Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte hafva följande yttranden till Ståndets Protocoll blifvit anförde af Herr Cederborg, att Herr Ornberg misstagit sig om allmänna opinionen, rörande detta ämne, att densamma varit fördelaktig i anseende till Canalanläggningen men deremot ogillande Canal- och Discont-Directionerna, och sluteligen att nationaläran fordrarl Götha Ganalanläggningens fullbordan i hela sin vidd 5 Herr Laurell, att han lika med Herr Ornberg, anser Canal-arbetet böra inskränkas tills vidare inom linien mellan Venern och Vettern, som styckevis kunde fullbordas; Herr Leffler, att han så mycket mindre kan instämma med Herr Ornberg, som ingenting -sedan 1815 års
Riksdag förefallit af Besv. och Ekon.
535 den beskaffenhet, att den då yrkade och gillade arbetsmethod derföre behöfver att ändras.
Utskottet får, efter noga öfvervägande af hvad salunda blifvit yrkadt, vördsamligen anföra, att Utskottet val, lika med Memorialets Författare, anser allmänna opinionen vara en Auctoritet, hvarå tillbörligt afseende bör göras, men linner tillika uppmärksamheten böra fästas derpå, att, utom det densamma ofta är osäker och alltid svår att rätt utreda och bestämma, gifvas det en ännu högre och större Auctoritet, nämligen : Nationens, genom Konungen och Fdksens Ständer gemensamt förklarade vilja och sanctionerade beslut- Och, då, enligt ett sådant vid 1815 års Riksdag fattadt beslut, Canal inrättningen erhållit försäkran om ett, efter uppgjordt kostnadsförslag erforderligt understöd till arbetets drifvande efter dess första vidsträckta plan, samt Kongl. Maja derjemte, i dess Nådiga proposition den 13 December 1817, behagat yttra den säkra förmodan, att Riksens Höglofl.
Ständer, vid nu varande Riksdag, förena sig om det beslut, hvarigenom företaget må kunna utan afbrott fortsättas, så tror Utskottet sig icke uti Herr Örnbergs anförda skäl finna anledning, att tillstyrka inskränkning af Canalarbetet efter den förändrade plan, som han föreslagit.
Stockholm den 16 Aprxll 1818. 336 Be SV. och Ekon.
Utsts.
N:r 96.
Ständers Allmänna Besvärs• och EkonomiUtskotts
Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid dess af Uällofl.
BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndct återremitterade Betänkande, rörande yrkadt förbud emot införande utifrån af utländskt Bomullsgarn.
U"tskottet har tagit i noga öfvervägande de serskildta yttranden og!i anföranden, som af flere Ledamöter i Vallöf!. BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndet blifvit gjorde, ömsom tili ogillande och ömsom till försvårande af den i det återremitterade Betänkandet yttrade mening: af.t tillåtelse för införseln af utländskt Bomullsgarn, emot betydlig Tulla f gift, ej mä upphöra, och får till b svarande häraf vördsammeligen anföra, att Utskottet, i afieende pä ds skäl, sorn mot denna mening blifvit andragne, funnit desamma dels grundade på o åkra gissningar, dels måhända äfven på origtiga uppgifter.
Utskottet anser nämligen difet vara en gissning, att här i Riket redan skulle fnnas förråd af Bomullsgarn för flera ur; äfvensom Utskottet såsom origtig bestrider den uppgiften, att Svenska Bomulls Spinnerierna skulle kunna för det närvarande fournera aila våra behof.
I afseende på hvad som blifvit in vändt, att den mängd medellösa personer, som nu Besv. och Ekon.
537 sysselsätta sig med Bomullsspånad, skulle, under en fortfarande införsel af samma vara från England, sakna tillfälle till arbetsförtjenst och således lifsuppehälle, har Utskottet icke velat lemna oupplyst: att, utom det samma följd ofelbart skall med tiden inträffa genom Svenska mechaniska Spinneriernas utvidgande, hvilkas product nödvändigt skulle säljas till bättre pris än hand-spunnet garn, så kunna dessa personer, med mera förmon för det allmänna, och lika stor för sig sjelfva, med deras redan ägande skicklighet, företaga spånad af Ull och Lin, hvilka äro Svenska rudimaterier o:h i Utskottets tanfea förtjente af den största uppmuntran inom Fäderneslandet, då de kunna erhålla en ganska betydlig utsträckning, och slutligen blifva ett föremål för Export.
