Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så hafva t. ex. bergslagsorterna norr om sjöarne Hjelmaren och Mälaren genom denna sam•inanbindningsbana mellan Orebro och Halsberg en möjlighet att kunna lå begagna sig af vestra stambanan och komma ut till Götha Kanal och Götheborg, samt att erhålla de varor, hvilka på Wenern •och Wettern dem tillföras, med lätthet sig transporterade; Södermanland, Westmanland och Östergöthland samt särskildt
Norrköping komma att skörda stora fördelar af denna jernväg.
Då intresset är så allmänt fördeladt, tror jag icke någon ort särskildt anser sig företrädesvis förbunden att till en sådan insamling bidraga.
Utskit har i öfrigt ansett af vigt att anlägga denna föreiiingsbana samtidigt med vestra banan, emedan betydlig besparing och lättnad vid arbetet kan åstadkommas vid vestra stambanans anläggning genom Nerike, emedan föreningsbanan då kan begagnas för material-transporter från Hjelmaren till det inre al nämnde provins.
Äfven jernvägskomitéri har uppå denna omständighet fästat upmärksamheten.
Skulle åter Hr Bildts förslag antagas, så är dock icke möjligt att utan en tidsutdrägt af åtminstone ett eller annat år genomföra detsamma.
Det kan nemi. icke i lyckligaste fall, om det vore utförbart, låta sig göra att dessförinnan hopsamla dessa medel; men genom en sådan tidsutdrägt skulle just omintetgöras den fördel af denna banas snara anläggning, hvilken komitéu påpekat och Utskit erkänt; i följd häraf befarar jag, att, i st. f. en besparing lör Staten, måhända en förlust skulle blifva resultatet af Hr Bildts förslags antagande.
På grund af hvad jag nu anfort, anhåller jag att B. o. Ad. måtte bifalla StatsUtskits förslag i denna del.
Gr. Mörner.
Carl Göran Detlof:
Efter den siste värde talaren, Frih.
Äkerhjelms yttrande i ämnet, har jag föga att tillägga.
Hr Bildt har börjat sitt anförande dermed, att anläggningen af banan mellan Orebro och Halsberg utan fara kunde upskjutas intilldess ett bolag bildade sig, som öfvertoge densamma.
Denna åsigt grundar Hr Bildt uppå den förmodan, att man skulle kunna finna ett sådant bolag uti det s. k. Köping-Hult-bolaget.
Jag måste dock tillstå, att detta synes mig vara en nog sanguinisk förhoppning.
Skulle man verkligen kunna tro, att Köpimr-Hultbolaget, efter den erfarenhet nämnde bolag vunnit om resultaten af upgörelsen med Svenska Staten och om den liberalitet, som af densamma visats bolaget, skulle vara hugadt att inlåta sig uti en ny upgörelse i denna riktning.
Jag för min del kan åtminstone
Den 25 April f. m. -ingalunda vara af denria öfvertygelse.
Här liar vidare blifvit sagdt, att Riksgäldsafdelningens förslag hvilket Hr Bildt åberopar, vore uprättadt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de grunder, som 1853 och 1854 åretis riksdag antagit i afseende på de beviljade låneunderstöden för anläggning af jernvägen mellan Fahlun och Oefle, samt att man, till följd deraf, ansett, sig böra för nu ifrågav.de jernvägsanläggning göra en hemställan till B.
St:r uti enahanda syftning; men, på sätt en föregide talare redan anmärkt, finner man emellan dessa förslag den icke oväsendtliga olikhet, att under det Gefle-Dala-bolaget skulle ännu hafva lånet räntefritt intilldess jernvägen blifvit färdigbyggd, hvarföre någon viss tid ej var af B.
St:r bestämd, så är deremot uti förslaget till låneunderstöd för Orebro-Halsbergs-vägen uptaget att ränta och kapital - afbetalning skulle efter 1803 års utgång taga sin början.
Härtill kommer vidare den betydliga skärpning i vilkor, att under det Gefle-Dala jern vägsbolaget skulle betala 3 proc. å lånekapitalet, hvarutaf skulle
Beräknas för hvad af lånet återstod oguldet 2 procrs ränta och öfverskottet utgöra amortering, så skulle deremot Orebro-Haisberg-bolaget årligen betala 5 proc. å lånekapitalet. hvarutaf för hvad af lånet ej för hvarje betalningstermin godlgjorts, skulle beräknas ränta efter 4 proc. samt återstoden utgöra kapital-afbetalning.
