Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bör dessutom, som mig synes, i frågor som denna, sätta ensamt förtroende till de valde deputerades rättskänsla, redlighet, oegennytta och oväld, men icke, medelst föreskriften om edgång framkasta en misstanka mot dessa deras egenskaper, som bör sakna grund i verkligheten.
Jag skulle t. o. m. önska att edgång vid taxeringarne borttoges, emedan hvarje års erfarenhet bevisar densamma vara af ingen betydelse, enär man hör klagomål framställas från flera håll om orättvis beskattning och hvilka klagomål gå ända derhän, att man hör omtalas, det politiska förföljelser grundlagdt besluten; — och hvarföre då införa en sådan ordning, när den icke länder lill det ringaste gagn.
Annat är den edgång, som är föreskrifven för ett vittne; detta påminnes dervid af domaren om edens vigt och värde, ■— det är en slags högtidlighet, som tillägges vittnesmålet — der kan således eden vara på sin plats; men att i ett så beskaffadt administrativt bestyr som markegångssältningen, vilja binda personen genom ed, — det synes mig både olämpligt och ingalunda ledande lill det dermed åsyftade ändamål.
Jag hemställer om ej R. o. Ad. skulle finna för godt, alt genast afslå förslaget i denna del, men yrkar i annat fall återremiss å punkten för att få densamma ändrad i öfverensstämmelse med den åsigt jag nu haft äran anföra.
De båda anmärkn.-r, som den föreg:de talaren framställt hafva äfven utgjort föremål för öfverläggning såväl på den afdeln. af StatsUtsk. som handlagt detta ärende, som ock inom Utsk:s plenum.
Hvad den förra af dessa anmärkmr beträffar, eller den tid som borde tagas till grund för prisernes bestämmande, så synes visserligen vid första påseendet som egde
Hr Printzensköld skäl för sitt yrkande att årets alla 12 månader och icke blott halfva antalet deraf, borde dervid tagas i beräkning; men jag ber att få fästa upmärksamhelen derå, att Utsk. velat, så litet som möjligt, göra ändring i nu bestående förhållanden, ty enär ränlegifvarne äro skyldige att, inom d. 24 Febr. hvarje år, lefverera sin spannmål och upbördsstämmorne äfven företagas under denna tid på vintern, så äro de under höstoch vintermånaderne gällande priser, de, som nu de facto ligga till grund för sjelfva upbörden.
Hade man utsträckt denna tid till årets öfriga 6 månader, hade det förhållande kunnat inträffa, att, i synnerhet då större export af spanmål inträffat, priset derå kunnat något stiga, medelpriset alltså blifva högre än hvad det vore vintertiden och räntetagaren följaktligen göra sig vinst på räntegifvarens bekostnad.
De förre hafva ingen rätt dertill; om de t. ex. speku - 334 Den 5 Juli f. m. lera på spannmåls-försäljding, i hopp om stigande pris, sa måste de emottaga, magasinera och ansa säden: detta sker icke utan kostnad, och vinsten, på det stora hela taget kan derföre ej blifva serdeles betydlig, om ens någon.
Deremot är det gifvet, att om priset under alla årets 12 månader inginge i beräkningen och detta på våren stigit, skulle derigenom för räntegifvaren medföra ökad utgift, till hvilkens erläggande denne, enl. nu gällande författning ingalunda är förbunden; och på denna grund samt för att så litet som möjligt afvika ifrån och göra rubbning i det nu bestående, har Utsk. trott sig böra vidblifva det förslag som Konungen i nåd. framställt.
Vidkommande den andra invändningen i fråga om edgången och dess behörighet, så tror visserligen jag, lika med Hr Printzensköld, att föreskriften derom icke verkar mycket, hvarken till eller ifrån; men då edgång är föreskrifven vid alla andra tillfällen, der beskattning kommer i fråga, såsom vid Taxerings- och Pröfningskomitéer, så synes det som vore det icke ur vägen att äfven här vidtaga samma försigtighetsmått.
St. i en framtid finna alt edgång vore öfverflödig, så skall jag för min del visserligen icke hafva något emot att föreskriften derom utgår vid alla ofvannämnde tillfällen; men så länge den är anbefalld vid ett beskattnings-lillfälle, tror jag äfven att den bör gälla vid andra dermed likartade.
