Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskrn hafva dessutom trott sig äga kännedom derom, altSlyrelsen verkligen hade önskat, alt detta regemente skulle återgå till infanteri, men genom ruslhållarnes missförstånd af sin rättighet har det intrasslade förhållandet uppkommit, som nu är för handen.
Följden skulle blifva, att då större delen af samma regemente undergått en sådan förvandling, hvarom här är fråga, så skulle 58 nummer återstå såsom cavallen.
Man har icke trott detta vara lämpligt, så mycket mindre, som Utskrn liaft de mest grundade skäl ali förmoda, alt de 2tne krigsministrar, som inom kott tid efterträdt hvarandra, gillat detta beslut. i6
Den i5 April f. m.
Då jag endast ämnat uppläsa TJtskais svar på Hr von Hartmansdorff* framställning, hvilket Gr. von Platen nu gjort, så afstår jag och anhåller om bifall till betänkandet.
Såsom bevis derpå, att Utskcn icke lösligen behandlat min framställning, har Gr. von Platen anfört att tre Stånd bifallit Utskms betänkande.
Hvar och en, som vet hvad svar på tal vill säga, lärer finna, att detta icke innefattar någon vederläggning af min anmärkn., utan att det snarare innebär, det tre Stånd hufva låtit sig nöja, utan att få någon upplysning.
Det har blifvit yttradt, alt It.
St. borde, för att icke utsätta Staten för äfvenlyret af en stor utgift, på förhand afsäga sig en inkomst, som Staten för närvar, äger.
Om detta vore ett skäl att så förfara, så borde naturligtvis Staten, af fruktan att möjligen både Öster- och Westergölhlands samt Smålands afsuttna cavalleriregzten kunde komma i fråga att åter uppsitta, jemväl afsäga sig större delen af den hästvacancespanmål, som af dessa regtten nu utgöres.
Man har påstått, att R.
M. gjort någon framställning ronde de 58 numren.
Denna framställning har blifvit gjord i alldeles motsatt riktning, nemi. för att utreda det trassel, sora uppkommer genom frågan om dessa 58 nummers uppsitlning, under det att regttet för öfrigt förblifver infanteri.
Om R. o. Ad. skulle, lika med de öfriga Stånden, bifalla detta betänk., så vore det, så att säga, en belöning åt dem, som krånglat, nemi.
Bohuslänningarne, och skulle blifva en uppmuntran för andra, som dertill kunde hafva tillfälle, att på samma sätt vålla Regeringen svårigheter, för alt derigenom förskaffa sig sjelfva förmåner.
Jag tror ej att sådant vore klokt handladt af oss.
Här påstås att 2tne efter hvarandra följande krigsministrar gillat det ifrågavar. anslaget.
Jag har aldrig sett några Svenska krigsministrar, och Konungens rådgifvare för Landtförsvars-dep:tet har jag knappast heller sett på detta rum, alltsedan denna titel blef dem tillagd.
Icke heller har jag hort dem yttra sig i detta mål, knappt nog uti något annat.
Jag skulle således tro, att det är mera ur inbillningens verld än ur verkligheten, som Grefven liemtat sitt påstående.
Jag anhåller om afslag på betänkandet.
Det torde hafva und fallit Hr von Hartmansdorff, att förhållandet med Smålands, samt Öster- och Westergötlands afsuttna cavallerireg:ten ej är detsamma som med Bohusläns.
Vid detta sista reg:te yrkas ersättning för de hästar och munderingspersedlar, hvilka under 1778 års krig blifvit regilet fråntagne.
Detta lärer ej vara förhållandet med de af Hr von Hartmansdorff nämnda regementen.
Den 15 April f. m. *7 Gr. von Platen:
Jag medgifva' visserligen, ntt det var oförsigtigt af mig att numna ordet minister, då jag vet, ntt ett sådant uttryck alltid uppkallat talare af en viss sida, för att motsatta sig hvarje skymt, som i detta fall kunde framlysa.