Till följe af dessa åsigter hav väl Utskottet icke funnit några skäl förekomma, som kunnat föranleda Utskottet att ändra dess yttrade tanka om nyttan af fortfarande tillåtelse för Engelska Bomullsgarnets införsel, men får likväl, i afseende på Svenska BomullsSpiflneriemas billiga anspråk till säkrare skyddande af den förmon, desamma genom tullen på utländskt garn erhållit, vördsamligen föreslå, såsom tillägg i det redan afgifna Betankandet, att Riksens Höglofl.
Ständer i underdånighet anhålla hos Kongl. Maj:t om tillåtelse för Svenska Bomulls-spånadsFabricanterne, att till bevakande af sin rätt och förekommande af underslef, hafva, ont de så för godt finna, ett ombud närvarande, £33 Besv. och Ekon.
Betankandcn» derinkommande
Bomullsgarn-varor borde till förtullning värderas.
Stockholm den 16 Aprill ,18x8.
N:r 97.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts utlåtande angående väckt motion om en friare Taekjernshandel.
Vai o fl. BorgareStåndet har rinder den 7de i sistlidne månad behagat återremittera Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskottets under den 18 sistlidne
Februari afgifna utlåtande i anledning af väckt motion om fri*- re Tackjernshandei; hvarvid af flera bland Ståndets Herrar Ledamöter anmärkningar blifvit gjorde till ogillande af Utskottets föreslagna åtgärd, att Riksans Höglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om dess Nådiga beslut till bafräm* jande af en friare tackjernshandeij alldenstund i dessa Herrar Ledamöters tanka en sådan förändring skulle i flere afseenden medföra vådliga följder för hela Rikets Jernhandtering, och rubba den ordning, som i Secler fortfarit och upprätthållit densamma j hvilket deremot af andra inom det Respectiva Ståndet, som med flera skäl understödt grunderna för en friare Tackjernshandei, blifvit be strid t. Besv. och Ekon.
Betänkancbn.
Utskottet har tagit under ny pröfning hvad sålunda i ämnet å ömse sidor blifvit yrkadt, och får derefter anföra, att Utskottet icke linnar sådana nya grunder uppgifna, som kunna föranleda Utskottet, att förändra dess afgifna utlåtande, hvilket redan de öfrige gpe RiksStånden behagat bifalla.
Stockholm den r6 Aprill 1818.
(Riesens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af Herr Leff ers väckta Motion, örn vidtagande af vissa anstalter till besparing af Skogseffecter.
Tii, detta Utskotts åtgärd har från Vällofl.
BorgareStåndet blifvit remitteradt ett af Herr E. M. Leffler ingifvet Memorial, deruti han fäster uppmärk»amheten på vigten af Skogarnes vård och besparing, och i sammanhang dermed öfverklagar de så kallade Skides-gardesgårdarne, hvilka han anförer ofta på liten terrain finnas till ett sådant antal, att man vid deras åskådande kan förundra sig deröfver, att Skog i dessa tracter gifves qvar.
I Herr LeJJlers tanka skulle befordrande af Enskifte samt
Stengärdes-gårdars läggande mycket bidraga till mera hushållning i detta afseende, hvarförutan han, som anser högst angeläget vara, att, genom skälig upp - 54» Besv och Ekon.
Betänkanäcn, muntran berecia möjlighet till SkogArnes till - växt och förkofran, löreslår, att sfidane tracter, som ligga öde och tillhöra Kronan, och Som icke i ännat afseende äro duglige, skulle i lotter tilldelas den eller dem, sorn voro hugade att plantera trän derpå, med villkor af ägande rätt för all den plantering, som bevisligen vore skedd och fortsatt vårdades; äfvensom att större och mindre premier skulle ulsattas för till viss grad drifven plantering af nyttiga frön i de öde-tracter, som tillhöra privata personer.
Utskottet, som tagit detta i noggrant öfvervägande, har icke funnit ett ämne af denna beskaffenhet böra blifva föremål för ett allmänt stadgande, eller för en öfver allt gällande författning, utan ansett de dermed åsyftade ändamål lämpligare vinnas genom enskilda öfverenskommelse^ och Länens'
Hushållnings-Sällskapers åtgärd; enär hvad som i detta afseende vore nyttigt på ett ställe, icke derföre vore användbart på ett annat.
De tracter gifvas, der Skidesgärdesgårdar äro de minst kostsamma af alla, och der den Skog, som dertill användes, skulle till något annat vara föga dugelig; äfven Sorn anläggandet af Stengärdesgårdar på flere. ställen fordrar betydliga kostnader, då detsamma å andra, af ortens local och beskaffenhet, föreskrifver sig sjelft.
