Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronhjelm har härvid börjat på ett sätt, som jag med tillfredsställelse skulle vilja antaga.
Han har försäkrat oss, att hans motion icke åsyftat några partiåsigter; men jag är ledsen att behöfva fästa bans uppmärksamhet derpå, att sedan han gjort sig fri från partiåsigter, har han förutsatt ett förhållande, som just innebär en sådan åsigt, att nemi. alla, som votera vid andra uppropet, blott äro machiner, som votera efter föreskrift.
Jag frågar, och jag stödjer mig härvid på den urskilning hos It. o. Ad., som jag aldrig fåfängt påkallat, — jag frågar, huruvida det kan anses såsom synonymt att säga:j i morgon skall ett ämne af vigt förekomma, låt mig få ett bud när det förekommer, eller att votera efter andras öfvertygelse?
Den värde ledamoten har vidare sagt sig icke kunna uppfatta möjligheten af de större missbruk, som skulle blifva en följd af andra uppropets borttagande.
Nå väl! för att göra saken fattligare, må vi antaga, och såsom möjlighet måste vi antaga, att partisinne styrde de voterande, samt att cn chef med presence d’esprit, som såg sig omkring på bänkarna och fann sig för ögonblicket öfverlägsen, i detta ögonblick begärde votering.
Månne icke blotta möjligheten häraf är tillräcklig för att inse nödvändigheten att vid lagstiftningen bevara från en sådan öfverräskning?
Samme talare har åberopat föredragningslistan.
Å ja! men om jag icke haft tillfälle att taga kännedom om föredragningslistan, eller icke liar tillfälle att här afbida föredragningen af ett mål, för hvilket jag interesserar mig, hvad ondt ligger väl deri, att jag får ett bud, när detta mål skall genom votering afgöras?
Skall jag väl derföre kallas efterskickad, såsom den der lägger sin voteringssedel efter ordres?
Jag begär härvid Ståndets urskillning af de krafter, man använder till stöd för sina satser, ty det är uppenbart partisinnet, man bär tager till hjelp; men lagarna böra icke upptaga eller utgå ifrån partiåsigter, utan tvärtom tillse, alt alla verkningar deraf undanrödjas.
Hr Cederschjöld har med sin vanliga aktningsvärda moderation sagt sig respectera majoriteten, och vi skilja oss således blott i begreppet om majoriteten, för hvars utrönande jag begär den rättvisan, att hvarje ledamot får tillfälle att votera, icke blott de ledamöter, som passa på ögonblicket; ty då maitriserar minoriteten den verkliga majoriteten.
Hr Printzenskjöld har åberopat rättsbegreppet.
Jag trodde mig i sanning utgå från det strängaste rättsbegrepp, då jag yrkat, att inga tillställningar må äga rum, hvarigenom representanten skulle betagas sin rösträttighet; ty den enskilda rätten består just i denna rösträttighet.
Hvad slutligen angår det förslag, som Gr.
Spens framställt, gillar jag detsamma, och hvarföre?
Jo, emedan tiden, då ett val inträffar, alltid är känd förut; men sä är icke förhållandet med liden, då öfriga ärender före - u^4 Deli 13 Juni. komma, och billigheten fordrar, att jag aldrig genom surprise betages min rätt.
Jag begär till följd härafåterremiss i denna del af Utsk:s betänkande.
Ehuru halten af alla de skäl, sorn mina motståndare anfört, i sjelfva grunden är af enahanda beskaffenhet och blott går derpå ut att bevisa nödvändigheten för enskilda ledamöter bland R. o. Ad. af stohre tidsutdrägt vid voteringar, anhåller jag likväl att punktvis få till besvarande upptaga de gjorda anmärkningarna.
Cederström har sagt, att om en ledamot kom blott ett ögonblick, sedan hans namn blifvit uppropadt, skulle, i händelse blott ett upprop fanns, han hafva förlorat sin rösträttighet, och att derföre andra uppropet behöfdes.
Men omen ledamot nu koinme blott ett ögonblick, sedan han blifvit uppropad vid andra uppropet, får han icke heller votera, och rättvisan skulle således lika väl tala för ett 3:dje eller 4:de upprop, ända ad infinitum.
Frih. har äfven bestridt, alt andra uppropet vore alt anse såsom en beqvämlighetsanstalt.
Jag vill i detta afseeende citera ett exempel från sista riksdagen.
