Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regerings - Den 6 A p i- i 1 f. m. ringsformen full rätt, att återremittera frågan till ConstitutionsUtskottet, äfven om Blott för att bereda pröfning af Ståndets, för dess gemensamma tanka förklarade, mening.
Jag finner §. tydlig, emedan der äfven talas om behandlingen af en Kongl. Proposition i Grundlagsfråga, men jag hemställer, hvartill denna återremiss skulle tjena.
Ridderskapet och Adeln har redan till ConstitutionsUtskottet öfverlemnat
Ståndets gemensamma tankar, dem äfven Minoriteten i Utskottet och bland dem Herr Cederschjöld, som upptagit desamma, ansett innefatta afstyrkande å Propositionen; men då något afslag vid innevarande Riksdag, å denna af ConstitutionsUtskottet tillstyrkta Kongl.
Proposition icke jGrundlagsenligt kan äga rum, och de öfriga Stånden deremot lika grundlagsenligt förklarat ^ConstitutionsUtskottets pluralitets tillstyrkande af propositionen Böra hvila till nästa Riksdag, så kan någon förstärkning af ConstitutionsUtskottet till ärendets afgörande icke komma i fråga eller möjeligen blifva på närvarande fall tillämplig; och jag är derföre af den åsigt, att Utskottets memorial bör läggas till Handlingarne.
Grefve Posses Arvid:
Jag är förekommen af Herr Lefren.
Jag anmälte mig, då Herr Hjerta talade, emedan, om de anmärkningar han då gjorde, varit riktiga, 19 H. 16 242 Den 6 April f. m. hade de af mig yttrade slutsatser saknat all grund.
Herr Hjerta har nemligen påstått, att i 81 §.
Regeringsformen, menas icke det vanliga, utan Förstärkt ConstitutionsUtskott.
För att visa, att icke så är, torde tillåtas mig, att uppläsa följande stycke ur nämde §. der det heter: ”Vill Konungen ”hos Rikets Ständer föreslå någon ändring ”i Grundlagarne, höre Han StatsRådet och ”öfverlemne sedan Sin Proposition, jemte ”StatsRådets tankar deröfver, till Rikets ”Ständer, som genast, utan att om denna ”proposition öfverlägga, uppdrage Consti”tutionsUtskottetj att sitt Utlåtande derom ”till Rikets Ständer afgifva.”
Här måste ostridigt menas det vanliga ConstitutionsUtskoltet.
Vidare läses i samma : ”Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riks' ”dag, då Rikets Ständer skola sitt beslut ”derom fatta.”
Ordet:
Utskottet måtte väl här hafva afseende å samma Utskott, till hvilket ärendet blifvit remitteradt, d. v. s. det vanliga ConstitutionsUtskottet, och således hoppas jag, att Herr Hjertås anmärkning finnes oriktig, men den af mig yttrade mening deremot ovederläggelig.
Jag bade äfven för min del, såsom deltagande uti den sex timmars långa debatt, hvilken, då frågan här sist förevar, ägde rum, ämnat att Den 6 April f. m. 2^3 i dag närmare utveckla mina åsigter öfver det märkvärdiga Memorialet, meli då jag liört, att äfven de, som varit af motsatt tanka med mig, ogilla detsamma, förbigår jag alla critiska anmärkningar deröfver, som skulle haft för ändamål, att ådagalägga ibland annat origtiga citationer ur Ständernas skrifvelse i ämnet vid förra Riksdagen.
Jag inskränker mig nu till formen för den behandling, som Ridderskapet och Adeln går att taga, för att vinna slut i denna sak.
Man har fäst sig vid skillnaden emellan att afstyrka och af slä ett Konungens GrundlagsFörslag.
Grefve Posse har förklarat omöjligheten, att nu afslå den Kongliga Propositionen.
Jag medger det vara rätt.
Om fråga vore att företaga något sådant, skulle jag äfven sätta mig deremot, men jag kan ej linna, derest man vill hålla sig vid tydliga ordalagen, hvilket jag för min del alltid gerna gör, huru man kan komma till en sådan slutsats.
