Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förenar mig !5o tJen t Augusti J, tu. hufvudsakeligen med Herr Reutersvärd, men anhåller att lå göra några tillägg.
Jag anser att usta punkten i Herr Reutersvärds förslag bör jemkas sålunda; att det må vara tillätet för den, som å Kronans vägnar förrättar auctionen, att före den samma uppgifva det högsta pris Kronan vill gifva för varan, men ej ovilkorligen anbefalldt, samt att andra punkten må si redigeras: att, i händelse högsta priset före auctionens början ej uppgifves, Kronans ombud må äga rättighet, att förkasta lägsta anbudet och på den eller de ifrågavarande persedlarne infordra nya anbud och utlysa ny auction.
Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja Betänkandet, i händelse återremi66 medgifves, hvarom jag vördsamt anhåller, så mycket mera som en af Statsljtskottets Ledamöter Herr Nordenskjöld, som så ofta haft och har befattning med sådane auctioners verkställande, ansett återremiss och omarbetning af Betänkandet nödig Friherre Lagerbjelke, Johan:
Jemte det jag förenar mig i Herr Lefréns begäran om återremisa af Betänkandet, får jag tillägga den förklaring, att sådane som AuctionsFörfattningarne nu äro, så äro de verkeligen de bästa.
Efter föreskriften i dessa författningar, brytas de förseglade anbuden först efter auctions-utropen, och gifvas då offenteligen tillkänna.
Det beror af StyrelseVerket, att antaga eller förkasta det Ben I Augusti J. m. 3* lägsta.
Mea icke skulle det gå an, att förfara såsom Stats- och OeconomieUtskotten föreslagit, ty, då ofta flera hundra olika artiklar till upphandling förekomma, skulle, i fall ny auction för hvarje artikel mäste anställas, flera dagar erfordras för hvar och en upphandling.
Jag yrkar således att Betänkandet varder återremitteradt, så framt det icke kan rent af afslås.
Friherre Cederjlrom, Jacob:
För min del kan jag icke instämma i de gjorda anmärkningarne.
Jag tror tvärtom att Utskottens förslag skall för Kongl. Maj:t och Kronan medföra en bestämd fördel.
Elter nu gällande AuctionsFörfattningar, är ingen controll derpå, att icke anbudet kunnat blifva lägre, i fall auctionen fått fortsättas, äfven sedan de förseglade uppgifterne blifvit brutne, och sådant skulle väl tyckas hafva något skäl med sig, efter som det bästa priset bör sökas.
Den omständighet, som af Herr Nordensköld och Friherre Lagerbjelke blifvit anmärkt, att nemligen det icke vore möjligt att vid Auctionens början öppnade skrifteliga anbuden, utan flera dagars tidsutdrägt, förfaller, om man vid auctionens kungörande bestämdt föreskrifver, att å de förseglade anbuden skall utanpå vara tecknadt till hvad artikel de höra.
De kunna då genast uppbrytas.
Herr Reutersvärd har åter föreställt sig, att derigenom, att de skrifteliga anbuden före auctionen öppnades, täflan i de munteliga anbuden skulle försvinna.
Mea vid närma - s* Dft: l ,4 ugust t /, m, re skärskådande förfaller äfven detta inkast; ty om icke det förseglade anbudet innehåller något lägre pris, blifver det munteliga naturligtvis fastståndande och något vidare upprop kommer då ej i fråga.
Osäkerheten för lefveranteuren, huru anbuden vid den öppna auctionen efteråt kunna utfalla, verkar »tvifvelaktigt att han måste genast uppgifva möjligast lägsta pris, så vida han ej vill äfventyra, att se sig underbjuden.
1 afseende ater pi den omständigheten , att en frånvarande lefveranteur, skulle förnärmas, genom det att en närvarande med ett run* stycke understege hao6 anbud, får jag anmärka, att det icke alltid är blott ett runstycke i fråga, utan ofta flere Riksdaler; och Staten skall alltid vinna, ju friare täflan är.