Här föreföll då en gång, omkring mattimman på Landtmrsklubben, en discussion om drawback, dervid Hr af Wingård och jag stridde emot hvarandra, och då striden slutades med begäran å hans sida om votering, ehuru Landtm, förklarade, att det mundtliga svaret varit nekande, gick han till Landtmrsklubben och återkom med omkring 20 röster, hvilka ej hört discussionen och hvarigenom lian vann voteringen.
Cederström har vidare sagt, att ingen controll skulle finnas emot den oordning, att en ledamot möjligen kunde votera tvenne gånger.
Mig synes deremot, att då i de andra RiksSt. blott ett upprop, såsom rättsenligare, nyttjas, bör faran icke vara större här, utan tvärtom andra uppropet snarare gifva anledning att befara den oordning, Frih. omnämnt.
Men jag återkommer till det skäl, man hemtat derifrån, att enskilda ledamöter af andra angelägna göromål äro förhindrade att här öfvervara discussionerna, och det ytterligare skäl, Hr Rosenblad härvid tagit från hvarje ledamots obegränsade rätt att tala samt saknad rättighet hos Landtm, att åtskilja Ståndet.
Hvad den första omständigheten beträffar, hemställer jag, om raan icke, i fall afseende skall göras på hvad som är lämpligt för några enskilda ledamöter, bör gifva lika vigt åt alla sysslor, och om man således icke borde hafva så mångå upprop, att aliade ledamöter, som äro beordrade på Ladugårdsgärdet eller hafva tjenstebefattning vid Carlberg, kunde få tillfälle att äfven votera, med ett ord, om man icke borde skicka bud lill alla, som af befattningar både uti och omkring hufvudstaden äro förhindrade att öfvervara öfverläggningarna; detta torde visa halten af de skäl, man anfört.
Hvad åter den obegränsade rättigheten att ta - l)cu l a Juni. 2-i 5 la angar, tror jag, att äfven om denna rättighet borttogs, skulle discussionema ändock kunna utdragas lika länge; ty Hr Rosenblad bar väl omnämnt dem, som tala 5o gånger i samma sak, men andra ledamöter kunna finnas, som, närde yttra sig, tala med ända till 5o melianmeningar och 5o försatser, stundom utan eftersatser, och fara så vidt omkring, innan de komma till punkt, att om man nu jemnför deras sätt att tala med dem, som yttra sig oftare, men mera kort, tror jag, att både tidsutdrägten och talträngdheten kan i begge fallen anses lika.
Jag tackar för öfrigt Hr Rosenblad för den menlösa oskuld, han tillagt mig, och förklarar, att jag gerna skulle önska kunna tillerkänna honom samma egenskap tillbaka.
Roye har trott, att jag anser alla dem, som infinna sig vid andra uppropet, såsom machiner och voterande efter ordres.
Derom liar jag icke yttrat mig.
Den värde ledamoten och hvar och en annan må pröfva sig sjelfva; men jag har sagt, att andra uppropets bibehållande endast för dem, som vilja votera utan att öfvervara öfverläggningarna, är olämpligt, och då man talat om surpriser, som skulle genom andra uppropets afskaffande kunna åstadkommas, frågar jag: för hvilka?
Jo, för försumliga riksdagsmän, som gå hit blott efter sin beqvämlighet.
Boye har äfven frågat, om det är något ondt deri att fä ett bud efter sig till en votering.
Deri är väl icke något ondt; men uti den tidsutdrägt, som andra uppropet förorsakar, och hvilken leder derhän, att antingen de öfriga Stånden måste uppskjuta sina öfverläggningar för att R. o. Ad. skall kunna hinna med, eller att R. o. Ad. får fatta beslut efteråt, sedan frågorna redan blifvit af de öfriga Stånden afgjorda.
Vidare har Frih.
Boye sagt sig vilja förekomma allt partisinne.
Det är just för detta ändamål, som jag yrkar, att beslutet bör fattas af dem, som öfvervarit öfverläggningen och afhört discussionen, icke af dem, som sedermera tillkomma för att votera efter förutfattad mening, och ur samma skäl instämmer jag med Hr Cederschjöld, att om andra uppropet skall bibehållas, bör man, utan ali partiåsigt, genom larmskott eller signalflagga för alla gifva tillkänna, att votering förestår.