Utskottet anser således i detta afseende vara bättre att följa och begagna de olika utvägar, som naturen på olika orter kan erbjuda, än att uppmuntra anläggningar af Stengärdes-går - Btsv. och Ekon.
Betänliaiiöcn.
541 tiar i allmänhet o:h öfver allt utan afseende på locala omständigheter.
Också synes erfarenheten långt för d: tta hafva visat, att det icke titan olägenhet låter verkställa sig.
Exempelvis må anföras, att Kongl. Maj:t genom Resolution af den 9 December J766 uppå Allmogens allmänna Besvär fann sig föranlåten, i anledning af allmogens i Kronobergs
Län u iderdåniga klagan öfver tvång till stt upprätta gärd sgårdar, upphäfva Dess Befallning halvandes, för uraktlåtenhet häruti ålagde vitén och lemna hvarje Landtman i Kronobergs
Län frihet, att så gärda och stänga sina ägor som han nyttigast linner.
I afseende på hvad Herr Lejjlcr anfört om uppmuntran till befordrande af Skogarnes tillvext och vård, har Utskottet ansett något så mycket mindre böra tillstyrkas af hvad han föreslagit, som en skälig uppmuntran icke saknas uti nu gällande Författningar om dispositionsrätt å jord till uppodling, och Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 1 Augusti 1805 om Skogarne 1 Riket uttryckligen medgifver i dess 7 §.
"det skall ock Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förbudet vara, att hädanefter låta någon' å Allmänning sig nedsätta, Sågqvarn bygga eller någon uppodling göra5 den händelse undantagen om mark till Skogsvaktare Boställen och till skogsplanteringars anläggande o allmänning rödjas bör.”
Vidkommande slutligen de premier, hvilka skulle utdelas till uppmuntran för trädplantering å privata ägares ödetracter, så an - 542 Eesv. och Ekon.
Utrk.
Betnnkandenc ser Utskottet de bästa premier beredas derigenom, att
Skogsägaren erhåller af sin vara den största m jeliga vin*t, då lian icke lärer underlåta att befordra Skogen* tik växt och förkofran ; och tror för öfrigt, att, enär Kongl. LandtbruksAkademien på ett lämpligt sätt börjat bidraga till uppmuntran af insamlingen af vilda träns fren, och dessutom enskildte samt Länehushållnings-Sällskaperne, äfvensom Patriotiska Sällskapet, i ke underlåta, att på serskilda orter befordra samma ändamål, några ytterligare eller mera allmänna åtgärder i detta afseende icke synas påkallade af nödvändigheten.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiTJtskotts Betänkande, i anledning af väck,ta Motioner, rörande Judarne.
Tin detta Utskotts åtgärd har Vällofl.
BorgareStåndet behagat remittera. 1:0 Ett af Ilerr Linström ingifvet Memorial, deruti, med anförande af de här i landet bosatte Judars skadlighet, hvilken äfven, genom de sedan sista Riksdag inom denna nation inträffade Bankrutter, skall ännu mera upplysas, föreslås ; Eesv. och Ekon.
Bstänkanden 543 1:0
Ått någon vidare inflyttning af Ju* dar på längre eller kortare tid i Riket ovillkorligen och bestämdt må förbjudas : 2:0
Att de här varande Judars yrken.
Kia inskränkas till Fabrikers anläggning och drifvande, samt förädling af endast sådana råämnen, som här i landet, kunna produceras j 3:0
Ått ali befattning med handel både af vexlar och utländska varor, af hvad nama det vara må, varder förbuden vid äfventyr a£ exportation och förlust af rättighet att å Riket någonsin inkomma; 4:0
Att alla Judebarn, som hädanefter här i Landet födas, skola i den Evangeliska Läran uppfostras, vid äfventyr för deras för-* äldrar, alt ur Fiiket varda utdrifne. 2:0 Herr Tunells Memorial, deruti, med, fästadt afseende pä Judarnes handel i Carlskrona, äfven yrkas, att Judarne, så framt de skola titan skada för Fäderneslandet härstädes kunna bo och vistas, må utestängas från handelsyrket, men uppmuntras till Fabrikers anläggande och drifvande, och att deras barn. böra uppfostras i den Evangeliska läran.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, sorn inhemtat innehållet af så väl Ser-< skildta Utskottets vid sistlidna Riksmöte* rörande detta ämne afgifna Betänkande, Sorn af sainteliga RiksStåndens, i anledning deraf* förehafda öfverläggningar och underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, har, efter, noggrant öfvervägande af alla de skäl mot och, med, som vid denna fråga förekomma, trott Eilvin^ till RiksSt.
