Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver gjerde anmärkningar vid Utskottets Betänkanden, rörande sättet att reglera Marknadstiderne; om skyldighet för Lappske Nybj-ggares Söner, att ingå i allmänna Beväringen; angående tillstånd för Kyrko-hemmans åboers efterlemnade Enkor och Barn , att företrädesvis till sådane hemman erhålla åborätt; om Tiondes utgörande och ständige Tiondesältningar ; och rörande väckt fråga om förändring i skyldigheten att utgöra Afräds- och Krono-Tionde Spannemål, samt andre på hemmanen indeldte Räntor ; om inköp för Statens räkning af ett utaf Canzli-Rådet Schoerbing utgifvet arbete angående Skogshushållning DenigNovembwf. tn, gen , samt i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande rörande väckt fråga om rättighet för Extra Roterings-skyldige , att anställa legning inom Bevärings-åldern.
Alla dessa Protocolls - Utdrag lades lill Handlingarne.
In Fidem Protoeolli O. J.
Lager heinr, Onsdagen den 19 November.
Plenum klockan 5 eftermiddagen, Öppnades Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot i Expediiions-Utskottet, efter Herr Stjernstam, Ludvig ; och hefanus dertill hafva blifvit utsedd: X) e n i $
N o ▼ e m b * r e m.
K:o 3013 B.
Herr Rosenblad* Bernhard.
Vid förnyad föredragning af Lag - samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 4 och 15 dennes, under N:ri« 330, 33i och aoo afgifne» samt den i a och i 7 derpåföljde eftermidda.':arne på hordet lagde , Utlåtanden» i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut medeldte Betuukanden. i:o
Angående utfärdande af en författning, som bestämmer ordningen för fastställelser och ändrings sökande, i afseende på af Landtmätare verkställde gärdesgårdsdelningär. 2:0 Angående ändring uti Kongl. Brefvet den 14 April 1791 , samt Kongl. Förordningen om Landtmäteriet i Riket den 13 Augusti 1783, i hvad rörer föreskriften om skiftens antal vid Storskiftes förrättningar. 3:o Angående SjÖ-Lagens öfverseende m. m.
Fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet o®h Adeln hifallne.
Den 19 November e. m. *69 Utskottens ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Ilandlingarne.
Då nu å nyo föredrogs Lag-Ulskottets den 10 dennes under N:o aa5 afgifne, samt den ra derpåfÖljde eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut rneddeldte Betänkande, öfver Herr von Harlmansdorifs , August, Memorial, innefattande Förslag om hvad vid Lag förklaringars utfärdande bör iagttagas ; fann Ridde'i%kapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige 'frenne Riks-Stånden bifallet, för dess del dervid låta bero.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utkottets den 10 dennes under N:o 2:1b afgifne, samt den 12 därpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut medelte Betänkande öfver Kongl. Marjts
Kådiga proposition, angående upphäfvande af 8 §. i i:sta CapUtsöknings
Balken samt ändring af 2. §. i 45 Ca p. Missgärnings Balken, och öfverskriften till samma Capittel och Balk ; fann Ridderskapet och AdeJn, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bi - ?70
Den 19 November e, m. fallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande böra läggas till lLindliugarne.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ulskoltets den 8 dennes under iN:o 212 afgifne, samt den 12 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrilvelse, om den nya EvangeliiBokeus antagande, uppå derom af Högvördigc Preste-Ståndet gjord underdånig framställning.
Hvarje förändring af det, som rörer och sammanhänger med menniskans inre väsende måste med yttersta varsamhet verkställas, och aldrig företagas utan trängande behof; äfvensom det nya man vill sätta i stället bör äga en afgjord, en i ögonen fallande, förtjenst framför det af vanan belgade och kärt blifna gamla.
Något allmänt kändt behof har visserligen icke påkallat förslaget till en ny Evangelii bok.
Om förhållandet varit sådant, hade icke en så långvarig strid derom uppstått, ej eller bade våra Trosförvanter i Tyskland och Dannemark bibehållit denna samma Evangelii Bok oförändrad, som man nu hos oss mot en ny vill bortbyta.
Den öfverträffande förtjensten hos den nya Evandelij Boken Den 19 N o v ftrn b * r #. m, 571 framför den hittils brukliga, torde också blifva något svår alt utmärka.
