Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län förbehållit sig att icke kunna högre Rotering åläggas, och hvaraf följer, att Malmöhus Läns Rotehållare äga rätt att antingen tillgodonjuta detta förbehåll, eller, om det oförmodligen skulle brytas, till extra Roteringen återgå; och, då Rotejemkningen således inskränker sig inom Christianstads
Län, synes val, i jemförelsen till Malmöhus
Län, alt det förra Länets Rotehållare blifva genom Roteringen mera betungade, men deri lärer väl någon ändring icke äga rum, till större deltagande af Malmöhus Läns Rotehållare, så vida de skola qvarblifva vid permanent Rotering; och, hvad rotejemkningen i Christianstads Län angår, så skulle jag, om jag ägde eget interesse i detta mål, heldre underkasta mig en mindre rättvis Rotering, än hänskjuta saken till en ny local-undersökning, som torde upptaga en tid af flere år, och åter 4° Den 11 December f. tn. blifva föremål för Rikets Ständers omdöme, ulan alt likväl deu noggrannare rättvisan kunde åstadkommas; hemställande jag, i sådant ändamål, om det icke vore lämpligt, att antaga egendoms-uppskaltningsvärdet till bevillning till grund för roteberäkningen, och till jemförelsen med Malmöhus Län, på sådant sätt, att medium af Rotarnes taxerade egendomsvärden i Malmöhus
Län till bevillning b 1 ef grunden för Rotarnes beräkning i Christianstads
Län äfven efter taxeringsvärdet till bevillning.
Hade man nu varit i tillfälle alt känna det uppskattade egendomsvärdet af desse provinser, torde man kunnat bedöma, hvad minskning i den permanenta Roteringen skulle uppkomma af ett sådant beräkningssätt; äfvensom af saknade
Protocoller upplysning kunnat erhållas om antalet af Rotehållare, hvilka, såsom frånvarande, blifvit permanent Rotering ålagde, oell derifrån böra befrias; förminskningen i permanenta Roteringen må blifva större eller mindre, så enär det är en raltsfordran, alt den medgifves, förmodar jag, att Ridderskapet och Adeln gör mindre afsende å bibehållande af några hundrade man ständiga soldater, på rättvisans bekostnad, än å skyldigheten att lemna en gärd af erkänsla åt Skånska Rotehållares frivilliga åtagande af beständig Rotering, i ärendets rättsenliga behandling.
Jag anhåller, att Utlåtandet må till Utskotten med desse anmärkningar återremitteras.
Deu ii December f. m.
Anmältes och emottogs HofCancelleren m. m., Herr D. von Schultzenheim, hvilken, å Kongl. Majlis
Höga vägnar, aflemnade Dess Nådiga Proposition till Rikets Ständer: angående ett tillägg vid 88 §.
RegeringsFormen; samt tvänne Nådiga Skrifvelser, den ena angående det å RiksSlatens Tredje HufvudTitel uppförde anslag till Durchmarche-kostnader; den andra i anledning af väckt fråga om lättad utväg till Lånebidrag åt Fastighetsägare, Herr Grefven och Ordföranden anmodade Herr HofCancelleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad och tillgifvenhet, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Högstberörde Proposition och Skrifvelser skulle med första blifva inför Ridderskapet och Adeln föredragne; hvarefter Herr HofCancelleren på vanligt vis utbeledsagades.
Del har vid detta Riksmöte blifvit brukligt, att nästan öfver alla förekommande frågor yttra sig munteligen, och jag hade äfven önskat, att i dag göra detsamma; men sakens vigt liar föranledt mig att sätta mina tankar på papperet, särdeles som man i annat fall så lätt förledes att låta hänföra sig af ämnet.
