Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4iZ har, under de olyckliga krigsåren, sökt iakttaga mera sparsamhet wid utbetalningen as Specie-mynt; dock hafwa nog bcrydlige Summor utgatt, förutan någon förmånlig ,verkan till Transport-Sedelns förökta Credit wid wexel- och waru-köp.
Myntets utför sel är en sö!jd, och ej en orsak till renninge-werkets och Sraiens försämrade stallning.
En CirculakionsBanques skyldiga egenskap är utan twifwel, att wid pälvrdran utbetala Silfwermynt, dä det häldre ästundas, än den lätt cransportable Sedeln; men dL icke för alla utelöpande Sedlar uli detta allmänna förivaringsrum, eller sa kallade Lulloäia, Silfwer blifwit likmätigt första inrättningen insatt, sä kan wäl egenteligen icke nägot depositum äterfordras, och således utwexlingen med nägot skäl inskränkas.
Wid innewarandc bekymmersamma tillständ, torde säledes till förekommande af isynnerhet Lurendrägares egennyttiga försök, rädligt pröfwas, att blott Speciemynt Ukbetaldes uti en enda Casta, under en eller twänne Commistariers tillsyn, med redowisning för dagen, och kanste med utwexlarens namns anteckning.
Som ratta behofwet blott bestär i skiljemynt, sä borde twenne Riksdaler Specie i sönder förflä, som till r kunde utbetalas i koppar-penningar, hälst af sädanr skiljemynt i wista Landsorter finnes en »verklig brist.
Att inställa med alt Specie-mynts utbetalning, eller att förse Vanquen, ester 1745 ärs art, med ett Jernbref, torde wara ett räd, som Riksens Högloft.
Ständer i det sednaste lära widtaga.
Exempel as Englands Banque, som uphörc att utbetala Speciemynt, och hwarwid dest sedlar, eller dock bibehälla nära sitt förra »värde, torde icke för ost wara lämpligt, som icke hafwa tillgäng till Hmdiens 414 Den l2 Zebruarii» statler, och ej heller i proportion lika Handclsafkomst.
En mera gynnande utsigt för wara Effecters afsättning ivid en friare Handel och sjöfart, wisar sig nian twifwel för framtiden, och som med det samma gi wer hopp om wexelns nedsättning, och om nuaore påhälsning uti Banqucns Castor.
Om den föru aamoi Transito - Handeln med Utrikes waror werka» pä C. nr sens stigning, sä bör densamme t warom wid samm - -varors utförsel, förbättra wär Handeis-balance; Men innan någon werkan af en gladare uchgk för nästa och följande Handels-är mä rönäs, fa kan en tärande Wexel-Cours hafwa medfört mycken enskild och allman förlust.
Da Coursin annorstädes blifwit mistgynnande, sa hafwa Handlande Nationer widlagit det kl-k.. rä, det, att nedsätta den samma med de adla metaller, som blifwit -erldens mest allmänna Handels-instrument eller Waru-representant.
Silfwer-plamsar, och äfwen Guld stanger, hafwa utgjort den stora Merkantila Republiquens hufwudmynt; och Landers egne preglade penningar hafwa blott blifwit ansedda för skiljemynt.
Sädana penningar hafwa dock mera frän de Länder blifwit utförde, hwarest, säsom hos ost, ingen siignenriage eller stogstaki erlägges, och hwilken afgift för myntnrngen, eller ks^sn, öker metallens nominala warde.
Dä Wexel-Comfen hos ost upsteg, är 178?, för inskrifna 1,-255,289 tunnor Spanmal och, är - 784 för 1,065,452 dito, lä widtog en dä warande - Fi - Den 12 Febrnarii. 41Z Financs-Minister, mä jag namna honom, wär arefulle Al erman, Hans Excellence Riks-Radet m. m.
Friherre I^iljencrantr:, den utwägen, att nedsätta Eoursen medelst en utsändning af Holländska Ducater och Silfwer - planrsar, kill ett samfält marde af Riksdaler Banco 540,700; ehuru detta Finance-steg icke öfwerensstämde med den okunnige tidens sangpinaira, och annu icke hos otz uphäfna, Författning emot Mynrs och Silfwers utför,el.
