Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan för min del icke inse möjlighe ten deraf, att i ett annat plenum den litte punkten af förevar. förslag kunde blifva annorlunda afgjord, än i öfverensstämmelse med det beslut, som nu vid Stdje punkten fattas, ty sådant vore att upprifva ett förut fattadt beslut, hvilket så mycket mindre torde kunna komma i fråga, som för icke längre tid sedan, än i sista plenum, remiss vägrades på en motion på den grund, alt den ansågs stridande emot ett förut taget beslut, hvilket jag dock icke kunde finna.
Att den händelse, Gr.
Gyldenstolpe befarat, skulle kunna inträffa, anser jag omöjligt; och om den kunde inträffa, vore sådant olagligt.
Jag vill dock icke motsätta mig Gr.
Landtm, yttrade, att som ingen annan anmärkn. blifvit gjord vid denna punkt, än den Gr.
Horn framställt, och han låtit densamma förfalla, ansåg H. Ex. sig böra till R. o. Ad. hemställa, om Ståndet behagade till grundlagsenlig behandling efter 56 § Reg.F. godkänna det af Constit.Utsk. i Stdje punkten framställda förslag.
Bifölls. 336
Den 23 October e. m. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade nu äfven företaga till afgörande ritte punkten, såsom ägande sammanhang med 3:dje punkten.
Bifölls. utte punkten.
Då ingen anmärkning härvid gjordes, beslöt R. o. Ad. att till grundlagsenlig behandling efter 56 § Reg.F. godkänna det af Conslit.XJtsk. i ritte punkten framställda förslag.
Den återstående deleu af Constit.Utskts memor.
Wto 41 uppskjöts lill nästa plenum. H. R. o Ad. åtskiljdes kl. io på aftonen. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Lördagen den 25 October 1834.
Upplästes följande skrifvelse från H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, till underteckn. Ridd.Secret.t
Hindrad att genast vid början af plenum i dag uppkomma, får jag anmoda främste ledamoten af R. o. Ad. att taga klubban och låta begynna valet.
Stockholm d, 25 Oet. iSj4> Jacob De la Gardie.
I anledn. hvaraf H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., öppnade plenum.
Företogs val af tre suppleanter till R. o. Adts fullmägtige i Banken; och blefvo dertill genom de flesta rösterna utsedde» Hr Cederschjöld, Pehr Gust., Professor, med.
. . 62 röster.
Hr Lagerhjelm, Pehr, Assessor 56 — Frih.
Sprengtporten, Jac. Wilh., Öfverståthållare 4^ — Under valet hade H. Ex. Hr Gr. o.
La n d t m. ankommit oell emottagit klubban.
Vidare företogs val af tre suppleanter till R. o. Adis fullmägtige i Riksg.cont.; och blefvo dertill genom de flesta rösterna utsedde:
Otto, Ridd.secret., med 63 röster.
Hr Bruncrona, Gust. Adolph, Cancelliråd . . . . . 45 —•
Silfverskjöld, Carl, Major. .......... 44 —É H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. i till 9 på aftonen.
Iu fidem protocolli» F. O. Silfverstolpe.
Den 27 O c toler f. ra. 33j Måndagen den 27 October i834.
Justerades 2 prot.-utdr. för den 23 dennes e. m.
Sl:s und. skrifvelser till K. M.:
N:o 170. ang:de reglering af utgifterna under Riksstatens andia hufvudtilel; N:o 171. anglde reglering af allm. indragningsstalen; JN:o 172. i fråga om jordeböckernas granskning; N:o 173. i anledn. af K. Rl:s nåd. propos., ang:de åtskilliga omständigheter i afseende på levereringen och förvaltningen af Kronans spannmålsräntor; N:o 17/ji. 0111 föreskrift till K. M:s Bef:h:de att, sedan utflyttningsmedlen för länet äro bestämda, meddela vederbörande hemmansinnehafvare underrättelse om tiden, när samma medel utfalla; N:o 175. 0111 förklaring öfver 4 § i K- förordn. d. 20 Jan. 1824, ang:de ändring eller utrifnirig af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling; N:o 176. nied tillkännagifvande af verkstäldt nytt val till ledamöter i Hemliga Utsk. efter Grosshandlaren J. U. Winberg och Lagmannen J. H. Ekstrand.
Frånvarande, då betänk, om stora sjötullen förevar, ber jag få uppläsa deanmärkntr, jag trott mig böra framställa mot detsamma, och dem jag önskar måtte tillåtas åtfölja det redan återremitterade betänk.
