Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Pariser-studerterna, troligen uppfostrade i familjelifvets renande luft, tänkte annorlunda.
Hela kåren kom i rörelse, tog parti för de relegerade, skymfade lärarne och bringade de brännbara ämnena i Paris i sådan jäsning, att den Kejserliga styrelsen funnit sig deraf särdeles oroad.
I sanning föga bevisande för hufvudstadsuniversiteters nytta.
— Slutligen torde jag med några siffror böra visa, hvad anläggande af ett nytt universitet här skulle kosta, glad att i denna punkt kunna helt och hållet förena mig med motionären.
Jag skall icke vidröra de stora byggnadsföretag, som måste blifva en följd af ett universitets grundande här, utan skall endast uppgifva den årliga allönings - 14 Den 3 Januari. staten derför.
Jag har här ett utförligt förslag häröfver, men vill icke trötta Ståndet med dess uppläsande.
Endast i korthet må det tillåtas mig upplysa, att Upsala akademis stat upptager:
Theologiska fakulteten 25,000 rdr.
Juridiska » 22,500 » Medicinska » 36,300 » Filosofiska » 101,900 » Bibliotheket 12,000 » Amanuenser och Vaktmästare . . . 9,483 » Gymnastiklärare 1,052 » Kansliet (ej Drätselverket) 11.011 » Skytteanska professionen 7,000 »
Fem bostadsvåningar (ä 300) ....
1,500 » Anslag till bibliothek 12,423 » Medicinska institutet 13,732 » Naturvetenskaps- d:o 14,144 » Myntkabinett, fornsamlingar m. m. . . 3,449 » Summa 271,494 rdr.
Dessutom några och tretiotusende rdr i pensioner och på indragningsstat.
Härifrån bör nu för universitet i Stockholm afdragas motsvarande löner och institutioner, hvilka redan här finnas eller Medicinska lärare 36,600 rdr. | af Bibliothekstjenster 9,000 » f af Amanuens-och Vaktmästarelöner .... 7,110 » 6 Professorers och 3 Adjunktslöner inom Filosofiska fakulteten 34,100 » (Naturvetenskap och Astronomi) Alla institutioner utom halfva Bibliotheket . . 37,748 » Summa 124,558 rdr.
Återstår således, såsom minsta möjliga årliga utgifter för Stockholms universitet, 146,936, hvartill alltid måste komma några tusende rdrs pensionsstat.
Således minst 150,000 rdrs årligt anslag.
Troligen komma dock, såsom Hr Fåhraeus nyss sjelf medgaf, lönerna, i följd af de drygare lefnadskostnaderna i Stockholm, att höjas med 25 proc.
Utgiften stiger då till omkring 200,000 rdr årligen.
Icke kommer Svenska folket att deraf nedtyngas; men innan man besluter sig för en utgift, bör man väl vara förvissad om en vinst; och det är just detta jag betviflar här vara händelsen.
Då således, enligt min förmening, ett nytt universitet här hvarken är af behofvet påkalladt eller till läget lämpligt; då det hvarken för studenterna sjelfva, ej heller ur vetenskaplig, politisk eller ekonomisk synpunkt vore nyttigt; och då R.
St:r icke böra hos K.
M:t anhålla om undersökning af ämnen, hvilka icke tarfva vidare utredning, anhåller jag om bifall till Utsk:ts afstyrkande Betänk.
Afven jag måste uttala mig mot det sätt, hvarpå Utsk:t affärdat en fråga af så omätlig vigt för Den 3 Januari.
15 vår nationella bildning, som den förev:de.
Upptagen och återupptagen vid hvarje af de sednare riksdagarna, skall den icke länge kunna undanskjutas; den skall städse återkomma, till dess den vunnit det afseende dess vigt kräfver.
Grunden för yrkandet på ett hufvudstadsuniversitet är det faktum att hufvudsladen är medelpunkten för hela vårt nationela lif och en dylik anstalt derstädes måste, stödd af och i samverkan med den intelligens, som här finnes i större mått än på någon annan punkt i landet, utöfva det största inflytande i alla de rigtningar, i hvilka ett universitet är afsedt att verka.
I ett litet land som vårt utgör de andeliga krafternas sammanslutning första vilkoret för deras kraft och blomstring.
Det är icke, det är åtminstone vida mindre behofvet af tre universiteter i riket än behofvet af ett sådant i hufvudsladen, som föranledt detta yrkande, hvars befogenhet vinner mer och mer erkännande.
