Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla beskattningar böra utgå efter Statistiska upplysningar och dessa böra vara så noggranna som möjligt, om medborgareskola åtnjuta rättvisa.
Mer än overkfam vore den Regering sorn åsidosatte denna vigtiga del af Statens och dess medlemmars fordringar: lyckligtvis, tror åtminstone jag, att denna overksamhet icke kan lempas på vår Regering, ehuru den Statistiska kännedomen hos oss ännu icke hnnnit den fulländning den kan få, genom fortsatta bemödanden att samla tillförlitliga upplysningar om hvarje orts, Läns och Sockens olika Local, Närings- och Jordbruksförhållanden.
Jag tror så mycket hellre detta, som om icke flera genom trycket utgifna enskildta Sfaiijli/ka uppgifter skulle kunnat gifva Höglofl.
BevillriingsUt/kottet den upplysning, att det åtminstone fått kännedom af hvarje Läns 112 Den 12 Maji f. nu olika hufvudnäringar, det enda Utskottet saknade för att kunna antaga ifrågavarande project tyckes mig att de af Regeringens omtanka och verksamhet infordrade och nu utdelade Landsbo/dingarnes Femi rs b er ät t elfir bort, Jag kan och vili icke betvifla det, åtminstone gifva Utskottet ifrågavarande upplysning, äfvensom om de i Lånens olika hufvudnäringar jörejoline förändringar.
Således kan icke jag medgifva att Utskottet saknat tillfälle att förskaffa sig den Statijlijka upplysning som erfordrats: denna Utskottets förevändning, hoppas jag åtminstone, icke kunna vara med rätta förhållandet öfverensstämmande, ty då är Fäderneslandets Statistiska kännedom mindre än ringa, och vår belägenhet både såsom Representanter och Medborgare htgjl beklagansvärd.
Men om man också medgåfve, att Utskottet saknat så tillfyllestgörande kännedom det önskat om Länens olika hufvudnäringar, skulle jag, dock tro att derpå B vil at icke så mycken vigt att, om
Förslaget nemligen i öfrigt var godt och ändamålsenligt detsamma blott derföre bort åsidosättas.
Jag tror nemligen att om äfven ett eller annat
Län fått sig tilldeldt en tilläfventyrs större Revillningssumma än sig bort, om dcssStctiJli/ka kännedom varit nog. grann, deraf ingen egentlig, tryckande eller ens kännbar olägenhet kunnat uppstå, emedan då denna Summa vidare på Städerne, Häraderne, Socknarne, Mantalen och Personerne blifvit fördelad några Ridr mer eller mindre ingenting - Den 12 Maji f. m. gerning gjort, så mycket hellre sorn de perso* ner hvilka ägde förtroendet att fördelningen verkställa otvifvelaktig! på heder och samvete, gjort afseende på de olika förhållanden, s<’m Locaifördelar, inträffade olyckor eljer andra mer eller mindre gynnande omständigheter kunnat påkalla olika beskattning, och derigenom åstadkomma en så rättvis och jemri fördelning som, med beräkningen af mensklighetens vidlådande allmänna ofullkomlighet, är tänkbar, men deremot med nu gällande Beviliniflgsstadgar icke möjlig.
Jag skulle nu hafva vågat uppgifva ett mera omständligt Förslag härtill; men lyckligtvis har Utskottet upplyst att en annan re. d3n gjort det, otvifvelaktigt med mera skicklighet än jag kunnat det åstadkomma.
Troligen innefattar äfven hans förslag att summan af Statsbristen, som skall utgå genom Bevillning, fördelas på alla
Län efter deras stor* lek, rikedom eller fattigdom, mer eller mindre lönande Näringar, Jordbrukm. m. derefter, med iakttagande af samma grundsatser, genom Landshöfdingen och en sammankallad Comité på Städerna, Häraderne eller Socknarne inom hvarje Län, under noga beräkning af alla möjliga local- och andra fördelar, hvarigenom den ena Staden, Häradet eller Socknen, oansedt dess storlek och folkmängd, kan vara bättre än den andra.