En ännu större Credit bereddes tillika utom Riket, och det päfyftade ändamäler wans tik fullo.
Den dageliga och succefliva Speciemynts afhamtningen nr Banquens Castor, medtager Banquens redbara Fond, förutan all stags nytta; dä deremot circa i Million Riksdalers warde af den dödliggande Fonden, pä en gäng utsänd, skulle snart uphjelpa bade inhemsk och utländsk
Cr dit, samt dä ett sädant företag med förstånd handhafdes, skulle det efter önskan styra Coursin; hälst pä en Swensk Bourse ganska fä T"fend Riksdaler, wid denna periode, göra en stor imprestion.
Sedelstocken minskades med det samma, samt Wexlar och Silfwer kunde sedan, om sä behöfdes. efter munnen stadga erhällas till ett lindrigare pris.
Det är dock icke sagt, att en Fond af Guld och Silfwer nödwandigt behöfdes, till en sädan wexel operations fullgörande, att Utsändas.
Ett stående Utrikes Län, eller en Temporaire Credit-Fond pä en behöflig Summa, mäste efter erhällen fred pä större delen af det fasta landet, för wär Banque, som i werket kan wisa sin styrka, icke wid skeende negociation tryta.
Banque» behbfde blott för ett af de största Handelshus i Hamburg här deponera 500,02c, 4>6 Den !2 Zebruarii. ZL0,OS0 R:d.
Specie, eller deröfwer, i Planksar eller Piastrer, som der Husets Correspondent härstädes emotkoge, eller under sin försegling och nyckel lätte i Banquens hwalf qwarstä.
Efter träffad öf» werenskommelse om en succesive utsändning af detta Depositum, och sedan ett sä kraftigt Connaissement blifwit af Correspondenten affärdadk, kunde genast wexel dragas; Och bör man wara förwissad att alt konstwcrk pä Boursen skulle oförlöfwadt uphöra, och om u>stöpning b ifwer någorlunda förmonlig, stall ingen Silfwer-nagel behöfwa utsändas, utan Rembourssement kunna göras, kill Banquens stora winst, med wexlar, efter nedsadt Cours. Wart Riksgäldswerk har ock igenom iakttagen ordentlighet wid alla förbindelsers upsyllande, wunnit ett Utrikes förtroende framför andra Läntagande Stater.
Om ock nu pä en tid icke Interesse» blifwit till de orter utberalte, med hwilka Swerige warit i ofred; sä ar Riksgälds-Tonloiret ännu försedt med en betydlig Reserve-Fond hos Utländsta Banquierer; och har frän stora Sjö Tullen efter hand att förwänta en förökt wexel-illgäng, dä wär sjöfart uti en lycklig stund äter öpnas.
Mitr ändamål kan icke wara, att tillstyrka Ban» quens förwandlig till etc sädant Wexel Contoir, som med mycken kostnad, men till föga bätnad existerade emellan arén 1748 och 1757; dä under liden Banque» ouphörligen ökade sin Sedelstock till alla requirerande Läntagare pä Fastigheter, sä wäl som uti biträde till Kronan.
Del är blott missbruk, falst opinion, wingleri och agiotering, som Riksens Ständers Fullmägtige synas böra anmodas att hämma.
Alla Den 12 Zebruarii- 4i?
Alla wäre större och aktningswärda Handelshus instämma i samma önskan.
Det förmodas med skal, att oridige Lycksökare, som wilja profitera af Conjuncturen, förnämligast arv wällande till wexelns stegring och ostadighet; men de torde i längden ej mindre skada sig, än Samhället, genom Utrikes Discontering, samt wexel-dragning och retournering j flera repriser pä liten elier alsingen Fond; All Anticipa. tions wexel-dragning blifwer efter omständigheterna för Trastenren och Riket mer och minore betungande.
Det ar utan twifwel för Riksens Ständers Fullmägiiqe lyckligast och tranquilast, att fä af sina Hög-rcsprcrive Principaler aldeles ^vilkorligt bestämda förestrifter; men jag tror, att Samhällets wälfärd beror, wid nu wacklande penninge- och wexelställning, högeligen deruppå, att Riksens Höglofl.
