Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen liar .StatsUtsk;s vägran blifvit åberopad häremot; roen då torde det tillåtas mig åberopa en annan myndighet, som i statshushållning torde öfverträffa sjelfva StatsUtsk., och det är BorgareStåhdet.
När detta beviljat 6,000 ruhlin förevar, ändamål, så synes också R. o. Ad. hafva skäl att göra det, hvarigenom 3 Stånds sammanstämmande beslut vunnes.
Det har hittills allmänt antagits, alt vederbör, embetsverks utlåtanden borde vara eliel' anses såsom sådana källor, hvilka skulle äga tillräckligt vitsord, äfven för R.
Sirs Ulsk., att derpå grunda sina omdömen.
Oin icke denna sats får gälla, så blir det i sanning ett ganska svårt uppdrag för hvarje kommande StatsUtsk. att pröfva och med någon sakkännedom framställa sina åsigi afseende på de frågor, hvilka underställas detsainmas pröfning; ty någon intuitiv kunskap i ämnet kan man icke begära att ett R.
St:s Utsk. skall äga, ulan det måste söka sin kilning af offentliga embetsverks betänkande!!.
Då nu dertill kommer, att StatsUtsk. liar, med begagnande af den rättighet Riksd.Ordn. lemnar, i alla dessa frågor äskat ett särskildt sammanträde med chefen för det förvaltningsverk, på hvars administration dessa frågor bero, och att samma Utsk. i vissa speciella frågor, såsom t. ex. den 0111 hamnbyggnaden vid Höganäs, för att vara ännu mera öfvertygad om riktigheten af den framställning Utsk. gjort, har, utöfver hvad som förut skett, sträckt noggrannheten af plöjningen så långt, att inan till och med anmodat personer af yrket, så väl handlande sorn skeppare, att inför Utsk. aflemna de upplysningar, som skulle kunna vägleda Utskrs omdöme; så skulle jag verkligen föreställa inig det R. o. Ad. täcktes inse, att 0111 Utskis omdömen varit ofullständiga, så måste det till någon del tillskrifvas omöjligheten för StatsUtsk. att sträcka sin pröfning längre än som verkligen skett.
Uti den nu förevar, speciella frågan får jag blott lägga ett skäl till hvad Utsk. redan anfört såsom orsak hvarföre man afstyrkt anslag till Norrtelje hamn, nemi. att man trott det alla anslag, som beviljades, borde, med afseende på företagens relativa företräde, uppföras, och att detta anslag är af den beskaffenhet, att Storamirals-embelets 3:dje afdelning, som deröfver haft att yttra sig, har, visserligen under vitsordande af anslagets relativa nytta, likvisst uttryckt den åsigten, att detta företag ej kunde anses såsom ett af dem, hvilka afdelningen trott sig böra företrädesvis förorda.
Det är klart, att då man ej ansett sig kunna på listan uppföra alla de anslag, sorn äro begärda, har roan nödgats inskränka sig tili de vigtigasle, och detta har vållat det missöde för Norrtelje, att D c n 22 Mars e. m. anslag ej af StatsTJtsk. kunnat t i 1 Istyrkas, hvilket jag nu endast får för R. o. Ad. äran framställa.
Välgerningar äro förtroende-frågor och kunna, då de rätt begagnas, bidraga till ett lands välstånd, men då uppoffringar dervid skola göras af det allmänna, torde man först höra taga i betraktande, om det allmänna deraf kan tillskyndas en motsvarande nytta, då det naturligtvis är Statens vinst att göra dessa uppoffringar, eller om de endast kunna medföra en fördel för enskilda corporationer, då Staten icke hör göra dem.
Det sednare skulle vara förhållandet i afseende på Norrtelje å, och jag skulle således utan all tvekan afstyrka allt anslag för upprensning af denna å, synnerligen som SlatsUtsk. sagt sig sakna alla nödiga upplysningar i detta afseende, särdeles hvad angår frågan om der skulle finnas tillräcklig tillgång på vallen; men jag tycker mig vilja minnas, alt i ett annat Stånd blifvit upplyst, ali någon vattenbrist i denna å icke vore att befara, ty den skall erhålla sitt valten från Östersjön.