Det oaktadt vill jag icke försäkra, att det skriftliga anförande jag nu går att uppläsa, utvisar den moderation mången torde ön - D e ti ii December f. m. sk a t; ra en livad jag tryggt kan ansvara för, är, att det endast innehåller sannnig, och stödjer sig på verkliga facta. fl varefter Friherre Wrangel uppläste följande:
Då Utskotten ändtligen afgifvit sitt Utlåtande rörande Skånska Roteringen, hade jag önskat, att de icke allenast fästat sig vid den nödiga Rotejemkningen, utan äfven mera afsett den del af Rotehållarnes rättmätiga fordran, som jag i min motion sökte göra gällande, nemligen att icke ohördan fortfarande åläggas ett ständigt Knecktehåll.
Utaf den utredning
Utskotten framlagt synes tydeligen, att Skånska Rotehållarne genom ett penndrag blifvit beröfvade en betydlig del af deras förmögenhet, och må det då icke synas besynnerligt, ätt Skånska Rotehållarne med otålighet afbida utgången af denna frågas afgörande.
Jag har sjelf haft tillfälle att på närmare håll betrakta detta vigtiga föremål.
Vid sammankomsterna har merendels majoriteten utgjorts af de frånvarande, sorn icke anat hvad de närvarande beslöto.
Hvad Utskotten anföra rörande det 1813 af en stor del Skånska RiksdagsFullmägtige ingifne åtagande af ständigt Knecktehåll med vilkor af nedsättning från 2,572 lill 1,800 Den 11 December f. in. 43 Botar, är visserligen enligt med rälta förhållandet; inen dervid är att märka, alt det Blott var två å tre högt uppsatte och inflytelserika män, hvilka förmådde de öfriga att blindt följa sina åsigter.
Mängden var föga vetande, om den ingick uti ett Contract, sorn skulle lindra eller öka deras bördor, oell några få sökte förgäfves sälta sig emot en åtgärd, hvars resultat af dem föresågs.
Då, sora nu, var andan att ingå på alla kostsamma förslag, och Skånska Rotehållarnes öde tycktes vara afgjordt af några få, hvilka, ehuru Riksdagsmän, icke på något sätt voro befullmägtigade af hemmavarande Rotehållare.
Sora det tydligen synes, gaf detta så kallade frivilliga erbjudande anledning lill det uppdrag, Kongl. Maj:t lemnade dåvarande Excellencen Toll.
För att icke upprepa, hvad Utskotten .redan anfört, förbigår jag de vilkor, som vid detta åtagande föreslogos, och fäster mig endast vid de ställen, der jag tror mig kunna dpplysa om rätta förhållandet, eller anledningarne till Skånska Rotehållarnes förfarande under hela denna för dem bekymmerfulla period.
Ifrån de.n stund Excellencen Toll fick sig detta ärende uppdraget, kunde man förutse dess utgång, och derifrån hafva ock Skånska Rotehållarnes missöden i denna sak börjat. 44 Den 11 December f. m.
Excellencen Toll, utmärkt såsom Statsman, och genom det inflytande han utöfvade inom den provins, der han varit GeneralGuvernör, kan sägas hafva genomdrifva denna anstalt; men jag beklagar Skånska Rolehållurne, hvilkas framtida ställning skulle bero al denna mans skicklighet och vältalighet, hvarförutan denna ständiga Rotering säkerligen aldrig blifvit tillvägabragt.
Ibland de skäl, som af Styrelsen föregifvits, hvarföre den vid 1812 års Riksdag föreslagna nedsättning i Rotar icke kunde antagas, uppgifver man befrielsen från 1000 man Vargering; men man ihågkommer icke, all det var Skånska Rusthållarne endast, som Cngo vidkännas denna lindring, och att Skån* ska Roteliållarne af Vargeringen icke voro besvärade, hvarföre denna så kallade lindring kom dem till ingen nytta.
För öfrigt inser jag ingalunda behofvet af en ökad väpnad styrka i denna gränse-ort, enär den icke förr behöfts, under tider, då Danmark, genom en rnägtig flotta och starkare i alla afseenden, kunde gjort oss vida mer skada.
