Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa skäl kan jag ej annat än instämma med Hr von Hohenhausen uti den begäran han gjort, all anslaget matte höjas till 10,000 r:dr.
Jag vill blott i afseende på hvad som blifvit yttradt derom, att vissa tjenstemän inom hofrätterne, med mycket små löner, ja till och med såsom vaktmästarne, icke nu kunnat få någon lönetillökning, hafva äran fästa uppmärksamhet derpå, att dessa tjenstemän naturligtvis äro på den lägsta graden och derifrån hafva utsigt, hela vägen uppåt till framtida befordran, under det att kronofogdarne vanligen stanna på den post, dit de kommit och icke längre framskrida, utom i några få fall.
Om jag ville fästa mig vid Gottlands län, så är 400 r:dr det högsta, hvartill varande kronofogdars löner' kunna beräknas att uppgå, under det att deras uppbörd går till 50,000 r:dr.
Vi hafva många olyckliga exempel på försnillningar, som der ägt rum.
Jag anser det icke vara skäligt af Staten att låta ett sådant förhållande fortfara.
Fordom, dä der funnos »ånga kronohemman, fingo dessa kronofogdar ofta sig tilldeladt särskilda hemman, då sådane blefvo ledige.
Det var en ersättning för dem; det var personligt och har icke blifvit tilldeladt åt andra.
Jag får på dessa och andra här förut omnämnda skäl tillstyrka, att R. o. Ad. måtte bevilja ett reservationsanslag af 10,000 r:dr, hvilket icke uppgår lill hälften af den summa, som, sista gången detta ämne här förevar, blifvit uppgifven såsom behöflig.
Jag vill visserligen icke här fästa mig vid den omständighet, som af en föreg:de talare blifvit omnämnd, att K.
M. icke i detta afseende aflåtit någon propos., och erkänner, att StatsUtsk. och R.
St. äro pligtige alt fästa afseende vid enskilda motionärers förslag.
Men jag måste fästa mig vid en annan vigtig omständighet; vid den frågan, huruvida detta anslag kan anses vara af den ovillkorligaste nödvändighet påkallad, vid det förhållande, hvaruti landets tjenstemän i allmänhet nu sig befinna, så att Ständerne höra bevilja detsamma.
Jag har visserligen icke satt mig emot, då Ståndet velat bevilja anslag, som varit af verkligt behof påkalladt, men jag kan icke finna, alt detta anslag är af en sådan beskaffenhet.
Lika med en värd talare midt emot, tror jag, alt kronofogdarne, så vidt jag vet, hafva goda inkomster.
I allmänhet är förhållandet det, att de liesta kronofogdar samla förmögenhet.
Man säger, alt kronofogdarne förvärfva den på enskildt väg, nemi. på loflig väg; och jag nekar ej att en stor del af deras förvärfning sker utom lönen.
Men om lönen äfven ökades, så vore likväl dessa förvärfningsmedel ändå qvar, ty det skulle lika litet då som nu kunna sättas i fråga, att kronofogdarne skulle kunna förmenas att åtaga sig de enskilda förtroenden, hvartill deras platser gåfvo dem tillfälle.
Jag vill ieke nu ingå i någon undersökning om häradsskrifvarnes lönevillkor äro sämre, än kronofogdarnes; men då vi nu hafva all anledn. all tro, att en lönereglering för dessa tjenstemän icke så 206
Den 7 December e. m. länge uteblifver, då vi kunna förvänla, att K.
M. kommer nied propos. om en allmän lönereglering för landtstatens tjenstemän,, så hemställer jag om vid sådant förhållande och då landet är i ett financielt betryck, vi böra bevilja en förhöjning i anslaget utöfver hvad ölsk. tillstyrkt.
För min del anser jag, att StatsUtsk. i allmänhet vid denna riksdag icke gått för sparsamt tillväga med sina anslag.
Jag tillstyrker derföre, att StatsUtsk:s förslag i detta afseende måtte bifallas, och lägger åtminstone dertill min röst.