Prat, j8i7a8»S) 8'^*’ Suml. N:r 6g. 70, 544 Be sv. och Ekon Utsk.
BetSnkanden. sig böra inskränka sin åtgärd endast till föreslående deraf, att, enär Kongl. Majit i anledning af Riksens Högloft.
Ständers vid. nästlidne Riksdag i underdånighet framförde hemställan, rörande samma ämne, behagat utfärda en Kungörelse, att inga Judar hädanefter må få inflytta, utan serskildt af Kongl. Majit i Nåder erhållet tillstånd, Riksens Högloft.
Ständer ville i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, det förberörde
Nådiga tillstånd måtte så sparsamt, som möjligt är, blitva beviljadt.
Dock varder detta Riksens Högloft.
Stockholm den 16 Apri]l 1818.
Nr 100.
Utlåtande efver de anmärkningar, som uti Hedervärda Bondes tande t blifvit gjorda vid Utskottets derifrån återremitterade Betänkande, angående väckt fråga om f urändring i de antagna grunderna för bestämmande af Arrendeafgiften å JS/Iilitaire och Civile Tjenstemäns Boställen.
I anledning af de anmärkningar, som vid detta Betänkande blifvit författade af Riksdagsmannen C.
Torssenius, och uti hvilka, till upplysning om den antägna Arrende me - Bes v. och Ekon.
545 thodens felaktighet i beräkningsgrunden åberopas, att de fleste Boställsarrenden blifvit verkställde i den lockande och farliga epok, då lättad penningetillgång, höga Spannemålspriser, vidsträckt och lönande Bränvlnsbränning samlade så tillsagandes alla Speculanter på jordbruksnäringen, att de nya Arrendatorerne tömt sina krafter på vidsträckta odlingar, att man ingått i dryga arrenden, i hopp att ändå skörda vinst m. m. tills man sluteligen erfarit, att detta med jordens rätta brukning icke varit förenligt} får Utskottet anföra, att dessa uppgifna följder, sorn Författaren sjelf medgifvit härrört af för vida sträckte odlingsföretag och speculationer, således i Utskottets tanka- icke synas bevisa någon felaktighet i de öfverklagade principerna för den i nu gällande författningar stadgade arrendemethoden, i anseende hvartill Utskottet icke linner sig ega anledning atf frångå den mening, som innehålies i dess an gifna Betänkande, hvilken dessutom af de öfriga trenne RiksStår den blifvit gillad.
Stockholm den r6de Aprill i8r8.
N:r toi. liil.sens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtshotts Betänkande i anledning af Herr StadsMajoren och Riddaren Westins väckta Motion, om inrättande af en BesparingsBank, hvarigenom §'\6 Best). och Ekon.
Betänkande?f* han anser tillfälle för den fattige arbetaren vara lemnaät, att med fördel an™ vända sin erhållna förtjenst.
T ill Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets Utlätande^har Vällofl. BorgareStåndet remitterat Herr Vestius gjorda Motion, angående inrättandet afven i Sverige a£ de i England införda Besparings-Banker för de fattigare ai'betande Classerna, hvaruti Herr StadsMajoren anför: att det förderfliga yppighetsgiftet tillika med den sedeslöshet, som deraf alstras, mest griper omkring sig i större Städer hos de lägre Classerna, att klagan öfver slöseri och tilltagande misshushållning och utsväfningar bland den arbetande hopen och i synnerhet bland tjenstehjon blifvit mest allmän, och att öfverilödsförbud till hämmande häraf ingenting uträtta 5 I anledning hvaraf, och som i hans tanka det bästa medlet att förekomma ett ondt är att låta det goda intaga dess plats, och att man i stället för att förbjuda yppighet gör bättre att uppmuntra till sparsamhet, har han, föranledd af de i England inrättade BesparingsBanker, der arbetare mot laglig ränta få deponera det öfverskott af lön eller annan inkomst, som han möjligen kunde vinna, fou att på detta sätt småningom samla ett capital, såsom understöd vid sin bosättning eller början af någon egen rörelse, ansett det förtjena mödan att inrätta en sådan anstalt till förmon för den fattiga arbetaren5 Herr Vestin tillägger derjemte, att, ehuru han icke Bcsv. och Ekon.