Skulle väl
Svenskarne behöfva räkna sina fienders leder nu mera än förr på de tider, de med sina härar segrade vid Leipzig, Lutzen och Narwa? —•
Vidare angifver man som skäl, nödvändigheten att öka Infanteriet, då blott i Skåne funnos 800 man Konungens Eget Värfvade Regemente; men likväl har man i närvarande stund fuu - Den m December f. m, 45 nit nödigt indraga ifrågavarande Regemente, snart sagt på bekostnad af Skånska Rotebållarne, hvilkas Soldater nu få bestrida detta Regementes tjenstgöring.
Bättre hade varit, att lemna rättvisa åt den del af Rotehållarne, som så oskyldigt blifvit förledd att ingå uti Ständiga Kneektehållet, och bibehålla Konungens Regemente, hvilket vid alla tillfällen gjort sig förtjent af Monarkens nåd och Nationens förtroende.
Af Utlåtandet synes, att Landshöfdingen i Christianstads Län, enligt från Regeringen utgången befallning, gifvit tillkänna, att de frånvarande finga åtnöjas med de närvarandes beslut.
Orimligheten och olagligheten af en sådan grundsats ligger för hvars mans ögon, då man det minsta eftersinnar, till livad grad en sådan åtgärd är ingripande uLi hvarje mans fri- och rättigheter.
Är det tänkbart, att behandla en så vigtig fråga, som denna, i likhet med vanliga Socknestämmor, der likväl icke eller pluraliteten äger ålägga nya förbindelser, då i afseende å denna sak frågan icke angår mindre, än att frånrycka Rotehållaren £:del utaf hela hans enskilta förmögenhet.
Yid utgörande af Bevillning har man åtminstone hopp, att efter 5 år få lindring; men genom denna anstalt är man beskattad för everldeliga tider, eller åtminstone så länge Regeringen finnér för godt bibehålla detta frätande onus.
4 G DennDecembca- f. m.
Vidare synes af Utlåtandet, att ”Lä”nels samteliga roteskyldiga invånare med ”underdånig tacksamhet, och med ganska få ”undantag, ingått i Kongl. Maj:ts Nådiga ”Proposition.”
Att genom de frånvarandes inbillade bifall, likasom med en slags acclamation, drifva igenom, hvad af Regeringen påbjudes, är icke konstigt, och deri inlägges ingen ära, så mycket mindre som man derigenom tillika skördar missnöje och misstroende till Stj^relsen, sedan följderna hunnit visa sig.
Den brådska, med hvilken Regeringen hastade alt få ett önskadt slut på denna fråga, bevittnar farhågan, att icke kunna förmå Rotehållarne, att ingå på ständiga Knecktehållet, så vida rådrum hade blifvit dem lemnadt.
Den af Landshöfdingen Grefve De la Gardie i underdånighet framställda önskan, att Länet skulle ihågkommas tiil framdeles lindring, har icke eller haft någon slags påföljd, utan stannat vid ett fromt hopp.
När sådant kan ske i en fråga af denna natur, hvilka förhoppningar kauman väl i andra mindre betydande fall då göra sig?
Maj:t har i nådigt Bref den a3 Mars i8i3 yttrat: ”Kongl.
Majit anser att de i en och an”nan måtto väckte betänkligheter äro en följd ”af saknad erfarenhet om nyttan för Rote”hållarne sjelfve af den föreslagne förän - Den ii December f. m. 47 ”dringen, men icke någon obenägenhet cl”ler bristande nit.”
Dessa hoppfulla föreställningar äro visserligen af stort värde för hvarje trogen undersåte.
Men dennes pligt är också, att upprigtigt framlägga sin mening, och alt öppet tillkännagifva, då erfarenheten visar, att orättvisan uppnådf sin culminationspunkt.
— Det är också derföre jag icke längre fördöljer, att förhållandet är sådant, att alla, och isynnerhet den del af Rotehållarne, som klagat, funnit förändringen högst menlig och tryckande, och att ändring påkallas såsom absolut nödvändig.
