Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke svårt att inse, hvilken ofantlig skilnad, som är i förhållandet af det exempel, jag haft äran anföra, och det Grundlagens stadgande, att förr än en Riksdagsman får vid Domstol tilltalas för inom Ståndet fäll. da yttranden, skall det Riksstånd, till hvil - Den 4 April. 2g ket han hörer, genom jdelars pluralitet detsamma tillåta.
Jag åberopar för öfrigt min sista begäran till snart slut på en öfverläggning , som redan alltför länge ägt ruin.
Grefve Lill] ener antz:
Om Herr Pålman i mitt anförande funnit motsägelser, förmodar jag det vara hans, och icke mitt fel, Jag upprepar än en gång, det jag aldrig begärt något domslut — någon votering.
Jag hade begärt ett enkelt svar, så länge icke mer En en tanke spordes pch åt detta svar har har jag aldrig velat gifva en större vigt, än deri, som med Grundlagarnes esprit och ordalydelse är förenlig.
Frågan är icke mera Oin Baron Wirsing hemställan, och den protocollsjustering, som derpå följt, kan således icke heller ligga i vägen för nuvarande fråga, hvilken är af helt annan beskaffenhet.
Jag utbeder mig Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet för den erinran, att vi nu äro inne på en helt annan fråga, än den, från hvilken vi utgingo.
Under loppet af öfverläggningarna har den fråga uppstått: huruvida någon stridighet emellan våra lika gällande Grundlagar existerar, eller icke existerar?
Och denna fråga synes väl både kunna och böra, på ett eller annat sätt, erhålla ett lagligt slut.
Lagligheten af sättet att komma till ett sådant slut kan, efter hvad jag föreställer mig, ickf 3° Den 4 April. heller vara af mig öfverträdd, då jag heffla ställt frågans hänvisning till ConstitutionsUt* skottet, och således ingalunda begärt, atf Ståndet skulle med dess omedelbara afgörande sig befatta.
Jag har trott mig vara skyldig detta svar på de anmärkningar* som af tvänne värde Ledamöter blifvit gjorde emot behörigheten af denna öfverläggning.
Det är högst ogerna jag förlänger denna discussion, mert jag skall endast säga några Ord.
Jag önskat blott få rappellera Ridderskapet och Adelö mitt förhållande från början i denna säk.
H:r Baron Wirsén hemställde, i anledning af ett yttrande i mitt Memorial, till Ridderskapet och Adeln , huruvida det var enligt med Constitutionen, att en ConstitutionsUtskoftets
Ledamot begagnade de upplysningar, hail inhämtat i StatsRådets Protocoll, vid sina yttrandeit i Plenum.
Detta förmådde mig att till Ridderskapets och Adelns bepröfvande öfverlem* na, huruvida Herr Baron Wirsén haft af mitt yttrande anledning till sin hemställan, och i så fad conformerade jag mig med Herr Baroxl Wirsén sjelf.
Då ingen af Ridderskapet Och Adeln förklarade Herr Baron haft anledning till sin hemställan, Var jag för min del nöjd med Herr LandtMarskalkens proposition , att hvad af Friherre Wirsén och af mig blifvit anfördt stöde för vår räkning i Protocollet förvaradt, och att hela öfVeriäggningen således kunde förfalla, det vill säga, att om Baron Wirsén nu mera finner sjelf sig haft anledning
Den 4 April. 3i till sin hemställan, han då har att vända sig till ConstitutionsUtskottet.
Jag var med Herr LandtMarskalkens proposition så mycket me* ra nöjd, sorn Ridderskapet och Adeln förklarade till den sitt enhälliga bifall.
Då Friherre Raije^ med anledning af den af mig gjorda uppgift om TryckrrihetsFörordningens stadgande i afseende på StatsRådets
Frotocolls tryckning och ailmängörande, yrkat på en Remiss i detta ämne, får jag endast å nyo upprepa, att jag aldrig begärt någon sådan Remiss, Och endast anfört den förmenta stridigheten såsom ett exempel; och under offentligt förklarande, att jag ej ville ingå i någon pröfning af det egentliga föremålet för närvarande öfverlägg. ning.
