Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att R. o. Ad. behagade erinra sig, att jag icke hade bestridt riktigheten af Frih.
Raabs grundsats, att rören skola mätas jemte hatten och pannan; men detta är en helt annan fråga, än den som nu varit föremål för discussion.
Man måste kunna, antingen man är envis eller icke, mäta rören.
Vare sig att deras diameter är 8 tum eller 18 tum, så måste Frih.
Raabs grundsats, i afseende på uppmätningen likafullt kunna verkställas och ett bestämmande af 8 tums diameter för rören icke kunna hindra den rigtiga grundsatsens iakttagande för öfrigt; så att den invändning som i detta afseende är gjord, måste helt och hållet förfalla.
Hr Gr. o. L andtm. framställde att, i fråga om sista mom. af 12 §, innehållande ”ångrör, som till bränvinsbrännings-redskap begagnas, må icke i diameter hälla mer än 8 turn” hade blifvit yrkadt dels bifall, dels af Frih.
Raab att detta mom. mätte ur förordningen - Den 1 Juli e. tn.
433 ningen uteslutas: hvarjemte Hr Landtm, framställde propos. först till bifall å Utskrns förslag i denna del,* och sedermera till det ifrågavar:de mom:s uteslutande ur förordningen; hvarvid begge dessa propos:r blefvo besvarade med blandade ja och nej.
Då i anledn. häraf förnyad propos. till bifall ä det af Utskrn föreslagna sista mom. af 12 § framställdes, ropades åter ja och nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voter:spropos. :
Den som bifaller sista mom. af 12 § i det uti Bevillms-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskrns utlåt.
N:o 2, afgifna förslag till förordning, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, anser R. o.
Ad. berörde mom. böra ur förordningen uteslutas.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskrn inkomne mern., utlåt:n och betänk:n, nemi. frän Constitutions -Utskottet: N:o 20, med utlåt, i anledn. af talmannens i BondeSt. vägran af propos. pä återremiss af Const.Utskrs mern.
N:o 12 ang:de K.
M:s nådiga förslag till ny riksdagsordning; Stats-Ut sk o ttet: N:o 215, angrde de i Reg.F.-ns 63 § föreskrifna kreditivsummor; N:o 216, i anledn. af väckt fråga om restitution af erlagde bränvins-bevillnings-medel; N:o 217, angrde ifrågaställd ombyggnad af den ena och tillbyggnad af den andra flygeln vid R.
St:s hus; N:o 218, i anledn. af väckt motion om förbud för riksg:skont:s tjenstemän, att innehafva syssla vid ett annat embetsverk; Lag-Utskottet:
N:o 57, i anledn. af framställde förslag för tillvägabringande af förbättring i författningarne rörande inteckning; Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskotten: N:o 19, i anledn. af väckte frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser rörande stängselskyldigheten; 6 H. 28 434 Den 1 Juli e. m. N:o 20, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning; N:o 21, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten att kalla huspredikanter m. m.; Allm.
N:o 97, i anledn. af gjorde anmärkmr vid handels- samt fabriks- och handtverksordningarne af d. 22 December 1846; samt N:o 98, i anledn. af väckt motion om burskapsegande handtverksmästares befriande från skyldigheten att, vid besigtningar och kostnadsförslags uppgörande för K. M:s och Kronans räkning, biträda. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 11 e. m.
Måndagen den 3 Juli 1848.
Justerades ett prot.utdr. för d. 1 dennes f. m.
Med tillkännagifvande, att Hr Bildt, Didrik Gillis, såsom ledamot af StatsUtsk., samt Hr Cederstråle, Johan Casimir, såsom ledamot af LagUtsk., erhållit 3 veckors ledighet från d. 7 dennes, samt att ordf:n i BankoUtsk. anmält, att en af detta Utsk:s ledamöter Hr Gyllensvärd, Johan Wilhelm, under längre tid underlåtit att infinna sig vid Utsk:s sammanträden och således jemlikt 24 § Riddarh.Ordn. förlorat sin riksdagsmannarätt för innevarande riksdag, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i Stats- och en ledamot i LagUtsk. under förenämnde permitterade ledamöters frånvaro, samt en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Gyllensvärd.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.- Lag- samt Allm.
Besvärs- och EkonomiUtskms utlåt.
N.-o 2, i anledn. af gjorde anmärkmr vid sammansatta Utskrns betänk.
