de således, med lika örn icke mera skäl säga, att det, sorn under samma beslående Grundlag, gått an till J 8 t 8, älven hädanefter kan följas., Fastän Revisionerna förut endast sträckt sig lill' ' nen 29 October /, m, Q.-ne ar , utan att deröfver ingå i de förvaltnings, åtgärder , närmare deras sammanträde, som Herr Hjerta nu anser så oundgängligen nödigt, kanner jsg icke , att några så grufliga missbruk och oordningar, som dem Herr Hjerta synts befara, blifvit af följande, mera anspråksfulle, Revisorer upptäckte och anmärkte-
Denna farhåga synes eåieues snarare vara en skugglinie i den teckning man sjelf vill uppdraga, än en, på erfarenhet , grundad uppgift.
Det säges, att den på hvilken Herr Hjerta stöder sin mening, finnes i den garcia Instructionen, och att, om inan nu ändrar dens3inma, skulle den derigenom kunna förklaras halva olagligen tillkommit.
Jag har för min del aldrig gifvit en sådan tydning af denna a §. i 1812 års Instruction, utan tvärtom påstått, att den, i fullkomlig öfverensstämmelse med 68 §.
Riksdagsordningen, och oberäknadt dess, äfven i motsatt fall, underordnade egenskap, icke lemnar Revisorerne någon rätt tili alla handlingar mera än inom de 2 år, hvarom i Grundlagen stadgas; så har deri äfven blifvit tydd af de Revisorer, som föregingo 1820 års Revision.
Jag delar fullkomligen med den värde Talaren den hyllning, han lemnat en afliden Konungs minne; och jag hör, med glädje, att han hyser samma förtroende till vår nuvarande Konungs handlingssätt, Jag känner ganska väl, att Carl XHI.-de satt sitt namn under Grundlagarne; men just emedan Han gjort det, är jag öfvertygad, att om de, under Hans lifstid blifvit så tolkade-, som anan nu vill göra, hvilket i afseende på Revisionsförrättningarne icke ägde rum, emedan hantjj? bprtrycktes af döden i början af det år, då fråga 506
Den 29 Oetober J. m. först uppstod om den nya tolkningen, skulle Han säkerligen hafva satt sig emot en sadan.
Detta ärofulla värf har Han ock, i arf, lemnat åt sin Efterträdare, som ej eller skall ställa sig emellan Riksens Ständer och deras Revisorer, om Han icke dertill uppmanas af den högre pligten, att bibehålla sina rättigheter, sådana de efter Grundlagens bokstaf blifvit utstakade.
Herr Hjerta har ytterligare anfort, att det skulle varit orätt, att i denna Instruction föreskrifva de förvaltande Embetsverken, alt låta trycka deras förklaringar öfver Revisorernes anmärkningar; men då så mångå andra speciella föreskrifter blifvit i detta förslag intagne, kan jag ej inse, hvarföre just denna skulle anses mera öfverflödig än någon annan.
Herr Hjerta har underrättat oss derom, att ett så kalladt StatsGontoirets Ombud lemnat ett förslag till Instructionen, af hvilket 3 §. blifvit hämtad.
Jag är icke i tillfälle att dömma derom.
Det var lyckligt för honom , att åtminstone en af hans förslag af StatsUtskottet godkändes j men förmodeligen lika beklagligt, att ej en lika lycka vederfors de öfrige.
Jag håller före, att då man ur ett helt Reglemente lösrycker en §., lönar det icke stort mödan, att nämna, hvarifrån det hela sig härleder.
Jag har aldrig betvifla! de redliga afsigter, éom legat till grund för StatsUtskottets förfarande; jag har blott visat, att man icke gått K,ongl.
Maj.ts Nådiga önskan till mötes.
Herr Hjerta Den 39 October f. m. 5°7 påstår mosatsen, och jag är således nödsakad, att närmare förklara min mening.
M tj:t yttrar nemligen uti ifrågavarande Skrifvelse: ”Kongl.
Maj:t har likväl erfarit, att ifrån ”denna, för aila tillfällen gällande, grundsats na. ”gon gång tfvikeleer blifvit gjorda.