Det måtte vara tydligt, att, då Ståndet ej vill tillstyrka bifall å den Kongliga Propositionen, Ståndet måtte äga rätt, att, vid debatteringen derom, afstyrka densamma, men deraf följer ej, att Ståndet de facto afslår propositionen.
Härpå livälfver sig hela frågan, och då Herr Grefve af Wetterstedt sagt, att han för sin del ej skulle finna det vara orätt, att förstärka ConstitutionsUtskottet, om han deraf kunde inse någon påföljd, 16® »44 Den 6 April f. ra. får jag förklara, att jng finner deraf uppstå någon påföljd, den nemi. att om Förstärkta ConstitulionsUtskottet finner de anmärkningar, som Ridderskapet och Adelil sist behagade förklara för deras gemensamma tankar, vara riktige, så händer det, att Förstärkta ConstitutionsTJtskottet, icke sorn det vanliga Constitutionslltskottet nu gjort, tillstyrker bifall å den Kongliga Propositionen, utan i stället afstyrker densamma.
Propositionen blir derföre icke afgjord eller afslagen, enär sådant endast tillkommer de härnäst sammanträdande Ständer.
Jag finner frågan så klar, att all sammanblandning af orden afstyrka och afståf ej borde förvilla Ridderskapet och Adeln, att fatta ett beslut, som vore stridande mot hvad Ståndet en gång förklarat utgöra dess gemensamma tankar.
Jag anhåller, att Memorialet mätte ogillas, emedan det ej vederlagt de anmärkningar i sak, som innefattas i de tankar Ridderskapet och Adeln förklarat för Dess gemensamma, och att sådant måtte föranleda till frågans behandling af ett Förstärkt ConstitutionsUtskott, derefter frågan kommer att definitift afgöras vid näst infallande Riksmöte.
Jag kan ej lika med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt inse, huru någon återremiss till det vanliga ConstitutionsUtskottet kan komma i fråga; men jag instämmer med Grefve Frölich i sista Den 6 April f. m. 245 meningen af dess yttrande, alt ett Förstärkt ConstitutionsUtskott
Lör uppdragas behandlingen af delta ärende, så att Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar antingen blifva afstyrkte eller tillstyrkte.
Om det Förstärkta Utskottet da afgifver ett tillstyrkande Utlåtande, förekommer icke vidare öfverläggning i ärendet under denna Riksdag; äfvensom, i fall af ett afstyrkande, och om två Stånd stadna emot två, frågan uppskjutes till afgörande vid nästa Riksdag, då alla fyra Stånden definitift komma alt yttra sig öfver den Kongliga Propositionen.
På denna grund anser jag ingen vådlig princip hafva blifvit af mig yttrad, då jag sagt, alt detsamma gäller för Förstärkt som för vanligt ConstitutionsUtskott. 56 §. omtalar tydligt, huru förstärkt ConstilulionsUtskott skall tillsättas, och en sådan fråga, som denna, der afgöras.
Jag föreslog derföre, alt Memorialet måtte återremitteras till det nu varande ConstilutionsUtskottet, på det ärendets behandling af Förstärkt ConstitutionsIJtskott må kunna tillvägabringas.
Grefve HamiltonJohn:
Jag anhåller, alt Herr Cederschjölds yttrande i ConstilutionsUtskottet af den 5 sistlidne Februarii måtte uppläsas.
I anledning häraf upplästes Herr Cederschjölds den 5 sistlidne Februari uti 246 Den 6 April f. m.