Som likväl försöket att förena de af mig citerade 2*.ne Grundlagars stadgande, nödvändigt, under hvad slags synpunkt den än må betraktas, blir en Constitutionsfråga, så torde Högvälborne Herr Grefven och Landf* Marskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln upplyst finna, att någon Remiss så mycket mindre derå kan äga rum, som sjelfva frågan, ledande till en förändring i Grundlagen, ej här kan väckas.
Jag förnyar hvad jag i detta ämne förut erinrat, eller att jag anser det vara stridande mot god ordning samt Ridderskapets och Adelns i frågan redan gifna be» slut, att in Pleno härom tillåta någon ytterligare öfverläggning, och jag hemställer så - 3* Den 4 April, ledes, om icke frågan bör anses afgjord samt förenämnde beslut alltid, lända till efterrättelse.
Sedan öfverlägg ningen nu tagit en så oförmodad vändning, skulle jag sjelf ingalunda önska någon framställning till Ståndets besvarande, och anmärker, att jag aldrig i detta ämne begärt någon proposition.
Hane Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den nu ventilerade frågan, i anledning af sitt beslut öfver Herr LandtMarskalkens i sista Pleno gjorda proposition, vara afgjord.
Ropades ett ganska starkt ffa, Föredrogs till Remiss Grefve Rosens, Axet, ■igtlidne Plenidag uppläste Dictamen.
Herr af Uhr, Carl Da vid, yttrade sig skrifttigen till protocollet, sålunda:
Den värde Ledamot af detta Stånd, som i sitt upplästa Dictamen sistlidne Onsdag gjort rättvisa åt mina afsigter med mitt yttrande af den 20 Mars, har fullkomligen tillfredsställt mina enskildta fordringar3 men då jag blifvit van att mycket inskränka dessa , har jag deremot utsträckt mina lordringar såsom medbor ' gare3 Den 4 April. gare, och yrkar, såsom hvarje Svensk
Mati bär, en allmän gemensam medborgerlighet ho* 'mina Landsman.
En sådan egenskap behöfver nödvändigt att verka i förening bos samteliga invånare i detta Land, som ej allenast påkallar hjelp för mångfalldiga brister i vår allmänna hushållning, utan ock omöjligen kan länge umbära sådan hjelp, förutan stor våda för sitt sjelfbestånd, Denna allmänna medborgerlighet tillåter icke inskränkningen deraf endast till befrämjande af en viss större elier mindre landsorts eller districts särskildta intresse: den fordrar befrämjandet af Statens gemensamma bästa, och allvarsamt bemödande mot allt hvad som är hinderligt deremot. -—
Der löcala interesse» strida mot hvarandra, bör man vänta att individuelä kraften ifrigt arbetar för sig } men allmänna Författningar jemka moget och Visligen emellan dylika strider, och dertill åliggér i synnerhet Konungens Embets- och Tjenstemän, att hvar och en i sin mån bidraga genom oveldiga upplysningar och kraftiga åtgärder.
Herr Grefve Rosen har, såsom Landshöfding i Götheborgs Och Bohus Län, säkerligen åsyftat sitt Fäderneslands allmänna väl, då han med värma sökt dels att ursägta vissa missbruk af de stora handelsförmåner, söm Götheborgs
Stad åtnjuter, dels mildra omdömet om försummelsen af vissa angelägna skyldigheter dervid, såmt framför allt bevisa, att den i Götheborg begagnade oinskränkta nederlagsfrihetett medfört väsendtliga fördelar för Riket.
Jag har betalat min enskildta gärd af erkänsla mot Ridd, o, Ad, Prat.
