Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Ankarloo har behagat anföra, att ordinarie Domare, på uppdrag att förrätta Bouppteckningar och Sterbhus-utredningar vid flera tillfällen skola oredliacn och orättvist sig förhållit, äfvensom att, då tvister sedermera i anledning af sådana utredningar uppkommit, vederbörande Domare , i stället att anse sig jäfviga att med dessa mål taga laga befattning, skola företagit dem till pröfning, och afdömt dem till den Partens förmon, hvilken Domaren varit mest tillgifven, hvarefter och II.
St och sedan denna åtgärd blifvit af högre Rätt ogillad, samt målet till HäradsRätten återförvist, för att af en ojäfvig tillförordnad
Domare handläggas, både tidspillan och kostnader skola blifvit parterna tillskyndade , af hvilka anledningar Pierr Ankarloo hemställt, antingen att ett allmänt förbud måtte utfärdas för ordinarie
Domare, att aldrig få emottaga uppdrag att förrätta Bouppteckningar och Sterbhus-utredningar, eller ock, att, i händelse tvister, i anledning af dessa förrättningar, sedermera skulle uppstå, Kongl.
Maj t och Kronan måtte åläggas ersätta den tillförordnade
Domarens underhållskostnad vid handläggningen och afdömandet af sådana mål.
Jag vill icke ingå i något yttrande öfver det sätt Herr Ankarloo nyttjat att framställa tillvitelser af en ganska svår egenskap emot en hel Embetsmannacorps, utan att beledsaga dem med någon enda trolig uppgift, eller med något enda bestämdt factum.
Jag vill endast anmärka, att om äfven en eller flere så beskaffade händelser, som de Herr Ankarloo uppgifvit, verkligen skulle hafva inträffat, borde likväl sådane särskildte händelser eller individuella felsteg, hvari rättelser kunna sökas och erhållas, ingalunda föranleda till det af Herr Ankarloo föreslagna allmänna stadgande.
Då ordinarie
Domare icke genom någon
Lag äro berättigade att ensamme förrätta Bouppteckningar, Arfskiften och Sterbhus-utredningar, utan desse en Domare uppdragne befattningar alltid äro en följd af hvarje medborgaRidd, o. Ad.
Prof. N;o u, 12. 32 Den 4 April. res enskildta öfvertygelse och förtroende för
Domaren } då, i händelse ett sådant förtroende emot ali förmodan missbrukats, vägen till rättelse och ansvar å Domaren är öppen 5 så tror jag , att det af Herr
Ankarloo yrkade allmänna förbud för ordinarie
Domare att icke få emottaga ofvannämnde befattningar, långt ifrån att vara utaf något slags nödvändighet påkalladt, eller genom någon enda giltig orsak rättfärdigadt, snarare bör anses på det högsta olämpligt, och hinderligt för hvarje medborgares fria vilja, att icke få till sådana befattningar otvunget välja den, för hvilken han hyser det mesta förtroende.
Beträffande dernäst Herr Ankarloos hemställan, att Kongl. Maj:t -> och Kronan borde åläggas betala en tillförordnad
Domares underhållskostnad, vid behandlingen af ett mål , deruti den ordinarie
Domaren är jäfvig, torde jag få nämna, att uti al a rättegångar måste, enligt sakens natur, antingen den ena parten ensamt hafva haft orätt, och således vållat rättegången, eller ock båda parterne, hvar i sin mån, densamma gemensamt orsakat.
I förra fallet är det med Lagens föreskrift öfverensstämmande, att den tappande parten betalar alla i och för rättegången uppstådde kostnader, och således icke allenast sin vederparts rättegångsutgifter, utan äfven den tillförordnade
Domarens underhållskostnad.
I sednare fallet åter, måste båda parterne, hvar i sin mon, gemensamt vidkännas sina rättegångs-utgifter, äfvensom ersättningen af Domarens under målets handläggning tillskyndade kostnad.