Då dessa äro de enda anmärkmr, som blifvit gjorda mot förslaget, och jag tror mig nöjaktigt hafva redogjort för orsakerne till StatsUtsk:s tillstyrkande, sä anhåller jag om propos. till bifall å förslaget, sådant det befinnes och ber endast att i afseende på edgången få tillägga, att Konungens propos. innehöll det förslag att de priskuranter, som i Städerne upgöras, skulle vara edeligen bestyrkte af Magistralspersoner.
Utsk. ansåg det icke vara möjligt för dessa embetsman att kunna edeligen bestyrka priser dem de icke alltid kunde så noga känna, och har derföre äfven frångått edgång i det afseendet; men att svära på att man samvetsgrant skall tillämpa de priser, som man känner varit gällande, kan ej vara något serdeles svårt, äfven för den mest nogräknade.
Beträffande frågan om edgången, så får jag nämna, att jag ej förordat densammas införande, och att det för mig är likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad. derom fattar, helst jag tvitlar att någon verkan i hufvudsaken dermed åstadkommes; men hvad angår anmärkn:n rör:de den tid som blifvit beräknad till markegångssättningen, anhåller jag få yttra hvad som förmått mig att till förslaget lemna bifall.
Den hufvudsakliga aflöningspersedeln är nemi. spannmål: denna har hittills och isynnnerhet intill 1823, dels till kronan och dels lill räntetagaren, kunnat, om räntegifvaren så funnit för godt, lefvereras i Februari månad.
Om ingen upsägning före Thom* dag skett, så har sedan icke heller någon rättighet återstått för räntetagaren eller kronan att upsäga sin spannmål till lefverering; och således hafva sommarprisen iugenting verkat på denna del af skatten eller ulskylderne, emedan upsägningen och lefvereringen skulle ske om vintern och Den 5 Juli f. m. 335 den sednare vara verkställd inom d. 25 Febr. hvarefter räntetagarens rätt att upbära spännmål uphörde.
Om räntetagaren emottoge spanmål in natura för att gömma till sommaren och priset under tiden dera stege, skulle likväl sädens magasinering och skötsel kosta honom något.
Man kan ej ålägga räntegifvaren att vid utgörandet af sin skatt, åtaga sig någon ersättning lill räntetagaren för den vinst som denne, genom spanmålens uttagande in natura och magasinering, kan få vid försäljningen deraf, emedan det vore en spekulation, hvars utgång äfven kunde vara oviss och beroende af räntegifvarens skyldigheter.
Fördenskull ansåg
Utsk. att någon annan tid för beräkningen af spannmålsprisen icke kunde tagas till grund för markegångssältningen än den som för närvar, kunde inverka på spannmålsprisen.
Mars månad har blifvit tillagd, hvars pris verka på förhållandet mellan räntegifvare och räntetagare, såsom en regulator för alt komma till det rälta i hänseende lill höslprisen.
Således tror jag, för att icke göra räntegifvaren orätt, att del var nödigt isynnerhet hvad spannmålen beträffar, äfvensom attikeln kol, att vinterprisen tagas till grund och att beräkningen af de olika prisen inskränkes inora de förutnämnda 6 månaderne, emedan alla lefvereringar skola ske om vintern.
Hvad artikeln Smör angår, så torde det vara gifvet att prisen derå om vintern snarare är högre än sommartiden, då det åtminstone icke sker räntetagaren någon orättvisa om prisen under de föreslagna månaderna tagas till grund för markegången.
Vidkommande en annan art. eller Kreatur, torde det vara temligen likgiltigt om markegången derpå rättar sig efter kreatursprisen för hela året eller blott för de ö månaderne; lnifvudsakliga handeln dermed sker om hösten.
1 fråga om andra art. såsom varaude af mindre betydenhet, gäller samma skäl.
Dessa voro orsakerne, hvarföre min mening inom Utsk. bestämdes till 6 månader, och jag tror ej att deras riktighet kunna bestridas, ehuruväl jag vet att fordom lemnades s. k. sommarskatt, och att delta förhållande hos mången grundlagt den mening, alt äfven den omständigheten borde tagas i beräkning.
Men det är längesedan berörde förhållande uphört och numera måste man taga sakerna sådane som de befinnas vara; och inskränker man sig dertill, så skulle jag tro det blifva svårt att kunna bestrida riktigheten af Utsk:s förslag uti ifrågavar. hänseende.
Med afseende å den tid som för närvar, är bestämd för markegångssättningen och i hvilken någon förändring hvarken blifvit af Konungen föreslagen eller af StatsUtsk. tillstyrkt, torde visserligen Frih.