Den 3 Juli. 435 Efter af Hr Gr. o. Landtm, gjord erinran, att R. o. Ad. i sednaste plenum till pröfning förehaft de 12 första §§ af Utsk:ns förslag till förordning, ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, samt således nu 13 § förekomme, anmälde sig
Hr Apollof, Carl Jakob, som skriftligen anförde: Sedan Frih.
Raab, till min och flere andras förvåning, uti denna fråga blifvit understödd af en vidtfrejdad Statsman, Riddarhusets störste talare; anser jag för min del det vara förspild möda och tid att, emot en så beskaffad allians, söka försvara de förenade Utskrns åtgärder och mine åsigter.
Jag betraktar de förenade Utsk:n härigenom vara försatte nära nog i samma belägenhet som en Engelsk Ministéer, hvilken, uti en vitalfråga i Parlamentet, tappat en votering.
Under det jag således med tystnad ernar betrakta huru ett betänk.
, — hvilket efter många öfverläggningar och mycket arbete framträdt såsom uttryck af pluralitetens mening inom de sammansatta Utsk:n, hvilkas ledamöter, utgörande 112 och deras majoritet således minst 57 personer, detsamma noga öfvervägt — huru detta betänk, nu bit för bit sönderplockas, för att af vederbörligt
Utsk. åter ”sammanjemkas” så godt det sig göra låter under det jag, som sagt är, åser detta, vill jag närmare för mig söka förklara, hvad jag nu icke kan utgrunda, nemi., hvarföre Hr Frih.
Raab valdt en sådan omväg för att komma till det åsyftade målet ?
Jag anser det nemi. hafva varit genare och i alla afseenden lämpligare, om Hr Frilnn, såsom ledamot af Revilln.Utsk., sökt genomdrifva sine åsigter och — i händelse hans mening derstädes blifvit undertryckt, — låta sin reservation intagas uti Utskrs betänk, och begagna sin yttranderätt inom sitt stånd.
I motsatts af detta, börjar Hr Frilnn sin taktik med att aflägsna sig frän riksdagen under den tid ärendet inom RevillmsUtsk. behandlades; efter återkomsten afsäga sig sin plats såsom ledamot i nämnde Utsk., utan att dessförinnan efter återkomsten hafva bevistat något dess sammanträde, allt under det han tillkännagifver sin noga bekantskap med Utsk:s göromål, i följd af Hr Frih:ns handläggning af desse göromål, under flere förflutne riksdagar.
Derefter bereder Hr Frihm sig — ehuru icke mera ledamot af Bevilln.Utsk. — tillfälle att fä sin reservation intagen uti detta Utskrns betänk., tvärt emot andemeningen uti 57 § Riksd.Ordn., hvilken, efter mitt förmenande, tillerkänner endast Utsk:s ledamöter rättigheten att låta deras reservationer åtfölja Utsk:s betänkm, men deremot hänvisar alla andra riksdagsmän att producera dem inom deras respective Stånd.
Efter hvilket allt Hr Frihm hos R. o. Ad. använder sin talförmåga och sakkännedom uti bränvinsproductioncn, till förkastande eller förändring af ett betänk., hvilket han, med vida mindre besvär af tidsutdrägt, ehuru det måste medgifvas med något mindre uppseende, inom Utskm sannolikt fått uppsatt i öfverensstämmelse med sine åsigter.
Måhända kan dock detta förfarande förklaras af dem som hafva nyckeln till den s. k. riksdagstaktiken, med hvilken jag erkänner min 28* 436 Den 1 Juli. obekantskap.
Jag har blott från allmänna lifvet medfört den erfarenhet att raka vägar vanligen snarast leda till målet.
Jag är sä mycket mera förundrad öfver dessa omständigheter, som min, under en gemensam tjenstebana förvärfvade noga kännedom af Frih. Raabs redbara och flärdfria karakter, hvilken jag trodde försmå slika omvägar, nu gjorde detta undantag oväntadt.
Vidare har min uppmärksamhet fästats pä den liknöjdhet hvarmed de sammansatte Utsk:ns och i synnerhet Bevilln.Utsk:s ledamöter af R. o. Ad., behandla denna fråga, i Ihy att de antingen äro fränvar:de vid dess discussion, eller ock iakttaga en envis tystnad, icke aktande nödigt försvara deras eget foster.
Men äfven detta torde på förenämnde sätt kunna förklaras?