Ständer anmoda sina Ombud i Banco, och StaisUtstotten, art efter wista faststälda Hufwud-normer, Lfwcr^emna ät nitiska och förständiga Fullmägtigas rädighet och patriotilme, den Finance-Slyrelse och Credits uprätlhallande, som icke nu med precise söre, krist bestämmas kan. — Banque och RiksgäldsContoir mä hädanefter, som förr, hafwa sin serskilda Utstakade befattning, men med Ri ets wälfärd är förenadt, att begge desta Ständers werk, bröderligen biträda hwarandra, samt akt begges Fullmägtige, dä sä nödigt pröfwades, med hwarandra sammanträda och rädsla!
Wid wexel-operarioner kan ock ib and all publicitet wara äfwenryrlig; hwarföre ock torde böra instrueras, att Herrar Fullmägtige ägde att ibland sig utwälja en Ledamot till wexcl-förwalkningens ut« fS - 418 Den 12 Zebruarii. förande, som i sitt ombetrodda warf med behörig försigtighet kunde rådföra Stats-Ministem, Skats-Conroirets och Commerce-Coilegii Chefs, Stats-Secreteraren wid Finance-Expeditionen, samt de klokaste och wärdigaste Handlande, och uti alt iakttaga sa Banquens som Riksgälds-Conkoirets gemensamma interesse.
Banquen har nu pä flera är icke befattat sig, eller behöft befatta sig med någon wexel-operation; men en sadan har tillförene med werkets förmän skett, dä ock egenteliga administrationen bisiwit ät en enda man updragen.
Dessa mina wälmenta tankar, fär jag ödmjukast underkasta Herr Grefwens och Landtmarstalkens samt Högloft.
Ridderjkapets och Adelns uplysta ompröfning: anhållande, att detta mitt Memorial mä de öfriga Respective Riks. Ständen benäget meddelas.
Herr von Lcliultrenlreim tilläde munkeligen det han önffade att fä med de andra Ständen kommunicera detta Dictamen, samt att han med nöje hört, att frägan om WexebCoursens styrande förut i Borgare-Skandet af Herr Santesson blifwit wäckt. Zerr Grefwe» och Landtmarffalken föreslog arr detta Herr von SckultriLnKeims Dictamen skulle till Stats- och Banco-Utstotten fä remittecas, samt författaren rillätas, att detsamma, med de öfrige Ständens fä commmiicera.
Arr Den 12 Lebruarii - 419 Herr klnrenKrsnat, Larl, hade begärt denna fraga pä Bordet, men afstov derifrån.
Riddertkapets och Adelns Plenum den 12 Februarii 1810.
S. D- Uppå Stats-" < skot ets Ordförandes L Utskottets magnar gjorde anhälian, bestök Höglofl.
Ridderskapet och Adeln för sin del, att Stats-Utskottet ej af nagra P ena hos Ridderstapet och Adeln stulle hindras alt begagna be irenne sista socknedagarne i denna mecka till fullbordandet afl sina annu efkerliggande göromål; hmarjemte de öfrige Respective Ständen skulle manligen inbjudas att i en dylikt be-- flut för sig instämma. lii Luxra.
Kongl- Maj.ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående nagra wid Riksdags-Ordningen gjor - 42c» Den 12 Zebruarii. gjorde anmärkningar.
Gifwcn Stockholms Slott den 7 Februarii i8rc>.
Majit i Näder antagit den till Desi bifall och sanction i underdäniqhet öfwerlemnade Riksdags-Ordning, har Kongl.
Majit likwäl ansett sig böra wid denna
Lag göra nägra anmärkningar, ächftande icke någon rubbning af desi grunder, ulan endast en ytterligare fullständighet och bestämdhet i nägra af desi förestrifter.
Maj:k öfwer. lemnar nu i Näder till Riksens Ständer desie anmärkningar och ästar, att desamma, efter en laglig beredning wid denna Riksdag, mä till en afgörande pröfning wid den nästföljande företagas.
Majit har funnit, alt stadgandet uri 17 Z. om dens bestraffning, som stör friheten af Riksdagsmanna-walen, icke wore nog rydeligen uttryckt.