ConstitulionsUtskottet afgifne, vid Utskottets förevarande Memorial bifogade, yttrande.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner> idolph Göran:
Jag hade ej tänkt i detta ämne upptaga Ridderskapets och Adelns tid, enär frågan blifvit så väl utredd af Herr Grefve Posse och Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, men då jag nu hör den sats yrkas, att ett ConstitutionsUtskott, som en gång tillstyrkt bifall å en Konglig Proposition, skall förstärkas, för att tillvägabringa ett afslag derå, och att följagteligen tvänne stridiga utlåtanden öfver en och samma fråga, båda i ConstitutionsUtskottets; namn afgifna, skulle komma att hvila till nästa Riksdag för att då Grundlagsenligt behandlas, kan jag ej tillbakahålla min öfvertygelse, att jag häruti finner en fortsättning af dessa anmärkningsvärda försök att misstyda Grundlagarne, hvarigenom man dels förklarat för tydligt, hvad som icke var det, dels vid andra tillfällen velat gifva åt Grundlagen en tolkning stridande emot dess bokstafliga föreskrift, och att jag tror, att på sådant sätt all säkerhet skall rubbas för beståndet af de genom Grundlagen stadgade förhållanden, och frihetens undergång således beredas.
Jag måste derföre protestera emot alla sådana försök, och då Konungen, vid detta tillfälle, gått Rikets Ständers önskningar till mötes, Den 6 April f. m. 247 icke allenast genom ett Förslag till Grundlagens förtydligande, utan äfven, genom ett i förhand gjordt begifvande, kan jag ej annat än yrka, att ConstitutionsUtskottets Utlåtande, sorn tillstyrker bifall å Konungens nådiga Proposition, måtte enligt Grundlagens föreskrift blifva hvilande till afgörande vid nästa Riksdag, såsom de trenne öfrige RiksStånden redan beslutat.
Äfven jag bar reminiscencer, ehuru ej från längre tid tillbaka än denna Riksdag, och äfven denna debatt.
När jag nu sett försök göras, att godtyckligt tolka Grundlagen efter enskildta åsigter, har min uppmärksamhet ännu mera blifvit fästad på nödvändigheten af, att strängt bålla sig vid det visa Stadgande i 83 §. af vår Regeringsform, som bjuder, att Grundlagarne skola efter deras ordaly»- delse i hvarje serskildt fall tillämpas.
Vi kunna af vår egen historia hämta flera exempel
Lill bevis på vigten af denna sats.
För icke mer än Ettllundrade år sedan hade vi en Grundlag, som stadgade, att Rikets Råd blott skulle räda, och Konungen styra med
Råds råde, icke Rikets Ständer; men denna Grundlag tolkades så länge efter enskilda åsigter, att en af Rådets pluralitet använd Stämpel med Konungens namn, mot Konungens vilja, gaf kraft åt Kouungsbud,;alt ombytlig» majoriteter iuom RiksStåiiifen och Secreta Utskottet till - 248 Deri 6 April f. m. ägnade sig oinskränkt magt öfver RiksStyrelsen, och att slutligen den ig Augusti 1772 af liela Svenska Folkets önskningar framkallades.
Jag erkänner riktigheten af den grundsats, alt sådane Tjenstemän, som Notarier, böra tillsättas af det Stånd, hvartill de höra, och jag tror, att detta äfven föranledt Konungen, att nu, i sanning för första gången, gå Ständernas önskningar till mötes, så fort cle för honom blifvit framlagda.
Man har ansett, att genom erkännande af nödvändigheten, att förtydliga 24 §. i Riksdagsordningen, våda skulle uppkomma, derigenom att man då kunde hafva ansetts erkänna den sats, att allt hvad som ej uttryckeligen vore förbudit, vore tillåtit.
Vöre slutsatsen riktig, skulle jag ock motstrida den föreslagna förändringen, men, mine Herrar, här finnes en annan vida-* kraftigare grund, hvarpå Konungens rätt att tillsätta BondeStåndels Notarier hvilar, nemligen heij dens > så länge denna ej af uttryckligt laghud blifvit upphäfven.
Då 1810 års Riksdagsordning stiftades, tillsatte Konungen dessa Notarier, och denna Grundlag gjorde deri intet hinder.
Må jag här få återkalla efterdömet af det Land, der Konstitutionel frihet troligen slagit de djupaste rötter — af England.