Men fördelarna af ett hufvudstadsuniversitet hafva så ofta och så fullständigt utvecklats af män, helt annorlunda dertill befogade än jag, att jag icke skall upptaga tiden med försök att uppvisa haltlösheten af de invändningar deremot, som, ofta vederlagda, städse framkomma ånyo med samma anspråk.
Detta gäller dock icke förflyttningen af Upsala akademi, mot hvilken åtgärd giltiga skäl, såsom mig synes, kunna anföras.
Också har jag alltid voterat emot detta förslag, då det framstälts, öfvertygad som jag är att ett dylikt tillvägagående skulle, om ock blott för en tid, försvaga och skada undervisningen och det vetenskapliga lifvet.
Det är derföre med glädje jag och många med mig sett ifrågav-.de motion väckas, såsom angifvande det enda praktiska sätt, hvarpå den stora frågan kan och bör lösas.
Och jag får här fästa uppmärksamheten derå, att motionären icke en gång bestämdt föreslagit upprättande af ett universitet i Stockholm, utan inskränkt sin begäran till en underdånig skrifvelse till K. M:t, af innehåll att K.
M:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera hos R.
St:r göra den nåd. framställning, K.
M:t med anledning deraf kan finna för fosterlandet och utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande.
Detta innefattar således också, enligt mitt förmenande, att om nu K.
M:t och de sakkunniga personerna skulle anse hinder möta att genast och på en gång anlägga ett universitet i hufvudstaden, utredning likväl kan vinnas huru de vetenskapliga anstalter, som redan finnas i hufvudstaden, må kunna på ett tillfredsställande sätt ordnas och förfullständigas, en utredning, den väl ingen vän af bildning lärer vilja motsätta sig.
Jag ser väl att åtskilliga ledamöter af Utslet, hvilka reserverat sig mot det slut, hvartill Utslut i frågan kommit, uppställt ett särskildt förslag till skrifvelse till K. M:t, men då jag föredrar uppställningen i motionärens hemställan, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till motionen; hemställande jag till motionären, huruvida han ej vill afstå från sitt yr - 16
Den 3 Januari. kande, hvilket, om jag fattade rätt, afsåg återremiss af Betänkt, och förena sig om bifall till hans eget ursprungliga förslag.
Motionären har redan på ett så grundligt sätt försvarat sitt förslag, att föga i detta hänseende torde återstå för mig.
Icke desto mindre anser jag mig böra yttra några ord, dikterade af den erfarenhet, jag under ett mångårigt vistande i hufvudstaden förvärfvat, rörande hufvudstads-befolkningens behof af ökade tillfällen till upplysning och bildning.
Jag vill dock först anmärka, att jag icke kan biträda den slutsats, hvartill motionären kommit, nemi. att yrka återremiss.
Den fråga, som i lörev:de ämne först framställer sig, är, huruvida något behof förefinnes att erhålla ett universitet i hufvudstaden.
Här bar ordats mycket om, att ett sådant behof icke skulle förefinnas, och Utsk:t har äfven sökt ådagalägga ett sådant förhållande.
Men den utredning, som i sådan syftning förekommer i Utsk:ts Betänk., anser jag ingalunda vara tillräcklig.
Jag tror, att ett riktigt besvarande af frågan tarfvar en vida grundligare undersökning, än Utsk:ts ledamöter kunna deråt egna, och att den derför bör öfverlemnas till bedömandet af fullt sakkunnige män.
Vid ett sådant bedömande måste man taga hänsyn både till de materiella och de andliga intressena, och i båda fallen kommer man enligt min tanke till det resultat, att inrättande af ytterligare ett universitet i landet är af behofvet påkalladt, ty å ena sidan har antalet af den studerande ungdomen vid elementar-läroverken på sednare åren högst betydltgt stigit och är alltjemt i stigande, och å andra sidan torde det icke kunna förnekas, att ju flere universiteter finnas, desto lättare sprides bildningen i landet.
Min tro är således, att ett sådant behof verkligen förefinnes; återstår då frågan, huru det skall realiseras.
I detta hänseende skulle jag önskat, att motionären icke omnämnt Stockholm, såsom den ort, der det ifrågav:de universitetet borde upprättas.