Men Den 4 April. 33
Uti intetdera fall lärer deh princip vära rigtig eller ens rimlig, att Kongl. Majit och Kronan, som med enskildta parters rättegångar alldeles icke har något att skaffa, skall betala en tillförordnad Domares underhållskostnad.
Då jag nu tror mig hafva visat, att Herr Ankarloos motion tili alla delar lärer vara otigtig, tar jag mig den friheten ödmjukast hemställa, om icke den värde Ledamoten skulle täckas tillåta, att hans motion alldeles finge förfalla, hvarigenom det dubbla ändamåf Vanns, både att Höglofb Ridderskapet och Adeln undgick att framdeles än en gång förspilla sin dyrbara tid med upptagande och pröfning af Herr Ankarloos motion, och äfven att densamma ej komme till de andra Ståndens kunskap och handläggning.
Skulle åter Herr Ankarloo fortfara uti sin motion, lärer någon annan åtgärd dervid, enligt Grundlagens föreskrift, för närvarande icke kunna äga rum, än att öfverlemna desst motion till Lagutskottet, hvarest densamma lärer vinna det omdöme och afseende, den kan finnas förtjena.
Då Herr Landt Mar sk olken härefter uppropade Herr Ankarloo, och han icke var närvarande, gjorde Herr LandtMarskalken proposition till Remiss till Lagutskottet af Herr Ankarloos
Dictamen, jemte de nu dervid gjord? anmärkningar.
Denna Herr LandtMarskalkens proposition blef af Höglofl.
Pvidderskapet och Adela bifallen. 84 Den 4 April, Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockan tre qvart lill 2.
Silj ver stolpe.
Tisdagen den 4 April* Tlenum klockan 5 eftermiddagen.
Utdrag af Frofocollet, hållet i Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Plenum, den 4 April 18x5- S. D.
Vid förnyad föredragning af StåtsUtskottets den 31 Mars på bordet lagda Memoiial af den 30 Mars, angående en summa till Riksdagskostnadernas bestridande , blef detsamma af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln bifallet- Ut supra.
Upplästes ett Memorial från Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet, af den 30 Mars, innehållande begäran att, till vinnande af en snar expedition af de många till Utskottets handläggning förvista mål, Utskottet måtte tillåias att utöfver den i Riksdagsordningen föreskrifne och redan antagne betjening, af en Secreterare och tvenne Canzlisler, ännu Den 4 April. ytterligare få antaga fyra Canzlister med fullt arfvode.
Herr af Wingård, Juhan Didrih, uppläste till Protocollet följande:
Ödmjukt Memorial.
Öfvertygad om Svenska Skjutsningssättets skadliga inflytande, så på Allmogens välstånd som sedlighet, har jag ständigt önskat mig i tillfälle att deruti kunna verka en ändring.
Flera Norrmäns till mig yttrade begäran, att en Forvagns inrättning måtte blifva etablerad mellan Stockholm och Christiania öfver Carlstad, har gil vit mig en ny anledning att tänka på denna sak.
Min öfvertygelse i ämnet får jag härhos vördsamt underställa Höglofl.
Ridderskapet och Adeln Hvad jag vågar föreslå, anser jag verkställbar, åtmindstone i Wermland, o. h såsom möjligtvis ledande till en framdeles ändring i vårt närvarande rkjutsnings-sätt, föitjena någon uppmärksamhet.
Jag tager för afgjordt, att Skjutsningsskyldigheten anses som en tryckande börda för Allmogen obilligt från bor;an den ensamt tilldelad, men bibehållen, i saknad af något annat sätt till Resandes fortskaflande.
Tid efter annan, och på flera ställen, har detta till största tydlighet blifvit bevista jag förbigår 86 Den 4 April. således upprepandet af alla i detta afseende anförda skäl samt mer och mindre tillförlitliga beräkningar.
Nyligen har man i Wermland sökt utbjuda skjut-ningen på entreprenad, hvarvid de skjutsskyldige allmänt visat sig beredvillige till de största .uppoffringar} men när speculanter infunnit sig, hafva meräudels sådane högst obillige afgifter blifvit fordrade, att hvarje hemman derigenom skulle fått vidkännas en större utgift, än alla hemmanets öfrige utskylder sammantagne.