N:o J. 6. 34 Den 4 April. Herr Grefve Roséns yttrande, då jag på lika sätt rättvisar hans afsigter, som han rättvisat minaj men med lika offentlig upprigtighet, som Herr Landshöfdingen Grefve Rosen användt i sitt bestridande af mina yttrade tankar, förklarar jag, att långt ifrån att af dess ofvannämnde
Dictamen kunna hämta ett enda verkligt skäl att ändra min redan yttrade öfvertygelse, jag ej en gång funnit någon anledning att tvifla, det jag har rätt och sanning på min sida.
Beklagligen torde finnas alltför mångå bland Rikets Invånare, som, enligt Herr Grefve Roséns ord, inhämtat endast ytlig kännedom om Cours-förhållandet och Transito-rdrelsen i Götheborg* Mera grundlig och, så vidt möjligt är, pålitlig kunskap derom kan likväl ut2n mycken svårighet erhållas, och saknas ej eller af dem , som forskat i detta vigtiga ämne; roen jag tviflar, att en sådan kunskap kan hämtas utur de upplysningar, som meddelas i Herr Grefve Rosens Dictamen.
De vigtigaste satser, som deruti förekomma, strödda på något afstånd från hvarandra, i afseende på de olika ämnen för Herr Grefve Roséns ämnade vederläggning af mitt yttrande, synas ej eller kunna föras närmare tillsammans, utan att för hvarje oveldig hörare eller läsare upptäcka, att dessa satser äro sinsemellan alldeles stridige.
I början af sitt Dictamen bestrider Herr Grefven, att senare handelsförhållanden och tr ansii orör elsen i Götheborg haft någon hufvudsaklig del i föranledandet till den hoga växelcoursen i Sverige.
Sedan medgifver Herr Grefven, att Den 4 April. 35 enskildta vinglerier bidragit till växetconrsens försämrande (vinglerier, hvilka nödvändigt hafva gemenskap med och äro beroende af handelsförhållandet); att de nyss i Götheborg inträffade händelser bora hafva visat vådan af sådana vinglerier (hvilka således äfven der blifvit märkligen öfvadelj att Cour sen grundar sig på Nationernes inbördes skulder (hvilka ovedersägligt be-' ro af förhållandet emellan Import och Export) Herr Grefven medgifver -ytterligare, att då pappersmynt, sorn ej vid anfordran inlöses , utgör en Nations hufvudsakliga Rörelse - Capital, måste dess myntvärde blifva så vida vacklande, som det icke kan tjena att ersätta bristen af Exporter: (ett förhållande, som således ganska rättvist erkännes verka på VäxelCoursen i Sverige , i den mån som Importvärdet öfverstiger det af Exporterade varor).
Jag för min del förstår sannerligen icke, huru dessa yttranden af Herr Grefve Rosen möjligen kunna sins emellan förenas.
Deli enkla framställning jag gjort genom deras närmare hopfogande, torde vara tillräckligt för mitt ändamål, som endast är att visa, det grunderne icke varit lättsinnige eller alldeles obetänkte, för hvad jag i förberörde ämne yttrat till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll.
Min utmärkt* aktning för Herr Landshöfdingen Grefve Roséns person, och min öfvertygelse om dess välmenta afsigt, förbjuda mig att vidare utbreda mina anmärkningar, hvartill jag sannerliga^» har ömniga ämnen vid denna del af det försök, till vederläggning , sorn Herr Landshöfdingen Grefve Rosen begynt emot mitt afgifna yttrande.
Den 4 j4pril.
Lurendrägeri och Tullförsnillning, ett örat ämne i detta Land att vidröra, likasom fordom Phariceernas och de Skriftlärdas Sedolära, som var konstigt utarbetad till sina reglor, med sorgfälligt och oförmärkt lemnade undflykter från reglornas uppfyllande:
Lurendrägeri och Tullförsnillning, säger jag, uppenbart fördömde af alla, men hemliga medel för många till rikedom och det slags anseende;, som följer dermed, skola efter Herr Landshöfdingen Grefve Roséns uppgift alldeles icke hafva inträffat vid Reexportationen af Nederlagsvaror i (löthaborg, och Herr Grefven och Landshöfdingen tili och med tviflar, att någon gång ett obetydligt missbruk dervid förefallit.