Klokare bade varit att endast påpeka behofvet af en dylik institution, cch hade det sedermera fått tillkomma en särskild komité att bestämma den derför lämpligaste plats.
Men då nu en gång
Stockholm blifvit i detta hänseende förordadt, anser jag mig, för att icke framkalla en onödig sönderdelning af frågan, böra äfven häruti instämma.
Sedan frågan om behofvet af ett universitet och om lämpligaste platsen derför blifvit afgjorda, framställer sig frågor af mera underordnad vigt.
Först och främst huruvida det bör vara ett fullständigt universitet med fyra fakulteter, eller om tre kunna vara för behofvet tillräkliga.
Det sednare tror jag vara förhållandet, förutsatt att den undervisning
Uti speciela vetenskapsgrenar, som redan i hufvudstaden förefinnes, blefve på lämpligt sätt ordnad, och prestbildningen uteslutande qvarblifvande i Upsala och Lund.
Hvad derefter kostnaden beträffar, så må man säga hvad man vill, den blir dock ganska betydlig; men Den 3 Januari. 17 men då derigenom åstadkommes något stort och för fäderneslandet nyttigt, så måste man underkasta sig en dylig uppoffring.
Men med frågan om kostnaden sammanhänger äfven en annan, som är af icke ringa vigt, nemi. huruvida staten bör vidkännas hela denna kostnad, eller om icke den kommun, som af en dylik institution drager största fördelen, bör, åtminstone i någon mån, deruti deltaga?
I utlandet har på flere ställen inträffat, att kommunen tagit en dylik angelägenhet, som den nu ifrågavule, om hand.
Sådant har t. ex. förhållandet varit i Edinburgh och Briissel; representationen vägrade att anslå medel till universiteter i dessa städer, men kommunerna sjelfva bekostade desamma.
Afven i Löwen har ett likarladt förhållande egt rum.
Men det var här katolska presterskapet, som började universitetets upprättande.
Man finnér häraf huru vigtig frågan är, om staten ensam skall tillsläppa kostnaden, eller kommunen äfven bör deruti deltaga.
Denna och flera andra vigtiga frågor har Utsk:t lemnat obesvarade, och det är dock högst nödvändigt, att de blifva vederbörligen utredde.
Då nu motionären icke begärt några anslag, utan endast äskat utredning af förhållandena, synes det mig billigt, att man dervid läster afseende.
Björnstjernas vederläggning af de af motionären framställda skäl, får jag bekänna, att jag deraf icke funnit mig rubbad i mina åsigter.
Gr:n har framställt
Göteborg såsom en vida lämpligare plats för ett universitet än hufvudstaden, och dervid lagt vigt på den förstnämnde stadens förträffliga läge, med hänsyn till en framtida Skandinavism.
Jag får uppriktigt säga, att jag hoppas, att Skandinavismens framtid mätte vara en sådan, som aldrig får någon ända.
Bland de många skäl, Grin anfört såsom erbjudande faror för ett universitets anläggande i hufvudstaden, förekomma äfven förökad lefnadskostnad, förströelser, sällskapslikt, fara för studenternas sedlighet m. m.
Alla dessa invändningar äro dock af en mera inbillad betydelse.
Deremot har Grm fäst mera vigt vid ett uppträde, som nyligen tillställts af studenterna i quartier latin i Paris, och tyckes befara, att dylika oordningar äfven skulle kunna inträffa hos oss.
Eftersom Gr:n frammanat detta röda spöke, vill jag då erinra om, att vi icke äro några Fransmän, och att vårt folks lugnare skaplynne är oss en borgen för att en dylik fruktan är öfverflödig.
Björnstjerna har äfven yttrat, att faran vore stor, att en professor vid ett universitet i hufvudstaden skulle i sina offentliga föredrag allt för mycket eftersträfva popularitet för att derigenom skaffa sig ett stort auditorium, och derigenom möjligen uppoffra vetenskapen för popularitetens skull.
Ja popularitetsjagt är visserligen en förledande passion, men att förutsätta den hos en vetenskapsman tror jag dock vara att gå något för långt; och äfven om denna passion någon gång skulle kunna undantagsvis förekomma, tror jag dock icke, att fruktan derför kan vara ett tillräckligt skäl att kasta hela frågan öfver bord. H. II. 2 18 Den 3 Januari.
Jag får således bekänna, att jag af Gr.