Jag tror således de förenade Utskottens Betänkande vara väl grundadt och att de anmärkta svårighe* terne kunna genom ordning förebyggas.
I föl* je häraf tillstyrker jag, att Betänkandet må bifallas.
Friherre Lagerbjelke:
De anmärkningar Friherre Cederström nu gjort emot hvad jag och Herr Lefrén yttrai, får jag besvara på det sätt, att, efter den erfarenhet jag äger om entreprenad- eller upphandlings-auctioner för Kronans räkning , sällan eller aldrig vid dem är någon serdeles concurrence.
Oftast äro ej iner än två a tre personer närvarande; och stundom Den t Augiistii j. m. 33 stundom blott en för hvarje artikel.
Auctionen verkställes nästan uteslutande med förseglade anbud.
Om nu åter dessa anbud skulle vid auctionens början öppnas, och ny muntelig auction derefter för sig gå, vöre den skrifteli— ga utan ändamål, och skulle blott binda händerne på vederbörande Styrelseverk; ty der är, som sagdt, oftast blott en speöulant tillstädes, och denne är kanske samma person, som inlemnat försegladt anbud.
Det är hvarje Styrelseverks skyldighet, att upphandla för minsta möjeliga pris.
Men Om man i ett sådant fall ej skall hafva förtroende för ett RiksCollegium, så Vet jag sannerligen icke, hvarest lörtroendet skall finnas.
Jag afstyrker emedlertid för min del all förändring af AuctionsFöriaUningaine.
Ceder/iröm:
Jag instämmer med Friherre Lagerbjelke deruti, att iör närvarande icke är någon serdeles concurrence vid de munteliga auctionerne, utan egenteligen endast vid de sknfteliga.
Men detta kommer just deraf, att de skrifteliga anbuden icke brytatt under de concurrerassdes ögon.
Auctionen är dem således likgiltig.
Men i samma stund Författniogarne säga,att auctionen slutas med munteliga anbud, som med klubbslag afgöras, blir det specular^ternes interesse att vara vid auctionen närvarande och auctionsrummst skall då säkerligen blifva fullt.
Prot. VII Band. 3* M Den i Augutfiii f. m. Grefve Löwenhjelm, Cart Axel:
Jag kan till alla delar vitsorda hvad Friherre Lagerbjelke anfört.
Jag har under två år, såsom Ordförande i Kongl.
KrigsCollegium, sett behandlingen af entreprenad-auctioner derstädes.
Det är säkert, att med den ringa grad af industri som existerar i Stockholm, förenar sig den följd, ett någon concurrence vid ett slikt tillfälle icke kan äga runi.
Det är lika gifvet, att vid arbeten, der någon betydligare förtjenst är att påräkna, bevisliga sammansättningar af 2 a 5 skråmästare föreskrifva prisen.
Andre som kunde vara benägne att lör bättre pris åtaga sig arbetet, våga ej göra något anbud.
Jag har sjelf varit närvarande och sett , huru en Fabrikör rönte obehagligheter på stället af sine medtäflare, för det han underböd det af dem fixerade priset med en half skilling.
Jag bör j öfrigt nämna, att ett serskilt förslag till AuctionsReglemente är af Kongl.
KrigsCollegium uppgifvit; att det emellan vederbörande auctoriteter circulerat, och nu är uti Kongl. Krigs— Expeditionen liggande.
Det vöre kanske nyttigt, att de förenade Utskotten deraf togo kännedom; och i detta afseende kunde återremigs af Betänkandet vara af nöden.
Jag instämmer helt och hål le! i hvad Herr Grefve Löwenhjelm sednait yttrat.
Det enda correctivet är, att den som ä Kronans vägnar ombesörjer auctionen, har rätt att säga nej, ty annars vore så godt att köpa på gatan af den förstkommande, som be-: hagade taga mäst af Kronan.