Vid detta tillfälle nödgas jag fästa ett mindre säkert förtroende till den loenia kännedom Herr Grefven och Landshöfdingen åberopar, såsom dess anledning att gifva Ridderskapet och Adeln upplysningar öfver de ämnen han behandlat.
Jag hänvisar till de tid efter annan inkomna Rapporter till högsta Tullstyrelsen, och till handlingarne af mångfaldiga Rättegångar, i anledning af dels upptäckta, dels på högsta sannolikhet förmodade missbruk vid reexportationen af Nederlagsvaror, fastän så fulla skäl, som Lagarne bestämma, icke kunnat bringas i dagen till de anklagades fällande till straff.
Dessutom föder den oinskränkta Nederlagsfriheten så mycket större frestelse a't insmyga lnrbudna varor i Landet, som, när sådana upptäckas före utlastningen på ankommande fartyg, Nederlagsfriheten bbr en säker undskyllan till räddning från Confiscation.
Den 4 April 37 De uppgifter Herr Grefve Rosens
Dictamen innehåller, om åtskilliga ytterligare sätt som blifvit öfvade till lurendrägeri och tullförsnillning i trakten af Götheborg, fästa ytterligare min förut i detta ämne yttrade tanke, emedan de visa, att sjelfva den lagligt förunnade
Nederlagsfriheten derstädes lockat både utländningar och inhemske att till allrahögsta grad öfversvämma detta Land med importvaror, älven med undandragande af de små afgifter , som åtföljde en sådan tillåtelse ; men det säkraste bevis för sanningen af hvad jag yttrat, angåeude missbruk vid nederlagsfrihetens begagnandei Götheborg, är högsta Tullstyrelsens eget uttryckliga utlåtande af den e Februari 1S04, om omöjligheten af tillräcklig bevakning derstädes för en vidsträcktare Transito rörelse, vid saknad af dertill lämplig större Magazinsbyggnad.
Svenska Allmänheten emottager säkerligen med fägnad den underrättelse Herr Landshöfdingen Grefve Rosen meddelat, att omsider några anstalter blifvit träffade af de handlande i Götheborg, till mera tillbörlig förvaring än hittills af Nederlagsvaror.
Ännu större förnöjelse skall den underrättelse gifva, att dessa anstalter verkligen blifvit fullbordade, och behörigen tillämpade, såsom både mera angelägna och mindre kostsamma, än den nya Börsoch Assemblée-byggnaden derstädes, enligt hvad redan långt för detta hos Tullstyrelsen skall hafva blifvit anmärkt.
Herr Grefven medgifver ganska rättvist, att Coursen grundas på Nationernes inbördes skid - 38 Den 4 April, der, och att öfvervigt i produetion är det rätta med, let för en Nation att skaffa sig en fördelaktig VäxelConn; men jag söker förgäfves möjligheten att förena dessa sanningsfulla yttranden med Herr Grefvens hela öfriga system, tillförsvar och befrämjande af den öfverdrifna Importation, som till större delen härleder sig från oinskränkta Nederlags friheten, i följd både af dess e. gen natur och af dess i detta Land pröfvade förderfliga missbruk, hvarigenom just sjelfva möjligheten till inhemska produetionens rätta tillväxt blifvit helt och hållet iöthindrad oeh motarbetad-
De bevis för den olantliga lmportationens allmänna nytta, som Herr Grefve Rosen hämtar af några betydliga förtullningsartiklar, sorn år 1812 utskeppades från Götheborg, kan jag icke godkänna, dels emedan det icke är bestyrkt, att hela det uppgifna utskeppade qvantum af berörde artiklar verkligen afgeck till Utrikes Orter, dels emedan handels. conjuncturen år 1812 gjorde ett särskildt och ganska ovanligt undantag i afseende på utskeppningen till Ösfersjö-hamnarna.