Vid denna fördelning bör vidare be. räknas det större eller mindre antalet af rika Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. IV Band, 8 Den 12 Maji J. ml Possessionater eller Capitalister, inom hvarje Stad, Härad eller Socken; och fördelningen rättas derefter:
Sedan förestår den detailie rade slutliga reparation mellan hemmantal och personer af den Bevillningssumma, som på förenämnde sätt sig belöpt på hvarje Stad, Härad eller Socken Hittils har deo Statlfti[ka kännedomen behöfts blott approximando iakttagas, äfvensom gmnderne för fclfvu Btvillningens utgörande: nu förestår, afhåra, neraJ ligen af den Staliflifka kännedomen och Bevillning! gruv der ne. ett närmare och afgörande användande; hittills har man sökt rättvifani billigheten-, nu skola båda finnas och sedan de äro funne, med vätma omfattas och noga följas
Och då tror jag den klagan blir undanröjd, som yttras äfven i Allmänna Journalen för den 10 dennes, att nemligen ”bland dc orsa”ker, som mest välla allmogens förlägenhet, 5,bör utskyldemas ojemna och origtiga fördel?’niug förnämligast räknas.”
Denna klagan måste så mycket hellre dä försvinna, som ingen bättre och nogare kan känna och följa alla sig företeende undantag och mer eller mindre local eller andra fördelar, än just Stadens, Häradets och Sockens mest upplyfte och redligajle personer sjelfva, de der skola fördela och efter serskildta omständigheter tillämpa Bevillningen på per faner och Jord inom deras orter.
Den praktiska Statifli(ka kännedomen går då hand i hand med tillämpningen, och detta sätt öfverträffa ju vida i rättvisa äfven den mest noga Theoreti/ka kun~ Den 12 Maji f. ni, ‘{kap, sora icke, i likhet med den förra medger iakttagandet af tillfälliga förändringar.
]ag vill nu komma till sjelfva grunderna För Bevilluingens utgörande, hvilka serskildta grunder vid tillämpningen skola följas* meni efter min vördsamma tanka, uti Räkenskaperne såsom nu, till deras olika rubriquer, icke upptagas, utan sammanslås i DebetsSedeln un-, der den gemensamma Hufvudtiteln Bevillning, hvarigenom betydlig enkelhet i Räkenskaperne uppkomme, äfvensom lättnad för kontrollen , och med detsamma möjlighet att minska Tjenstemänoens antal äfven i denna del af Styrelseverket, som, i så många afseenden, gei: nom bibehållandet af föråldrade former In-i damålslöst utsuger Medborgares ringa tillgångar.
Om det af mig föreslagna sättet att fördela Bevillningen skulle antagas, torde af Högloft.
Ut/kottets föreslagna grunder mycket kunna utgå och än mer böra förändras; men i allt fall anser jag följande dervid vara uriderkastadt närmare bepröfning, innan ett antagande bör komma i fråga. i;0.
Angående pérfonela afgifteni torde dea af Utskottet gjorde ändringen icke varit behöflig: den förra kunde således få vidare fortfara. 2:0.
Hvad Utskottet i 3:djs puncten föreslagit, delar jag lika grundsatser i »fseeadé Btn 12 Maji f. m, på tillätelfen För Häftighet stigare att af värdet af„ draga bevislig gäld, ehuru jag önskade att Utskottet närmare uppgifvit hvad det menar med bevislig gäldy under hvilken rubrik icke annan gäld likväl borde komma i fråga, än intecknad och bevislig; således ensamt den som drabbar Faftigheten och minskar dess värde; men hvad Uijkottet i samma punkt föreslagit för Fordringsägare att pä heder och famvete uppgifva inkom flen af /ine penningecapitaler, och derföre ftjeljve erlägga bevillning, kan jag ingalunda medgifva vara hvarken moralijkt eller politijkt rätt.