Uti Konungens Nådiga Proposition är lofvad befrielse från Arbetscomraenderingar utom provinsen, äfvensom vid samma tillfälle yrkades å ena sidan och lofvades munteligen å den andra, befrielse från Garnisonstjenst.
Men huru har detta löfte blifvit uppfylda, då Malmö och Landscrona behöfva Garnisonstjenst af dessa, genom tvångslagar sammansatta, Regementen, hvilket icke litet ökar olägenheterna och kostnaderna af Rotebesväret.
Landshöfdingen i Malmöhus
Län har meddelat, att ”alla öfrige Rotehållare af alla ”Stånd och vilkor med enhällig röst den Nå”diga propositionen i underdånighet antagit.”
Jag bör dervid upplysa, att derest icke maktspråkj öfvertalning och consideratio - 48 Den i!
December f. m. ner af flera tillstädesvarande Agenter, som understödde hvarandra, hade blifvit använde, hade Friherre Maclean lyckats vägleda opinionen.
Förklarandet af "Kongl.
Majrts synner"liga Nådiga välbehag öfver den enighet, ”sorn ägt rum’’ bevisar, huru Styrelsen blifvit missledd uti de ingifne Rapporterna, och kan jag här högtidligen försäkra, alt denna enighet alldeles icke är enlig med förhållandet, ty förändringen af Knecktehållet emollogs med en tyst förundran, och man likasom frågade hvarannan:
Hvad hafva vi väl ingått på?
Hvilket inträffar hvarje gång dylika ProvinceRiksdagar sammankallas.
Jag medgifver, att tillfällen gifvas, då sådane sammanträden äro nödiga, men då höra ock å så väl Authoritheternas, som deras Clienters, sida största oväld äga rum.
Den åberopade Instructionen innefattar "en jemkning, som allenast finge sträckas "till de hemman och lägenheter, hvilka icke ”ingått i Ordinarie Knecktehållet."
Men som dessas antal, enligt hvad förut är sagt, var till beloppet så litet, är det klart, att förmedlingen för de ordinarie icke kunde sträcka sig långt; helst intet afseende på hemmanens godhet gjordes.
Ingen fick således högre ordinarie rotering än han, som extra Rotehållare, utgjort.
Den ii De c e inf) er f. m. 49 Att slata af de t föregåend e tyckes genom följande påbud en contradiction ägt rum, nemligen: ”att då en jemkning af ex”tra roteringen bordt föregå indelningen ”till ordinarie Knecklehållet, Commissionen ”rätteligen förfarit, då densamma icke lilltägt de hemman, som år 1811 blifvit allL— ”för lindrigt roterade, den eljest i allmänhet ’’ullofvade förmedlingen till en femtedel.”
I denna senare act medgifves, att jemkning enligt min motion borde föregått den ordinarie roteringen, för att rättvist behandlas; men ändock följer man den obilliga grunden, att låta deras lidande fortfara.
Af Utlåtandet upplyses fullkomligen, huru litet Commissionen handlat eonseqvenl, huru litet afseende den gjort på förefallande omständigheter m. in., och att den således varit anledning lill en mängd klagomål, och sjelfva Embetsverkens, Kammar-och KrigsCollegiernas, ogillande.
Hvad Utskotten pag. 28 och 39 framställa, vittnar 0111 1818 års Ständers rena afsigter, hvad sjelfva jemkningen beträffar.
Hvaremot 1823 års
Ständer tycktes behandla saken med mera liknöjdhet, eller också med mindre kännedom om roteringsbesvärets tryckande beskaffenhet.
De ansågo saken hulpen med ett så obetydligt stöd, som att vinna lindring i beklädnaden; men så 53 H. 4 5o Den ii December f. m. länge man med så mycken samvetsgrannhet fäster sig vid löftet, att ingen skall få sorn ordinarie Rotehållare större roteringsbesvär, än som extra roterad, är detta förfarande ett välkommit medel att aflägsna all tanka på lindring för mängden af de lidande.