Jag fruktar, att det skall blifva ganska svårt att i Nederlags-platsernas historia uppleta mångå dylika exempel, Af Herr Grefvens anmärkning mot hvad jag yttrat angående TullCredit, som lockat till starkare införsel af främmande varor, synes, att min mening icke blifvit rätt fattad.
Till det ämne jag vidi ört, hörer alldeles icke hvad Herr Grefven yttrar om den annorlunda beskaffade korta tullcredit, som General-Tull»
Den 4 April. 39
Directionen lärer hafva funnit särskildta omständigheter göra både oundviklig och för Statsverket nyttig år 18x0, då kriget emot England rörklarades, och då så ofantliga varu-qvantiteter från Nederhgs-platseina nästan på en gång förtuliades, att det föga var möjligt att i sådan hast anskaffa de betydliga summor, som till sådan förtullning erfordrades.
Den tullcredit, som jag åsyftat, arden, som åtföljer rättigheten att tills vidare och på längre tid upplägga stora qvantiteter främmande varor på Nederlag, utan att genast betala någon Tull, hvilken sedermera småningom erlägges i den mån som ägaren finner lämpligt att från Nederlaget lyfta smärre qvantiteter af samma varor.
Denna verkliga TullCredit måste vara och har i sjelfva verket visat sig ganska lockande till en ojemförligt starkare införsel af främmande varor, än som eljest skolat belasta Rikets handelsvåg.
Detta är meningen af hvad jag yttrat och hvad Herr Grefve Rosen icke sökt att vederlägga.
Till besvarande af hvad Herr Grefve Rosen uti sitt upplästa
Dictamen andragit till stöd för den oinskränkta nederlagsrättighetens gagnelighet, får jag äran anföra; 1:0
Att då Nederlags-rörelsen ovedersägligen bragt införseln af främmande varor till en alltför tryckande öfvervigt på Rikets handelsvåg, och då det är lika ovedersägligt, att naturliga grunden till vår försämrade VäxelCours, eller, som är detsamma, vårt eget mynts iråka - Den 4 April de vanvärde , ligger i en sådan olycklig öfvervigt af Import handel mot den af Export och inhemsk production, så kan tj en gång i inbillningen föreställas ett så högt belopp af Tullinkomst eller Krono utskylder, sorn skulle svara emot den oberäkneliga Statsförlust, hvilken är en följd af det circulerancle myntets fäll , deraf följande allmänna stegring i varupris, arbetslöner m. m , bristande utkomst för redliga Embets- och Tjenstemän, omåttligt stigande luxe, samt, hvad som är ännu olyckligare,, verkliga hinder älven för en längre framtid mot tillväxt i allmänna productionen.
2iö
Att med fullkomligt erkännande, defc en alldeles förvånande enskildt vinst af Nederlagsrörelsen tillfallit ej allenast sjelfva Götheborgs Stad, i afseende på dess hastiga och praktfulla nybyggnad, utan även flera eller färre handlande och andra personer derstädes och i närmaste trakt, det likväl synes ganska tvifvelaktigt , om någon andel af denna vinst verkligen blifvit särdeles längre spridd, äfven inom det Län, hvars styrelse blifvit Herr Landshöfdingen Grefve Rosea anförtrodd.
Det gångbara ryktet om fortfarande torftighet ibland Skärgårdens Invånare, med flera i berörde Län, tyckes vinna någon bekräftelse af den märkvärdiga omständighet, att Riksgälds-Contoirets Eullmägtiges öfverslag af Allmänna Bevillningen lör år 1813 utvisar, att af beloppet deraf för Götheborgs Län, 291,339 R:dr 14 skill. S r:st., resterade ännu den 15 Martii innevarande år icke mindre Summa än 65,811 Den 4 April. 41 Rldr 15 skill, n rist-, eller nära en fjerdedel af hela Länets Bevillning. 3:0
Att det svårligen kan vara Herr Grefve Roséns allvar, att såsom bevis för oinskränk* ta nederlagsfrihetens gagnelighet, beräkna det penningebelopp, som blifvit spridt bland Allmogen i de Landsorter, der den blifvit anlitad forslande af Nederlagsvaror.