Palmstjerna i egenskap af Landshöfding, hafva genom erfarenheten sig bekant att de nu vid markegångssättningarne begagnade priskuranter omöjligen kunna afse någon större del af den tidsrymd hvilken StatsUtsk. nu föreslagit skulle läggas till grund för priskuranternes upgörande, enär markegången skall sättas emellan d. 1 och 4 Nov.
Deraf följer, att man afvikit från den grundsats som förut varit 336 Den 5 Jnli f. m. iakttagen, att nemi. äfven taga i betraktande prisen under sommarmänaderne, ty Frih:n känner mycket väl, att just priskuranterne äro uprättade för större delen af det förflutna äret, när markegångssättningen sker i början af Nov. månad.
Genom alt föreskrifva det priserne under bela året skola blifva grunden för medelprisets bestämmande, synes mig det en verklig fullkomlighet i denna sak vinnes, hvilket ingalunda inträffar, om man förflyttar tiden för priskuranterues bestämmande hela G, ja, 7 månader tillbaka från den då markegångssältningen skall ske.
Deputerade skola, för att framställa ett exempel, sammanträda d. 1 Nov. 1851; då skola de bestämma markegängspriset efter de priskuranler, som blifvit uprättade under de 3 sista månaderne af 1850 och de 3 första af 1851, hvilka således hinna att blifva 7 månader gamla innan de komma alt tillämpas.
Vore det då icke lämpligare att taga tiden af 12 månader, från Octob. det ena året till och med samma månad det påföljande lill basis, och låta de priser, som under tiden varit gängse, bli grunden för medelpriset?
Den fara, som förespeglals om pris-förhöjningen, genom spanmålshandel under sommaren, har äfven tillförne egt rum, ty priskuranterne hafva blifvit uprättade efter de (iris som under sommarmånaderne varit gängse, emedan det eljest varit omöjligt att anskaffa pris-kuranter.
Hvarföre då icke låta äfven den tiden ingå såsom grund för pris-kuranternes bestämmande.
Jag kan ej derför finna något hinder.
Utsk. har således efter min öfvertygelse oriktigt flyttat tiden för pris-kuranternes upgörande sä långt framom sjelfva markegångssättningen att derigenom ganska betydliga oegentligheter kunna upkomma, ty meningen måtte väl vara den att få veta varuprisen intill den dag, då markegångssältningen sker.
Sådant har ändamålet varit hittills och borde väl blifva det hädanefter.
Och då ingen rättighet vidare kommer att finnas för ränletagaren att upsäga spanmålen till lefverering sedan medelpriset blifvit fastställdt för 10 år i sänder, så synes det mig som läge det emot räntegifvaren ingen orättvisa uti att jemväl taga sommarprisen i betraktande.
Den jemkning, som upkommer på åtskilliga persedlar derigenom att prisen å dem äro lägre om sommaren än vintertiden, vittnar än mera om nödvändigheten att antaga det förslag jag framställt.
Härvid har jag hvarken talat för räntegifvare eller räntetagare, som Frih.
Palmstjerna tyckes förutsätta, utan endast för sjelfva saken, sådan den efter rättsgrunder bör behandlas.
Hvad edgången beträffar, så fägnar det mig att Frih:n om den delar min åsigt och Hr von Troil bemöter jag med det svar, att jag, för min del, anser edgång för en så vigtig och så relegiös handling, att den bör ytterst sparsamt föreskrifvas, ty eljest, och långt ifrån att dermed åstadkomma någon nytta, kan densammas alltför flitiga begagnande leda derhän, att den förlorar i vigt och betydelse.
Jag vidblifver alltså mitt tillstyrkande af återremiss å denna del af frågan, emedan jag är öfverlygad, att, StatsUtsk. skall, vid sakens Den 5 Juli f. ni. 337 sakens närmare begrundande både afstyrka den nu föreslagna edgången såsom olämplig och låta priskuranterne komma att omfatta en längre lid.
Herr Printzenskölds föreställning ronde priskuranter och markegångssättning, är icke öfvensstämmande med hvad verkligen sker, ty de priskuranter, som verkligen tagas i betraktande vid markegångssättningarne, i afseende på prisen, bestämmas af innevånarne i orterne genom Socken-fullmäktige.
Kronofogden antecknar sin mening om saken, men Sockne-ombuden bestämma priskuranterne.
Detta verkar vanligen icke mycket vid markegångssättningarne, emedan dessa priskuranter icke uprättas såsom förut efter spannmålsprisen sommartiden, emedan den spannmålen vore af annan gröda än den som skall lefvereras om vintern lill räntetagaren.
