Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna åtgärd var likväl ej i öfverensstämmelse med de för Fullmrgc gällande föreskrifter, ty ingen rättighet finnes medgifven för Fullm. att utgifva lån på mellan 3 å 4 millioner åt en enskild förening här i Stockholm.
Dessa vexlar, sorn BankoFullm. härigenom fingo, voro ej af den beskaffenhet att de för desamma kunde få silfver in i landet.
Alla dessa vexlar återköptes, tror jag, af samma förening, så att i det hela var det ej annat än en försträckning, som Banken gaf åt Kreditföreningen.
Af dea orsaken har Utsk:t ansett denna åtgärd vara stridande mot Banko-reght, men, i anseende till de af densamma föranledda ytterst nyttiga verkningarne, borde likväl R.
St:r gifva densamma sitt godkännande* Det kan ingen neka till, att BankoFullm. dervidlag ådagalade en skarpsinnighet och ett mod, som åtminstone inom våra penningeförvaltande verk är sällsynt att finna, och står R.
St:r i förbindelse till Ilrr Fullm. för nämnde åtgärd; detta är äfven, efter mitt begrepp, uttryckt i BankoUtsk:ts reghte; men som sjelfva denna åtgärd ej var af fullkomligt laglig beskaffenhet och i följd deraf fordrade R.
Stms godkännande, så har Utsk:t med sitt förslag endast afsett detsammas vinnande.
Jag har tyckt mig finna på den siste värde talarens på f. m. afgifna yttrande, att lian ej
Var riktigt nöjd med det resultat, hvartill Utsk:t i förevide fall kommit, enär Fullm:s handlingssätt lär, enligt hans förmenande, varit i öfverensstämmelse med 109:de § uttryckligen säger: »Fullmäktige bemyndigas likaledes att på tjenligaste vis disponera den fond, som genom föregånget vexelköp eller annat aftal finnes hos Bankens hus i Hamburg eller Altona för Bankens räkning stående, antingen medelst afgifvande af vexlar eller indragning af silfver in natura etc. etc.»
Men nu inflöt ej något silfver i landet, utan första följden blef den, att sedlar till ökadt belopp utsläpptes i rörelsen.
Det har visserl. blifvit sagdt, att genom denna åtgärd Banken skyddade sig från många förluster, så väl i afseende på den förut försiggångna vexelhandeln som äfven i afs. på lånerörelsen.
Deri har han mycket rätt och medgifvas måste, att åtgärden var nyttig både för Banken och för rörelsen i allmänhet; men att något silfver derigenom inkom, det måste jag bestrida.
Vare härmed huru som helst, tror jag, att åtgärden aldeles icke behöfver försvaras; den försvarar sig sjelf såsom varande en klok och dristig åtgärd, hvilken bevisar att
Fullm. förstått upskatta vigten af den ställning do innehade ; ty hade de endast handlat efter lieghts föreskrifter och ej rättat sitt handlingssätt efter de ovanliga förhållanden, som då egde rum, så hade säkerligen mycket större olyckor drabbat vårt fädernesland än nu blef förhållandet.
Då jag redan på f. m. under diskussionen haft tillfälle att. för allmänheten redogöra för de åsigter, hvilka bestämmt Fullm.-s handlingssätt under den kritiska tidsperiod, som numera vanligtvis betecknas med blotta namnet »krisen», så hade jag tänkt, att ej vidare behöfva upträda i denna fråga.
Men I) e ii 11 Januari e. m. 93 jag har dertill blifvit upkallad af Frih.
Den varde Frihm har fästat sig dervid, att jag förklarat, att det i allmänhet gick en klandrande anda genom hela BankoUtsk:ts utlåtande.
Jag har naturligtvis ingen förkärlek för denna åsigt och önskar gerna tro, att jag misstagit mig om ordalagen i Betänkandet; jag har derföre med nöje afhört den bättre tolkning af detsamma, Hr Ordföranden i BankoUtsk:t afgifvit ; ty hvem kad väl bättre än han upfatta dess innehåll?