Huruvida verkligen öfverensstämmelse finnes mellan dessa vilkor, lärer R. o. Ad. af det nu anförda finna.
Då det med afseende på nu anmärkte och flera andra omständigheter icke ansetts sannolikt, att något bolag, för utförande af jernvägen emellan Orebro och Halsberg, skulle komma till stånd, hvilket äfven jag tror man icke kan antaga, så har man föreslagit att, åtminstone ett sammanskott skulle göras inom orten, för att betäcka kostnaderna för expropriation af den för jernvägsanläggningen behöfliga mark.
Om jordegarne i provinsen förut hade blifvit öfver detta förslag hörde, anser jag ej omöjligt att inom denna provins beredvilligheten till upoffringar för det allmänna bästa icke heller denna gång skulle hafva förnekat sig, och att således provinsens innevånare kanske äfven nu funnits benägna att på ett sådant förslag ingå.
Denna provins har medelst Statens medverkan, men dock till betydlig del genom enskildas tillskott och nitfulla upoffringar tillvägabragt, jernvägen mellan Nora och Ervalla.
En stor del af dess innevånare har äfven, utan något tillskott af Statsmedel, endast lockade genom förhoppningen å en räntegaranti, hvaraf de sedermera icke kommit i åtnjutande, ingått som delegare för byggande af jernvägen mellan Orebro och Arboga.
De äro således vana vid upoffringar för befrämjande af allmänt nyttiga företag, och de hafva sednast förb år gifvit ett ytterligare prof på sin benägenhet i detta hänseende.
Under det nemligen Staten ombesörjer postbefordringen mellan fasta landet och Gottland, utan någon den ringaste upoffring för denna ös innevånare och under det
Staten äfven med högst betydlig kostnad anlade en telegrafledning från fasta landet till nämnde ö, så hade postverket icke råd att påkosta två hundra rdr rmt, för att låta en postväska fran Stockholm till Örebro samt åter följa med på Köping-Hult-jern - Den 25 April f. m ■vägen från Orebro till Arboga och vidare på de ångbåtar, som underböllo daglig förbindelse emellan sistnämnde stad och Stockholm, utan fordrade af innevänarne i Nerike, att de skulle genom sammanskott anskaffa den behöfliga summan.
Denna framställning hade från K. Gen.-Post-Styrelsen icke väl blifvit gjord, förrän det erforderliga beloppet genast bief sammanskjutet och till vederb:de ölverlemnadt.
Denna provins har således praktiskt, genom förut gjorda upoffringar, visat, att den icke är obenägen att ingå på sådana förslag; meri deraf, Mine Hrr, följer icke att man bör på denna provins tillämpa samma regel, som bonden, då han lassade hästen och sade; »tål du detta, så krin du nog tåla litet till», och härmed fortfor intill dess det arma djuret icke kunde draga bör-, dan, utan dignade under densamma.
På samma gång jag således erkänner riktigheten af deri grundsats, att det icke är för mycket att de orter, som hafva närmaste och största fördel af de dyrbara jernvägarnes anläggning, äfven i någon mån bidraga till minskande af Starens kostnad för dessa anläggningar, skulle jag likväl icke anse det fullt konseqvent, af R.
St:r att just börja tillämpningen af denna grundsats på den enda ort, som hittills gjort upoffringar i sådan riktning.
Hr Bildt har också upgjort beräkning af kostnaden för den ifrågasatta jernvägen och trott, att denna kostnad vore så högt tilltagen, att derå något öfverskott kunde upkomma.
Som jag hvarken granskat beräkningen öfver denna kostnad eller är i tillfälle att verkställa en sådan granskning, kan jag icke häröfver afgifva något yttrande, men mig vill det synas, att om förhållandet verkligen skulle vara sådant, som Hr Bildt antydt. så blir det en ren förtjenst för
Staten att sjelf få behålla det blifvande öfverskotta.
Detsamma kunde kanske komma ganska väl till pass vid sådana jernvägars utförande, för hvilka kostnaderna tilläfventyrs blifvit för lågt beräknade.
Utsk:t hemställer, att om något öfverskott upstår på en bana, detsamma måtte få användas för att fylla bristen å en annan ; och då iiro de medel, som kunna besparas på banan mellan Halsberg och Orebro, alldeles icke för jervägsanläggningärne förlorade.
De kunna, som sagdt är, komma till godo åtminstone i en framtid.
Jag får derföre förena mig med deni, som yrka bifall till Utsk:ts förslag i denna del.