Man har deraf stannat i den öfvertygelsen, att någon förändring i skjutsen är alldeles omöjlig.
Orsaken till detta resultat anser jag dock endast ligga deruti , att de personer, som infinna sig till entreprenader, merändels äro obemedlade, af en dass, som, kortsynt nog, med lanta, kanske äfven med Discontpenningar, tro sig genast i hvarje företag böra hafva renta, eget underhåll, och äfven Capitalet betalt inom kort tid.
Deras propositioner, på måfå gjorda, skola naturligtvis blifva derefter, och vilkoret för fullgörandet dessutom helt och hållet bero på deras mer eller mindte ordentlighet.
Bemedlade personer af medelclassen vilja ej åtaga sig ett så stört besvär , der afkastningen af deras penningar dessutom ej med någon säkerhet förut kan bestämmas.
En del Gästgifvare höra till första classen, de som äi o
Bönder dela tillika med den i grannskapet boende Allmogen en ej så klandervärd farhå. ga för nyheter, och vid hvarje Gästgifvare.
Den 4 April. 87 gård skulle, genom' sådana partiella entreprenader, skjutsen komma att bestridas efter olika grunder, mot olika vilkor.
Egentliga hindret är således brist på passande Entrepreneu- , ter och nödig öfverensstämmelse i det hela.
Om deremot skjutsningen på en hel väg utbjudes till ett Bolag, skall, enligt min tanka, bättre vilkor erhållas, och bemediade personer ingå i specuiationen.
På denna supposition hvilar mitt förslag, hvars verkställighet jag äfven anser successive böra företagas, då inrättningen , örn den duger, sjelf banar 6ig vägen till förtroende.
Som en början och ett öfvertygande bevis att personer och saker kunna fortskaffas på annat sätt an nu brukas, har jag trott, att en Forvagnsinrättning borde, så lort sig göra låter, etableras mellan Stockholm och Christiania.
Om ett Botag, på sätt jag nu skall hafva äran föreslå, formeras, bör tvifvelsutan den rigtning dess industris gifvet- saken, snart nog verka en förändring i öfriga skjutsningen.
Jag har derföre trott, att möjligheten af en sådan utvidgning borde beredas i Bolagets första organisation, och sjelfva hufvudafsigten med inrättningen-, att i framtiden tjena till utbyte mot nu varande skjutsnings* sätt, ej lemnäs utur ögonsigte.
Utan understöd och beskydd af Regeringen, kan visserligen icke ett lörsök af denna beskaffenhet vågas; men bjeipen bör p;oportionneras efter Bolagets verksamhet och utsig - SS Ben 4 April. terna för framtiden.
Det bör ej vara en omöjlighet, att äiven detta lemnade understöd, vid inrättningens fullkomligaste period, här som utomlands, framkallar en lönande källa för Statsverket i inell detta bör ej ingå i vår beräkning att hafva gifvit anledning till häfvan det af en landsförderflig inrättning, må vara oss nog.
Håfve vi dermed beredt en tillgång för efterkommande, göra de oss säkerligen derföre rättvisa, äfvensom vi bafve skäl till missnöje med våra förfäders steg att ofta, både vid Carl XII.s död och andra tillfällen, hafva inblandat en så gagnelig förändring med Stånds-interessen och revolutioner.
Jag föreslår således, att ett ForvagnsBolag under Kongl, beskydd får inrättas , som till en början en gång i veckan , men sedan så ofta de dervid finna sin uträkning, på vägen mellan Stockholm och Christiania, öfver Westerås, Örebro, Carlstad och Kongswinger, besörjer Resandes och varors fortskaffande på vissa utsatta tider, mellan hvardera al dessa ställen, mot en bestämd afgift:
Att detta Bolag i ett år tillätes begagna Gästgifvareskjuts, men bör efter denna tid antingen hafva genom öfverenskommelser med Allmogen, eller genom uppköpte närbelägne hemmanslotter, hvarifrån skjutsningen med egna hästar kan verkställas, satt sig i tillfälle utan uppehåll bestrida den:
Att detta Bolag vid dess bör jan tillåtes uppbära understöd af cpde Titeln, mot låg renta, en summa till uppköpande af nödiga vagnar och redskap, för hvilken sum - Ben 4 April. ma alla Bolagets Interessenter häftade.
