Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Segervinnarne vid Wittstock och Chemmitz, vid Leipzig och Jancowitz, Johan Baner och Lennart Torstenson, med deras Ättlingar, hvila under dessa åldriga hvalf; för - IS2 Den 5 Januarii. utan flera ibland Sveriges namnkunnige "och högt förtjente Rådsherrar, Härförare och Statsmän af de mäst vidtfrägdade namn i vår Historia: Bjelkar, Sparrar, Oxenstjernor, Gyllenstjernor, Wasaborgar, Wranglar, Lewenhauptar, Lejonbufvudar, De la Gardier, Falkenbergar, Wachtmeistrar, en Adlercreutz, hvilka antingen grånat i Statens tjenst ellet stupat på Ärans fält.
Sedan Kyrkans Reparation, under loppet af detta år, till det mästa blifvit fullbordad, behagade Kongl. Maj:t i Nåder anbefalla, att alla Trophéer, som blifvit från Rikets Fiender eröfrade, skulle flyttas från den så kallade Arsenalen till RiddaiholmsKyrkan, att derstädes förvaras.
Denna Nådiga befallning har blifvit verkställd, och dessa Trophéer, dessa ojäfviga vittnesbörd af Svenska Vapnens framgång, ära och glans, finnas nu i Historisk ordning uppställde: Öfver Hjeltarnes Grafvar svaja nu de Fanor, för hvilkas eröfring de våga-i de och offrade lif och blod.
De Segertecken, som utmärkte den store Gustaf I:s strid för ett nästan underkufvadt Fosterlands sjelfständighet, och Konungens fulla Vapenrustning; Segertecknen af Ponti de la Gardies ärorika Fälttåg, som beredde oss en säker besittning af Liffland, Estland och Ingermanland; de Se gertecken , som krönte Gustaf Adolphs alla Fälttåg, man kan säga det, från Hans första Vapenbragd till Hans sista vundna Fälttåg, då Han föll och gick till O - Dm 5 Janiiarii. dödligheten Konungens Rustningar och de Svärd, sorn Hans tappra arm förde; den Sabel, som Han under striden med Egen hand tog af sin fiende :
De , som vittna om Johan Baners Segrar vid Wittstock, Frankfurt och Chemnitz; om Torstensons vid Leipzig, Jancowitz och i Holstein, samt de många Segertecken, som en Wrangel, Horn, Königsmark med flera Svenska Härförare skördade på Germaniens fält:
De sorn utmärkte Carl X.
Gustafs tredagiga Slag vid Warschau och denne store Konungs Fälttåg i Schleswig, Holstein och Dannemark, jemte Konungen5 Harnesk och Svärd:
De sorn vittna om Carl XLs Segrar vid Lund och Landskrona:
Det stora antal af Trophéer, som ökade glansén al den namnkunniga dagen vid Narwa, då Carl XII första gången .mätte sig med Peter den Store:
Segertecknen vid Dui namunde, Clissow, Jagarini, jacobsstad.
Frauenstadt, Holofzin och Helsingborg:
Hjeltens VäN ja, som Han förde, då Han stupade vidFredricshall, och det Standar, sorn Han med E' gen hand i Polen eröfrade:
De Flaggor, som vittna om Gustaf III:s och Carl XIII:s Segrar vid Svensksund, Fredricshomn och Hogland : de Segertecken , sorn utmärkte de minnesvärda dagarne vid Pulkila och Revolax , samt slutligen de, hvilka återkalla hågkomsten af Carl Johans sista ärorika Fälttåg Alla dessa dyrbara Minnen af Svenska Fältherrars och Krigares Snille, Mod och Tapperhet, ses nu uti denna Kyrka, hvilken så väl derföre, som emedan så många store Män och Konungar der hvila, med skäl kan anses såsom Sveriges Pan« theon.
Hos nästan alla Nationer i Europa finnas Tempel, hvarest de törgängliga qvarlefvorna af deras Regtnter och Stora
Män samt Minnena af deras Vapenbragder förvaras:
Britternas Westminster, Fransmännens St.
