Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa böra således utan afseende derpå förses med löner i öfverensstämmelse med deras vederlikar i Rikets Idofrätter och Collegier, eller 2000 r:dr.
Hvad åter de öfriga tjenstemännen beträffar, är klart, att i fäll icke denprincipenliga förändring nu kan vidtagas, att staten för medel, sorn på grund af anmärkningar inflyta, icke vidare afstår 25 proc.* utan att procenterna, der de skola utgå, i egenskap af böter erläggas af den felaktige, vare sig redovisande eller uppbördsman, så måste dock i allt fall, såvida rättvisa skall äga rum, efter beräkning af hvad dessa tjenstemän i extra inkomster per medium uppbära, beräknadt för en tid af 10 år, deras lönereglering ställes sä, att de, inberäknadt dessa 7 H. 22 Den 36 Maj f. m. extra inkomster, erhålla lika med deras vederlikar i andra verk, hvarpå ock den K. propos. är grundad.
Utsk. tillstyrker, att det vid sista riksdag bestämda anslaget af 600 r:dr för electriska cur-anstalten må få fortfara i 3:ne år, eller till 1837 års slut.
Inrättningens gagnelighet är vitsordad; det är således svårt att inse, hvarföre icke Utsk. föreslagit detta anslag att räcka till nästa riksdag, hvarvid då blifvande Ständer komme i tillfälle att pröfva, huruvida anstaltens gagnelighet fortfarande är vitsordad, för att om dess framtida varaktighet besluta.
Att befordra inrättningens tillvarelse under blott 3:ne år, synes mig icke väl betänkt; och jag tillstyrker altså, att, med ändring af hvad Utsk. föreslagit, detta anslag uppå SundhetsCollegii stat må få utgå intill nästa riksdag.
I afseende på åtskilliga motioner, ronde förhöjning i aflöning för kronobetjening på Gottland, i Westerbottens Lappmark och på Öland, yttrar Utsk., att med landsstaternas reglering ännu må uppskjutas, men att R.
St. i und. anhålla, att fullständiga förslag måtte vid nästa riksdag blifva R.
St. förelagda, och att, sorn kronobetjening på åtskilliga andra ställen finnes med icke högre löner, än de på Gottland och Öland, de väckta motionerna icke gifva anledning till särskild reglering i löneväg.
Då vid landsstaternas lönereglering inom länen i allmänhet fråga kan uppkomma att på några ställen minska antalet af tjenstemän och derigenom bereda tillgångar för regleringen, är likväl detta förhållande för Öland, Gottland och Westerbottens Lappmark icke sådant.
Någon minskning i antal kan der icke äga rum, utan på bekostnad af ordning.
Giltigt skäl finnes altså icke att uppskjuta med regleringen af de ifrågavar. tjenstemännens löner, utan torde Utsk. till pröfning böra upptaga motionerna.
I allmänhet måste jag bestrida den af Utsk. antagna grundsats att icke under lönerna beräkna spannmål, efter hvad hittills ägt rum.
Denna förändring i antagna löningsgrunder medför olikheter i aflöningsbeloppen för alla tillkomna tjenster och är således principvidrig, då såsom grundsats måste antagas, att tjenstemän med samma befattning böra vara lika lönade; och jag yrkar derföre, att Utsk. öfverallt, der det tillstyrkt, vare sig nya löner eller lönetillökningar, må i enlighet med den K. propos., efter hittills fastställda grunder för lönereglering, derunder beräkna spannmål.
Lif. A.
(Se bifogade tabell.)
Lil. A. Ö. P. M. öfver sportelutdelningen i K.
K a m m a r C o 11: m åren i 8 3a och i 8 3 3. atdra Prov.cont.
Total utdel- ning ssumma.
Cancelliet gemensamt.
Adv.fisc.cont.
Kamer.
Brandel. lista Prov.cont.
Törnqvist.
Carlmark.
Spak.
Norgren.
Nyblaeus. 3:dje Prov.cont.
