Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då jag uttrycker delta, får jag jemväl fästa uppmärksamheten derå, alt i den K. propostn har Konungen icke otydligt förklarat sin afsigt vara, att den allm bevillcingen icke må höjas; och jag hade trott, att Disk., likasom Ständerna, i nämnde afseende icke skulle vilja beträda någon annan bana, än den K. M. sjelf öppnat.
Under åberopande af hvad jag uti detta afseende uti min reservation anfört, anser jag altså det af K.
M. åsyftade ändamålet komma att vinnas, om, pä sätt afdelningen i Utsk. föreslagit, medlen anvisas att utgå af Tiiksg.cont., hvilket deremot komme att uppbära bevillningen, den jag tror komme att svara emot hvad Utsk. tillstyrkt.
Det säkraste vore dock att, hellre än att anvisa anslaget att på en gång utgå, man i stället borde auctorisera B-iksg.cont. att i behofvets stund upptaga ett lån, hvartill ränta och amortissement anvisades.
JMågon brist skulle då aldrig uppstå.
Jag vill icke bestrida den siste talarens sats, att man bör veta, hvad man har, innan man ger; men detta giiller endast om ordinarie utgifter.
Då en extraordinarie utgift är af behofvet oundvikligen påkallad och den afser jemväl framtidens gagn och säkerhet, måste den utgå utan afseende å för handen varande tillgångar, och fondsystemet är just då användbart.
Jag vill visst icke nu drifva min åsigt till något yrkande i denna väg, emedan jag icke tror mig derigenom något för närvar, vinna; men jag ville, att man erkände principen.
Hi* Dalman, Wilh. Fredr.:
Jag instämmer med ITr af Billbergh i hvad han yttrat emot Frih. Boye.
Hr Frih. har sagt, att den ordning, Utsk. vid frågans behandling följt, blifvit iakttagen för att såmedelst bereda en pretext för att afslå äskade anslag.
I sådan händelse har Utsk. icke varit särdeles consequent, enär det tillstyrkt omkring 12 hundra tusen r:dr.
Frih. har medgifvit, att omförmälda ordning är riktig i afseende å ordinarie anslag.
Jag skulle tro, att den är lika riktig i afseende å både ordinarie och extraordinarie; ty innan man bestämmer sina utgifter, mäste man väl beräkna sina tillgångar.
Hvad Hr af Billbergh sagt om Konungens nåd. afsigt, att bevillningen icke må ökas, borman visst derför vara tack skyldig; men då det beror af Ständerna att sig sjelfva beskatta, mäste de ej heller kunna af K.
M:s nåd. afsigt vara hindrade att bestämma, hvilket sätt de pröfva bäst för statsutgifternas bestridande; och när K.
M. föreslog dessa utgifter så dryga, att antingen bevilln. måste höjas eller ock låneutvägar anlitas, torde den påsyftade tacksamhetsanledningen icke vara särdeles stor.
Den fråga, som nu bör afgöras, är, om bristen skall fyllas genom be*- villning eller lån; och jag tillstyrker det förra sättet. iG Den 3 November f. m.
Oansedt alin olika omdömen, som framstått och troligen alltid skola framstå vid beskattningsfrågors afgörande, allt efter den mer eller mindre grundlighet, som räder i de principer, frän hvilka dessa omdömen utgå; hafva dock inom afdelningen, sorn nfgifvit det förslag, hvarå jag nu vill hafva äran fusta uppmärksamhet, alla stridiga opinioner gifvit vika för den princip, att det beskattningssätt är det bästa, som för folket blifver minst tryckande; och det var denna grundsats, som föranledde mig att inom Utgiftsafdeln. med min röst biträda ett förslag, som syftade derhän att på i5 år , fördela det genom extra statsregleringen möjligen förökade statsbidrag.
StatsUtsk:s pleni—pluralitet har förkastat afdelnts förslag på grunder, från hvilka jag hemtar en ytterligare anledning att tillstyrka detsamma.
Utsk. utlåter sig nemi.: ”att hvad, som nu erfordras, bör sammanhringas af dem, ”sorn närmast njuta frukterna af de extra anslagen etc.”