Att Hr von Hartmansdorff, då jag förklarat, att jag hade skäl förmoda, att de ifrågavar.
Konungens rådgifvare för Landtförsvars-dep:tet hyst den af Utsk. framställda åsigt, ansett sig kunna yttra, alt jag hemtat denna förmodan ur inbillningens verld, måste på det högsta förundra mig, helst af en talare, som vanligen yttrar sig med så mycken hofsamhet.
När jag sagt detta, så tror jag att jag verkligen haft skäl lill min förmodan.
För öfrigt anser jag öfverflödigt alt vidare förlänga discussionen.
Betänk, är redan af tre Stånd bifallet, och det kan visserligen bero på huruvida K.
M. lemnar sitt samtycke till ‘den föreslagna åtgärden; men deremot betyder det alldeles intet hvad detta Stånd nu beslutar.
Om det faller Hr von Hartmansdorff i sinnet att förklara ett betänk, vara grundlöst, så veta vi väl, alt han ej låter öfvertyga sig om alt det är annorlunda.
Detta är också rätt, men jag får likväl tillkännagifva, att jag såsom ledamot af StatsUtsk:s riksg.afdelning flera gånger deltagit i Öfverläggningar om delta mål och funnit, alt detsamma blifvit ganska sorgfälligt hehandladl, eller att detta åtminstone varit Ulskms afsigt.
Huruvida Utsk:n lyckats eller ej, lärer väl egentligen bero på huruvida betänk, af R.
St. gillas, och som man vet, så liar detta betänk, redan blifvit af tre Stånd bifallet.
Stånd derigenom begått ett misstag, så blir del för deras egen räkning, eller för deras, som detsamma tillstyrkt.
Dessa Stånds beslut lyckas mig emedlertid bora gälla, åtminstone så mycket som en individuel åsigt.
Den som skaffat sig underrättelse om förhållandet, kan visserligen vara af annan tanke, och jag har ingenting deremot; men som jag deltagit i pröfningen af denna fråga och troll Utsk:ns förslag vara lämpligt samt, på sätt Gr. von Platen anmärkt, haft anledn. förmoda, att förslaget ej varit stridande emot vederböra önskningar, samt då skiljaktigheten emellan detta och det förra betänk, är ganska stor, såsom jag tror till Statens och de rustandes eller roterandes fördel, så anhåller jag att få förena mig med Gr. von Platen i begäran om bifall till betänkandet.
Utsk:n hafva visserligen anfört i betänk., på sätt Gr. von Platen yttrat, såsom skäl för sitt tillstyrkande, den betydliga förmån för Slaten, som skulle uppkomma deraf, alt man undvek kostnaden för uppsättande af 36o ä Jyo hästar; men jag hemställer ödmjukast, om delta kan anses för en god hushållning, alt för evärdeliga 24 H. 3 iS Den i5 April f. m. tider afstå en årlig ränta af 2000 t:r spanmål, emot villkor att slippa att en gång för alla uppsätta 3 till i\oo hästar.
Denna calcul behöfver ej någon vidlyftig utredning, ty det faller genast i ögonen, att Staten, genom verkställighet af TJtsktns förslag, skulle komma att vidkännas en betydlig förlust.
Jag inser ganska val, mine herrar! alt då frågan nu af tre Stånd blifvit afgjord med bifall till Utsk:ns betänk., så kan jag ej vidare vinna någon förändring deruti; men del finnes frågor af den beskaffenhet, der det blir ett åliggande för den enskilde att yttra sin öfvertygelse, då han finnér Statens intresse vara förbisedt genom det beslut, som blifvit vidtaget, och jag tror, alt man vid sådana tillfallen icke gör illa, om man fäster sitt Stånds uppmärksamhet derpå, alt det skulle kunna leda till mycken nachdel för Staten, 0111 man skulle fortgå på den banan, att ideligen skän ka bort hvad Staten har.