Betankandem ogillar det sätt, hvarpå inrättningen blifvit Utförd i England, der den nämligen blifvit öfverlemna åt enskilda välgörenheten och Patriotismen, likväl under Publik Auctorisation, anser han likväl det förtroende, sorn en sådan anstalt från början borda in gifva, bäst befordras, om den uppdroges åt, eller förenades med något Allmänt Verk, i hvil» ket fall han föreslår: 1:0
Att i IliksgäldsContoJrct, hvarest åtskilliga Embetsman finnas, som tjena pä IndragningsStat och som i detta hänseende borde kunna användas, (således med obetydlig tillökning i Tjenslemanna*Personal derstädes) en depositionsrakning kunde öppnas, och att redovisningen för densamma vora ställd under Riksens Ständers Revisorer* granskning, hvarefter en tryckt berättelse om hvarje Revision borde allmänheten meddelas. 2:0 Att Tjenstehjon af båda konen och personer utur de ringare folkclasserna vore tillåtet, i denna Bank insätta, sä mycket afsina besparda penningar, som åstundades, dock ej under 1 Rd. 2 sk. 5:0
Att för hvai'je jemna 50 skillingar åtnjutes 6 procents renta, som vid hvarje halft års förlopp lägges till Capitalet, hvilket således beständigt derigenom ökas, dock att för de skillingar, hvarmed summan kunde öfverstiga jemna femtiotal, räknas ingen renta, till dess den vidare hunnit vexa eller blifvit förökad till fulla 50. 4:0 Att Rentan upphör att läggas till 548 Besv. och Ekon. lisk.
Beiänkanden.
Capitalet, så snart summan genom omsättning eller upplupna Rentor hunnit till 1000 Rd.
Banco, hvilket till förekommande af missbruk torde vara nödigt att stadga. 5:0 Att Ipsättaren icke kunde utbekomma sin i BesparingsBanken ägande fordran, innan med säkra betyg styrktes, att hart börjat något slags yrke vid Landtbruk, Handtverk eller annan näring, elier blifvit gift» eller satt sitt eget hushåll, 6:0
Att de personer, som redan då insatsen gjordes uppfyllt dessa villkor, ägde att sedermera när som hel dst utbekomma sin fordran. 7:0 Att, om någon för sitt Barn insatt Penningar, må de utur BesparingsBanken lyftas efter samma grunder, här förenämnde äro; men är Barnet lytt, s;ukligt eller svagsint och dess Föräldrar eller Förmyndare kunna styrka, att penningarne äro oundvikeligt nödige för dess uppehälle, då må desamma när som heldst kunna utlagas, 8:0
Att, då den dör, som penningar i BesparingsBanken insatt utan att dem derifrån hafva åter bekommit, dess arfvingar äga att de samma erhålla, dock att denna rättighet ej sträcker sig längre, än till efterlefvande Maka, äkta eller oäkta Barn, Föräldrar och Syskon.
I annor händelse tillfalla medlen BesparingsBanken, såsom någor slags ersättning för den kostnad, Staten i anseende till Intresset och en ökad Tienstemannaallöning skulle komma alt vidkännas.
Denna allmänna vinst, som genom den - Ees v, och Ekon.
Betänkanden. 549 na inrättning skall uppkomma, anser Herr Vestin öfverväga de svårigheter, sorn kunna möta vid dess utförande, äfvensom den kostnad sorn Statsverket kan komma att vidkännas.
Men, om man skulle misströsta härom, föreslår han en försökningstid af 10 å 15 ar, under hvilkas förlopp en säker öfvertygelse borde kunna vinnas.
För att sträcka fördelarne af en Besparings Rank tili alia Landsorter, hoppas Memorialets Författare, att Högvördige Presterskapet, som förvaltar fattigcassor, och Husbönder i allmänhet af nit för saken och det med denna inrättning åsyftade goda ändamål ej undandraga sig att insamla sådana penningar, som i förberörde afseenden kunna och böra deponeras, och att, då de växt till något belopp, som förtjente Postporto-Summan, dem till RiksgäldsContoiret öfversända, hvarest Rentan från insättningsdagen skulle beräknas.
Detta förslag, som utvisar «n berömlig omtanka för trefnaden af den ringare och obemedlade classen af nationen, har Utskottet ansett förtjent af mycken uppmärksamhet.