En förutseende och faderlig
Regering begagnar sig aldrig af sådane förbindelser, som klarligen verka dylika oredor och orättvisor, hvilka ty värr i denna sak inträffat.
Utskotten söka pag. 34 och 35 att bevisa den rättvisa, sorn skedt de frånvarande derigenom, att i ett ”så vigtigt och magt”påliggande ärende de frånvarande efter Utskottens öfvertygelse icke borde fördröja ”verkställigheten af de närvarandes med så ”mycken enhällighet fattade beslut o. s. v.” Jag hemställer deremot till Ridderskapets och Adelns rättvisa bedömande, huruvida något giltigt skäl finnes uti dessa Utskottens tankar; de innebära någonting så anstötligt för rättskänslan, att ord fattas mig att deröfver uttrycka min förvåning.
Jag skulle fastmera tro, att i en så vigtig sak, som denna, man hade bort lemna Rotehållarne all möjlig tid alt betänka sig.
Låtom oss se till, huru det i allmänhet tillgår vid dylika tillfällen.
Vederbörande sammankallas med den förutsättning, att de alltid böra gå den Nådiga Propositionen till mötes, dels efter gammal häfd, Den ii December f. m. 5i sedan enväldets lid, dels af okunnighet hos mängden, alt kunna för sig sjelfva utreda ämnet.
Och om vid dylika tillfällen någon träder fram ur hopen, som har begrepp i saken, och som tillika kan gifva en ledning åt det hela, så anklagas han för att vara ett oroligt hufvud, som vill förleda de öfriga.
Då nu hvar och en känner dessa förhållanden, frågas, om det är skäl att begagna mängdens underlägsenhet i jemförelse med Authoriteternas större erfarenhet och vana, till att genom insinuationer söka genomdrifva ett förslag, det må vara billigt eller icke?
I Isynnerhet är Utskottens raisonnement högst lilandervcirdtj då de åberopa det mycket enhälliga beslutet.
Denna enhällighet hos de närvarande bevisar ingenting, då antalet af de frånvarande förhöll sig lill de närvarande som 5 till r.
Sättet att genomdrifva denna ständiga Rotering, nemligen att anse de frånvarande såsom jakande, är äfven påtagligen orättvist.
De, som vilja försvara denna åtgärd, hafva ingen annan utväg, än att anklaga Skånska Rotehållarne såsom sjelfve orsaken till utslaget, derigenom att de icke hörsammade Konungens befallning att infinna sig.
Nå väl, om det ock vore ett fel, bör det val ursäktas, då mången mera aflägsen 53 H. 4* 5a Den ii December f. m. knappast kunnat hinna fram till utsatt ställe, ännu mindre ägde tid att besinna sig, och att inhemta nödiga upplysningar i ett ämne af den vigt, som rör en evärdelig och ganska tryckande beskattning.
Mängen af sjukdom hindrad har icke ens i sin ställning förmått skaffa Ombud.
Förhållandet vid delta tillfälle har alltför mycken likhet med sättet, på hvilket de väljande i Frankrike behandlades år 1824» då Regeringen gaf så kort tid åt dem, för att legitimera deras rättighet, att de blefvo vid valet uteslutna, och endast de, som ansågos Ministéren tillgifna, fmgo tillfälle att uti valen deltaga.
Också vet en hvar, huru 1824 års
DeputeradeKammare var sammansatt.
Ehuru icke hörande till ämnet, bevisar sådant i allmänhet Embetsmännens åtrå, att, äfven på bekostnad af Folkets kärlek till sin Konung, och dess fasta tro på hans rättvisa, insinuera sig genom en lika förderflig, som föraktlig tjenstfärdighet.
Då de kunna öka den beväpnade styrkan, tro de sig derigenom befästa både sig sjelfva och Thronen, men de bedraga sig, ty sådant vinnes endast genom Folkets tillgifvenhet, hvilken tvertom aftager i samma mån det känner sig förtryckt.