Hvad slutligen beträlfar den satsen, att andra uppropet beböfves vid voteringar, men icke vid val, kan jag ej inse någon skillnad i förhållandet; ty det enda radicala skäl, som till försvar för andra uppropet blifvit anfördt, att nemi. de ledamöter, som ej hafva lid att infinna sig till första uppropet, böra hafva tillfälle att afgifva sin röst vid det andra, qvarstår lika giltigt i afseende på val som på voteringar.
Jag vidhåller på grund häraf min begäran om propos. på bifall å Utskts förslag.
Jag är i det mesta förekommen af den siste värde talaren, såsom i vederläggningen af den förmodan , att genom andra uppropets borttagande controll 346
Den 12 Juni. mot oordning vid voteringarna skulle saknas; ty genom de vanliga anteckningarna af de nummer, som votera och icke votera, har man en tillräcklig controll i detta afseende, och snarare skulle missbruk genom andra uppropet kunna uppkomma.
Jag vet åtminstone exempel, att en person, som voterat vid första uppropet, blifvit vid det andra ånyo uppropad.
En annan värd talare har med sin vanliga ungdomliga värma bestridt Utsk:s förslag och sagt, att endast de, som styrdes af partisinne, talade emot andra uppropet.
För mig är det tvärtom omöjligt att inse, huru någon partichef skulle kunna önska andra uppropets borttagande; ty han nödgades då alltid hafva sina anhängare till hands under discussionerna, hvilket just är, hvad jag önskar.
Men så länge andra uppropet bibehålles, kan han alltid vidtaga den beqvämare utvägen att få sitt folk hit efteråt.
Hvad åter beträffar faran för den öfverraskning, att en partichef skulle kunna passa på det ögonblick, då hans motståndare äro borta, så skulle jag t. o. m. finna det nyttigt, att något sådant en gång inträffade till varning för alla att alltid vara tillstädes.
Jag kan således ej annat än vidblifva mitt tillstyrkande af bifall till Utskts förslag.
Det slår icke felt, att allmänheten kommer att bibringas lika ensidigt begrepp om denna discussion, som om nästan alla våra öfverläggningar, dervid den ena sidan, af hvars yttranden man endast framställer hvad man behagar och utesluter hvad icke stämmer öfverens med framställarer. s åsigter eller syftemål, alltid får ett sken att tala för ministeren, under det den andra sidan framställes i hela glansen af att tala för folket.
Jag begär emedlertid att få fästa uppmärksamheten derpå, att faran här är vida större på oppositionens sida; ty ministeren är alltid lättare i tillfälle att tillvägabringa en surprise.
Om man således antager, att ministeren verkligen är fallen att genom intriger göra sin mening gällande, och beklagligen antager man detta, då man ej vill erkänna sjelfständighet hos de voterande, måste man antaga möjligheten af surpriser; och långt ifrån att tala emot folkets frihet, tror jag mig derföre tala för densamma.
En värd talare har frågat, till hvars förmån surpriserna skulle ske.
Derom har jag redan yttrat mig; men frågar man: till hvars skada?
så svarar jag, till skada för folket, hvars rätt det är, att ingen af dess representanter utestänges från tillfället att yttra sig.
Hvad för öfrigt angår framställningarna om signalflaggor och efterskickningar till Ladugårdsgärdet m, m., behöfver jag icke svara derpå; ty det är endast absurditeter, så länge ingen fråga är om flera upprop, än dem vi redan hafva.
Uppkommer fråga derom, skall jag understödja förslaget, om det har någon rimlighet med sig, men annars icke, och allraminst nu, då det icke hörer till saken.
Den siste talaren har sagt, att jag skulle
Den 12 Juni. 247 liafvn yttrat, att endast partisinnet talade emot andra uppropets bibehållande.
Å nej! men jag har sagt, att man talar till förmån för partisinnet, och man behandlar mig i sanning strängt, om det icke tillätes mig att upptaga samma skäl, som begagnas emot mig.
Jag anhåller om votering, så vida icke Ståndet derförutan vill bifalla min begäran om återremiss.
Jag har begärt ordet för att instämma med dem, som yrkat återremiss af ltidd.Utskrs betänk, i nu förevar, punkt.
Jag finnér skälen för detta yrkande redan så utvecklade, att jag ej har något att dervid tillägga, och jag inskränker mig derföre till den upplysning, att förhållandet icke är, såsom Gr.
Cronhjelm uppgifvit, att i de öfriga 3 RiksSt. blott ett upprop nyttjas; ty jag fick nyss i BondeSt:s cancelli den underrättelsen, att i detta Stånd alltid 2!ne upprop ske.