Majit föresiär derföre i Näder, att denna bestraffning mä i klara ordalag bestämmas till fängelse wid watten och bröd ifrän ätta till sexton dagar, efter omständigheterne
Dä uti 19 §. det blifwkt älagdt Konungens Befallningshafwande, som fält Urstag i fräga om ett twistigt Riksdagsmanna-wal, att när underdäniga Besvär öfwer samma Utslag anfördes och till honom aflemnades, med först afgående post öfwersända dem till plöjning af Konungens Högsta Domstol, jemte egen och wederbörandes af honom infordrade förklaringar, finner Kongl. Majit denna styldighet böra och kunna tydligare bestämmas, genom til - Den 12 Zebruarli.
42r tilläggning af desse ord:
Sedan sistnämde förklaringar till honom inkommit.
Uti 23 Z. ommlas Zufwudsiadenö första Zullmägtig- Kongl. Maj:l anser den rätta personen -ydcligare utmärkas, om, i stället för dessa ordalag, nyttjas följande:
Den främste af de ibland Zufrvudstadens Zullmägtige walde Nagistratöpersoner- — Widare i samma §. stadgas, att imill dess Talemannen för Bonde-Stänvet blifwit i Näver utnämd, stall den närwaraude Ledamot, som de fleste Riksmöten biwistar, föra ordet.
Men som det kunde hända och manligen händer, att flere Ledamöter biwistat lika manga Riksmöten, i hwilker fall rättigheten att föra Ordet blefwe dem emellan twistigt, finner Kongl. Majit, i likhet med hwad för Borgare.Ständet är stadgadt, der wiss person till Ordförande är bestämd, att Riksdags-Fullmägtigen för Habo Härad i Upsala Län ma, såsom af älder öfligt warit, en gang för alla dertill i osman äberopade fall utses. Wid 4b Z. har Kongl. Maj:t i Näder anmärkt, att dermi stadgas, att Landtmarskalk eller Taleman ej ma hofwa magt akt, utan Ståndets samtycke, ett Plenum äkstilja, har detta förordnande afseende endast pä en laglig öfwerläggninaarnes gäng.
Men som äfwen i en framtid den händelsen kunde nägon gäng inträffa, att ett Ständs öfwerläggningar blefwe genom en tillfällig oro ibland dess Ledamöter sä störda, att ordningen icke kunde bibehällas eller äterställaS genom något annat medel, än det, att plenum up» löstes, sä finner Kongl. Maur, ari för detta enda 422 Den 12 Zebruarii. fall som wid Riksdags-Ordningens författande troligen icke warit söruttedt, Landnnarstalken eiler Tilemanen borde öga rättighet. atr en sadan orolig sammankomst afbryta.
Alt -.vin tillfallen, dä ett Ständ icke kunde handla med frihet och lugn, fordra desi fria och lugna sa ålycke kill sill ättkrftande, more en motsägelse, omöjlig art werlställa.
För Riksens Ständers egen sä.erhet emot någon tillfällig öfwerilning eller emot faetioners sörheredda walo, anser Kongl.
Maj:r dec wara angel ägir, att ett sätt stad» gas att, Man medverkan as nägon yttre kraft, uplöfa en sammankomst, hwilken uphört att wara laglig, da öfwerläganingarne der icke lunna föras med redighet och efter den Ordning Riksens E länder sjelf» we sig förestrifwit.
Något annat eller lämpligare sätt dertill synes icke kunna bestämmas, än det Kongl. Maj.tt nu i Näder förestår.
Riesens Ständers magt äfwentyrades ej eller derigenom ry den afbrut, na öfwerläggninqen kunde i nästa Plenum, sedan sinnena hunnit ka na. ärenagas.