Då egentiigen ändamålet är att lätta sådana personers resor, hvars tillgångar ej medgifva begagnandet af egen vagn, samt transporten af vaior elier styckegods Städerna*emellan, bör man ej söka efterhärma den i England nästan till ytterlighet drilna omsorgen för Resandes beqvämlighet, ökad allmän välmåga kan möjligtvis i en framtid äfven hos oss göra detta lönande, men nu bör visserligen derå ej fästas för mycken uppmärksamhet.
Bär inrättningen sig, skall industrien reglera detta, utan några föreskrifter.
De första vagnarne böra således egentligen likna den så kallade Tyska farande posten:
En stark, till våra vägar passande, Hollstenare med tvenne säten midt emot hvarandra, hvardera för tvenne personer, samt plats under och bakom dem för saker, alltsammans öfvertäckt med målad väf på bågar, skulle vara till en början allt hvad som behöfdes.
ross Dm r8 November.
"art sadam medgifwa, utan ihågkomma Wi twärkom "nogsamt hwad i thy fall tillhörer Revisorers och "Herrar Fullmägkiges rätt och skyldighet, som ryde"ligen finnes stadgadt icke allenast riri 14 §. af "1789 ars Reglemente, hvarigenom Herrar Full"mägtige bliswit anöefalde, att Lill werkstallighet "befordra hwad Revisorerne, deras Jnstruriion lik» ^'mätigt, finna nödigt att påminna och till Werkets "sörman förejkrifwa, utan äswen Uti z §. af Kongl.
"Kungörelsen den z Maji 1791, som förbinder Re"visorerne att tillse, att hwad de förcskrifwit genast "warder isgkagit och till werkstallighet befordrade; "samt ändteligen jemwäl i Hemliga Utskottets Pro"lvcoll af den lo Junii 1800, som förmär arr de "föreskrifter och crindringar, hwilka Revisorerne finala nödige att göra, böra tjena Fullmagtige till ef"tcrrättelse, dä de an grundade pä den för dem utfärdade Jnstruction.
Stadganden som utan akt "lämna något rum för twifwelsmäl om deras rätta "förstånd, fullkomligen ålägga Herrar Fullmagtige "att »verkställa Herrar Revisorers föreskrifter, och således afgöra hwad i förenämnde mätto bliswit fart "i fräga, hwilken dock, sedan sadan fräga, icke de.
"stomindre kunnat af Herrar Fullmagtige »väckas, "bliswit jemte alt hwad dermed gemenskap haft, up"tagen uti den Berättelse, som wi öfwer^wär förrätt"ning till Rikets Höglofl.
Ständer nu gifwil."
Och ehuru Wi latit bero derwid, att endast uti dessa lindriga ordalag gifwa Herrar Fullmagtige wära tankar tillkänna,-- hafwa Wi likwäl ansett nödigt, att här ingä uti en närmare »vederläggning af hwad Den i8 November. ro8z hwad Herrar Fullmägtige uti frägan om Revisorers rättighet anförr.
Det ordet allena hwarpä Herrar Fullmägtige stödja Deras påstående att icke wara Revisorer redo styldige. eller pligttge att werkställa Revisorers Vestn', uti befordnngs-ärender, har uti wär »anka kommit att insiyta un 1739 ars Reglemente af den anledning att sevan Kongl. Maj:t wid 1789 ars Riksdag ti l Rikets Högloft.
Ständer i Näder behagat öfwerlamna hela Riksgälden, Rikets Högloft.