Björnstjernas anförande icke blifvit öfvertygad om olämpligheten, hvarken af ett tredje universitet i riket, eller af dess anläggande i Stockholm.
Jag vill nu ej längre upptaga R. o. Ad:ns tid, utan ber blott att få tillägga, att ehuru jag erkänner, att ännu flere invändningar kunna göras såväl emot inrättande af ännu en högskola i landet, som ock emot hufvudstaden såsom tjenligaste platsen derför, anser jag det dock vara af nöden att komina till någon lösning af denna fråga, som nu är under behandling vid den sjette riksdagen, och för sådant ändamål är den utväg, motionären valt, på en gång den enklaste och den bästa, nemi. att låta frågan utredas af sakkunnige män, hvilka kunde på ett nöjaktigt sätt besvara alla i sammanhang med ämnet stående frågor.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, förenar jag mig med dem, som, med afslag å Utsk:ts Betänk., yrka bifall till motionärens framställning, sådan den är formulerad på sidan 9, en formulering, hvilken jag anser för ändamålet lämpligare, än den af reservanten begagnade.
Efter det varma förord, en utmärkt ledamot af detta Stånd gi(vit motionen, hyser jaj* stora betänkligheter att uppträda emot det ifrågav:de förslaget, men då jag tillhör deras antal, hvilka bidragit till den utgång, frågan fått inom Utsk:t, anser jag mig bora med några ord antyda de skäl, som dertill föranledt mig.
Man säger, att motionärfens förslag helt anspråkslöst innefattar en begäran, att R.
St:r ville i skrifvelse hos K.
M:t anhålla, att en grundlig undersökning af förhållandena anställes.
Anspråkslösheten af denna begäran kan dock vara mycket tvifvel underkastad, om man tillika tager hänsyn till de motiver, hvarpå begäran är stödd.
För dem, som skola handlägga ifråga v:de förslag, bör, enligt mitt sätt att se saken, i första rummet framställa sig den frågan, huruvida det är nyttigt och behöfligt att besvära K.
M:t med en sådan framställning.
Att ett universitet i hufvudstaden är af behofvet påkalladt, har jag visserligen hört många anse, men jag vågar påstå, att åtminstone inom Utsk:t finnes lika många emot, som för en sådan åsigt.
Behofvet af ett sådant universitet stöder man hufvudsakligen på tre skäl, nemi. opinionen, det stigande antalet af elever vid elementar-läroverken och exempel från utlandet.
Dessa tre skäl skall jag söka att i korthet besvara.
Man säger, att den allmänna opinionen för ett universitets inrättande i hufvudstaden skulle vara så stark, att det ej vore värdt att längre motsätta sig den, emedan den dock förr eller sednare skulle göra sig hörd oell vinna afseende.
Jag vill visst icke bestrida, att det inom hufvudstadan finnes ett stort flertal, som hyser önskan att få höra offentliga föreläsningar, men det är dock någonting helt annat, än den önskan att få ett ordentligt universitet upprättadt.
Skulle man åter, såsom här blifvit
Den 3 Januari. 19 vttradt, bedöma denna opinion efter de resultater, som under de sednare dagarne ernåtts inom hufvudstaden, så får jag uppriktigt säga, att denna värdemätare på allmänna opinionen ej bevisar mycket, då man ej lyckats åstadkomma mer än några och tretio tusen rdr.
Det stigande antalet af elever vid elementar-läroverken och, i följd deraf, vid högskolorna, har äfven anförts såsom ett skäl, hvarföre Utskrt bordt tillstyrka motionen.
Det är visserligen ett lyckligt och glädjande förhållande, att antalet af kunskapssökande vid elementar-läroverken är i ständigt stigande, men vill man litet nogare undersöka saken, skall man finna, att detta stigande icke i samma proportion betingar ökande af deras antal, hvilka söka vetenskaplig hildning vid universiteterna, enär de fleste elever vid elementar-läroverken stadna inom klasser, der de icke äro berättigade till inträde vid högskolorna.
Såsom skäl för ett universitets förläggande i hufvudstaden anför man slutligen exempel från utlandet.
Enligt min tro bevisa dock dessa exempel ingenting, så framt man icke kan visa, att de i vårt land redan befintliga universiteter icke utöfva en tillräckligt vidsträckt verksamhet.
Då nu härtill kommer den omständighet, att Upsala akademi genom lättade kommunikationer kan anses förflyttad så nära intill hufvudstaden, att den är belägen så godt som i en förstad till densamma, hemställer jag, om det vore rätt, att nu ingå till K.