Sigillp:gr. aldra qvart. i832. . . 285: 42. - 8: 20. - 185: 10. - 1: 14. - b: 3i. - 11: 37. - 11: 14. - 12: 19. - 6: 46. - 1: 37. - 7: 4o. - 5: 37. - 5: 47. - 25: 36. - 3ldje d:o dlo . . 506: 38. - 15: 6. - 255: 32. 6. 2: 33. - 8: i5. - 64: 45. - 51: 26. 6. — 13. - — i3. - 16: 21. - 11: 14. - 43: 23. - 56: 36.
- 4**de dlo dlo . . 610: 47. 4. 16: 22. - 285: 3i. - 5: 6. - 1: 42. - 19: 41. - 115: 3i. - 28: 4. - 57: 10. — 5: 18. 8. 7: 9. 6. 12: 46. - 23: 2. 2. 58: 24. - S:ma 1,403: 3i. 4- 40. — - 724: 25. 6. 7: 5. - 7: 25. - 39: 45. - 189: 42. - 72: 1. 6. 44: 21. - 7: 10. 8. 31: 22. 6. 28: 1. - 70: 24. 2. 141. — - i:sta qvart. i833. . . 600: i3. - 13: 26. - 218: 41. 6. 0} 1 49: 16. 4- 51: 28. 8. 117: 5. 6. 18: 10. 8. 26: 4- 4- 52: 3a. - — — - 5: 11. - 6: 18. - 59: 12. - aldra d:o d:o . . 565: 44. 4- 11: 4- 502: i3. 6. 2: 28. - 1: 29. 4- 11: 37. 2. 105: 3i. 6. 25: 14. 6. 23: 14. 6. 1: 46. - 19: 39. 8. 5: 28. - 10: 10. 2. 48: 36. - 3:dje d:o d:o . . 1,170: 37. 9. 55: 6. 4- 507: 11. 2. 8: 38. - 17: 3o. 8. 55: 42. 4 • 165: 3i. 1. 57: 2. 10. 42: 43. 6. 2: 35. 8. 28: 36. 6. 43: 16. 6. 99:
J9- 2. 126: 12. - 4:de d:o d:o . . 335: »7- 4- 11: 3g. - 146: 10. 6. - 46. - — — - 11: >7- 2. 59: 34. 8. 56: 18. 10. 5: 20. 11. 5: 16. 11. 16: 8. 3. 2: 20. - 5: 25. 8. 38. — - Sima 2,672: 16. 5. 71: 27. 4 • 1,174: 28. 8. 16: i5. - 68: 28. 4. 130: 29. 4- 446: 6. 91 116: 46. 10. 95: 35. 3. 40: 34. 7- 65: 36. 5. 52: 17- 6. 121: 25. - 272: 12. - Stockholm den 17 Maj iS34* Fr. Wilh. Dufva.
'Anmärkning. ilo Secreleraren har särskildt, enligt författningarna, lösen för de fullmagter och constitutorialer, som af Collina utfärdas, men hvilkas belopp, sedan de flesta sådana tjenster numera tillsättas af K.. M. eller vederbörande verk, såsom Tullstyrelsen, Statscont. och Bergscollim, är, jemnförelsevis mot hvad fordom varit, obetydlig. 2:0 Hvarje Provinscontors andel i sportierna delas vidare inom cont.
1 4 lotter, utom den kamereraren enskildt tager af skattebrefs lösen.
Cancelliets gemensamma sporteldel ater delas vidare i 6 lotter.
Totalutdelningssumman har således utgått i 23 lotter, hvartill komma 7 lotter i sigillpenningarna, eller tillsammans 3o lotter. 3io I Usta och 3idje Prov.contoren delas lösen emellan kammarförvandten och 3me kammarskrifvare till lika andel för hvardera.
I Advocatfiscalscont. delas lösen emellan kammarskrifvaren och copisten till hälften hvardera.
Den större sportelinkoinst, som tillfallit kamereraren och tjenstemännen i 2idra cont., har inträffat genom ökade skatteköp, sedan de i Halland dervid brukade skattevärderingarna upphört, men kommer att ännu hastigare försvinna, i den mån hemmanen derstädes hunnit till skatte lösas.
Tillhör ii. o. Ad. Prof. i834, 7 H. pag. 170, Den a6 Maj f. m.