Rikets Stän”ders Revisorer hafva understundom ej slädnät ”vid den för deras verksamhet utstakade gräns, ”i det Revisorerne, oaktadt bokstafliga stadgandet ”i den för dsm utfärdade Xnstruction, äfvensom ”af 68 § Riksdagsordningen, att hvarje Revision endast bör omfatta 2lne års afslutade Räkenskaper, dock icke sällan utsträckt sina anmärkningar och omdömen till förvaltningsåtgär”der hörande till en påföljande tidpunkt med ”mera.
' J \
På hvad sätt har nu StatsUtskottet besvarat detta?
Genom ett bestämdt stadgande i förslaget till den nya Instructionen, att sträcka granskningsåtgärderne utöfver de föreskrifne tvänne åren.
Om detta, på sätt Herr Hjerta ansett, är att gå Kongl. Majlis önskan till mötes, så lärer han i moralisk bemärkelse fästa samma begrepp vid att gä till mötes som att gä emot.
Herr Cederschjöld har, om jag rätt fattat hana mening, yttrat den förmodan, att ordet minst kan anses uteglömdt i' 68 §.
Om så förhåller sig, känner jag icke; men att detta ord icke finnes i §:n, är hvad jag med visshet vetj och att det deremot står att läsa i flera andra Grundlags §•
§. åtager jag mig 5os
Den 29 Octo lier J. m, att bevisa.
Det skulle leda till svara påfö'jder, om roan under tillämpning af Grundiagarne vid förekommande tillfällen fick tillsätta det lilla or » iji' det minst, eller anse det vara uteglömdt»
Jag förnyar således min anhållan om åter-* remiss.
Grefve von Platen, Balzar Bogislaus; Svårligen torde jag kunna påfinna några nya skäl för min mening, och får derföre till tidens vinnande förklara, att på de skäl H#rr Norseus, Friherre af Nordin och Hans Excellence Herr Grefä ve af Wetterstedt anfört, är jag af den tanka, att StatsUtskottets ifrågavarande förslag icke kan gillas, utan således bör återremitteras.
Det torde dock tillåtas mig, att på grund af egen erfa^ renhet om en Redogörelses beskaffenhet få yttra några ord.
Jag kan , i anledning af hvad jag sjelf under 13 år erlarit, ej begripa, att revision Iean ske å annat, än en afslutad bok.
Väl vet jag, att Revisorer äfven kunna företaga en granskande öfversigt för att i allmänhet bilda sig ett omdöme öfver ställningen.
Så tilIgår det äfven i en mindre gren , hvarmed jag har befattning, och hvilken i detta hänseende kunde citeras som exempel.
Revisorerne besigtiga verket om sommaren, innan boken är afslutad ; men just derföre kunna de ej då afgifva något bestämdt yttrande om förvaltningen, hvilket först sker vid slutet af året.
Det miste ock falla hvar oell en klart i ögonen, som äger ringaste erfarenhet 1 dessa ämnen, att de upplysningar man hämtar af en afslutad bok ofta blifva helt annorlunda, än Ben 29 October J. m. 509 de mari dessförinnan samlat.
Jag instämmer allt* så i flen mening, att Revisionen endast kan stranius till den tidpunkt, för hvilken boken är afsluiad, och jäg kan ej finna annat, än att ordalagen i C8 §•
Riksdagsordningen dermed står väl tillsammans.
Hvad tryckningen af Revisorernes Berättelser angår, förenar jag mig med Friherre Cederström.
Jag kan icke förstå annat, än att den afgörande rätten öfver Revisorernes anmärkningar mot förvaltningen är Lagstiftande makten ensamt förbehållen; när härtill kommer, att dessa Berättelser skola till Riksens Ständer förseglade aflejnnas, det må nu ske till följd af bokstaflig föreskrift, eller enligt praxis, hvilken, dåden ej strider mot något tydligt stadgande, bör följas; måste för dessa Berättelsers kungörande tiden afbidas, då Lagstiftande makten sammanträder, på det hon vid sitt bedömande ej må vara hindrad af en på förhand bildad opinion.
Det bar vidare blifvit yttradt, att Riksens Ständers Revisorer skola äga samma rättighet, att göra anmärkningar, som blifvit deras Statsutskott tillerkänd uti 30 §.
Riksdagsordningen.’
De nna finner jag åter för min del icke kunna på Revisorer.ne tillämpas, utan anser, att man endast bör hålla sig till tydliga föreskriften, hvarigenom utöfningen af denna anmärkningsrältigheC endast tillkommer StatsUtskottet.