Ständer btifwu Principaler, i afseende pä der Werk, hwilkst dä af dem inrättades, för akt besörja de till Riksgälden hörande ärender; och hwilket Werk skulle styras 0^ sörwaltas af Ombud eller Fullmägtige dem Rikets Högloft.
Ständer sjclfwe aillsatte och förordnave.
Om Herrar Fullmägtige arv Rikets Högloft.
Stander, såsom Herrar Fullmägriges ende Principaler aliena redo skyldige för deras förwalkuing, hindrar icke' detta att ju Rikets Högloft.
Ständer updragtt och öfwerlämnat ät Revisorerne, såsom deras Representanter, atr emellan Riksdagarne utöfwa dcn gransknings och redofordrande rättighets som Rikets Högloft, ständer sjelfwe urspungeligen aga.
Och da Rikets Högloft.
S änder uti de för Riksgalds-Contoirer utfärdade Reglementen uttrycke» ligen stadgat och förordnat, att Fullmägtige börs till werkställigher befordra hwad Revisorerne uti en eller annan mätto till Werkcts förmän kunna finna nödigt att påminna och föreskrifwa, samt det äfwen *084 Den 18 November uti Jnstructionen för Revisorerne blifwit älagdt dem msom en pligt, att maka häröfwer, sä lärer icke kunna sättas uti minsta twifwelsmäl, att ju Herrar Fullmägtige arv skyldige att efterkomma och fullgöra hämd Revisorerne, a Rikets Högloft.
Ständers wägrrar, i kraft af Deras crhällne förordnanden, påminna och söreftrifwa.
Om det skulle wara Fullmägtige tillåtit att va något särk ändra och arbitrera Revisorers Beflut, skulle Revisionerne i och med detsamma blifwa utan ändamål.
Revisorerne äro icke tillförordnade atk endast granska och fälla omdöme örmer Fullmägtiges göromål, uran för att efterse Werket samt satta uti behörigt skick och ordning alt hwad som kan tarsma rättelse; och om Revisorerne uti något fall skulle handla emot Deras af Rikets Högloft.
Ständer erhällne Instructivn, sä är det endast Rikets Ständer, men icke Fullmägtige, som häröfwer kunna blpwa Domare.
Esker det
Mr salunda yttrat wäre tankar uti ren as Herrar Fullmägtige wäckte högst wigtiga rräga, ärerstar för ost ait närmare granska Herrar Fullmägtiges förklaring, deruti Herrar Fullmägtige dels underlåtit, att lämna bestämda swar uppå de af Ost i anledning af förra Revisionens föreskrifter -ramstilve frågor, dels anfört åtskilligt emot sanna förhållandet och dels inblandat sädant som icke hört ull fåken, samt ändteligen gjort iZoz ärs Herrar Revisorer den Lillwirelse, att deras Expedition till - Den i8 November. ivgZ kommit i saknad af uplpsningar och tiliäfwcnkyrs af vrigtige upgifter.
Off kan wal icke tillhöra, att pröfwa eiler bedömma förra Revisionens göromål; men dä twenne Ledamöter af denna Revision, såsom Revisorer är 182Z deltagit uti de i fräga komne Beslut, Haswa Wi funnit en omstandelig utredning af saken, den defle Ledamöter alwen särskildt yrkat, blifwa sa mycket mera nödwändig.
Harwid torde aldraförst böra anmärkas, ari den sä kallade Bokhallare-Sytzlan wid Utrikes ärenderne uti Vokflurs.
Coiueiret icke är nägon Tjenst pä Contoirets Ordinarie Stat, utan blott en temporairc befatkning, hwilket Herrar Fullmägkige uti deras förklaring öfwer lingberZs wid förra Revisionen anförde Beswar aswen medgifwil. 8cttender§s företrädare haswa egemeligen warit Kammarstrifware, ty dä nuwarande Kammereraren Laäovius, ester hwilken SLkcnberZ sätt tjensten, den io Augusti I7V7 flyttades lill i fräga warande befattning, erhöll han blott personelt Bokhällare - namn och tour samt Femtio R:dr tillökning tills widare pä extra Stat eller tillhopa med Kammarstrifware - lönen pä Stat 2OO R:dr ärligen.