Auctioner till - Dtn t dugiutii f m. *5 ställas för att åstadkomma besparing för Kronan , ej för speculanternes 6kull, Upphofvet till de förseglade anbudens infordrande är behofvet af controll mot sammansättningar, ej för att få minimipris till grund för ett nytt upprop, som Utskotten föresligit, tydå vänta speculanteme tills minsta förseglade anbudet blir kändt.
Uppå derefter af Herr Grejven oth Landtb Marjlalken gjord pioposition, blef Stats- och OeconomieUijkottens förevarande Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar* till Utskotten äterremitteradt.
Hans Excelhnce Herr Grefve
De la Gardie, Jacob', Om under mängden af de vigtiga göromål och öfverläggningar, som sysselsätta Högloflige Ridderskapet och Adeln, jag äfven vågar inkomma med en fråga, som endast rörer Rid* darhusöirectionen, förväntar jag härföre Ridderskapets och Adelns benägna tillgift.
Jag torde iörst få nämna det historiska af saken.
Härefter uppläste Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie följande:
(Se Bilagan N:o 5 ) Hvarefter Hans Excellence munteligen tilläde’
I följd af dessa förordnanden, har räntan Den i Au.gmti f. nt. af Thamiska Testamentsfonden årligen utgått till en person, hvars skyldighet det skulle vara att hålla offentliga föreläsningar.
Vetten. skapsAcademien, sorn fått sig uppdraget att utse denna person, hvilken dock skulle af RiddarhusDirectionen i sin befattning confirmeras, har tid efter annan dertill valt ganska skicklige män.
För io eller ii år sedan blef den man, hvars lof vi här i dag hört, eller Professor Schwartz, af Åcademien nämnd till sysslan.
Hans öfriga göromål hafva dock förmodeligen vållat, att han under tiden icke läst io timmar; men arfvodet har han uppburit ända till i år, då han antingen mist eller afsagt sig det.
VetenskapsAcademien har dock inkommit med begäran, att få arfvodet för en ny lärare.
Ders till är en vid namn Pasch utsedd.
Riddarhus.
Directionen, angelägen, att vilkoret! lör dispositionen uppfyllas, har ansett att, då det fullkomligen öfverensstämde med gifvarens önskan, föreläsningarne borde hållas här å Riddarhuset.
Directionen har derföre föreslagit, att Se. ereta IJtskottsrummen, såsom tillräckligt rymlige, skulle dertill användas.
Derigenom vännes , att
Directionen äger bättre tillfälle; och kunde med mera noggranhet tillse, att vilkoren för arfvodet fullgjordes.
I afseende härpå vägar jag hemställa, att ifrågavarande föreläsningar hädanefter alltid ina hållas uti Secreta Utskottets rum.
Det förstås af sig sjelft, att de icke kunna fortgå under Riksdagarne; men de långa mellantiderne skola tillräckligt ersätta hvad Riksdagarne borttaga.
Jag öfverlemnar till Rjdderskspat och Adeln, huruvida Den x
Au gutt i i f, m. 37 detta mitt förslag behöfver gå till RiddarhusUtskottet, och om icke beslut, i anledning der. af, kunde nu genast fattas.
Herr Lefren, Johm Pehr:
För min del har jag intet emot Thamiske föreiäsningarnc6 hållande i Secreta Utskottets rum, om sådant befinnes till ändamålet ledande.
Jag har begärt ordet, för att lemna några upplysningar, rörane de den förmenta försummelse vid Thamiske fö« reläsningarnes hållande, sorn Hans Excellence Herr Grefve
De la Gardie anmält, Jag anser mig härtill så mycket mera förpligtad, som Ridderskapet och Adeln nyss, med anledning af en utaf mig vackt motion, tagit ett, för samma person som nu blifvit klandrad, så utmärkt hedrande beslut.