Att jag likväl ej varit ensam i denna min upfattning, utan att mina tänkesätt delats i någon mån af allmänheten, det dömer jag af en obetydlig, fast ganska betecknande omständighet.
För några dagar sedan stod nemi. i Sveriges största tidning att läsa en lång artikel, hvars rubrik hade följ. lydelse: »BankoJJtskottets räfst med Hrr BankoFullmäktige!» Jag hemställer till en hvar af Eder, mine Hrr, om icke dessa ord innebära just det, att BankoFullm. hafva vidtagit några åtgärder, som utgjort föremål för särskildt klander.
Granska vi hvarje § af utlåtandet för sig, så finna vi med hvilken knapphändighet i uttrycken
Ful lin, afspisas, och hvad beträffar det i slutparagrafen afgifna omdöme, så sätter detta färg på Utsfcts Bet. i sin helhet.
Under det man i långliga tider alltid gifvit Fullm. det vitsord, at.t de med ospard möda, nit och skicklighet utfört sitt värf, så har man om dessa Fullnns sätt att leda Bankens angelägenheter under verkligen både för Banken och för den enskilte så brydsamma financiela förhållanden, afgifvit det yttrande, att deras förvaltning »i allmänhet» vittnat om nit och omtanke
Det tillkommer ej mig att vid detta tillfälle fälla ett omdöme huruvida domslutet varit rättvist eller orättvist, jag vill blott hembära min tacksamhet till Frih.
Tersmeden för den tolkning han gifvit detsamma, och upskattar jag detta så mycket mera, som det kommit från en person, för hvilken jag hyser den mest obegränsade aktning.
Jag öfverensstämmer dock icke med den värde Frihm ? hans sätt att tolka 109:de § Bankoreght, ty der står tydligen i mom.
1. att »för bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa etc. etc., i Hamburg eller Altona betalbara.»
Det af Frihm öfverklagade förhållandet, att BankoFullm. köpte vexlar af Kreditföreningen i Stockholm, försvaras också just derföre af den omständigheten, att Fullm. vidtogo denna åtgärd för att skydda Banken för förluster.
Om man äfven icke kan säga att silfver såsom metall genom dessa yexelköp inflöt i landet, så måste man dock medgifva, att det, som för Banken var detsamma, nemi. sedlar, genom desamma intogos, derigenom att det blef en möjlighet för låntagarne i Banken att betala sina skulder, och måste jag derföre för min del reservera mig mot det beslut, hvartill BankoUtsk:t kommit, att nemi.
Fulhms åtgärder varit rakt stridande mot Bankoreghts föreskrifter.
Jag trodde, att, i anseende till den långa diskussionen på f. m., detta ämne skulle i det närmaste vara uttömdt, men jag finner nu, att så ej är förhållandet. lii Deli II Januari e. m.
Jag för min (lel kan ej förstå, hvarföre man, att döma af Hr Bildts sista yttrande, så ifrigt äflas att gifi a en laglig form åt Barn* kens transaktioner med Kreditföreningen i Stockholm.
Att dessa åtgärder nu vilja försvaras på den grund, att de blifvit vidtagna för att stärka Bankens metalliska kassa, är för mig aldeles obegripligt, ty icke förstärker jag en metallisk kassa derigenom, att jag ena dagen gifver ut och andra dagen kasserar in samma sedel.
För öfrigt torde det vara uppenbart, att det loford, allmänheten är skyldig att uttala öfver Hrr BanlcoFullm., just i och för deras lyckade åtgärd att sätta sig öfver reght, skulle helt och hållet förlora sin grund, om man ansåge åtgärden vara fullkomligt laglig och i öfverensstämmelse med reglementet.
Jag vill ej vid detta tillfälle inlåta mig i något resonnement öfver sjelfva saken; jag tager mig blott friheten framställa några anmärkningar mot den bevisning, Frih.