Skulle förhållandet vara sådant, så anser jag att 6,000 r:dr vore en obetydlig uppoffring om de hlefvo använda för att bibehålla detta naturfenomen.
Den enda tvekan, som uppstår hos mig, och hvarföre jag icke kan tillstyrka anslaget, är, alt jag icke undersökt detta naturfenomens verklighet och befarar, att man måhända, sedan anslaget blifvit beviljadt, kunde få den upplysning, alt Norrtelje å, likasom alla andra åar, hemtur sitt vatten från sin källa och utfaller i hafvet.
Hr von Hartmansdorff måtte icke hafva förstått min mening, då han bemött mitt förra yttrande på sätt som skett, elier också har han dermed velat drifva litet abends spiglerei.
Det är möjligt att mitt yttrande var så ofullständigt, alt j ig gifvit anleda, dertill, men jag skall nu söka fylla bristen.
Hr von Hartmansdorff torde icke hafva glömt, att jag i förmiddags sökte förorda den allmänna grundsats, att hvad som skall gifvas af R, St. till allmänna communicalioner, och efter man beslutat att en del afbancovinsten t. ex. ovillkorligen skall utdelas, alt, säger jag, dessa summor böra reserveras så mycket som möjligt till nästa riksdag, pä det att den nya styrelse, sorn vi i dag gjort anslag lill, måtte komma i tillfälle alt tillse, luiru rättvisa i möjligaste måtto må kunna tilldelas alla, och huruvida de stora företagen, eller de som kunde anses vara af allmännare beskaffenhet, böra komma i fråga framför de mindre.
På detta sätt tror jag att Hr von Hartmansdorff bade bort förstå mitt yttrande, och att jag, när jag sist yttrade mig, egentligen ville hänvisa till den bristande rättvisa, som måste uppkomma, då man, på satt StalsUtsk. nödgats göra, sk jaber ifrån sig ett anslag t. ex. på grund af nu saknade upplysningar.
Ilade Utsk. t.
ex. sagt i stallet:
Vi 270 Den 22 M a r s e. m. finna här undersökning vara gjord af embetsman, vi finna således att det kan vara någon grund för anslag, efter vi tilltro dessa embetsman att hafva riktigt undersökt saken o. s. v., vi föreslå att en summa skall afsättas för den bär localen, med villkor att, på sätt Hr von Hartmansdorff sjelf i afton föreslagit, ortens innevånare utgöra hälften af kostnaden o. s. v.; då hade någon rättvisa varit följd.
Vi komma snart lill punkten N:o 29.
-6Z4 Den 27 November. sammanträde in pleno^ den 24 October 1809.
S- D. Företogs kill ytterligare granskning de nii Ukffsttcl remitterade memcritter, avgående Rikets Förswars-Werk, nämligen: i:nw.
Herr Oswu-ste-Lieutenanten och Riddaren af Kongl. Swards-Orden Larl kappes frän Hoglost.
R,ddcrs?apct och Adeln den 26 nastledne Iulir remitterade Memorial; hwarut! förcsiäs, der Swenska Krigsmagten mätte va der sätt okas, art sä snart KonnngcN ser sig i nödwandighet atk göra krig, borde efter Hans befallning, utaf all oroterad jord as hrvad natur och namn som hälst, upstallaS en Soldar för hwarje helt mantal, med undantag as i tjenst warande iHilitair-personekS Boställen, ibland hwilka likwäl de som innehades af Capirainer eller högre Offcerare borde deltaga till hälften men ds
M ndre och sämre länke Militairers-Boställen mara fria, hwakjämre en del swaga hemman i Halland, samt nägra Säterier, hwilka bliswit för högt till hemmantal upgisne, borde njura någon jämkning, samt att Städcrne, urom de dem förlik älagde Båtsmän, mätte, wid infallande krig-, för hwarie 20 gcomerrislka tunneland odlad jord nysätra en karl, som efter Konungens nädiga sörcffrifk kunde arwändas kill Soldal eller Batsman, äfweU som de störtte Städerne, som ej hafwa någon heryd, lig jord, ffnlle ataga sig en billig claösisicakion till urgöranoe af Sjöfolk.
