Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är väl sannt, att de fleste kunna veta, när behofvet af sådane betyg inträffar, och således på förhand undanrödja det möjliga hindret för passets utfärdande; men i alla fall utgör föreskriften en omgång, som icke alltid aflöper utan olägenhet, och af mången icke kännes.
Man åter 16 H. 24 370 Den 16 Mars e. m. kommer till den frågan: hvem har rätt att lägga hinder i vägen för mig att erhålla pass utan omgång och tidsutdrägt?
Har jag, såsom Svensk man, rätt att förflytta mig hvarthän jag behagar, eller skall sådant bero af en Auctoritets godtyckliga omdöme?
För mig förefaller det naturligast, att Landshöfdingen utfärdar pass för Ståndspersoner och Embetsmän, men att Borgare erhålla dem hos Magistraten, eller sin egen styrelse, der de äro kände, och icke hos en Auctoritet, med hvilken de för öfrigt ej stå i något förhållande.
Då det är möjligt, att Utskotten, om de också redan tagit dessa skäl i betraktande, vid närmare eftersinnande kunna öfvertygas om en annan mening, än den de nu afgifvit, och det dessutom för närvarande är otillåtit, att vid Utlåtandets antagande göra några tillägg eller förändringar, måste jag förnya min anhållan om återremiss, på det jag, ifall det återkommer isamma skick, åtminstone må vara i tillfälle att föreslå de förändringar deruti, som jag anser behöfliga.
I fall de personer, som här äro i fråga, redan voro stadde på resa, då deras behof af pass inträffar, skulle jag äfven kunna inse några olägenheter af det nu gällande stadgandet; men då de äro boende på stället, och således hafva tillräckligt tillfälle att bereda sig för den tillärnäde resan, måste de hafva Den 16 Mars e. ra. ofantligt bråttom, för att kunna hindras genom anskaffandet af ett betyg, som blott fordrar en timma att erhållas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiTJtskottens ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla .
Utskottens berörde Utlåtande.
Jag skulle tro, att man häldre bör bevilja återremiss af Utlåtandet, än blottställa sig för votering derom, och derigenom för ett så föga vigtigt ämne i tvänne timmar upptaga Ridderskapets och Adelns tid.
För min del bar jag således icke något mot återremiss.
Det är möjligt, att det kan lyckas Utskotten, att vederlägga de gjorde inkasten på ettsätt, hvarigenom de, som nu önska tillvägabringa återremiss, skola finna sig öfvertygade.
I annat fall komma anmärkningarne och den tidsförlust, sora deraf blif - 372 Den 16 Mars e. in. ver en följd, att skrifvas på anmärkarens egen räkning.
Jag anhåller derföre om proposition till återremiss af Utlåtandet.
Sedan jag tagit mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att frågan icke är så obetydlig, som man kanske föreställer sig, anhåller jag att af RiddarhusSecreteraren få upplysning, om och huru saken blifvit afgjord hos de öfrige Stånden, ifall ProtocollsUtdrag derom hit ankommit.
Är frågan af de öfrige tre Stånden bifallen, så har jag intet att invända mot en återremiss, men i annan händelse bestrider jag den på det högsta.
Rid dårhus Secreterare tillkännagaf, att någon underrättelse, om och huru de öfrige RiksStånden afgjort detta ämne, ännu icke ankommit.
Då Grefve Posse sjelf erkänt, att frågan ej är utan vigt, ber jag Ridderskapet och Adeln ej illa upptaga min begäran om votering i ett ämne, hvarpå jag tror att tiden icke så illa användes.
Här måste nemligen afgöras den allmänna frågan, om vår rättighet, att förflytta oss hvarthelst vi behaga, skall, i enlighet med 1812 års författning, förblifva tillbunden och försvårad genom en godtycklig uppsigt af Konungens Befallningshafvande.
Olägenheterne häraf hafva redan länge låtit känna sig Den 16 Mars e. m. 3y3 ganska allmänt, serdeles af dem, som ho i ResidensStäderne.
Jag vägar således förnya min anhållan om votering, i händelse, återremiss icke derförutan beviljas.
Jag har redan sagt, att frågan icke är obetydlig.
Den är tvärtom ganska vigtig, ty den innefattar principen, huruvida polismakten skall tillhöra Landshöfdingen eller icke.