I förra fallet'är det orätt att sätta hvarje Långifvares heder och famvete på för hårda prof, hvilket de egenteliga Capita lift erne, efter hvad en långlig erfarenhet tycks ge vid handen , icke lära kunna bestå, och i det sednare afseendet, bör man väl icke under det man sorn bäst baklagar sig öfver en allmän penningebrist och i synnerhet öfver bristande förtroende och Credit enskildta imellan , genom dylika beskattningar än mer störa och snart sagdt till intet göra äfven den ringa möjlighet, som ännu finnes för den behöfvande att få lån.
Dessutom har erfarenheten äfven i detta tall bevisat, att man derigenom icke kummer åt Capitalisten, men väi försvårar gäldenärens Lånevilkor* Denna beskattningspunkt torde alltså helt och hållit böra försvinna. 3:0.
Uti den af Höglofl.
Utskottet föreslagne 4ide punkt, skulle, tyckes mig, ett uai Den 12 Maji f. m, 1I7 dantag bör äga rum för Sparbankar, emedan dessa äro nyskapade välgörenhetsinrättningar, de der genom beskattningar åtminstone i de ras törsta daning, icke borde tryckas eli r tillintetgöras, utan fast mer om möjligt befordras och understödas.
Dessutom äro deras fonder af den tillfälliga beskaffenhet att de som bidragit till deras tillväxt, äfven kunna åstadkomma, genom godtycklig uttagning af der deponerade medel, deras hastiga tillintetgörande.
Inrättningen med den välgörande åsyftning som Sparbankernas, hvilka nemligen äro lyckligt uppfunna medel att återföra dgn tjenande MedborgareClassen ifrån vanan att förstöra sin behållning på Krogar, Nummerlotteriet och andra Hazardspel till omtanka flit och sparsamhet, böra icke så omildt behandlas, i synnerhet just vid den hoppfulla vändpunkten till vanlottade medmenniskors moraliska förädling.
Deremot instämmer jag icke blott helt och hållit med Högkil.
Utfkottet i dess föreslagna sista lide punct om Lnx* artiklars beskattning, utan jag anser mig dervid böra vördsamt vidare föreslå betydliga tillägg.
Såsom bevekelsegrunder dertill må jag anföra: att sjelfva Jorden, menniskans hufvudnäring och det enda sanna, verkeliga varagtiga af hvad vi äga, tillhör oss gemensamt utan åtskillnad, men påkallar arbete, svett och möda om man från henne skall kunna påräkna föda och kläder; hon måste således så mycket som är möjligt befrias från tung och tryckande beskattning, på fåfängans, flärd ens
Och praktens bekostnad, i synnerhet sorn detta Den 12 Maji f. m.
"åt det enda af erfarenheten bestyrkta sätt, hvarigenom deras tilltagande kan minskas och kanske helt och hållet förekommas, jemte a t derq härflytande faoralrjka och phyjtjka brister.
Hurusom Förgyllningar, Siden- och Mahogny-möhr ler, innan kort, genom deras beskattning, försvunnit, och lemnat uppmuntran och förkofraq åt 'inhemsk industri, är ett exempel, sorn kraftigt och öfvertslande ådagalägger nyttan -af Luxbevdlaing, Detta verkar vida mer än skrik och föreläsningar mot öfverflöd och flärd.
Ivian kan och bör icke förmena medborgare, att på sått dem godt synes använda och njuta af deras tillgångar och Egodelar-, unn hafva de råd att förskaffa sig öfverflödsartiklar, be-? qvämligheter och njutningar utöfver hvad mängden af deras medt»ennisko,r ©ch likar, af lyckan mindre gynnade, kunna ägaj så hafva da ifven råd att derföre erlägga en lämplig beskattning?
rättvisans och billighetens fordrin-s gar äro här nära förenade^ båda t ia lika hogg för följande tillägg i 13 l Sårs BeviliningsFösqrdnings lil Art. pch i jj., nemligen: 7;0 Mora?