Innehållandes memorialet i öfrigt, jämte förslag till Vesta rrouppers sammandragning, be - Den 27 November. 1655 bewäring, m. m. det projekt, act pä al! onpodlad jard meniilffor borde fä bosättas med wilker alt tvid krig tjena som Soldater. 2:0.
Herr CapitaincNS, Friherre kä. 6.
VVranAöls frän, Högloft.
Ridderskapel och Adeln de» zo sistledne
September remitterade memorials som jöresiär en organisation as ?lrmöen pä det för Landet fördelaktigaste och tillika minst kostsamma satt, samt upgifwer, såsom ntwägar derli!^, Armeens större rörlighet, inrättning af en cordon Srrand-batcerler pä de punkter af Riket, som aro mäst utsatte för ficndteligl anfall, samt Recrur-ffolors tillskapande, jämte till veste arrangemenler lämpelige ansedde utwägar; hwarförntan tillstyrkes, akt wid Kongl.
Krigs-Academien kunde tillförordnas eN ny lärare uri Strategien och Tac.ignen. Zio.
Herr Prosten Doctor käkrasi fran Högrvördlge Prcstc-Stäudek den 14 September remitterade memorial, hwaruii, säsoin förstag till Defensions-WerkclS pä Gottland iständsätrande, upgifwes art hwarje helt hemman pä landet borde npställa cn man, och Staden Wisby i proporlion, ökwer hwilken trouppe Kongl. Majit tillsatte och aflöuade erforderligt Befäl; atk tjenliga bewärade fartyg, med besättning af de Bätomän Gottland underhåller, borde, wid infallande krig hafwa sin station wid Gottland, atk ett Compagnie Artilleris alud mätte wara förlagd! i Wisby; akt Allmogen borde, såsom Landtstorm exerceras alla Sön- och Hclgedagar, samt att åtminstone' för hwarje 2: ne hela hemman ä 1656
Den 27 November - Landet och hmarje 22 öretal i Staden mätte upställas en karl , hrwarrgenom kunde upkomma en Baraillon al circa 620 man, fenn borde blifma stående tills allmän fred crhälleö, eller intill dest något siendteligk besök icke wore för Gottland akt befara, hwarefter pä Kongl. Maj-ts nådiga pröfning skulle ankomma, a k, efter inhämtad underrättelse om Linders innewanares egen önskan bestämma hnruwida dk!'Na BroupFe antingen bör uplösas, eller ock till lika eller'fördubbladr asiral för altid uuderhällae.
Utskottet ansäg desta memorialcr, som wiktnade om en berömlig palriokisme, hwar för sig wisterligen förtjena största afsee!!de; men-da err noga bedömande af de deruti förekommande högst wigtiga ämnen, syntes i hufwudsaken wara helt och' hållit militairiskt, samt för Oeconomiä-Utskotter bade nog wid-- sträckt och grannlaga, och Utskottet derfämte ägde sig bekant, att Kongl. Maj:t i under behagat tillförordna en Comilee, hwars befattning wore att upgifwa förflag till Förfwars-Werkets förbättrande, sä fann Utskottet sig böra kill Riksens Högloft.
Ständers wälbehag hemställa, om icke nämnde meMorialer kunde öfwerlämnas till granskning och beredande af omförmälde Comitee, som ej lärer underlåta, att a de i Memorialerne förekommande ämnen göra wed/rbörligt afseende.
Och ehuru åtskilliga af Herr Ofwerste-Lieutenanten gjorde förslag, -såsom mera oeconomiska, syntes böra af detta Utskott granskas, trodde likwal Utskottet, art, dä desta delar af memorialet angings ett ämne, hwilket af Rik - Den 27 November »6Z7 Riksens Högloft.