I aniedn. häraf tror jag, att fördelningen på i5 år äf det ifråga var. anslaget just blir med ali rättsgrund mest förenlig; ty man torde med säkerhet kunna antaga, att frukterna utaf det af Utsk. tillstyrkta anslag icke komma att skördas förrän efter 7 ä 10 års förlopp, och att dessa frukter komma att åtnjutas under den fortfarande tid, sorn från nämnde års förlopp återstå till och förbi det i5:de året, under hvilket sista andelen af skattebidraget skulle godtgöras; och slutligen, om man granskar de föreslagna utgifterna, torde man linna, att ganska få aro af den natur, att man under de första fem åren genom dem kommer i åtnjutande af några betydliga frukter.
Till följd häraf får jag yrka %fslag å Utskrs förslag i denna punkt samt hos Hr Gr. o. Landtm, begära propos. till bifall å det af Hr af Billbergh uti dess reservation afgifna förslag, hvilket är med afdeiniugens öfverensstämmande.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, på sätt StatsUtsk. i utlåt.
N:o 20! föreslagit, att för hvad, som under benämning af extra statsanslag af R.
St. beviljas, full tillgång med -J-tdel årligen må anvisas, att af bevilintsmedel utgå.
Hr Oxehufvud begärde votering.
Upplästes till justering följande voter:spropos:n: Den, sorn, på sätt StatsUtsk. i utlåt.
N:o 2o3 föreslagit, bifaller, att för hvad, som under benämning af extra statsanslag af R.
St. beviljas, full tillgång med en femtedel årligen må anvisas, att af bevillntsmedlen utgå, voterar ja; den det ej vill, voterar Den 3 November f. m. >7 Vinner nej,- bifaller R. o. Ad. a) att livad
Ständer bevilja såsom extra statsanslag må med en femtedel årligen af Riksglscont., utbetalas; A) alt Kiksgrscont.
, derest tillgång härtill ej af disponibla medel finnes, må i detta afseende upptaga lån till erforderligt belopp, samt c) att de sålunda upptagna lånen böra senast inom i5 år vara till fullo återbetalade.
Jag vet icke säkert, om Ilr Oxehufvud begärde, att sista punkten i Hr af Bi IIberghs reservation må uti propostn intagas, men jag tyckte så.
Deremot yttrade sig Hr af Billbergh sjelf endast om de 2 första punkterna.
För min del skulle jag tro, att man nu icke borde ingå i något beslut om sista punkten, såsom utgörande en detailfråga, hvilken, i händelse principen godkännes, icke lärer böra omedelbarligen af R. o. Ad. afgöra* utan föregående behandling af StatsUtsk.
Jag yrkar således, att 3:dje punkten i reservationen måtte uteslutas ur den propos. , hvarom nu skall voteras.
Jag inneslöt jemväl sista punkten af Hr af Billberghs reservation uti mitt förslag till prepos. endast såsom motsats till principen att icke fördela den ifråga var. afgiften på framtiden, men har för min dei ingenting emot, att det ifrågaställda mom. må utur propos:n utgå. IJ.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att det under lit. c) upptagna sista mörn. skulle uturconlrapropos:n utgå.
Uti en fråga som denna, om man skall ingå i ett lånsystcm eller icke, borde det väl anses vigtigt, att någon tid bestämmes, dä man tror sig kunna vara ifrån skulden.
Men jag har likväl ingenting emot, att frågan härom uteslutes utur propos:n, emedan jag då gör mig så mycket säkrare hopp, att R. o. Ad. afslår liela förslaget.
Jag vill för min del icke bestrida den ifrågaställda inskränkningen af propostn, enär jag dermedelst förhjelpes utur den verkliga tvekan, jag erfarit, huruvida jag borde rösta för eller emot förslaget.
Nu är jag fullkomligt öfvertygad, att jag bör rösta emot.
Uppå derefter framställd propos:n godkände R. o. Ad. den nyss upplästa voter:spropos:n endast med uteslutande utur contraproposm af det under lit. c) upptagna sista mom.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 39.
Nej — 90. 16 H. 3 Den 3 November f. m.
Jag får till pro t. anmäla min reservBtion emot R. o.
Ad:s genom votering nu fattade beslut.
Äfven jag har voterat ja.
Jag har i BondeSt. afhört discussionen i detta ämne.
Ej mer än en af dess ledamöter har ansett dessa utgifter ej böra utgå genom bevillning.
Det är likväl BondeSt., sorn närmast drager bördorna.
Jag hade trott det vara önskligt, att R. o. Ad. äfven fattat enahanda beslut. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till f 2 e. m.
Måndagen den 3 November i834.
Justerades 2ine prot.utdr. för denna dag f. m.