Priskuranterne uprättas, och markegångssätlningen i sammanhang dermed sker med afseende på den spannmål som vuxit pä hösten, men icke med afseende på den gröda som vuxit året förut; och kunna sommarprisen icke verka på spanmålsprisen för det närvar., och anser jag derföre det icke heller böra verka på markegångssätlningen hädanefter.
Idéen med markegångssätlningen händanefler är den, att man med säkerhet skall kunna beräkna, hvilka priserne på föreg:de årets skörd varit, på det alt medelprisen, år efter år må vara öfverensstämmande med det verkliga förhållande som existerat.
Följden blir då att årets skörd icke kommer in i beräkningen af detta medelpris förrän nästföljande år; och det är för alt vinna säkerhet i beräkningen, och att denna skall öfverensstämma med verkliga förhållandet, som Utsk. framställt ifrågavar. förslag.
Detta tror jag äfven vara det rätta; ty endast man kommer i ordning med detta sätt alt gå tillväga, så skola skatterna blifva någorlunda lika år efter år.
På förhand kan nemi. uträknas hvad de kunna utgöra, och således kan man komma ifrån det nuvar. förhållandet, att de vid missvext-år ulgöra ett betydligare belopp än under dem då äringen varit god.
Sedan öfverläggningen härmed förklarats vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Frih o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle den ifrågavar. afdeln.
Litt. C. Härvid ropades ja, hvarvid dock Hr Printzensköld anmälde sig och sedan han blifvit upropad yttrade:
Innan frågan af R. o. Ad. besvarades, begärde jag ordet.
Jag skulle hafva anhållit alt Hr Frih. o.
Landtm, behagat framställa serskilda propos:r pä alla dessa punkterna, så att frågan om edgången kunnat bli föremål för serskildt beslut.
Jag betviflar att R. o.
Ad:s majoritet i detta fall skolat blifva skiljaktig från min mening; och om serskild propos. ang:de edgången varder framställd, tror jag det af mig åsyftade ändamål derigenom kunna vinnas. 8 H. 22 338 Den 5 Juli f. m.
Som jag för min del anhållit om propos. till bifall å punkten i sin helhet, så har naturligtvis det varit min tanke att edgången skulle bibehållas.
Jag tror det vara af vigt att icke B. o. Ad. i en och samma sak skiljer sig ifrån, hvad de öfriga Stånden önska, hvilket är förhållandet med denna fråga.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han, sedan R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad och derförinnan någon begäran, att propos. å ifrågavar. afdeln. af Utsk:s utlåt, måtte delvis framställas, icke blifvit gjord, ansåg sig numera icke kunna annorlunda än ä afdeln:n i dess helhet framställa propos.; hvarefter H. Ex. ånyo hemställde om R. o. Ad. biföllo hvad Utsk. under Litt.
C. tillstyrkt, samt då härvid ropades ja, jemte ett eller annat nej förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Uppå härefter framställd propos. beslöts, att med pröfningen af den återstående delen af StatsUlslcs förevar, utlät, skulle upskjutas till eftermiddagens plenum och åtskiljdes H. R. o. Ad. kl. [ till 3 e. m.
Lördagen den 5 Juli 1851.
C e. m.
Justerades pleni prot. för d. 31 sisth Maj e. m. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att, utom de ledigheter bland Bänkmännen, om hvilkas ersättande, genom val i början af plenum d. 9 dennes, beslut under förmiddagens plenum blifvit fattadt, hade dels till följd af afsägelser och dels medelst riksdagsmanna-polletlers återlemnande, upkommit en Bänkmansledighet inom hvardera af 1, 11, 19, 21 och 23 Bänkmäns-afdeln:ne; hvarjemte H. Ex. hemställde att äfven dessa ledigheter mätte fyllas genom val d. 9 dennes; hvilket bifölls.
Uplästes ett af Frih. Hermelin, Fredr, inlemnadt sålydande mern.
Till följd af enskildta angelägenheters skötande nödgad alt lemna hufvudstaden, får jag vördsamt anhålla om befrielse ifrån det af R. o. Ad:s Hrr Elektorer visade förtroendet att vara ledamot af R.
Sirs Bevillnrs-Utsk., med bibehållande af min riksdagsmanna-rätt.
Den 5 Juli e. m. 339 R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Äfvenledes nplästes följande af Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar inlemnade mern.
Som jag nödgas från hufvudstaden afresa, i ändamål alt begagna bad å utländsk ort, får jag hos H. R. o.
