Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De* damöter häruppå fästa Uppmärksamhet» .tåg ttör, att, om Utskottet går till grunden för PosiVerkets inrättning, skall man komma till ett resultat , hvarigenom säkerhet och fördel för correspondent ter skola finnäs förenade med större säkerhet och ihkömst fot Staten» Jag får fästa upp4 märksamheten deruppå, huru litet det är ätt förekomma, det Postmästare häraf skulle llda, ty de kunde ju få uppbära Samma inkomst, sorn förut för lack ocli segelgarn»
Då hade Staten i alla fall Vunnit» Det andra jag yrkat, är Om
Fräfikerin» gent
Uen skulle lätta CorrespondafiCeh, och de få missbruk, som derigenom kUnnä äga tUm, ligga niet i idéen, än i verkligheten , och hafva ej kunnat rubba min öfvertygelse otn fiyttan deraf.
Jag förenar mig med Friherre Anckarsvärd, i afseende' på otjenligheten af den åt
Dandsllöfdingarne öfverlemtiade controll»
Dert blir besvärlig och obehaglig för dem, och inqvietetäfidé för Allmänheten, sorn ej vill häfva någon Police-artstalt inom Post* [Verket.
Då jag nu yrkat återremiss, är det i hopp,’ ätt de framställningar här blifvit gjörde, mätte blifva föremål föt Utskottets öfverläggning
Och att detta ämne ännu tages
Under öfvervägande* Så flitigt.
Som FevillfiingsUtskottet Jander denna Piksdag arbetat, ät jag öfvettyi T)en 20 JtiUi /• m. gaif, att Jenna åtérremiss ej för Utskottet skall fordra lång lid* Herr Vört Hartmansdorff, Augast:
Jag anhåller ätt få förena mig med Herr Hjerta i det yrkande att recommendations-afgiften matte ansfes på samma sätt, sorn andra postmedel och jemte dem Ingå till Statsverket.
Hittills lärer den hafva blifvit bestämd af regeringen allena, oberoende af Riksens Ständer, och vi hafva deruppå ett färskt exempel under loppet af denna Riksdag.
Het är étt slags be: skattning på undersåtafne, och den icke så obetydlig.
Jag yrkar således, att denna afgift måtte ingå till StatsVerket, och éj kunna förändraS, Utan Riksens Ständers medverkan* Grefve Spens:
De siste värde Talariie Herr Munck af Rosenskjöld* Friherre Anckarsvärd, Herr Hjerta och Herr von Hartmansdorff hafva
Väl fullständigt beSVatat de attmäfkningar, lorn af Herr ‘Tham blifvit gjorde i sjelfva saken, Och således får jag blott med dem förena mig; men Om jag ej ofält föfstod, så yrkade Herr Tham ock uti formen, att så Välde af Herr Hjerta gjbrde anmärkningar ®m ändring i Taxan för recömmendetadéjbref, samt öm fran* kering af bref, sorn Ock min framställning orri ölämpligheten deraf, att Cassör och énskilte skulle vara uti olika skick, i afseende på porto för fribref, Voro nya motioner, sorn särskildt borde remitteras»
Detta är en formfråga, och jag kan ej instämma uti den yttrade meningen, hvadan jag vill uppgifva mina skäl.
Ven 20 Jula f. m.
Det star uti 31 $.
Riksdagsordningen att
Re villhingsUtskottet skall opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande Revillningens fördelning, samt uti 60 § RegeringsFormen, att till Bevillningar höra bland annat Postmedlen.
Få grund af dessa stadganden har jag ansett detta Betänkande såsom innefattande Utskottets tanka om grunderne i allmänhet för postbeskattningen.
Om jag ej minnes orätt, måtte titteln på Betänkandet älven antyda något sådant.
Örn så är, så frågar jag, oin icke allt hvad som hörer till grunderne för postuppbörd, controll derå, afgifter m. m, bör kunna vid återremisssen förekomma, och åtfölja densamma.