Ständer blifwik wid början af Riksvägen rul öfweriaggning afftagik, Utskottet icke borde för der närmarande, deraf inga i nägon prof» ning, uran tillstyrkte akt de samma , jämte det öfriga ftulle nl! mer a nämnde Comilse cfwerjämnas» luxirLi krotocollcr ?. P dsiettrs!,. D.ll Prssocoller!
Aa dek unn afsigt med mononen om Gottlands försm ar, hwilken af mia, såsom Riksdagsman fran orten blifwik wäckt och till verra Ulftoit remitterad, Hwars beredning jag hav äran öfwerwaka, ma blif» wa rätt först a adelig sä wäl inom Urfterrek soni inför Riksens Högloft^ Ständer, äfwen som oek, till nnd» »vikande afall slags misirydning, finner jag
Mig skyl dig till Protokollet anföra följande:
För att inför Riksens Högloft.
Ständer med sanning och wcrkcliga sörhällandet framställa detkä ärende, war der nörwändigt akt Uti Memorialet göra en tecire om Högstsalig
Konung (rustak den ZiSwisa bemödande akt af Landers egen physifta styrka bereda Landers försmak, hwilker likmäl landers inbyggare, ledde antingen af ren okunnighet eller dä radande fördom, ifrän 1772 alt intill 1788 motarbetade och synbart nekade sitt egit wäl genom en friwillig bewäring» Fjerde Band- 188» Men 16Z8 Dcn 27 November - Men alt denna oklokhet och sexto istiga gensträfwighel i farans stund, uran Konungens minsta anmaning eiler befallning, qnäfdcs och försvann, dä pä Landshöfdinge-Embcrers föreställning under 1788 ärs Krig med Rystland, om nödwäudigheten af Landers bewaring, 2,202 man genast antogo Kronans derstädes wid Fästningens raserande qwarlämnade gewär och exercerades. hwaremol alla andra manbara till 52 är och deröfwcr förbundo sig att med egna gewär, yxor, pikar och spadar utgöra en Landrstorm att försvara löen mol sköfling och härjande.
I denna berättelse war drt med sanningen och sammanhanget lika nödwändigk anföra den omständigheten, art Gottlands innewänare önskade och begärde wid fredsflu er >792 och 1791 hos sin dä och nu warande Lcuidshöfdmge arr fä behålla gcwären, pä det den upwäxande unadomen mätte derutinnan tillöfwas och Lanostorms-manjkapel i rullorne bibehällas, hwilke: Herr Landshöfdingen ansäg den riden mindre nödigt, kanske farligt, hwarföre ock en sadan begäran af Konungen asstogs.
— Att än widare i memorialet fästa upmärksamhelen uppå följderne af detta afstyrkande. rörande gewärens och exercisens bibehållande för bens inbyggare, i anledning af Allmogens och Smdsbocrnes egen otwungna önskan och begäran, hwilkcn 1792 wittnade åtminstone om en friwilligr lifnod medborgerlighckS auda för egit och Fäderneslandets förswar, kunde och borde dcn händelsen, som 1821 inträffade, af mia icke förtigas, da Länets Hösdrnge med ldensin byg - Den 27 November 1659 byggare ansag sig försatt i stundelig sara för siendleligt besök, sedan Engelska Flottan slagit sig genom Sundet, och under hwilken farhäga bekymret hos Folket blcf i en hast än fwärare, dä Herr Landshöfdingen lika brådskande sammankallade Allmogen pä gästgifwaregardarue med vpmnntran och anmaning alt under desi egil anförande genast gripa till wapen, hwilka ock efter rcquisilion, anskaffades ifrän fasta Landet, men huimr icke fram förr, än dä den befarade fiendtlighetcn war förswunnen- Icke man förtrytsamhet och förcbräelfcr wägrade Allmogen l8oi bewara sig, ibland andra i synnerhet af det allmänt yrkade skälet, alt de skulle med gcwären nu Mera endast lkada och föröda sig sielfwe, hwilket aldrig warit att förmoda, om, såsom af dem dä yttrades, de ifrän 1790 fatt behälla sina gcwäc och derutinnan wunnit öfning.