För hvarje Caracters jullmaki erlägges årligen:
För Högflbefrodde Mans värdigheten . . 50 R drf H^gtbetrqdde Mans värdig* heten t. ex. . , 25 ._ Tromans , - . 12 _ Trotjenare . 6 ..
Mindre Fullmagier . 3 Bni 12 Maji j, ml »»»
Derigenom skulle de högre våfdigheterne äfven vinna mer anseende och mindre afund, emedan man visste att deras innehafvare på ett ädelt satt mera än någon annan bij droge till Statens bestånd och till fyllande af dess behofver.
Sio Mora.
För hvarje Guld- och Silfveibroderi och Galoner på uniformer Större t. ex. | Mindre . . . 9:0.
För Wagnar erlägges; Täckta,för Spanhästar öppna, för dito Täckta, för 1 p.ir hästar Öppna, för dito 10:0 Morn.
För utländska rorcelainer:
Större Servis, t. ex. .
Mindre dito . * i 1:0
Mom, För nyttjandet^af UtländIla kläden erlägger person, t. ex. . * lss to Mom, För Struts- ochand^antländ/ka Fjädrar och Plymen Större t. ex. Mindre . , . 6 R:dr» 3 — 12 8 — 8 _ 6 _ i* , 6 — 12 6 — 12® Den 12 aji j. m. 13:0 Morn.
För Utländjke SilkesTyller, person . . 3 14:0 Morn» För Ägta Perlnr eljer Juveler, person .
.12 Desse ära de tillägg jag vördsamt nu föreslår vid Art. ”Bevillning för Confunition och djvirftöd
Jag vet att tillägget gäller mest medlemmarne af detta lysande Stånd; men jag vet äfven att detsamma icke är lysande blott af yttre Äretecken och Prydnader, det är äfven ly fande af stora förtjenster stora uppoffringar för Fäderneslandet, och med denna förutsätt-, ning kan icke jag tveka, att, då den jordbrukande MedborgareClassett klagar öfver hög och Ojämn Bevillning, densamma må tillåtas åtnjuta den, jag hoppas, betydliga lindring deri, som genom tärågasatte Luxbeskattning blir att påräkna; jordens, beskattning bör minskas, och påkallar det nu, kanske mer än någonsin; Inxens okas, emedan flärd och pragt äro i tilltagande, och det är blott deras försvinnande, deras tillintetgörande, som skall återgifva hvarje Svensk man dess fordna yttre enkelhet, inre kraft, ära och anfeende, På dessa skäl anhåller jag att Höglofl.
Utskottets utlåtande måtte återremitteras, åtföljt af detta mitt vördsamma anförande.
Den 12 Maji f. in. N:0 3.
Då jag. nu mera, skulle förgäfves yrka pröfning af de vid 1800 års Riksdag godkände grunder för allmänna bevillningen, sedan Beviiiningsötskottet ej gjordt afseende på min framställning i detta afseende, efter hvilka grunder likväl, blott genom en taxeringsinstance, allmän rättvisa i bevillningsiördelning«D, likaså säkert bereddes, utan kostnader för Staten, som nu i trenne taxeringsinstancer hvarvid kostnaderne onödigtvis uppgå til! emellan 40,000 och 50,000 R:dr, utgörande, jemlikt ifrån RiksgäldsContoret meddelte tabeller, hela Bevillningsinkomsten af Bergverken i Riket, är för mig, vid detta förhållande, endast öfrigt, att pröfva de grunder för blifvande bevillning, som BevillningsUtskottet til!