Denis, Invalide och NotreDameKyrkor: Casanska, Isacs- och FästningsKyrkorns i St.
Petersburg: GarnizonsKyrkan i potsdam ; DomKyrkan i Roschild med flera; och hvilka ofantliga Summor hafva ej Blifvit använda, att värdigt pryda dessa Tempel, att resa Minnesvårdar till de Hjeltars, Stat; mäns och Lärdas minne och ära, som der erhållit deras hvilorum.
Månne då icke den Helgedom, der vi nu se likasom hopade de stömsta minnen af Sveriges förflutna ärorika Tidehvarf, månne man icke borde förmoda , att der finna de vanliga Prydnader och Tillbehör, om ej kostbara, dock ägande ett värdigt och mot det hela svarande utseende ?
Men motsatsen inträffar:
Uti RiddarholmsKyr^ kan finnes hvarken Predikstol, Chorskrank och ej eller någon AltarDecoration,-sorn är värdig sin plats , utan både till sammansättning och utseende ojemnförligt under de, hvilka finnas i Stockholms alla HufvudKyrkor.
— Ja 5 så medelmåttig, att, ehuru den nu blifvit provisionelt restaurerad, den på sin höjd kan pryda en LandsKyrka.
Jag får derföre ödmjukast hemställa, att det Stats anslag, som är bestämdt till Underhåll och Reparation af Kongl. Slottet och de Jen 5 Januarii. 185 Publ<que Byggnaderne i Hufvudstaden, och om hvars tillökning Konungen, i sin Nådiga Proposition angående Statsverket , gjort en framställning, måtte blifva sä tillräckligt, att en Predikstol, Chorskrank och AlfarDecoration uti denna Kyrka, som icke äger någon serskilt Fond eller Cassa, må kunna påkostas.
Den Summa, som härtill erfordras, kan troligen ej blifva betydlig, och om Riksens Ständer skulle behaga densamma bevilja, barde, enligt min tanka, det vilkor dervid fästas, att endast Sven: ska Materialer och Svenska Mästare användas.’
Ett sådant beslut tror jag vara Riksens Ständer värdigt, då de derigenom begagna ett till: fälle, att offra en skyldig gärd af vördnad och tacksamhet åt Minnet af Sveriges största Konungar och Hjeltar.
Detta mitt Anförands anhåller jag ödmjukast må till Riksens HögJ loflige Ständers Statsutskott varda remiiteradt och med de öfrige RiksStånden communiceradt, Lades på bordet.
Hans Excellence Herr Friherre Fleming, Claés:
I anledning af hvad Herr Rothlieb yttrat, torde det tillåtas mig, att upplysningsvis tillägga :
Det var den förtjente och nu mera aflidne Presidenten i StatsContoiret, Friherre Lagerheim, som för några få år 6edan fann RiddarholmsKyrkan i det förfallna tillstånd , att han derom gjorde underdånig hemställan till 186 Dea 5 Jannani♦ Kongl. Majit, en hemställan, den han under; stödde med ett kraftigt skäl till bifall, då han föreslog en, för den tiden, till Reparations företagande tillräcklig Summa, hvilken han genom sin klokhet och omtanka bespart, så att ■ Reparationen, utan Statens särdeles betungande, kunde företagas.
'Vid Friherre Lagerheims frånfälle, täcktes Kongl. Majit uppdraga mig öfverinseendet af denna Reparation , hvilken jag någon tid ensam bibehöll, men feck derefter, på min derom gjorda underdåniga anhållan, biträde af StatsCommissarien Frödelius och af den Ar-’ chitect Friherre Lagerheim nyttjat, Major Mechanieus Blom.
Det är genom våra gemensamma omsorger, ej skiilda från de svårigheter, som möta alla mänskliga företag, som Kyrkan blifvit försatt uti det skick, hvaruti hon sig nu befinner.
Vid Trophéernas uppsättning, som på Hans Kongl.