Dernäsi förekommer, alt SckenderA hwarken före eller efter 1820 ars Riksdag innehaft eller ens bestridt nägon Ordinarie Syflla inom RiksgäldsWeckel, utan blott hast prvvisionelie förordnanden - Det ZV86
Den i 8 November.
Det är tvål sank, att 8c!ronberA är 7790 bliftvit antagen till Extra Cancellist uri Herra!
Fullmägtiges Cancellie, men det ar lika jäker art 8cneuderi;, enligt Herrar Fullm igtiges Protocoll för den 7 April 1791 , för försummad tjenstgöring b,-svit afförd pä Förtekningen öfwer Werke's Extra-Ordirrarier; och utmärker äfwen Herrar Fullmägr.iges Protocoll för den zo Mars 1792, att, 8c!aenber§ icke såsom en inom CoMoiret kand Tjensteman, ritan, i stöd af ett ifrän f. d. Kongl.
Utrednings - Commissionen erhållit Betyg, blifwit antagen till Contrcllbefattningen riki det provisionelle Departement, som, i afseende pä liqviden af f. d. Kongl.
UtredningsCommissionens Od iqationer, inrättades.
Befattningarne uti berörde
Depar ement hafwa aldrig kunnat eller bordt anses annerlund., än såsom blotta Cvmmissioner, hwilka följaktligen icke eller för deras innehafware medfört nägvn särskild tour ocp befordringsrätt.
Också har Högloft.
Hemliga U ffottet wid i8oc> ars Riksdag, i anledning as ZcliLnborAa gjorde ansökning, genom särskild Resolution af den 8 Junii, ansett honom icke wara berättigad till något arfwode, enär hans befattning med för detta Kongl.
Utrednings-Commisfioiiens
Ob igationer lomme att uphöra, ehuru Nilsg llds-Contcnrets egen Betjening, efter hwad Högloft.
Hemliga Mffotter uti 1800 ärs Jnstruckion stadgat, skulle fä pä Expecrance
Stat behälla icke allenast veras löner pä Ordinarie Staten, utan ock de arfwvden, en hwar wid Riksdagen innehade.
Och Den i8 November- r»87 Och enar LckenborZ ester r8oe> äts Riksdag icke förrättar någon Ordinarie Systia inom Riksgälds.
Conlviret, sä torde finnas, att han i jemförelse med Contoirets egen Betjening, som till Expectance' löner war berättigad, icke kunde af 180Z ars Herrar Revisorer betraktas annorlunda, an säsvrn Extra-Ordinarius.
Nyssnämnde Herrar Revisorers Beflut åsyftade icke blott uprätlelse för Undberg, utan äfwen ett ogillande af den prineipe, att wid ert pä reducrion stoldt Werk, indraga till befattningar med arfrvoden Extra Ordinarier elter främmande Personer, och deremot läta Contoirets egen Betjening gä sysslolös och onödigtwis gravera Staten med Expectancelöner, hwarsöre ock Herrar- Revisorerne icke föreskrifwit att linZderZ owilkorligen stulle erhälla Bokhallare - förordnandet, utan sä framt någon annan af Contoirets Betjening, som ägde mera förtjenst och bättre befordringsrätt än linZderZ, wid dess innehafwande befattning icke skulle kunna umbäras.
Uti 1800 ars Jnstruckion anbefallas Herra?
Fullmägtige, att till Lxpeccance - Statens lättande, rekommendera Contoirets Betjening till engagement uti Rikets Ständers Banque och andre Publique Werk, hwaraf lärer följa, att de ledigheter, hwilka inom Riksgälds - Conkoiret kunna yppas, böra tillsättas af Contoirets egen Betjening och icke af Ex. tra Ordinarier eller främmande Personer, hälst del ro8Z Den l8 November. stulle innebära en mstsagelse att recominendera Con toirets Betjening pä andre ställen, dä Conkoiret sjelft icke mule nyttja för handen warande tillfällen akt employera dem.