Ad. vördsamt anhålla alt varda entledigad från updraget alt vara ledamot af Ranko-Utsk.
Sedan härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit, alt Hr Weidenhjelm, Ernst Äng., som varit ledamot i Lag-Ulsk., hade, med anmälan att han för vårdandet af sin helsa och enskilda angelägenheter vore förhindrad alt vidare deltaga i riksdagsförhandlingarne, återlemna! sin riksdagsmanna-pollett, samt all Frih. af Ugglas, Kurt Gustaf anhållit ali få med riksdagsmanna-rällens bibehållande afsäga sig sin plats i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk., biföll R. o. Ad. denna anhållan, samt anmodade H. Ex. Hr Frih. o.
Hrr Elektorer att sammanträda till val af 2:ne ytterligare Suppleanter i Const.Utsk., en ledamot i StatsUtsk. efter Lagerhjelm, Pehr och en Suppleant i samma Utsk. efter Hr Rappe, Carl Gust.
Fabian, som blifvit utsedd till ordinarie ledamot derstädes, en ledamot i Bevilln.Ulsk. efter Frih. Hermelin, en ledamot i BankoUlsk. efter Frih. Alströmer, en ledamot i LagUlsk. efter Hr Weidenhjelm, 2:ne ledamöter i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. efter Frih. af Ugglas och Hr v. Kraemer, Anders Robert, samt en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr v. Kraemer. / Hr von Troil: Sam.
Genom det beslut, R. o. Ad. i förmiddags fattade, har R o. Ad. nu i sin helhet bifallit den del af SlalsUtsk:s betänk., som afser besvarandet af K. M:s nåd. propos. i Skatteförenklingfrågan.
Jag ber likväl att få fästa upmärksamheten derpå, att så väl den nåd. propos:n, som Utsk:s betänk., ehuru för tydlighets skull afdeladt i punkterna o, b och e, likväl utgöra ett sammanhängande helt, der det vore omöjligt, att afslå vissa delar, utan att det hela skulle förlora i sammanhang.
Den tredje punkten, t. ex. om markegångssättningen, är såsom mig synes ett oundgängligt villkor för antagande af de båda föreg:de.
Hittills hafva räntetagare uti optionsrättens ulöfvande haft ett säkert korrektiv emot oriktig markegång.
Då nu denna optionsrätt blifvit genom 2:dra punkten uphäfven, så är nödigt, att tillräckliga garantier inläggas i den 3:dje punkten i afseende af markegångssättningen, så vida, hvad man här åsyftar, nemi. att med markegängen uttrycka verkliga värden i liqviderna emellan räntegifvare och räntetagare, skall blifva en sanning. R. o. Ad. torde häraf inse, att då K.
M:s nåd. propos. är ett sammanhängande helt, så bör den endast i sin helhet af R. o. Ad. antagas och jag hemställer derföre, ali Hr Frihrn o. Landtm, ville lill R. o. Ad. göra framställning om det beslut, att ehuru propos:r hafva, på begäran af åtskilliga ledamöter, skett delvis å betänk., R. o.
Ad. likväl måtte förklara alt Ståndet anser det beslut, som är faltadt i denna del af skatteförenklingsfrågan, såsom ett 22* 310
Den 5 Juli e. m. enda helt, der icke vissa delar kunna från de öfriga lösryckas, så vida detta beslut skall vara för R. o. Ad. bindande.
Afven jag instämmer med Hr von Troil i den anhållan att Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. derpå, att R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut i öfverensstämmelse med K. M:s nåd. propos. utgör eli helt, sä väl i afseende på markegångssättningen som öfriga sladganden. llr Printzensköld, Carl:
De af Frih. Palmstjerna och Hr von Troil nu afgifna yttranden äro sannerligen af den mystiska beskaffenhet, alt de icke kunna annat än hos mig väcka en viss förundran, äfvensom en viss nyfikenhet om hvad som med dem månde åsyftas.
Efter mitt förmenande, skola väl de beslut, sorn R. o. Ad. fattat i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ehuru de hafva i 3 afdeln:r hos R. o. Ad. tillkommit, likväl vara detsamma, som ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. godkänt K. M:s nåd. propos.
När man nu efteråt söker att tillvägabringa ett sådant förklarande, att de 3:ne besluten, som i sjelfva verket icke äro mera än ett, nemi. bifall till K.
M:s nåd. propos. i sin helhet, så sammanhänga med hvarandra, att icke någon ändring i dem kan lillvägabririgas, med min dre än alt ingen del af K.