Tersmeden upställt derföre, att ej ett klandrande omdöme genomgått hela Betänkandet, såsom Hr Bildt på f. m. erinrat vara hän'? delsen.
Denna bevisning har emellertid Hr Frilen förmenat ligga uti smickrande och vackra ordalag, hvaruti Utsk:t skulle hafva berättat Fulhms åtgärder.
Jag frågar likväl, om det är öfverensstämmande med Svenska språkets lagar, att då man, som Frilen, säger sig hafva velat uttala så mycket beröm öfver en myndighets åtgärder, återgifva detsamma i tryck med de ordalag, som i Bet. förefinnas.
Man har nemi. ej på ett enda ställe, i en enda § uttalat ens ett »godkännande)) öfver någon åtgärd, utan man har begagnat sig af uttryck, som vanligtvis brukas, då man ej direkte vill klandra, men också icke anser sig kunna eller böra bestämdt gilla hvad som blifvit gjordt; man har nemi. hemställt: »att It.
St:r måtte vid Fulhms åtgärder låta bero».
Hvad hade väl varit naturligare, än att Utsk t, med afseende på det beröm, det velat slösa på Fullm., tillstyrkt: »att åtgärderna måtte af R.
St:r godkännas».
Månne det hade varit för mycken höflighet och upmärksamhet mot Fulhmge?
Jag frågar, om icke just, i uttrycket »låta bero» ligger ett bevis på den ovänlighet, som genomgår Betänkandet?
Teofr.:
I anledning af hvad Ilr Akerman nyss yttrade, har jag tagit mig friheten begära ordet.
Ilr Akerman har förundrat sig öfver, att man velat försvara sig och påstå att åtgärden var vidtagen i öfverensstämmelse med reght, enär, enligt hans förmenande, allt det beröm, som öfver Fullmäktiges förvaltareskap är uttaladt, skulle i viss mån förlora sitt värde i och med detsamma detta blefve bevisadt.
För min del åmnar jag visst icke slösa något beröm på Fullm. derföre, att do visat så mycken djerfhet och mod, enär sådant ej kan ske utan att trampa Bankoreghts föreskrifter under fotterna.
Tvärtom hyser jag den åsigten, att de hade varit värda det största beröm, om de utfört sitt värf i fullkomlig öfverensstämmelse med reght; ty just deri ligger, enligt mitt omdöme, den största förtjensten Hrr BankoFullm.
Den 11 Januari e. m. 95 kunnat ådagalägga, och jag håller Hr Bildt räkning derföre att han sökt bevisa, att de handlat reglementarisk!.
Jag instämmer uti det slut, hvartill Ilr von Ehrenheim:
Jag för min del kan ej annat ån beklaga, att BankoFullm , genom att försvara lagligheten af ifrågavarande åtgärder, tvinga BankoUtsk:ts Ledamöter att här upträda emot dem, då Utsk:t och tvifvelsutan dess fleste härvarande
Ledamöter likväl gilla deras åtgärder och allenast velat fästa upmärksamheten derpå, att de vidtogos på sidan om reglementet.
Att förhållandet var sådant och att åtgärderna således blott i omständigheterna kunna hafva sitt. försvar, har tillräckligt blifvit bevisadt af Hr Akerman och Frih.
Tersmeden; men då Hr Printzensköld velat påstå att dessa vexelköp verkl. afsågo metalliska kassans förstärkning, kan jag ej annat än fästa upmärksamheten derpå, att för vexlarne utgåfvos sedlar, derför, till gäldande af utländsk skuld, silfver uttogs utur Banken, under det att för vexlarne sjelfva någon silfver-indragnlng ej kunde vara att påräkna, och att köpen således försvagade, men ej stärkte metalliska kassan.
Utsk:ts anmärkning har ej annat syftemål än att en handling, som strider emot regktet, icke genom Utsk:ts försummelse må blifva ett prejudikat för framtiden, men för öfrigt innehåller Bet:det i denna punkt endast beröm, deruti, likasom i hvad Frih.