Hr Hjerta uppläste derefter följande:
Oaktadt flera bland Ståndets ledamöter redan upptagit till besvarande och vederläggning vissa delar af II. hevilla.- Utsk:s betänk. ang:de tullbevillningen, återstår ulan tvifvel ännu ett och annat i min tanka icke ovigtigt skäl att anföra emot såväl det hela af Utsk:s principer som detaillerna af deras tillämpning, hufvudsakligen i afseende på tullbeloppet å införseln af utländska slöjdevaror, samt utförseltullen å landets egna tillverkningar, hvaråt jag hoppas, att Utsk. må skänka sin uppmärksamhet.
Jag förmodar, att ingen bestrider riktigheten af den statsceconomiska sats, att det alltid blifver ett samhälles fördel, och derföre äfven bör sökas såsom ett ändamål, att bereda tillgång på alla lifvets förnödenheter till det bästa möjliga pris.
Emot uppnåendet af detta ändamål, som skulle tillvägabringas genom en fullkomlig närings- och handelsfrihet, uppresa sig likväl vanligen uti alla stater tvenne hinj5 H. 43 333 Den 27 Octoberf. m. der; det ena; nödvändigheten att betacka en del af statsbehofven genom tullafgifter, såsom beqvämare oell innefattande ett mindre märkbart onus än den directa beskattningen, och det andra, deras anspråk, hvilkas existens beror på afsättning af den tillverkning, de hafva af en del sådana varor, hvilka är-o föremål för importhandeln, att genom statens beskydd bibehållas vid denna afsättning framför ut— landningen.
Det är klart, att i fall dessa båda hinder icke funnos, skulle den inhemska arbetskraften endast riktas åt sådana foretag, hvilka för hvarje land voro de naturligaste, och för hvilka icke något annat hjelpemedel fin en fortgående utbildning i konstflit och tillverkningsmethoder fordrades för att uthålla täflan med andra nationer; och att några sådana hufvudriäringar för hvarje land finnas, för hvilka intet skydd behöfves för att täfla med utländningen, vet hvar och en.
Det är sådana näringar, till hvilka landet äger sjelf både råämnen och de materialier, som under förädlingen åtgå.
Då likväl staten icke kan umbära tullinkomsterna, och de en gång befintliga inhemska näringsidkarnes anspråk på ett billigt skydd icke kan förbises, hlifver statsmannens problem naturligtvis, i det förra fallet att göra afgifterna i allmänhet så litet betungande som möjligt, och i det sednare, å ena sidan, att lemna egna medborgare en säkerhet emot ett obehörigt intrång af främmande concurrenter, men åden andra att icke förvandla detta skydd till en orättvis beskattning på den förbrukande mängden, för att gynna deras interesse, sorn möjligen fordra en säker afsättning blott för det de en gång lagt sig på en viss industrigren, utan alt för dess fullkomnande vidtaga de åtgärder, somen utvidgad kunskap i yrket annorstädes gifvit vid handen.
Beloppet af tullafgiften på utländska fabriks- och slöjd— artiklar är den fråga, med hvars besvarande det sednare af dessa problemer skall lösas, och hvaröfver så häftiga strider yppats emelian de olika interessena.
Att finna en för de flesta fall giltig regel för dess bestämmande torde dock icke vara så svårt, som mången vid första påseendet föreställer sig.
Förutsatt, att det icke är lättjan och odugligheten, utan idogheten och konstfliten, som böra skyddas, och att det således såsom gifvet får antagas tillhöra den inhemske producentens egen omtanka att med andra länders producenter fortgå i skicklighet och kunskap o ni Lästa tillverkningssättet, samt förskaffa sig dertill erforderliga tech niska eller mechaniska medel, emedan allt efterstående i denna del är något, sorn staten långt ifrån bor söka att skydda, så återstå egentligen endast frenne omständigheter, hvilka kunna göra medtäflan för den inhemske fabrikanten ofördelaktig, hvilkas undanrödjande icke beror af honom sjelf, och emot hvilka staten således bör skydda honom.
Dessa äro: möjligheten af lag - Den 27 Octoberf. m. 33g re pris på r ud imaterien hos utländningen, en lägre ränta på det capital, som ligger i rörelsen, och lägre arbetslöner.