I alla fall är förklaringstillfället härutinnan ännu öppet.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att då Hr Apollofs anförande icke innefattade någon anmärkn. emot 13 § nästföljande § torde få förekomma, men härvid anmälde sig och yttrade Frih. Raab, Adam Christian:
Jag tror att vi ännu icke afslutat öfverläggningen om 12 §, och anhåller, att den nu måtte blifva föredragen.
Landtm, erinrade att R. o. Ad. redan i förra plenum förehaft 12 §:n och dervid slutat med pröfningen af denna §:s sista mom.
I sista plenum slutades öfverläggningen med en votering öfver ett mom. af 12 §, men af samma § återstår ännu ett morn., sorn är af högsta vigt att få väl redigeradt och jag anhåller derföre, att få underställa Ståndets bepröfvande mina anmärkn:!' mot det af R. o. Ad. ännu icke afgjorda mom.
Det lyder sålunda: ”Icke eller må vid sådan redskap, hvartill rectifications apparat ej är uppgifven, spritångorna, sedan de utgått frän hattröret, i mäskvärmaren eller annorstädes, ledas i uppåtgående rigtning”.
Jag ber att få återföra i Ståndets minne, huruledes i förra plenum här var fråga om redskap i andra klassen, som drifvas med ånga och hvilken redskap tillverkar bränvin som om den vore försedd med rectilications-apparat, men att den undgått den högre beskattningen genom en falsk inrättning af mäskvärmaren, sä att den gör samma verkan som en rectificator, ehuru sådant i den nu gällande författningen är förbudit.
Jag uppgaf då, hvad jag nu tager mig friheten upprepa, att den hastigare tillverkningen med dylik redskap icke beror af ångan utan af mäskvärmaren, men då författningen icke varit nog tydlig, har i de flesta landsorter detta missbruk ägt rum, ehuru författningen förbjudit sådant.
Sådant bör nu, såvidt möjligt är förekommas och jag får derföre föreslå följande redaction af ifrågavande morn.:
”För enkel bränvinsbrännings-redskap utan mäskvärmare af högst 20 kannors rymd, kokrummet inberäknade som är så beskaffad, att pannans höjd, beräknad å lägsta stället, är minst af dess diameter hattens rymd, inberäknadt löst eller fastsittande ångrör, utgör högst \ af pannans, samt att ingen annan afkylningsredskap dertill användes än pipor och som i öfrigt ej afvi - Den i Juli. 437 ker från föreskriften i § 17 mom.
1 fastställes nedanstående etc.
Jag tror att, genom en sådan föreskrift, de nu bruklige mäskvärmare icke kunna ansvarsfritt begagnas.
Då jag har ordet anhåller jag att till Hr Apollof få lemna det svar, att det synes mig verkligen vackert, att mina efterträdare i Utsk. äro så nitiske i denna sak, att de, som man säger, taga affair på den, då deras meningar icke kunna göra sig gällande.
Jag, som under flera riksdagar varit ledamot i det Utsk., lill hvars behandling frågan hörer, har mäst uthärda det nederlaget, att icke alltid kunna få mina åsigter gällande utan att deröfver fatta humeur och jag tillstyrker derföre Hr Apollof och de med honom liktänkande, att tåligt underkasta sig denna motgång.
Såsom genmäle på hvad den värde talaren yttrat, får jag slutligen nämna, att den yttrade förtrytelsen härrör utan tvifvel från brist på erforderlige insigter i ämnet.
I öfrigt tillstyrker jag
Hrnne att taga saken så, att den ene gången segrar en opinion och den andra gängen åter en annan.
Jag vill icke inlåta mig i något yttrande om företrädet emellan Frih. Raabs och Utsk:ns förslag, emedan jag ogillar dem båda.
Men dä man ånyo vill i detta mom. intaga föreskriften om redskapens beskaffenhet, och jag tillförene motsatt mig dylika stadganden, bestrider jag dem äfven nu.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde lill Frih.
Raab om icke emellan hans nu gjorde förslag och det mom. af 12 §, hvarenligt endast vid bränvinstillverkning med redskap i 3, 4 och 5 klasserne, men icke till redskap i 1 och 2 klasserne, änga skulle fä användas, ett sådant sammanhang egde rum, att det af R. o. Ad. redan fattade beslut, hvarigenom berörde inskränkning i rättigheten att vid bränvinsbränning använda änga blifvit förkastad, påkallade någon förändring i det nu ifrågavar:de förslaget..
Jag anhåller att fä lemna en förklaring öfver det af mig framställda redactions-förslag.
Jag har endast, för att redaktionen må blifva kortare, begagnat orden ”första och andra klassen”, ty uti 3, 4 och 5 klasserne äro rectiflcations-apparater tillåtna.
