Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen uplästes och lades till handlingarne från MedSt:n ankomne prot.-utdrag för tiden från den 17 dennes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 e. m.
Tisdagen den 30 Oktober 1860- Plenum kl. 10 f. m.
Uplästes ett från Vällofl. BorgareSt:t ankommet prot.-utdrag N:o 615, hvaraf inhemtades, att bemälde Riksstånd godkännt 384 Den 30 Oktober f. m.
Exped.Utsk:ts Mera. i ani. af RiksSttns skiljaktiga meningar ang:de särskilda formulärer, som voro bdagda den vid innev:de riksdag beslutade Bevilln.Stadga, samt inbjudit R. o. Ad. och BondeSt:t att i detta beslut sig förena.
Då R. o. Ad. redan fattat enahanda beslut som BorgareStd, ansågs denna inbjudning ej föranleda till någon annan åtgärd än att läggas tili bandlingarne.
Landtm, hemställt, att R. o. Ad„ efter det ceremonien å RiksSalen afslutats, skulle å Kongl. Slottet åtskiljas, samt Ståndet härtill lemtiat bifall; tillkännagaf H. Exc., att D.D. M.M. Konungen och Drottningen samt D.D. M.M.
Den a3 September f. m. af ledamot af StatsUtsk. måste uppträda, för att förklara, att jag motsätter mig en sats, som af eu värd ledamot här blifvit yrkad, hvars grundlagslolkning så lätt kan gälla såsom lag för R. o. Ad.
Det har nemi. här blifvit yrkadt att i anslagsfrågor, då två Stånd stanna emot två, skulle frågan kunna förfalla, då likväl 69 §:n Reg,Fin uttryckligen säger, att då två Stånd stanna emot två uti statsregleris-frågor, skall StatsUtsk. förstärkas till 3o ledamöter af hvarje Stånd, hvilka skola öfver frågan votera.
— Vidare beklagar jag, att den värde ledamot, som sist hade ordet, här så bestämdt yrkar att R. o. Ad. skall frångå ett redan fattadt beslut, för att komma till det mål, som han med mig gemensamt åsyftar, då jag nemi. tror, att, med någon jemkning uti Hr Bråkenhjelms förslag, R. o.
Ad. skulle kunna gifva StatsUtsk. en önskad anledn. och sätta Utsk. i möjlighet att ånyo upptaga denna fråga, som eljest skulle genom R. o. Ad:s beslut vara för alltid afskuren; om nemi. R. o.
Ad. uttryckligen förklarade, alt StatsUtsk., utan afseende på R. o. Adis fattade beslut att förkasta vissa votens-proposir, ägde rättighet att ställa sig till efterrättelse 69 §:n Reg.Fin, och således ånyo till jemkning och föreslående af voteris-propos. upptaga de frågor af.statsreglenn, som varit under Ståndets ompröfning.
Om R. o. Ad. fattar ett beslut i denna syftning, så skulle jag förmoda, att hvad Gr.
Frölich söker kunde vinnas; men jag bekänner uppriktigt, alt om, i anledn. af Grefvens hemställan, Ståndet skulle frånträda sitt redan fattade beslut, så orimligt och olagligt det ock må vara, så tror jag ej, att vi komma till det mål, som jag gemensamt med honom önskar.
Lefrön:
Jag ber om ursägt att jag ännu en gång vågar besvära R. o. Ad.
Här är yttradt af Hr Cederschjöld, som, utom sin kännedom om grundlagens mening och bokstaf, i detta fall har det för sig, att ej hafva varit närvar, när det ifrågavar. heslutet fattades, och således, i fråga örn hvad som här förefaller, är personligen ojäfvig, — här har, säger jag, af honom blifvit yttradt åtskilligt, som, om vi icke misskänna en uti den moderata oppositionens leder beständigt stående mans uppriktighet, lillkännagifver, att här är sjukt afven på StatsUtskls sida vid behandlingen af frågan.