En värd talare har yttrat, att StatsUtsk. vid delta tillfälle fästat afseende vid enskilda motioner, då det deremot vid ett annat fall förklarat, att då någon K. propos. icke ankommit i ämnet, borde man icke å en enskild: motion fästa något afeeende.
Jag ber dock att få fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att det första betänk.
StatsUtsk. afgaf i denna fråga, var alldeles i enlighet med denna princip, emedan Utsk. då afslyrkte något anslags beviljande.
Men vid en återremiss från tre Stånd bar StatsUtsk. fattat en annan åsigt, och tillstyrkt ett anslag.
Jag skulle tro, att då 3:ne Ständ återremitterat detta första betänk, med förklarande, det de ansåge liehofvet påkalla en förbättring uti kronofogdarnes och häradsskrifvarnes lönevillkor, uttrycker, äfven detta, att dessa 3 Stånd ansett en sådan förbättring hafva varit af högsta behof påkallad.
Att dessa: tjenstemäns löner äro försmå, det tror jag dock att hvar och en måste medgifva, isynnerhet hvad beträffar häradsskrifvarne, hvilkas löner inom det län, der jag är i tillfälle att bedömma förhållandet, icke uppgå till 400 r:dr.
Hvad äter angår påståendet om lättheten för dem att på annat sätt förtjena hvad de behöfva, så är förhållandet sådant, att deras tjenst är så trägen, att icke många tillfällen till biförtjenster kan af dem begagnas.
Jag kan äfven förklara, att enligt den 10-åriga erfarenhet jag haft, har visst icke dessa personer samlat någon förmögenhet, och jag tror, alt om inom den ort, der jag är bekant, någon kunnat göra det, så befinna sig likväl de fleste i ytterst dåliga omständigheter.
Jag tillstyrker således bifall på den utaf
Hr von Hohenhausen och flera andre talare gjorde framställning, att det tillstyrkta anslaget mätte höjas till 10,000 r:dr.
Jag vill ingalunda bestrida, att på vissa orter kronofogdarne äfvensom häradsskrifvarne äro väl lönte, alt på en del orter det kan vara tillfälle för dem till biförtjenst, samt alt deras tjenst medgifva dem tid att dertill egna sig; deremot linnas andra orter, der intet af dessa förhållanden äger rum.
Det anslag, som här är hegardt, är icke att fördela öfver hufvud, utan att utdela der lönen är otillräcklig.
Jag nämnde, alt på Gottland kronofogdarnes löner icke uppgå till mera än knappa 400 r:dr, och häradsskrifvarnes till omkring 300 r;dr.
Detta är förhållandet då allt är taget i beräkning.
Den uppbörd de hafva, har jag redan omnämnt, och de olyckor, som i landet timat, äro icke så gamla, att någon kunnat glömma dem, och jag anser det Den 7 December e. m. 207 'vara både vår pligt och rätt, att när man kan söka hindra det, sådant icke måtte mera inträffa.
I anledn. af hvad jag hört af närvar, discussion, anhåller äfven jag att få yttra några ord.
Min lanke är, att hvad beträffar lönen för embetsman, vare sig kronofogdar eller andra, bör någon förhöjning icke äga rum på annan väg, än genom K. M:s försorg, som lättast är i tillfälle att öfverse och pröfva del hela äfven i detaljerne, isynnerhet när det gäller enstaka embetsman, den eller den embetsmannaplatsens förbättring lill lönevillkor.
Det har varit många motioner väckta i delta ämne, och jag tror, att SlatsUlsk. gjort rätt, som föreslagit detta anslags beviljande; ty följden blir densamma om ansökningarne hafva förespråkare inom Utsk:n eller Stånden, sorn känna antingen individen eller localen der lian bor.
Utsk. fästade icke afseende på dessa motioner första gången, hvaraf följden blef en äterremiss från 3:ne Stånd.