Så synes det mig åtminstone och jag anhåller således att alla anmärkningarne i ett sammanhang måtte till Utskottet få åtfölja och iju blifva betraktade, på det att det icke måtte komma i fråga, huruvida man kunde neka att emottaga och behandla förslagen, såsom varande såkallade nya motioner.
Jag anhåller först, att få nära' na tvänne saker, som jag glömde förra gången jag yttrade mig.
Den ena var en fråga, som förekom uti Herr Grefve Spens’s anförande, hvad Bevilluings-Utskottet tillgjort i frågan om porto-frihet för Tidningar.
Till svar derå får jag nämna, att saken så till vida är afgjord, att Utskottet tillstyrkt porto frihet och föreslagit att Tidningarne i dess ställe skola blif* va Deu 29 Julii f. m - **S3 va stämplade, mea att det är reglorne, soth ännu ej äro uppgjorde, hvilka dock med det första skola inkomma.
Den andra saken var angående ersättning för genom Postförvaltarries förvållande förlorade recomrnenderade bref.
Denna ersättning tillhör Postförvallarne, och Staten har ej annars att dermed sig befatta, än när Postförvaltarne ej kunna ersätta dem, i ansennde till bristande förmögenhet, eller bristande caution; men då är felet hos dem, som befordra sådane personer.
Hvad beträffar, att afgifterne för recomrnenderade bref skulle höra till Bevillning, så förundrar det mig, att då någre af de Talare, som derom yttrat sig, förut klandrat, att BevillningsUtskottet för mycket ingått i frågor om Oeconomiska Författningar, desamma nu vilja, att
Utskottet skall till pröfning företaga ett rent Oeconomicum.
BeCommendationén har alltid af Konungen berott, och jag kan således ej tillstyrka, att förvandla den till Bevillning.
Jag tillstår, att Utskottet, äfven om remisser i detta ämne kunna komma,ändå troligen lär hnna,att reCommendaiiönen ej är Bevillning, och aldrig kan blifva det.
Hvad angar den farhågan, att Postförvaltare skulle kommauti meraberoendeafLands. höfdingarne derigenom, att Landshöfdingarne skulle controllera dem, så tror jag, att de icke då skulle komma i hvarken mera elLer mindre be - Ridd. och Ad.
Prof. VI Band. »3 1154 &en 29 Jullif. m. roende, än nu, och att ingen osäkerhet iföl brefven skulle kunna uppstå då, mera än nu; ty om man fruktar möjligheten af inquisitoxiske undersökningar, 'så kunna de ske lika så väl nu, och vid slika tillfällen medförer mati icke protocollist eller gör saken offentligt; Herr Munck af Rosenskjöld t
Örn recominendations-afgiften skall höjas, i progressiv-förhöjning mot penninge-summans belopp, och då anslås till Statscassan, så bör sjelfva postporto nedsättas till hvad den innan sista Riksdag var, ty annars kommer denna del af bé^ skattningen, att i det hela höjas.
Man har sagt, ätt Riksens
Ständer ick§ hunna något besluta rörande afgiften för re* eommenderade bref, emedan den icke är nå* gon Bevillning- Men den blir det, så snart den skall gå till Statscassan. lag får utomdess nämna, att Riksens Ständer uti en skrif: veise, daterad örn jag rätt jpåminiiei mig i Mars 1810, hos Konungen i underdånighet anhållit, ‘att denna afgift ej skulle höjas öfver étt visst, då utsatt, belopp, och Konungen har sedermera vidtagit sitt beslut
I öfverensstämmelse dermed.
Jag känner detta så mycket säkrare, sorn då en Postmästare i en af lands* örterne brukade, att taga för hög recömmen* dations-afgift, fann man på, att i ortens Tidning låta införa ett Utdrag af ofvannämnda Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, hvilket genast skaffade rättelse.