Han har sagt, att denna fråga håller på att utbilda sig till en slags ambitionsfråga, en täflan hvem som skall hafva rätt.
Den som synes mig pligtig att göra ett steg i detta fall är den beredande myndigheten StatsUtsk., nemi. ett steg till jemkning utaf äfven sina misstag; men han söker å andra sidan bevisa, att R. o. Ad. skulle hafva begått misstag i sitt beslut.
Jag är verkligen öfvertygad om, att StatsUtsk. ej behöfver något förklarande från R. o. Adis sida, för att, så vidt det ej vill sätta armbågarna emot R. o. i3 H.
76 6oa Den s3 September f. m. Ad. och PresteSt., kunna och pligtskyldig! böra upptaga hela denna sak till sådan jemkning, till sådana åtgärders vidtagande, sorn fordras för att kunna läka ihop det sår, som håller på att vidga sig.
Dertill är det så mycket mera pligtigt, som det ej lär kunna neka, att det nog knapphändigt har behandlat ärendet, då det alldeles har försummat att försöka en inbjudning till de
Stånd, hvilkas beslut det ej för sin del ansåg vara de bästa, alt sig med de öfriga Stånden förena, utan helt enkelt kastat frågan in till förstärkta StatsUtskts afgörande i första hand.
Skulle det behöfvas något bevis på, huru vi på den sida, till hvilken jag hör, oegennyttigt behandlat denna fråga, och att det blott är omvårdnaden för grundlagens helgd, som för oss till dessa beslut, till dessa förslag, som vi här söka åstadkomma, ligger ju skälet för hvats mans ögon.
Ingen af R. o.
Ad:s ledamöter lärer väl vara i okunnighet om huru pluraiiteten står i förstärkta StatsUtsk.; man behöfver väl ej vara trollkarl för att veta, att om förstärkta StatsUtsk. ej vill vara mycket beskedligt och godhjertadt i anslagsfrågor, så beror det af Utsk. alt vägra hvad som helst; det kan säga nej och kan säga ja, och nog Jära vi på denna sidan veta hvad vår opinion, då vi vilja bifalla ett anslag, som två Stånd afslagit, gäller hos förstärkta StatsUtskrs pluralitet.
Således hvad kunna vi, mine herrar! vara ömma om annat än grundlagens helgd; ty här är ingen fråga om att kunna vinna något anslag.
Vi veta ju att det beror af Utsk. att vid hvarje anslag säga nej.
Således äro vi ju ganska oskyldige, då vi önska lagens helgd åtminstone till formen.
Jag förklarar nu, och ber att R. o.
Ad. ville derpå fästa något afseende, att R. o. Ad:s beslut ej kan af någon, som ej vill vränga förhållandet, så uppfattas, att vi skulle tagit något beslut emot våra MedStänder, hvilkas rättigheter jag och alla mina vänner respectera från den första till den sista, ehuru vi kunna vara af olika tankar.
Det kan vara angeläget att uttrycka detta, då man har förmärkt, att på den vanliga vägen, som begagnas när man vill gifva saker en färg, som de ej äga, roan redan börjat ur en falsk synpunkt inför allmänheten framställa förhållandet, och derigenom utkasta eldbränder.
Det är verkligen bedröfligt att se på hvad punkt förhållandet nu kommit.
Nationen lärer väl ej hafva särdeles mycket att vänta af riksd.förhandlingarna, då man kommit till en sådan ställning.
Jag har tyckt mig finna att det gatt derhän, att våra debatter här äro föga öfverlygande.
Den ene lärer icke vilja fatta hvad den andre menar, utan mig synes allt vändas till det värsta.
Tillfredsställande har det väl varit att höra, huru en och annan af R. o. Ad:s majoritet, uti det plenum då det nu ifrågavar. beslutet fattades, förklarat, att de icke velat inkräkta på Den a3 September f. m. 6o3 de andra Ståndens beslutande-rätt; men jag fruktar, att raan nu för tiden kommit så långt, att ingen tror på sådana förklaringar, äfven om de äro uppriktiga.