Dä hwar enda mautalsskrifwen karl wid klockorncs ljud och wardkasarnes antändande omkring hela Oen om qwäilen lämnade sikt hus och sina anhöriga för att hela natten samlas i »nastor i afsigt, akt wid Ryffa invasionen r8o8 göra med blotta händerne och utan minsta anförande sienden molständ, war jag som närboende wid landstigningsställer i den orjenliga och bekymmerfull» belägenhet, att tillika förnimma och afhöra Allmogens fwära mlätclser och nnsinöje, sä wäl deröswer akt geivären 1790 blefwo dc»n fräuragne, svin ock öfwer dä warande General-AdjmantenS för Flottorne, deras egen Landshöfdinges efrerlätenhet, alt, under z:ne mänaderö öpen sjöfart till Gottland, widtaqa nägon enda vnstalt till Sjöst eller Lands om bcwäring eller Örns försmak, och af hmil. kel i6§-> Den 27 November» ket yttrande uti mitt memorial jag icke kan ätertaga erc enda ord, och det sä mycket mindre, som det kan fullnäs, akt befalhafwande Amiralen i Carlscrona i bref elier memorial kill General» Adjutanten gjort påminnelse om Gottlands sörswar, men utan någon werkställighet.
Ändteligen utan minsta blodspillan pä någondera sidan blcs landet frän fienden befriad! genom Herr Baron och Amiral Österströms kika wisa som senna underhandling, en omständighet, den enda som historien skall kunna framwisa tilldragit sig med någon enda Os befrielse, under be blodiga krig, som i snart 20 är härjar alla werldöbelar, och hwarigeuom högbcmälde Herr Amiral, Utom andra stora sörtjenster emot Konung och Fädernesland, uprest sig en ärestod, åtminstone i GokklänningarncS ourplänliga tacksamhet, som skyldigaste och lika warogkiga högaktning.
Ofwersten Baron kleet^oost, Ofwerste ak klint sammankallade inom fä dagar efter fiendens fordrifwande all Landers Allmoge pä g:ne ställen inom Länet, att besörja om Landels sörswar och bcwäringen.
Allmogen och alla andra ingingo enhälligt, att, såsom under 1788 och 1790 örs krig mangrannt gripa till wapen.
Pastorernc äkogo sig acr i Sockenstämmor »prutta förtekningar pä alla dem, som inom Pastoratet skulle bära Kronans gewar, och hwilka med egna samt pikar, yror och spadar skulle utgöra Lanbtstormen.
Härmed wörö alla i Landet nöjda.
Men wid sjelfwa enrolleringen och da Krouogcwären skulle as Garnizsns-Officerarnc urdclas, inaste för berka Konungens gifna ber Den 27 November. . r66i befallning werkställas om Landtwävnels upräklande af ynglingar emellan i 8 och 25 är.
Witz noggrannaste wcrkställighet af denna föreskrift, blef följden den, att flera hela hemman inom Socknen lämnade ingen enda Karl, hwaremot af andra fulla hemman utgjordes z, 4 och deröfver som moro emellan 18 och 25 ärs alder.
Pä berla sällek nprältades 1,200 man Landtman», som öfwades först inom Socknarne af Under-Officerare, sedan Compagnicwis och sist i September och Ocrober mänader Batcaillonswis.
Häraf hände att under berguingsliden wista hemman lebo brist pä arbatare, hwaremot andra deraf kände iiigen förlust.
A-minstone i södra Häradet och den delen der jaz är boende, funno mängden af wältänkande husbönder del wara billigast all utgöra en man pä gärd eller 1,12-3 man och resten af Wisby Stad, hwarigenom alla med kläder och föda drogo en lika börda inom Landel, hwilket as dem ansägS sä mycket rättwisare, som Landels innewänare, uppå silk gjorda underdäniga förbehåll, erhöllo Konungens nådiga försäkran, att della Landrwärn aldrig wid något tillfälle skulle kunna dragas ifrän lander till andra Provinsers försvar.