Ständer nu afgifvit, och hvarvid det torde mig tillåtas följandeanmärkningar afgifva Hvad nu först angår den föreslagna capitationsafgiften, så torde efter vederbörlig pröfning och utlåtande vid mantalsskrilningarne, nedsättning, åtminstone till en tredjedel, böra äga rum för de fattigare, torpare, arbetare och inhysesfolk på landet, sorn sakna utvägar till förtjenst el. ler arbetsförmåga till bergning, eller hafva flere oförsörjde barn, eller gamla orklöse föräldrar att underhålla, äfvensom den nu föreslagne befrielse ifrån personel afgift vid 60 års ålder, icke synes böra blifva ovilkorligen medgifven, utan efter förekommande omständighe - 122 Dea 12 Maji f nu ter äfven borde få ankomma på enahanda, förberedande granskning vid mantalsskrifning»^ ae, till TaxeringsComttéens närmare pröfning, sorn, i anseende till dem, hvilka, med billighet borde, i personella afgiften njuta lindring.
Hvad dernäst angår bevillningsafgiften för ca. pitaler, så synes den föreskriften, nu är gällande, om räntelic]viden emellan fordringsägare och gäldenärer, antingen böra alldeles upphäfvas, och capitalisterne sjelfva erlägga be* villning för utiånte capitaler eller ock. om det möter svårigheter, att at Utskottet sådan föreskrift föreslås, att dan icke, sorn nu stundom händer blovér en död bokstaf, utan tillämpning, men fordringsägaren deremot vid större ansvar äo hittills, må förbindas att medgifva bevillningsafdrag, till förekommande af det förhållande, som nu stundom torde inträffa, att dea som har både fordringar ock skulder, m'n icke är i tillfälle att afbörda de sednare med de förra måste medgifva afdrag i det för.* ra förhållandet, m-n likväl icke får tillgodonjuta samma rätt i det sednare och derigenom studnar i en förlus', som han icke komme at& vidkännas, om fordring ägaren directe erlade sin bevillningj men skulle icke correctivee kunna utfinnas emot så beskaffade missbruk * som jag likväl förmodar skulle kunna föresl&s, så anser jag det vara moraliskt rättare, och för Staten nyttigare, att Capitalisterne directe sjelfve erlade bevillning, då ledning kunde tagas ifrån föreskrifterne för förmögenhetsafgiftens utgörande än att föreslå föreskrifter, som. i Ben 12 Maji f. ni.
123 af erfarenhetens upplysning, man förutsåg, skulle blifva utan efterlefnad; och som hos åtski 1 lige torde föranleda till en obehaglig
Villrådighet hvad i så beskaffade omständigheter rätteligen vore att iakttaga.
Hvad dernäst, och i synnerhet förekommer anmärkningsvärdt är, ätt Utskpttet, i afseende pä det vig. tigaste föremålet för dess granskning, nemligen den hittills gällande föreskriften om en bestämd bevillningssumma för hvarje
Län eljer så kallad minimitabell, helt enkelt förklarat: det kommer en minimiafgift att faftjlällas, utan. att motiveradt med upptagande af skäl och motskäl, framställa de öfvervägande, såsom grunn der för Utskottets beslut.
Det har icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, isynnerhet som motioner blifvit ifrån alla RiksStåndan frarnstäldte om orättvisan och olämpligheten af bibehållande af dea ifrågavarande minimitabellen, att densamma nu, som i alla förflutne tider, är för nationen förhatlig, och då Utskottet till större delen utgöres af Ledamöter ifrån landet, hvilkas erfarenhet måsta besanna, hvad icke en gång af andia medborgareclasser är betvifladt, att nemligen, i följd af de, på förflutne h,ögre Spanmålspris, åsatte högre vården, å egendomar, i stället för bevillning af 2
R:dr för tusende af egendomsvärdet i likhet med de i 2 Art. 4 § upptagne Bergverk, Fabriker, Verk och Inrättningar* hemmanen måst utgöra närmare dobbel bevillning än vara borde, jemlikt antagen beräkningsgrund, sedan genom nedsättning i spannemålspris, hemmansvärdet i allmänhet fallit.