Tersmeden i samma syftning yttrat, jag på det lifligaste instämmer.
Må blott Hrr BankoFullm. ej söka öfvertyga oss att de handlat enligt reglementet.
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes propos. å bifall till Utsk:ts hemställan uti ifrågav:de § och blef med ja besvarad. 12 §.
Utskottets i denna § gjorda hemställan blef jemväl af K. o. A. bifallen. 13 §.
Jag har begärt ordet endast för att väcka upmärksamheten på ett tryckfel, som i denna § insmugit sig.
Det står nemi. sid. 14. andra raden upifrån: »att på Stockholms börs etc etc.», i stället för det borde hetat: »att endast på Stockholms börs etc. etc.» Hr Printzensköld:
Afven denna punkt bevisar tydligen den ovänlighet, som genomgår hela Bet:det Utsk:t har nemi. ej gjort sig den mödan, att ingå, såsom orden lyda, i något närmare bedömande huruvida Fullm. i för handen varande förhållanden egt tillfyllestgörande skäl för deras åtgärd att endast på Stockholms börs aflåta vexlar å Bankens genom statslånet beredda tillgång i Hamburg.
Jag skulle dock tro, att, innan man bedömer en åtgärd, så är det ens skyldighet att ingå i någon sorts granskning af motiverna för densamma.
Utskit säger icke för thy: att sedan R.
St:rs fattade beslut om Bankens vexelhandel i Götheborg således <J6
Dan 11 Januari e. öl. omsider blifvit af Fullin, satt i verket, så liar Utskit funnit 1838 års Revisorers ifrågav.de erinran icke böra till någon åtgärd föranleda.
Jag vill nu fråga Eder, mina Hrr, om icke i ordet »omsider» tydligen ligger ett mot Fullm. uttalad t klander och om väl Utskit bade handlat samvetsgrann!, då detta klander egt rum, utan att Utskit först ingått i något slags bedömande af de skill, som legat till grund för Fullmis åtgärd, ehuru dessa blifvit af Fullm. ganska vidlyftigt anförde.
Som BankoUtskit
Ijar fått en ganska skarp tillrättavisning af Hr Printzensköld, så har jag åter tagit mig friheten begära ordet, för att i någon mån söka försvara dess åtgärder.
Det kan väl ej af Hr Printzensköld förnekas, att Rikets sednast församlade St:r verkl. beslöto och åt Fallin, updrogo, att köpa vexlar äfven på Götheborgs börs.
Stirs Revisorer i Mars 1838 sammanträdde, var derom ingenting foranstaltadt, hvilket gaf Revme anledning, att, mot Fullmis uraktlåtenhet att ställa sig R.
St:rs beslut till efterrättelse, afgifva anmärkning.
Sedermera blefvo verkl., under loppet af 1858 års revision, i detta syftemål åtgärder af Fullm. vidtagne, hvilket äfven Utskit i sitt Bet. påpekat; men som det skedde lång tid efter, sedan föreskriften blifvit för dem utfärdad, och Revme på grund häraf gjort anmärkning, så kan jag icke anse, att Utskit aldeles utan skäl begagnat ordet »omsider».
Jag för min del kan således ej finna, att Hr Printzensköld egentligen haft någon riktig grund för sin anmärkning.
Tersmeden har yttrat, att Fullm. ej förr än ganska sent ställt sig till efterrättelse Rikets sednast församlade Stirs beslut i afs. på vexelhandel:! i Götheborg.
Jag hänvisar i det fallet den villde Frihin till Kevisions-berättelseu af år 1858, deraf följ. kan iuhemtas: »It.
Stirs omförmälda beslut, intaget i 109 § 6 mom. af nu gällande BankoReglite, blef, genom utdrag af BankoUtskits prot. den 13 Nov. nasti, år, för kännedom och efterrättelse särskildt delgilvet Fullm., hvilka ock samma dag meddelade föreskrifter rörande siittet lör liqviden af i Götheborg köpta vexlar, utsågo två ombud för besörjande af vexelärenderna derstädes samt faststälde instruktion för dessa ombud, allt i ända mål att, så snart som möjligt, bringa Bankens vexelhandel i Götheborg till verkställighet»..