Bäst är derföre att bevisa sin tro med gerningarna.
Då numera ingen lärer vilja medgifva att lian har orätt, återstår blott för hvar och en att säga hvad lian anser vara rätt.
Jag skall således för min del nu endast anföra detsamma, sorn blifvit uttryckt genom mitt instämmande uti den af Frih.
Sprengtporten afgifna reservation, eller alt jag finnér StatsUtsk. hafva handlat rätt och R. o. Ad. orätt i sitt beslut.
Endast följderna skola afgöra, om jag nu har rätt eller orätt, och dessa kunna af ingen med visshet förutses.
Jag vill ej se saken ifrån den mörkaste sidan, men jag önskar, att om icke denna kris har någon annan fördel med sig, den åtminstone måtte draga läckelset från deras ögon, som ännu icke hafva insett nödvändigheten af en representations-förändring, hvilken, när den kommer till stånd, efter hvad jag hoppas, skall befordra enighet och kraft i förhandlingarna, hvilket synes vara fåfängt att förvänta af detta /j-kammarsysteme, som jag helt och hållet ti 1 Iskrifver det bryderi, hvaruti vi nu kommit.
Har det dock verkat derhän, att beslut om representations-förändring derigenom kan åstadkommas, så anser jag detta, som man nu å begge sidor tyckes beklaga, vara det lyckligaste, som kunnat hända oss.
Jag vill ej upptaga hvad som blifvit yltradt om vrängda framställningar och dylikt, för att ej åstadkomma ännu mera split och oenighet, utan förbigår allt sådant.
Återstår således blott att yttra mig om det slutliga förslaget i Gr.
Gerna skulle jag vilja biträda detta eller något annat dylikt förslag, som kunde åter bringa i ordning hvad som kommit i oordning, men jag beklagar att jag, lika roed många andra, det icke kan, emedan jag ansei\ det vara stridande emot grundlagen.
Det är med anlédn. af Gr.
Frölichs redogörelse för det Ståndets beslut, som grundlagt voter:s-propos:n öfver anslaget till Krigs-coll:m, som jag ber att få hänvisa Grefven lill det prot.utdr. från BondeSt.
, som bär upplästes, när frågan förevar, och hvaraf synes, att BondeSt. bar beviljat ansläget till Krigs-colbm sådant det hittills har utgått, fastän beloppet sedan med siffror finnes utfördt till 666,666 r:dr 32 sk. b:co.
Om nu StatsUtsk. funnit för godt att, i stället för att hålla sig till siffran, rälta sig efter hvad Ståndet med ord uttryckt vara sin mening, så bade resultatet blifvit, att BondeSt. beviljat 696,666 r:dr 32 sk., och således att detta Stånds beslut varit ense med så väl R. o. Ad:s som PresteSUs, under hvilket förhållande någon volerts-propos. emellan de begge uppgifna summorna ej kunnat komma i fråga, då detta anslag genom tre Stånds beslut var afgjordt.
Det var blott detta jag ville fästa uppmärksamheten på.
6o4 De 11 a3 September {. m.
Lifvad af samma önskan, som utan tvifvel de fleste af Husets ledamöter, alt på ett tjenligt sätt komma ifrån denna affär, har jag med stor uppmärksamhet afhört de varma försäkringar, som af några ledamöter - blifvit framställda, att de genom sitt deltagande uti majoritetens beslut i sista plenum ej velat kringgå MedStåndens ratt, och den utväg de till stöd för denna försäkran vidtagit att kosta hela skulden på StatsUtsk.
Jag bekänner likväl alt, oaktadt den deduclion de gifva åt sina tankar och oaktadt den auctoritet, som genom Hr Cederschjölds understöd blifvit deråt lemnad, har jag likväl ej kunnat komma till någon annan öfvertygelse om sakens ställning, än den, som Gr.
Frölich har uttryckt i sitt anförande.
De värde talarne hafva nemi. talat om att StatsUtsk. skulle ingå lill R.