Denna princip afgöres i samma stund Utlåtandet bifalles; och i samma ögonblick Herr Hjertås åsigt godkännes, medgifves ock, att rättigheten att utfärda pass bör tillkomma hvarje Kronofogde eller Pastor; ty jag inser ickehvarföre ej rättigheten skulle kunna öfverlemnas åt dessa, lika väl som åt Magistraterne.
Men hvilka följder deraf skulle uppstå, torde jag icke behöfva omnämna.
Utlåtande om rättighet för Magistraterne i LandhöfdingeResidenceStäderne att utfärda pass för desse Städers Borgare, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande \ 3^4 ®en *6 Mars e. m. böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteras.
Sedan 41* 42> 4^ oc^ 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan £ till g e. m. och befunnos, vid voteringens slut klockan io e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterue hafva utfallit som följer: Ja — 66.
Nej — 4i.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ofvanberörde
Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Friherre Anckar swärd, Carl
Henrik hade inlemnat ett så lydande anförande:
Den uti RegeringsFormens 109 §. såsom oförmodad föresedda händelsen, att Rikets Ständer icke hade Staten reglerat, eller någon ny Bevillning sig åtagit, inom den för Riksdag i Grundlagen bestämda tid, har likväl uu inträffat.
Den iG Mars e. m.
Tvänne månader äro redan förflutne, sedan jag trodde mig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å den händelse, hvilken kunde blifva följd af den ringa arbetsprodukt, som ifrån de Utskott, hvilka hufvudsakligast handlägga dessa ärenden, redan då visade sig.
Det lyckades mig icke då att vinna något särdeles afseende å min begäran om påminnelse till befordrande af mera skyndsamhet.
Vi äro ännu i saknad af ett InkomstBetänkande, som vid denna Riksdag näppeligen hade tarfvat mera möda, än att afskrifva den Kongl. Propositionen, och ett UtgiftsBetänkande har ännu, efter 4 månader, icke ens blifvit Rikets Ständer förelagdt.
Jag anser mig under sådane omständigheter utaf min Riksdagsmannapligt uppmanad, att begära Rikets Ständers medverkan till Stats- och BancoUtskollens föreläggande, att ofördröjligen inkomma med de Betänkanden, som hafva Statens reglerande till föremål.
Jag anhåller om Ridderskapets och Adelns beslut i sådant hänseende, och att, i händelse af bifall till min framställning, de öfrige Stånden måtte derom underrättas.
Lades på bordet. 376 Den 16 Mars e. m.
Upplästes följande från ncdannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden:
Från ConstitutionsUt skottet:
Af den G dennes: N:o 8.
Öfver 2:ne anmärknings-anledningar mot Rådgifvande åtgärden, i afseende på nya RiddarhusOrdningen.
Af den 10 dennes: N:o 9.
Af den 6 dennes: N:o n.
Om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt för värdering af Fastigheter.
Af den sistlidne Januarii: N:o 29.
Öfver vackt motion, om stadgande, att rättighet till återlösen af förpantad frälserätt må upphöra, så snart den i förpantningsbrefvet utsatte tid tilländagått m. m.
Nfo 3o.
Öfver väckt motion om en Lag, sorn stadgar ett efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt urbota straff för den, som Den 16 Mars e. m. 37? som falskeligen å sig bekänner missgerning äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar.
N:o3i.
Öfver väckt Motion, att Kongl.
Förordningen den i3 Julii 1800, huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, må utsträckas till arrenden af jord i Städerne.
Kungörelsen den 27 Augusti 1823, angående vederbörandes åliggande, att tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som Presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid
Doinstolärne sakfällde, eller under framtiden stälde, m. m. N:o 33.
Öfver väckt Motion om förhöjning af afgiften till Kyrkan för förnyadt lägersmål.
Af den 20 sistlidne Januarii: N:o 34.
Öfver väckt Motion om granskning af alla de lagförändringar, som utan Rikets Ständers samtycke blifvit gjorde, isynnerhet emellan åren 1786 och 1809.
In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 16 H. - 25 Bilaga tin Högl.
Ridd. och Adelns Protocoll för den 9 Mars e. m. Hörs a m s te Memorial!