Den siste värde talaren har fotat sina betänkligheter hufvudsakligen på den åsigten, att det vore ett åliggande att bevaka Statens intresse; men jag tager mig härvid friheten hemställa, huruvida icke .Statens intresse bevakas från två åsigter och ifrån 2:ne olika ställen.
Det ena af dessa ställen är statscassan, och det andra den enskilde statsborgarens fördel och intiesse.
Efter min öfvertygelse bevakas Statens intresse bäst, när stalsborgarens intresse i första rummet afses, och det är detta, sorn jag tror att Utsktn vid detta tillfälle hafva iakttagit i det förslag, som Ulsktn afgifvit.
Jag fruktar äfven, att något misstag här, i afseende på det summariska i beräkningen, har blifvit begånget, då dea värde talaren yttrat, att här vore fråga örn alt efterskänka en inkomst af 2000 t:r spanmål.
Förhållandet är efter min uppfattning icke sådant, ty ifrån dessa 2000 t:r spinmål måste nödvändigt afräknas de augmentsräntor, hvilka af de rustande komma att afstås, derföre att de rustande slippa att erlägga vacance-afgifter.
För en betydlig del af ifrågavar. provins har redan ifrån långliga tider tillbaka en sådan befrielse ifrån rustnings bestridande ägt rum; och jag kan ej inse hvarken del olämpliga, det onyttiga eller det okloka uti att man medgifver samma fördel äfven för den ifrågavar. delen deraf, och jag tror icke heller, att vi derigenom skulle tillförbinda oss att medgifva samma förmån åt öfriga förut afsultna cavallet i-reg:tens rusthållare, eller att något sådant, på grund häraf, kunde sättas i fråga; ty jag delar ej den åsigten, mine herrar! att en eftergift på något ställe är en orättvisa begången emot den andra.
Jag fröjdar mig deröfver, att en lättnad härigenom, åtminstone för denna ort, blifvit beredd lör landtbrukaren, och beträffande dem, sorn emotsälta sig densamma, så får jag fästa uppmärksamheten på, att de ieke alltid äro lika noga i afseende på äganderätts-föi hållanden, när
Den i5 April f. ni. «9 det är fråga om att ålägga nya och ökade besvär för dem, sorn förut ej hafva dem.
Jag förenar mig således med de värda talare, som begärt bifall till betänk., hvilket jag anser vara ganska väl grundad! och ledande till allmän båtnad der det kommer lill verkställighet; och då i alla händelser verkställigheten af detta betänk, är beroende på K.
M:s beslut, så tror jag att R.
St. deruti äga en tillräcklig garanti emot möjligheten af något förhastande.
Jag skulle äfven tro för min del, att det ej vore rätt af mig såsom ståndsledamot alt här söka motsätta mig hvad treStånd redan funnit vara af rättvisa påkalladt och ledande till det allmännas bästa.
Jag yrkar bifall till TJtskms betänkande.
Man har anfört såsom skäl till bifall för detta betänk., alt det befrämjar enskilde medborgares intresse och derföre äfven mäste vara nyttigt för det allmänna.
Detta är en grundsats, som i sin tillämpning kan leda till ingenting mer eller mindre än hela samhällets upplösning.
Man börjar med en eftergift, nödgas sedan bevilja flera samt slutligen eftergifva alla onera, så alt inga skyldigheter emot samhället vidare finnas, och det nakna obeståndet är det enda som qvarstår.
Det är helt tydligt, att hvarje eftergift af skyldigheter är en orättvisa, begången emot dem, som nödgas bibehålla samma skyldigheter.
Då icke en eftergift kan göras emot alla, som äro i samma cathegori, så är det en orättvisa, så mycket mera orättvis och mern split och missnöje verkande, som den finnes grundad på intet annat än väld och hugskott.