M:s nåd. propos. i sådant fall anses af R. o. Ad. antagen så vore det för mig af stort intresse, att veta orsaken härtill.
Jag har eli, om icke obegränsadt, åtminstone ganska stort förtroende till dessa begge herrar och deras försigtighet.
Jag betvifla!- icke, alt något skäl, som man icke anfört, ligger till grund för denna framställning, men jag vill icke obetingadt, biträda den, så mycket mindre som jag tror att den öfver besluten och deras syftning innefattar en förklaring, som icke är så alldeles öfverensstämmande med lagliga former.
M. afgifvit i den fråga som R. o. Ad. på f. m. har pröfvat i ett sammanhang, utgör ett helt och det är ganska klart, att den sista delen deraf, nemi. markegängssättningsfrågan, är ett hufvudsakligt vilkor för beslutet i första punkten A, ett villkor, hvarförutan verkställigheten af punkten A skulle medföra ganska betydliga olägenheter, enär optionsrättens uphörande gör det, så mycket angelägnare, att markegångssättningen sker i full öfverensstämmelse med de verkliga gångbara priserna och det har varit Utsk:s mening likasom K.
M:s att föreslå vilkoret! för markegångssättningen pä ett sådant sätt, att man skulle vara förvissad att vinna ändamålet.
Hr Printzensköld har visserligen dragit i betänk, på f. ra. huruvida detta ändamål skulle kunna vinnas; men R. o. Ad. har i öfverensstämmelse med I3lsk:s förslag varit af den lankan, alt delta beslut bör fattas.
Skulle nu denna punkt genom R. o.
Ad:s beslut undergå en så beskaffad förändring alt markegångssättningens resultater blefve beroende af sådana ovissheter, som R. o. Ad., genom sitt beslut har trott sig kunna undanrödja, så anser jag att den första punkten äfvenledes bör förfalla och det är således i full öfverensstämmelse så väl med K.
M:s nåd. förslag, som R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut, att bifalla Utsk:s Den 5 Juli e. m. ' 341 framställning, sorn jag lior, all del af Hr von Troil gjorda förslag, endast är en följd af frågans behandling hittills och egentligen är blott ali anse såsom en repetition, af hvad som på f. ni. blifvit beshitadt.
Andamålet med hvad jag yttrat i anledn. af Frih.
Palmstjernas och Hr von Troils afgifna anföranden är numera upfylldt.
Jag har nemi. af Frih.
Palmstjerna fått veta skälet, hvarföre man gjort den framställning, sorn jag kallat något mystisk, all man nemi. eljest har att befara, alt hos andra RiksSlånd K.
M:s propos. kan blifva delvis bifallen, och osäkerhet om propos:ns resultat sålunda upkomma.
Under sådana omständigheter är jag långt ifrån all bestrida den förklaring öfver besluten, som Frih.
Palmstjerna och Hr von Troil föreslagit, ulan anser mig tverlom böra på det högsta förorda R. o. Adis bifall till densamma.
Uppå härefter framställd propos. behagade R. o. Ad. förklara, att ehuru de afdelmr Litt.
A, R och C af StalsUtskis utlät.
N:o 167, som innefattade svar å K.
M:s nåd. propos. i skalteförenklingsfrägan, blifvit hos R. o. Ad. hvar för sig uptagne till afgörande och bifallne, likväl R. o.
Adis derom faltade beslut afsiig
Ulskis i dessa afdelmne afgifne tillstyrkanden och förslag såsom ett oskiljaktigt helt, hvaraf icke någon del kunde lösryckas, utan alt i följd deraf R. o. Adis till de öfriga delarne lemnade bifall komrne all förfalla.
Fortsattes pröfningen af StalsUlskis d. 28 sisth
Maj och d. 2 dennes pä bordel lagda utlåt.
Nio 167 i anledn. af dels K.
M:s nåd. propos. angide de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, samt om förändring i nu gällande stadganden i afseenden på indelde räntors och kronoliondes utgörande och de årliga markcgångsprisens bestämmande, dels ock enskilde i samma ämne väckte motioner.
Härvid förekommo
Ulskis yttranden angide de enskilde rnolionerne.
1 :o ang:de ostskallen i Herjeådalen.
Den fråga som nu i motionsväg blifvit föremål för Ståndets öfverläggning, har förut vid sisth riksdag i precist samma skick jemväl varit underkastad R.
Sl-.s pröfning, endast med den skillnad, alt den då var föranledd af K.Mis nåd. propos. i ämnet.