Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på svårighet för Discontefnes Gäldenärer att innom 5 år inbetala sina Län, uibedt-r jag mig likväl dels få erinra, att den är mindre, 'än"för Gäldenärer i allmän, het och för dem, sorn äro skyldige åt RiksBanco
Discont en ; dels få nämna, att jag i deri* na omständighet i Utskotten föreslagit en utväg till afhjelpande' arf Gäldenärerfies förlägenhet och till lättande af deras Liqvider i FilialDisconterne, nemligen:
Att både Malmö och Götha CafialDiscont skulle emottaga så väl sine Assignationer, som TreprocentsSedlat efter deras lulla belopp i betalning för sina fordringar — Denna mening har icke blifvit af Utskotten antagen , och jag anhåller derföre att få undetsiälla Höglofl. Riddefskap?t och Ädeln några af de skäl, som iag för den samma tror vara gällande.
Utom det hufvudsakligaste af dem alla, att, efter Allmänna Lagens föreskrift, gäld får emot gäld qvittas, och att BancoFullmägtige boidt undvika att i detta fall taga ett beslut, sorn undanröjde Lagens kraft, hvilket rätteligen blifvit anmärkt
Att både Disconternes Gäldenärer Och Borgenärer skulle äga föl del deraf visar sig lätt.
De skulle uppsöka hvarannan , och de sednare skulle i allmänhet hellre uliana till de förra sina TreprocentsFordringar på längre tid, än låta dem ligga till en del ofrugt* bara * Den ?7 Martn, e. rit.
26$ bara i flere år.
Härigenom kunde en 0 ni flytt; ning al flere Millioner DiscontSkUlder tili Lån' hos Enskilte åstadkommas, sorn otvilvelagtigt vöre allmänt nyttig.
Banquen kunde väl mö. jeligeri pä detta sätt förlora något afdeb- täknade
Rån torne pä ae Lån, hvilka i följd at dea* ria lättade inbetalning fortare ihflöto eller orhSattes men då man å en annan sida beräknar, att mangen Gäldenär, Söm blir oförmögen* att inbetala sitt Lån, i samma mohn, som utvägar dertill försvåras, kunde bättre åstadkomma
DiscomSedlar^- så torde man finna att Banquens' befarade iörlust på osäkra Låntagare skall pä* nyssnämnde sätt minskas.
Dessutom bör Banque na förlust i detta fall mindre beräknas på några 100,000 R dr, sora mer eUfer mindre' kunde inflyta, än på den verkan , som FilialDisconternes upphörande medför på dess eguä1 Sedlars Credit.
Jag tillstyrker således att denna ändring, uti det föreslagna Liqvidationssättet bör fastställas.
I fråga om Götheborgs Discont, har jag ä£- Ven Varit af olika tankar med pluraliteten i Ut-i skotten, således, att jag ansett Staten icke böra' dermed taga annan befattning, än att in dgifVa lindriga' återbetalningsvilkor af Banquens Förskott till densamma, under vilkor ait Directionen , Uti hvilken ett Banquens Ombud torde inträda, småningom i 1.dref Fordringar» ne af sina Gäldenärer.
Uti denna Dis ont ä/ Ridd. 0. Ad.
Pirat.
IV- B:
II Aftfc 27, nK
SI»
Den 17 Martil, t. nt. full tillgång, och sannolikhet att ActieÅgarne få betydligt örverskott.
Statens befattning med denna Discont skulle således, på sätt Utskotten föresiagit, ieke gagna antingen Gäldenärer, Borgenärer ellex ActieÄgare, utan snarare lemna de två senare anledning till klander af en befattning, sorn man utan behof och opåkallad åtagit sig.
Herr Anicarsparrey Ingemar August:
Med erkännande af Högloflige Stats och BancoUtskottens skäl att Staten bör öfvertaga FilialDisconterne och besörja deras Utredning, såsom enda säkra medlet att verkligen få dem utredda, och dermed, så vidt ske kan, hjelpa den iråkade orrdan , får jag dock göra några Anmärkningar vid det föreslagna Utredningssättet.
FilialDisconternes Sedlar, redan föremål för Speculationer och Agiotering, kunna i min tanka ej mer återvinna nog Credit, för att göra tjenst som Bytes medel, så framt de ej accrediteras , icke blott genom Riksens Ständers garanti* för deras inlösen på bestämd tid, utan de äfven emottagas åtminstone till någon del, såsom Hyt potheque i Riks-, Banco- och ManufacturDisconterne samt andra allmänna Lånelnrättningar, och hvarförutan samma menliga inflytande på Näringarne af RörelseCapitalets hastiga förminskning säkert kommer att fortfara, som om
Disconterne skulle inträda i ett ordentligt Concours-tillstånd, {Sfter de steg, som blifvit tagna Den ij Martn, e. m. st»
Vid första upptäckten af Disconternas obestånd, och i anseende till det högst betydliga inflytande deras Concourser skulle hafva på PenningeVerket, tror ?ag att den stiängaste rättvisa nu mera ej kan hafva något att påminna vid den af Staten sjelftagne befattning med desse
Disconters administration och sluteliga utredning, så mycket mindre sorn dermed förenas både Gäldenärers och Borgenärers fordel emot en i vanlig ConcOurs-ordr.ing gjord utJ redning.