Hvad hufvudsaken angår HÖgmesso och Aftonsångs Texterna , så kunna de i den nja icke vara hem tade annorstädes ifrån, än i den gamla, de mäste vara tagne ur Bibeln, förnämligast ur Nja Testamentet, och således hvarandra temligen lika i värde.
För öfrigt innehåller en Evangelii-Bok ColJecler ocb Böner ; de äro menniskoverk, och de kunna således vara af mjcket omskiftande balt.
Jag vill också icke påstå, alt de gamle ju icke hafva brister, men äro de nja verkeligen bättre?
Kunna vi hemta någon anledning lill försäkran derom ?
Böner äro icke annat än det varma hjertats, den rörda, hänförda, känslans liksom ovilkorliga utgjutelse, och då hemställer jagom det är sannolikt att man CommiUe-vis skall kunna, hopskrifva och hopcorrigera bättre böner, än de gamla?
Celeris paribus hafva utomdess de gamla bön erne förträdet i anseende till allmänhetens vana vid dem.
Således kan jag ej inse någon fördel af en förändring i detta afseende.
Flere olägenheter skulle der- emot af de nja texternas antagande uppkomma.
Att en sådan skulle blifva följden af den nja Evangelii Bokens antagande, vid undervisningen i Prest-Seminarierne, har en man, sorn man väl öfver detta ämne måste tillerkänna det högsta vitsord, vår grundlärdaste Theolog, Herr Doctor Ödman, i en trjckt skrift, med den honom egna klara bevisning ådagalagt.
Delta var dock ej den 47* Den 19 November e4 m. enda svårigheten.
Folket, i synnerhet Allmogen, bar vissa bemärkelse dagar utaf Festernes Prediko texter oftast bestämda.
Om nu dessa förändrades skulle allmänheten vid flere tilfällen befinna sig i en ganska pinsam förvirring, och t. ex. hvad skulle bonden Säga, om Midsommardagen upphörde för honom att vara Johannesdöparens dag' för alt i stället bli en slags Sommarfäst af hvilken han svårligen skall förmå att fatta betydelsen.
Dessutan hafva visse Postilior sedan längre tider tillbakagått i arf från får till son , och utgöra i Allmogens hus en skatt, hvari den redlige husbonden läser för sitt husfolk om Söndagarne, då de icke besöka kyrkan.
Ku kommer en ny Evangelii-Bok; texterna passa ej mera in på dagarne och den fordna så kära och dyrbara ska<ten är obrukbar.
Det har egentligen varit arne omständigheter, hvilka uppgifvits såsom orsak till förslaget om en ny Evangelii-Bok, dell ena att texterna i den gamla skola gifva Preslerne så föga tjenliga ämnen att predika öfver.
Tillätes det mig att härom yttra min öfvertygelse, så låter den så : att den ifeke synnerligen måtte vara genomträngd af Christendomens anda, som icke ur sin känsla hemtar ett lätt medel, att hjelpa sig ur förlägenheten.
Och har då den nya Eyangelii-Boken allestädes
Djelp* utur Den ig November e. m *73 utur denna nöd ?
Jag liar skäl, alt ej förmoda det.
Redan den första Söndagen af Kyrko-året erbjuder ett exempel.
I stället lör gamla Texten :
Frälsarens intåg i Jerusalem , läses i deli nya början af Johannis Evangelium.
Lätt mäste man kunna tänka sig förlägenheten r bos mången stackars Caplan på landet, hvars speculativa förmåga icke ulan svårighet en gång kunnat löija med Pienuings Logica , om lian för sin menighet skulle finna sig nödsakad att förklara detta .oändliga djup af Mystisk Melaphysik , sorn ligger i början af St. Johannis Evangelium.
Den andra omständigheten, som man emot uen gamla Evangelii-boken anmärkt, är, alt texterna icke följa i naturlig ordning.
Och har man velai linna sig stött deröfver, att t. ex. man talar om, huru Frälsaren inred i Jerusalem, fyra veckor förr, än man firar minnet af hans födelse.
Således se vi äter här ett utbrott af lidens tendens , att söka få allt så snörrätt .efter en viss abstract begreppens oriktighet.
Denna liär framträdande under formen af Cronologiskt nit, förekommer mig såsom afmyoken likhet med Smak-Theoristernas ifver för de tre enheterna på Theatern.