Af desin stal finner Kongl Maj:t wid ftu er af isrägawarande §. böra tilläggas: framt icke under nägon öf rverlaggning sadan oro upkommit, och ordningen ware sä störd att redige swar ä LandtmarstalkS eller Talemanö propositioner icke kunde erhällaS i hwilket enda fall Landtmarskalk och Taleman mä kunna plena afbryta Kongl. Maj:t anser meningen i begynnelsen af 57 §. blifva tydligare genom tilläggning af ordet: serskildt framför Riks Ständ. E - Den i2 Zebruarii. 4-z Ehuru rätta meningen af 8i §:ns början synes bliswa onvifwelakkig genom jemförelse med den före. gående Z. hwarukinnan omnamnes Konungens i ivy §. af Regerings Formen stadgade magk, att efter en bestämd tid Riksens Ständer ätstilja, kunde dock denna mening lydeligare uktryckas, om, framför ordet fulländad/ sattes desse: inom rätt tid Kongl. Majtt som med åsidosättande af alla anmärkningar, hwilka kunde röra grunderna för den as Riksens Ständer antagne och af Kongl. Maj:t nu afwen i Räder sanctionerade Riksdags-Ordningen, endast förelagt Riksens Ständer sädana, hwarigenom den skulle i nägra delar blifwa fullständigare och mera bestämd, gör sig förwissad, att Riksens Ständer häruti igenkänna Kongl. Majus
Nådiga benägenhet akt befrämja deras rättmätiga afsigter och att i alt hwad pa Kongl. Maj:ts Beslut ankommer, befordra föremålen för Riksens Ständers öfwerläggningar till ett sa skyndsamt afgörande, som med en noggran pröf» ning deraf kan förenas.
Maj:k förblifwer Riksens Ständer, med all Kong?.
Nåd och A mest städse wälbewagen 6. ak Wetter Lkeö t. Skockholins Slolt Len 7 Februarii ,8io.
Pro - 424 Den i2 Zebruarii Prvlocoll hällit inför Hans Maj.-t Konungen i Stats.
Rädet.
Narwarande: Hans Excellence, Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne m. m.
Herr Friherre von LnAeliröm Slats-Rävet Friherre kotenblaä Friherre von Natell Friherre ^.älerbetk.
Hof - Cantzler.
Sedan Herr Landtmarskalken och de öfrige Ständens Taleman, pä Riksens Ständers magnar, uti skriflvetse af den zo
December 18^9 och den z Januarii innewarande är till Kongl. Maj:ts Nädiqa gillande, i underdänigher öfwerlemnat, sä wäl den af Riksens Ständer antagne och sallstälde RiksdagsOrdning, som den Lag, hwarefier Ledamot af StatsRädet, Föredragande, samt den Embetsman Konun, gen allmän befattning med Commando-mäl updragit, skola för Embete förseelser af Riks-Rätt dömmas; Och dc§e Handlingar, uppä Kongl.
Maj:ts dertill gifne Nådiga befallning, undergått en förberedande gramkning af Slals-Nädets Ledamöter och sedermera af Kongl. Maj;t Hels blifwit genomsedda och pröf ivade, Den 12 Zebruarii. 425 wade, täcktes Kongs. Maul i dag företaga dem till fluteligt afgörande, och i Näder gifwa Stats-Rädet tillkänna:
Att Kongl. Maj:t, för att ej genom en längre upstjmen sanction ä Riksdags Ordningen bereda nägot grundadt uppehäll i de ännu återstående wigtiga RiksdagS-ärenders afstutande; i Näder för godt fun» nit, att tik denna Riksdags-Ordning, pä sä» deN af Riksens Ständer blifwit föreslagen, Desi Nädiga bikall lemna.
Maj:t hade likwäl ansett nödigt, att derwid göra nägra anmärkningar» endast syftande pä en större fullständighet och tydlighet i ordliga in, nehället och aldeles oafhängiga af denna Lags för öfrigt wäl beräknade allmänna grunder; warandeS Kongl. Majus
Nädiga afsigt att desie anmärkningar i en serskilt proposition till Riksens Ständer afgifwa, för art, pä sätt Regerings-Formen sörcskrifwit, wid denna Riksdag lagligen beredas och wid den näst följande till en afgörande pröfning företagas.
Undertecknad Hof-Canlzler upfäste nu, pä
Ko» nungens befallning de af Kongl. Maj.t gjorde om» förmälts anmärkningar wid Riksdags-Ordningen, i en serskild proposition till Riksens Ständer sammanfattade , pä sätt densamma wid detta Protccoll finnes bilagd, och hwaruti Stats-Mädets samtelige Ledamöter, äfwensom uti Riksdags - Ordningens antagande i allmänhet, i underdänightt instämde.