M:t rned en skrifvelse i ämnet, då densamma måste vara motiverad af behofvet.
Man har sagt, att kostnaden för en högskola härstädes icke kan blifva så synnerligen stor.
Till min tillfredsställelse har jag dock hört en af förslagets varmaste anhängare yttra: »man må säga hvad man vill, så blifva kostnaderna dock ganska betydliga.»
Detta tror jag vara öfverensstämmande med sanningen och äfven lätt att inse, då man besinnar, att kostnaderna ej inskränka sig till aflöning af lärarepersonalen.
Jag tror således, att Utsk:t noga betänkt och öfvervägt förslaget, innan det afstyrkt detsamma, och jag ber motionären om ursäkt, men det har ej varit »de obotfärdigas förhinder», som vållat denna utgång.
Utskotta har nemi. ansett sig hafva giltiga skäl att icke vilja besvära K.
M:t med en skrifvelse, om hvars nytta och behöflighet det icke är öfvertygadt.
Skulle man anse att behofvet af ett universitet förefunnes, derför att det allenast blifvit uttaladt, att så är förhållande, så medger jag visserligen, att detta behof läge i öppen dager; — jag tror dock, att man ännu är skyldig oss beviset för dess existens.
Man säger, att en dylik institution skulle bringa hufvudstaden till en hög ståndpunkt i intellektuelt hänseende.
Att så skulle blifva händelsen kan visst vara möjligt; mig vill det dock synas, att man i detta hänseende går något för långt, ty om det ligger en sanning deri, att en stad, för att ernå en hög, intellektuel ståndpunkt, skulle ega ett universitet, så skulle ju upplysningen framförallt vara blomstrande i de städer, der dy - 20 Den 3 Januari. lika institutioner finnas; jag tror dock icke, att Stockholm vili anse sig i upplysning stå efter hvarken Upsala elier Lund.
På grund af hvad jag nu anlört. anhåller jag om bifall till Utsk:ts Betänk.
Då så många utmärkta ledamöter af St:t redan yttrat sig i ämnet, kunde det synas onödigt, att jag här uppträder, men då frågan är af en så öfvervägande betydelse, och jag icke tillförene deruti yttrat mig, anser jag mig böra med några ord framställa mina åsigter.
Vid alla föregide riksdagar har fråga varit endast om förflyttning af Upsala -universitet, — en åtgärd, mot hvilken jag hyst stora betänkligheter, hufvudsakligen derför, att jag anser ett universitet vara en institution, som är lika litet transportabel, som de ämnen, hvilka der afhandlas, äro diskontabla.
Men då nu en motionär sökt lösa frågan på ett helt annat sätt, i det han väckt ett förslag, som alser upprättande af ett nytt universitet i hufvudstaden, anhåller jag att få understödja detta hans förslag.
Det första af de skäl, hvaruppå Utsk:t grundar sitt afstyrkande af förslaget, är, att den verksamhet, de i landet redan befintliga universiteter utöfvade, skulle vara för ändamålet tillräcklig, så att behof af ytterligare ett universitet icke förefnnnes.
Här synes man hafva betraktat ett universitet hufvudsakligen som ett slags examensmaskin.
Man har t. ex. uttalat den åsigt, att sedan man nu från andra håll kan förskaffa sig intyg beträffande de i hvarje fall föreskrifne kompetensvilkor, behöfver man icke så mycket som förr begagna sig af undervisningen vid universitetet.
För min del anser jag i motsats härtill, att just derför, att bildningen i allmänhet stiger, och de kunskapssökandes antal vid elementarläroverken ökas, bör äfven bildningen vid universitetet allt mer och mer stiga och dess undervisning flitigare begagnas.
Vidare har Utsk:t ordat åtskilligt om de kostnader, en högskolas upprättande i hufvudstaden skulle medföra, och förklarat sig minst kunna understödja förslaget under en tid, då landet vore sysselsatt med så dyrbara företag, som toge dess krafter i anspråk.
Utsk:t torde väl här hafva menat dyra, i stället för dyrbara, ty det, hvarom i motionärens förslag är fråga, torde väl vara ett bland de mest dyrbara företag.
Vi hafva under de tio sednaste åren sett, huruledes från alla landsdelar, med un dantag af de norra, de lokala intressena liksom trängts omkring statskassan för det ena eller andra ändamålet.