Mitt förslag afser endast att förhindra mäskvärmares inrättande för dylika apparater i de fall, då de icke få begagnas. Hr Gr. o. Landtm, torde således finna, att det förslag, jag framställt, står i fullkomlig harmoni med det af R. o. Ad. förut fattade beslut, som Hr Landtm, omnämnt.
Hr Gr. o. Landtm, anhöll, att Hr von Hartmansdorff måtte upplysa huruvida hans mening varit att erhålla propos. till afslag å såväl Utskrns som Frih.
Raabs ifrågavande förslag, emedan han yttrat att han ogillade dem båda, men icke bestämdt yrkat afslag äfven å IJtskms förslag.
Jag äger icke den sakkännedom, att jag kan uppgifva ett sådant förslag i st. f. Frih.
Raabs eller Utskrns.
Men då jag tillförene bestridt rigtigheten deraf, att i författningen införa föreskrifter om redskapens beskaffenhet, har jag äfven vid detta tillfälle bordt yrka föreskriftens uteslutande.
438 Den 3 Juli.
Beklagligen måste redskapens beskaffenhet bestämmas, sedan R.
St. vid öfverläggningen om Utskrns förra betänk, beslutat, att fota bränvinsbrännings-förfåttningen på restrictioner och vid sådant förhållande måste man ingå i bedömande af detaljerne, för att förekomma eljest möjliga missbruk och minskning i de inkomster, Staten af bränvinsbränningen påräknat.
Utaf de beslut, R. o. Ad., dä frågan förra gången förevar, fattat, är det i synnerhet 3, hvilka, i händelse hitintills gällande stadganden bibehållas, skola göra de nnvande missbruken fortfarande.
Raabs förslag åsyftar, att förekomma det missbruk, att från mäskvärmaren bränvin skall kunna directe erhållas, hvilket Frihm velat inskränka lill endast sjelfva pannan.
Till ordningens befordrande anser jag således nödigt, att Frih.
Raabs redaction antages, enär detta mera än Utskrns förslag kan förekomma det missbruk, som annars kommer att äga rum.
Utsk:n har ganska rigtigt uppgjort sitt förslag efter de bestämmelser Utsk:n antagit, men då några §§ af Utskrns förslag komma att, till följd af R. o. Ad:s förslag, förfalla, anser jag nödigt, att redaction af det ifrågavar. mom. undergår förändring till förekommande af olägenheter just i anledn. af Ståndets förutnämnde beslut och jag förmodar, att Frih.
Raab haft sådant i sigte under sista plenum, ehuru tiden då icke medgaf att sådant tillkännagifva.
Palmstjerna med hvilken jag mig förenar.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att Utskrns förslag i det mom. af 12 §, hvaremot Frih.
Raab nu gjort anmärkn. innehölle: ”Ej eller må vid sådan redskap, hvartill rectifications-apparat ej är uppgifven, spritängorne, sedan de utgått frän hattröret, i mäskvärmaren eller annorstädes, ledas i uppåtgående riktning”; samt att deremot Frih.
Raab föreslagit följande redaction: ”Vid redskap i l:sta och 2:dra klassen får hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes lankrum inrättas, ej eller spritångorna, sedan de utgått frän hattröret, ledas i uppåtgående riktning”; hvarjemte Hr Landtm, enär ingen yrkat bifall till Utskrns förslag i denna del, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga den af Frih.
Raab föreslagna redaction af ifrågavande mom.
Härvid ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva varit öfvervägande. §§13 oeh 14.
Lemnades utan anmärkn. § 15.
Slutet af 1 mom. af denna § lyder sålunda: ”Om hatten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning än ångröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant till så stor höjd som mäsk deri kan inrymmas”.
Detta tillägg i mom. har tillkommit af den anledn., alt man befarat, att, vid hattens påsäl - Den 3 Juli. 439 tande, mäsken fylles icke blott i pannan utan äfven i hatten, sedan luckan blifvit hatten påsatt.
Bien då R. o. Ad. beslutat att hatten med tillhörande rör icke får innehålla mera än f af pannans rymd, förfaller behofvet af denna föreskrift, som tvertom är skadlig och åstadkommer besvär vid målningen.
Jag anhåller således alt orden från och med ”om hatten” till och med ”inrym mas” må helt och hållet få utgå.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. såsom Frih.