Maj:t täcktes äfwen, pä Stals-Rädeks Ledamöters underdäniga tillstyrkan, i Näder gilla den s;le Band. srdra Afh. 31. 426 Den iL Zebruarii den answarighets
Lag för Ledamot af Skats-Rädet-, Föredragande samt den Embetsman Konungen allmälj befattning med Commando-mäl updragik, som Riksens Ständer i underdänghet förestagit.
In liclem krotocolli 6. ak ^Vetterlleät» Getr Grefwen och Landtm arffalken- förer flög, alt denna Kongl. Ältajtts
Olädiga proposition mätte remitteras till Constitntions-U flottet, som flulle aga att deröfwer nu afgifwa sitt yttrande, dä frägorna sedermera wid nästa Riksdag koimne att tili afgörande företagas.
Föredrogs ä nyo Constitmions-Utfloktets sörflaK till en Tryckfrihels-Lag, jemte de rättelser Utflottet i sitt sista deröfwer afgifne betänkande föreflagit.
Herr kebr, upläste till Protocollet föl jande :
Jag hade redan i sommars, dä TryckfriheksProjectet ingafs den äran, att genast päminna att wi i alla fall hade flere Tryckfriheks-Förordningar att wälja afz — om nägon widare flulle behöfwas.
Ja«
Den r2 Zebruarii» hs?
Jag har för min del länge ansett Tryckfrihet som en Politisk Medicine och likt Cremortartari, — icke mera behöfwä brukas dä man är frisk — eller dä en Revolution är förbi» Tryckfrihet i Dannemark och Tryckfrihet i Swerige bewisar att Tryckfriheten tillhörer flere flagS Regerings-sätk.
Angående Tryckfriheten i Dannemark skref en lard Aucror Professor Milé i Norrige, art den mest förfwarades af dSM som syftade ät stillingen.
Jag har fett äf Betänkandet och ätföljandö Papper att nägön mott, atr den barbariste groshSten i sedet och tankesätt i Tunis och Tripolis etö. fortfar och kanske härkÖMMit i brist as Tryckfrihet som män i allmänhet bortblandar med uplysning — Likwäl när Cato, i Utiea; eller pä samma kust upoffrade sig friwilligt för att icke öfwetlefwä friheten wär, tänkesättet stort fast ingalunda upkornmit as Tryckfrihet» HyperborSrnas ellet wara fordna Nordists föder, sä högt upsatte af wäre gamla historier - „ harled» sig ingalunda isrän någon uplysning af Tryckfrihet: TwärtvM det wär ifrän de EleUfista sammankomsterne, som älla politiska och moralista kunskaper
Utgingo» — En enda Zamolxis war ypperligare än den basta Tryckfrihet — och desse gamle Philofopher kän. de mennistorna bättre än att wilja för swaga ögon pä en gäng gifwa för mycket ljus.
De 428 Den is Zebruarri.
De djupa Wetenstaperne hafwa hwarken wunnit eller tappar — af Tryckfrihet; men den werkan
Len medfört i politiquen har inte allid warit lill Statens säkerhet och lugn.
Den allmänna tankan för Tryckfrihet har äfwen ingiswit ett skags föragt för den gamla forntiden , dä likwäl wi ägt sä goda hufwuden som nu.
De san, na uptäckterne arv sa fä och gä med sä långsamma och små steg, att pä en period af go a 40 är är det icke sannolikt, att alt gammalt skulle inte mera duga; men alt nytt stall wara bra.
Jag kommer derföre nu till projectet om Tryck frihets-Förordningen min tanka är i korthet den; — att den sista war nu warande Konungs Förordning som Förmyndare 1792 borde älenagas.
Endast med utesiutande af prologuen, som numera icke behöfives ruan börjar med Wi XIII. i stället för 6ullak och sedan; efter de orden i z:le raden: wi gjöre wetterligt att som tVL medtaga och befrämja alla sadane mätt och steg (har öfwergär man till 4 stdan raden ,c>) Lr det i sädan — afsigt etc.
Och härefter bibehäller förordningen vsrbotim.