Mot R. o. Ad:s genom förmiddagens votering fattade beslut får jag anmäla min reservation, emedan jag anser detsamma i linancielt afseende vara det skadligaste, som Ståndet fattat.
Vid sisth riksdag lemnades Fullmägtige i Riksg.cont. den föreskrift, att i händelse tillgångarna icke skulle blifva tillräckliga, Riksg.cont. ägde att fylla bristen genom lån.
Denna föreskrift har förorsakat, att Ständerna vid deras ankomst till denna riksdag erhållit den underrättelse, att statsverket var skuldsatt till 2 millioner r:dr.
Jag har under riksdagens lopp sökt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten att vårda Rikets credit.
Det beslut, som blifvit fattadt, befarar jag kommer att menligt inverka på såväl denna credit som enskilda penningerörelsen inom landet.
Jag begagnar derföre tillfället att i proh nedlägga min protest emot detsamma.
Christopher, instämde i den af dess broder afgifna protest.
Fortsattes pröfningen af ej mindre StatsTJtsk:s utlåt.
M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i hvad densamma afser ett extra statsanslag af tre millioner r:dr tilf försvarsverkets iståndsättande, allm. arbeten ra. m., än ock samma Utsk:s i anledn. af anmärkningar vid nyssnämnda utlåt, afgifna sednare utlåt.
N:o 2gl.
Den 3 No t ernber e. m.
Försvarsverket till Lands. lista punkten.
Utsk. liemtar skäl för sitt afstyrkande af det utaf K.
M. äskade anslag till 7 reserv batterier, dels derifrån alt Utsk., för sin del, icke anser någon våda för Rikets försvar under närvar, förhållanden kunna uppstå derigenom, att anskaffandet af reservbatterier uppskjutes, dels derifrån att Utsk. anser State-,s knappa tillgångar icke medgifva detta anslag, och slutligen derifrån, att ännu en återstod af det vid förra riksdagen beviljade anslag skulle vara att tillgå.
Hvad första skälet angår, tillåter jag mig icke att detsamma bedöma.
Skulle vi fortfarande få åtnjuta en fred på samma sätt, som vi i ao år densamma åtnjutit, är det afgjordt, att någon våda för Rikets sjelfständighet icke skulle uppkomma.
Men lika litet kan jag som Utsk. eller R.
St. förutse, om detta lyckliga förhållande ännu länge skall komma att fortfara.
Det andra skälet om de knappa tillgångarna vill jag förbigå.
Det beror på hvars och ens individuella åsigt att påstå, hvad hvars och ens tillgångar kunna vara.
Min opinion är den, att när behofvet är gifvet, inåsle det fyllas, men afslås, om det är mindre angeläget och tillgångar saknas.
Hvad sista skälet beträffar, att ännu en del af anslaget vid förra riksdagen är att tillgå, förhåller det sig dermed på det sätt, att tillverkningen, hvartill anslaget beviljades, slutar först j836. R. o. Ad. lärer draga sig till minnes, att R.
St. vid sista riksdagen, i enlighet med JK.
M:s nåd. propos., beviljade ett anslag till anskaffande af 16 batterier för fältattiraillen. K. M. förmodade då, att den gamla materiellen skulle kunna blifva någorlunda hjelplig såsom reserv. 5 år äro emedlertid förflutna, hvarunder den blifvit sliten, och befinnes den nu obrukbar, och derigenom har behofvet af reservbatterier uppkommit; ty såsom bekant är, är artilleriets organisation grundadt på 16 batterier, och när dessa utgå, återstå intet reservbatteri.
Jag tager således för alldeles afgjordt, att förr eller senare ett sådant anslag måste beviljas; och då återstår blott den frågan, huruvida det är förenligt med verklig hushållning att nu bevilja anslaget eller att uppskju- ^ ta dermed till kommande tider.
1836 slutar närvär. tillverkning.
Yi äga då öfvade handtverkare.
Att afskeda deni, för att återtaga dem om några år vore alt begå en verklig misshushållning.
Dessa äro mina skäl, hvarföre jag tillstyrker R. o. Ad. att bevilja de af K.
M. äskade ii5,ooo r:dr till 7 reservbatterier.
Jag har i sjelfva saken ingenting att tillägga hvad jag yttrade vid återremissen, utan förenar mig till alla delar uti Frih.
Silfverskjölds yttrande, under anhållan att, med afslag å Utsk:s tillstyrkan, K. M:s nåd. propos. i förevar, afseende må varda bifallen.