Raab föreslagit, ansåge att uti lista mom. af 15 § borde uteslutas sista meningen, innehållande, ”Om hatten är försedd med en eller flere luckor eller någon annan öppning än ångröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas lill öfversta luckans eller öppningens nedra kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas”.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverrösta! nej.
Första punkten af 2:dra mom. lyder sålunda: ”Hatten med fastsittande ångrör skall äfven till hela sitt kubikinnehåll uppmätas och, om den innehåller mera än | af pannans rymd, öfverskottet ingå i pannerymdsberäkningen”. R. o. Ad. behagade erinra sig, alt Ståndet förut beslutat att hela röret skall jemväl ingå i hattens mätning och att R. o. Ad. bestämt hattens rymd till * af pannans.
Denne punkt påkallar således en redactionsförändring.
Jag torde äfven få upplysa derom, att orden: ”öfverskottet ingå i pannerymdsberäkningen”, är hemtad från 1845 års författning och har föranledt missförstånd, hvaraf åtal blifvit en följd, som ännu icke är slutligen afdömd.
Detta uttryck har tolkats sä, att hela hattens rymd skulle läggas till pannerummet, men att, R.
St:s mening icke varit den, känner jag sä mycket heldre, som jag deltagit i redactionen af författningen.
Afsiglen med detta stadgande var, att ena delen af öfverskottet skulle räknas lill pannan och den andra till hatten och derföre begagnades uttrycket pannerummet såsom kortare.
Då mari likväl sett följder ne af denna otydlighet, åligger det lagstiftaren, att göra §:n tydligare.
I öfverensstämmelse med Ståndets beslut, i fråga om liattens dimensioo, och, till undvikande af missförstånd, föreslår jag följande redactionsförändring: ”Hatten med ångrör skall äfven till hela sitt kubikinnehåll uppmätas och, om den innehåller mera än J af pannans rymd, 4 af öfverskottet ingå i pannerymdsberäkningen”.
Sedan Ståndet fattat det af Frih.
Raab omförmälda beslut, anser jag, lika med honom, nödigt, att antaga del förslag till §:ns förtydligande hvilket han framställt.
Jag vet åtminstone icke något bättre, såvida förhållandet är sådant, Frihm uppgifvit, nemi., att §:ns nuvar:de lydelse är hemtad från 1845 års bränvinsförfattning och att missförstånd uppkommit om lagstiftarens mening.
Blissförstånd lärer det väl egentli - 440
Den 3 Juli. gen icke vara, ulan vederbönde hafva ansett sig bundne af ordalagen i §:n och derföre gifvit honom en sådan tydning, som Frih:n nämnt, eller att, då hatlens rymd öfversteg det ifrågavar:de förhållandet till pannan, skall öfverskottet räknas till pannan och icke i något afseende lill hatten.
Raabs förslag, skall öfverskottet räknas så, som vore det en tillökning af både panna och hatt gemensamt.
Det sednare hör vara det rätta, ty en tillökning i pannan, fordrar väl också en tillökning i hatten.
Antages Frih.
Raabs förslag, så tror jag, att alla olägenheter i fråga om §:ns tydning äro afhulpne.
Äfven jag anser en förändrad redaction af § vara af nöden, emedan till följd af R. o.
Ad:s beslut, uttrycket ”fastsittande ångrör” numera icke är lämpligt, och R. o.
Äd. bestämt hattens rymd till | af pannans.
Men utom den af Frih.
Raab föreslagne förändring anser jag nödigt att göra ännu ett annat stadgande i §:n, nemi. derom, huru långt ifrån hatten ängrören skola uppmätas.
Ulskm hafva ansett, alt uppmätningen skall inskränka sig endast lill den del af ångrören, som fastsilter vid hatten.
Nu går likväl en del af ångrören genom mäskvärmaren och en annan del deraf uppöfver densamma.
Då emedlertid Ståndet beslutat, att åugröret får hafva hvilken vidd som helst, blir det nödvändigt att göra en sådan redacliou af §, hvarigenom förhindras tillsättandet af lösa ångrör eller också stadgas att dessa tagas i beräkning, sä att man undviker rättegångar, hvilka af ene domstolen afdömas på ett sätt och af en annan domstol på ett annat.
Jag tror, att redactionen bör ändras så, att, såvidt möjligt är, det blir ett bestämt stadgande, ty för mycket bestämdt kan det icke blifva, såvida man vill förekomma tvi ster och missförstånd.
Jag tror att ångrörets uppmätning bör fortgå till kylaren och genom ett sådant stadgande tror jag ändamålet vara vunnet.