Lit. B. K.
KammarCollegii embets- och tjenstemannapersonal utgjorde år 1821: 1 President, 1 Vice President, 7 Råder, 1 Secreterare, 1 Referendarie eller aldre Seeret., a Actuarier, a Registratorer, 4 Notarier, 4 Cancellister, 3 Copister, 1 Advocatfiscal, 1 Vice Advocatfiscal, 7 Kamererare, 1 Kammar Archivi-Inspector, 5 Kammarförvandter, a Bokhållare, ao Ordin.
Kammarskrifvare. tills. 63 personer.
Enligt nu föreslagna organisationer utgör K.
KammarCoIIegii erabetsmanna-personal: 1 President, 6 Råder, 1 Secreterare, 5 Notarier, 1 Actuarie, 1 Registrator, 7 Cancellister, 1 Advocatfiscal, 4 Kamererare, 4 Kammarförvandter och 8 Kammarskrifvare. tills. 3t) personer.
Pen 26 Maj f‘ m.
Lik G.
Förteckning uppå K.
KammarCollegii gamla och nu föreslagna personal. 1 "56 President Kammarråd Secreterare Referendarie , .
Notarier , . . Actuarie Registratorer .
Cancellister Copister , , Advocatfiscal Vice Advocatfiscal Kammarskrifvare i Adv.fisc.cont. . . Copist i d:o Cancellist i d:o Kamererare i Provinscontoren . . .
Inspector i Archivicontoret . . . .
Kamererare i d:o Kammarförvandter i Provinscontoren D:o i Archivicont. . .
Kammarskrifvare i Provinscontoren .
D:o i Archivicontoret .
V aktbetjente: Vaktmästare .
Kammardrängar
D:o i Archivicontoret . 9 Bokbindare n o ?s 2L S m 5:
Summa Förminskningen utgör altså:
Embets- och tjenstemän ... 7. Yaktbetjente i. 48I *5| Tillkommer.
De» 26 Maj f. m.
Lif. D. Enligt de i undertecknads vård befintliga qvittenser öfver utdelade revisionsskillingsandelar har hvarje K.
Svea Hofrätts ledamot bekommit:
År 1827 . b:co r;dr 76: 32. — » '828 „ „ 110. — — » l8a9 » » 117: 24. — » i83o „ „ i36: 6. 5. >> i8ji ,, „ 85: 12. 4* » >832 „ „ 87: 3g. 5. » >833 „ „ 87: 3g. 5.
Stockholm och K.
Svea Hofrätts Advocatfiscalscontor d. 23 Maj 1834.
Pfeffer.
Jag förenar mig till alla delar i den reservation mot Utsk:s beslut i i:sta punkten, rör:de K.
M:s Cancellis lönereglering, som Hr Gr.
Hamilton ang:de sportlernas afskaffande anfört och som af flera Utsk:s ledamöter blifvit understödd. K. M:s nåd. propos. hör så mycket hellie af Ständerna bifallas, som den utgör första steget till en högst nödig reform af civila fjenstemäns löiiingssätt, Jag anhåller, att Utsk., med frångående af sitt fattade beslut, ville förena sig i hvad Gr. Hamilton anfört.
Likaledes förenar jag mig med hvad Hr Prosten Åstrand anfört i dess reservation vid i7:de punkten, ronde fribrefsrätt för Tullverket.
Det vill synas mig, som borde Tullverket tillkomma samma fribrefsrätt som andra Kronans verk , och att onödiga af- och påföringar af summor i räkenskaperna böra undvikas.
Jag skall ej länge upptaga It. o. Ad:s tid och har endast begärt ordet för att till alla delar instämma i de af Hr Danckwardt anförda anmärkningar emot StatsUtsk:s betänk, i i:sta punkten eller i afseende på anslaget till K. M:s Cancelli, äfvensom i hans begäran om återremiss af betänk.
Jag gör det både af böjelse och pligt; ty jag förmodar, att den, sorn i framtiden kan blifva Chef för K. M:s Cancelli, skall blifva lika angelägen sorn den, hvilken för närvar, har äran vara >74 Den a6 Maj f. m. det, att embets- och tjenstemännen derstädes må fa uppbära de löneförmåner, hvaraf de gjort sig förtjenta.