St. med ett jemkningsförslag, men de hafva ej tydligen uttryckt, huru detta jemkningsförslag skulle vara beskatfadt.
Jag skall försöka att suppleera denna lucka.
Jag föreställer mig nemi., att detta jemkningsförslag ej kunde bestå af mer än två alternativer; ty antingen skall StatsUtsk. säga till Borgare-och BondeSlm Borgare- och BondeSt.-u hafva beslutat anslaget med villkor, men villkoret utgör en fråga af ekonomisk och administrativ natur, följaktligen måste det afskiljas ifrån anslagsfrågan; anslaget är beslutadt af alla 4 Stånden, och villkoret är ett ekonomiskt ärende, som särskildt bör afgöras.
Då inträffar likväl den omständigheten, att då uti detta ekonomiska ärende två Stånd stannat emot två, så skulle frågan alldeles förfalla, och dessa
Stånds mening genom ett sådant jemkningsförslag alldeles förqväfvas.
Det andra alternativet vore, att StatsUtsk. framställde till Borgare- och BondeSt:n, att de skulle anse sin mening såsom rent afslagen, och äfven i sådan händelse skulle deras mening förqväfvas, så framt den icke varit ett rent afslag, utan de beviljat anslaget under det ifrågavar. villkoret.
Jag tager mig vördsamt friheten att fästa Husets uppmärksamhet derpå, att en sådan votering om anslag med villkor alldeles icke utesluter frågans beskaffenhet att vara af ekonomisk natur, och att den ej kan åstadkomma någon våda för ett praejudicat, att R.
St. derigenom skulle vilja styra, såvida det alltid blir K.
M:s rättighet alt icke begagna sig af det under det vissa villkoret medgifna anslaget.
Detta har redan under discussionen af flera ledamöter blifvit framstäldt, men jag tror att, om man besinnar att endast dessa tvänne alternativer finnas, så äro dessa tvänne Stånds beslut, ifall de ej vilja frångå dem, förqväfda, och det är detta jag anser R. o. Ad. och PresteSl. ej hafva rättighet till; ty då R. o. Ad. och PresleSt. hafva sina beslut i det ena alternativet, så hafya dessa tvänne Stånd icke någon större makt, än att säga: vi votera för vårt beslut, likasom de andra Stånden votera för deras.
På grund häraf kan jag ej finna någon annan utväg att komma ifrån saken, än som kan er - Den a3 September f. m.
Go5 hållas genom en sådan motion, som Gr.
Frölich framställt, och anhåller derföre, lika med honom, om propos. på denna motion.
Sjelfva villkoret för ett conslitutionelt samhälle är att hålla sig inom lagarna.
Lagarne böra tjena lill efterrättelse för hvilken statsmakt sorn helst.
De förslag, som nu blifvit gjorda, att under hotelser eller under förespeglingar af vådliga följder föra till en afvikelse från dessa grundsatser, äro af en ganska vådlig art.
Man behöfver ej gå längre än till den majoritets eget yttrande, som framställt frågan.
Grefven hemställde nemi., huruvida icke R.
St., på grund af deras beskattningsrätt, agde rättighet att bestämma villkor för de beviljade anslagen.
Det är ganska sannt, att en sådan rättighet Önnes, nb. inom lagarnes gebit.
Talaren tilläde: på det att nationen eller folket måtte få sin vilja fram med dessa villkor.
St. i sådana ämnen, der grundlagen ej uttryckligen öfverlemna!- åt R.j St. att ensamt besluta, utan till och med tvertom åt den andra statsmakten öfverlemnar att ensamt besluta, skulle taga rättighet att bestämma villkor, så vore det ju olagligt.
I en af de frågor, som nu förevarit vid de afslagna voter:s-propos:na, nemi. den om Carolinska institutets instruction, är ett sådant villkor, ' hvilket endast tillhört den andra statsmakten att bestämma enl. 89 §:n Reg.Fm, som stadgar, att ”uti R.