Kronprinsens befallning nu m»ra i Kyrkan förvaras, och vid Minnesvårdarnes iståndsättande, hafva Comiterade med mycken tillfredsställelse begagnat Herr Rothliebs verksamhet och hans Historia ska och Genealogiska kunskaper.
Jag känner , och på den plats der jag är ställd , vore det oförlåtligt att icke känna de mångfaldiga ouppfyllda behof, sorn vid detta Riksmöte påkalla Riksens Ständers frikostighet.
Denna kännedom gör mig oändligt ömtålig, när fråga är om nya utgifter.
Jag bekänner , att ett afslag eller en förminskning ej
Den 5 Sanmrii. is: skall förefalla mig alldeles ovänfadt, när jag vågar föreslå en summa af 10 å 12,000 R.dr , att fördelas på flera år- Skulle Höglofl.
Ridderskapet och Adeln och deras MedStänder be.' vilja ett sådant Anslag, så önskade jag, att det blefve oberoende af alla andia, att ända. målet ej bestämdt ställdes till anskaffande af en ny Predikstol och Altar-Decoration i Riddar, holmsKyrkan, utan i det bestämda uttrycket, att försätta Kyrkan i det skick, som öfverensstämmer med värdigheten af ett NationalMonument, och slutligen, att Anslaget blef disponibelt för Comiterade mot vanlig Redovisning, och när deras befattning upphörde, under samma villkor af RiksMarskaiks Embetet, som i följe af Kongl. Maj:ts derom redan fattade Nådiga Beslut skall emottaga den framtida vården af berörde Kyrka, såsom varand» ett Kongl.
BegrafningsCapell, Jag begagnar detta tillfälle, att hos Hr Gref. ven och LandtMarsalken samt Höglofl.
Ridder. skåpet och Adeln göra en anhållan, hvartill bifallet skulle af Comiterade anses såsom en belöning, om, när Reparationen, sorn jag hoppas, under vintrens lopp uppnår den fullbordan, att den kan visas, att Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderekapets och Adelns Ledamöter då ville bes? ett Tempel, som i sina Griffer gömmer så mycket af hvad Sverige ägt ädelt och stort, och som i sina synbara Prydnader, innom alla Classer af Medborgare, upplifvar så stora och så ärofulla minnen — minnen, dem ingen 188 Den 5 Sammil. med större rätt kan tillägna sig, än Hr Grefven och LandtMarskalken sjelf och detta Riksstånd.
Herr Anrep, Otto Reinhold, uppropade# af Herr Grefven och LandtMarskalken, men var ej närvarande.
Herr Struss enfelt, Michael, anförde skriftligen följande:
Nyligen anländ till Riksdagen, samt då tiden snart är tilländalupen, att inga nya Mo-’ tioner få väckas, hoppas jag att Ridderkapefc och Adeln benäget öfverser, att jag icke tillfyllest kan äga kännedom af »Ut hvad hittills blifvit under Riksdagen i dess Plena ventile-; rädt; och således möjligtvis vidröra ämnen, som redan noglänge varit under Discussion , men som jag tror förtjena all uppmärksamhet, nemligen närvarande ställning med FilialDisconterna och deraf härledande verkningar på nästan hvarje Medborgare, i förening med den allmänt öfverklagade Penninge-nöden.
Man anser
Disconterna för upphofvet till allt ondt, egentligen derigenom, att de nöd-: sakat för stor Sedelstock och lätthet för Allmänheten att få Lån.
Men jag tror, att först bör bestämmas, huru mycket penningar bör Den 5 januari!.
1S9 vara i Circulation, innan man kan saga, att RörelseC jpitalet är för stort ; oeh detta bestämmande kan, enligt min tanka, icke äga annan måttstock, än 1:0 Folkmängden relativt mot Landels Areal i ty ju större den sednare är i proportion mot den förra , ju svårare är omsättningen af Penningar, och dess mera fordras deraf. j:o Böra äfven Peäninge tillgångarne s å i förhållande med årliga Utlagorna} ty annars kunna icke dessa indrifvas, utan att panta en del Medborgare.