Ä sådan redskap der rectificator fiunes, bör uppmätningen sluta vid rectifikalorn.
Man kunde möjligen stanna vid vinkeln af röret och rectificatorn, men jag tror det vara rättare att föreskrifva uppmätning intill kylaren eller rectifikalorn, der sådan finnes.
Någon olägenhet af ett dylikt stadgande synes mig icke kunna uppkomma och jag tror, att hattens förhållande lill pannan i alla fall kan antagas i enlighet med R. o. Ad:s beslut.
Jag skulle tro, att det af Frih.
Palmstjerna framställda redactionsförslag eller tillägg icke vore behölligt, men jag vill likväl icke motsätta mig detsamma; dock anhåller jag, att få göra ett tillägg derutinnan, så att det må lyda: ”intill kylaren, mäskvärmaren eller rectifikalorn”.
Palmstjerna nogsamt känner, måste, då röret skall ingå i mäskvärmaren, i denne äfven finnas, för mäskens uppvärmande, en blåsa, såsom den kallas, hvilken är helt och hållet oberoende af röret.
Begagnar man uttrycket ”hatten med sina rör”, så kan dermed icke förstås annat än hvad som till hatten hörer, och hvad som finnes af rören i mäskvärmaren eller blåsan kan icke räknas till hatten.
Den 3 Juli. 441 Det blir således ett oegentligt uttryck, om man önskar att under Frih.
Palmstjernas förslag skall inbegripas äfven den del af röret från hatten, som ligger i mäskvärmaren och derifrån går till kylaren.
Detta vore för mycket, och genom ett sådant stadgande tror jag man förfore alldeles orätt sedan man här redan gjort en stor inskränkning i pannans rymd.
Af sådan anledn. synes mig att om man skall göra något tillägg, det bör heta ”allt intill kylaren, mäskvärmaren eller rectifikatorn.
Frih:» har befarat, att genom anbringandet af ett större rör ofvanför eller sedan ångrören passerat mäskvärmaren, skulle någon fördel kunna åstadkommas.
Men sedan R. o. Ad. beslutat, att ångorne icke få ledas i uppåt gående riglning, sedan de utgått från hattröret, är anbringandet af dylikt rör föga gagnande; men deremot tror jag det skulle utgöra en alldeles orimlig förändring i bränvinsredskapens utrymme att räkna de ifrågavar:de rören till hatten och de höra alldeles icke ihop med den.
Om man tili §:n intager det stadgan de, att röret skall mätas till mäskvärmaren, rectifikatorn eller kylaren, anser jag mitt förslag öfverflödigt, emedan det med ifrågavartde tillägg får ett helt annat syfte än jag dermed afsell.
Man kan hafva mäskvärmaren helt nära pannan och derjemte en ganska stor hatt, men röret, som går genom mäskvärmaren och derifrån vidare fortsättes, är i alla fall hattrör och så länge det benämnes hattrör får det icke hafva en uppåtgående riglning.
Med den rymd, ett sådant rör iDnehäller, kan bränviusbränningen drifvas på ett helt annat sätt än som med pannerymden varit afsedd, ty, såsom jag redan nämnt, mäskvärmaren kan flyttas blott några tum ifrån pannan och röret med betydlig vidd stiga flera alnar deröfver, och då bör Frih.
Raab fullkomligt inse, huru detta skall kunna begagnas lill missbruk.
Emedlertid och i händelse
Ståndet beslutar att mätningen skall fortgå till mäskvärmaren, anhåller jag, alt mitt förslag må fä förfalla, emedan det i sådant fall endast föranleder till missförstånd.
Palmstjerna har yttrat, att jag borde inse hvilken fördel, som möjligen kan vinnas deraf att röret ledes några alnar öfver mäskvärmaren, sedan det passerat detsamma, men då jag uppgör en ritning deröfver, kan jag icke finna någon vinst af en sådan inrättning, och jag uppmanar
Frilen alt med blyertz och papper visa huru det skulle gä till.
Jag torde derjemte få erinra Frilen ali ängrören icke fä ledas i en uppåtgående riglning, hvarigenom, om röret vore 10 alnar långt och aldrig sä bredt, någon fördel deraf icke kan erhållas. Deremot tror jag, att, om man antager Frilens förslag utan mitt tillägg, man mera skadar än gagnar, enär i sådant fall mäskvärmarens begagnande göres omöjligt, emedan utrymmet blifver allt för myckel inskränkt.
Huruvida Frih.