Om jag minnes rätt, framställde BorgareSt. vid återremissen vissa villkor, som voro temligen bestämda.
Det är tillika allmänt kändt, alt landtstatens lägre tjenstemän äro för det mesta illa hinte, hvarföre jag tror, alt Utsk. icke kunde undgå att vid återremissen fästa afseende derpå, isynnerhet som det finnes en uppgift på behofvet af löneförbättring i delta fall, uppgjord i form af förslag lill allmän lönereglering, hvilket förslag för flere år tillbaka blifvit till K. M. inlemnad och af Konungen till Sländerne vid sisla riksdag framställd, ehuru R.
St. då afslog densamma.
Jag tror dock, att Utsk. i detta fall icke handlat fullt rätt, som icke beviljat mera, då på den förteckning, som blifvit Utsk. delgifven, en summa af omkring 22,000 r:dr är uppförd såsom varande behöflig, för att höja lönerne för ifrågavar. tjenstemän lill det belopp, som vore i enlighet med det förslag, som ett Stånd uppgjort, och ännu mindre hade Utsk., vid sådant förhållande, bort nedpruta summan till det obetydliga beloppet af 6,000 r:dr.
Jag tror, alt om endast dessa 6,000 r:dr anslås, skulle de vara illa använde penningar.
Den mängd af dessa embetsman, som hafva behof af understöd, skulle alldeles icke kunna hjelpas med en så obetydlig summa.
Vilja icke Ständerne bevilja större anslag, ser jag icke något ändamål uti att alls bevilja något.
Jag tror snarare då, att man skulle göra illa och sätta Regeringen i bryderi, om man gåfve den dessa drickspenningar alt utdela, i st. f. att anslå hvad som behofvet klafver.
Behofvet gör sig gällande nära nog öfverallt, om ock en och annan kan vara tillräckligt lönad.
Att man har sagt, att en del fogdar äro förmögne, det lemnar jag derhän; men jag tror icke, alt de blifva det, åtminstone i den del af Norra Skäne, der de icke hafva några indelta räntor, utan endast jordhemman sig anslagne.
Efter den erfarenhet jag derom äger, hafva de deraf knappt så mycken inkomst, som kronontskylderna utgöra.
Mig är bekant, att en kronobetjent i Chistianstads län begärt att slippa sitt boställe.
Den lilla conlanta lön, de nu hafva på omkring 300 r:dr, blir lill mesta delen uppäten af de bi - 208 Den 7 December e, m. träden, som de nödgas använda.
Således hafva de icke något annat att lefva af, än hvad de förtjena på enskilda förtroenden, eller också i en olaglig väg.
Hvad detta sista beträffar, så önska vi något hvar, att det måtte upphöra.
Jag hemställer huru det skall kunna upphöra, förr än dessa tjenstemän sättas i den belägenhet, att de icke behöfva gå denna väg.
Det blir alltid för länsstyrelsen svårt och nära nog omöjligt att hindra det öfverklagade onda, nemi. del prejerisystem, man är utsatt för från dessa tjenstemäns sida, förr än de blifva lönta i laglig väg.
Jag tillstyrker afslag å detta Utsk:s betänk., såvida icke
Ståndet skulle vilja öka summan till 10,000 r:dr, ty dessa 6,000 r-.dr, använde i denna väg, skulle jag ause blott som bortkastade penningar.
Att en del kronofogdar kunna vara mindre väl lönte, vill jag icke bestrida; men att Ulsk. icke har lemnat någon sådan utredning af saken, att det är möjligt för R.
St. att derpå grunda något tillförlitligt omdöme, det vägar jag å andra sidan påstå.
Ulsk. säger, att det fått sig meddelad en tabellarisk framställning öfver vissa kronofogdars och häradsskrifvares lönevillkor, enligt hvilken ”det skulle för lönernes fyllande lill 800 r:dr erfordras ett årligt tillskott från statsverket af 21,800 r:dr 8 sk. 9 r:st.; men då, med den speciella kännedom, Ulsk. äger om förhållandet i afseende på inkomsterne vid åtskilliga i tabellen omnämnde fögderier, summan för flere af dem påtagligen beräknats allt för ringa, har Utsk.” etc.