Den värde talaren, som uppträdde näst efter mig, synes hafva trott, att man genom andra uppropets borttagande ville hindra ministeren att göra sin mening gällande.
Detta är likväl icke min afsigt, utan jag åsyftar endast, att ministeren äfven måtte göra sin mening gällande till prot. och icke blott vid voteringen.
Hvad beträffar den upplysning, som den siste värde talaren meddelat, synes den endast kunna gifva anledning till den önskan, att 13ondeSt. måtte följa det exempel, som jag hoppas, att It. o. Ad. nu skall gifva medelst andra uppropets afskaffande härstädes.
Jag erkänner, att den upplysning, Hr Strussenfelt meddelat, är för mig en fullkomlig nyhet, som står i strid ej mindre med de underrättelser, jag varit i tillfälle att föregående riksdag inhemta, än äfven med Ridd.- Utsk:s utsago uti nu förevar, betänk.
Jag vill likväl icke, i saknad af egen tillförlitlig kännedom bestrida den Värde ledamotens uppgift; jag skall emedlertid göra mig till en pligt att göra mig förvissad om rätta förhållandet, och jag skall dervid icke blott efterhöra i BondeSt:s cancelli, utan dei* officiellare underrättelser kunna vinnas.
Boyes yttrande om beskaffenheten af det motskäl, jag hemtat från budskickning till Ladugårdsgärdet, vill jag blott erinra, att jag begagnat samma argumentation sorn Frih. sjelf; ty då han sagt: ”Nå väl, hvad ondt ligger deri, att jag ber en vän ”skicka mig ett bud?” så har jag svarat:
Nå väl, hvad ondt ligger deri, att äfven den, som är commenderad på Ladugårdsgärdet, får ett bud?
Vi hafva således hegge begagnat samma skäl, hvilka den värde ledamoten likväl nu förklarat absurda.
Men jag har hittills under discussionen endast till vederläggning upptagit mina motståndares skäl, och jag har dervid såsom motskäl begagnat deras egna argumenter.
De Pen 12 Juni. verkliga skäl, som tala för andira uppropets borttagande, finnas deremot upptagna i min motion, och äro jemväl intagna i Utsk:s betänk., derutur jag anhåller att få uppläsa deni.
(Se R. o. Ad:s prot. för d. 5 Juni e. m. pag. 190.I Slutligen vill jag blott tillägga, att då man sagt, att majoriteten bör respecteras, tycker man, blott man får efterskicka den, hafva majoriteten på förhand afgjord, när man vill, att den skall bestämmas af dem, som votera vid andra uppropet, utan att hafva afhort discussionen, och häri synes ligga mera partiåsigt, än i mitt förslag.
Det är Hr Cederschjölds sednaste yttrande, som föranledt mig att ånyo begära ordet.
Han har antydt sin mening vara den, att det ej gör tillfyllest att aflemna sin voteringssedel, utan att man derjemte borde bifoga ett motiveradt yttrande till prot.
Men grundlagen talar blott om votering med slutna sedlar, och grundlagsstiftarnes afsigt var ej heller, att prot:n skulle fyllas med långa discussioner, utan de tankte sig, att då ärenderna förekomma till afgörande i RiksSt., äro de beredda af Utsk:n och alla handlingar, såsom tillgängliga i cancelliet, förut kända, så att ingen vidlyftig discussion behöfves.
Blott då fråga uppstår om återremiss, förefinnes något behof att höra discussionen; ty då det gäller afslag eller bifall till ett utsk:sbetänk.
, har hvar och en tillfälle att derförutan stadga sin opinion, och äfven då fråga är om betänk:s antagande med förändringar, kan man af vot:spropos:n se, huruvida man vill bifalla den föreslagna förändringen, utan att hafva afhört discussionen och de långa talen.
Att tvinga samtliga ledamöterna af R. o. Ad. att afhöra alla de långa discussioner, sorn här förekomma, kan således ej medföra någon fördel.
Hvad slutligen beträffar den upplysning, som blifvit meddelad, att äfven i BondeSt. andra uppropet äger rum, bestyrkes häraf mitt föregående yttrande om anledningen till dess införande och nödvändigheten att för större samlingar stadga andra ordningar, än för mindre.
Jag har ånyo begärt ordet för att förekomma den förvillelse i begreppet, som af Gr.
