Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att nu göra en allmän nedsättning, utan föreg:de undersökning i afseende pä de rustande, vore icke rikligt.
— I afseende på formen är förut ådagalagdt, både i reservationen, som finnes betänk, vidfogad, äfvensom af en ledamot inom detta Stånd , hvars insigter i denna fråga äro villa större än mina, att formen icke är riktigt iakttagen.
Hvad sjelfva afgiften beträffar, så och då passevolanccn grundar sig på contract, oell det finnes en cassa, som tillhör de passevolance-skyldige, och öfverskottet af denna cassa borde tillfalla Kronan, om bon åtog sig passevolanternes skyldighet, borde det stallas så lill, alt Ständerne, lemnande ett tilli äckligt anslag för att betacka utgifterna, hemställde lill K. M , att K.M. täcktes göra de passevolanceskyldiga den propus., att de, under 5 års lid, befriades från erläggande af passevolance-afgift, alt afstå den cassans behållning, som tillhör dem, samt alt Konungen intill nästa riksdag täcktes göra en undersökning i livad mån de särskildta förhållandena i afseende på rustbållen kunde göra det billigt, alt äfven för framtiden en sådan nedsättning kunde komma de rustande till godo.
För framtiden anser jag, att eftergiften icke bör ske permanent, utan från riksdag till riksdag, så alt afgiften åter kan utgå, om så skulle erfordras.
Deremot kan jag icke ingå på Hr Lefrens sats, att i räkenskapen tipp- och afföra passevolance-afgiflen, eller atti utgiftstitlarna gifva den en mera varaktig form ; — sådant står i strid med våra grundlagar.
Jag hoppas, alt aldrig en sådan anda inom vår lagstiftande församling skall göra sig gällande, som gör något sådant behöfligt — nemi. den anda, att neka medel till Rikets försvar; men om beklagligtvis en sådan anda skulle råda, så vore ändå delta af Hr Lefre'n föreslagna försigtighetsmått vanmäktigt.
— Jag anhåller om återremiss, med begäran att detta mitt yttrande må åtfölja återremissen.
Förevar, fråga är icke ny; den har blifvit fullständigt afhandlad på detta, rum förut, synnerligast vid iBaö—i83o årens riksdag
Då tillstyrkte hela Konungens Conselj denna samma åtgärd , att passevolanccn skulle öfverflyttas från rust- och rotehållare till en allmän skattebörda.
Detta mötte starkt motstånd då , och frågan förföll, kanske mest af farhåga hvar medlen skulle tagas, ifall förslaget bifallits.
I närvar, ögonblick, då jag, lika med hvad Hr Rosenblad anfört, tror att tillgångar finnas, vore det, efter min tanke, väl, om en sådan åtgärd, till lättnad för rust- och rotehållare, kunde vidtagas, såsom varande af både rättvisa och billighet högt påkallad, samt ganska politiskt.
Man har yttrat, alt det ej vore ined rätts-* 6 H. 65 r>>4 Den t) Maj e. m grunder förenligt alt befria rust- oell rotehållare från detta deras åliggande; jag svarar derpå, att det icke måtte vara med rättsgrund förenligt alt beständigt betunga denna class af medborgare.
Inom detta lius, der denna fråga är så fullständigt representerad, å ena sidan, af arine'ens befäl , från det högsta General-befälet allagraderna igenom ned till lägsta subaltern, och å andra sidan af rust- och rotehållare, kunna vi ömsesidigt tillstå för hvarandra, att indelnts-verket till sina hufvudgrunder visserligen icke är detsamma nu, som då det inrättades.
Detta är icke något klander, ty det ligger i sakens natur, att framskridande i eultur och deraf följande förändrade förhållanden skall göra en högst väsendtlig skilnad.
Det är olika anspråk nu på soldatens bildning och tjenstbarhet, det är skilnad på den tid han nu kan fortfara att vara soldat; och rust- och rotehållare äro, i följd deraf, underkastade andra förhållanden än i fordna tider, då, hvad rusthållare beträffar, det t. o. m. af några karlar betaltes städselpenningar för att få blifva cavallerister; sådan var tjensten då mot hvad den är nu.
Jag tror således, då man i en national-beväring vill söka stödet för landets försvar, att det vöre både rättvist och politiskt, att nu visa sie beredvillig att bereda en lättnad åt den medbor • .. l •
I gareclass, på hvilken försvaret tyngst kommer att hvila; ty, mine herrar! det är allmogen, som, utom soldat och ryttare, äfven får tillsläppa sina söner som hevärts-karlar, när det gäller — att, säger jag, visa sig villig att fördela kostnaderna.