En tull på den utländska varan, motsvarande skillnaden i dessa delar af productionskostnaden, är således, hvad den inhemske näringsidkaren kan begära, men också allt, hvad lian rimligen må fordra till sin säkerhet och uppmuntran, då han ändock dessutom ager en bestämd förmån framför utländningen uti andra tillkommande afgifter pä importhandeln, bestående lili tolag, convoj, frakt, assuranee, skeppningskostnad , coinmissionsarfvode och räntor A köpeskillingen för den utifrån införda varan, hvilka tillsammans sällan kunna räknas till mindre än 10 proc.
De förutnämnda prisskillnaderna å rudimaterie!', ränta och arbetslöner
Ater kunna, med ytterst få undantag, icke heller räknas högre, än till 10 proc. af den tillverkade varans värde; men jag vill likväl, för att icke i något afseende lemna rum för anmärka., antaga dem öfverhufvud till i5 ä 20 proc.
Hvar och en, som känner förhållandet med fabrikerna i främmande länder, vet med säkerhet, att detta almera, än hela den vinst, som den utländske fabrikanten räknar på det capital, han nedlagt i rörelsen, åtminstone i sådana grenar, som äro föremål för en allmännare och mera utvecklad industri; och jag frågar då billigt, när de öfriga afgifterna läggas dertill, om den inhemske fabrikanten med något sken af rättvisa kan begära ett större skydd än detta, som utgör |:del af varans värde, utan att consumenten, som äfven måtte äga någon rättighet till hägn af samhället att åberopa, har skäl att derigenom anse sig förnärmad, samt om icke allt, som sträcker sig derutöfver, endast bidrager att qvarhålla våra näringar i ett tillstånd, sora omöjligen kan stå tillsammans med en sann industriel förkofran?
Man invänder väl, alt den olägenhet, som uppstår genom denna högre beskattning, snart afhjelpes genom en fri inrikes täflan; men utom det att alla sådana anläggningar, hvilka fordra ett större capitalförlag, i vårt land icke snart kunna blifva föremål för mångas täflan, är det lätt att finna, att de, som, för att dela den större vinsten, ingå i dylika anläggningar, genast få med de föregående producenterna af samma slag ett gemensamt interesse att draga fördel af monopoliisystemet, och derföre icke nedsätta priserna eller förbättra tillverkningen, så länge de i alla fall hafva afsättning på sin tillverkning derföre, att landets förbrukningsbehof af det slaget varor ännu icke deraf är uppfyldt.
Erfarenheten visar i detta afseende tillräckligt, att det är möjligheten för consumenterna att äfven köpa och förbruka en fullkomligare utländsk vara, som ensam bidrager icke blott att förbättra den inhemska tillverkningen, utan äfven alt utvidga dess afsättning, samt alt den fördel, våra egna fabriker draga af monopoliisystemet, sålunda i 34o Den 2j Octofier f. m. sjelfva verket är mindre, än af ett modereradt tullsystem.
Ett talande bevis härpå kan man hemta såväl från Preussens exempel, der denna erfarenhet funnits på det fullkomligaste sätt bekräftad, sorn från England, hvars egna manufacturer mer än fördubblats på de sista 12 åren, sedan ett liberalare tullsystem der vidlogs; roen äfven inom vårt eget land saknas icke sådana.
Rörstrands porcellansfahrik t. ex. var för några år sedan ensam om landets förseende med hvitt procellän, som ej fick importeras från England, och alla minnas, huru uselt Rörstrauds-porcellänet var den tiden.
JVu finnas här tvenne porcellänsfabriker i Riket, äfven Engelskt hvilt porcellän är tillåtet till införsel mot tull, och dock är tillverkningen vid Rörstrand väl förbättrad, men ingalunda förminskad emot fordom, oaktadt detta slags fabrication visserligen är bland de minst naturliga för Sverige, emedan leran, som är ett så tungt råämne, mäste köpas utifrån, erlägga exporttull der, samt bara en lång och dyr transport, samt veden, som är den betydligaste omkostnadsartikeln vid tillverkningen, dessutom måste köpas dyrare här, der fabriken är anlagd, än på de flesta orter i Riket.
Om nu tullen på det Engelska porcellänet höjdes, hvad vore väl detta annat än en i högsta grad obillig beskattning till förmån för ett par personer eller bolag i landet, som sysselsätta ett par hundra arbetare, då porcellänet deremot är en förnödenhetsvara för ett par millioner?
På samma sätt har det varit med glasfabricationen.