Sedan Högloflige Ridderskapet och Adeln, under den 25 sistlidne November, behagat till RiddarhusUtskottet remittera icke allenast de af Grefve Spens, Carl Gustaf, och Herr Wirgin, Arvid, den 22 i samma månad, väckta serskilda Motioner, angående åtskilige föreslagne förändringar uti RiddarhusOrdningen, utan ock den af Friherre Boije, Ludvig, sistnämnde dag, framslälda Motion, att RiddarhusUtskottet måtte anmodas att upprätta Förslag till en ny Riddarhusordning, jemte de af Herrar Cederschjöld, Pehr Gustaf, och Printzenskjöld, Carl, i ämnet afgifue yttranden; så har RiddarhusUtskottet, med anledning af berörde remisser, och i stöd af 5i §. i nu gällande Riddarhusordning af den 18 December 1823, företagit sig utarbetandet af en ny sådan stadga, och får härmed vördsamt öfverlemna det Förslag dertill, som varit resultatet af Utskottets pröfning. a C a ) Innan Utskoltet skrider till redovisning af Motiverne för de af Utskottet nödige ansedde partiella förändringarne, torde Utskottet likväl först böra anmäla de åsigter, som i allmänhet ledt Utskottet vid Förslagets uppställning, och i afseende på de stadganden, som Utskottet ansett höra i RiddarhusOrdningen inflyta eller derifrån uleslutas.
För att från hvarandra bestämdt åtskilja de, i afseende på beskaffenhet och föremål, uti RiddarhusOrdningen innefattade skil jäktige föreskrifter, och, efter de olika ämnenas natur, kunna sammanföra dessa i någon slags systematisk ordning, har Utskottet sett sig föranlåtet, att dels förändra §§:nes numerföljd, dels från en till annan §. förflytta ett och annat stadgande; hvarvid det af Ridderskapet och Adeln i December månad år ?8a3 godkända Förslag lill ny Riddarhusordning hufvudsakligen tjenat Utskottet till ledning.
På grund deraf har Utskoltet uti en följd uppställt alla de §§., som innehålla fö resk r i (ler rörande Ridder skåpets neji Adelns representationsrätt eller från och med §. t till och med §. ra uti Utskottets Förslag.
Derefter äro uti §§:ne i3 till och med ao sammanförda alla stadganden, som angå Ridderskapets och Adelns legitimering vid Riksdag.
Och slutligen finnas, uti de åter - C 3 ) stående §§:no af Utskottets Förslag eller från oell med §. 21 till och med §. 46, afhandlade de ämnen, hvilka liafva afseende på sättet för val af Ledamöter i Utskott och de för dem, jemte Electorerna, nödiga allmänna föreskrifter, Landt Marskalks åligganden } sättet för verkställandet af val och votering, val af Ridderskapets och Adelns Fullmäktige och Revisorer; äfvensom hvad angår RiddarhusUtskottets göromål och Riddarhus Directionens tillsättning m in.
Men ehuru Utskottet sålunda ansett de i RiddarhusOrdningen förekommande olikartade ämnen kunna till serskilda Artiklar eller Afdelningar hänföras, har Utskottet likväl icke funnit sig böra biträda det af Herr Cederschjöld väckta Förslag, att endast den delen af RiddarhusOrdningen, som rörer Ridder ska pets och Adelns representationsrätt, skulle till Kongl.
Maj:ts Nådiga stadfästelse öfverlemnas.
Ty då icke allenast RiksdagsOrdningens 12 §. innehåller, att Ridderskapet och Adeln representeras, enligt RiddarhusOrdningen, utan ock nämnde Grundlags 21 och 79 §§., hvilka i allmänhet meddela föreskrifter, rörande de 3:ne öfrige Ståndens legitimation, samt Lemöternes deraf åligganden såsom Riksdagsmän och Medlemmar i Utskott, hvad serskildt angår Ridderskapet och Adeln, uti berörde omständigheter, uttryckligen hän - » C 4 ) visa till RiddarhusOrdningen, som i dessa fall bör tjena till efterrättelse, hvarförutan samma Ordning i 3g §.
Riksdagsordningen åberopas, i afseende A ordförandeskap i Utskott; har RiddarhusUtskottel på dessa skäl, funnit, att ej mindre de stadganden, sorn röra Ridderskapets och Adelns representation, än äfven sådane, hvilka äga sammanhang med de i ofvannämnde 21 och 79 §§. omförmälte förhållanden, ovilkorligen böra i RiddarhusOrdningen inflyta, och således, i enahanda mån, erfordra Kongl. Maj:ts Nådiga sanktion.
Utskottet har deremot ansett så väl alla sådane stadganden, hvilka endast innefatta upprepanclen af hvad som förut finnes i Grundlagen förordnad!, som ock de reglementariska föreskrifter, de der lämpligen synts kunna hänföras, antingen till den serskilda OrdningsStadgan, eller till de, endast Ridderskapet och Adeln enskildt rörande, instructionerne för RiddarhusDirectionen och Ståndets Tjenstemän, kunna och böra utur RiddarhusOrdningen uteslutas.