Det är icke ifrån sådana beslut, som R. o. Ad. bör vänta ali Svenska folket skall gilla dessa åtgärder.
Att tre
Stånd kunnat bifalla ett dylikt betänk, bevisar för mig intet i detta fall, och jag skulle tro, att R o.
Ad. bör, i afseende på frågan, betrakta den såsom en Svenska Statens angelägenhet, och då är saken helt enkel och klar.
Dessa rusthållare äga ingen bättre rätt än alla andra rusthållare i Riket.
Hvad den siste värde talaren framställt om augmentsläntornas indragning, så är det en fråga för sig sjelf, som icke följer af denna.
Här är endast fråga om rusthållarnes förmenta rättighet att få ersättning för bortmistade hästar.
Det är klart, att om uppsiltning kommer i fråga, så mäste dertill af K. M. och Kronan lemnäs det bidrag, som K. M. och Kronan åligger att utgöra.
Att man blott kan ålägga en del af reg:tet att sitta upp, hvilket man anser för sr. fasligen vådligt och illa för armeen, är en gifven följd af indelningarnes beskaffenhet, som gör, att man ej kan ålägga hela bataljonen att sitta upp.
För min del skulle jag anse del rättvisaste vara, att de' rusthållare, som önska uppsittningen, må genast anbefallas att derom gå i författning, och de nödiga hästarne anskaffas, men under ingen förevändning böra personer i en provins ställas i andra och olika förhål - Den i5 A p r i 1 f. m.
In nilen emot deni, som äro i samma catbegori i andia provinser.
Det är en af de mest vådliga grundsatser, som finnas, att öppna dörren dertill att II, St. börja vid en riksdag tillstyrka sådana fördelar för enskilda personer, samt derigenom föranleda ett fortgående på en så farlig bana, då man ej kan betvifla, att sådana frågor äfven framdeles komma att väckas, och alt de då ifrån samma håll som detta tillstyrkande kommit skola erhålla protection, så alt man derigenom kommer att gynna enskilde personers intresse på Statens bekostnad.
Jag tillstyrker afslag på betänkandet.
Äfven jag anser ifråga var. betänk, vara alldeles oriktigt.
Det synes mig, att Statsoch Ekon.Ulsktn, hvilka haft för pligt att för R.
St. framlägga denna fråga med afl erforderlig fullständighet, hade bort inse, alt en blott motion, framställd af enskild person, ej innefattade afla de upplysningar, som för frågans fullständiga utredning varit af behofvet påkallade.
En sådan utredning kan ej annorlunda åstadkommas, än genom undersökning af vederbörande embelsmyndigheler, hvilkas ut latto i ämnet här utgöra den enda grunden för frågans rätta uppställning.
Om Utskin sålunda hade fullgjort den pligt, som Utsktn ålegat, på ett sätt, alt både den enskilde och det allmänna kunnat vara dermed belåtna, så hade Utsk:n ofelbart ej bort fästa något annat afseende på den väckta motionen, än att tillstyrka en und. framställning ifrån R.
St. till K. M., med anhållan, att K. M , efter vederböi andes hörande, ville bestämma om och huru de fördelar, man här vilt bereda enskilda innevånare i en provins, med afseende på alla Rikets öfrige innevånares bästa, verkligen kunna äga rum eller icke.
Jag tillstyrker således på dessa grunder afslag å betänk., såsom i min tanke tillkommet mera för att söka vinna popularitet och gynna enskilda medborgare, än för det allmännas bästa.
Jag kan så mycket mindre gilla denna åtgärd, som hvarje eftergift till enskilda personer på det hela verkar på alla öfriga medborgare af samhället.
Man måste ihågkomma, att hvarje skatt, som man efterger för någon Corporation eller någon enskild, skall i sin ordning fy llas af de öfriga medborgarne, och då är det en uppenbar orättvisa emot dem.