Agaren af det betydligaste glasbruket i Sverige lärer sjelf yttrat, att hans tillverkning nu är dubbelt så stor, som innan concurrensen med Böbmiska och Engelska glasvaror begynte, och orsaken härtill har han uppgifvit vara den, att den utländska medtäflan och erfarenheten om de nya modeller och mönster, som derigenom blifvit här synliga, girvit honom ledning lill en förbättring af hans egen tillverkning, hvarigenom denna blifvit begärlig för flera köpare än tillförne.
Denna jemnförelse kan fullföljas äfven i andra grenar af industrien.
Månne Eskilstuna finsudden hade kommit på den punkt, de nu innehafva, i fall icke
Engelska finsmiden varit tillåtna till införsel och smederna varit nödgade att eftergöra deras mönster?
Och manne icke både dessa och flera slags jerntillverkningår till andra näringars båtnad hade varit ännu mångdubbelt större än nu, om en allmännare iniporttillåtelse mot måttlig tull gjort det till ett behof och en möjlighet att allmännare använda Engelska verktyg af de mångfaldiga och i sednare tider förbättrade slag och modeller som der förfärdigas?
— Hade väl korgmakeri och hatlflätning de sista åren gifvit anledning till utländningars speculation att bosätta sig i Sverige för tillverkning af denna vara, om icke behofvet af sådana artiklar varit gifvet genom utländska varors förbrukning af samma art?
Vore det nu billigt att höja beskattningen på im - Den 27 Octobcr f. m. porten af dessa artiklar blott för att på consnmentens bekostnad öka den icke olietydliga inkomst, nyssnämnde handtverkare redan draga af sitt yrke genom blotta färdigheten i dess utöfning?
Under hvilken tidpunkt har tillverkningen af bomullsväfnader sysselsatt ett sä stort antal personer, som efter år 1823, då utländska bomullsväfuaders införsel något lättades, och behofvet af fa^onerade väfnader i och med detsamma allmännare uppstod?
Det skulle vara lätt, men torde icke behöfvas att vidare fullfölja dessa exempel genom alla slags yrken, för att visa, tvärtemot livad som påstås af fabrikssystemets vanligen s. k. vänner, som dock, i min tanka, mena bättre, än de beräkna den veikliga fördelen af det interesse, de vilja försvara, det möjligheten af en förnuftig, icke förtryckande utländsk medtäflan är det enda, som kan uppehålla och fortskynda utvecklingen af den inhemska industrien.
Ulsk. har icke utgått från denna åsigt, då det i allmänhet på utländska slöjdevaror föreslagit en importtull af 33-J:dels, 5o, ja, stundom ända till 100 proc., hvilket i många fall blir detsamma som förbud, men sämre än förbud i afseende på controllen.
Först sedan de allm. raisonnementer, jag här framställt, blifvit vederlagda, och Utsk. salt några andra, mera öfvertygande, i stället, skall jag medgifva, alt Utsk. icke häri misstagit sig.
Jag tager mig isynnerhet friheten fästa H. Utsk:s uppmärksamhet på den stora vigten deraf, att icke sätta för bog tull på sådana utländska artiklar, hvilka, ehuru ej utgörande egenlliga råämnen, likväl äro ämnade till ytterligare förädling inom landet.
Hit höra t. ex. alla slag af beredda färgämnen, garn, läder, ha 11 fe Ib m. fl. Höga beskattningar på sådana artiklar blifva, ej mindre än på råämnen, menliga jemväl för producenten i sista hand.
Jag vet väl, huru många starka röster af ett mägtigt interesse skola höjas, om jag bland dessa artiklar äfven nämner ordet kläde; men jag kan omöjligen inse, att klädesfabrikanterna blott derföre, att landet i århundraden offrat millioner till denna närings skydd och uppmuntran, som på annan väg hade kunnat vinnas utan all uppoffring, hafva större rättighet att yrka fortfarandet af absoluta införselförbud, än garfvare, urmakare, jernmanufacturister, eller hvilken annan inhemsk fabriksidkare som helst; och jag önskar, att detta förbud må utbytas emot högst 20 procts tull, — en procent, som visserligen ingen Engelsk eller Tysk fabrikant kan räkna i tolalvinst årligen på sin näring, och som således i allt fall är en gifven behållning förvåra fabrikanter, innan behofvet af någon täflan med utländningen kommer i fråga.
Jag är fullt öfvertygad, att en sådan förändring, långt ifrån att minska, inom få år skulle medföra det resultat, att betydligt föröka antalet af våra egna fabriken - Den 37 Octobcr f. m.
Ett annat vigtigt föremål, vid pröfningen af detta betänk.
, är u t försel tul 1 en.