Men liksom der den med poetiskt sinne begåfvade åskådaren, telagen af Dramens förtjenst ecb. Bidd. o, Ad, Prot. 10 B, », Afd. *74 Den 19 Nsvérafeer e,«m spelets lif, under sin förtjusning icke , med Almanachau i hand , efterräknar , huru många decennier, som förflutit mellan hvarje sänkning af Ridauen ; lika så litet är den religiösa känslan hunden vid någon tidföljd , eller störes det ringaste deraf, om denna något blir ruLLad.
På dessa skäl skulle jag för min del vara böjd att förena mig med Hedervärda Ronde - Ståndet, sorn yrkat, alt ifråga, varande förslag skall hvila, intill dess nya Bibel - Öfversätluingen binnér fullbordas ; emedan då det en gång sker, mäste della nya Evangeiii - Bok förslag å nyo göras om.
Det Högled.
Utskottet har icke förbisett denna vigtiga omständighet ; tvärtom har det medgifvit, att en ny Bibelversion bordt föregå förslaget lill en ny Calecbes, en ny Handbok med mera.
Men säger "Utskottet, med ett slutningsätt, "sorn endast ;ir 1820 års Besvärs - och Oeconomie-Utskott eget, då detta ej blifvit vid desse förändringar iakttaget, vore det ej skäl, att i närvarande afseende förfara på annat sätt.
Utskottet har dymedelst gifvit till känna sin mening vara, att för det man en gång handlat origtigt bör man dermed alltid fortfara.
Det vore emedlertid föga tröstande för allmänheten, om
Utskottet antagit detta till orubbelig regel för sina åtgärder.
Dessutom torde det vara tydligt, att Bibelöfversättniiigen åste hafva mera inflytande på Evangeiii kejs, är på de öfriga nyss nämnde lithurgisi©
Den 19 November e. sr; *75 Handledaingarne j emedan den förra hufvudsakligen består af utdrag ur Bibeln.
Jag skulle derföre heldst vilja, emedan jag anser det för det rigtigaste, vördsamt tillstyrka Ridderskapet och Adeln, alt instämma uti Bonde-Slåndets beslut, alt ingen förändring uti Evangelin Boken rnå vidtagas, innan den nya Bibelöfversättningen varder fullbordad; men da della Betänkande nu första gången är under pröfning, och ej utan föregången piterremiss kan förändras, hvilken—-ty jag känner Höglofl.
Besvärs- och Oeconomie-Utskoltet — troligen icke skulle tjena till annat än tids utdrägt, så då Utskottet föreslagit ämnets hvilande intill nästa Riksdag, hemställer jag, med erinran af den gamla satsen: den som vinner tiden, vinner alli, att Utskottets nu uppläste Betänkande må varda bifallet.
Herr Grefven och Landt-M'arskalk en gjorde proposition till biiall af Oeconomie-Utskoltets förevarande Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades.
Föredrogs ånvo och bifölls Allmänna Besvärs- och.
Oeconomie-Utskottets den 8 dennes, under N:o ai3 afgifne, samt den 12 derpålöljde eftermiddagen på bordet Jagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga 0111 bestämmande af en viss tid för *76 De nig November e, m. bortvandrande personers a/Fdrande ur Husförhörs-iängderne.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs- och Oeconomie - Utskottets' den 8 dennes under M:o 214 afgifne, samt den 12 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldle Betänkande, 0111 föreslagne medel till förekommande al åtskillige förmente missbruk vid Prest-val.
Herr Ribbing, Arvid: -Utskottet, så väl som erfarenheten, har vitsordat gagneliglieten af de föreningar om presträttigheter som blifvit i allmänhet vidtagne.
Detta gagn tror jag likväl kunna ytterligare utbredas, om man antog deljjförslag, att C01H sistorium skulle, så snart Pastors ledighet inträffar, söka tillvägabringa dylika öfverenskommelser.
Man känner de mångå ledsamheter som vanligen åtfölja Prestval.
Försandingarne göra då ofta alla möjliga försök, att få Presträttigheterne nedsatte, och i den nion Candidalen härtill är beredvillig, eller icke, erhåller eiler förlorar han rösfrr till Pastoratet.
Förfaltningarne äro nu sådane, att så snart någon af vederbörande begärt förenings -uprättande, skall den ock ovilkorligen ske, antingen på sätt Pastor och För - Den ig November e. m‘ VI samlingen öfverenskomma, eller i saknad af denna öfverentkmmelsé pa sätt Kongl. Maj:t förordnar.