Då vi förlorade Finland, återfingo vi icke vår der löpande Se-] del-massa, den har tvärtom, ty värr, ansenligen derstädes ökats, genom den lifliga handeln emellan Stockholm och Finland — När man då tillägger Norrige, är det circa 4 Millioner Menniskor, som dela vår CirculationsFond.
Då man vidare beräknar 2§ Million i Bevillning, Hemmans skatt, Bränvins skaft, Salpeterskatt, Rotering med alla öfriga Utskylder, och drager denna Summa från 23 Millioner, och sedan hvad som circulerar i Finland , Norrige och andra närgränsande Länder, så blifver icke Behållningen just så öfverdrifven i Allmänna Rörelsen } äfvenledes måste ansenliga Summor beräknas i Capitalisternas händer, helst då Allmänna Crediten är alldeles förstörd.
Jag ämnar icke uppträda som Fullmägtig eller Förespråkare för DiscontDirecteurerne i den Province jag är bofast; men j3g kan för min del ingalunda heller gilla, att så mångå hundradetals Familier i ett ögonblick skulle försänkas i nöd, för 3:ne DiscontDirecteurers brottsliga förhållanden.
Tvärtom tror jag, att Diseonten Den 5 ffcmuarii. kunnat bibehålla sin Credit, fast Directeurerne blifvit afsatte och andra åter i deras ställe för* ordnade Högst besynnerligt, att man innom sä korrt tid kan dela så olika Principer.
År 1815 fann man icke rådeligt, att taga ett så halsbrytande steg; då tänkte man pä den allmänna olyckan Disconternas förlorade Credit skulle förorsaka; och äfvenledes delade Regeringen samma omtanka för Allmänna Creditens bibehållande , vid förledne års Revision af Malmö Discont.
— Jag vill visserligen icke hål la Loftal åt
Disconters inrättande, tvertom, det var en olycka lika stor med den , som då vi först {ingo Pappersmynt.
M n sedan en gång det onda är skedt, är det mångdubbelt olyckligare, att på ett våldsamt sätt söka hämma det.
x Tugen ting fordrar mera erfarenhet och försigtighet i ett Land, än FinanceOperationer, och alla hastiga förändringar derutinnan hafva de olyckligaste följder.
Af ingifna
Be. rättelser om Malmö Discont, finnes, att dens ställning var vida sämre för erne år sedan, än den nu är , en följd af den nogare Controll och inskränkning af Reglementet, man vidtagit sedan förra Riksdag.
Då det således är genom ojäfviga Handlingar styrkt , att Malmö Discont icke allenast sedan 1815 betalt dess skuld till Statsverket, 700,000 R:dr Banco, utan äfven sedan den tid indragit 400,000 R:r af LånSumman ; så synes mig att ett fortfarande af denna Discont, med annan Direction och nytt Reglemente samt nogare Controll, Den 5 ffamuxrii. 191 skulle, utan Ranquens, Enskiltes och det Ali-' mannas förlust, bäst hafva förekommit alla vådliga följder , och småningom afhulpit allt det onda.
Om ActieÄgare och Banquen inskränkt sina Pretentioner inom laga Räntor ; §å hade till och med Herrar Stähles och Kocks
Lån kunnat betäckas innom några år , och slutligen Disconten alldeles upphöra.
Jag bör väl icke kunna sätta i tvifvel den uppgift, om står uti Riksdags Kröni kan, och då är hela deficit af Malmö Discont 3*o,qcoR:r, som utgör circa 38 å 39,000 Pund Sterling, och lör denna Summa skulle så många oskyldiga Per» söner lida:
Skall en RiksBanque, garanterad af hela Nationen , icke kunna räcka Disconten en hjelpsam hand?
Nu har jag i korthet yttiat raina tankar om hvad som hade bort ske; men då det icke inträffat, och i sakernas närvarande skick, så kan jag för ingen del finna huru det är möjligt att Banquen kan advocera sigfri från all garantie af Malmö Discont.