Hr von Ehrenheim, Per Jakob:
För min del kan ing icke annat än beklaga, att R.
St:r icke från början antagit den grundsats, att orter, genom hvilka jernvägar anläggas, skola betala ifrågakommande expropriationskostnader; och synes m;g, om nu detta misstag en gång blifvit begånget och svårligen kan hjelpas, hvad de stambanor beträffar, som redan äro under byggnad, det dock vara af stor vigt, att inga banor vidare byggas, utan att den riktiga grundsatsen vinner erkännande.
På samma gång som stambanorna gagna landet i sin helhet, så gagna de ock företrädesvis de trakter, som de genomlöpa, och det är derföre billigt att dessa trakter i någon mån företrädesvis till dem bidraga.
Väl gäller detta mindre för Orebro-Halsbergs-banan, som egentligen är en utfart sbana Den 25 April f. m. 331. fartsbana för hela den norra delen af medlersta Sverige, men äfven den har ett distrikt, som deraf i lörsta rummet drager nytta, och det är nästan en fördel att hörja tillämpning af den nya grundsatsen här, emedan det sedermera holde blifva omöjligt att frångå den i fråga om andra banor.
Det är för öfrigt alldeles otvifvelaktigt, att expropriationskostnaderne, som nu upgå till ganska stora summor, skulle betydligt minskas, om de erlades af de i jernvägen närmast intresserade och icke af Staten.
Jordegarne skulle minska sina fordringar af omtanka både för sitt eget och sina grannar* intressen.
Att svårigheter i praktiskt afseende skulle möta vid tillämpningen af ifrågavide grundsats, vill jag väl ej bestrida, men otvifvelaktigt skulle de kunna ölvervinnas på det enskildta altalets väg, om expropriation, utan kostnad för Staten, blefve vilkor för jernvägsanläggningen.
Att deremot besluta en jernvägsanläggniug i viss rigtning och på samma gång påbjuda sammanskott inom en viss ort till expropriation, vore, efter min tanke, ett högst oriktigt förfarande.
Jag förenar mig uti Hr Bildts reservation.
Den siste värde talaren, Hr Ehrenheim, har re dan besvarat den framställning af Frih.
Åkerhjelm, med anledning af hvilken jag begärt ordet.
Hr Ehrenheim säger nemi. att han aldrig tänkt sig dessa medels ingående till statsverket på annat sätt än genom frivilliga tillskott.
Om det nu blir tillkännagifvet inom de orter, som hafva fördel af denna jernväg, att dylika tillskot t böra ega runi för jernvägs-anläggningar, sä visar sig tydligen, huruvida beliofvet af denna jernväg är nog starkt för att åstadkomma målet.
Detla är sättet att uttala opinionen.
Kassans anlitande är vida säkrare mätare af opinionens värde än skrifvandet af brochure!- och artiklar i frågan, då det gäller att befrämja industriella företag.
På detta sätt anser jag således, att man bör hopsamla medel; och att upgifva någon beskattningsniethod liar jag redan vid föregående tillfällen ansett oriktigt; och tror äfven nu alla andra sätt olämpliga, utom det, som upträder i forin af frivilliga bidrag.
Åkerhjelm har dessutom anmärkt att vid sista riksdagen förekom en sainmanbindnings-bana i jernvägssyslemet uti det framlagda jern vägsförslaget, nemi. melian Halsberg och Orebro och den norra stambanan, och att, då denna fråga var före, jag icke befanns antecknad som reservant.
Jag ber att med anledn. häraf få yttra, att det är något helt annat att anse att en bana bör byggas i en annan riktning och, då detta icke eger rum. yttra sm lifver, huru stor summa dertill skall användas.
Det var i detta hänseende, som jag icke var antecknad som reservant.
Jag har alltid varit af den åsigten, att. enskilde borde i detta fall bidraga; och denna åsigt har jag städse i Utsk:t uttalat, men då var icke annat i fråga än votera anslagsbeloppet för en dylik bana.
Hvad nu södra och vestra stambauan beträffar, så. var minoriteten af den åsigt H. V. 31 32J
Den 25 April f. m. att enskilde borde betala och Sfven då yttrade jag mig i Utsk:t i samma anda; men då jag vid 1 853—54 årens Riksdag framlagt förslag på hvad satt enskilde skulle bidraga, lyckades jag blott att få ett RiksStånds bifall till detta förslag, hvaremot detsamma af öfriga RiksStånden blef afslaget.