St:s plena må frågor väckas om förändring, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning röra; örn sådana nya lagars stiftande samt om grunderna för allm. inrättningar af alla slag, hvilka frågor skola till utredning af Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. förvisas. R.
St. äge dock icke makt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar att hos Konungen anmäla, och hvarå Konungen, sedan Statsrådet deröfver blifvit bordt, gore det afseende Han för Riket nyttigt finner.”
Om det nu skulle vara en rättighet för R.
St. att, vid beviljandet af de oundvikliga statsanslagen, bestämma villkor för deras användande, hvilka innehöllo stadganden i frågor, öfver hvilka R.
St. icke äga rätt alt besluta; så skulle ju de facto grundlagens bud vara tillintetgjorda, och vi vore slutligen komna tillsamma punkt, som under 1720 års regerts-systéme, då folket, d. v. s. den rådande liksdags-majorileten, hade makt att på detta sätt få sin vilja oinskränkt fram.
Ku har det inträffat, att två Stånd bifallit och de två öfriga Stånden icke bifallit hvad StatsUtsk. föreslagit; men då qvarstår i alla fall 34 §:n Riksd.Ordn., som i slutet af 2:a mom. uttryckligen bjuder: ”och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt
Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett mål, i en - 6oG Den a3 September f. m. lighet roed R.
Det Ur således ej för det att StatsUtsk. har handlagt det, som två Stånds beslut kan blifva R.
St:s beslut, utan det hade fordrats 3 Stånd, men när två Stånd stannat emot två, så skulle frågan förfalla.
Detta ämne har StatsUtsk. uti den i:a punkten, som varit före i betänk.
N:o 3ol, behandlat under tvänne olika cathegorier.
Der voro en slags frågor, hvarutinnan sjelfva anslaget var af två Stånd bifallet, utan det villkor, som de två öfriga Stånden antagit.
Då dessa villkor öfverskrida R.
St:s rätt, måste de förfalla.
Då hade StatsUtsk. bort hemställa, huruvida ej de tvänne Stånd, som beslutat villkoret, äfven utan detta villkor ville medgifva det af dem beviljade anslag, eller i motsatt fall afslå detsamma.
Den andra cathegorien innehölle sådana punkter, deruti R.
St. ej ägde beslutanderätt, och nar uti dessa frågor två Stånd stanna emot två, så förfaller naturligtvis saken af sig sjelf.
I afseende på den punkt, som nu förekommit, så, utom att vi ännu icke känna hvad de andra Stånden beslutat, hafva vi så mycket mindre här kunnat brista i uppmärksamhet emot de andra Stånden, som de andra Stånden icke kände, huruvida icke det beslut, som här fattades när frågan första gången förevar, kunde genom 3 Stånds beslut blifva R.
St:s mening, och således såsom en R.
St:s önskan hela den delen, som rörde concessionen, kunde framläggas.
Jag vågar fästa uppmärksamheten derpå, att väl, enligt hvad StatsUtsk. uti detta betänk.
N:o 3oi hemställt, hvarje dess punkt eller afdelning utgör ett helt för sig sjelf, oell hvaröfver sålunda särskildt kan beslutas utan samband med öfriga punkter, men att då frågan — som här är sammanjemkning af RiksSl-.ns olika beslut i ett visst ämne — nu för första gången är under öfverläggning, Ståndet ej med förändringar kan antaga hvad Utsk. föreslagit, utan endast ■— om det hvarken vill i sin helhet bifalla eller afslå detta förslag, — detsamma med dervid gjorda anmärkn:r återremittera.
Jag är egentligen uppkallad af den sista värda talaren.
Han har ingått i undersökning, huruvida R. o. Ad:s beslut, att vägra vid anslagen fästa villkor, varit enl. med grundlagarna eller ej; men här är ej fråga om att i allmänhet bestämma, huruvida R.
St. må äga rättighet alt, såsom villkor för statsanslag, framställa önskningar till K. M., utan frågan är helt enkelt den, huruvida något RiksSt:s majoritet äger rättighet att förklara det andra RiksSt. handlat mot grundlagarna.