Vill man saken, må man då också vilja medlen alt genom ett klokt förutseende bereda sinnena till det re sultat man önskar sig såsom nyttigt för landet.
Tidepunkten synes mig derföre nu inne.
Ehuru jag visserligen icke vill mäta mig med cn värd talare, Frih. Leijonhufvud, i juridisk kunskap, vet jag dock, att contracter böra å ömse sidor hållas i helgd och efterlefvas; men en annan fråga är del likväl, 0111 det kan kallas ett contract, som af den ena Statsmakten blifvit den andra påtrugadt.
Rust- och rotehållare blefvo icke vid det s. k. conlractets uppgörande hörde, en stor del protesterade, en annan del lät länge panta sig för afgiften, men ledsnade omsider, då deraf hlott följde besvär för kronobetjeningen.
Sådant har förhållandet varit.
Sådant kan det ännu blifva.
Jag tror derföre, att det skulle vara ett nyttigt steg och ganska mycket inverkande steg för de reformer man önskar sig, om R. o. Ad. gåfve en impuls åt och .befrämjade detta förslag, i stället för att afslå eiler återremittera Utsk:s betänkande.
Ett bifall dertill skulle säkert hafva en ganska god och helsosam verkan, då jag deremot befarar, att, i motsatt fall, en elak verkan skall blifva följden.
På denna grund skulle jag vilja anhålla, att R. o. Ad., under behjertande af tid, ställningar och förhållanden, ville till betänk., sådant det nu befinnes, lemna bifall.
Jag tror, att Stats - Den g
Maj c. m. 5i5 Ulsk i sin hemställan iakttagit al! elen försigtighet, sorn man kari önska och vänta.
StalsUlsk. har tydligen uttryckt, att alltid rättighet för K. M. och Kronan skulle finnas, att, i händelse anslag nekades att ersätta denna utgift, densamma skulle återgå som en rotehåliarnes skyldighet.
Jag tror att häruti ligger den säkraste grunden , att icke Staten härpå förlorar.
Hvad andra samliällselasser derpå skulle förlora, Klef icke betydligt: det blef ändå rust- och rotehållare, som till största delen genom sina skattebidrag kommo att betala summan; men då man i allmänhet klagar öfver ojemnhet i skattebördorna, vore här ett tillfälle att något jemna dem, alt fördela dem mera rättvist, än som nu sker i många fall.
Jag nekar icke att rusthållaren är i värre belägenhet än rotehållaren; rusthållarne hafva visserligen stora fördelar, ehuru äfven dessa äro betydligt olika; men om det kan antagas och visas flere rusthållare i Upland, som kanske hafva räntor lill belopp, två gånger större än deras rustningskostnad, vore det icke svårt att framställa andra rusthållare, som äro till den grad svaga och eländiga, att jag icke förstår huru de kunna uthärda med rustnings-skyldigheten.
Uti Nerike finnas helt hemmans-rusthåll, som icke hafva mer än 72 tunni, jord, och augmentet utgör circa 60 å 70 r:dr.
Och på detta skall häst och karl hållas, och väl underhållas, under det att rusthållaren går ganska loggsliten!
I fordna tider, mine herrar! ansågs det som en slags äretitel att heta rusthållare, men värdet deraf är numera beklagligen försvunnet; ty långt ifrån att vara en äretitel, anses det nu som ett högst betungande onus alt blifva rusthållare.
Jag vill ej längre trötta R. o. Ad., ehuru mycket kunde ännu återstå att yttra i detta ämne.
Jag anhåller blott att R. o. Ad. af billighet och ett klokt förutseende ville bifalla en lindring åt rust- och rotehållare i deras tunga samt begär bifall till betänkandet.
Såsom sjelf rotehållare, skulle det visserligen ingå i mitt intresse att bifalla StatsUtsk:s nu framställda förslag, hvarigenom jag, i likhet med andra rotehållare, skulle befrias från den nuvar. passevolance-afgiftens utgörande.
Jag kan dock icke anse billigt att hvälfva ett onus, som åligger rolarne mot ersättning af soldaten — livi,ken ersättning likväl sällan, om någonsin, af någon rote utfordrats — på den öfriga delen af nationen, eller att öfrige medborgare skulle repartisera med rolehållarne eri skyldighet, som från indeln.verkets början tillhört de sednare.