Således sattes verkligen R.
Stirs beslut i denna fråga af Fullm. genast i verkställighet.
Men, märken väl, mina Hrr! ibland 1858 års Revisorer befanns en handlande från Götheborg.
Denne tyckte ej om att icke få sälja vexlar af den tillgång derpå, som upstod genom indragning af 12-millionslånet, och han klagade öfver att denna vexelförsäljning verkstäldes endast på Stockholms men ej tillika på Götheborgs börs.
Häruti ligger egentliga orsaken till det afgifna klandret och detta k.an vät ej Frihin förneka.
Fullm. bemyndigade verkligen personer att såsom ombud i Götheborg verkställa vexelköp, men derföre att man ej åt dem afven Den 11 Januari e. m. 97 äfven Updragit att sälja vexlar på Statslånefonden, liar det varit, som man så mycket klandrat Fullmäktiges handlingssätt.
.Tåg frågar Eder, mine Hrr! om det ej varit BankoUtsk:t,s skyldighet att bedöma, huruvida detta Fullmäktiges förfarande verkligen för sig haft någon giltig grund eller ieke
Detta omdöme har dock ntehlifvit. och man har blott i allmänna ordalag förklarat, att. sedan nu Ständernas beslut om Bankens vexelhandel i Götheborg således omsider blifvit af Fullmäktige satt i verket, så har Ut.sk:t funnit. 1858 års Revisorers i fråga vide erinran icke böra till någon vidare åtgärd föranleda.
Häruti anser jag BankoUtskit haft orätt; ty när man skall bedöma andras åtgärder, skall man ej se saken blott från den ena, utan från båda sidorna.
Hvad Frilun än vidare må till Utskits försvar andraga, står alltid min anm. qvar. att BankoUtskit. genom ordet »omsideraframkastat en förebråelse, hvilken Fullmtge, enl. min öfvertygelse, alldeles icke hafva förtjent.
Tersmeden; Jagj vill blott med ett par ord besvara Hr Printzenskölds sednaste yttrande.
Han påstod, att Fullmäktige omedelbarligen ställt sig till efterrättelse R.
Stirs fattade beslut i alside på vexelhandel i Götheborg.
Jag vill visserligen icke betvifla, att så var förhållandet, men hvad jag med bestämdhet vågar påstå är, att, ehuru Riksdagen slutade d. 10 Mars 1858, ännu d. 15 Sept. samma år inga genomgripande åtgärder voro i och för samma vexelhandel vidtagna.
Visserligen hade Fullmäktige utsett vexeldeputerade, men någon fullmakt för desamma var då annu ej utfärdad.
Ofverläggningen förklarades fulländad och Utsktis Utlåt, blef af R. o.
Ad. bifallet. §14. R. o. Ad. biföll Utskits i denna § gjorda framställning § 15.
För att kunna bedöma BankoStyrelsens åtgärder i och för sedeltillverkningen under den period, som f. n. är underståId R.
Stirs granskning, måste man göra sig reda för de förhållanden, som vid dess början egde rum.
Redan 1856 hade BankoStyrelsen faststält ett förslag tili sedlar, som likväl ej var annat 8n provisionelt, och då R.
St.ir samma år på hösten sammanträdde, förelädes detsamma BankoUtskit.
Utskit fann sedlarnes beskaffenhet ej vara sådan, Utskit ansåg den borde vara, utan lät derföre sjelf upgöra ritningar till nya sedlar, hvilka öfverlemnades till Fullmäktige i Nov. 1856.
Under tiden hade BankoStyrelsen gått i författning att på utländsk ort anskaffa gravörer, artister och andra arbetare, och att med dem öfverenskomma om gravering af tryckplåtar, förfärdigandet af stereotyper, tryckpressar m. m„ som för sedeltillverkningen erfordrades, Utskits förslag till nya sedlar kom i Nov.