VetenskapsAcademien, inseende ötillräckligheten af de medel, som af Thamiske Testamentet influtit till arfvode och öfrige omkostnader för lectionens ändamålsenliga bestridande , har af egne tillgångar anslagit en betydlig förökning härutinnan och i en för Technologiska Professoren utfärdad instruetion bestämdt föreskrifvit att ej serskildte så kallade Thamiske föreläsningar skulle hållas, utan desse anses innebegripne i den Technoiogiske Lectionen som blifvit inrättad.
Håraf täcktes Ridderskapet och Adeln finna, att Herr ÖfverDirecteuren Schwartz, i följd •f befallning, gifven af den auetoritet, som ägt * V*H l
Ja flitt i [ nt. att för honom utfärda tjensteföreikrifter, upphört att hålla serskilte Tharaiske föreläsningar, »arnt att Hans Excellence Herr Grefve De la Gardias anmärkning, att ÖfverDirecteuren Schwartz icke skall hafva läst 10 timmar på lo ir, tord* anses vederlagd och ej förtjena afseende.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardin Uti den instruction, som är utfärdad för de Thamiske föreläsningarne, står att desse föreläsningar skulle kungöras i allmänna papperen.
Jag vigar dock försäkra, att under den tid jag varit ledamot af RiddarhusDirectionen, en sådan annonc* ganska sällan varit synlig.
Jag har åtminstone icke vetat att desse föreläsningar höllos.
Ett annat skäl, hvarföre önskeligt är, att föreläsningarne skedde här å Riddarhuset, är den omständigheten, att i annat fall, inredningen af ett därtill tjenligt rum, skulle vålla VettenskapsAcademien en kostnad af flere tusende Riksdaler, då det deremot icke skulle kosta oss ett runstycke.
Hvad jag i öfrigt yttrat, har jag ej anfört såsom något klagomal emot Professoren Schwartz att han läst så sällan.
Jag känner ej de förbindelser, som kunnat förmå VettenskapsAcademien att låta nedlägga oftanämnde föreläsningar.
I detta fall torde icke någon annan ledning böra följas, än den instruction, testator gifvit för användandet af arfvodet.
Det är i öfrigt ej si obetydligt, ty det utgör 240 Ridrårligen, ett belopp hvarföre mi hända en och annan timma t ex. hvarje Onsdag kunde uppoffra».
Och dessutom Den I åugust ii f. m, lärer det vara hvars och ens pligt, då han å tager sig att mot arfvode fullgöra en befattning, att uppfylla sin förbindelse, om än arf vodet är aldrig sä obetydligt.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie har sagt, att instructionen innehåller, att lectionerne skola kungöras i Tidningarne, att detta under den tid Herr Grefven varit Ledamot i RiddarhusDirectionen, ganska sällan skall hafva händt, samt att Herr Grefven ej känt den af mig nämnde nya instructionen.
Det är anmärkningsvärd! att Herr Grefven, ehuru han icke känt den gällande instrucdonen, likväl bestämt yttrat: att Ö‘verDirecteuren Schwartz ej fullgjort sina skyldigheter, i det han ej skall hafva läst mera än io timmar på 10 år.
Jag känner alltför väl, att man noga velat räkna timmar med Herr ÖfverDirecteurca Schwartz; jag känner äfven att det händt, att han slutat sina lectioner 2 st 3 veckor före terminens slut; men sådant har varit föranledt deraf, att den delen af ämnet, som blifvit företagen vid terminens början, icke fordrat hela. terminen och att öfvergången till en ny del, icke lämpeligen kunnat ske på de få återstående timmarne, hvaremot det händt, att det nya ämnet, som under påföljande termin blifvit företaget, fordrat mera tid än terminen medgifvit, d| Herr OfvcrDirecteuren icke hushållat 40 pen 1 Augustii /. m. med besväret, utan fortsatt lectionerne vi da längre än honom enligt instruction ålegat.