Men om recomtaéndations-afgiften skall tagas ifrån Postförval - Den 29 Julli f. m. larne, bora de för deli erhålla fen fullt motsvarande ersättning* till exempel fa taga en bestämd ökad afgift för dfe bref*
Söm efter posttirntaäh inlemhäsj I England få Poslförvaitärhe taga fernot brefven ända till fen fjerdfedeis timma ef. ter posttimman och derföre uppbära så Stor doucfeur, sorn den egentliga pöstpörtö-
Det zr ej någons skyldighet, att erlägga denna dubbla afgift, mfen det är fej hellöf Postform Valtarnes skyldighet, att femöttagä bref efter pöSttimmab.
Dervid bör förökommåé, ätt icke postens afgång för enskilt Vinst Skull Uppfe* hålles.
Öm detta mitt förslag skulle änsfes för fett' fty Motion, så står den dock i ett omedelbart Sammanhang mfed det nu under pröfning
Va* rande, redan väckta, ämne, och ät således ickfe Stridande mot JEUksdagsOrdningferi. iSeirr Von Qvanten, Carl:
Dl fråga nu ar
Om fecommendations - penningar för bref, fåt jag nämna, att jag uti BevillningsUtskot-; tet ensamt påstöd, att de borde höra till BeVillningen, och mina skäl dertill vörö, att hvil* ken inrättning som förbinder sig ätt ersätta ten gifven förlöst, miste väl äfven få begagna äig af dén ersättning, Och dfe inkomster, Som i och för denna skyldighet terläggas.
Öet ar besynnerligt, att Postverket skall vara för» bundit till ersättning för hvarje förloradt tefeommenderadt bref, utan att få de inkomster* Den 29 Julii f. m. som deraf härflyta.
Otn denna summa alltså utgör blott en aflöning åt Postverkets betjening, så borde dessa snart sagt vara förbund* ne* att ersätta förkomne bref; så förefaller det mig.
Jag yrkar således, ätt samina cassa, som förbundit sig, att ersätta de recommenderade brefven, äfven matte komma i åtnjutande af inkomsten, och derföre anser jag recornmendations-afgiften höra till Bevillningen.
Anckarsvärd?
Jag fattar icke me* ningen af Herr Thams yttrande, att en förändring uti recommendations afgiften icke skul* le tillhöra Bevillningsutskottet, utan ensamt Styrelsen.
Jag tror säkerligen, att något missförstånd måtte hafva gifvit anledning till denna tvist oss emellan.
Den nuvarande recornmendations-afgiften så vidt den blott är ett arfvode till Postmästarne, medgifver jag, ej kunna komma under Bevillnings-förhållande; men då nu fråga är om en total förändring i récommendationsprincipen, då man anser den såsom en assurance inrättning, då Staten får ersätta förlusterne ej blott när Postbetjente cedera, utan äfven vid röfverier, så kan jag ej anse recommendationen annorlunda, än såsom en assurance-inrättning, hvilken ligger Staten till last och för hvilken Staten således bör uppbära en billig prasmie.
Jag tror att på samma grund, som Herr Tham frånkänner denna sak Bevillnings-natur, Den a 9 Julli f. m, st skulle hvilket nytt anslag som helst kunna dragas ifrån Bevillning, och anses hörande till Styrelsen.
Hvad frankeringS'frågan angår, glömde jag nämna, att jag tror, att det för längie tid sedan blifvit hemstäldt från PostHirectionen till Regeringen, att en dylik anstalt här skulle vidtagas såsom i andra länder.
Således tror jag, att underrättelse derom fullkomligt står att inhämta , så att uppskof dermed till nästa Riksdag icke kan vara af nöden.
Afven jag ä'r af den tanka, att då Staten åtager sig ej allenast penningarnes transport, utan äfven ansvaret för deras öde under vägen, så kan detta ej betraktas annorledes, än som en Assurance, för hvilket billigheten fordrar, att någon ersättning tillfaller Staten; och jag tror, att om den blef måttlig, och ej för hög, skulle Allmänheten ej eller ogilla den.
Man invänder, att de penningar, som betalas för reconwnenderade bref, äro Postiorvaltarnes sportler, samt ankomma då Regeringens afgörande; men jag tror, att en lätt utväg gifves, att, på en gång, göra rätt åt desse invändningar , och dock framkomma till ändamålet.