Med denna korta och dä endast twäbladiga Förordning kror jag ändamälek wara upfyldt att hwarken hafwa inskränkt Tryckfriheten för mycket eller för Litet; Och har jag derföre den äran att begära ater Aplifwandek af 1792 ärs Förordning af den n Jujii — pä sätt jag nu tagit mig den friheten att förestå.
Den 12 Zebruclri!. 429 6err Grefwen och Landtmarstalken gjorde proposition kill bifall pä förftaget till TryckfrihetsLag, jemte de deri nu upläste ändringar, samt de i Constitulions-Urskottels Betänkande deröfwer gjorde hemställningsr» Bifölls.
Grefwe von I^antinAslrautsn, Albreckt, Utbad sig till Protocollet fä förklara, att han till denna Lag ej kunde lemna sitt bifall.
Erfarenheten skulle en gäng wisa, att den stall gifwa anledning till sä mänga missbruk, att den ej kän besiä.
Friherre Q^llenlljsrnL, ^xel Lric, yttrade sig wara af den tanka, att Censuren af skrifter i Theosvgista ämnen borde hädanefter pä lika sätt, som hitintills iagttagit blifwit, wara bibehållen.
Uplaftes följande:
Utdrag af Protokollet, hållit hos Riksens Högloft.
Ständers Bewilluings - Utstött, wid Riksdagen i Stockholm den io Februarii lglcr. S. D. Som tvid jemförelse af Högloft.
RidLerffapets och Adelns samt öfrige Respective Stän denS - 4Z4 Dm 12 Zebruarli dens anmärkningar öfwer Bewillnings-Ulstotters ge? mensamt med allmänna Beswars- och OeconomieUtskotter afgjfne Betänkande, rörande husbehofsbränwins-bränningen, Willig? bland dem synas innefatta emor hwarandra stridig och stiljakttg beskaffenhets och af hwilka en del hqfwa närmaste irifiytelse pä afgiftens bestämmande, trodde Utskottet, för att komma i tillfälle upfylla dest harwid ännu återstående ätgjärd, sig wara föranlätit, hos Höglofl.
Ridderfkapet och Adeln anhälla om uplysning och utlåtande i följande omständigheter; i:o Huruwida Stockholm och Götheborg tilla, fas lika Bränwins brannings-räktigher med de öfrige Städerne eller ej?
Hwilken sräga Högwördige Preste - Ståndet afslagit, men Wällofl.
BorgareSränder och Hederwärdq Bonde-Ständer bifallit» 2:0
Om Landt-Tull stall erläggas för alt till Städene införande Bränwin, sa länge Landt-Tnllarne fortfara, hwilket Högwördige Preste-Ständer och Wällofl.
Borgare-Ständet faststäldt; men Hedermark da Bonde-Skändek förklarar en dylik förlullning af Bränwin genast böra förswinnai och 3;o Till hwad belopp Höglofl. Ridderffapet och Adeln sinner, att witet för oloflig Brämvis-försäljning bör ursäktas, hwilket med bifall af Utstottens Betänkande, Högwördige Preste-Ständet bestämt till 16.
R:d. 32 st.; men Wällofl.
Borgare-Srändet och Hederwärda Bynde?
Ständer ärer stadgat endast till 3 R:d. is st.
Dä Den 12 Zebruarii. 4Zi Dä till Högloft.
Ridderstapet och Adeln nu ^edan frän wederbörande Ulstokt inkommit de Betänkande och Förslag om allmänna Magazins-Inrättningen och Landr-Tullarne, hwilka Högloft.
Ridderstapet och Adeln anfell för sig nödige, innan yttrande i de här först upkagne a:ne puncier kunde äga runi; sä förmenre Utstokter, som more uturständfatt, att rigtigt upgöra och fördela Bränwins-afgifren, intill desi wisit bested och stut i osman anförde delar blifwil fattadt, sig wördsammast böra anmäla detta förhållande till Högloft.
Ridderstapet och Adeln med afbidan om desi benägna sivar häröfwer; Och i hwilket afseende delta Protocotls - Utdrag genast stulle fhrfattas och expedieras.
Ult 8uxrs. Lx krotocollo 6.