Således anser
Utsk. den grund, hvarifrån tabellens författare utgår, icke vara någon grund alt bygga på.
Den innefattar äfven, efter Ulsk:s tillkännagifvande, oriktiga uppgifter; hvarföre också Utsk., på dessa skäl, icke ansett sig böra tillstyrka ett högre auslagsbelopp än 6,000 r:dr för detta ändamål.
Jag kan derföre icke förstå, på hvad grund R. o. Ad. nu skulle kunna komma till en större summa.
Alt icke alla kronofogdar äro illa lönie, derpå kan jag händelsevis åberopa några kronofogdars egna utsago.
Jag hade äran att vara utsedd till revisor af civilstatens pensionscassa.
Vi hade då bland fullmäktige, om jag icke minnes orätt, 3 eller 4 kronofogdar.
Dessa kronofogdar yrkade allmänt, att blifva förflyttade i en högre pensionsclass inom pensionsinrättningen, emedan det pensionsbelopp de nu åtnjöto, vore alldeles för ringa i förhållande till deras inkomster.
Detta deras anspråk biträddes icke af de öfrige fullmäktige.
Men sedermera hafva de på enskildt väg, gemensamt med häradshöfdingarne, sökt förbättra sina pensioner.
Behofvet af lönetillökning kunde således icke för dessa vara alldeles så stort, som man i allmänhet uppgifvit det.
Vid ett sådant förhållande tror jag för min del, att man gör bäst uti att bifalla den summa, som StatsUlsk. har föreslagit; helst om man tager i betraktande, att Konungen vid denna riksdag icke äskat något anslag för ifråga var. tjenstemän.
Hr von Rosen: Gr.
Mörner har afgifvit ett factum, som jag icke vill bestrida, men förmodar dock, att de kronofogdar, sora Den 7 December e. m. som han omtalat, icke varit illa lönade.
Det finnes visserligen dem som kunna hafva tillräckligt.
Det synes utaf den förteckning, som kommit Ulsk. tillhanda, att det finnes många kronofogdar och häradsskrifvare, som icke äro upptagna på listan, och som derföre ansetts icke behöfva någon löneförbättring.
Förmodligen hafva dessas anspråk gjort sig gällande, hvarföre äfven de som voro illa lönte kommit i samma pensionsclass, emedan man icke kunnat uppföra de illa lönte i en, och de väl lönte i en annan pensionsclass.
Jag vill visserligen icke bestrida, att Gr.
Mörner kan hafva rätt deruti, att Ulsk. icke redogjort för de speciella förhållandena inom desse tjenstegrader.
Det var svårt för Utsk. att göra det, då Ulsk. icke kunde känna det pä annat sätt, än efter ofvannämnde förteckning.
Den som intresserar sig för denna fråga, kan se föregide riksdags prot., vid det tillfälle, då K. M. afgaf Dess nåd. propos. till 11. St., efter det Kammarcoll. blifvit i saken bordt, i hvilka prot. också dessa specifica uppgifter kunna erhållas.
Här har icke varit fråga om någon viss fogde, som skulle få lönetillökning, utan man har beräknat summan in brutto.
Om nu fråga varit om en formlig lönereglering för dessa tjenstemän, så hade Utsk. tagit väl litet till, för att ändamålet dermed skulle kunna vinnas.
Jag tror det vore bättre om man ansloge hälften af den summa, som anses vara tillfyllestgörande, tilldess K.
M. hinner föreslå en ny lönereglering för landtstatens tjenstemän.
Jag tillstyrker derföre, att ett anslag af 10,000 r:dr, såsom afhjelpande de partiella behofven i detta afseende, måtte beviljas.
Jag har icke kunnat blifva öfvcrtygad af de talare, som utgått från en annan åsigt, än den jag hyser i denna sak.