Skalle den under kriget 1788 och 1790 wihlde fria och modiga anda ett försvara sin Fosterbygd, och hwilken ändteligen syntes lifwad 1828 wid återföreningen med wärk Fädernesland Swerige, nu mera wio denna ndepunkt wara q väsd eller aldeles steckttad hoö mine Landsmän,-st förtjenande: r662 Dxn 27 November - ival akt noga utforskas hwad som dertill kan wara orsaken, eller hwem sädant wällak, och har i sädan händelse mycket bedragit mia tvid framställandet af nödwändigheten af Gottlands förswar och medlen dertill, och bLr ssaiigen tro, att det aldrig war Almogens rena öfvertygelse 1808, enär den mangranut urlofwade inför Protokollet, att lika mangrannc som under 1788 ärs krig lära öswa sig i »vapen och förswara sitt Land.
För öfrigt har af mig någon rotering aldrig blifwit föreslagen, hwickeu enligt Negerings-Formen Utan af Konung och Ständer icke kan uprättas.
Men sedan man försummade eller wägrade ifrån 1790 att »inderhälla Folkets kistiga energie i wapen-öfningen, hwjlken dels af Ryssa besöket, dels af Konungens befallning ater mäste wäckas, 06) dä derigenom nu ändteligen 1,200 Landels innewänare uti gewärs handterande hunnit till den färdighet/ att Ofwersten Baron ckleetcvoocl högtidligen förklarade, att Landtwärns-Bataillonerne pä Gottland i den delen uti ingen omständighet estcrgäfwo den reguliera Trouppen, sä förmodade iag, att, under sä krigissa tider, det skulle wara ett förloradt arbete och längr farligare lämna hela Ryssa akttraillen nied de siere wid hamnarne anlagve batterier utan minsta förswar, sedan 6oo man Landlwärn redan i Junii eller Julli mänadcr uplösteS, och all anledning war att de ännu qwarstående 600 man innan korrt och »vid wnnnen fred med Ryssland skulle förasssedas.
I händelse hwaraf jag ansäg det i min ian - Den 27 November- 1665 tanka nyttigare borrtföra frän ö-n alt krigsförråd och ammunilion, och »u som förut lämna Landet lill sitt egit öde, utan minsta bemödande att af Landets egen styrka underhälla hwarken Landtwärn och Landtstormcn, an mindre Arrillerie eller någon regulier Trouppe, och stille vä detzt- mänader, under min sränwaro, detta blifwir emot förr öen radande tankan hos mine Landsmän, sä olik en as htvilken w> gemensamt lifwadee under Hogflsalig
Konung Qustnk den Zidjes regering, dä är snarare min önskan att Allmogen och öfrige Landels irnewäxare, Befallande och lydande, rala t rent st-räk och sade öppei: ''Wi kunne, Wr wilfe icke försvara ost.
Olc>k ^solr. käkissus.
Likheten med det lill Högloft.
Occonvmiä- och Beswärs-UrfkollclS Bcredninas Prorccoil. den iz Oclober 1809, inlämnade dicie men, som pa Författarens begäran, skulle tilt Respective Stanven medfölja, bestyrker Lx Ockicis k. betsel.
Begärdes pä Bardet.
Ständers Lag - Utskotts Betänkande, i anledning as Riksdagsmannen - isiö-4 Den 27 November.
Nen Joban lila^nus VVL-sllnAs frän SieN4 de och Tuhundra Härader i Westmanlands Jonss Knäersious frän Sunnerbo Härad i Kronobergs tzän, 2:11c sarstildle, samt I. larssons och Lr-o l^brskons frän Örebro Län gemensamt hos Hederwärda d^nde-Sländek ingifne, kill LagUtskottet remitterade memorialer, angående yrkad skärpning i strasser för Tjusiiader, m. m.