Jag förbigår visserligen vid detta mitt tillstyrkande den af en värd ledamot, Hr Gr.
Cronhjelm , omnämnda dom öfver rådgifvarepersonalen, som äfven angar mig; men jag har i dessa sednare dagar haft en ytterligare, ehuru sorglig anledning att, åtminstone hvad afsigterna beträffar, öka det lugn, hvarmed jag emotser äfven den stora, för oss alla gemensamma räkenskapsdagen.
Fortsättningen af discussionen öfver StatsUtskts utlåt.
N:o 80 uppskjöts till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m.
Måndagen den 26
Maj 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Fortsattes den i förmiddags-plenum denna dag började pröfning af StatsUtskts d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 80, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 2:dra hufvudtitel.
Innan jag begifven mig till de anmärkningar, jag har att göra emot StatsUtsk:s betänk. rör:de 2:dra hufvudtiteln, vill jag bemöta ett yttrande, som här på förmiddagen blifvit fäldt, emedan detta yttrande innebär ett begrepp, hvilket, så vidt jag vet, nu för första gången framstäldt på detta rum, behöfver tillrättavisas.
En talare gaf genljud af den erinran, som nyligen af journalismen blifvit gifven åt Representationen, nemi. att det mindre vore genom ansvarighetslagarna, än genom afslag å budgeten, som Ministeren borde åtkommas.
Men för att afgöra, om denna sats tillhör en sann patriotism, behöfves, man må för öfrigt vara af hvilken politisk couleur som helst, blott, att man låter det oförvillade förnuftet besvara denna fråga:
Gifves väl något fall, då det kan vara Representationen tillåtet att låta fäderneslandet umgälla något politiskt missnöje, det må nu vara af hvad natur som helst, eller riktadt emot hvilken höjd som helst?
Antagom i ett land — och jag antager helst i ett annat land —, att Regenten vore nog svag för att i frågor om fäderneslandets väl tillåta en dagtingan; antagom, att det lyckades för en fraction af opinionen att Den a6 Maj e. m. *?
5 suga: vi bry oss icke om fäderneslandets väl, med mindre Ministéren bortskickas; så frågar jag: hvad skulle blifva följden?
Jo, att den nya Ministeren icke förr intagit sina platser, un en ny fraction skulle göra samma försök emot den.
Friheten är det dyrbaraste menniskan äger; men på begreppet derom hvilar hela denna dyrbara fördel, och utan säkerhet gifves. ingen frihet.
Jag frågar nu:
I en sådan tactik, som den nyssnämnda, hvar vore säkerheten?
För min del qvittar det mig lika, om Ministeren står eller faller, ty jag hyser ingen förkärlek för den nuvarande; men jag gör mig den frågan, hvad som skulle vinnas med ett ombyte.
Må således
Konungen ombyta sina rådgifvare, om han vill; men att fordra det genom vagran till de anslag, hvaraf fäderneslandet är i behof, det är att upplösa samhällsbanden.
Jag begifven mig nu till mina anmärkningar emot Utsk:s betänk, och har vid första punkten en framställning att göra, som ligger mig om hjertat.
I 46 år har jag tillhört JustitieRevisionen och sett dess glada dagar, men finnér, att den nu stjufmoderligt behandlas, och jag begär derföre att få säga något till dess bästa.
I alla tider hafva revisionssecreterarne haft företräde framför collegii-råden och expeditionssecreterarne.
Jag vill ej åberopa ett lapprisbevis från rangordningen, utan jag stödjer mig på revisionssecreterarnes göromål, som äro många gånger mödosammare och af mera vigt, då medborgares säkerhet och välfärd skall af dem i sista handen vårdas; och likväl har Utsk. afstyrkt den tillökning i revisionssecreterarnes löner, som Konungen begärt.
Utsk. har för detta afstyrkande framställt tvenne skäl, af hvilka dock vid närmare granskning intetdera består.