Fullmäktige till handa, jemte föreskrift för ' H. lil. 7 as I) e n 11 Januari e. m.
Fullmäktige att i enlighet med BankoReglem:t bestämma ora de förändringar, hvilka funnos erforderliga.
Då nu det förslag till sedlar, som af Utskit blifvit öfverlemnadt, ej var lämpligt att derefter utföra gravering m. ra., måste Fullmäktige låta upgöra nya ritningar, hvilka blefvo öfversände till Prof. Bagge, som då vistades i utlandet, för att anskaffa de för arbetet erforderliga artister och gravörer.
Vid början af 1857, i Jan. eller Febr. månad, öfversändes till Prof. Bagge de nya ritningarne, och, efter flera fåfänga försök, lyckades han ändteligen att med några konstnärer öfverenskomma om arbetenas utförande.
Man lofvade att dessa arbeten skulle blifva färdiga temligen snart, men det oaktadt dröjde det länge, eller till slutet af sommaren 1858, innan det lyckades att verkligen bekomma de delar, hvilka i första rummet voro behöflige.
Ytterligare tid erfordrades för tryckplåtarnes mångdubbling på galvanoplastisk väg, delarnes hopsättning och plåtarnes inpassning.
I Sept. kunde proftryckning börja.
Omkring 1 ’/2 år hade således åtgått för utförandet af förberedande arbeten, hvilka ej kunde börja innan ritningar blifvit slutligen godkände.
Fullmäktige torde lika litet kunna läggas til! last de utländska konstnärernas bristande ordhållighet, som det upskof, som vållades deraf, att BankoUtsk.-t förändrade de af Fullmäktige upgjorda ritningar.
Sedan några af pressarne vid nämnde tid voro så färdiga, att tryckning med dem kunde börjas, fortgick arbetet inom Bankens tryckeri, så att sedlar af alla valörer voro ute i rörelsen i Sept. 1859.
Hvad sedelpapperet beträffar, måste anmärkas, att vid tillverkningen deraf kan man omöjligen experimentera i liten skala, för att se hvilken sort, som är den lämpligaste.
Försök för utrönandet af den tjenligaste blandningen af pappersmassa, måste ske med större mängd sådan, och försöken många gånger förnyas, innan tillförlitliga resultater kunna ernås.
Vill man göra sig den mödan att genomläsa de protokoller, som röra tillverkningen af sedelpapper vid Tumba, skall man finna, att ej obetydligt arbete blifvit nedlagdt på dylika försök, för hvilka kostnaden dock ej upgått till betydligt belopp.
I slutet af Utskits Utlåt, förekommer något, som jag ingalunda kan underlåta att vidröra.
Der står nemi.: »Beträffande de kostnader, som med de nya sedlarnes anskaffande varit förenade, så och då af den specifikation på de särskilda utgiftsposterna, som finnes intagen i Fullmäktiges vid 1859 års revisionsberättelse fogade förklaring, inhemtas, att det utgifna beloppet icke blifvit användt allenast på anstälda förberedande försök, utan att en betydlig del deraf åtgått till inköp af sådana för sedlarnes förfärdigande erforderliga formar, pressar m. fl. effekter, som äfven framgent komma att blifva behöfliga, vore dervid icke något att anmärka, så vida nemi. det visat sig, att det med dessa kostnader åsyftade ändamål att erhålla sedlar af god och hållbar beskaffenhet vunnits.»
Alla de kostnader, som der stå upräknade, afse ej något annat än instrumenter och verktyg för sedlarnes tryckning eller derför
Den 11 Jannari e. m.
Utförda arbeten, och hafva således ej afseende på papperstillverkningen.
Att pappersfabrikationen verkligen förkofrats, torde man finna, om man jemför de först och sist utkomna sedlarnes beskaffenhet.
Papperet i de på 1 rdrs och 10 rdrs valör är betydligt bättre, än i de först utkomna på högre valörer, och detta är blott en följd af den erfarenhet, man under tillverkningen vunnit.