I allmänhet torde vara mindre lämpeligt, att med vettenskapsmän räkna timmar, som man gör med dagsverkare, ännu mindre att genom anmärkningar i småsaker uttrötta dem och göra dem, om jag så får uttrycka mig, istadiga, frågan är dessutom ej att göra vetten*kap$- mannens uppfostran, utan att låta uppfostra sig af honom.
Men, sådane sorn en Bersslius, Schwartz, Cronstrand, med flere, växa ej dagligen upp, de äro sällsynte, man måste högagta dem, belöna dem och göra deras dagar angenäma om de skola gagna, och det minsta de k unna fordra, är höflighet.
Herr Cederschöld, Pehr Gu/laf'.
Jag hade för min del trott, att det så kallade Collegiumillustre, redan längesedan blifvit förändrad», och de dertill disponerade medlen annorlunda använde5 eller att, sedan man funnit, att föreläsningar af ifrågavarande beskaffenhet höllos på andra Ställen, det ansetts ötveiflödigt att fortsätta med dyliks här å Riddarhuset, och bättre att den anslagne fonden, till annat vetttnskspligt ändamål använda.
I denna öfvertygelse och så länge jag ej känner, om icke dispositionen rnedgifver någon ändring af de åberopade vilkoret:, kan jag ej bifalla deri nu väckta motionen.
Jag är öfvertygad, att den Lärfire, som, i närvarande tid, skulle vilja en gång i veckan härstädes hälla föreläsningar i de vettensksper, sorn nw blifvit uppgifne, icke Den i .4v”utli. f. m. på annat sätt skulle kunna erhålla någre åhörare, än genom mera besynnerliga, än lärorika experimenter i fysiken ; det vill säga, han skulle få, icke åhörare, men åskådare, som samlades för att se schene rariteten.
Jag anser detta föreläsningssätt icke lämpeligt, och kan derföre ej bifalla motionen i des» närvavsrande skick, utan hemställer att elen må remitteras til!
RiddsrhusUtskottet, att sig deröfver utlåta och att meddela upplysning om Thamiska Testamentets lydelse. Friherre Anckarsvärd., Carl Hindric:
Jag nödgas börja med att erkänna, det jag möjligen icke är rätt inna i ämnet, ty jag ankom sedan Herr Grefve De la Gardie redan uppläst sin motion.
Mern så sorn jag fattat den, är der blott fråga om att upplåta Secreta UtskottsSalen, såsom en tjenlig local till de omförmälda föreläsningarne.
Jag har af discussionen trott mig inhämta, att Vettenskaps- Academien icke är obenägen att fortfara med sammanslåendet af dess egne och de Thamiska föreläsningarne, blott att iocalen blir förflyttad, hvilket åter, efter mitt tanka, icke kan mediöra något ondt, emedan Riddarhusets rum onekeligen äro dertill mera tjenliga, än den privata lägenhet, som för föreläsningarne måst hittills begagnas.
Utan tvifvel är det ej eller ur sin ordning om Riddarhus-Direcrlonen såmedelst vinner bättre tillfälle, att efterse huru vi Ikoren för arfvodet, enligt Testamentet, uppfyllas, Skulle åter föreläsningarne åtskiljas, så äro betydliga hinder och svårigheter att förvänta.
240 R;dr är re - 4* Den i Augusti j, m. dan otillräckligt såsom lön för en Lärare, men ännu mera för inköp och underhåll af instrumenter och materialier.
Förslaget att åtskilja föreläsningarne vore således af ingen fördel.
Men oin Vettenskaps-Academien vill hädanefter som hittills låta 6ina föreläsningar fortgå i sammanhang med de Thamiska, tillstyrker jag gerna, att Secreta-Utskotts-rummen må, för detta ändamål, öfveriemnas.
Jag anhåller^endsst att få göra en anmärkning, i anledning *f Herr Cederchjölds yttrande, som tycktes gå derpå ut, att man ägde rätt använda den ifrågavarande summan annorlunda, än Testator före■krifvit.