Denea passevolance-afgift i penningar hafva både jag och nästan de fleste rotehållare, med hvilka jag i ämnet samtalat, ansett vara vida bättre, än att lemna soldaten kost in natura och skjuts lill mötena.
Genom passevolancens utgörande i penningar, har hvar och en, isynnerhet om han varit militär, kunnat öfvertyga sig om huru mycket bättre soldaten Den 9 Maj c. m. nu är vårdad, sa viii i afseende på sin föda, oell hushållning, i lager och under möten, som ock med hänsigt till helsovården.
Möjligtvis skulle man kunna säga — och jag får öppet förklara att jag biträder denna tanke — alt hela den nuvar. passevolance-summan, som är alltför drygt tilltagen , icke borde drabba rotehållarne allena.
Passevolance-kostnaden har varit tillräcklig äfven för andra ändamål, och således har den varit mer än tillräcklig för det egentligen afsedda ändamålet med rotens åtagande att inom provinsen beslå den kost, som soldaten är berättigad att få.
Deremot borde Staten genom anslag bidraga till de kostnader, sorn öfverskrida matkosten m. m. för regtts-möten inom reg:tets stånd — nemi. de kostnader, som uppslå lill följd af soldatens commenderande utom provinsen; men att alldeles befria rotehållarne från denna skyldighet och lägga den på hela landet, det finner jag icke billigt, ehuru vi nu äro i den lyckliga ställning att kunna säga: det drabbar icke landet, vi hafva medel, hvarmed utgifterna kunna bestridas.
Jag fruktar, att vi icke alltid torde kunna föra detta språk.
Skulle, som Hr Lefre'n yttrat, passevolancen årligen debiteras rotehållarne, fastiin den Utgjordes af Slaten till någon lid, för att åter utgöras af rotarne, när nya åsigter ville göra sig gällande vid framtida statsregleringar; så tror jag, att de i alla fall skulle anse den återkommande skyldigheten som en ny beskattning.
Framställningen lärer derföre böra Jernnäs utan afseende.
Jag kan för min del icke tro annat, än att Ständerne ej äro berättigade att mot Konungens samtycke förändra de contracter, som äro slutna för en längre tid, emedan det är nödvändigt, att begge Statsmakterna derom öfverenskomma; men när de nuvar. contraclen upphöra, borde passevolance-summan delas emellan Staten och rotehålJarne, så att för möten inom provinsen skulle rotarne defrayera soldatens underhåll, hvaremot de derifrån voro befriade under större möten eller öfningsläger utom densamma.
• Hr La gerhjelm, Pehr: Förevar.
Utsk:s utlåt, ådagalägger Ulsk:s öfvertygelse, att våra tillgångar äro sådana, att en eftergift kan beredas rust- och rotehållare.
Huruvida det vore billigt — den frågan är redan af flera talare behandlad.
Jag vill åberopa dem derutinnan, att jag äfven måste finna det icke vara billigt, alt ägare af hemman vid cavalleriet och infanteriet erhålla lindring, men ej de vid båtsmanshållet.
Hvad rättvisan angår, så, enär contract äro slutade, hvilka icke lupit till ända, synes det vara klart, att äfven från den sidan inga anspråk gifvas.
Ang:de frågan att kunna göra en sådan eftergift, eller tillståndet inom statsverket, så är det rätt fägnesamt alt höra; rnen jag ser ej rätta sammanhanget härmed och Utsk:s yttrande, i afseende å bristande tillgångar, för att kunna föröka anslaget af na - Den g
Maj c. 11», 517 tional-bevärtns exercis.
Om jag ej minnes alltför orätt, har StatsUtsk. yttrat, att statsverkets tillgångar icke medgåfvo beviljandet af det anslag, 63,ooo r:dr, som Konungen äskat för bevärms exercis, och likväl kan Utsk. efterskänka 176,000 r:dr för ett annat ändamål.
Ehuru jag icke är militär, tror jag mig fullkomligen kunna inse behofvet af national-bevär:ns högre öfning och utbildning, och att således tillräckliga medel dertill böra anslås förr, än man vill göra skänker.
Jag finner det nemi. högst inconseqvent att vägra ett anslag för ett så stolt ändamål, hvarpå måhända Rikets existens beror, men efterskänka en statsinkomst.
Detta förslag synes mig vara ett upprifvande af förra Ständers beslut; hvarföre upptogs denna fråga ånyo, förrän contracten lilländalupit ?