Vid indrifvandet af Discontet nes Fordringar medgifver jag att Gäldenärerncs skonsamma behandling blifver det säkraste medel att nå ändamålet, hvarvid är nödigt så ställa till, att denna skonsamhet ej må urarta till vårdslöshet och ej heller blifva ett ämne för några Embetsman att ockra på för lägna Gäla denärers svåra belägenhet.
Ränta försvinner; denna Liqvida-t tionsgrund synes mig leda till en nog betydi lig ojämnhet i den blifvande utdelningen , hvarigenom händer a tt den som äger en DiscontSedel, hvilken flere år med tre procents
Ränta varit löpande man emellan, eller hos en Person iörvarad , skulle ej derföre få mer än man fick för en annan af samma valeur, som varit uttagen några dagar förr än obeståndet blef bekant ; ett sådant förfärande synes mig så mycket orättvisare , rom den till Disconterne lemoade valutan för dessa Sedlar varit Contante medel insatte, endast emot hälften af den lagliga Räntan och utan annat Hypotheque, Jin tron på Disconternes förvaltarn - Dén 17 Martiin e. tu. gars redlighet och solidité.
Till följe häraf anser jag rä*tvisan kräfva att Räntan å Dis. conternes TreprocentsSedlar godtgöres Innehafvarena, åtminstone till en viss tid, tillexempel till den 1 Oetober 1817» eller* om det skulle blifva Staten tor känbart , åtminstone vissa procent af den till samma tid upplupne
Ränta, hvarigenom någon pioportion vid liqviderne kunde vinnas.
Det äfven såsom skäl till en prompt inlösen af Disconternes Assignation^r å Banquett uppgifna förhällan 'et, att dessa Assignationef varit allmänt gångbara lika med Banco- Och RiksgäldsSedlar, kan äfven så väl åberopas i anseende till Disconternes1 TreprocentsSedlar, hvilka till och med varit vida begärligare än Banco - och RiksgäldsSedlar, och när man så åstundat, med mycken lätthet dertill kunnat förvandlas; men då Disconternes utelöpande TreprocentsSedlar utgöra en högst betydligSum»11a och tillgångarne ej så hastigt kunna realiseras, måste man anse den föreslagna 5 åriga l qvideri, som ganska liberal å Statens sida, hvarföre jag medgifver att Disconternas Assiigtiationef å Banquen genast böra af den samma inlösas, och vågar således vördsamt föreslå, att, ehvad Betänkandet återremitteras eller ej, denne del deraf likväl måtte beviljas och derom hos Kongl.
Maj:t i underdånighet skyndsamt anhållas.
För att än mer öka tillgångarne uti Götha Canal och Malmö Discenter, håller jag löre, Den 17 Martil, e. m. 213 att Rabatten vid Liq vider hos Disconterne för des-’ se Disconters Obligationer bör snarare bestämmas till 6, än 5 procent om året, så mycket mer, som det är den lagliga Räntan, och dessutom 1 Procent mer eller mindre ej lör Län-: tagare bör kunna blifva någon märkbar vinst eller förlust, men för dessa
Disconfer, att som jag förut nämnt göra en mera jemn och rätt-i vis utdelning, än den föreslagne medelst någon Ränteersäbnmg, som vid första eller sista utdel ningen kunde erhållas, dock hollst vid din första, för att derigenom än mer accreditera Obligationerne.
Egendomar endast är tillsammans beräknadt 70,^00 R:dr, men som lik-: väl bör blifva v;da betydligare, om dessa personer med vederbörlig stränghet behandlas, hel 1st de säkert ej satt sig så tiTlsägandes å bar backe, till den för deras nog tydligt framställde räfst, som en gång förr eller sednare bordt inträffa.
Efter den af det Högloflige Utskottet gjorda Calcul, skulle, när alla utelöpande AsSignationer, TreprocentsRs verser och Fordringar pä Afskriimngs-räkningarne upptagas såsom Skulder, men endast en obetydlig Cassal behållning, jemte de utestående DiscontLånert , upptagas såsom tillgång, uppkomma en brist at ej mindre än 526,6 8 R.‘dr, eller jag vågar fråga :
Hvarföre har ej det Högloflige Uiskot*’ tet ibland CannlDiscontens tillgångar upptagit dess fordran af Canalens ArbetsCassa, sorn vid iSf7 års slut utgjorde 1,082,828 R:dr, till hvars betalande ArbetsCassan åtminstone äger en tillgång uti sina, till omkring 875,000 R.drs värde belöpande Fastigheter och Inventarier?