Cronhjelms sista yttrande skulle kunna hos allmänheten uppstå, att de, som rösta vid andra uppropet, äro influencerade derföre, att de låta sin opinion bestämmas af annat än dessa unga talare, som här uppträda för att tala, utan måtta, i alla ämnen.
Jag klandrar icke detta parlementariska bruk, hvilket jag måhända sjelf i detta ögonblick missbrukar; men jag vill påminna derom, att hvarje utsk:sbetänk. utdelas tryckt, vanligen 3 eller 4 dagar före discussionen derom, och jag frågar, om icke, genom läsning häraf, hvar och en blir bättre i tillfälle att stadga sitt omdöme, än genom afhörandet af al - Den 12 Juni. alla våra vackra tal?
Det skäl förfaller således, som man vill hemta från den ensidiga åsigten, att alla, som ej höra de långa talen, skola votera efter något annat, än egen öfvertygelse, eller brista i sjelfständighet.
Jag undrar föröfrigt icke, att i fråga om en motion, som, för att genomdrifvas, behöfver, att partisinne antages, att, säger jag, iförutsättningen af en sådan motion partiåsigter ursägtas; men det rätta är, att hvar och en, som läst betänk, och öfverlagt med sig sjelf för alt stadga sitt omdöme, må äga rätt att yttra sig.
Jag har sjelf flera gångar blifvit budskickad på egen begäran, men jag yttrar mig icke derföre efter impuls af andra; och en borgen härför är, att jag skulle tala förbannadt illa, om jag talade efter annat än egen öfvertygelse.
En värd talare har menat, att man ej behöfde afhöra discussionerna, och till stöd för denna sats yttrat, att då fråga är om bifall eller afslag till ett betänk., kunde man förut fatta sin opinion, och då fråga är om antagande af ett betänk, med förändringar, kunde man bestämma sig efter genomläsning af voterrspropos.
Det är likväl icke allom gifvet att kunna fatta sitt beslut om en lag, hvarom man tilläfventyrs ej haft någon ide', förrän man får se voter:spropos. , och de flesta, som hitkomma till andra uppropet, hafva dessutom sällan tid till annat, än att fråga sig för, om de skola lägga ja eller nej.
En annan talare har äfven trott, att de långa talen vore onödiga.
Men då vet jag icke, hvarföre han sjelf använder så mycken vältalighet endast för tidsutdrägt och ökade kostnader till protrs tryckning.
Jag vidhåller således, att andra uppropet bör afskaifas.
Nyligen hit återkommen, emedan jag är bland de olyckliga embetsmän, som ej hafva lid att bär afhöra alla discussioner, hade jag likväl, innan jag bortgick, haft tillfälle att stadga min öfvertygelse i detta ämne, och jag gaf derföre en vän i eommission att ändtligen skicka efter mig, i fall af votering, på det jag måtte få votera emot Utsk:s förslag; ty ehuru jag icke fått afhöra hela denna discussion, har dock hvad ]ag deraf hört befästat mig i den tankan, att intet gagn skulle vinnas, om man genom andra uppropets borttagande ville tvinga samtliga ledamöterna af R. o. Ad. att här öfvervara alla discussioner.
Det skulle blott föranleda till ännu mera tal; ty man mäste sysselsätta sig med något, och för att icke hafva alltför ledsamt skulle ännu flera talare uppträda, än hittills.
Jag afstyrker således förslaget äfven af tvenne ytterligare skäl, nemi. dels att det ej vore rättvist att borttaga tillfället för hvar och en ledamot att få uttrycka sin opinion, Och dels emedan det skulle förrycka besluten från den ena dagen till den andra.
Må den majoritet, som en gång gjort sig gällande, fullfölja sin öfvervigt hela riksdagen igenom; besluten vinna åtminstone derpå i conseqvens. 8 II. 3a Den ta Juni.
Denna debatt liar åtminstone medfört den fördelen, att man öppet erkänt, huruledes budskick - ningar äga rum; jag får likväl förklara, att jag aldrig efterskickat någon, aldrig blifvit efterskickad och icke heller haft i commission att skicka bud.
Boyes invändning angår, att man kan läsa Utsktns betänktn, i stället att höra discussionerna, så kan den endast hålla streck, så länge det icke är fråga om antagande af förändringar i ett betänk.; ty då blir det ändock nödvändigt att höra de der långa och charmanta talen, så framt man ej skall votera efter impuls.