Hr Landtm, hade, genom att meddela propos. till bifall å voter:s-propos:na, tydligen tillkännagifvit, att Hr Landtm, ansåg dessa propos:r vara i öfverensstämmelse med grundlagarnes föreskrifter uppfattade.
Det är således tydligt och klart, att Hr Landtm, icke bort Den a3 September f. m. 607 meddela någon annan propos. än den till bifall eller återremiss.
Resultatet af Hr Landtmts derutöfver sträckta medgifvande, nemi. att, tvertemot den åsigt, som involverade uti proposm till bifall, lenina R. o. Ad. rättighet att förklara samma bifall olagligt eller förklara propos. till bifall olaglig, var just det som försatte R. o. Ad. uti det dilemma, hvaruti Ståndet för närvar, synbart sig befinner.
För min del skulle jag likväl tro, att det finnes en utväg att komma ur delta dilemma, hvilken ej innebär så många svårigheter, sorn man bär har velat förespegla. R. o.
Ad. har beslutat att afslå åtskilliga bland StatsUtskts voter:s-propos:r, med anmodan till Utsk. att till Borgare-och BondeStrn hemställa, om icke äfven de ville frångå beslutet om de villkor, som voro fästade vid vissa anslag.
PresteSt. åter har ogillat dessa voter:s-propos:r, men directe inbjudit Borgare- och BondeSttn att förklara att de frångå sina beslut rörtde villkoren.
Jag föreställer mig, att de sistnämnda Stånden vidblifva sina beslut, och när alla dessa olika beslut komma till StalsUtsk., lärer det vara StatsUtsk-.s skyldighet och rättighet att, då R. o. Ad. fattat ett beslut och PresteSt. ett annat, men de begge öfriga Stånden vidblifvit sina med StatsXJtsk:s propos. öfverensstämmande beslut, inbjuda R. o. Ad. och PresteSt. att vid sådant förhållande låta bero vid de af två Ständ bifallna voter:s-propos:na; och jag ti or, alt R. o. Ad. och PresteSt., utan att upprifva sina beslut eller att ådraga sig beskyllning för inconseqvens, kunde för fredens och sämjans skull åtnöjas med denna medelväg.
De skäl, som den siste värde talaren onfört såsom bevis för grundlagsenligheten deraf, att Talmännen gjort propos. på Utsk:s utlåt, i ämnet, kan jag så mycket mindre erkänna såsom riktiga, som det på sådant sätt skulle bero af Talmannens individuella åsigler.
Const.- Utsk. har, med anledn. af en BondeStrs
Talrnans vägran att framställa propos. på ett S(atsUtsk:s utlåt., förklarat, att Talmannen ej agde rättighet att bedomina grundlagsenligheten af Utskrs förslag, utan att Ståndet vore berättigadt att erhålla propos. derpå.
De kunde på detta sätt göra den mest grundlagsstridiga handling till föremål för R.
Sils öfverläggning.
Jag vet visserligen, att i slutliga resultatet lagens bokstaf är en död bokstaf, såvida det ej finnes pligtkänsla och sansning hos dem, som skola lyda den och äro pligtige att efter bokstafven tyda densamma.
Det är denna sans och laglydnad, som jag hoppas måtte finnas; och, oakttadt de farhågor som blifvit förespeglade, har jag ännu ej sett att R.
St. varit i saknad deraf, och så länge tror jag, att man bör hålla sig till de åtgärder, som ligga inom laglighetens gränser.
Jag anhåller få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet dervid, att här ej varit fråga om nå - 6oS Den a3 September f. m. gon propos. på något Utskts utlåt., utan angtde lagligheten af ett Utsk:s satnmanjemknings-förslag.
Icke heller kan jag inse, att någons mening blifvit förtryckt, om Hr Landtm., i öfverensstämmelse med grundlagarna och sin först yttrade mening, vägrat propos. till afslag å de ifrågavar. votertspropostna.