Jag får derföre vördsamt tillstyrka Ridderskapet och Adeln , att bifalla Utskottets Betänkande med det enda tillägg, att så snart alt Pastorat biifver ledigt, det bör åligga Consistorinm att genast, å den blifvande Pastorns vägnar, begära förenings uprättande med Församlingsboerne om prästrällighe. terha, och sältet för deras utgörande, samt denna sålunda gjorde anhållan sedau i Laga ordning fullfölja.
Herr Grefven och Län dt -Marskalk en hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla Oeconom ie-Utskottels Utlåtande, endast med den förändring, att, så snart elt Consistoriel Pastorat varder ledigt, förenings upprättande om Presträttigheterne bör genast, och, derest möjligt är, före valet af Consistorium, å den blifvande Pastorens vägnar, sökas,och i .föreskrifyen ordning lullföiljas.
Herr Ribbing anhöll, alt de öfrige Riks-Slånden mätte inbjudas att uti detta beslut med Ridderskapet, och Adeln sig förena.
a78 Dea 19 November e. m.
Föredrogos å nyo och gillades följande Banco-Utskoltets den ii och i3 dennes afgifné, samt den 16 derpåföljde på hordet lagde , Utlåtanden: N:o 70.
Den 21 Februarii, 601 tainen 16 R:dr, Soubalterne-Officerare 10 R:dr 32 sk. årligen, och så vidare.
Har nu staden sådana privilegier, eller ock är så fattig att den icke kan bestrida en emot närvarande priser svarande och i jemförelse med andra garnizoner billig inqvartering, så torde onekligen Statsverket vara skyldigt härtill bidraga , och Wen-' des ArtilleriRegementets personal ej längre gå i mistning af en förmån som är militairen tillerkänd i alla iand och alla tider och förutan hvilken den knappt beräknade lön, denna corps nu njuter blir otillräcklig, då i Christianstad hu-shyrome äro dyrare än i någon annan, åtminstone än i de flesta småstäder och veden kostar omkring 12 R;dr Banco famnen, Stadens inqvarteiingscommissions föregifvande att den icke mägtar åstadkomma högre inqvarteringsafgift, lemnar jag i sitt värde; såsom husägare derstädes, känner jag sjelf, att origtige grunder följas vid denna skyldighets utgörande, och att genom dessas förändrande, inqvarteringen, äfven ökad, blefve mindre känbar.
Man torde icke kunna säga att inqvarteringsafgiften är dryg, då hela sammanlagde summan som staden betalar, utgör circa 1,100 R:dr, eller dubbelt så mycket sorn FortificationsCapitair. en och dess materialbokhållare erhålla i inqvarteringspenningar af Statsverket £>0,2 Deri 21 Februarii, i följd af den värdering å husrum, som borgeiskapet uppgifvit.
Det vore kanske här stället att fästa vederbörandes uppmärksamhet på den omständighet, att vissa städer äro med garnizoner försedde, och således som de sjeljve kalla det med inqvartering betungade, då andre deremot icke hafva 6adane ©ch således slippa vidkännas inqvarteringstunga; en allmän reglering städerne emellan borde kanske äga rum, till gemensamt biträde.
Hvad jag likväl för nain enskildta del tror, är att ingen stad förlorar vid att äga garnison, emedan större delen af militairens contanta underhåll alltid blir en behållning för staden och kringliggande landsort, jag fruktar att Christianstad, beröfvad sin garnizon, snart förföl le till en Köping, kanske vida under Åhus, dess nu, varande lastageplats.
Likväl måste emellan stadens folkmängd, det vill säga de inqvarterings* skyldige och garnizonens styrka ett visst förhållande äga rum och detta förhållande finnes, icke här, sådant det borde vara, ehuru att manskap och en del underbefäl äro i Kronans casserne förlagde.
Uppå de af Regementsbefälet, i detta äm,- ne hos regeringen för längre tider tillbaka, gjorde besvär, har Regementet erhållit nådigt löfte om ärendets föreläggande för Riksens Ständer, och det är äfven på sådan grund jag
Den 21 Februarii, 603 trodt mig nu böra deruti begära dess afgörande.
Att Regementets Tyg-stat äfvensom commendanten måtte blifva ihågkommen vid den i-eglering jag nu ödmjukeligen begär, torde falla af sig sjelf.