Herr Hallenborgs yrkande, att de, som icke njutit en femtedels förmedling, måtte Den ii December f. in. 53 få tillstånd alt återgå lill Extra Roteringcn, är blott så vida billigt, som det icke sträcker sig längre, än till dem, hvilka äga mindre goda hemman, ty i annat fall skulle de större egendoms-innehafvarne, såsom ofta lindrigast roterade i förhållande till hemmanens godhet, blifva fria från ständiga Knecktehållet.
Denna en femtedels förmedling kommer dessutom en hvar till godo, om den projecterade Rotejemkningen kommer att äga rum.
Då jag nu sökt upplysa de punkter, hvilka enligt min åsigt äro de vigtigaste, återstår för mig, att granska Utskottens förslag, i hvad rör verkställigheten af den oftanämnde Rotejemkningen.
Vid första påseendet kan jag icke neka, att den ideen, att genom alla Rotehållarnes votering besluta, huruvida Rotejemkningen skulle äga rum eller icke, syntes mig ganska billig; men vid nogare eftersinnande har jag förändrat öfvertygelse i detta fall.
I allmänhet tyckes en provins-votering vara stridande emot allmänt bruk i frågor af så stor vigt och omfattning, sorn denna.
Det bör vara Rikets Ständer förbehållit att derom besluta.
Hvartill skulle annars Riksdagar tjena, om man genom sammankomster i provinserna kunde besluta i dylika invecklade frågor.
De vanliga Riksdagarne hlefvo åtminstone öfverflödiga, och hvad ondt dessa än må medföra, hafva de åt - 54 Den it
December f. m. minslone den nyttan med sig, att till någon del återhålla och begränsa öfverdrift i påståenden.
Visserligen skulle, genom in* förandet af ProvinsRiksdagar, alla propositioner med större lätthet kunna genomdrifvas; hvilket af delta ifrågavarande mål synts, emedan man då kommer i beröring med. vida medgörligare och mindre erfarne personer, än som man bör förmoda samlas vid en vanlig Riksdag.
Jag anser således det af Utskotten föreslagna voteringssält belt och hållit Grundlagsvidrigt; och anhåller, att, utan Rotehållarnes ytterligare mellankomst, Rotejemkningen må gå i verkställighet, helst ett af Rikets Ständer till återförande af rättvisa och billighet fattadt, samt af Konungen sanctioneradt, beslut äf att anse sorn en laglig åtgärd.
Mitt förslag är således: att Rikets Ständer måtte med en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t ingå, med förklarande, att de an sedt ny undersökning och Rotejemkning med Skånska Roteringen behöflig, samt anhålla alt Kongl. Maj:t täcktes i Nåder en sådan anbefalla, på sätt att ingen må åläggas högre Ordinarie Rotering, än hvad han i Extra Rotering bordt utgöra, eller nu verkligen utgör, samt att de hemman af mindre godhet, som äro underkastade Rotering , måtte blifva lindrade till likhet med hvad, enligt förstnämnde redan stadgade vilkor, de bättre hemman blifvit ålagdt.
Den ii December f. m. 55 Skulle, mot min förmodan, Utskotten icke finna skäl gilla denna af mig framställda mening, sS är åtminstone högst nödigt, att voteringssättet förändras, derest alla, på sätt Utskotten åsyfta, skola njuta lika rätt.
I den händelse Utskotten, oaktadt alla de skäl, som tala för ett sådant beslut, vidhålla att tillstyrka votering Rotehållarne emellan, ber jag, att i sådant afseende få fästa Ståndets uppmärksamhet på följande omständigheter.
Hvar och en vet, till hvad grad hemman i MalmöhusLän, så till vidd som bördighet, i allmänhet äro öfverlägsna hemman i Christianstads Län, hvilket äfven närmare upplyses i Utlåtandet, der man finner, att 2:ne hemman i Strö socken_, i Christianstads Län, som utgöra en Rote, innefatta tillhopa 5ä tunneland uppskattad jord i åker och äng; hvaremot i Malmöhus
Län till hvarje Rote i Örtofta socken äro anslagne 536 uppskattade tunneland den hästa jord.