Den 12 Maji f m. till hälften af det, hvarpå nuvarande hevi 11— rungsbcräkning grundades, så hade det varit art förmoda, att
Utskottet skulle meddela ett omdöme om detta förhållande, och i sammanhang dermed och i afseende på hemmansägar s lidande de förflutne fern bevillningsåren, genom ötverbevillning, samt den utsigten för iramt den, att af lika och fortfarande anledning, egendomar komma att sakna de högre värden de förr ägt, förklara, det en annan grund och lägre beräkning af bevillning för Jordbruk borde äga rum, än, i affeende på de flere jlags egendomar, forn i förberörde z Art 4 §. äro upptagne, i afseende på den olika säkerheten af deras värden och den uppkommande olika inkomsten, hvarföre i förening med billighet, bevillningsprocenten borde få bestämmas lägre för värdet af hemm in och qvarnar, hvilka sednares värde äfven bero af Spannemålsvärdet, än för annan slags egendom; att, om 2 R:dr af tusende fortsattes att antagas till grund för bevillningen af omnämnde egendom i 2 Art. 4. §., borde blott hälften deraf, eller högst ■§, en Riksdaler Sexton sk. för tusende af hemmansvärdet bestämmas för Jordbruk och Qvarnar, och hvarom du, så mycket mera, varit att förvänta ett yttrande och förslag, som jemföielsen till bevillningsprocent emellan egendomar af olika beskaffenhet, otvifvelagtigt ingår i beräkning, vid pröfningen af bevillningsgiunderne och hvarom, såsom i hufvudgrundeme ingående och aldeles icke det reglementarisk» tillhörande, ett förmodad! yttrande af Utskottet Den 12 Maji f. m. 125 Syn»s trug böra nu äskas.
Då, med undantag af Hemmansbrukarne, inga andre medborgareclasser i allmänhet klaga öfver nu gällande bevillning? fördelningsgrunder, hvartill med afseende å nedsatte pris på Spannemå! och an. dre landtprodueter, de, såsom consumenter deraf, äfven skulle sakna anledning, men jordbruket allena under den förflutna tiden förlorat: så syres, att utan förnärmande af någons rätt, om bevillningen i allmänhet förblifver som den nu är, nedsättningen i bevillningen hufvudsakligen bör komma jordbruket tillgoda, såsom ett uppfyllande af rättvisans och det allmännare omdömets föreskrift, och då Bevillningsutskottets Betänkande gifver anledning till den förmodan, att genom inkomsterna af Sjötullen rätteligen beräknade, en ökad Statsinkomst till föranledande af bevillnin. gens nedsättning, skall erhållas, och allmänna rösten påkallat bevillningens nedsättning, lärer icke något hinder böra uppstå, att till emelian 2 och 300,000 R:dr förminska bevillningen å jordbruket, som de sistförflutna åren uppgått till omkrig 540,000 R.dr efter beräkning af egendomsvärden.
Man skulle kunna mycket förkorrta uppgörandet af bevillningsförslag till nästa Riksdag, om man förklarade att nemligen bevillningen, efter hemmansvärden, skulle nedsättas till hälften, likväl efter beräkning af de högre värden hemmanen nu äro åsatte, hvarigenom bevillningen nedsattes emellan 2 och 300,000 R:dr, raen för öfrigt komme att förblifva huf - 126
Den i2 Maji f. m~. vudsakligen sådan den nu är, med mindra iförändringar sorn icke kunde åstadkomma bea tydlig nedsättning i bevillningen, hvilkens sä3 kra belopp då kunde beräknas, och med indragning af den andre taxeringsinstancen många obehagliga reglementariska uppgifter och omdömen i afseende på egendomars värden icke behöfva fordras.