Den 3 Novemi) e r e. m. H. Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den nu föredragna i:sta punkten.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. gjorde derefter propos. till afslag å irsta punkten samt bifall å K.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att ban vid .svaren å den sist framställda proposm funnit ja hafva öfverröstat nej, begärde Hr Crusenstolpe, Magn. Jac., votering.
Sedan votering är begärd, anhäller jag, att contraproposm må blifva bifall till K. M:s nåd. propos.
Den, som bifaller första punkten i StatsUtskts utlåt.
N:o 291 , voterar i»; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslä ofvannämnda första punkt samt bifalla det af K.
M. äskade extra anslag af n5,ooo r:dr b:co för förfärdigande af sju reservbatterier.
Fred r.:
Jag anhåller att få anmäla min reservation mot R. o. Ad:s nu fattade beslut, och får tillika förklara, att jag anser det vara ganska smickrande för StatsUtsk. att vid detta tillfälle hafva stadnat i minoriteten.
Då denna fråga af R. o. Ad. återremitterades, blef den af flera talare beledsagad med sådana anmärkningar, hvilka Utsk. icke ens försökt, mindre kunnat vederlägga.
Svenska artilleriet hade önskat att kunna tillegna sig detta i sednare tider uppfunna vapen.
Beklagligen är vårt fästningsartilleri icke i det tillstånd, som önskligt vore.
När härtill kommer, att ändamålet med detta vapens införande afsåg våra kusters försvar, synes mig tillräckligt skal vara för handen att bifalla det af K.
M. äskade anslaget, hvilket jag tillstyrker.
Då R o.
Ad. nu synes vara på god väg att nästan hufvudstupa, emot Utsk:s tillstyrkande, bifalla K, M:s propos., torde tiden vara inne att fästa en närmare
Den 3 November e. m. 21 uppmärksamhet på dessa ämnen.
Det torde vara af nödvändigheten, t. o. m. af grannlagenheten påkalladt alt taga någon närmare kännedom om K. åhs nåd. propos i dess helhet, innan man går att bifalla densamma, snart sagdt, utan discussion.
Jag anhåller derföre att få yttra min åsigt, rörande dessa extra anslag.
Frågan delar sig för mig i frenne delar: den politiska, den financiella och den militära.
Hvad den politiska delen angår, anser jag den i afseende på förevar. anslag af största vigt.
Då riksdagen öppnades och K.
M. aflät sin propos. till Ständerna, var Europas politiska ställning icke densamma som nu.
Också lät throntalet icke otydligt förstå, att allmänna freden icke var tryggad.
Dessa förhållanden äro förändrade.
Vi veta, att den spänning, som då ägde rum emellan England och Ryssland, är bilagd.
Vi veta, att sakernas ordning ar afgjord i Spanien och Portugal.
Quadruplealliancen har förenat magterna.
Vi veta tillika, att det missförstånd, sorn fanns emellan Frankrike och Sverige upphört.
Det är ej tänkbart, att vi från Europas södra delar kunna hafva att frukta ett krig.
Det är deras största interesse att hafva Sverige lill bundsförvandt, och icke ett tänkbart interesse å deras sida att hafva Sverige till fiende, emedan Sverige är en vigtig förmur mot den koloss, som hela den civiliserade verlden fruktar.
Sedan således det både till anledning och följder obetydliga missförståndet emellan Frankrike och Sverige upphört, synes ingen skymt till anledning att frukta fiendtligheter från det hållet; och jag vet således icke, hvarföre vi skola inleda oss i några utomordentliga utgifter för krigsrustningar.
Hvad Ryssland beträffar, lärer en hvar medgifva, att det är den enda magt, vi behöfva frukta; men jag återkallar i Edert minne, raina Hrr! och jag är öfvertygad, att pluraliteten med glädje påminner sig, hvilka intima vänskapsförbindelser vi de sednare åren rönt från Ryssland.
Vår Thronföljare har sjelf gjort en resa till Rvsslands hufvudstad, hvarest
Han blifvit på det mest lysande sätt emottagen.
Ryska Kejsaren har varit fadder åt en Svensk Arffurste och har sjelf yttrat den önskan, att Arffursten skulle bära ett Ryskt skyddshelgons namn.
Vi hafva nyligen sett inom vårt land en Nederländsk Furste och ännu sednare en Rysk.
Vi hafva sjelfve till Alexanderfesten skickat en inom detta Stånd med skäl aktad man.