Det ena skälet är collectivt för både revisions- och expeditionssecreterare, att sportlerna äro betydliga; men Utsk. lärer hafva varit okunnigt om den omständigheten, att af spovtlerna inom Just.-expeditionen ingen skilling tillfaller revisionssecreterarne, och jag hemställer, huru billigt det då är att tillämpa detta skäl på dem.
Det andra skälet, som Utsk. nyttjat, gäller ensamt för revisionssecreterarne, nemi. att de blifvit satta i jemnlikhet med hofrättsråden.
Det har icke alltid så varit, utan sanningen är, att revisionssecreterarne alltid stått framför hofrättsråden; men äfven om skälet vore riktigt, förtjenar det erinras, att hofrättsråden utöfver sin lön hafva andel i revisionsskillingarna, som gå till några hundra r:dr för hvardera, hvaremot revisionssecreterarne hafva intet motsvarande.
För öfrigt anhåller jag att såsom ytterligare bevis, huru stjufmoderligt revisionssecreterarne blifvit behandlade, få göra en jemnförelse emellan dem och exped:ssecreterarne, hvilka alltid ansetts de förra underordnade, och till bevis hvarom jag blott vill nämna, att jag hade exped:ssecreterare-fullmagt 4 är innan jag befordrades till revisionssecreterare.
Nu hafva likväl, enligt Utskrs förslag till aflöningsstat, exped:ssecreterarne, till hvilkas tjenstgöring 176
Den 26 Maj e. m. äfven hör att biträda statssecreterarne i deras föredragfling, när så beliöfves, för denna föredragning, och således för det de göra sin tjenst, fått ett särskildt arfvode af 200 r:dr för deni hvardera utöfver lönell, sorn dessutom är lika med revisionssecreterarnes.
Jemnför man vidare dessa sednare med kammarrevisionsråden, en jemnförelse, som sannerligen förr aldrig gjordes, så finner man, att kammarrättsrådens löner uppgå till 2000 r:dr, under det revisionssecreterarnes uro upptagna till blott 1600 r:dr. — Andra tider, andra begrepp; och jag
Ur skyldig att hylla dem.
Emedlertid må det tillåtas en gubbe att påminna om fordna tider, dock utan afsigt att på något satt nedsätta värdet af expedtssecreterarnes tjenster eller förminska de fördelar, sorn dessa embetsman kunna vinna.
Sanning är likväl, att fordom, då embetena värderades efter vigten och mödosamheten af de göromål, som dermed voro förenade, hade revisionssecreterarne, efter gamla staten, 600 r:drs lön, då expedtssecreterarne hade 4°° r:dr; hvaremot nu, då antingen tiderna vändt om begreppen, eller exped:ssecreterarne haft den lyckan att äga, om icke tilltagsnare, åtminstone lyckligare chefer, förhållandet blifvit så omvändt, att expedlssecré terar ne skulle få 200 r:dr mera än revisionssecreterarne.
— Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar, vid återremissen, som jag förmodar att R. o. Ad. beviljar, få åtfölja till Utsk., af hvars rättvisa jag väntar rättelse i det begångna misstaget, hvilket jag likväl icke lägger Utsk. till last, emedan jag vet, att Utsk:s flesta ledamöter icke kunnat känna förhållandet.
Peter, uppläste följande:
Efter genomläsande af dessa utlåtanden, har det varit svårt för mig att upptäcka den grundsats, som StatsUtsk:s pluralitet följt vid granskningen af statens behof, då Utsk., utan afseende pa det mer eller mindre billiga eller nödvändiga, med få undantag afstyrkt bifall till det,.sorn hegardt blifvit, med begagnande af det hufvudsakliga skälet, att statsverkets inskränkta tillgångar icke medgifva några nya eller ökade anslag.
Denna utgångspunkt, att först bestämma tillgångarna och derefter bedöma statens behof, kan jag icke förlika med mitt begrepp om ett rättmätigt anspråk på en god förvaltning samt tryggad allmän och enskild säkerhet, för vinnande hvaraf de dertill nödiga medel måste anslås.
Ett sådant förfarande instämmer icke heller med grundlagens mening och syftning, som inhemtas af 5y §.