Då således detta förslag blef af slaget samt i StatsUtsk:t fallit med betydlig majoritet, syntes det mig icke vara viirdt att under de många tvistefrågorna, som under sista riksdagen förekommo, framlägga något vidare förslag i den riktningen.
Det nu förevrde förslaget synes mig deremot praktiskt1 kunna tillämpas i alla tider.
Innevånarues begär att få en jernväg har framkallat dessa frivilliga bidrag.
Det är en frivillig gärd af kommunen till det allmänna.
Det fanns .2:ne alternativa banor från Orebro.
Den ena gick från Orebro i mera vestlig och den andra i mera östlig riktning.
Vid dessa båda förhållanden tror jag att det är ganska sannolikt att den mera östliga linien, för att 1a ett företräde framför den vestliga, gerna erbjuder sitt enskildta bidrag.
Emedlertid.förföll saken.
Man frågar nu: hvilka äro egentligen de orter, som hafva nytta af jernvägen?
Det är en sanning att de, som bo en half mil från Orebro och Halsberg, icke hafva någon särdeles nytta deraf, men den rörelse och industri, som på längre afstånd söker sig väg till Orebro, den skördar fördelen; och detta uttalar sig genom frivilliga subskriptionslistor, som framläggas.
Jag ber i öfrigt endast att få nämna, att fyra femtedelar var den utdelning af lånet, som StatslJtsk:ts afdelning ansåg sig böra föreslå.
Detta nedsattes till hälften af hvad jernvägen kostade.
Här fanns således en af afdelningen föreslagen stor summa, så stor, att den verkligen var större än det belopp, hvartill anläggningskostnaden för jernvägen skulle upgålt.
Bolaget skulle visserligen fått erlägga större ränta än Gefle-Dala bolaget, men deremot erhålla hela lånet, och det är väl det som är den egentliga hufvudsaken.
Svårigheten var viii att samla det erforderliga kapitalet, ty om banan medför så ofantliat stora ekonomiska fördelar, tror jag att enskilda bolag skulle med. lätthet bilda sig.
Jag anser i öfrigt att det är mycket lätt för ett enskildt bolag att från Orebro söka sig väg ner till Halsberg. då det finge begagna sig af Köping-Hult-bolagets materiel och bangård.
Likväl och då jag, oaktadt jag haft kännedom att ett RiksSlånd redan antagit det af afdelningen gjorda förslag, anser att, när 2:ne andra Riksstånd godkänt Utsk;ts förslag, någon förhoppning icke under närvide förhållanden bör hvsas om framgång för det af mig väckta förslag eller för principen i dess större utsträckning, så har jag trott mig böra inskränka mig till den sednare af mig i ämnet gjorda framställning.
Denna princip skall icke göra sig gällande denna riksdag, men jag är så öfvertygad om dess sanning, att om den också faller vid detta riksmöte, skall deri dock, likasom alla andra sanningar, hafva en säker framtid.
Det har af Gr.
Mörner yttrats åtskilliga anspelningar på de belopp, som provinsen Gottland kostar Staten.
Detta förhållande vill jag icke bestrida; men hvad egentligen provinsen Gottland har med förev.-de ämne att göra, kan jag för min del sannerligen icke fatta, om icke att jag för närv:de tillhör detta samhälle och Den 25 April i. m. nr omnämnde ian» Landshöfding samt har yttrat mig i detta ämne.
Jag får slutligen anhålla om bifall till den uti min reservation gjorda hemställan.
Sprengtporten, Jakob Wilhelm:
Så framt
Stats banorna böra betraktas såsom en spekulation af Staten, emedan de befordra lyftning af industri och handel i allmänhet, samt det sålunda mäste anses vara af vigt att statsbanorna anläggas i den riktning, sorn är den mest förmånliga, skaile jag icke tro att man bör göra frågan, huruvida en statsbana skall anläggas eller icke, beroende af den omständighet, om de orter, hvilka denna bana skall genomgå, tinna sig hugade eller _ icke att bidraga till densamma.
Frågan nu är således, huruvida Örebro-Halsbergs-banan kan anses såsom varande af den vigt för Staten att, man icke bör göra dess utförande beroende af enskildes önskningar.
Denna bana tillhör dock, efter mitt förmenande, helt och hållet systemet af statsbanorna.
Den kommer nemi. att förbinda en redan befintlig statsbana med en annan, som skall anläggas.
Detta ar otvifvelaktigt till Statens fördel och till gagn för trafiken.