Jag anser mig icke behöfva ingå i någon bevisning, hvarföre denna tull i allmänhet helt och hållet borde a fs k a fla s på våra egna tillverkningar, emedan jag är öfvertygad, att intet annat hinder finnes derför, än farhågan att alltför mycket minska en påräknad statsintrad, som nu uppgår till omkring 400)000 r:dr.
Ändamålet, att bereda möjligheten af en corcurrens på verldsmarknaden , synes emedlertid så vigtigt, att man bör göra allt för möjligheten att utföra det.
Jag har, såsom min åsigt förvarnandet af detta ändamål, uti en bilaga, som jag utber mig fä låta åtfölja till Ulsk., utan att den torde dermed behöfva belasta H.
Ståndets prot., biträdd af sakkunnig persons upplysningar, om beskaffenheten af de omständigheter, som hafva inflytande på handeln med de vigtigaste såväl export- som import-artiklar, föreslagit de förändringar, som, efter min och flera affärsmäns öfvertygelse, hvilken jag rådfrågat, skulle gifva full ersättning för exporttullens upphäfvande, der jag föreslagit det.
Häribland är det hufvudsakliga i sk:s förhöjning på socker, en vara, hvilken ej lätt smuglas, äfvensom någon tillökning på speceri-och colonialvaror i allmänhet, utländska frukter in. fl. andra artiklar, jemte den af Utsk. sjelf åsätta tillökning på caffe.
Detta, i förening med den ökade inkomst, som skall uppkomma genom ett lifligare varubyte, när utförseltullen borttages, isynnerhet om importtullen på utländska fabrikater tillika något nedsattes från den af Utsk. föreslagna lili hvad jag projécterat, skulle säkert belacka bristen.
Från nyssnämnda förhöjning anser jag dock böra undantagas tullen på artikeln vin, som på fat inkommer, och vidhåller i afseende härå min motion om dess nedsättning till 16 sk., dels derföre, att den nu var. tullen för ordinärt Fransyskt vin utgör alltid öfver 5o och ofta ioo proc. af priset å inköpsorten, hvilket onekligen är för drygt, dels ock derföre, alt denna dyra tull lätt bidrager till varans förfalskning medelst för helsan skadliga ämnen.
Jag anhåller nu att få fästa uppmärksamheten på några särskilda artiklar i Utskts förslag:
Att nedsätta införseltullen på aska vore kanhända, för concurrensen med Finland, oklokt, dä man vill uppmuntra askbränning af de Norrländska skogarnas omätliga vindfällen.
A andra sidan synes lika liten sann stalsoeconomisk uträkning uti att belägga den råa askan med prohibitiv utförseltull.
Så länge outtömliga tillgångar fmnas*härpå, förstår jag icke, hvarföre utländningen bör hindras att företrädesvis köpa den råa, lika litet sorn det vore förnuftigt att påtruga honom beck, när han vill hafva tjära, eller att försvåra utförseln af spannmål, för att i stället få sälja mjöl för qvarnarnas skull, oaktadt den främmande köpmannen ville hafva den förra, men icke det sednare.
Den 27 October f. m. 343
På oarbetade ben har Utsk. böjt utförseltullen.
Det Sr dock endast de allra fattigaste personer, sorn vinslen af denna varas utförsel kommer till .godo, hvilken låg utan allt värde kringströdd på marken, så länge de icke af utförseln uppmuntrades att samla den.
Finna personer inom landet icke sin räkning vid att betala dem till del nuvar. priset, så skall troligen denna lilla arbetsförtjenst gå förlorad, och likväl är all sådan förtjenst utan tvifvel en minskad utgift för samhällets öfriga medlemmar till underhåll
För personer, som ej kunna sysselsätta sig med något bättre, samt en ren och behållen nationalvinst.
Den nuvar. utförseln af denna vara ger en vexeltillgång på flera tusen pund sterling.
Samma förhållande i afseende på insamlingen är med klöfvan.
Beek, såsom förädlad produet af annan tillverkning, borde ej belastas med utförsel tull.
Artikeln dref är oumbärlig för skeppsbyggerierna och oftast brist derpå.
Att belägga den med hög tull skadar för mycket en näring, som måhända fordrade mera skydd, än många fabriker.
Införandet af en sådan vara skadar dessutom ingen.
Jag föreslår derföre å dref en nedsättning till 3 r:dr 16 sk. och å drefmat till 1 r:dr.
Från ali slags fisk anser jag utgående tullen höra borttagas.
Den rödfärg, som tillverkas inom landet, är sämre än den utländska.