Tvänne härhos bilagde ansökningar , sorn till mig inkommit bevisa huru svårt Regementets handtverkare anse sig vanlottade genom inqvarteringens nuvarande skick.
Jag anhåller ödmjukast, att ctetta memorial må blitya till vederbörligt
Utskott remitteradt och derjemte communicerat med Vällofl. Borgare Ståndet.
Herr Löwenjhöm, Jacob Joham Vördsamma°t vågar jag anhålla* att några, ögonblick få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, medelst framförandet af de tankar hvilka hos mig uppstått i anledning af den frågan sorn blifvit väckt, om den inom vårt kära fädernesland härskande allmänna nöd och förlägenhet samt den i följd deraf ansedde nödvändighet af minskning i allmänna skatter och utskylder.
Jag känner alltför väl vådan att inför en. så upplyst församling hoja min röst uti detta vigtiga ämne, men då jag icke kan neka mig den tillfreds - 604 Den 21 Fehruarii, ställelsen att hafva yttrat mine tänkesätt,hop} pas jag att Ridderskapet och Adeln täckes finna mine framställningar grundade på sann patriotisme och fosterlandskärlek, samt derföre öfverse de brister som deri röja sig.
Flere värde Talare och i bland dem Friherre Rudbeck hafva skild rad t derr nöd hvari Sverige för närvarande skall vara försatt, samt, såsom medel till förekommande häraf föreslagit nedsättning äf allmänna skatter och ntjkylder ; jag åter vågar påstå, att om det uti vårt Fädernesland skulle finnas någon verklig nöd, så kan densamma aldeles icke afhjelpas genom förminskningen af allmänna utlagor.
Första sättet härtill är, efter min tanka, att medborgarna i allmänhet lifvas af ett starkare interesse för den inhemska produetionen samt aflägga den smak för lax och öfverflöd, som så allmänt tagit öfverhanden från de högste till den lägste.
Att hindra denna förderfiiga smak att vidare fortfara uti vårt kära fädernesland och att om möjligt är aldeles förjaga den för kommande tider, bör efter min öfvertygelse vara hvarje patriotiskt sinnad Riksdagsmans innerliga önskan och ifrigaste bemödande: att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om utfärdandet af en allmän klädförordning hvari förbjudes så vidt möjligt är ali förbrukning af rådane varor och ejfecter, som äro afutländfk tillverkning.
I afseende på öfverskridandet af denna förordnings föreskrifter, kunde sådfän an - Den 21 Februarii, 605 svårighet äga rum, som vore för ändamålet tjenlig och för brottet lämpelig; så att ingen Embetsman, vid förin flen af sin flen fl och ingen Adelsman, utan att förlora sitt Adels skap, kunde bryta emot den, emedan han vore att anse så» sorn fiende till sitt fädernesland och på sådan grund hvarken af Konung eller medborgare förtjenade förtroende.
Ingen ting kan dessa utom vara mera olämpligt, än att i ett land med det climat, som Sveriges, efterhärma
Sö-i derlänningarnes och andra nationers klädsel och dermed åtföljande lux.
Jag vågar hysa den tankan, ja! jag är öfvertygad derom, att Högloft.
Ridderskapet och Adeln, som vid alla tillfällen gifvit de mäst omisskänneliga prof af sann patriotisme och oegennytta, skola vara de första, som ock-t så nu för sitt älskade fäderneslands väl göra någon uppoffring.
De öfrige medstånden skola äfven snart inse nödvändigheten deraf och lifvade af samma fosterlandskärlek, icke åsidosätta något medel, som tjenar till medborgari nes sällhet och välstånd.
Det som mäst skall upplifva denna ofvanr nämnde inhämska production och dermed landets välmåga, är en fri närings och handelsrättighet.
Rättigheten för en fri medborgare,' att opåtalt få odla de naturliga anlag Försynen lemnat honom, så vidt de leda till ett ädelt ändamål och äro påkallade af eget behof, är efter min öfvertygelse för helig, att 6o6 Den 21 Fehruarii. iden längre bor vara inskränkt inom de trän'- ga gränsor som Skr djorf attningame föreskrifva; utöfningen af denna rättighet står dessutom 1 ett sä nära samband med allmänna välmågan , att jag sannerligen icke kan begripa, huru eri så upplyst nation som den Svenska , icke länge* sedan sökt deraf draga den gifna fördelen.