Hr von Rosen har visserligen sagt, att en så liten summa, som dessa 6,000 r:dr, vore det icke värdt ätt taga emot.
Dea borde enligt hans mening anses som en drickspenning, hvarföre han ansåg, att då man icke kunde få så mycket, som för ändamålet vore behöfligt, vore det bättre att icke deraf begagna sig.
Han har likväl nöjt sig med en medelsumma af 10,000 r:dr.
Jag hemställer då, om icke detta också måtte kallas en drickstyfver.
Här är sagdt, att då 3:ne
Stånd återremitterat frågan första gången det hos dem förevar, så hade likväl StalsUtsk. bort derpå göra afseende.
Detta har StatsUtsk. gjort.
Utsk. har derpå fästat det stora afseende, att Ulsk. i st. f. det alt Utsk. förra gången icke anslog något, nu anslagit en så stor summa, att både kronofogdarne på Gottland, i Skåne och på många andra ställen kunna deraf få en icke obetydlig hjelp.
De 22,000 r:dr, om hvilka Hr von Rosen talat, vore ämnade för hela landtstaten, och det var med afseende på hela landtstatens behof, som Hr von Rosen reserverade sig.
Denna reservation erinrar mig att, då vid förra riksdagen frågan om en sådan lönereglering förekom, meningen var, att lönetillökningen äfven skulle lillgodokomma landssecr.eterare, länsbokhållare och länsnotarien 5 II. 27 210 Den 7 December e. m.
Denna utsträckning liar visserligen af motionären, Hr Montgommery blifvit yrkad, men ingen talare liar vid detta tillfälle vågat den uppgiften, att landssecreterarne skulle vara stadde i behof af lönelillökning, och jag tror knappast, att någon kan komma fram med ett sådant påstående, dä målens antal på de sednare åren mångdubblats och deras inkomster således derefter ökats.
Då öfverläggningen härmed ansetts fulländad, och sedermera, efter framställde propostr först till bifall å Utskis i utlåt.
N:o 73 gjorda tillstyrkande, och sedan till det beslut, att å 6:te hufvudtileln till K.
M:s nåd. disposition skulle uppföras ett reservationsanslag af 10,000 r:dr årligen, att användas till arfvoden åt de kronofogdar och häradsskrifvare, hvilka af förbättring i sina aflöningsvillkor finnas i mesta behof, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fann sig icke kunna bedomina huruvida vid dessa proposirs besvarande ja eller nej varit öfvervägande, blefvo samma proposir förnyade, hvarpå H. Ex., på grund af dervid afgifna svar, förklarade, det han trott sig finna, att R. o. Ad. bifallit den sednare propos. fide och 5:te punkterne.
6:tc punkten, rör:tle anslaget till vägar och communicationer.
Bifölls. 7:de punkten, mom. a).
Morn. b), rör-.de åtski/lige lägre landtbruksskolor.
Ad. vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut. 8\de punkten, inom. a), rör-.de anslag för Svenska trädgårdsföreningen.
Utsk;s härom, med frångående af sitt förra beslut, gjorda tillstyrkande blef af R. o.
Mom. b) samt g-.de och Lades till handlingarne.
n-.te punkten, ungide undervisningsanstalter för handel och sjöfart.
Då detta ärende sist förevar i Ståndet, sökte jag alt ådagalägga det behof af tillökt anslag, som visat sig i afseende på navigationsskolan i Hernösand.
Jag uppgaf då förhållandet i afseende på del lästetal, som belöpte sig på de fartyg, som tillhörde denna stad samt de under denna navigationsskolas district hörande släder; jemförande detsamma med förhållandet inom andra orter, der navigationsskolor finnas inrättade.
Dä, så vidt jag fann, var det ingen talare, som hade något alt invända emot uppgifterne derom, äfvensom ang:de antalet af elever — en Den 7 December e. m. 211 uppgift, sora var grundad på officiella handlingar.