Der gäller såsom orubblig grundsats — häfd ens rätt, till dess den af skrifven Lag blifvit upphäfven, och Den 6 April f. m. 24o jag mäste medgifva, att jag endast i antagandet af denna grundsats, finnér säkerhet mot godtycket, då ingen Lag kan vara så bestämd,- så upptagande alla möjliga fall, att den icke kan vrängas.
För att visa, huru orätt Herr Hjerta tolkar Grundlagen, anhåller jag, att ur 56 §. i Regeringsformen få uppläsa det, som deri handlar om Förstärkt ConstilutionsUtskott.
Det lyder nemligen: ”Utskottet ”åligger då, att samtelige RiksStåndens tan”kar till ett helt utlåtande i möjligaste ”måtto sammanjemka, och, om oförenliga ”skiljagtigheter finnas, dem derjemte till ”samteliga RiksStåndens behandlande an”mäla.
Förena sig derefter samtelige Riks-» ”Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile ”det till ett slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt, som ofvan före”skrifne äro.
Blifva åter något Stånds tan”kar i någon eller några delar skiljagtige ”från de öfrigas, och samma
Stånd sig icke ”efter de öfrige fogar; varde Constitutions”Utskottet, genom val af RiksStåndens ple”na, till slutlig jemkning förstärkt till ett ”antal af tjugo personer af hvarje Stånd, ”hvilka genom samfälld, icke efter Stånd ”anställd, omröstning skiljaktigheterne för”ena, och det dymedelst fullständigt be”redde utlåtande hvile sedan till Rikets ”Ständers afgörande, som ofvan sagdt är.”
Det är således först, sedan sammanjemk - 25o Den 6 April f. m. ning af RiksStåndens tankar icke kunnat ske, och öfrige här föreskrifne åtgärder blifvit iagttagne,som Förstärkt ConstitutionsUtskott kommer i fråga.
Härmed må det tillåtas mig, att jemföra 81 §. af samma Grundlag, der det heter: ”Vill Konungen ”hos Rikets Ständer föreslå någon ändring ”i Grundlagarne, höre Han StatsRådet, och ”öfverlemne sedan Sin Proposition, jemte ”StatsRådets tankar deröfver, till Rikets ”Ständer, som genast, utan att om denna ”proposition förut öfverlägga, uppdrage ”ConstitutionsUtskottet, att sitt utlåtande ”derom till Rikets Ständer afgifva.
Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föresla”git, ” — således innanfråga omFörstärktConstitutionsUtskotts tillvaro ägt rum, — ”hvile ”frågan till nästa Riksdag, då Rikets Stän”der skola sitt beslut derom fatta.
Afstyr”ker Utskottet Konungens proposition, då ”må Rikets
Ständer genast kunna antingen ”denna proposition afslå, eller ock afgöra, ”att de vilja öfver densamma å näst följande Riksdag besluta; gällande i detta ”fall tre Stånds mening, och, om två Stånd ”stadna emot två, deras, som beslutet uppskjutit. ”
Äfven här föreskrifves således en åtgärd, som bör vidtagas, innan Förstärkt ConstitutionsUtskott kan komma i fråga, hvilket först då inträffar, när i anledning af det enkla Utskottets utlåtande olika beslut inom RiksStånden blifvit fattade.
Man lärer således emot Regerings - 4 Den 6 April f. m.
Formens 83 §., icke i den 81 kunna inpractisera ett Förstärkt ConstitutionsUtskott; och förenar jag mig, hvad den förevarande frågans behandling angår, med Grefve Posse.
Det är egenteligen af Herr Hjertås och Grefve Frölichs anmärkningar, som jag finner mig uppmanad, att till desammas vederläggande upptaga några ögonblick.
Dessa Herrar hafva trodt, att ett ConstitutionsUtskotts
Utlåtande ej vore annat, än ett vanligt Utskotts, och kunde på samma sätt, som det, bringas till afgörande.
Sådant är dock i rak strid emot Grundlagen.
ConstitutionsUtskottet har redan yttrat sig i hufvudfrågan, och tre
Stånd hafva bifallit dess åsigter deraf.