Jag kan alltså icke tillämpa den grundsats, hvilken jag för öfrigt icke anser sakna billighet, att nemi. orterna må något bidraga till jernbanornas utförande, antingen nu detta svar alser en viss fördelningsgrund, hvilket jag likväl för min del icke kan anse såsom det rättaste sättet, enär stora svårigheter upställa sig mot dess rättvisa tillämpning, eller ock uti form af frivilliga bidrag.
Om ock Staten ålade orterna att lemna bidrag, blefve dock fördelningen synnerligen svår.
De orter, som hafva den största fördelen af jernvägarna,, äro städerna ; och af dessa erkänner man allmänt att de större städerna, vid ändpunkterna af jernvägen, deraf hafva det mesta gagn.
Uti hvad förhållande skulle då städerna Stockholm och Götheborg bidraga?
Med stöd af hvad jag nu yttrat samt uppå de skäl, som blifvit artdragna af flera föreg:de talare, får jag tillstyrka bifall till StatsUtsk:ts förslag i denna del.
Jag har roed tillfredsställelse hört att den ledamot, som mest här ifrar för den åsigt att enskilda skola deltaga i byggande af Hatsbergs-banan, nu uti sitt sednare anförande icke fortsatt detta yrkande att ytterligare ett bolag borde derföre bildas, — ehuru han likväl på samma gång uttalat den mening, att det vore sannolikt, det ett sådant bolag skulle kunna bildas, — ty jag kan, med den kännedom jag eger orri ifrågav:de läns förhållanden, icke annat än i allo instämma i hvad dess höfding yttrat derom, att det skulle vara rent af en omöjlighet att nu, på flora år åtminstone, i provinsen Nerike Lilda ett så betydligt bolag,,som skulle erfordras tor detta ändamål.
Om man dervid skulle hafva några förhoppningar på Orebro-Arboga bolaget, tror jag dock, att jag, utan fitia att förnärma detta bolag, vågar försäkra, att detta icke ligger i dems förmåga, i följd af olyckor, som måhända icke berott på detta bolag sjellt att förekomma.
Detta bolag har ju måst öfvergifva fullföljandet af banan mellan Arboga och Köping, ehuru
Den 25 April t. m. jag »kulle tro, att den var nära till hälften färdig.
Det ligger mycket uti fleras intresse att begagna sig af flen oktrov, de hafva, att bygga till Kristinehamn, emedan först derigenom skulle den banan, de redan b.vggt, kunna blifva fullt lönande.
Detta har dock, af lätt begripliga skäl. icke kunnat ske.
Huru kan man tro eller lyssna till förespeglingar att detta bolag skulle vara villigt öfvertaga (letia nya företag?
Den sorn säger att detta bolag skall åtaga sig denna bana pä de vilkor, sorn varit omtaldta, känner sannerligen icke förhållanderna.
Min öfvertygelse är att, någon fråga derom aldrig kan u.pstå.
Då kommer man till den andra frågan, om provinsen rättvisligen beböfver till någon del, otn icke helt oell hållet, bidraga till denna bana.
Det synes mig dock något sent nu, sedan vägen från Stockholm till Götheborg är, om icke afslutad, dock helt och hållet under arbete samt så många andra banor i Sverige iner eller mindre färdigbyggda, att åter uplifva deli gamla striden otn rätta sättet för jernvägars utförande här i landet.
Jag skulle önskat att kunna förena mig med dem, sorn uttalat den åsigt att de orter, genom hvilka jernvägarna gå, borde dertill bidraga, dock icke genom sådana har frivilliga skänker och gafvor, ulan på så sätt, att enskilde skulle såsom aktieegare deltaga uti jernvägsanläggningarna samt att
Staten bildade likasom stora aktiebolag och lemnade lån dertill.
Derigenom erhölles först och främst det rättvisa intresse för saken, som ligger i enskilda bolags natur, och Staten sjelf kunde således hafva att påräkna kännedom och kunskaper vid förvaltningen och räkenskapernas förande; men äfven delta är numera för sent, såvida icke ett undantag skull göras för denna provins.
Jag liar svårt att fatta, att detta är rätt, ty jag kan, på sätt jag förut nämnt, icke anse denna bana för uteslutande provinciel.
Jag kan icke inse hvarför just provinsen Nerike skall belastas ined större tunga än öfriga delar af landet.
Om denna bana verkligen vore provinciel, skulle icke större delar af det öfriga landet hemta något väsendtligt gagn deraf; ty med en provinciel bana menar man en bana mellan två orter, hvilken är så önskvärd och nyttig för dessa orter, att elen icke är det i samma mån för Staten.