Reg.F., så lydande: ”Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof läte Kolningen till Utsk:s öfverläggning framställa, hvad staten kan ”tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka ”behof genom bevillningar böra fyllas.” Påföljande 62 §. tillerkänner väl R.
St. rättighet att pröfva statsverkets behof och att åtaga sig en deremot svarande bevillning, men an - I Den aö Maj e. m. 175 antyder derjemte, att StatsUtsk. endast skall uppgifva samma behof, d. v. s. icke söka skill för att afstyrka deras fyllande.
Då likväl StatsUtsk. afstyrkt bifall till nästan allt, hvad Konungen fordrat, vill det synas, som grund härtill hemtats antingen derifrån, att fordringarna varit öfverdrifna, eller att Riket icke förmår att upprätthålla det oundgängliga statsbestyret och sålunda bevara sin sjelfständighet; men då det förra motsäges af den mängd af enskilda motioner om anslag, som blifvit gjorda, och det sednare icke instämmer med förhållandet under föregående perioder, då statsutgifterna varit vida större samt landets production och befolkning betydligen mindre än nu, så måste man antaga, att något annat motiv föranledt StatsUtskis pluralitet att med så litet förtroende och så ringa välvilja bemöta Konungens omsorg att upprätthålla och förbättra vårt närvar, statsskick.
Förutsättande såsom sannolikt, att StatsUtsk. tagit intryck af hvad man så ofta hört och läst i tal och skrift om skatternas ständiga ökande i följd af ständigt ökade statsbehof, hvilka sednares minskning man påräknat såsom en följd af vår lyckliga 20-åriga fred, vill jag försöka att ådagalägga, om äfven skal finnes till en sådan framställning.
För fullgörande häraf är en jemnförelse nödig emellan beskattningstillståndet 1809 och det närvar., grundad på kronoräkenskaperna och i83o års R.
År 1809 erhöll statsverket följande inkomster af nedannämnda, ännu gällande bevillningstitlar:
Allmänna bevillningen 2,5oo,ooo.
Sjötullsmedlen 1,354,000.
Brännvinsbränningsafgiften .... 362,000.
Postmedlen 126,000.
Chartae-sigillatae-medlen 90,000. eller tillsammans 4)4^2,000 r:dr.
Vid i83o års statsreglering bestämdes samma bevillningar att utgöra netto:
Allmänna bevillningen ...... 2,270,600.
Sjötullsmedlen 1,750,000.
Brännvinsbränningsafgiften .... 545,000.
Postmedlen 100,000.
Chartae-sigillatas-medlen 270,000. eller tillsammans 4)9^5,600 r:dr.
Efter denna ovederläggliga framställning i siffra visar sig uppenbarligen, att statsverkets anslag af samtliga bevill— ningarna år i8 3o endast utgjorde 5o3,6oo r:dr mer än år 180g, hvilken tillökning ensamt drabbat consumtionsbevillningarna, då deremot den directa eller allmänna bevillningen blifvit minskad med 229,400 r:dr.
Men då tillika i öfvervägande tages, att sedan år 1809 har den s. k. landt7 H. 2J Den 30 1VI a j e. ra. tullen och accisen, som inbragte 3oo,ooo r:dr, och saltpetergärden, som uppgick till 124,000 r:dr , jemte några smarte skatter alldeles försvunnit, så ådagalägges häraf, att långt ifrån att bevillningsskatterna, oansedt den tillkomna större folkmängden, blifvit ökade, utgöras de nu till nära lika belopp uti ett sämre mynt som år 18og uti silfver, och det måste anses lika med en betydlig skattelindring.
Härvid bör icke heller förbises, att då Riket år 180g var beläst a dt med en högst betydlig ut- och inrikes skuld, den förra uppgående till 10,660,871 r:dr, med en årlig utgående ränta af 514,871 rtdr Hamb. b:co, så, oaktadt politiska tilldragelser fordrade militäriskt kustförsvar till lands och sjös åren 18r 1 och 1812 samt oaktadt hela armeen var i activ tjenstgöring uti Tyskland och emot Norrige åren 1813 och 1814, hvilket allt sammanlagdt kostade do millioner r:dr, befunno vi oss likväl år 18 io befriade från all utrikes skuld.