Såsom Bevillning kunna Ständerne visserligen åtaga sig en högre afgift, för brefs recomrnenderande, och om, från denna afgift, det belopp då afdrogs, och tillädes Postförvaltarne; som ij58 Den a9 Julii /, m. svarar emot hvad de nu fått sig till* ! * ju ändamålet yunnit.
Hg anhåller föyst fl UPPly* ga, att jag icke tror. att det är Staten, sorn förlorar, r,är bref blifva röfvadp.
Staten for-s skjuter medlen, men sedlarne förbjudas i Banden, der de blifva ersatte.
Hvad Erjherre Boyes förslag angar, sy-, nes han föreslå en ny Bevillning, sam skulle vara progressiv i man af sirmmornes storlek».
Hetta skulle föranleda, att den, som bor på landet, måste antingen inskicka brefvet öppet, eller sjelf inresa och uppräkna penningarne.
Men det är ej blott penningar man recpm, menderar, det a? äfven angelägna papper.
Hl behöfdes äfyen en tariff för att uppskatta deras värde.
Afgiftpn skulle då egentligen kargt ma att drabba dem, sorn äro mycket skuldsatte, och skulle blifva en ny skatt på dem.
Qm detta öfverensstämmer med de af Eriher* ren förut yttrade gynsamme grunder för de skuldsatte, det lerpnar jag derhän, Herr von Qvanten:
Det kunde yäl synas, som Banken ej ferde göra någon fpr« lust, men om den nya ägaren inväxlar sedeln, jnnan den hunnit blifva förbjuden, så uppkommer åtminstone förlust för endera partén.
Jag begär således återremiss, i anledning af hvad som blifvit anfprdt pm recommenda; tions-penningarne.
Den 2 g Julii f. m.
Till »varpa Herr Tahms yttrande, får jag blott erinra» att jag ej gifyit en ny Motion ; jag har blott linderstedt dfn Herr Hjerta gjort.
I öfrigt Vill jag , för Herr Therns egen fördel , önska , att läsaren af våre Protocoller måtte, t Herr Thams yttranden i FinanceAmnen, vid denna Riksdags början och dess slut, finna s^mma öfverensstämmelse i grundsattser; sorn jag är säker, att man skall finna i rojna, räknade ifrån första gången jag talade vid 1815 års Riksdag, tjll sista gången jag talar vid 1823 års Riksdag.
Herr von Hartmansdorff.- Jag tror det tjenligaste vöre, att denna afgift, likasom andre, finge ingå till Statsverket, och Postmästarne deremot erhålla tillräckligare löner af Staten.
Sådane måtte icke vara svårare att uppgöra för dem, än för andra tjenstemän, och då rm en allmän reglering är i, fråga, bör den äfven ske för dem.
Jag anser med, Friherre Roye det väl kunde låta sig göra, att en viss procent af uppbörden vid hvarje contoir finge afgå tili Postmästarens aflöning, likasom förut under denna Riksdag blifvit föreslagit för JLandtRäntmä* starp.
Postbetjeningens besvär med de recom* menderade brefven är detsamma, antingen recom m en (lat i o ns-afgiften ingår till Statsverket eller till dem, och jag bör erhindra, att det äfven gifves ett slags recommendation, då bref - li6o Hen ig
Julii f. m. vet inlemna* försegladtj, och mödan med recommendation är ringa, I afseende på Herr Thams förundran deröfver, att personer , som förut vid ett annat tillfälle ansett BevillningsUtskottet hafva gått för långt och inblandat
Beviilningen uti hushållsmål, nu åter ansett Utskottet ej hafva gått långt nog i motsatt fall, får jag anmärka att namnet Qeconomicum, sorn Herr Tham gifvit detta ämne, ej förändrar sakens natur.
Det är en afgift eller en beskattning på folket i och för Postväsendet, och hörer således, ehuru man än vill kalla det, till Bevillningen.