En tillåten import mot så dryg tull som 1 r:dr 16 sk., som jag föreslår, är ej farlig för täflan, men skall leda till mera uppmärksamhet vid fabricationen.
Garn, kardulls-, anser jag kunna i importtull nedsättas till likhet med kamulls, Jag förstår ej, hvarföre Utsk. trott sig böra göra skillnad dem emellan.
Tullen å segel- och bindgarn föreslår jag att nedsättas tili 4 sk. skålp.
Olikheten emellan utländska och våra snören visar bäst behofvet af förbättring i de sednare.
Å hampa föreslår jag importtullen till 2 r:dr Skåf.
Det har visat sig, att det ej lyckas att göra hampodlingen med fördel allmän i Sverige, och af de upplysningar, Preussiska Geheimerådet v. Ferber uti en utförlig, högst förtjenstfull afhandling om Preussens tullväsende lemnar om denna vara, linner man, att den äfven i Ryssland endast odlas i sådana trakter, som ej med fördel kunnat uppdrifva spannmålsproductionen.
Yi kunna med mera nytta införa mångfaldiga andra växter, och hampan är likväl ett råämne, som här ej kan fås nog billigt.
Utsk. lärer knappt kunna uppvisa en enda ort i Sverige, der hampodling till afsalu drifves såsom binäring.
För tackjern har jag föreslagit utförseltullen till 25 proc., hvilket utgör omkring 1 r!dr på Skåf. Högre skydd kan ej bruksägaren rimligen begära till sin förmån, helst om han undgår den nuvar. exporttullen på slungjernet.
Det 344 Den aj October f. m. bör ock observeras, att om stångjernstillverkningen härigenom skulle något förlora, ersättes detta flerfaldigt genom en ökad tackjernstillverkning oell i en större tullinkomst.
Dessutom, om landet kunde erhålla precist samina summa för blotta tackjernet som nu för stångjernet, hvilket en talare här yttrat, utan behof att använda derå den möda och kostnad, sorn nu åtgår till utsmidningen, så vore det väl en obestridlig dårskap att icke begagna sig af en så stor fördel, som besparade landet två millioner i utgifter, hvilka då i stället kunde användas antingen till tackjernsblåsningens och grufbrytningens ytterligare utvidgande, eller i annan produetiv väg genom skogsefFecternas directa användande.
Ett sådant resultat är dock visserligen icke att vänta.
Deremot föreslår jag äfven import af utländskt tackjern mot 7.5 procts tull, emedan vissa gjutningar för machinerier fordra någon tillsats af främmande jern, som Regeringen också derföre emellanåt särskildt tillåtit till införsel.
Likaledes anser jag stångjern böra få införas mot 4 rjdrs tull.
Till vissa behof äger det utländska stångjernet företräde; och om detta för sådana behof kan fås billigare utifrån och vårt deremot med mera förmån exporteras, är icke i ett sådant utbyte en nationalvinst, som faller obestridligt i ögonen?
Att jag föreslår utförseltullens upphäfvande på denna vara följer af sig sjelf, då jag anser det för ett af de oundgängliga vilkoren för brukens bestånd.
Jernplåtar till vissa behof kunna ej i Sverige produceras af nog varaktighet.
Jag föreslår derföre, att de må införas mot io proc.
Af nyssnämnde orsak meddelas nu ofta särskildt tillstånd till deras införande.
Gröfre kettingar anser jag, olika med Utsk., för de mest behöfliga, emedan på deras styrka ofta beror lif och egendom.
De böra derföre ej draga mer än 6 r:dr 32 sk. b:co i tull.
Orimligt synes det, att gammalt skräp, såsom jernskrot, skall draga 5o å roo proc. exporttull.
Möjligheten att exportera sådant gör, att det tilivaratages, i stället att annars till stor del gå förloradt.
Kabel, kalk, kalksten och kimrök, allt ämnen, hvaraf vi äga öfverflöd, och som ej kunna förädlas, synas böra vara fria från utförseltull, emedan sådant ökar vexeltilIgången och mångfaldigt betalar sig genom importtullens tilltagande.
Råkoppar är redan till en del förädlad vara och bör få exporteras mot io proc., då K.
M. gifvit samma tillåtelse för kopparmalm mot 5 proc.
Kan utländningen betala kopparskrot högre, än våra egna smältare kunna, och dertill 3 r:dr tull för Sk&, som jag föreslår, så är det en bestämd fördel att låta den gå ut lika väl sora ny smidd koppar.