Banquen har förskjutit ^ af dess Fond, hafyit sina egna befullinägtigade Revi orer , och utom sin Laga Ränta delat med Herrar Actieägare Öfverskottet eller vinsten af Procenteriet, och då synes det mig att det vore synd lenina Actieägarne ensamt i sticket; ty ehuru Actierne äro ställde till Innehafvarns, så måste vid Octro. jens början , alla Actietagares namn vara antecknade Vidare, hvad redlighet och förtro, ende skall väl blifva Medborgare emellan, då ett Verk med sådan Auctoritet , i Bolag med Rikets Banque, under Konungens styrande Magt sedansista Riksdag, skall kunna så oerhördt be-; 192 Den 5 Jammii, taga en hel Allmänhet , som i förlitande på allt detta insatt sina penningar derstädes.
Jag känner väl att Friherre Jacob Cederström vid Revision 1816 reserverat Banquen öppen talan, oaktadt Decharge då blef gifven, äfvensom att Malmö
DiscontDirection sedermera måst äfven gifva en Contra-förbindelse, att icke gagna den dem gifna Decharge till sitt försvar.
Lika så mycket som jag gillar denna försigtighet hos Banquens Revisorer, lika litet kan jag i mitt sinne gillas att ett sådant steg för Allmänheten blef döljdt.
Man kunde lätteligen göra dan slutsats, att endast Banquen vore betäckt, vålade den sig icke om Nationen, hvars Indviduer icke voro så lycklige, att få seqvestrerade de säkra Hypothequen för sina insatte Penningar.
Utom att det, efter min tanka, var orättvist, att Banquen, som Bolagsman i Disconten , skulle, andra till förfång, få denna Seqvester; så har deraf den ytterligare olaglighet inträffat , att Malmö Discont nekat att emottaga sina egna Reversaler i liqvide:
Härigenom har allmänna Lagen våldförts på ett grufligt sätt för dem, som olyckligtvis häftade antingen för egna eller andras förfallna Lån.
Kan möjligtvis Banquen likväl slippa all ansvarighet för Malmö Discont sedan den delat vinsten af öfverräntan, så råder jag en hvar att aldrig i mitt Fädernesland sätta minsta förtroende till hvad Publique Inrättning som helst, den må vara under hvad Garantie den vara vill och skall då snart allmänna Crediten, som ligger redan i själtåget, få sin sista dödsknäck 5 Fader
Den 5 hannar ii» lagsöka Son och Son Fader, och så vidare:
Vid HäradsRätterne är nästan intet Ting utan en mängd Concourser, äfven bland Allmogen.
Jag vill icke göra onödiga klagorop; men sanningen att säga , är ställningen i Landet ganska bedröflig, det må ljuda illa eller väl ; och allas hopp är nu riktadt åt Rikets församlade Ständer.
Det vore derföre önskligt, ätt Nationen fingé någon stråle af hopp, och vöre det icke ur vägen, om, efter 6 veckor Ständerne här varit samlade, till en början våra hemmavarande Medbroder fingo försäkran att
Snart erhålla valuta för sina DiscontSedlar.
Vill för öfrigt icke bestrida deras mening* som frukta och rädas för stora penninge - tillgångar ; men påstår blott
Utlagornas minskande alltid efter ett visst förhållande till Sedelstockens indragande
För öfrigt förekommer mig Banquens Precautioner med Malmö Discont, genom den omtalta Contra - förbindelsen, Directionen må^t gifva innan den feck
Decharge, på samma sätt, som om jag öfverenskomma ined någon att lemna min Sedel, som Hypothek till PenningeLån af 3:dje
Man, och i tysthet toge Contra - förbindelse för att göra Hypotheket till intet, och dymedelst vore i Complott med Låntagaren och bedraga Långifvaren.
Sådant har hittills ansetts som ganska oriktigt emellan privata Personer.
Frågas:
•hvad stämpel skall då gifvas på Banquens förhållande, som med offentlig kungjord Decharge för DiscontDirection , derigenom förmår Alh Ridd. o, Ad» Proi. II, B. 25, 3 6* 194 Den 5 annani. mänheten att hafva fullkomlig
Credit för densamma och insätta deras Penningar , just då den, genom en hemlig contra - förbindelse, beröfvar Långifvaren all säkerhet?