Jag vill blott rätta ett, som jag tror, betydligt misstag uti Herr Thams supposition, att ej Staten förlorar vid Postens röfvande, utan att sedeln förbjudes i Banken, och af Banken blifver ersatt.
Jag kan ej finna annat, än att Banken då finge binda vid sig förlusten.
I annat fall skulle den enskilta ägaren af en sådan röfvad sedel mista den, för det att den blifvit förbuden i Banken.
Detta är ej förhållandet, emedan det icke kan vara hvars och ens skyldighet att läsa Tidningarne, och jemföra sedlarne med de deruti upptagne numror, eller att hafva numrome i minnet.
Jag tror således att Staten ensam får ersätta den, som förlorar, i följd hvaraf den af Herr Tham gjorde anmärkning måste förfalla.
Den 2 9 Julli f. m. Herr Treffenberg:
Man har omtalaf Handshöfdingarnes resor, och att deras inblandande uti Postverket vore menligt.
Jag tror ali ytterligare discussion deröfver vara öfverflödig, enär jag redan tydeligt och obestridligt visat, att ingen säker controll uppkommer genom dessa sesor.
Hvad åter afgiften för rocommendation angår, finner jag det högst olämpligt, att den af Regeringen än höjes än minskas.
För någre år sedan inkom till densamma en ansökan af StadsFiscalen i Götheborg med begäran, att, till förbättrad löne-inkomst, i likhet med hvad för dess företrädare i tjensten varit tillåtit, få af allmogen uppbära samma lilla afgift för Ved och Kohl, sorn till Staden infördes, och hvilken ansökan var försedd med vederbörande Autoriteters tillstyrkan dertill.
Henna begäran afslogs likväl på den grund, att Styrelsen ansåg sig ej kunna lägga skatt och tunga på undarsåtarne.
Det hade varit önskeligt om den vid fråga om ökade arfvoden till Postförvaltarne för recommendation af Bref varit lika mån att iakttaga Giundlagens ordalydelse och föreskrifter.
Herr Hjerta5
Jag fruktar att någon otydlighet å min sida gifvit anledning till Herr Thams anmärkningar.
Min mening var nemligen att tala om den specielle recommendationen.
Så snart det är fråga om den, kan ju ej större svårighet uppstå för Landtboer, ty förhållandet blir detsamma, som förut. 1J 63 I)en gg Julii f. m„
Hvad den enkla recommendationen atV* gar, så föreslår jag ej förhöjning i afgiften för den, eller någon progressiv afgift.
För densamma tillstyrker jag snarare att moderation matte få äga rum.
Då man kanner, kurn ofta papper från fattiga familier afgå, på hvilka hela deras välfärd beror, så inser man, huru angeläget det ar, att för dem finnes säkerhet, att dessa handlingar behörigen afgått, och att tillika denna säkerhet ej är allt för kostsam att erhålla.
Recommendations - beviset är en sådan säkerhet; men som merendels dessa handlingar äro, vidlyftiga och tunga, bör afgiften vara modererad, efter lodtalet, hvaremot penningremissafgiften bör vara progressiv o?Eer summans storlek.
Detta anhåller jag matte tilläggas de anmärkningar , sorn komma att åtfölja återromissen.
Herr Grefven och Landtftlursk athen yttrade, att då Herr Hjertås förslag angående dels en progreasivekning af den nu varande recommendations afgiften för bref, samt dels franken ng .af bref, vöre, efter Herr RandtMarskal ■ kens omdöme, att anse såsom en ny Motion, trodde Herr Drefven^ och RandtMarskalken sig böra särskildt hemställa, om icke berörde Motion finge till Bevif Iningslltskoltet remitjeras; hvilket bifölls.
Hen 2g Julli f m. 1163 Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken frågad,e fira P.idderskapet och Adeln ansåg EevilSfiingsHtsJcottets ifrågavarande Betänkanden höra, i anledning af de dervid gjorde gfiifiärlfningar, till Utskottet återremitteras.
Ropades, Ja Friherre Wrangel, Henning:
Uppmanad af fleye Ledamöter, och äfven a?