Man yrkar genomgripande reformer i afseende på nalional-bevärm; man medger behofvet af medel dertill; — medel vill man icke gifva, underdel man vill efterskänka långt större summor, än som för dessa önskade reformer behöfvas.
Jag tror icke, att det är anledn. för R. o. Ad. att bitalia denna fråga; men huruvida den bör återremitteras eller afslås, öfverlemnar jag åt andra.
Jag är till största delen förekommen af Hr Lagerhjelm, men anhåller dock att få tillägga något.
Frågan är här på samma sätt, som den var, rörtde hemmantalsräntan.
Om man skulle borttaga utskylden från de hemman, hvilka hon af ålder ålegal och som gått i aif och köp, under förutsättning deraf, samt pålägga henne andra, som dermed icke haft alt skaffa; så frågar jag: är sådant billigt?
StatsUtsk. har sagt att så är, men StatsUtsk. har det ingalunda bevisat.
Är det vår skyldighet alt tro på StatsUtsk. i detta fall?
Icke mer nu, än i andra; och i 2 lill 3 dagar har jag ej hört annat, än tvifvel på StatsUtsk:s utsago.
Jag är ibland de tviflande äfven i detta fall.
Det hör till saken, örn man vill afhandla något ämne grundligt och sanningsenligt, utan att di ifvås hvarken af begär att söka gunst eller alt göra nåd, att anställa undersökningar i vederbör, embetsverk genom sakkunniga män.
Är en sådan undersökning gjord?
— Ingalunda; — och likväl drager man icke i betänkande att föreslå hela den ifrågavar. anstaltens upphäfvande, innan ens det gamla contractet är slut!
Hvarifrån kommer denna brådstörtande skyndsamhet?
Jag anser den första åtgärden böra vara , att undersöka anspråkets laglighet och billighet; sedan kommer nästa fråga: hvem ur det, som skall bära tungan, i stället för dem, som burit henne förut?
Troligen är det i första rummet deri jord, som tillförene icke varit roterad eller med rustning belagd.
Denna jord har dock gatt i arf och köp, med afseende på hennes befrielse från en dylik börda.
Vill man likväl lätta de roterade hemmanens hörda på bekostnad af de oroterade hemmanen; så täger man från dc sednares Den 9 M .1 j e. m. ägare och skänker till de förras, hvartill ingen laglig rättighet gifves.
Hvilka äro de, sorn hårdast skola drabbas af den nya skatten?
Jo, säteriägarne, hvilkas jord varit mest befriad, och fördenskull fått betala henne dyrast.
I fall säterierna ännu för det mesta innehafvas af adeln, hvilken, genom försäljning hvarje år, afhänder sig egendom för millioners värde just till den del af Svenska folket, som äger den mesta roterade jorden; så skulle man genom förändringen taga från dem, som med hvarje år blifva fattigare, och gifva åt deni, som med hvarje år blifva förmögnare, för att öka de förres armod och de sednares välstånd.
Hvem är del dernäst, som skall betala?
Jo, städernas innevånare, hvilka, 0111 de icke aftyna, visst icke stiga i välmåga.
Om, såsom nian tyckes kunna befara, det nya tull-systemet införes, så fruktar jag, att våra städer blifva än fattigare intill nästa riksdag.
Månne det då icke vore allt skäl för handen alt uppskjuta den nya beskattningens läggande på städerna till nästa riksdag iH45, då contracten löpa till ända, till dess man fått se, om städerna kunna fortfarande uppehålla sig, och sedermera afgöra , om de skola betala passevolance-afgift eller icke?
Den 3:dje classen, som skulle betala för de roterade hemmanen, vore embets- och tjenstemän, så väl civile som militäre.
Hvad de civile beträlfar, så vet en hvar, att vi få betala egen bevillning på runstycket, fullt ut efter innehafvande löne-inkomst, då hemmansägare vanligen icke betala bevillning för mer än halfva hemmansvärdet, hvartill taxeringen vanligen stiger.
På samina sätt är det ock med herrar militärer, särdeles då de hafva penningelön.
De utbekomma icke heller sina löner till fullo, utan med afdrag för pensionsafgifter och tillskott för andra ändamål.
Jag tror således, att förslaget är orättvist.
När man nu kommer till verkställigheten, så linr man icke betänkt, eller måhända åsyftat, att i stället för en passevolance-afgift, som är oberoende af Stats- eller Bevilln.Utsk:ns gunst eller ogunst, skulle den nya afgiften blifva en bevilln , beroende af de politiska vindkasten under hvarje riksdag.