Jag tillstyrker afslag på betänk, oaktadt Irenne Stånd detsamma bifallit, och jag förmodar att R. o. Ad. icke vill göra sig skyldigt till den orättvisa, som ifrågavnr. betänk, skulle föranleda.
Stjerncrona har förespegla t, att Slaten skulle göra en stor förlust derigenom, att detta utlåt, bifalles.
Hans calcul i detta afseende måste, om del tillätes mig nyttja ett uttryck, som Hr von Hartmansdorff äfven begagnat, vara tagen ifrån inbillningens rymder, då den årliga hästvacance-afgiften torde komma alt lill fullo ersättas af den årliga räntan på den summa, Den i5 April f. m. sora, ifall bataljonen skulle komma alt uppsitta, Staten mäste utgifva för de hästar och munderingar, hvilka blifvit bataljonen fråntagna under 178S års krig, och hvilken summa uppgår till några hundratusen r:dr, då deremot regrtets eller bataljonens förvandlande till infanteri, enligt den calcul, som Utskm uppgjort, blott skulle medföra en kostnad af 66G8 r:dr 24 sk. g r:st. Gr. von Platen:
Jag begärde ordet, då den upplys ning gafs, att StatsUtsk. här endast haft afseende på att den ifrågavar. summan endast skulle afse hästars anskaffande.
Jag har likväl genom den upplysning, som Gr.
Anckarsvärd lemont, blifvit förekommen uti hvad jag ämnat säga och har således föga alt tillägga.
Jag vili blott nämna, att då man ur så frikostig med utdelning af förebråelser emot Utskrn, alt de gått lösligen till väga, så går man sjelf så lösligen till väga, alt man ej tager kännedom om hvad Ulsk:ns betänk. innehåller; ty hade man det gjort, så hade man ej kunnat framkasta sådana anmärkntr, som den, att augmentsruntorne ej varit beräknade.
Hvad man behagat säga, att meningen varit alt jaga efter popularitet, så tror jag att, åtminstone livad mig beträffar, denna framställning skall förblifva utan ali verkan, och jag önskar, att hvar och en, som gör sådana framställningar, sjelf må kunna freda sig derifrån.
Jag har begärt ordet, för att med några ord göra rättvisa åt en anmärkn., som blifvit framställd emot mig.
Jag har gjort en brutto calcul, att Statens uppoffring' skulle blifva 2000 t:r säd.
Jag var icke okunnig om, att augmentsräntan borde afdragas; men, mine herrar! detta förtjena!* icke, tror jag, att lägga särdeles mycken vigt på, då man känner hurudan! förhållandet är.
Indelningen för cavalleriet är beräknad efter 60 dalers ränta; då till cavalleriet blifvit utsedda de bästa hemmanen, är sällan till rusthåll indelt något hemman under 4o daler, men väl sådana som haft 45 dalers ränta och deröfver.
Då utgör augmenlet icke mera än omkring i5 daler, som, då de utgå utan förvandling, blifva en obetydenhet.
Jag är långt ifrån att önska att den ifrågavar. bataljonen af Bohusläns reg:te skall återgå till cavallen, men jag önskar att den måtte förblifva vid hvad hittills i sednare tider varit, och att icke Staten måtte förlora en inkomst, som den med rätta tillkommer, helst då farliga proejudicater kunde dragas af den ifrågavar. åtgärden.
Ehuru obehagligt det synes mig vara, alt uti pai lemenlariska öfverläggningar inblanda hvad till saken icke hörer, så nödgas jag likväl nu göra det.
Det hörer visserligen icke hit, huru jag 0111 fem år härefter kommer alt tänka och handla; men då denna fråga blifvit fram - Dea i5 April f. m. lastad, så täger jag mig likväl friheten förklara, alt Frih.
Cederström hvarken uti milt föregångna eller nu var. handlingssätt lårer kunna finna någon grundad anleda, lill sina tvifvel i afseende på milt handlingssätt, då denna (råga framdeles förekommer.