Pgeh böjelse, yågar jag föreslå, att proposition matte göras, det, så fort sorn möjligt är, i denna vecka jpanpo' och RiksgäldsFullmägtige matte blifva valde.
Jag stöder denna begäran på 66 §.
Riksdagsordningen, sorn säger, att detta val så tidigt skall förrättas, att desse Fullmägtige må ftlinna, medan Riksens Ständer ännu ära för» samlade, sin befattning tillträda, Jag anhåller så mycket mera, att det nu måtte företagas, som flere Ledamöter redan äro bortreste- pch ffere resa annia, i denna vecka.
Skulle nu alla Landtman resa, så ko.mmo. blott Stockholms jrineyånare att afgöra valen, och de förre böra likväl deruti få deltaga.
Ett af skälen för min begäran är äfven det, att sedan Rankens, publicitet är beslutad , och Reglementet, sorn BancoUtskottet, enligt 66 J.
RiksdagsQrdningen , skall utfärda för de blifvande Fullmägtige, nu mertt kommer att föreläg. gas Riksens Ständer, är det angeläget att Herrar
Fullmägtige matte komma i tillfälle att sjelfva pröfva, huruvida Reglementetsyne? detrj 3l6^
Den 2 9 Julii f. m. äga den bestämdhet, sorn de för sin egen trygg» het önska.
Hans ExcelenCe Herr Grefve De la Gardie, Jacob; Med all aktning för den värde Talaren, som nyss förut yttrat sig, får jag hemställa, huruvida det är möjligt, att företaga valen af Fullmägtrge, förr än berättelseme om de nuvarande Fullmägtiges förvaltning inkommit, och blifvit afgjorde , samt decharge dem leornad.
Möjligen kunde ju annars en anmärkning ■uppstå emot en eller annan redan vald person, och då hemställer jag, uti hvilken brydsam belägenhet nian skulle vara.
"Valen torde derföre af detta skäl böra uppskjutas Friherre Cederstöm, Jason:
Jag är förekom-; 'men af Herr Grefve De la Gardie, och tror, att innan decharge är gifven åt de förre Full mägtige, böra ej de nya väljas.
I öfrigt in* stämmer jag deruti , att valen böra ske ofördröjeligen.
Jag understöder gerna den af Friherre Wrangel gjorde proposition ; och hemställer till Hans Excellence Herr Grefve
De la Gardie att bedörama, om ej det skäl Hans Excellence behagade anföra något mosäges af den visshet, som vi alla kunna äga, att ovilkorlig decharge blir lernnad.
Jag känner angelägenheten af alla former; men får då föreslå, att Utskotten matte, genom 1’rotocolIs-Utdrag anmodas, att skyridsarnrneligen in - Den 2 9 Julii f. m. komma med deras Betänkanden örn dechargen,’ på det valen ej må dröja , till dess alla Riks* dagsmän från Uandsorterne äro bortreste.
Friherre Wrangel :
Jag kinner ej någon §. i GrundUagen , sorn stadgar att man skall vänta med valen till dess decharge är gifven; och om sådant blott är ett bruk, ser jag ej något hinder, att deruti önska ändring.
Således får jag åter yrka proposition på valens förrättande.
Skulle åter decharge verkeligen vara nödvändig , anhåller jag att Betänkanderne derom till morgondagen måtte komma in.
Denna sak är af för stor vigt att uppskjutas, då jag vet, att 30 ä 40 personer innan korrt resa borrt.
Man bör ej lemna valen handlöst åt Stockholms innevånare.
Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm: Såsom Ledamot uti BancoUtskottet anser jag, då fråga är derom, att val till BancoFullmägtige ej skulle kunna företagas, innan BancoUtskottet hos Riksens Ständer hemställt om decharge för de nu varande Fullmägtige i Banken, min pligt vara att upplysa, det denna decharge varit i fraga i BancoUtskottet, attprojectet dertill blifvit lagdt på bordet, men sedermera med tillägg antagit af Utskottet, och att
Utskottets yttrande i denna del ofördröjeligen inkommer» Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric:
Jag förenar mig till alla delar uti Friherre Wrangel* Motion.