Efter dessa i korthet angifna allmänna grunder, går
Utskottet att redogöra för motiverne lill de förändringar, rättelser eller tillägg i den gamla RiddarhusOrdningen, hvilka äro af någon väsendtlig beskaffenhet; hvarvid det torde vara redigast att följa ordningen af paragraferna i det nya Förslaget.
C 5 ) §. r. Då RiddarhusOrdningen omförnaäler flere skiljaktiga förhållanden, hvarunder å Riddarhuset introducerade åtter kunna representeras, så har man trott sig åt §:n gifva en egentligare redaktion, då man förändrat det inskränkta stadgandet, att hvarje sådan
Ätt agde säte och stämma genom sin Hufvudman, till det mera vidsträckta ”på sätt RiddarliusOrdningen föreskrifver;” äfvensom man ansett sig böra lemna en definition på benämningen ”Matrikel” att nemligen dermed afsågs ”den vid 1809 ”års Riksdag stadgade Numerföljd.” §.
2. motsvarar irsta mom. i 5o §. af nu gällande Riddarhusordning, och handlar om introduction.
Några smärre förkortningar i redactionen äro iakttagne.
Och som Utskottet, efter inhemtad kännedom af innehållet utaf de i §:n åberopade författningar af åren 1775 och 1818, funnit, att äfventyret för underlåten anmälan lill introduction afser förlusten icke blott af ”ali vidare rätt dertill" ulan jemväl af alla öfrige med upphöjelsen åtföljande förmåner och rättigheter; alltså har Utskottet derefter rättat ordalagen i 2 §:n; hvarjemte uppgifterna å de för inlroductions vinnande erforderlige jiraestanda ansetts böra, till nödig efterrättelse för sökande, få ett rum i RiddarliusOrdningen och sålunda blifvit §:n tillagda.
Deremot hafva de i 5o §:n 2 mom. gamla redactioneu befintlige föreskrifter, dels C 6 ) angående sättet för meddelandet af introduction under Riksdagar, dels om lottning och inskrifning i Wadstena Adliga Jungfrustift, ansetts tillhöra den för RiddarhusDirectionen utfärdande Instruclion, och, af sådan anledning, blifvit utur §:n uteslutne, §.
3. om upptagandet af annan Ätts Namn eller Vapen och den 4 §• 0111 CommendeursÄtters säte på Riddarhuset svara til! 53 och 7 §§:ne i nuvarande
Riddarhusordning och afvika från de sednare endast i reduetionen, den Utskottet sökt förenkla. §. 5. örn Huf'vildmannarätt och dess öfvergång från en till annan Ättemän innefattar 3 och 8 §§:ne i nu gällande Riddarhusordning.
De hinder för eli enkel redaction af ett stadgande härom, sorn olika successions-Lagar inom olika Atter af Sveriges Adel skulle förorsaka, har Utskottet funnit blifva i väsendtligasle mån undanröjda, genom antagandet af den, i Utskottets öfvertygelse, rigtiga grundsats, att endast Diplomerne och 3^ §.
RegeriiigsFormeu kunna och böra bestämma hvilken eller hvilka Personer åro af en
Ätts värdighet delaktige, och att något ytterligare bestämmande deraf i RiddarhusOrdningen sålunda är hvarken lämpligt eller behöfligt.
Utskottet har nemligen trott, att vid definitionen af begreppet Ättemän, man allenast ägde af nöden alt tillse, det alla de ser - C 7 ) s!<ilda casus, som vid utdelandet af InträdesPollet till säte och stämma å Riddarhuset kunna ifrågakomma, blefve med möjligaste korthet och tydlighet uti definitionen uttryckta.
Utur denna synpunkt är den nya redactionen uppgjord.
Då med Ättemän i allmänhet förstås hvar och en, som kan intaga säte för någon Ätt, utan att vara dertill befullmäktigad, och hvars rättighet således grundar sig derpå , att han är af samma
Ätts värdighet delaktig, så har man ansett sig kunna helt enkelt gifva den definition å Ättemän, att det är hvar och en, sorn, efter Stamfaderns upphöjelse , är af Ättens värdighet lagligen delaktig vorden , och sjelf ej innehafver högre värdighet på Riddarhuset, i hvilket enda sednare fall han öfvergår till Ättemän af den högre värdigheten.