Man har sagt, att en så betydlig procent af de nya sedlarne blifvit i Bankens kassa till följd af utslitning inlöste.
Revisionsberättelsen för 1859 uptager förhållandet till d. 1 Sept.
En till sisth års slut fortsatt jemförelse mellan utlemnade och förslitna sedlar utvisar ett betydligt fördelaktigare förhållande, än det Revisorerne upgifvit, särdeles hvad beträffar de sednast utgifne valörerne.
Jag tror, på grund af hvad jag nu anfört, att anmärkningarne, hvad rörer så väl sedelfabrikationens långsamhet som de utkomna sedlarnes beskaffenhet, ej kunna anses fullt befogade.
Att här inför R. o. Ad. afgifva en nog grann redogörelse angide sedelfabrikationen från den tid, då den först blef beslutad, fruktar jag ej skulle vara af särdeles stort intresse; och jag vill derföre endast med några få ord påpeka, huru man vid ifrågav:de fabrikation gått tillväga.
Vid 1853 och 1854 arens Riksdag, således för G år sedan, beslöto R.
St. införandet af den mynt-enhet, som vid början af 1858 blef allmänt gällande; och raan kunde med skäl förutsätta att R.
St:rs Bank på dessa 4 till 5 år skulle hafva sina sedlar i ordning; hvilket dock af oförutsedda hinder ej skedde.
Till en del härledde sig dessa hinder från bristande tillgång på, för fabrikationen behöflige, arbetare och kemister; men det har förefallit Utsk:t, som ett ännu väsendtligare hinder hade legat i \
Bankens tjenstemäns sätt att gå tillväga, alldenstund mellan Föreståndaren för Tumba pappersbruk och TryckeriFöreståndaren här i staden en ouphörlig oenighet varit rådande.
Det är denna långsamhet vid sedelfabrikationen, som kan klandras; ty de första sedlarne blefvo ej färdiga förrän l1/* år efter den tid, dä det nya sedelmyntet, enligt lemnade föreskrifter, skulle vara i allmänna rörelsen tillgängligt, och de öfriga efter ännu längre tid.
Huru dessa sedlar äro beskaffade, har något hvar af Eder, M. Hrr! varit i tillfälle att bedöma, och ytterligare bevis härför lemnäs i BankoUtsk:ts utlåtande, der man nemi. meddelat den upgift, att under den korta tiden af sex månader, som t. ex. sedlarne å valören 1,000 Rdr Ernt, hvilka väl måste antagas mindre än öfriga valörer vara i allmänna rörelsen begagnade och följaktligen äfven mindre än dessa vara utsatte för nötning, varit i omlopp, icke mindre än 28,39 proc. af det utgifna antalet sedlar till Banken ingått såsom förslitna.
Ej heller har denna fabrikation lyckats såsom man haft skäl förmoda efter så många och långa försök, som blifvit i den vägen gjorda. ion Den 11 Januari n. m.
Efter redogörelse af dessa förhållanden kommer Utsk. till det resultat: »att, på grund af hvad sålunda förekommit, anser sig
Utsk. ega fullt skal att till alla delar instämma icke blott i de af Revisorerna uttalade anmärkningar i afs:de å det ifrågav:de ärendets behandling oell slutliga resultat, utan särskildt i den af detta Arets Revisorer frnmstälda erinran om angelägenheten deraf, att Fullmäktige, så fort ske kan, vidtaga åtgärder til! införande af nödiga förbättringar vid sedelpapperets tillverkning, sa att Banken till sina sedlar må erhålla ett papper af i möjligaste måtto tjenlig och ändamålsenlig beskaffenhet.»
Jag är öfvertvgad att så väl R. o. Ad. som de öfriga Stin instämma i hvad BankoUtslct yttrat, isynnerhet som det visat sig, att alla PrivatBanker ledan långt före RiksBanken skaffat sig sedlar efter riva valörer.