Endast genom ett Förstärkt ConstitutionsUtskott kan någon ändring deri tillvägabringas, men den mening det uttalar förblifver Rikets Ständers beslut, emedan det Förstärkta Utskottet afgör med Ständers rätt.
Likvist skall en Konglig Proposition om Grundlagsförändring, enär den blifvit af ConstitutionsUtskottet tillstyrkt, först å nästa Riksdag till Ständernes afgörande upptagas.
Om nu det genom Nämd förstärkta ConstitutionsUtskottet afstyrkte Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, skulle detta afstyrkande, efter de ofvannämde värde Ledamöternes mening, hvila lill afgörande vid nästa Riksdag.
Det är dock så 252 Den 6 April f. m. mycket mindre rätt, som om en Kongl. Proposition blifvit ;if ConstilutionsUtskottct afstyrkt, kan den genast vid samma Riksdag af Ständerne afslås.
Jag anser derföre icke möjligt, att någon sådan proposition, som dessa Herrar åsyftat, kan framställas, utan måste denna af Konungen väckta fråga om ändring i Grundlagen hvila till afgörande vid nästa Riksmöte.
Jag skall ej vidlyftigt uppehålla mig vid sjelfva hufvudämnet, utan blott fästa mig vid ConstitutionsTJtskottets Memorial.
Jag föreställer mig nemligen ConstitutionsUtskottet, som en Auctoritet, hvilken ej afgifver Utlåtande, innan den fullständigt behandlat frågan, och då bade Utskottet bort först hos Ridderskapet och Adeln göra framställning om tankarnes slutjemkning genom Förstärkt Utskott, innan någon anmälan skedde bos de öfrige Stånden.
Detta är hvad jag yrkar måtte sättas i verkställighet, och jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln är så consequent, att Ståndet vidblifver, hvad som sist förklarades för Ståndets gemensamma tankar, samt öfverlemnar ärendet till behandling af Förstärkt ConstitutionsUtskott, enligt 56 §. i RegeringsFormen.
I afseende å hvad af en värd Ledamot blifvit yttradt om begäret, att förtydliga grundlagarne, der de redan voro nog tydliga, så har han visserligen åberopat eli Don 6 April f. ta. 253 kraftigt exempel, det jng dock af grannlagenhet vill förbigå, under den enkla anmärkning, att efterdömet härvid visat sin verksamhet, och torde man härutinnan igenfinna, huru verket alltid prisar mästaren, och jag tror ej, att det är den enskildta Represen tanten, som börjat finna otydligt, hvad verkeligen var tydligt, utan att det är ifrån andra håll, som första exemplen derpå gifvits; och det är just derifrån, sorn. hela den under disscusionen i detta ämne yttrade farhåga uppkommit.
Jag anhåller, att Ridderskapet och Adeln ville fatta beslut om Förstärkt ConstitulionsUtskott, och, till verkställighet deraf, gifva sådant tillkänna åt nu varande ConstitulionsUtskott.
Grefve Horn j Claes Fredrik:
Friherre Anckarswärd har till en del vederlagt Hans Excellence Herr Grefve Mörners yttrande, men jag får tillägga, att då Herr Grefve Mörner sagt, att den Kongl.
Propositionen grundar sig på Ständernas önskan, är likväl förhållandet icke så, hvilket jag anhåller att få visa med slutet af Ständernas underdåniga skrifvelse i ämnet vid förra Riksdagen, hvarest orden lyda: ”Rikets Ständer, som ”funnit BondeStåndets rättighet, att, med ”undantag af Secreteraren, hvilken af Konungen utnämnes, efter eget val tillsätta ”Ståndets Canzli-betjening vid Riksdagarne, ”vara uti 2/f §.
Riksdagsordningen uttryckligen rnctlgifven, få fördenskull hos E. 3t54 Den G April f. m. ”K. M. i underdånighet anhålla, att, vid ”framdeles blifvande Riksdagar, meranämde ”RiksStånd måtte af denna rättighet kom”ma i obehindrad utöfning, och således ega, ”att hädanefter äfven sina Notarier utse.” Herr Grefve Mörner, som, efter hvad jag förmodar, biträdt med sin tillstyrkan de rådslag, hvilka legat till grund för den Kongl.