Allt detta måste bevisa det mest intima förhållande, hvari Sverige kan befinna sig till Ryssland.
Jag hemställer då, om någon farhåga för krig bör existera, eller manne det är tänkbart, att vår Regering skall tro sig vara dupe för den Ryska, eller sjelf vill göra den Ryska Regeringen till sin dupe?
Då således rustningarna icke kunna afse något krig mot
Ryssland och dermed ännu mindre karj åsyftas något fredsbrott i förening med Ryssland, hvilket icke är tänkbart och nästan gränsar till det onaturliga (ty hvilken Svensk skulle väl dertill vilja biträda med ett öre, 11 Den 3 November e, m. utan snarare uppoffra allt för att motarbeta en sådan plan), ser jag icke, hvartill några rustningar behöfvas.
Min öfvertygelse är således, att bela den politiska ställningen i Europa, som för närvar, är belt annorlunda, än då K.
M:s nåd. propos. afgafs, icke föranleder till sådana anslag, som kunna sättas under rubrik af krigsrustningar, och under en sådan rubrik mäste väl en del af de anslag hänföras, som i den nåd. propos:n äro begärda.
Jag öfvergå!" nu till den financiella synpunkten, och jag vill äfven i detta hänseende visa Eder, mina Hrr! huru olika ställningen är nu och då K.
M. aflät sin nåd. propos.
Det är visserligen sannt, att äfven då borde Konungens rådgifvare och de, som följa statens financer, hafva insett, att dessa financer stodo på en dålig fot; men jag vill förutsätta, att de, efter öfvertygelse, på god tro framstallt statens och financernas ställning så fördelaktig, som de i början af riksdagen gjorde det.
Under loppet af riksdagen har det emedlertid af StatsUtsk. blifvit utredt, att den framställda sifferuppställningen var felaktig; att i stället för öfverskott visat sig brist; att Riksg"cont. behöfver 722,000 r:dr om året för att betäcka redan åtagna förbindelser.
Under loppet af riksdagen hafva åtskilliga ganska bedröfliga calarniteter hemsökt fäderneslandet.
Vi hafva haft missväxt, choleran, och en af våra mest blomstrande städer har blifvit ett rof för lågorna.
Alla dessa olyckor hafva föranledt Konungen att göra framställningar till Ständerna om ett creditiv : för missväxter af icke mindre än 4°o,ooo r:dr, för choleran af 5oo,ooo r:dr. Hvad K.
M. ämnar begära för Wenersborg vet jag icke.
Det är bekant, att i Conseillen är beslutad en propos. om 2,000,000 r:drs creditiv för hypotheksföreningarna.
Stora och lilla creditivet skola ställas på Riksg.cont.
Allt detta förändrar betydligen förhållandet.
Riksg.cont. kommer derigenom i den position att utan ökade skatter och mycket ökade ansträngningar omöjligen kunna uppfylla dessa behof.
Således är äfven i detta afseende skäl för handen att afslå de extra anslag, som blifvit begärda.
Hvad den militäriska delen af frågan angår, är jag icke competent att bedöma densamma och vill derföre inskränka mig till en enda anmärkning, och den är i korthet, att det synes mig vittna om föga militärisk plan, att man gjort en fästningsanläggning midt i landet, på hvilken, om jag icke minnes orätt, man redan arbetat 12 år och för hvars fulländande enligt K. M."s nåd. propos , ofh anslaget skall beviljas, ännu fordras eu arbetstid af 45. år.
Jag hemställer, om det bevisar plan att företaga en fästningsanläggning, som går ut på en arbetstid af 60 år, då man vet, huru sakerna under tiden kunna förändra sig.
Hvad förevar, anslag till kustpiecer Beträffar, fär jag på de af Utsk. anförda skäl tillstyrka afslag å detsamma.
/ Den 3 November e. m. , a3 Frih. Franc Sparre, Bengt Erland:
Ad. med alt upprepa, hvad som förra gängen i detta ämne sades, utan får jag blott tillkännagifva, att jag på det sakrika yttrandet af Hr Breitholtz, hvars competence att tala i detta ämne af R. o.
Ad. säkerligen är lika erkänd, som han sjelf otvifvelaktigt af oss alla är högligen saknad, stödjer den öfvertygelse, att denna punkt alser det vigtigaste af alla anslag för artilleriet, emedan fråga är om ett nytt, för artilleriet högst tjenligt vapen.