Ar det förhållandet med denna bana?
Enskilda motionärer hafva uttalat en motsatt tanka.
StatsUtskit har äfven instämt deruti.
Regeringen har uptagit denna bana uti sin propus, såsom nödvändig och nyttig för det allmänna, och vid föreg:de diskussioner har detta icke heller blifvit best ridt.
Denna bana är bland annat nyttig derföre, att den underlättar byggandet af de återstående delarna af Götlieborgs-Stockliolms-banan.
Den kommer dessutom att bli en af de blista matare för denna bana.
Jag är i tillfälle att i afseende derpå upgifva ett förhållande rörande en jernväg, hvartill kartan blifvit upniätt och ett förslag blifvit upställdt, ehuru detsamma nu blifvit öfvergifven
Då nemi. fråga var att uträkna trafiken på en bana från Mjörn, så beräknades som säkert att på denna vägen från Östergötliland till Örebro skulle föras cirka 400,000 Sk^l gods och således ganska betydligt öka rörelsen äfven på den allmänna statsbanan.
Att den rörelse, som der eger rum, i stället för att förökas, skulle fördubblas, är jag öfvertvgad om. Sådana t)«B April t. m. förhållanden har Regeringen vitsordat, hvad de öfriga banorna beträffar, och detta skall säkerligen äfven här blifva händelsen.
Jag tror, i likhet med Gr, Hamilton, att det blir svårt att upleta någon punkt på våra jernbanor, sorn kommer att hafva så liflig rörelse som denna banas sträckning.
Om nu så är, hvarföre bestrida då länets innevånare att deltaga i detta företag?
Jo just af det skäl, som länets höfding anfört, att nemi. det dels skulle blifva ganska svårt att verkställa fördelningen, dels vara orättvist, att, när icke andra provinser blifvit pålagda detta, ensamt Nerike skulle blifva det.
Vidkommande det exempel, som den siste värde talaren, under åberopande af Småland, andragit, så medger jag att det der gått för sig, att sätta saken likasom på auktion.
Man har der bjudit allt sitt till för att för den ena eller andra åsigten få tillsammans en mängd namnteckningar; men jag frågar Er, Mina Hrr t är det rätt och bör det ske framdeles?
Jag röstar för Ut,sk:ts förslag.
Hr Brakel, Mauritz:
Jag instämmer uti den af Hr Bildt uttalade åsigt, att enskilde böra i någon män bidraga till de jernvägar, hvilka hädanefter komma att bygga9.
Åkerhjelm har talat om de svårigheter, som skulle komma att för åstadkommande af detta bidrag upstå, till följd af de många olika intressen för denna jernväg, som de, hvilka bo på längre eller kortare afstånd från banan, måste ega.
Jag är dock fullt öfvertygad att, om denna bana icke skulle få byggas på Statens bekostnad på annat vilkor, än att jorden kostnadsfritt öfverlemnades till Staten, skulle Landshöfdingen i Orebro län hafva ganska lätt att bilda ett bolag, som exproprierade jorden.
Detta är nemi. ett bestyr, som icke egentligen angår Staten, utan orten; och jag förmodar, att det icke skulle medföra så stora svårigheter.
Sprengtporten åter har yttrat, att denna bana bör byggas efter samma grunder, sorn öfriga banor här i landet, enär den står i sammanhang med hela norra jern vägssystemet.
När en gång banan norr om Mälaren blir beslutad, då blir äfven ifrågav-.de bana nödvändig, men icke förr; och jag är ganska säker, att om man skulle upskjuta byggandet al denna bana, intill dess norra banan blir färdigbygd, så skola nog Nerikes innevånare dessförinnan hafva hittat på medel att expropriera den jord, som Staten behöfver.
Jag förenar mig i de af Hrr Bildt och Ehrenheim framställde yrkanden.
Hr Montgomery:
I afseende på den jemförelse, som af Hr Bildtg upställdes mellan öfriga Statsbanor och denna bana, måste jag uttala, att jag finner densamma oriktig.
Den värde talaren yttrade nemligen, att, som jordegare från flera härader i Småland erbjudit sig bestrida expropriationskostnaden, så borde äfven vid detta tillfälle på samma sätt förfaras.
Dervid är dock den olikheten att märka, att Småland, i hvilketdera fället som helst, nu först får en jernväg, utan att provinsen förr haft någon, hvaremot 82* Den 25 April f. m.