— Om också detta belopp skulle vara mera betydligt, än Herr Grefven uppgifver, lärer det icke kunna svara mot Landets allmänna förlust, derigenom att folk, dragare och tid blifvit använda för ett yrke, alldeles främmande och skadligt för landt-culturen, och som, med få undantag, endast haft den verkan att sprida en förderflig luxe och öfverflödsvaror i Landet. 4:0
Att ifrån år 1S08, då oinskränkta Nederlagsfriheten beviljades i Götheborg, till år 1810, då kriget förklarades mot England: en tidrymd af vid pass 3 år, som visserligen varit den mest gynnande för Transito-rörelsen i Sverige, i anseende till de hinder, som då rådande Continental-Systemet och de Engelska så kallade Conseil-Orderne lade mot handelns vanliga gång emellan Nationerna, liiiväl tydligen bevisas af Svenska Växel-Coursens under samma tid tilltagande försämring (äfven oaktadt de Subsidier sorn då indrogos i Riket, och inställandet af Rente Remisser för Statens Utländska skuld), att Nederlagsfriheten medförde ingen verklig vinst för det Allmänna, utan hufvudsakligast tillföll Utländska handels - 4-J Den a April. platser, med undantag nästan allenast af Kro. nans Tull och Nederlags procent samt Commissions artvodeo och Magazins hyror, jemte förtäringskostnad för Skeppare, Besättningar och Handels-Expediter, hvilka sednare sammanslagna och mest betydande inkomster tili större delen stadnade inom Götheborg och Carlshamn.
Om reela handelsvinsten af Transito rörelsen icke tillfallit Utiändningen, så hade det varit en nödvändig följd, att Växel-Coursen tagit ett för Sverige förmånligt förhållande, men just genom Nederlagsrörelsens öfverdrift, och genom det lockande företräde, hvarmed den bemästrade sig Svenska handels idogheten, föll Sveriges activa handel med egna producter, hvilken borde vara förnämsta föremålet för våra Staplar, emedan den handel, spm uppmuntrar inhemska productionen, säkexligen är ojemförligt mera båtande för detta land, än Träns* ito-rörelsen, hvilken, oaktadt alla granna och toma phraser, som så ömnigt utbredas, om dess vigtiga fördelar för Riket, aldrig förtjena att anses eller uppmuntras annorlunda än såsom ett secondairt yrke för Svenska handeln, och som nöd vändigt fordrar den all - ranoggrannaste controll, om den icke skall blifva högligen skadlig för Riket, och på alimanna välmågans, allmänna idoghetens bekostnad omåttligt rikta några få enskildta persöner, eller, med många Svenska Städers förstörelse , uppresa palats vid palats i Götheborg. 5:0
Att de af Herr Grefve Rosen åberopade trenne Kongl. Förordningar, i afseende på Nederlagsfriheten, bero, likasom cecono - Den 4 April. 43 miska Författningar i allmänhet, af Kongl, Maj:ts eget nådiga ompröfvande och godtfinnande, till hvad grad jemkning eller upphäfvande Kongl.
Majit finner tid efter annan lamp* ligt att anbefalla. 6:0
Att jag således , af allt hvad Herr Landshöfdingen Grefve Rosen behagat inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln anföra emot min gjorda ödmjuka framställning, icke finner något mera grundligt, än det stöd Herr Grefven söker för oinskränkta Nederlagsfrihetens bibehållande i Götheborg af 6:te Artikeln uti det emellan Sverige och England afslutade föreningsförbund af den 3 Mars 1813.