Jag får förklara, atl om det
Liefve mig beskärdt att upplefva den lyckliga dag, då ifrån vår Styrelse propos:r ankomme, som åsyftade lättnad i allmänna bördor, så skulle man säkerligen finna min röst hädanefter såsom hittills understödja en sådan åtgärd.
Jag fortfar att yrka bifall till Utsktns betänk., på de grunder, som Utsktn i min tanke ganska riktigt anfört, och på de skäl, som af de talare, hvilka här understöd!
Ulsktns betänk.
, blifvit framställda.
Jag anhåller atl få fästa Ståndets uppmärksamhet på en omständighet, som icke vid detta tillfälle blifvit vidrörd, men som blef det förra gången, då denna fråga förevar, och nu torde hafva undfallit Ståndets minne, nemi. att StatsUtsk. har vid denna riksdag föreslagit, att R.
M. med und. anhållan om framläggandet af en allmän försvarspinn, och detta förslag har äfven af de flesta RiksShn blifvit antaget.
Au kan StatsUtsk. icke åtnöja sig med denna åtgärd, icke vänta intilldess den önskade försvarsplanen varder R.
St. förelagd, utan är sjelft genast färdigt att uppgöra en del af »lenna försvarsplan genom det förslag Utsk. här framställt, ronde södra bataljonen af Bohusläns reg:te.
Det ligger för en livar öppet, alt någon otålighet måste utgöra grunden till ett sådant förfarande.
En värd talare har trott, att när frågans afgörande beror af K. M., så borde R, o. Ad. för sin del ej bry sig så ngga om hurudant dess beslut blef, emedan K. M. i alla fall skulle göra hvad rätt vore.
Samme talare har likväl tillagt, att det vore ohöfligt af Ståndet att säga nej, när de öfriga 3 Stånden hafva sagt ja.
Jag skulle likväl tro, att 0111 saken, såsom jag förmenar, är oriktig, så borde R, o.
Ad. uttrycka sin mening, oberoende af de öfriga Ståndens beslut, d. v. s. icke instämma i ett beslut, som Ståndet anser oriktigt.
Då södra bataljonen af Bohusläns reg:te varit infanteii eller afsuttet cavallen alltsedan år 1788, så är det således icke nu någon fråga 0111 organisation af det militäriska förhållandet, utan blott af det ekonomiska, och denna fråga äger således ingen gemenskap med den und. skrifvelse, hvarmed R.
M. ingått, för att anhålla 0111 en allmän försvarsplan, hvarföre jag anser den anmärkn., som Hr von flai tmansdorff i detta afseende gjort, vara alldeles oförtjent af allt afseende.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. be - Den i5 April f. m. 23 hagade bifalla Stats- saint Allin.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns utlåt. l\:o 157.
Då lif Landtm förklarade, det lian trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Gr.
Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition :
Den som bifaller Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utskms utlåt.
N:o 157, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda utlåt.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 28.
Besvärs- och Ekon.- Utskms den 17 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 158, i anledn. af väckt motion 0111 behofvet af förändringar uti K.
M:s nåd. inslruction för beklädnadsdirect:na vid de indelta infanteri-reg:tena, m. m.
På begäran af Frih. Cederström, Jacob, upplyste underl.
R i d d. Secr e t., ali Preste- och BorgareSt:n bifallit Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskrns betänk. N:o i58; BondeSt. hade återremitterat detsamma.
Det förefaller mig besynnerligt, att Utsk:n, som i allmänhet afstyrkt motionen, likväl tillstyrkt alt tvistefiagor, uppkomna i afseende på räkenskaperna, skola hänskjutås till Kammarrättens afdömmande, i stället för Krigscollegii, såsom Utsk:n säga hittills hafva ägt rum.
Att Kammarrätten skulle bedömma tvister, uppkomna vid granskningen af beklädnadsclirectionernes räkenskaper i anledn. af beklädnadspersedlars anskaffande och deras användande samt det pris, som derför blifvit erlagdt, förefaller mig mer än besynnerligt.