Häraf är det, i Utskottets tanka, tydligt, att Ättemän vid den före 180g års Regementsförändring tillkomne
Ädel i allmänhet är hvarje Stamfaderns manlige Bröstarfvinge i rät nedstigande, som sjelf ej ärft eller förvärfvat högre värdighet:
Att Ättemän vid de Ätter, som hafva serskild Successionsordning, är hvar och en, som, till följe af denna, i Diplomerne serskildt stadgade, ordning är af Ättens värdighet delaktig; och att Ättemän uti de efter antagandet af 180g års RegeringsForm till Adlig, Friherrlig eller Gref ig värdighet upphöjda Ätter icke finnes.
C 3 ) Beträffande äter Hufvudmamiaskapel, så har Utskottet utgått från den princip, alt Hufvudman utan undantag är äldste Ättemän inom hvarje Ätt. §. 6. om rättighet att intaga säte vid Riksdag, motsvarar den 3:dje af nuvarande Riddarhusordning, och är, med undantag af några mindre betydliga ordförändringar, bibehållen. §.
7. om hinder för representationsrättens utöfvande är uti 1 mom. lika lydande med c mom. i 6 §. gamla redactionen.
Och då Utskottet trott, att såsom princip borde antagas, det en och samma person icke finge på a:ne sätt deltaga i Nationalrepresentationen, och då en Taleman, ehuru icke röstägande inom Ståndet, likväl bland annat äger skyldigheten att leda Ståndets öfverläggningar, hvarigenom hans inflytande på ärendernas gång åtminstone torde böra uppskattas lika nied en enskild Ledamots, har Utskottet, på grund häraf, uti ett 2:dra mom. till berörde 7 §. infört det stadgande, att J,om Adelsman är LandtMarskalk eller Taleman eller Riksdagsman i annat Stånd, han då icke må för den Riksdagen hvarken sjelf eller genom fullmäktig sin representationsrätt på Riddarhuset utöfva.” C 9 ) §.
8. i mom. innefattar, med någon mera bestämdhet i redactionen, enahanda stadgande om rättighet att utgifva Fullmagt, sorn förekommer i sista mom. af nuvarande 6 §. —; hvarförutan man ansett i5 §. i nu gällande Riddarhusordning, innehållande föreskrifter i afseende å Fullniagter samt formulär dertill, böra till denna §. förflyttas. §. g. om representationsrättens utöfvan de af Flufvildman eller Ättemän, sorn rest utrikes, eller gått i fremmande rnagts tjenst, samt, af Adelsman, som råkat i fiendtlig fångenskap och fått till Fäderneslandet återvända, är blott i redactions-uppställningen skiljaktig med den nuvarande 9:de §• io och ii §§:ne om
Ädelsman som antingen flyttat sitt bo och hemvist utrikes eller utur Riket af vikit, äro, med några obetydliga rättelser i redactionen , af enahanda lydelse som §§:ne med samma ordningsnumer i i8a3 års Riddarhusordning.
12 §. angående complettering af de Genealogiska Tabellerne, har ansetts, såsom innehållande ett villkor för rättigheten alt få representera, böra på detta ställe inflyta, i motsvarighet af 52 §. i nu gällande Riddarhusordning.
Utaf de i sistnämd e §. åberopade Kongl. Kungörelser af den lo Augusti 1762 och den 14 Julii 1818, har Utskottet endast hänvist till den ( 10 ) sednare, emedan densamma innefattar ett lika beskaffadt stadgande, som den förra, hvilken sålunda är öfverflödig.
För redighetens skull är det, för uraktlåtenhet af Genealogie-completteringen, i författningen utsatta äfventyr uti §. infördt; hvaremot föreskriften om berörde Genealogiers iordninghållande är utesluten, såsom tillhörande RiddarhusDirectionens Instruction. i3 §. om anteckning i allmänhet motsvarar de tre första momenterne af den 12 i nuvarande Riddarhusordning.
Det loista mom. är bibehållet.
I afseende å 2 mom. har Utskottet ansett det i 1823 års Riddarhusordning befintliga stadgande, att
Hr LandtMarskalken skulle utse 3:ne Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, som, jemte 3:ne af RiddarhusDireclionen, skulle, under Herr LandtMarskalkens ordförande, sammanträda för att börja anteckningen, böra förändras sålunda, alt RiddarhusDirectionen ensam borde vid samma anteckningar vara Herr LandtMarskalken till biträde.