Möjligheten att se sin ringa dagspenning omsider förvandlad täll ett Capital, som öppnar för den meddeilöse arbetaren eller den ringa tjenaren en utväg att sluteligen erhålla oberoende och sjelfbestånd, kan icke annat än lifva hans omtanka, väcka förut må hända slumrande krafter och meddela åt hans lefnad en rigtning, lika förmonlig för honom 550 ' Besv. och Ekon.
Betänkande it. sjelf, som för Fäderneslandet.
Då han af den lilla förtjensten för dagens mödor, insatt och mångdubblad i en sådan bespari gsanstalt, möjligen kan hoppas i framtiden att se en boning upprest, en Maka förvärfvad, sjelfbeståndet tryggadt, eller åtminstone ålderdomen försäkrad för nöden, så är det mer än troligt, att en sådan förhoppning skall afhålla honom från att tanklöst förstöra hvad han förvärfva*,, i utsväfningar och förströelser.
Må hända begås dessa ofta just af felande förtröstan på bättre öden.
Dea hopplöse arbetaren eller tjenarsn, i ständigt beroende, slösar ej sällan, under förtviflan om ändring af hans tunga lott, dea sista penningen, på en döfvande njutning eller förströelse, för att åtminstone ett ögonblick bringas till glömska af hvad han är, och hvad. han icke kan upphöra att vara.
Om vidare en sådan anstalt är nyttig i allmänhet, så mäste den vara det så mycket mera i en nation, tiLl hvilkens karakteristiska lynne man ej utan skäl räknar den svagheten att ej kunna spara.
Det torde således ej behöfvas någon bevisning, huru vigtigt hvarje förslag till sparsamhetens uppmuntran bör vara, och att deruti torde linnas det kraftigaste medel till utrotande eller förekommande af den sedelöshet hos de ringars folkclasserna, hvaröfver en allmän icke ogrundad klagan höres i synnerhet i de större Städerna.
Förgäfves söker man genom allmänna anstalter inplanta sedlighet hos uslingar och tiggare, bland hvilka alltid behofvets röst tvingar till tyst - Bcsv. och Ekon, IJtsJi.
Eetänkanäen. 551 nåd Moralens.
Ett visst Physisbt och Ekonomiskt sjelfbestånd måste grunda hvarje moraliskt, så val för Stater, som för den enskilda.
Hoppet och öfvertygelsen att genom arbetsamhet och flit ej allenast för ögonblicket utan för framtiden medelst egna krafter kunna blifva oberoende af andras hjelp, är den kraftigaste uppmuntran för det nyttiga användandet af arbetarens tid, som betager honom tillfället att förstöra den genom dårskaper och laster om icke brott.
Att göra dett2 hopp förtroligt hos nationen, är att i första hand befrämja dess moraliska förädling och tillika minska en af dess mest tryckande allmänna omsorger: den om fattigförsörj ningen.
Med dessa åsigter har Utskottet icke kunnat annat än erkänna värdet och vigten af Herr Vestins framstäldta förslag, så mycket mer, som flera enskilda i ‘dylikt ändamål, ehuru med olika plan, i Fäderneslandet inrättade små föreningar och cassör till understöd för behöfvande personer, grundade på egna sammanskott, redan visat en välgörande verkan, bland hvilka exempelvis må nämnas en af ägaren till Arnäs Glasbruk inrättad Besparings- och Pensions-fond för arbetarne vid samma Verk.
Den nu föreslagne inrättning skiljer sig från de ofvannämnda egenteiigen derigenom, att densamma icke är inskränkt inom någon viss association eller bestämd Class af deltagare, utan öppen för hvilken som heldst, samt derjemte, att insatserne icke eller äro, §5* Besv.och Ekoiu Utsk.
Ect&nkandcn« hvarken till tid eller storlek bestämde utan bero af hvar och ens behag och tillfälliga öfverskott vid ögonblicket.
Således, då inrättningar med sådana vilkor kunna anses såsom nya eller åtminstone föga kände i Fäderneslandet, har Utskottet ansett ännu vara för tidigt, att om deras organisation föreslå några reglementariska föreskrifter, innan allmänna omdömet om deras nytta och .sättet till deras användande hunnit stadga en öfvertygelse.
Utskottet anser dertill mycket bidraga, om hos Kongl. Maj:t den underdåniga önskan blefve anmäld, att någon skicklig person, emot lämpligt arfvode, linge sig uppdraget att genom öfversättning i sammandrag aftryckta Skrifter öfver detta ämne, gifva allmänheten fullständigt begrepp om dessa inrättningars organisation utrikes och den verkan de visat på de lägra Classernas arbatsflit, sedlighet och trefnad.