Jag tror deremot det vara RiddarhusDirectionens ovilkorliga skyldighet, att tilla se, det förbehållen för dispositionen af gåfvan blifva punktligt uppfyllde.
Hufvudsakeligen förekommen af den siste Talaren, vill jag ej tillägga något, i afseende på hvad Herr Cederschjöld yttradt.
Men jag kan ej se och förstå annat, än att, då RiddarhusDirectionen emottagit en fond att till visst ändamål användas, och uttryckeligen finns föreskrifvit, att föraläsningarne, för hvilka dense fond är gifvan, skola hållas på Riddarhuset, det äfven måste vara Directionens pligt, att vaka öfver fullgörandet af de föreskrifna vilkoren.
Jag har trott, att denna tillsyn bäst kunde ske i det hus, Testator sjelf uppgifvit, och der Riddarhus
Directionen har sitt samlingsrum.
Den t Alugusta /, mi 45 I öfrigt och hvad det beträffar, att så få personer hittills infunnit sig på de ifrågavarande lectionerne, får jag upplysa, att VettenskapsAcademien förenat hos Pasch skyldigheten , att läsa i både det egentligen theoretiska och det practiska af vettenskapen.
Remiss af min motion blifvit begärd, vill jsg ej tala emot denna begäran, utan instämmer deruti gerna.
Herr Cederschjöld; Jag har blifvit missförstådd, då man trott det jag ville, att någon ändring skulle ske uti dispositionen af Thamiska Testamentsfonden.
Tvertom önskar jag blott, att bestämdt få veta, huru detta Testamente är beskaffadt, för att utröna, om någon raodification uti sjelfva föreläsningames art och beskaffenhet skulle kunna äga rum.
Herr von Hartmansdorff, Aitgujl:
Så vida det blifver fråga att upplåta Secreta Utskottets rum åt en läroanstalt, hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, hvarest man skall förvara den dyrbara samling af Landt-Marskalkars Porträtter , som nu är der uppsatt.
Jag har ännu aldrig sett någon lärosal, der väggarne blifvit skonade.
Det skulle således vara gansia troligt, att Porträtterne blefvo skadade; hvarföre jag afstyrker det gjorda förslaget, så framt ej ett annat passande rum kan anvisas till Porträtternes förvarande, hvilket jag betviflar. 44 Df.n 5 Augustii /, m. Herr Grefven och Landt-Mars kalken hemställde, att sä väl Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies ifrågavarande motion, sorn de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, nu afgifne yttranden, matte till RiddarhusUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. 5 i eftermiddag att fortsättas* Företogs till pröfning
Stats- Banco- och LagUtskottens den 18 sistledne Julii under N:o 314 afgifne, samt den 19 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående väckte frågor om enskilte personers rättighet att utfärda invisningar, ställde till betalning af andre enskildte, samt beskaffenheten af de fordringsanspråk, som derigenom uppkomma.
Grefve Spetts, Carl Guflaf, anförde skrifteligen; (Se Bilagan N:o 6.)
Herr von Hartmansdorff, Hugujl:
Jag har tyckt mig finn2, att de förenade Utskotten uti deras Betänkande, hufvudsakligen fästat deras uppmärksamhet på möjligheten att lätta den Den I AugustU /. m, 45 inrikes rörelsen, utan att jag tror försigtighets* mätten dervid blifvit tillräckligt iagttagne.
Det är gifvit, att, så länge hvarje enskild man kan draga anvisningar på Banken, ända till det obetydliga beloppet af 20 R;dr, en tämmeligen vidsträckt rättighet, att på detta sätt göra afFairer med större fördel än eljest, redan äger rum.
Banken, såsom offentlig auctoritet, kan svårligen misstänkas för, eller komma i tillfälle att vara i hemligt förstånd med trassenterne, emedan den sjelf aldrig skulle hafva någon förmon deraf.