Jag beklagar Sveriges Konung, örn krigsmaktens öfning skulle blifva beroende af Ständernes tillfälliga meningar; ty då skulle man visserligen söka att göra äfven denna del af Svenska statsskicket omöjligt, såsom vi här hörde för några plenidagar sedan.
— Jag, för min del, önskar, det Konungen måtte äga en säker inkomst att beräkna för dessa behof: och då dertill fordras förslag, huru en sådan afgift fortfarande skall lämpligast utgöras, så behöfvas ock vissa förberedelser dertill.
Jag tror att, ehuru man än må se frågan, kan man dock ej, utan äfventyr för det allmänna bästa, gå längre nu, än att hos Konungen i underd. begära undersökning om förhållandet, på det
Stånden vid nästa riksdag må kunna bedomina, om och i hvad mån den roterade jorden skulle vara öfver rätta förhållandet i detta hänseende betungad; Den 9 Maj c. m. att derefter taga i öfvervägande hvilken grund för dessa afgifters utgörande, som kan anses vara riktigast och hvilka missförhållanden, sorn böra jernnäs.
I det fallet har Hr von Heyne framställt, som mig synes, hilliga anspråk, hvilka förtjena all uppmärksamhet.—
Man har bland annat yttrat, att det skulle göra .en god verkan för ögonblicket, om Ståndet ville instämma med Utsk.
För min del tror jag, alt detta 11.
Stånd icke bör åsyfta andra verkningar, än alt göra rätt i första rummet och dernäst att göra godt åt fäderneslandet, men ingalunda att obesedt lemna några gunstbevisningar, tv derföre aro vi icke hitkomne.
Sådana skulle komma att göras, om vi utan urskiljning beviljade lika eftergift åt bättre och sämre nummer; den ene skulle gynnäs på den andres bekostnad.
— En talare har äfven yttrat, att den del af nationen, sorn innehar den roterade jorden, vore den, som mest finge bidraga till landets försvar.
Jag tror deremot, att R. o. Ad. skulle utan förmätenhet kunna säga, att det förhåller sig så med delta Stånds medlemmar, hvilka för det mesta tjena vid militären, och merendels göra det med skuldsättning samt svälta ihop under tjenstetiden en knapp pension för ålderdomen.
Jag frågar då, om icke denna del af nationen utgör sin runda andel i Rikets försvar?
Bevis att Sveriges adel i Statens tjenst tillsätter sin förmögenhet, åtminstone att den årligen tillsätter sin jordegendom, är, att adeln, som för det mesta tjenar Staten, alltid förminskar sina fastigheter.
Jag har ingenting emot, att en undersökning, en utredning göres; ty alltför gerna må hvarje anspråk framställas och pröfvas; men jag afstyrker, att bifall må lemnäs till detta outredda betänk., hvilket synes böra återremitteras, på det att man sedermera må tillse, huru man skall göra framställningen till Konungen.
Det var i anledn. af Ilr Atiekarsvärds yttrande, jag begärde ordet.
Han hemställde lill R. o. Ad. att bifalla detta betänk.; han framställde en tafla af ställningar och förhållanden, som borde verka på eder opinion, mine herrar! och att af politiska skäl, som synnerligast skulle anslå känslan,^ borde vi medgifva den föreslagna lindringen för jordbrukare.
Hvad vill det säga:
Jordbrukare i Sverige sedan 1809; jo, alla slag af Svenska medborgare; hvilka på grund af 9 §:n riksd.beslutet af d. 2
Maj 1810 äga rätt att förvärfva och besitta jord öfver hela Riket, af hvad natur och beskaffenhet som helst.
Då sålunda hvem som helst kan besitta de hemman, hvarom här är fråga, så äro de ock i alla classers händer.
Men dessa politiska skäl å sido, öfvergår jag till rättsgrunden för statsreglertn.
Yi hafva för några dagar sedan öfverlagt om 2:dra hufvudtiteln; der hade StatsUtsk. tillåtit sig att föreslå en indragning af ioj,ooo r:dr b:co, här deremot föreslås en ny ut - 5ao Den 9 Maj c. m. gift af icke mindre än 176,000 r:dr, oell på 3:dje hufvudtiteln, som i qväll blifvit återremitterad, har StatsUlsk., i stället för atl anvisa de några och 60,000 r:dr lör beva-rtns exereering, som Konungen äskat, föreslagit indragningar af armeen till höger och venster, icke lör att på delta sätt bereda större öfning åt bevartn, utan hufvudsakligen lill lindring åt rust- och rotehållare, hvarvid äfven båtsmanshå
I le t fått sin portion.