Att HnL,ber§ nägsn lid före denna Revision fatt transport till Assistance-Contoiret, kan icke för» ändra grunden af sjelfwa fåken; och Wi hafwe derföre ickx blott begärt uplysning hwarföre icke IllnZdertz- erhällit Bokhällare - förordnandet, utan äfwen elterfrägat anledningen hwarföre icke nägon annan af Contoirets Ordinarie Betjening blifwit placerad till Bokhällare-befattningen, utan Lcbonberg derwid bi> behållen.'
Men pä denna Wär efterfrågan hafwa Herrar Fullmagtige icke lämnat något swar, utan endast anstalt en jemförelse emellan 8ckenberF8 och 1inAber^8 sticklighet, och hwarigenom Herrar Fullmäglige icke iagktagit den granlagenhet Wi med stal af Herrar Fullmagtige bordt manta.
Herrar Fullmagtige hafwa äberopat iz §. uti 1799 ars Revi,on§ - Reglemente och ät densamma sökt gifwa en aldeles förwand uttydning.
Hwad ,799 ars Herrar Revisorer deruti yttrat, angäende Bekjeningens tour, har icke blifwit Herrar Fullmägtige medrelt fäsom en bindande förestrift, utan såsom ett manligt tillstyrkande; och hwaraf i alla fall den siutsats icke borde kunna dragas; att Herrar Fullmagtige, wid tillsättandet af de högre Sysilorns uti Bokstuts - Contoiret, owilkorligen stulle afwika ifrän wanliae befordringsgrunder, och an »lindre att främmande Personer stulle upsökaS och inkallas dä Ccntoiret
Den i8 November. ! »089 Contoiret inom sig agde> stickelige ämnen.
Herr H)rosesioren och Riddaren von Lcbul^enbeim, som war Revisor är 1799, har också uplyst, att Herrar Revisorerne med de högre Sysilorne utiZBokstutsContoirek endast menat
Departements - Chefs såsom Kammererare» och Casieuren, men till sä beskaffade Sysilor hwarken kunna csier böra temporaire Bokhällare- eiler Kammarstrifware-Befalkningar hänföras.
Dä Herrar Fullmagtige uti Deras förklaring öfwer lundbergs klagomål wid t8oZ ärs Revision, säsom hufwudsakligt stal, hwarföre SebLnbsrg tillädes Bokhallare, förordnandet, anförr akt särskilde insigter och kännedom af främmande Sprak skulle wid Bokhällare-befattningen erfordras hade sädant, enligt hwad Profesioren och Riddaren vsn Lcbulsentteinr uti desi stristeliga anförande till wärk Protocoll up» lyst, gifwit 1825 ärs Herrar
Revisorer anledning, art genom en af Revisionens Ledamöter Grosihand» laren 8clivan närmare undersöka Tjenstens bestaffenhetz och hade Herrar Revisorerne uppå Lckvans meddeldte yttrande, grundat Deras omdöme, att wid ostanämnde Bokhallare-befattning icke skulle tarfwaS andre än wanlige kunskaper uti Räkenstaps-wägen, hwilket Wi ocksä funnit wara med fanna förhållandet instämmande.
Herrar
Fullmagtige hafva icke desimindre uti Deras kill Osi nu afgifne utlåtande förment att en mycket widsträckt Spräk-kannedom Lenord stall wars Fjerde Band-13?. nöe« -oyO Den 18 November. - nödwändig, sä wida Bokhållaren åligger att biträda Kammererare,, med utrikes Correspondancen, hwilsen ftres sä wäl pä Fransta och Tysta, som Engelsta Sprakén, hwadan Bref pä besia Sprak författade, mäste, sä ofta Kammererare!, ar hindrad, af Bokhållaren upsättas.
Harwid hafwa Wi trott
Osi böra ermina att »frän Contoirets första inrättning är 1789, har der tillhört Secreterare!» att upsätta alla afgående Bref och Expeditioner.