Sluteligen lår jag emot Utskottets betänkande anmärka, att det icke synes mig vara förenligt med princip af rättvisa och billighet att ålägga bevillning af Sparbankar* hvilka nyttiga inrättningar icke böra betungas med bevillning, äfvensom Stiftelser för Fattigförsörjningar och fattige barns undervisning borde för bevillning befrias
Jag anhåller vördsammeligen att Betäckande! till Bevillningsutskottet återremitteras* H:0 4.’ Herr Montgonierie, Fabianj Vid Bevillningsutskottets Betänkande tini Grunderne för den blifvande bevillningen, torde mig benägit tillåtas göra följande anmärkningar s 1:0.
Hvad personela afgiften angår, synes Högloft.
Utskottet endast, för att förenkla räkenskaper hafva bortlagt graderingen, och af-'
Vikit ifrån det förra stadgandet i 1818 års Förordning, samt föreslår att denna afgift bör it^jå från och med fyllde 17 till och med fren 12 Maji fini 127 60 år.
Detta kunde visserligen vara bra nog; men dä Capitation eller de så kallade Mant dspenningarne äro en afgift utaf samma *rt och natur som denna; så vågar jag föreslå dea ändring, att båda dessa afgifter sammanslå gos och förenades till en, med förhöjdt belopp under namn af personel afgift, så att Mantalspenningarne helt och hållet försvunno.
Härigenom blefve ännu en column mindre i De* biteringeö. 2:0.
Utskottet föreslår i andra Momentet af Betänkandet, att den synbara förmögenheten skall beskattas, enligt grunden för den nu gällande B villningsförordningen; men har i det 3tdje åt«"r upptagit det efter 181 o års Bevillningsstadga nyttjade sättet, att låta Fastighetsägare afdraga bevislig gäld, med åliggande för Fordringsägare att på heder och samvete uppgifva inkomsten af sina penningecapitaler, och derföresjelfve erläggaBeviilning.
Utom det att detta allt tyckes innebära en t tydlig motsägelse, så har erfarenheten nogsamt visat^ att det härmed åsyftade ändamål att åtkomma capitalisterne, har alltid lelslagit, Och skäll öfelbart äfven göra det hädanefter, samt afgiften drabba den gäldskyldtge och hämma ali credit man och man emellan.
Derföre synes mig, att om det i 1818 års BevillningsFörordnings 2 Art. 6 stadgade ansvar ej anses nog strängt, kunde det sl^ärpas med någon 6t@rre del af Capitalets förlust, derest bevis om Bevillningsafdrag^ 128 Den 12 Maji f nt. ej kunde prtcsteras; men §• i öfrigt bibehållas 3:0 Förslaget om en MinimiTabell, ber efter min tanka helt och hållit utgå, såsom öfverflödig och grundad på ett förhatligt beskattningssätt, redan vid föregående Riksdagar på goda skäl afskaffadt.
Och som de öfrige pnncterne i förslaget äro öfverensstämmande med nu gällande B villningsFöiordning afår 18 18, så är bäst bibehålla den oförändrad intill dess en ny förbättrad på billigare grunder kan hinna utarbetas: emedlertid tyck®» mig vara säkrast att statina vid det gamla och i utöfning vana behandlingssättet; synnerligen då den säkert uppfyller Statsbehofvet.
Jag anhåller vördsamt att Utskottets Betänkande åtföljdt af dessa anmärkningar måtte återremitteras.
Herr Ehrenborg 5 Cafperi Att ingå i fullständig granskning af hvad dels Höglofl.
Bevillningsutskottets pluralitet, dels en icke obetydelig minoritet af dess Ledamöter, angående Bevillningsgrunderne anfört, fordrade nästan lika mycken tid och arbete, som Utskottet derå användt, och vore måhända för närvarande öfverflödigt, då Utskottets arbete, en Den l 'i Maji f. /;?„ *29 en frukt, som det synes, föga mera afsammanstämmighet, än af skiljagtigheter i äsigter, icke i alia delar torde hafva uppnått den grad af fulländning, att äterremiss kanundvikas.