Propositionen, har således antingen icke tagit kännedom om ofvanberörde underdåniga skrifvelse, eller ock jäfvat sig sjelf vid åberopandet deraf.
Det är egenteligen för att meddela Höglofl.
Ridderskapet och Adeln sista portionen af de emot Utskottets Memorial gjorde Reservationer, jag begärt ordet.
Det är nemligen Borgmästaren Richerts Reservation jag önskar att få uppläsa, emedan sådant vid de flera uppläsningarne ur förevarande Memorial ej skett.
Reservationen lyder så bär: ”Jag önskar den anteckning i Protokollet, att jag, då hufvudfrågan afgjordes, ”var frånvarande; men jag ber, att äfven ”för framtiden få i Protocollet förvaradt ”mitt bestämda förklarande, att, om jag ”varit i tillfälle att deltaga i Utskottets öfverläggning och beslut, jag alls icke ”bade med min röst biträdt till det slut, ”sorn fattats, emedan jag anser allt tillägg ”i 24 §•
Riksdagsordningen snarare för - Den 6 April f. m. 255 ”mörka än förtydliga denna §.
I öfrigt, ”enär hufvudsaken emedlertid blifvit af Utskottet afgjord, är jag ej emot, då det sy”nes grundlagsenlig!, att Ridderskapet och ”Adeln underrättas om den af öfrige Stån”den vidtagne åtgärd, med förfrågan, huruvida Ridderskapet och Adeln behagar ”foga sig efter dem.
Men som jag förut”ser, att sådan icke lärer blifva följden, ”tror jag, att, sedan svar härom meddelats ”Utskottet, 56 §.
RegeringsFormen torde ”komma att tillämpas.” — Jag har vågat besvära med uppläsandet häraf, emedan minoriteten inom Utskottet ty värr är så liten, att någon afprutning ej kan medgifvas.
Hvad beträffar pluralitetens åsig— ter, så frugtar jag, att de hafva allt för mycket syskontycke med det berygtade Mont rouge, som så ifrigt understödde den icke mindre fameusa Villélska Ministeren.
Då Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt för en stund sedan begärde ordet, och, vid frågan om NäringsStipendierna, fann, att Adeln borde qvarblifva vid sitt förut i ämnet fattade beslut, men i Canalfrågan åter, att Ständernas vid sista Riksdag tagne beslut, icke borde lägga hinder i vägen för dem, att nu fatta ett motsatt, hoppades jag, alt Hans Excellence nu skulle linna tourén vara å nyo kommen till Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid den tanka de en gång i denna sak yttrat.
För att åtminstone a56 Den 6 April f. m. för min del vara consequent, förenar jag mig med Friherre Anckarswärd i begäran om den proposition, hvarom Friherren anhållit.
Jag har egenteligen begärt ordet, för att fritaga mig från att hafva fällt det yttrande, att Förstärkta ConstitutionsUtskottets
Memorial skulle blifva föremål för behandling vid denna Riksdag.
Hvad som härom yttrades, var sagdt af Herr Hjerta, och han har sjelf redan förklarat sin rätta mening dermed.
Jag hoppas, att ingen, som med uppmärksamhet följt mina ord, deraf kunnat draga den slutföljd, som Friherre Cederström.
Jag har tyckt mig finna, att man vill etablera skillnad emellan 56 och 81 §§.; man vill ej, att Kongliga Propositioner i Grundlagsfrågor, skola behandlas såsom andra motioner i denna väg från enskildta eller från ConstitutionsUtskoltet.
Då de från sista Riksdag hvilande förslag till Grundlagsförändringar förevoro till afgörande, hafva vi, lika med de andra Stånden, afslagit det, hvarigenom Konungens Propositioner skolat få en annan behandling, än andra Grundlagsfrågor.