Uti det Memorial Riksdagsmannen äVcstinc;- afgifwit, hwari kläban kokrslon fran Jonköpings
Ogn instämt, yrkas strängare bestraffning 1:1110 för rjufnader rui de pä något afstånd fran dyarne belägne iskällare; ?:do för olofligt horrrragcmde af frukt ä planterade trän och tränas förderfwand-e; z-o föp stogs amerka», som i stället borde kallas skogstjufnad, hwarjämke blåkarr kekrslon giorr del tillagg, <nt straffet borde ökas för dem, som stjäla till bleknad urlagde wafnader och garn, alwen som Jonss Anäerslon i allmänhet föreslagit sadank stärpande -af straffet för tjufwar, hwarigenom de antingen blefrvo aldeles betagne tillfälle akt stjäla, eller ock derföre singö en afgörande sträck; och flnteligeii hcrfwa.
I. garsson och Lrio ?ekrston hemställt, ait alla genom Kongl.
Förordningen angående ändring uti allmänna kageus stadgande i ärstillige rum af den 20 Januarii 2779 ursatte lindringar i straffet för rjufwar, mane uphäfwas och allmänna lagen i sin Mikali äserställas.
Wd ^Den 27 November. 1665 Wid bestämmande! af straff för mistgerninga?
och lagbrott eller del redan msatte straffeks ffärpning, mäste
Lagstiftaren i synnerhet rådfråga sin nicnmffo-kännedom, grundad pä äldre och senare kiders erfarenhet, som bestyrker ten sanning, an icke uagot drokt förekommss genom en öfwer wist mätra böld bestraffning.
Med lankan fastad pä böjelsernas manliga driffjädrar och riktning, skall han anse meriniskan icke allis fela af önska eller förderf/ uran äfwen af swaghet eller brist.
— Att bestämma ansmarighetcn i jämnt förhållande till dst onda mi hwarje handling, utgör ratrwisan i Lagstiftarens steg, ty med minsta a fw ikel se fran denna norm förnärmas antingen Samhällets fordran, eller straffas personen, men icke förbrytelsen.
Da alia bestraffningar hafwa till afsigt den brottsliges förbättring och andras warning, bör Lagstiftaren noga iakttaga nystnämnde medelwäg, om han icke skall förfela ändamälet, sa wida hwar och en äger i naturliga medwekandet en regel, efter hwilken han, ehuru ofta ensidigt, bedömer egna eller andras handlingar; och i alla de händelser, dä samma regel anses wara öfwerskriden, genom något älagdt Härdare lidande, wäckes önska i hjerta! och kansta» förhärdas.
Med sadan öfwertygekfe har Lag-Utskottet öfwerwägat hwad i vflvanberörde memorialcr blifwit yrkadt, derwid Lag-Ulffsttek, i afseende pä stölder i allmänhet, funnit sig icke äga anledning tillstyrka nägon skärpning af det straff gv, ai, -12,49, 46, 47, 49 och 50 Capillen Mlsgcrmngs-Balken »666
Den 27 November - sanik Kongl. Förordningen den 2« Jumarii 1779, jämte flere Författningar, för sädane förbrytelser ut. sätta; Och da Kongl. Majus nädiga sörlluring den 23 Martti 1807, öfw r lagens stadgande i arstillige rum, med närmare bestämmande af hvad förut derom warit stadgadt, innehåller, att 6 §. i 40 Cap. Mistg.
Bal.en, sam beläg-er inbrott med nio par spö för mansperson och szu pär ris för gwinna, stall lämpas till de händelser d- någon ulöfwar mäld och sämedelst genom maag, m -, golf, tak, dörr, lucka eller fönster öpnar sig ingång i annan mons med las försedda och igenlösta eller rg? stängda rum eller hus, elier ock besterwr sig af yrkar eller salsta nycklar eller annan list för att inkomma i sävant hus eller rum, och der uran a' > lide pä stället, hwarest huset är belägit, eller om Let Lc bebodt eller icke; i följd hwaraf de »ni Riksdagsmannen äVeslinZs memorial omiörmälde iskällare äro, i afseende pä stölder, till säkerheten lika med bonings och andra hus ansedde, kan Lag-fftstotlet icke tillstyrka bifall till hwad härom särskildt blifwit hemstäldt.