Frihet i handel, skall för den handlande medborgsclassen och för landet i allmänhet, medföra de största fördelar} då en allmäri klädförordning bestämde, hvarmed icke allenast hvarje Svensk borde vara klädd, utan också’ dess boningar vara meublerade, hvarvid, sorii jag förut haft äran nämna, allt utländskt, så vidt möjligt vore, borde vid ansvar förbjudas, så torde någon synnerlig förbrukning af dylika varor icke bär komma i fråga.
Classen skulle derigenom icke finna någön annan afsättning af dylike varor, än den, som genom corhmissions- och transporthandeln kunde åstadkomma» , hvarigenom en icke obetydlig, men mera redbar förtjenst stadnade 1 dens händer och derigenom vårt jern och andre väre hos Utländska Magter begärlige varor skulle för landet bibringa den största vinst.
Vi undgingo derigenom att underhålla en kostsam kustbevakning och en sådan mängd tullbetjening, som tjk, hvilka, enligt hvad allmänna omdömet påstår, icke på det aldra minsta uppfylla ändamålet med deras bestämmelse; tydligaste bej viset härpå är utan tvifvel det, att man i hvilken stad , ja snart sagt i hvilken vrå af riket som hälst, kan få köpa lurendrägeri- varor af livad namn det vara må och till öfverflöd, och Den 21 Februariit 'dessa skola aldrig upphöra att hos medborgarbe vara begärlige , så länge icke förbrukningen deraf är förbjuden.
Huru mycket smaken för sådane saker inrotat sig hos den ringare folkklassen och hos tjenstehjon i allmänhet, bar erfarenheten tillräckeligen ådagalagdt.
Hvad som också icke ringa härtill bidragit, är Gård fari-handeln-, jag är sjelf boende i den ort, hvarifrån dessa personer utvandra och kan sålunda intyga icke allenast oin den lux som råder inom dess egna boningar, utan äfven huru de genom credits lemnande förfört andre dertill.
En sådan handlande Vestgöthe medför under ellisi resor vanligen högst litet inhemskt ti 11— tyerkadt gods , hvilket dervid oftare tjenar honom till att dölja det större förrådet af ut ländskt och lur enär eijadt, än inbringande af någon påräknad vinst.
Huru mycket hafva icke ijenstehjönslönerne härigenom blifvit stegrade emot hvad de för 25 år sedan utgjorde och detta endast i följe af denna éå allmänt rå dande smak för utländsk grannlåt.
Kronans inkomst genom en fri handelsrättighet, skulle, efter min tanke, blifva mycket större än hvad den hittills varit, synnerligast om tull-afgiften för införskrifne varor så nedsattes, att medborgaren, hvarken af behof eller begär till egen vinning, skulle vilja göra någon tullförsnillning.
Näringsfriheten kunde äfvenledes så inrätJ tas, att något sjelfsvåld icke deraf uppkomme till skada för rikets städer och genom antagani 6o8 Den 21 Felmar ii. det af en allmän klädförordning och förbjuden förbrukning af utländska varor, skulle gård-' fari-handeln, långt! ifrån att medföra någon skada, fast häldre åstadkomma täflan, i anseende på godheten af inhämske varor och be-, fordrandet af allmän Industrie.
Dessa mina vördsamma framställningar äro„ efter min tanka, medlen till landets uppkomst5 och jag vågar hysa det säkra hopp, att om detta mitt project blefve bifallit af Rikets Höglofl.
Ständer , skulle ej allenast alla skatter och Kronoutlagor med lätthet utgå, utan också medborgarnes allmänna välstånd deraf vara en gifven följd.
Detta anhåller jag vördsammast får åtföh ja Friherre Rudbecks memorial i samma ämne, till det Utskott: det blifver remitteradt, äfven, som att det bäfver de öfrige medstånden cornmunicerat. N;q 18.
Den 21 Februaii, No i8.
Korrt före min afresa till detta Riksmöte, kom jag tillfälligtvis att bese Kongl. Majitsoch Kronans dyrbara Bevärings- Utrednings- och Sjukförråder i Götheborg.
Det äfventyrliga läge denna statens betydliga egendom fått undföll mig ej, och beslöt jag att till förekommande af en kanske aflägsen, likväl mycket rnöjiig olycka , andraga detta ärende inför Riksens bländer, med förslag att de genom bidrag af statsmedel pä ett eller annat sätt i tid afvände densamma.
Jag bör icke trötta Höglofl.