Om denna tillgång vöre upptagen, skulle, istället för brist, blifva ett öfverskott af 526,228 R:dr.
Man svarar härtill, att detta är en tillgång som ej kan realiseras , men jag är öfvertygad att om Götha Canal-Bolag blir bibehållit vid de rättigheter och förmåner 1810 och 18 »5 års Ständer det beviljat, eller också motsvarande det lemnäs i stället, skall Disconten få sin fordran betald och derigenom blifva i stånd, att till fullo liqvidera sinarCreditorer, utan att med dem behöfva accordera och betala med rabatt.
Jag inser alltför väl, att sedan Götha GanalDiscont nu, genom Malmö Disconts Banqueröute, kommit i den förlägenhet, att den nödgats upphöra att bjtala, kan denna utredning ändå Den 17 Martti t t. «: icke verkställas utan genom ett temporairt biw träde af Banquen j men månne ej Banquen bör och kan lemna detta utan olägenhet, då så många Medborgares lycka eller olycka samt Landets allmänna Fenninge-ställning synes for jdSfrÄSoroaaiG abtfiåpb ntntnj.
Jag vågar derföre , i afseende på Götha CanalDisconts Utredning, vördsammeligen föreslå: g rr, 1:0
Att Banquen nu genast inlöser de u*J telöpande Assignauonerne, så snart de till inlösen presenteras. 2:0 Att Banquen garanterar Innehafvarne af Treprocents Sed lar och Fordringsägare på AfskrifningsRäkningarne deras Fordringars utbekommande, på det sätt, att en femtedel betalas om året i 5 års tid med derå upplupen och till Inlösningsdagen löpande tre procents Ränta. 3:0 Att DiscontPapper, nemligen Assignationerne, TreprocentsSedlar och Afskrifningsbevis emottagas i afbetalning på DiscontSkulder till deras fulla belopp , hvilket dessutom icke ar mer än rätt, och ej utan allmänna Lagens upphäfvande och en ny Lags stiftande för tillfället, kan nekas. 4:0 Att Disconten tillåtes med samma Direction fortfara i Götheborg, likväl under till-' syn af en eller flere Banquens Ombud, såsom Ledamöter i Directionen. sif Den ii Martti, e m.
Jag tror att om detta Utredningssärt antagen, skall denna DiscOnts afläjrer småningom u,n 'er on klok Styrelse reda sig sj lf, och ingen Fo:dnng-ägare; hvarken Banjquen elb-r PriV; ia, .orion mer än den visserligan obetydliga skillnad, som kari blifva at att få ut sin Jorde.n genast Gier på 5 år 3 o^h hvaröfver £; dito: ine säkerligen icke skola be vära sig, 1 synnerhet om TreproceuisSedlär o. h Afskrifna sb. v-is antigas såsom Hypothequer till beläning i Banco Discont éri , hvilket torde var» pödvändigt, lör att före klomma ali agiotering med dessa papper.
Det måtte ej heller vara så svårt, att för (denna
Disconis framtida förvaltning lemna en jnstruetion, förenad med det ansvar för degs nfyerträdande, att något sådant icke ens blir på* tänkt, mycket mindre sker.
Då man besinnar, att Dijscqnfens skulder löpa tp de i nied m. en , och resten med Treprocems Ränta, men länen med 6, utom hvad sorn förtjen s genom Räntans afdrägande förut £>tnt OfverRäntor; skaij man lätt finna sanningen af hvad jag anfört om denna Disconts ptrpdning.
Gotha CanalDkyonts Octroy är dem af fprra Ständer till och med 1835 års slut garant råd j deraf "återstå ännu nära 1 7 år , och pm man beräknar
Biscontvinsten under denna jod till i 2r,oco R:dr otti året förde första 10 årgn, sanjt sedermera allt mindre och jnindrPj Den 17 Martil^ e. nc. till Octroyens slut, uppkommer likväl en Stimma af minst 1,800,000 R;dr, hvilken, samman, laad med de nuvarande tillgångar, äfven om man, såsom sådana, i likhet med hvad Utskottet gjort, endast beräknar de utestående
Discontbånen , lemnäs.ett högst betydligt öfverskott , sedan både Banquens och de Privatas fordringar blifvit betalia.
Det Högloflige Utskottet antager, att Bane qut n ej kan lemna det för Götha CanalDiscont nödvändiga temporaira biträde och ansyara för dess Skulder, under annat vilkor, än att Discont-rättigheten öiverlemnas till Banqnen, och Bolaget helt och hållet frånträder densamma ; men jag har ej kunnat förmärka, att det Högloflig Utskottet vill derföre lemna någon ersättning.