Här är dock fråga om någonting annat och vida högre, nemi. om uppfyllande af ett allmänt kändt behof hos nationen.
Der var det endast fråga om materiella kommunikationsanstalter, hvilka visserligen äro vigtiga; här är deremot fråga om något ännu vigtigare, nemi. andliga kommunikationsanstalter.
Utsk:t anför äfven såsom skäl för sitt afstyrkande, att genom den underlättade förbindelsen Upsala skulle förflyttas så Den 3 Januari. 21 nära intill hufvudstaden, att det, så att säga, kunde betraktas sorn en förstad till densamma.
Jag anser dock, att äfven om Upsala lage oss så nära som vid Järfva, skulle behofvet af ett universitet i hufvudstaden dock vara lika stort. lin värd ledamot, Ordfide i Utsk:t, har yttrat åtskilligt, som jag ber att få till besvarande upptaga, ehuru jag ogerna talar emot denne ledamot, emedan jag vet, att han är en varm vän af bildningen.
Han har frågat, huruvida det vore förenadt med fördel, vare sig för vetenskapernas framsteg eller för den studerande ungdomen, att ett universitet förefunnes i hufvudstaden; och han har besvarat denna fråga nekande.
Med afseende å vetenskaperna har han ansett, att de med största framgång kunna skötas i en småstad.
Jag hemställer dock, huruvida icke genom ett universitets anläggande i hufvudstaden ett stort syfte skulle vinnas, nemligen vetenskapens förmedling med Jifvet?
Vidare har han yttrat farhågor, att vetenskapen skulle lida af att universitetet funnes i hufvudstaden, i det vetenskapsmännen skulle lämpa sina föredrag alltför mycket efter den stora allmänhetens ståndpunkt och sålunda popularitet sökas på vetenskaplighetens bekostnad
Detta inkast har redan blifvit af en utmärkt talare och vetenskapsman besvaradt, och jag vill derför endast fästa uppmärksamheten deruppå, att den sanna vetenskapligheten icke lider af förmågan att begagna sig af ett populärt föredrag, — ett förhållande, hvaruppå vi här i Stockholm haft mer än ett exempel.
Beträffande den studerande ungdomen har samme talare ansett, att vistelsen i hufvudstaden, långt ifrån att blifva för densamma gagnelig, tvertom skulle komma att medföra olägenheter, emedan familjelifvet icke skulle vara så tillgängligt, och tillfallen till förströelser och förlustelser vida flere, än i småstäderna; äfven har han talat om ungdomen i Upsala och Lund och dermed jemfört ungdomen i quartier latin i Paris.
Jag hemställer dock, huruvida det icke är en gammal erfaranhet att Napoleonismen och intelligensen städse varit i en viss kamp med hvarandra; och hvad Mabile och öfrige af honom omnämnda förlustelseställen angår, synas de icke hafva något egentligt samband med familjelifvet.
Här är blott fråga om ett djupt och allmänt kändt behof hos nationen att få, icke ett tredje universitet, utan ett universitet i hufvudstaden.
Hufvudstaden har mycket att bjuda på; den har industri, praktik och rutin; den har äfven vetenskaplighet, men allt för mycket spridd och utan sammanhang, och frågan är nu att få allt detta ställdt i närmare förening med den högre universitetsbildningen.
Med ett universitet i hufvudstaden vore väl icke meningen endast att dressera studenter, utan det skulle äfven på dem, som redan förut gjort sin uppfostran, komma att utöfva ett högst välgörande inflytande.
Frågan är således icke någon Stockholmsfråga, utan den är föranledd af ett allmänt kändt och erkändt behof, hvilket det är allt skäl att tillmötesgå.
Under sådane förhållanden kan jag icke annat än på det varmaste för - 22 Den 3 Januari. orda den utväg, motionären valt, hvilken tillika är den minst besvärliga och, åtminstone för denna riksdag, den minst kostsamma, nemligen att till K.
M:t ingå med en anhållan, ordagrannt sådan motionären formulerat den, hvarför jag anhåller om afslag å Betänk:t.
Hr Dal man, Wilhelm Fredrik:
Sedan jag anmält mig, hafva flera talare på ett så upplysande sätt yttrat sig, att jagskulle missbruka R. o. Ad:ns dyrbara tid genom att upprepa hvad de anlört.