Af hvad jag i korthet nu haft äran anföra, anser jag: 1:0 Banquen som ActieÄgare, och som den der delat rofvet af DiscontProsenteriet, skyldig inlösa DiscontAssignationerne och Re* verserne. 2:0
Att vederbörande BancoFullmägtige , sorn för Nationen döljt Disconternas ställning vid sista Revisionen, sedan de korsat sig sjelfva , och derigenom vållat att så många godtrogna människor sedan insatt deras penningar i Disconten, måtte derföre ställas till laga ansvar, och begär jag om Remiss häraf till BancoUtskottet , hvad 1.
Puncten beträffar, och till Lagutskottet att yttra sig öfver hvad 2.
Pun* cten innefattar; samt att detta mitt Anförande äfvenledes blifver de öfriga Respective MedStånden communiceradt.
Upplästes till Justering ett af Expeditionstjtskouet irslemnadt Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till kongl.
Maj:t innefattande deras Beslut att Hans Kongl flöy* het ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland, Joseph Frans Oscar tnå föra Rikets Styrel - Den 5 ffamiant: 195 se, i händelse af Hans Kongl. Maj:ts och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens sjuklighet} samt mut. mut.
Riksens Ständers underdåniga Adresser lill Deras Kongl, Högheter, KionPrinsen och ArfPrinsen i samma ämne.
Grefve Anckarsvärd, Michael, förklarade, att då det uti Expeditionen nyttjade uttryck , ”hvarigenom' all osäkerhet för framtiden må förekommas syntés- förutsätta att en osäkerhet i framtiden möjligen kunde uppkomma, hvilken tanka åter hvarken agde några anledningar elier ens vore Riksens Ständer värdig, ansåg Grefven för sin dd berörde uttryck böra Utur Expeditionen utgå, samt,.dea^mma af sådan anledning böra till.
Utskottet åietremittefas.
Herr Grefven och Landi Mar illaiken tillkännagaf, att anledningen, hvarföre det af Grefva Anckarsvärd anmärkte uttryck blifvit i den underdåniga Expeditionen änfördt, vöre den* att samma uttryck blifvit intaget uti Ridderskapets och Adelns ProtocollsUtdrag, söm innefattade Ståndets beslut i afseende pä Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen.
Grefve Anckarsvärd förmodade, ätt den iffågavarande Expeditionen icke skulle uti sitt värde förlora , derest berörde uttryck derifrån iitginge; Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf, hemställde äfven, att de anmärkte Orden, hvilka i hans tanka till det minsta vöre alldeles öfverflödig ga, måtte utur Expeditionen borttagas.
Den 5 fffanaarii.
Herr Nauckhoffj Carl Ulric :
När i sista Pleno fråga väcktes, afhandlades, och allmänt af Ridderskapet och Adeln bifölls , att Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, Joseph Frans Oscar, vid de tillfällen, då Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet
Kronprinsen af sjuklighet hindrades föra Rikets Sty-] reise, skulle med fullmyndig
Konungs rätt deruti inträda, kunde, efter min tanka, hvarken denna fråga annorlunda än personelt, så vidt den angeck Hans Kongl. Höghet Prins Oscar, väckas, eller af Ridderskapet och Adeln, utan någon föregången Remiss, afhandlas och bifallas utan särdeles fästadt afseende å den underdåniga tacksamhet, Svenska Folket nu och för evigt äro Hans Kongl. Höghet KronPrinsen och Dess Dynastie skyldig.
Frågan, i följd häraf väckt, afhändlad och högljudt bifallen , skulle ju, efter min tanka, förlora sitt sanna värde, om den erhöll någon utsträckning utöfver hvad densamma åsyftat , en underdånig Tacksamhets - gärd för den Furste , hvilken Sverige, näst Hans Majit Konungen, har att tacka för sin sjelfständighet eller tillvarelse.