RiddarhusDirectionens Ledamöter synas nemligen bäst vara i tillfälle att, på grund af de vid Riddarhuset förvarade Genealogiska Handlingar, bedöma ifrågavarande förhållanden, och det synes jemväl vara mest formenligt, att Ridderskapet och Adeln legitimerar sig infor en Auctoritet, som, emellan Riksdagarne, så till sägandes är dess Representant.
Den närvarande redaktionen C
M ) lemnar obestämdt, örn Herr LandtMarskalken, såsom ordförande vid anteckningarne, äger rösträttighet, samt således tilläfventyrs må kunna öfverröstas.
Utskottet har, vid öfvervägande häraf, delat samma åsigt som i8a3 års Ridderskap och Adel, och funnit LandlMarskälk icke böra, vid omförmäldte tillfällen, deltaga i besluten och öfverläggningarne på annat sätt, än såsom i Ridderskapets och Adelns Plena.
Tvister vid anteckningsbordet kunna icke uppstå angående andre förhållanden, än huruvida anteckningsåtgärden är enlig med Grundlag och Riddarhusordning, och just i sådant fall, torde LandtMarskalk, med enahanda rätt som vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, kunna neka proposition till Pollets utdelande; hvilket synes vara ett mycket lämpligare sätt för honom att uttrycka sin tanka, än att han skulle, om ock såsom Ordförande med afgörande röst, sättas i ett collegialförhållande till Ledamöter af Ståndet och RiddarhusDirectionen.
I öfrigt har Utskottet sökt, att uti 3 mom. något meia tydligt uttrycka hvad med anteckning förstås, och huru dermed må tillgå; äfvensom Utskottet, som funnit att föreskrift i nu gällande Riddarhusordning saknas, huru förhållas borde, i händelse olika meningar emellan de antecknande LedamÖterne uppstode, låtit i §ms sista morn. inflyta ett serskildt bud derom.
C *3 ) Stadgandet, att RiddarhusCanzliets
Tjen» steman böra vara vid anteekningarne tillstädes, är uteslutet, såsom tillhörande Inslruclionen för dessa Tjenstemän. i4 §. om anteckningarnes antal har afseende å nu gällande i3 §. samt 4 oc^ 5 mom. i den 12 §:n.
Man har ansett föreskriften, att första anteckningens 2:ne upprop borde förrättas å serskilda dagar, erfordra ett mera bestämdt uttryck, än att det ”andra uppropet genom anslag kungjordes;” äfvensom man trott berörde upprop böra, ehuru, å olika dagar, efterfölja hvarandra.
— Man har jemväl ansett det böra ovilkorligen stadgas, att Pollet ej må utlemnas till annan Ledamot, än den sorn dertill sig personligen anmäler; hvarförutan, i öfverensstämmelse med praxis, det blifvit föreslaget, att på sätt som, enligt 21 §.
Riksdagsordningen, sker med Rikets Grundlagar, ett tryckt exemplar afRiddarhusOrdningen borde tilldelas hvarje Ledamot, då han erhåller Inträdespollet. §. 15. sorn bestämmer i hvilket fall Hufvudman må intaga säte för en annan
Alt samt huru förhålles, då Hufvudman, som Fullmagt utgifvit, dör, svarar till den 5 §. i nuvarande Riddarhusordning.
Då Utskottet ansett en Ledamot af Ridderskapet och Adeln ingalunda kunna i allmänhet förpligtas att uppgifva laga för - C *3 ) fall för sin afresa från Riksdagen, enär lian icke är förpligtad att der infinna sig; och då serskilde stadganden finnas, angående Electorers och UtskottsLedamöters skyldighet i <1 etta hänseende, har Utskottet trott sig böra utur §:n utesluta den föreskrift, att Hufvudman sorn utgifvit fullmagt icke ägde rätt uttaga pollet, så framt icke fullmägtig, efter styrkt laga förfall och erhållet tillståndj från Riksdagen afrest, samt i stället ansett
Hufvudman böra en sådan rättighet åtnjuta, endast Fullmägtigen till RiddarhusUtskottet sin Pollet återlemnat.
Enär förmyndare icke få utgifva Fullmagt, och det finnes föreskrifvet, att om Fuilmagts-utgifvaren dör, Fullmägtig bör upphöra att för ätten innehafva säte, så innefattar sådant jemväl den föreskrift, att Fullmägtigs rätt i detta hänsende upphör ”då idelig
Ätt pä Svärdssidan utgår."