Jag hoppas derföre, att R. o. Ad. lemnar detta ämne allt det afseende , det förtjenar, och anhåller om propos. på afslag å Utsk:s tillstyrkande och bifall till K. M:s nåd. proposm.
Den talare, som näst före den siste yttrade sig öfver det ämne, som nu utgör föremålet för öfverläggningen, nemi. extra anslagen, delade sin framställning uti den politiska, den linanciella och den militära sidan.
Jag vill försöka att gå samma väg med ett kort besvarande af hans yttrande.
Hvad törst den politiska sidan vidkommer, förundrar det mig rätt mycket, att en talare, sådan som Hr Dalman, kunnat förbise den stora skillnaden, som finnes emellan krigsrustningar och en allmän förberedelse till möjligen inträffande krig.
Här är icke fråga om krigsrustningar, utan om anslag, som komma att utgå under flera consecutiva år, för att sätta sig i det skick, att man icke finner sig obeväpnad i den möjliga händelsen, att man behöfver försvara sig.
Det lärer val icke finnas något land, der icke massan af folkel, hellre än att emottaga ett nesligt fredstillstånd, emottager ett krig för att försvara sin sjelfständighet.
Säkert öfverensstämmer det med Hr Dalmans varma frihetskänsla att icke vilja se fäderneslandet i den ställning att, i stället för att med bibehållen aktning kunna emottaga en uppmaning till krig, nödgas begära fiendens händer till handkyssning.
Jag skulle göra den värde ledamoten orättvisa, om jag trodde, att han icke önskade se sitt fädernesland i försvarstillstånd; men dertill fordras, att vi under fredstid bevilja sådana anslag, hvarigenom vi komma att befinna oss uti ett tillstånd, olikt det, hvari vi för närvar., efter förloppet af i5 ä 20 års fred, befinna oss, att nemi. våra fästningar endast till fjerdedelen eller åttondedelen uro färdiga och, i saknad af kanoner, icke kunna försvara sig.
Jag slutar denna del med detta förklarande, emedan jag ej tror, att det tjenar till stort att slå omkring med politiska farhågor, sådana som de synas för dagen uti avisorna, hvilka skildra tillståndet i dag så och i morgon så.
Skall ett Stånd bry sig om hvad som inom några månader passerar inom den politiska verlden i afseende på sådana åtgärder för betryggande af fäderneslandets sjelfständighet, hvilka, efter en förändring i den politiska verlden, inom få månader möjligen kunna finnas oundgängliga?
Talaren har sjelf, Den 3 November c. m. till stöd för sin åsigt om obehöfligheten af anslag för försvarsverkets upphjelpande, åberopat de förändringar, han blott sedan riksdagens början varseblifvit på den politiska bimmelen.
Huru lätt kan dä ej utseendet inom lika fä månader förändra sig?
Är det sättet att sölja för fäderneslandets väl att utan plan kasta sig från den ena åsigten till den andra och ordna Rikets försvar efter som det ser ut på den politiska himmelen den ena dagen eller den andra?
Detta hörer icke till saken, utan till saken hörer, att man skall känna sig djupt intagen af den känsla, att fäderneslandet skall finnas i försvarsskick för möjligen inträffande krig.
Hvad främmande magters vänskap beträffar, måste den, som vill emottaga densamma, vara beredd på att kunna emottaga den med väpnad arm; eljest får man ingen vänskap, som är värd att emottaga.
Endast den väpnade handen km taga emot vänskap och vårda den, om den är värd att vårdas.
Hvad den financiella delen af frågan vidkommer, kan jag så mycket lättare vederlägga talaren, som lian endast framställt suppositioner öfver verkliga tillståndet.
Jag skall utbedja mig alt få draga upp en kort tafla öfver den financiella ställningen inom Riket.
Vid ett tillfälle som detta är det obehagligt att höra många siffror.
Jag skall derföre inskränka mig till så få som möjligt.
Om R. o. Ad. skulle tänka sig, alt de förslag, som sednast blifvit gjorda till förändring af brännvinsbrännings- och tullbevillningen, af R.
St. blifva antagna (jag förutsätter det, emedan LTtsk. redan gifvit förslag dertill), blir förhållandet sådant, att Riksg.- eont. under de kommande åren kommer att äga en tillgång af 710,000 r:dr årligen att användas till betäckande af Riksg.contrs nuvar. 2 millioner r:drs skuld, icke skulden till Ranken eller Rlksg-cont:s öfriga skulder.
Om vi nu komma i håg, att StatsUtsk:s betänk.