Lemnäs räkenskaperne i Krigscollegium oanmärkta, men i orten valde revisorer dervid göra anmärkntr, så är det icke Krigscollegium, som öfver sådana anmärkntr dömmer, utan anmälas de hos Generalmönsterherren, hvarefter frågan slutligen af K. M. afgöres.
Jag tviflar på alt detta embetsverk äger erfarenhet och nödig kännedom i de detaljer, som dithora, h vårföre det svårligen lärer kunna deruti dömma.
T öfrigt lärer det vara en oriktig uppgift, att det är Krigscollegium, som här är part och äfven häruti dömmer; fy Krigscollegii domslut, om det a4 D e n 15 A p r i 1 f. m. så skall kallas, är redan afkunnadt innan tvisten kan uppstå, enär Krigscollegium på förhand bestämmer livad som skall ske.
Sedermera skola revisorerne granska hvad verkstäldt är, och uppstår då tvist, så blir, efter generalmönstringen, frågan hänskjuten under K.
M:s afgörande, hvaremot Krigscollegii beslut icke angår annat, än den stat för beklädna» den, som årligen bestämmes.
Jag skulle tillstyrka afslag å detta betänk., om icke det Hederv.
BondeSt. återremitterat detsamma; men i det skick frågan för närvar, är, anser jag en återremiss vara lämpligast, på det att Utskm måtte komma i tillfälle att, efter tagen närmare kännedom om ifrågavar. måls behandling, frångå sitt tillstyrkande att de må öfverleninas till Kammarrätten, emedan det icke är Krigscollegium, som slutligen afgör tvisten rörtde beklädnadsdireclionernes räkenskaper, och man ej heller beliöfver draga till domstol dessa frågor, som i administrativ väg böra och måste afgöras, för att icke åstadkomma alldeles ofantliga hinder och svårigheter vid indelta armeens beklädnad.
Jag nödgas således inskränka mig till anhållan om återremiss af förevar. betänkande.
Sedan jag nu finner att betänk, kommer alt i sin helhet företagas, är det vid samma punkt jag ämnar fästa mig och anhåller att derå få fästa R. o. Adis uppmärksamhet, som den siste värde talaren fästat sig vid.
Det är med afseende på K. förordn. af år 1819, rörtde beklädnaden för indelta infanteriet och instructionen för beklädnadsdireclionerna af år 1822, som Utsk:n Jiem ta t anledn. att anse Krigscollegium och rotehållarne vara parter emot hvarandra, såsom orden här falla, på sätt, att ingendera bör pröfva den andras anspråk.
För mig är det icke förklarligt, huru Utskrn kunnat leda sig till en sådan slutsats från dessa författningar, ty för mig oell andra, som handlagt dessa frågor, synes förhållandet vara alldeles motsatt.
Rusthållarne hafva nemi. samma intresse som Krigscollegium i beklädnadsfrågor, emedan rusthållarne utgöra den ena hälften af soldatens beklädnad samt K. M. och Kronan den andra hälften.
Det är endast beklädnadsdireclionerne, som kunna i dessa frågor vara parter emot Krigscollegium och rolehållarne gemensamt å andra sidan, emedan de, som hafva samma intresse i samma sak, ej kunna vara parter emot hvarandra.
Utskm tyckas för öfrigt här hafva förblandat revisorerne öfver räkenskaperna med beklädnadsdirectionerna, som äro något helt annat.
Beklädnadsdirectionerne, som kunna blifva parter, hafva sig ombetrodde förvaltningen af beklädnadsmedlen och bestämma beklädnaden vid infanteriet.
Revisorerne äro åter särskildt valde ombud inom compagnierna vid indelta regitena, för att revidera dessa beklädnadsdirectioners räkenskaper.
Den i5 April f. m. per.