Jag b strider ej den af Herr Den 29 Julii f. trt.
Grefve De la Gardie och Friherre Cederström framställde Invändning, såsom princip*enlig j inen jag tror ej, att man från Grundlagens ordalydelse kati hämta anledning till den sats, att uppskof är ovilkorligen nödvändigt, till dess decharge blifvit beslutad.
Dessutom tröt jag, att' hvar enda “Ledamot af Bldderskäpefc och Adein förutser huru déchaigön tbnimer att blifva Styliseräd, och derföre vet, hiirti lian bör förrätta sitt val.
Således är det ingert våda, att anställa valen det fortaste ske kan, på de skäl Friherre Wrangel anfört; .
Vä* len inom Biddbrskapet öch Adeln ärö fullkomligen oafliärtgige af dé ändra Stånden, så att någon Talerhans cönferBrice derötn ej käft komma i fråga, utan kan Herr FandtMarskalken ensam tned Bidderskapet oth.
Adelil afgöia när de skolä företagas.
Jag anhållet således
Biri proposition, i Enlighet med Friherre Wrangeis förslag, friherre Hjerta, Freårit: Såsom Ledamot titl StatsUtskottet får jag, i anledning af Fri* herre Boyes önskan, att
Utskottet ofördröjeligeh måtte inkomma med dess Betänkande rö* randö decharge för Fullmägtige i BiksgäldsLorttöiret, blott upplysa, ätt detta Betänkande läBgésedan är justerädt och iiädörskrifvitj fhén llVilar af den orsak, att då ett Betänkan* de angående decharge föf Fullffiägtiges För* [Vältning af FilialÖiscötttéfne skulle justeras, fen obetydlig anmärkning gjordes, sorn vissetli* gen icke hindfät déchargen-.
Deri 3 9 Juli i f. m, 1167 Delta har jag blott velat upplysa, ulan ält hvarken bestrida eller tillstyrka Friherre Wrangels Motion; Hans JExcelence Herr Grefve dela Gardie:
Utanatt på något sätt vilja bestrida, hvad de •Värde Talarne yttrat, att frågan ej skulle vara stridande emot Grundlagen, får jag endast hemställa, om någonsin formen eller praxis Varit, att välja Fullmägtige, inftäh Betänkanden om deras decharge blifvit afgifne.
Då nu fen Ledamot af RancoUtsköttet och en Ledainot af StatsUtsköttet Upplyst, att förslagen iill decharge redan äro uppsatte, anser jag väl icke frågan böra hvila, men ber att valen icke måtte företagas förr än dechargen blifvit afgjord och beviljad.
Man skulle annars göra en sak, söm i framtiden ilinde hafva obehagliga följdfer.
Jag inser nödvändigheten, att i Grundlagsväg Stadga, att BancoUtskottet skall inkomma med sitt Utlåtande öfver Fullmägtige innan den i GrundLagén bestämda tid för Riksdagens tillvaro, femedan det sedan berör på Kongl.
Majit att när söm helst låta afblåsa den , hvarigenom handa kunde* att 33 Riksdagsordningen blef buppfylld, och jag ser éj någöt hihder för detta stadgandes införande i Riksdags-Örd-s ningen.
Deremot och i Synnerhet sedan nu feti Ledamot af BancoUtskottet upplyst, att Hö’ 116 8 Den ag Julii /• m. tänkandet är färdigt oell att vi med det första kunna fain det till Ståndet, tror jag det vara formenligast, att man bör vela, huruvida decharge kan lemnäs, nemligen ait man bör vara i tillfälle att bedomina, huruvida Fullrnägtige fullgjort sitt kall.
Möjligen kunde annars vid det kommande valet till Fullmägtige olika rykten härom utspridas, sorn skulle verka på valen, och detta vore ej riktigt.
Jag anser således bäst vara att afbida Ut skottets Betänkande om dechargen, helst det innan kort lär inkomma.