— Detta förhållande ensamt borde väcka förvåning och erkänsla hos dem, som förstå att bedöma de vanliga och för staterna menliga följderna af dylika ansträngningar.
En jemnförelse emellan näringarnas olika tillstånd under dessa särskilda perioder, om den bär vore lämplig alt framställa, skulle blifva lika fördelaktig för sednare tidens administration, till bestyrkande hvaraf jag endast vill anföra den omständigheten, att då vi nu exportera spannmål i goda år och deraf hafva vårt eget behof uti medelmåttiga, nödgades vi förr införskrifva spannmål äfven de år, då sädesproduetionen ansågs god.
Att rättvisan skipas under starkare controller, än fordom; att statens medel mera noggrannt användas till sina bestämda ändamål; att alla administrationens delar blifvit förbättrade, fast ännu mycket återstår i deras fullkomnande, och att besynnerligen allt, hvad till försvarsverket hörer, blifvit försatt uti ett vida fördelaktigare skick, än tillförne; detta lärer icke af någon kunna eller vilja bestridas.
Det är, enligt min tanke, efter en sådan allmän öfverskådning af förhållandena i sitt hela och icke af partiella tilldragelser eller förmenta underlåtenheter, som man bör stadga omdömet öfver Regeringens mer eller mindre omsorgsfulla nit för landets väl; och må det tillåtas mig förklara, att jag, såsom en följd af hvad anfördt är, har vida större förtroende till Konungens urskilning i fråga om statens verkliga behof, än till StatsUtsk:s motiver för dess afstyrkande, hvilkas mindre tillförlitlighet jag blir i tillfälle att ådagalägga, då jag nu går att granska de skäl, på hvilka StatsUtsk. ansett sig icke kunna tillstyrka uppförandet å stat af K.
Kammarrättens lönetillökning.
Dessa skäl äro, utom de vanliga knappa tillgångarna, Den 26 Maj c. m. >79 alt Öfverstyrelse!» kunnat anförtros åt en mindre talrik cmbetsmannapersonal, när hvarje lkevisionscontor äger en chef eller commissarie, som är ansvarig för göromålens behöriga gång inom cont., och att den nya aflöningsstaten i flera delar skiljer sig från den för Hofrätterna af R.
St. fastställda stat.
Verkliga förhållandet härmed är, att sedan R.
St. redan vid 1823 års riksdag till K.
M. framställt sin anderd, önskan om en reform med styrelseverken, under förklarande, att alla rättsfrågor borde dem frånskiljas, blefvo successive en betydlig del af så beskaffade mål öfverflyttade från Collegierna till K.
Kammarrätten, jemte det K.
M. fann enhet och säkerhet i ärendernas behandling fordra, att besvär uti anmärkningsmål, afgjorda i de K.
Collegierna, skulle hänvisas till K.
Kammarrätten, i stället för att de tillförne upptagits till omedelbar pröfning af K. M. Följderna af denna reform voro väl, att Konungens Cancelli-expeditioner och de K.
Collegierna vunno mer och mindre minskning af ärender, hvarigenom det äfven blef en möjlighet att minska de sednares personal och verkställa deras reform och löneförbättring utan betydligt tillskott af statsmedlen; men hvaremot göromålen i K.
Kammarrätten årligen tillökades, så att, då domstolens mål år 1824 voro 1048, uppgingo de, under ett ständigt växande, år 1832 till 2145 och år 1833 till 2336.
Kammarrätten sålunda pålades mer äu fördubblade göromål och Collegierna förunnades en af behofvet länge påkallad löneförbättring, erhöll K.
Kammarrätten ingen annan fördel, än att K. M, uppå verkets underd. framställning, anslog en årlig gratification af »5oo r:dr till fördelning emellan verkets betjening.
En committé' tillförordnades ändtligen, som skulle föreslå ny instruction och aflöningsstat för K.
Kammarrätten, hvarvid i betraktande kom, att väl lönerna, men icke personalen kunde till alla delar ställas i likhet med K.
Hofrätterna, i anseende till Kammarrättens dubbla befattning att vara öfverdomstol i alla kamerala mål och tillika ett öfverrevisionsverk.