Således ligger redan deri, ett skäl att lita på de anvisningar, som dragas å Banken.
Bland innebyggarne uti en landsort, skulle deremot väl kunna hända, att den person, på hvilken sedeln droges, ej ville störta den andra som utgifvit den, eller betaltes för sin tystlåtenhet med ett osäkert förhållande, och således i det längäta döljde detsamma; hvarigenom förlusten för sedtlinnehafvarne skulle ökas och sedelutgifvarens bankrutt blifva för orten så mycket menligare.
Jag vill i detta afseende fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en händelse, som för några år sedan tilldrog sig i BrödraRiket.
Det är der brukligt, att köpmännen låta uppe i landet inköpa timmer af allmogen emot så kallade timmersedlar, som commissionairerna utställa att betalas i Christiania.
Det hände nu att ett ansett köpmanshus, som idkar betydlig timmerhandel, cederade bonis- När bönderna om vintern anlände till Christinia, för att er hålle valuta för Den i Algutt i i f. m. eini sedlar, fingo de intet: kunde således hvarken köpa sina förnödenheter eller betala sina skatter.
Något dylikt kunde ock hos os6 möjligen inträffa; och i en tid, då crediten och allmänna rörelsen redan äro sä ringa, bör man vara försigtig, att cj vidtaga någon åtgärd, hvarigenom man kunde än mera skada dem.
Gref ve Löwenhjelm, Carl Axel-.
Till det hufvudsakligaste förekommen af Herr von Hartmansdorff, i hvars yttrande jag fullkomligen instämmer, ber jag att få tillägga några ord.
Dst åsyftade ändamålet med det nya förslaget, är att lätta transsctioner man och man emellan.
Men man bör vart varsam, att man icke tillika befordrar nya missbruk.
Huru långt vingleri kan gå äfven i vårt land, är af en bedröflig erfarenhet tillräckligen bekant.
Det är gifvet och bevist, att ingen ksn med frstngång företa ifrågavarande assigationsoperation, utan att utgifva mera sedlar, än han har penningar inne; ty i annat fall, skulle han i längden förlora åtminstone papper och svärta.
Denna operation måste alltså lika med all creditrörelse, hvila derpå, att icke alla sedlarne kunna på samma dag företes till inlösen.
Om en sådan assignationsrält emedlertid öfverlåtes åt allmänheten, så skall hvar man snart anlägga en slags Bank.
Men vi håfve nog afvårUiksBanks exempel, att ej uppmuntra andra af samma art i mindre scala.
Visserligen förtjenar den enskilda crediten att underhjelpa, men jag tror dock att det hufvudsakeligen är, de större imältningarne för induitri-tillverknin - K), n i jéugu&tii f. m. 47 gar, som behöfva denna hjelp; men icke rainuirörelsen , till hvilken dea aldrig borde utsträckas.
Om större verk och inrättningar, för hvilka nyttan vore gifven och ansvaret möjeligt, beviljades en sadan creditrörelse skulle jag för min del ej hafva något att deremot anmärka, men om hvar och en finge dermed befatta sig, skulle snart ingen gräns finnas för de otaliga myntsorter, hvaraf landet skulle öfversvätnmas.
En annan vigtig omständighet är ock den, att icke nog säkerhet gåfvos emot falska assignationer.
Man säger väl, att hvar och en må se sig före; men vi känne, huru svårt det ofta är, att skilja en falsk BancoSedel ifrån en rigtig; och detta är likväl ett gammalt mynt.
Huru mycket svårare måste det icke då blifva, att. när flera hundra privata noter circulera, urskilja de falska, och under det man ville förebygga missbruket, kunde ju samma man, hvars namn blifvit förfalskadt, möjeligen sjelf utgifva den falska Sedeln såsom rigtig, ty icke kunde man bevisa, att han vore förfalsksren.