Olikheten bestod deri, att om 81 §. tolkades på ett visst sätt, skulle tvifvel kunna uppstå om ConslitutionsUtskottets
Granskningsrält i afseende på hvad som af Konungen föreslogs i fråga af Grundlags natur.
Den 6 April f. m. natur.
Det är detta resultat, till hvilket man velat komma, och som hade uppstått, om man antagit elen föreslagne öfverflyltningen af en del i 56 §. intagne Stadganden till 8i §.
— Att nu åberopa 81 §. efter det nya förslaget, då den gamla 56 §. ännu lefver, synes vara, att försöka bortblanda saken.
Att ConstitulionsUtskottet, sedan det en gång yttrat sig, ej kunde frångå denna mening, och afgifva ett annat utlåtande, lärer vara quintessencen af hvad Herr Grefve Mörner velat säga.— Jag kan ej finna, hvarföre ConstitutionsUtskoltet, ehuru i vissa fall uppdraget Domsrätt, alltid skall betragtas som en Domstol.
— Jag tror deremot, att ConslitutionsUtskottet bör anses som ett annat Utskott, hvilket, då det erhåller elt Betänkande ålerremitteradt, bör göra afseende på de anmärkningar, hvilka dervid äro gjorde, och, i fall de finnas grundade, antaga dem, samt derefter ändra sitt första Betänkande.
Från den synpunct jag utgår, kan icke härledas någon nödvändighet för det förstärkta ConstilutionsUtskottet, att underställa Ständerna sin i saken fattade mening, utan skall den deremot, efter min åsigt, anses som Ständernas Ullimatum vid den Riksdagen, hvaröfver ej då, utan först vid den påföljande, skall röstas med Ja och Nej, utan att vidare discussion derom äger rum.
Jag tror, att, då raan ser saken på detta sätt, Herr 19 H. 17 358 Den 6 April f. m. Grefve Mörners och Friherre Cederströms anmärkningar skola förfalla.
Jag utredde kanske ej, sista gången lag hade ordet, så fullständigt som jag borde, Grefve Posses förslag, att lägga Memorialet till handlingarne, hvilket skulle innefatta en medelväg emellan hvad Grefven ansåg vara rätt och orätt.
Jag anser någon medelväg i slikt fall icke böra begagnas, emedan det rätta aldrig är mer än ett.
Detta den ädle Grefvens förslag kallar jag att tyda och tolka Grundlagen från, och ej i enlighet med, ordalydelsen.
— Slutligen får jag förena mig med den af Friherre Anckarswärd gjorde framställning, att ConstitutionsUtskottet, som måtte begripa grundlagarne bättre än vi kanske, men dock nu begärt få veta, om Ridderskapet och Adeln vidblifver sitt förra beslut, måtte få svar derå, och att, enär vi ej kunna frångå vårt en gång på goda skäl fattade beslut, att icke antaga den Kungliga Propositionen, emedan den innefattade vådliga otydligheter, och Utskottet icke vederlagt denna SLåndets gemensamma tanka, saken må blifva öfverlemnad till behandling af Förstärkt ConstitutionsUtskott, i enlighet med 56 §.
Jag anhåller endast att få förklara, det jag alldeles icke är okunnig om innehållet af I Den 6 April f. m. Bitets Ständers skrifvelse i detta ämne vid sisllidne Riksdag; meni att, då jag, lika litet som någon annan bland Konungens Rådgifvare, kunnat tillerkänna Rikets Ständer rättigheten alt ensamrne förklara Grundlagarne, bar jag ieke heller kunnat anse sådane Förklaringar annorlunda än såsom önskningarj uttryckta af Rikets Ständer» och jag har vid detta tillfälle med nöje funnit, att Kongl. Majrt ville gå dessa Önskningar till mötes.
Nu, när jag finnér ett fortsatt bemödande, att ensidigt förtyda Grundlagen, kan jag icke annat än förklara sådant anmärkningsvärdt, och jag tror liäfderna lika mycket skola anmärka det, som alt dylika efter år 1720 med framgång fullföljda anspråk ledde till det resultat, att friheten försvann och despotismen koni.