Den majoritet af R. o. Ad., som ansett votertspropostna böra afslås, hade naturligtvis då yrkat att Hr Landtm, skulle framställa denna proposition.
Då hade öfverläggningen förklarats hvilande, och Const.Utsk., som alden enda domme i frågan om rätta förståndet af grundlagen, hade då fått afgöra, huruvida Hr Landtnäs vägran af propos. varit öfverensstämmande med grundlagarna eller icke.
Då hade vi kommit att handla på en legal basis, och då hade man undvikit all denna inveckling.
Jäg skall ej besvära
Ståndet med ytterligare tal om Gr.
Frölichs motion, hvarom jag redan yttrat mig.
Jag vill egentligen säga några ord om det förslag
Hr Bråkenhjelm gjort.
Han har trott sig kunna genom sitt förslag göra StatsUtsk. oförhindradt att komma med ett jemknings-förslag, som StatsUtsk. i annat fall ej ägde framställa.
Men en remiss från R. o. Ad. af något dess beslut kan ej gifva StatsUtsk. någon annan makt, än den grundlagen redan gifvit.
Jag nödgas således, ej mindre för Hr Bråkenhjelms, än för Gr.
Frölichs förslag afstyrka alla åtgärder, och hoppas, att Hr Frih. o. Landtm, lärer finna sig af grundlagen lika förhindrad att göra propos. å det ena, som å det andra.
En värd talare har yttrat, att saken blifvit en ambitionsfråga.
Jag hemställer till eder, mine herrar! om grundlagens helgd skall vika för ambitions-frågor, äfven om de yrkades af 3:ne Stånd.
Man säger, att vi skulle komma lili en högst svår förlägenhet, om ej votering ägde rum i förstärkta StatsUtskottet.
Först nödgas jag återkomma till hvad jag förra gången sade, att hvarken Gr.
Frölich eller någon annan af dem, som tänka lika med honom, visat alt a:ne af våra MedStänder yttrat sådana tänkesätt i frågan.
Men äfven om en dylik händelse inträffat, så ser jag ingen stor olägenhet deraf uppkomma; ty om ingen ny statsreglering göres af förstärkta StatsUtsk., så qvarstår den gamla statsregleringen, sådan som hon från förra riksdagen varit, och det tror jag ej vore någon skada.
Hvad slutligen Hr Dalmans sista förslag vidkommer, så äger dermed samma förhållande rum, som med alla andra, att innan man vet hvad de öfriga Stånden tänka, så är det icke skäl att på förhand, och på försök, vidtaga åtgärder uti detta Stånd.
Jag är öfvertygad om lagligheten af hvad R. o. Ad. samt PresteSt. gjort, och, som jag förlitar mig på att Den a3 September f. m. att de öfriga Ståndens omdöme är lika godt som de förstnämndes, så är min förhoppning att de göra rättvisa åt vårt beslut.
Som det måste vara af högsta intresse för R. o Adis ledamöter i StatsUtsk. att få den frågan utredd, huruvida desse ledamöter böra inom StatsUtsk. kunna, obehindrade af R. o. Adis förkastande af de Ivänne Ståndens beslut, upplaga och lill jemkning ytterligare framställa dessa voterls-proposlr; så ber jag att få fästa R. o. Adis synnerliga uppmärksamhet äfven på hvad deri siste värde talaren nu yttrat.
Han sade nemi., alt ehvad beslut R. o. Ad. nu må fatta, så kan della icke gifva StatsUtsk. någon an nan auctoiitet, än att handla elter grundlagen.
Om den välde talaren vill extendera detta sitt yttrande ända derhän, att han medgifver, alt StatsUtsk. endast och allenast behöfver följa grundlagen och ej göra något afseende på R. o. Ad:s beslut, ifall det strider emot denna grundlag; så medgifver jag visserligen, att StatsUtsk. derigenom fått en utväg att rätta dessa missförhållanden, som nu inträdt. —■