Man förutsätter således, att Rotehållare i Malmöhus
Län måste inse, att de tvertemot dem gifna försäkringar i allmänhet skulle få högre Rotering, än de nu äga, och att de således efter all sannolikhet böra votera för bibehållandet af nu varande Rotering.
Och emedan de flesta Rotar befinnas vara inom nämnde
Län, synes billigheten fordra, att ett helt annat voteringssätt bör äga rum; så mycket me - 56 Dea ii De eero.b er f. ro. ra, som i händelse de större Poesessionaterna i Christianstads Län, med bättre hemman, skulle förena sig med pluraliteten af Malmöhus Läns Rotehållare, skulle ägare af de svagare hemmanen i allmänhet oell allmogen i synnerhet ensamt blifva lidande.
Jag skulle således tro, att, i händelse tankarna genom Rotehållarnes votering skola inhämtas; bör uppå samma dag och timma ä LandsCancelllen i Malmö och Christianstad votering ske på så sätt, att, inom hvarje Län, särkilt beslut fattas.
Skulle nu så inträffa, att t. ex.
Christianstads Läns Rotehållare votera för jemkningen, men Malmöhus
Län önskar förblifva vid hvad nu är; så får tvisten slilas sålunda, att vid samma tillfälle, som denna votering sker, bör i alla fall en Nämnd af 24 personer i hvarje Län utväljas, hvilken, utgörande tillsammans 48 personer, efter en månad, sedan allmän kungörelse från predikstolarna derom blifvit utfärdad, samjas på utsatt ställe, för alt genom votering definitift besluta, om denna Rotejemkning bör ske, eller icke.
Fastän jag nu föreslagit ett annat voteringssält, såsom enligt min tanka ändamålsenligare, anhåller jag likväl att få upprepa, att jag för min del förblifver vid min förut yttrade öfvertygelse, alt Rotejemkningen utan Rotehållarnes hörande bör för sig gå, enligt Konungs och Ständers fattade sammanstämmande beslut.
Den ii December f. ni. 57 Utskotten yttra, aLt förmedling eller nedsättning till högst en femtedel i den förr utgjorda Extra Roteringen skall, så vidt tillgång finnesj tillgodonjutas &c.
Uttrycket: så vidt tillgång finnes> anser jag öfverflödigt.
Här måtte vara fråga, att lindra en beskattning, som tillkommit mera genom öfverrumpling, än öfverläggning, och fördelad mera efter godtycke, än efter localkännedom, och hvilken således ju förr dess heldre bör bringas till hvad billighet och rättvisa emot en hel landsort klafver.
Då måtte väl ej afseende böra göras på det l unda 1000-talet af soldater.
Yi hafva så länge sett, att 1600 man effective är den indeldta Infanteristyrka, Regeringen sjelf ansett behöflig i Skåne, ty resten Rotar har ju redan länge fått försvara Fäderneslandet medelst vacanceafgift.
Om således undersökningen visar, alt en billig nedsättning af några 100 Rotar påkallas, måtte det väl vara bättre, att hafva 1000 man med rättvisa och ingen missnöjd undersåte, än att 2000 man bibehållas, under en allmän öfvertygelse hos invånarne i Sveriges folkrikaste gränsprovince, att de efter ordets vidsträcktaste bemärkelse icke såsom en del af det gemensamma Fäderneslandet, utan såsom en särskild eröfrad province, behandlas.
Då Säterier i det öfriga Sverige äro fria från Rotering, och den ena skattdra - 58 Deri ii December f. m. gande, i följd af ingångna köp m. ra., bör iiga lika rätt som den andra, finner jag högst obilligt, om Skåne ensamt i detta fall skall utgöra ett undantag.