Nu ber jag herrarne betänka, om det är från personer, som göra anspråk på att vara rättvisa, som dylika betänk:n, som detta, kunna framkomma, der bland annat båtsmanshållet icke kan få en skilling, — hela det stora båtsmanshållet i Sverige, som till hemmantal är ganska vidsträckt, då dervid finnas i allmänhet 4 hemman på roten; men indelningen för infanteriet är grundad på endast i allmänhet ?.:ne.
Dessutom finnas bland sådana, sonr skola bidraga till erläggande af denna ersättning, de ernbets- och tjenstemän, hvilkas löner man icke vill öka i den proportion sorn rättvisa och billighet fordra, och städernas innevånare, som med landets indelnts-verk icke hafva något att skatfa.
Rättvisa och billighet lago till grund för de anslag, hvilka då voro i fråga, men af Utsk. afstyrktes.
Här åter, der icke ens någon rättsgrund kan åberopas, utan en bestämd orättvisa skulle uppstå genom antagande af Ulsk:s förslag, har man velat utdela 176,000 r:dr b:co till en del medborgare, och kasta bördan på andra.
Jag vill icke bestrida äterremiss, sedan Hr von Hartmansdorff föreslagit, att anhållan mätte ske om en undersökning, för alt tillse om någon eller några rotar inom
Riket äro of passevolancen så betungade alt de behöfva lindring, ty massan af dem är icke så betungad.
Jag vill således icke sätta mig emot en äterremiss; men i händelse några begära bifall till betänk., nödgas jag yrka afslag derå.
Jag uppstiger för att yrka bifall på detta betänk , och kan ej finna, att den framställda juridiska betänkligheten äger någon så synnerlig vigt; ty samma contrahenter, som förut behagat afsluta contractet, kunna äfven öfverenskomma om detsammas förtidiga upphörande; och då Ständerne 1Ö29 gjorde sig till förmyndare för rust- och rotehållare, samt på deras vägnar med Regeringen afslöt ett i5-årigt contract om passevolancens utgörande, kan jag ej inse, hvarföre de icke äfven nu voro fullt ut lika befullmäktigade för att med samma Regering öfverenskomma 0111 afgifternas upphörande.
För öfrigt tror jag, att det ur en militärisk synpunkt är ganska fördelaktigt att bifalla Utsk:s förslag, emedan jag då är öfverlvgad, att en inkomst tili Konungens disposition att användas till arme'ens vapenöfningar, motsvarande den nuvar.
p assevolance-afgiften, kommer fortfarande att äga rum.
Skulle deremot Utsk:s för - Den g
Ma j e. m. §21 förslog afslåsj så behagade man erinra sig, att nuvär. eonIracter löpa till ända oin 4 år 5 och det kunde då Ilända möjligtvis, alt
Ständertie icke funno för godt att förlänga contracten, utan att således, efter de 4 arens förlopp , mart korinne att gå tillhaka till knekle-contlacti rt med thy åtföljande matsäckar; och jag hemställer, huru mati då ställt till pä den sidan, der man önskar, att Reger ingen må äga tillgångar.
Regeringen äfventyrar ingenting, om Ständerne skulle först och Regeringen sedermera bifalla hvad StalsUtsk, 1111 föreslagit; ty bestämdt är, att en summa komme att arn* slås, fullt motsvarande passevolance-afgiften; och skulle än vid någon kommande riksdag inträffa, att den ej till fullo beviljades, så intrader Regeringens fullkomliga rättighet att fordra uppfyllandet af allt hvad knekte-contracten och indelnts-verket ålägga rust- och rotehållare, — d. v. s, då inträdde samma förhållande, som efter 4 år inträffar, ifall ingen öfverenskommelse mellan Regeringen och Ständerna blifvit afslutad.
Jag tror likväl, att det vigt igaste skälet för förslagets antagande är det, sorti man måste härleda från den ställning, som inom de särskildta RiksSttn äger rum, och hvarom jag i min ringa mån kunnat bestämma mitt omdöme till följe af mitt ledamotskap i StatsUtsk., eller, så till sägandes, i sjelfva brännpunkten af de särskilda åsigterna.