På sådan grund vågar jag underställa Ridderskapet och Adeln, om ej, till undvikande af all misstydning, i anledning af hvad Grefve Anckarsvärd anmärkt, det nu från Expeditions •
Utskottet ankomne och uppläste
Project tili den underdåniga Skrifvelse» bör återremitteras, med begäran om sådan jemkning i Expeditionens Ordalag, som kan undanrödja all stridighet i meningen af det beslut.
Ridder - Den 5 &amar».
197 skåpet och Adeln nu personelt, endast för Hans Kongl- Höghet, Hertigen af Södermanland, Joseph Frans Oscar fattat.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, i anledning af Grefve Anckarsvärds, vid ifrågavarande underdåniga Expedition gjorda Anmärkning, behagade samma Expedition till ExpeditionsUtskottet åter- remittera.
Friherre Mannerheim, Lars Angust, föreslog, att, i stället för det af Grefve Anckar^ svärd anmärkta uttryck, kunde nyttjas följan de ord : ”till stadgande af allmänna begreppet huru i framtiden skall förhållas,” Ropade* Nej.
Herrtfooj, Carl Adam } anförde skriftligen:
Med noggrannhet har jag genomläst vår Nådiga Konungs FinanceProject, och funnit det högst förträffligt och användbart i allt, som rörer förstärkning af Banquens soliditet , Näringarnes upphjelpande och PappersMyntets bibehållande uti sitt värde; men att Banquen skulle ikläda sig betalnings - skyldigheten för de discrediterade
Disconterna, vågar jag tro vara både olämpligt och vådligt för Banquen och dess solida bestånd, och kunde blifva en if8
Den 5 annar ii. total olycka för hela Riket.
Jag anser vår Banque sorn Juvelen i en Ring; den bör framför allt vårdas och aktas såsom vår enda säkra tillflygt i högsta nödens stund Må derföre Banquen blifva vår säkra tillgång mot hungersnöd , och att solda våra Troupper, örn Riket blir anfallet med krig, samt gifva rundliga bidrag till Åkerbrukets samt öfriga Näringars förkofran, men aldrig befatta sig med Disconternas Fallissementer , härledande sig från Vederbörandes uturaktlåtna skyldigheters fullgörande , tillskapade af vinnings . lystnaden.
Måtte dessa Disconter , säger jag, begära ordentlig Proclama, då först blir hela Nation upplyst om deras tillgångar och skulder, hvilka utom allt skonsmål böra utgå afalls, ja, alla Herror Yederhörande, som mer eller mindre vållat, bidragit , förtegat , eller icke i behörig tid sökt förekomma olyckan ; Blifva alla dessa vederbörande lagligen skyldige att betala , borde bristen blifva mindre kännbar för de flesta Fordrings-ägare, sorn visser^ ligen gemensamt med stränghet utfordra sin rätt; helt skonligare torde tillgå, om Banquen blefve ålagd betala dessa skulder.
Dessa mi. na yttranden anhåller jag måtte blifva remit“ terade till vederbörligt Utskott.
Lades på Bordet. v Herr Ni'anner starn , johan:
Vid förra Riks. dagen blef Löneförhöjning beviljad för Civil^ Den 5 kaimar ii. 199 PennirigeLöntagande Embetsman, äfvensom åtskilliga sådana, hvilka förut saknat Lön, hugo den på Stat uppförd; men det oaktadt har Lagmannen uti Skåne, derefter likasom förut, endast fått tillgodonjuta half Lön.
Om detta härledt sig af glömska uti den af SratsUtskottet vid samma Riksdag föreslagna och af Riksens Ständer gillade Stat , eller uti den efter Riksdagen uppgjorda Reglering , kanner jag icke ; men då rättvist är , att Embetsman med lika göromål njuta lika Lön af Staten, och Skånska Lagsagan är en af de större i Riket , så utber jag mig få föreslå att full
Lön på Stat uppföres för Lagmannen uti Skåne.
Lagmannen uti Blekinge har icke eller mer än half lön, och billigheten fordrar således, att äfven denn* Embetsman full
Lön erhåller.
Jag anhåller att denna fråga må till StatsUtskattet remitteras.