Jag vill för öfrigt förbigå alt besvara hvad samma värde ledamot yttrat med syftning på de unga talare, som skola hafva en sådan rikedom på ord, särdeles sorn den värde ledamoten för någon tid sedan förklarat, att han aldrig skulle yttra personaliteter.
I afseende på Hr Frih:s yttrande, att han skulle tala ”förbannadt illa,” om lian talade emot sin öfvertygelse , anser jag mig böra göra Hr Frih:s talent den rättvisa, han sjelf förnekar, den, att det nemi. är för Frih:s talent alldeles likgiltigt, om han talar för eller emot en sak.
Jag vill blott erinra, att jag vid jemnförelse emellan t. ex. protrn vid i8i5 års riksdag, rör:de representationsfrågan, och prot:n i samma ämne vid en sednare riksdag, funnit denne talare yttra sig förträffligt både för och emot samma sak.
För att inför de ledamöter af R. o. Ad., som icke voro närvarande, då den fråga förevar, som af den siste talaren blifvit afsedd, undanrödja all misstanka, att i detta yttrande kunde ligga någon svår personlig hänsyftning på mig, anser jag mig böra förklara, att jag väl vid den ena riksdagen talat för en representationsförändring, men vid en påföljande insett och erkänt mitt misstag; och jag tror icke, att man härifrån kan hemta skäl till förtal, utan snarare till beröm, derföre att jag vetat taga bättre skäl.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till återremiss af den nu föredragna punkten af Ridd.Utsk:s memor.
Ropades ja och nej. H. Ex. framställde derefter propos. till bifall å samma punkt.
Ropades äfven ja och nej, hvarjemte votering begärdes.
Då jag begärt votering, torde det äfven tillhöra mig att föreslå contrapropos., och jag anhåller, att den må blifva på återremiss.
Den, sorn bifaller Ridd.Utsk:s förslag, att andra uppropet vid val och voteringar må afskaffas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Den 12 Juni. a5i Vinner nej, kommer Ridd.Utsk:s memor., i hvad det angår frågan om afskafFande af andra uppropet, att af R. o. Ad. återremitteras.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 37.
Nej — 5j. 8:dc punkten, ang:de särskildt val till Ordför. i Ridd.direct. och hans suppleant, samt till de öfriga ledamöterna i Directtn jemte suppleant e r.
Hermelin, Garl Sam.:
Med Utsk:s öfriga ledamöter har jag visserligen instämt i önskan, att valet till ordförande och till ledamöter i Ridd.direct. bör ske särskildt; men deremot finnér jag betänklighet vid Utsk:s förslag, att val af ledamöter och suppleanter skall ske på en gång eller på samma lista, på sätt 33 §.
Ridd.Ordn. i allmänhet föreskrifver och hvarigenom lätteligen kan inträffa, att den person blir utsedd till ordinarie, som majoriteten ämnat till suppleant, och tvärtom, hvilket säkerligen skulle af Ståndet ogillas, utan tror jag snarare, att man bort helt enkelt för framtiden föreslå, att dessa val skulle ske efter 35 §.
Ridd.Ordn. på samma sätt som val tillFullmägtige i Banken ochRiksg.cont,; och jag anhåller att få denna min mening intagen i prot.
Jag tror ej heller det vara behöflig t, att suppleanternas antal bestämmes i Ridd.Ordn.; det vore efter min tanka tillräckligt, att detta finge bero på Ståndets eget godtfinnande, eller också intagas i Ståndets enskilda reglementariska föreskrifter.
Denna nu föredragna punkt blef af R. o. Ad. bifallen.
St. und. skrifvelse!- till K. M., nemi.:
N:o 42* i anledn. af väckt fråga om afskafFande af accord till landshöfdinge-embeten; N:o 43. ang:de väckt fråga om ett föräpdradt användande af den ^-:dels proc., som af sterbhus inom Wermland erlägges; N:o 44- ang:de afskrifning af den summa, som af lilla creditivet blifvit lyftad i anledn. af återgången handel örn några försålda krigsskepp.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna betänkm och utlåt:n från BancoUtskottet:
N:o 12. i anledn. af den, enligt 4 S* ut' nu gällande instruetion för BancoUtsk., verkställda granskning af Bancofullmägtiges åtgärder till förberedande af den allmänna 232 Den 12 Juni. silfverutvexlingen, samt i samband med R.
St:s beslut om bancosedlarna och en på upplåningar grundad discontering för den större rörelsen; Lagutskottet:
N:o 70. öfver väckta motioner om tillägg till 23 Cap. 1 §.