Derutaf visade sig, att antalet af elever var dubbelt större vid Hernösands skola än vid Malmö, oaktadt anslaget för Malmö är 15.000 och för Hernösand endast 5,000 r:dr.
Ehuru liei e upplysningar kommit StatsUtsk, tillhanda från de 'öfrige Stånden, liar dock Utsfc. för Hernösands skola tillstyrkt eli anslag af endast 200 r:dr årligen.
Jag är visserligen tacksam för della lillökla anslag, mea beklagar, att detsamma icke tillfredsställer ett oundgängligt behof.
När man besinnar, alt vid denna skola, under de 2:ne år den varit i verksamhet, omkring 30 elever årligen njutit undervisning, så torde man finna, att då anslaget till lärarnes allönande endast uppgår till 500 r:dr, man icke dermed kan komma långt, eller ändamålet dermed vinnas, samt att för detta fall, eu tillökning af 200 r:dr icke är tillräcklig.
För att ytterligare styrka de uppgifter, som jag muntligen afgaf, dä frågan sist här förevar, har jag sedermera till StatsUtsk. inlemnat en frän Comm.coll. mig meddelad uppgift på de fartygs lästetal, som tillhörde de särskilda navigationsskoledistrieterne.
Deraf iuhemlas, att de under Calmar navigationsskolas district hörande fartyg uppgå i lästetal till 3,734, de under Malmö till 1,762, samt de under Hernösands lill 8,222.
Om man nu jemförer detta förhållande med det antal elever, sorn vid dessa särskilda skolor njutit undervisning, så torde man finna, att det yrkande jag framställt om förhöjning i anslaget för Hernösand, var grundadi icke allenast på ett bestämdt behof, utan äfven på billighet.
Jag tager mig derföre friheten framställa den önskan, att II. o. Ad. måtte besluta, alt den tillökning, som kommer Hernösand till godo, åtminstone måtte bestämmas till 500 r:dr, dä det blir en möjlighet för skolan att kunna hålla sig 2:ue lärare, utan hvilka hela anstalten kommc att förfela sitt ändamål.
Jag anhåller, att det måtte blifva upplyst, huruvida prot.utdr. från Borgare- och PresteSlm till R. o. Ad. ankommit, och deras beslut i sådan händelse uppläsas, samt jag derefter återfå ordet.
II. Ex. Ilr Gr. o. Landt m. behagade upplysa, att endast från BondeSt. prot.utdr. ronde pröfningen af förevar, utlät, ankommit.
Navigationsskolan i Wisby förhåller sig till elevernes antal alldeles såsom den i Hernösand.
Efter de uppgifter jag i Comm.coll. härom erhållit, har delta antal det ena äret stigit, och det andra varit något mindre.
Gottland är en ö, och en stor del af dess innevånare åro sysselsatta med sjötjenst.
I nästan alla sjöstäder träffas Gotllänningar, såsom sjömän på coopvardifarlyg.
De återkomma om hösten och genomgå cursen vid skolan under vinterns lopp.
Skolan är icke så absolut afsedd för någon viss ort.
Oaktadt jag framställt min ifrågavar. motion, på grund af den utaf skoldirect. lill Comm.- coll. gjorde ansökan, så nödgas jag likväl finna mig belåten med hvad som blifvit beviljadt, när jag ser de anslag, som frän andra håll varit äskade och blifvit gifne.
212 Den 7 December e. m.
Ilr Rosenblad, Bernil.:
Under åberopande af hvad jag förra gången yttrade, då samma ämne förevar, vill jag nu endast återkalla i R. o. Ad:s uppmärksamhet, alt på Gottland är sjöfarten en folknäring, och att Wisbys aflägsenhet från de orter, der navigationsskolor finnas, är en orsak, som gör det af så mycket mera vigt, att en fullständig skola der måtte finnas.