Med den undergifvenhet och lydnad jag är skyldig att betrakta Kongl. Maj:ts beslut i allmänhet, anser jag äfven innehållet af den åberopad* Artikeln i högstberörde Tractat, och vördar Kongl.
Majts anledningar dertill, grundade på dåvarande vigtiga politiska skäl , och på den förhoppning , att deruti stipulerade Nederlagsfrihet skulle blifva för Riket gagnelig; men då en säker erfarenhet verkligen bevisat motsatsen, oaktadt allt hvad Herr Landsböfdingen Grefve Rosen behagat anföra i sitt Hietainen, och då det torde vara en möjlighet att genom tillkommande underhandlingar mecf StorBritanniska.
Regeringen, förde med dertill nödigt allvar och kännedom af saken, utverka en jemkning, så väl i afseende på Nederlagsfriheten , som åtskilliga andra för Sverige mindre förmånliga handels- och skepps, farts-förhållanden i England, så kan detomöjr I 44 Den 4 xfprit. ligen anses såsom förgripligt, att önska Nederlagsfrihetens inskränkande, och att, frambära en sådan önskan tili thronen.
Om närvarande allmänna fred får fortfara, samt handel och skeppsfart ostörde återtaga deras rättigheter, kan väl med säkerhet förutses, det Nederlagsrörelsen i Götheborg, till den andel, som beträffar verklig transitohandel , snart skall inskränkas af .sig sjelf.
Engelska undersåtare skola då föga behöfva främmande Transitobamnar för upplag af Engelska producter, eller för upphandling af en tredje Nations alster och tillverkningar.
De ofantliga qvantiteter af Socker, Kaire, Rum och Manufacturvaror, som under förriutna åren knappast funno annan utväg till afsättning på Europa, än öfver Götheborg och Carlshamn, skola säkerligen icke under allmän fred taga en så ovanlig omgång.
De ofantliga qvantiteter, som England behöfver af Östersjöharnnarnes producter, skola säkerligen endast i obetydlig mån hämtas från Götheborg. — Ne: derlagsfriheten derstädes är således i närvarande fredliga ställning af ojemförligt mindre värde för Engelska undersåtare, än i nästförflutna tider, och inskränkningen af berörde frihet torde följaktligen utan mycken svårighet medgifvas.
Det är endast och allenast tull-' crediten för importerade och på Nederlaget upplaggda varor, som göra bibehållandet af förenämnde rättighet till ett monopolium af dyrbart värde för de handlande i de städer, åt hvilka den blifvit förunnad.
Om denna Den 4 April.
45 rättighet någorstädes skall bibehållas, så är mia oförgripliga tanka, att den bör åtnjutas lika af alla Stapelstäder i Riket, och icke en så betydande enskildt handelsförmån endast och med uteslutande rätt tillfalla några få platser.
I den olyckliga händelse deremot , att nya oroligheter i Europa skulle åter förmå - störa en jemn och obehindrad communicalion genom handel och sjöfart emellan Nationerna, så vågar jag, med sanningens frimodighet, förklara min öfvertygelse, att Engelska Regeringen icke har i sin förmåga att tillbjuda Sverige sådana fördelar, som verkligen svara mot de oberäkneliga skidor, som ett fortfarande begagnande, på lika sätt som under förflutna åren, af oinskränkt Nederlagsfrihet i Götheborg och Carlshamn, skall medföra för Staten i allmänhet och för hvarje verkligen närande och för allmänna productionsföikofran arbetsam invånare i mitt trefliga Fädernesland.
Herr Landshöfdingen Grefve Roséns Dictamen innefattar äfven åtskilliga yttranden , rörande Växelförhållandet i Sverige, som äro i det afseende märkvärdiga , att de understöda vissa nu för tiden mycket sorgfälligt utspridda satser, hvilka i min öfvertygelse äro alldeles irriga.