Hvad Norrland beträffar, liar redan länets Höfding upplyst huru betydlig den skeppsfart är, som idkas inom dess navigationsskolas district, hvarföre man bör bemöda sig att på denna ort underlätta fallenheten för skeppsfarten såsom en folksnäring, isynnerhet då man borttagit eller är på vägen alt borttaga rättigheten att begagna främmande lands fartyg vid transporten af varor.
Då en sådan skolanstalt naturligen skall bidraga till alt höja denna näring, så är verkligen ett eget anslag af 500 r:dr för hvardera af dessa skolor alldeles oumbärligt.
De hafva ändock fått nästan för litet.
Vid Carlshamn är förhållandet icke detsamma.
Dess belägenhet intill Calmar, Carlskrona och Malmö gör det af mindre vigt att en skola der finnes.
Jag får således, enär dessa 500 r:dr icke betyda mycket i en stats budget emot vigten af det dermed afsedda ändamål, äran tillstyrka, att R. o. Ad. måtte bevilja 500 r:dr till hvardera af skolorne' i Hernösand och Wisby jemte den summa af 200 r:dr, som Utsk. för skolan i Carlshamn tillstyrkt.
I anledn. af hvad Ilr Rosenblad yttrat, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att den motion, som handlar om tillökning i anslaget för Wisby navigationsskola, icke framställt beliofvet större än till 200 r:dr, och att således vid denna riksdag icke kan ifrågakomma något högre anslag för Wisby, än hvad nyss sades; förutom det som möjligen skulle der kunna erfordras till insti umentalier och hvarom särskildt utlåt, är af Utsk. afgifvet.
Hvad Hernösands skola angår, så har motionären begärt ett anslag af 1,500 r:dr.
I denna summa kan således inberäknas de 500 r:dr, som den värde motionären sist yrkat, utan att den gräns öfverskrides, som han ansett vara den rälla.
Dessa 500 r:dr, som Hr Akerman yrkat måtte ytterligare lill Hernösands skola anslås, förmodar jag bör densamma beviljas, i anseende lill Hernösands aflägsenhet från alla andra skolor, den vidsträckta sjöfart, som der idkas, och det behof af instruerade sjöcapitainer, som der förefinnes; isynnerhet om man dertill tager i betraktande den fråga, som redan är väckt och underhandläggning i afseende på Finska skeppares och Finska fartygs begagnande för sjötransporter emellan de norra ot terne och Stockholm.
Jag tillstyrker således ett tillökadt anslag af 500 r:dr till Hernösand, men till Wisby endast 200 r:dr. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., med bifall till hvad Utsk. i utlåt.
N:o 73, beträffande navigalionsskolorne i Carlshamn, Wisby och Carlskrona tillstyrkt, behagade besluta, att för navigationsskolan i Hernösand å stat uppföres ett förökadt anslag af 500 r:dr.
Den 7 December e. m. 213 Ropades ja och nej, hvarjemte Hr von Hohenhausen anmälde sig och yttrade:
Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm., det frågan om ökadt anslag för Hernösand måtte blifva föremål för en särskildt propos.; på det att icke, då det kan hända, att några ledamöter skulle vilja afslå anslaget för Hernösand, det ifrågakoihne anslaget för Calmar och Wisby måtte röna samma öde.
Om det icke anses vara för sent nu, får jas vördsamt anhålla örn propos. till bifall å Utsk:s betänk.
Landtm, yttrade, att då nu propos. å bifall till Utsk:s tillstyrkande blifvit begärd, borde denna propos. först framställas, hvadan H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk, i fråga om ytterligare anslag för navigationsskolor uti utlåt.
N:o 73 tillstyrkt.
Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja härvid varit öfvervägande. i2-.te, Lades till handlingarne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis lill afgörande SlatsUtsk:s d. 30 sisth Nov. och 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 74, i anledn. af erhållna återremisser å betänk.
N:o 40 ang-.de reglering af utgifterne under riksstatens 7:de hufvudtitel. r.sta, 2-.dra, 3-.dje, f-.de och 5:te punkterne.