Jag vet ej af hvad grund eller med hvad skäl man kan vilja fråntaga ett Bolag en rättighet, som det, efter min tanka, aldrig lagligen förverkat , hvilken rättighet lemqar det en behållen vinst af 120,000 R;dr om året, i synnerhet då denna vinst är bestämd att användas till CanalArbetet.
Disconten med sina Penningar och sin garanti: att öfvertaga Utredningen af en annans »ffairer, och verkställa den gå sam* 2 I 8 Den 17 Martil, t. m. ma sätt, som endast Barquen kan göra det, nemligen betala Skulderna med Penningar, som ej kosta nå göle Ränta , ty Banquen behöfver ej låna penningar och deremot beräkna fi Procents Ränta på lordringarne , och ändå derutöfver omkring 1,800,000 R:dr sainmanlagdt.
Om Banquen ville fortfara med Disconten så Jänge dess Octroy räckte , då det fordras högst 7 år, innan hela Utredningen är verkställd, synes mig vara nog strängt och Curatois-arfvodet alldeles för högt beräknadt.
Dessutom, om det också skulle ske på detta sättet, hvar skola de 120,000 R.dr tagas till Canal Arbeset, som härigenom för detsamma förloras, om
Disconten öfvertages af Banquen utan motsvarande ersättning?
Antingen Staten eller Banquen skulle ju tillsläppa dem, om ej CanalArbetet skulle afstadna ; Staten kan ej lemna det, det veta vi; Banquen måste således göra det, och i den händelsen vöre det att taga in nied den ena hallden och gifva ut med den andra.
Jag förklarar för min del, att om det , i anseende till den blifvande Financeplanens verkställighet, anses oumgängeligen nödigt, att Götha Canal Discont måste indragas och öfverse ninas till Banquen, kan sådant*efter min tanka, ej ske utan den största orättvisa, om ej Bolaget tillerkännes ersättning för den Discontvinst de, i anledning af Ständers beslut, ägt rättighet att påräkna.
Den 17 Martilf e. m. 219 Jag tager mig äfven friheten fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den stora olägenhet, som skulle uppstå för de Vestra och en del af de Södra Orterna i Riket, om Disconten skulle flyttas från Götheborg, och framtida omsättningar besörjas af Directeurer , som ej gjort utläningarne.
Mängden af de skyldige äro deromkring boende, hafva kanske bär inga relationer, och äro torde hända oftast här till namnet okände:
Deremot, om Utredningen får verkställas i Götheborg, uuder samma Direction som förr, likväl med den Controll af Ombud å Bariquens vägnar, sorn förr är nämnd, skall den vida lättare gå för sig , och förlusten på Debitorer blifva den minsta möjliga, kanske alldeles ingen.
Discont-rättigheten utan någon ersättning, kan man en annan gång taga alltsammans, och då är det bäst att genast förlora de redan insatta 6® procent; och jag frågar: huru skulle det i den händelsen se ut med CanalArbetets fortgång?
Sluteligen får jag , i allt hvad för öfrigt rörer Götha CanalDiscont, alldeles förena mig med hvad Herr Hulphers, uti dess Betänkandet åtföljande serskdta yttrande, anfört, samt hos Högvälborne Herr Grefven och LancjtMarskalken , i grund af de AnmärKningar jag nu gjort, anhålla oni Betänkandets återremitterande.
Friherre Boye , Ludvig:
Min pligt är att reppectera Högloflige Riddersk. pets och Adelns tålamod i ett ämne, der så mycket blifvit taladt ; men jag, anser angeläget vara, att med några ord skingra den förvillelse, som jag trott mig finna i en värd Talares mening.
Om jag ej alltför orätt förstått He r Mannerstams tankar, så vill han , att vi skola anse oss hafva , genom de preiiminaira beslut, sorn först vid denna Riksdag blifvit tagna, i frågan om FilialjDisconterne, bundit vår pröfning i hufvudtsakliga skälet till en tendence, stridig mot hvad vår pluralitet af Talare i dag yttrat.
Det är visserligen möjligt , att jag origtigt uppfattat förståndet af hans yttrande ; men i fall det varit sådant, så bör jag erinra, att hans Anmärk' Den 17 Martil e. tn.
I öfrigt vill jag alldeles medgifva, dét Herr Manni rstam möjligen har rätt i den upplysning han meddelat, i frägan om beloppet at TreprocemsSediarne , hvilka han förmätet ej uppgå till mera än omkring 3 Millioner 5 men bar han rätt , så har Utskottet orätt, som icke , hvarken i Betänkandet, eller i de dervid bilogade Tabeller, lemnat tn tydlig uppgift i frägan derom.
Om. då jag bemödat mig att förstå Tab. herna , jag misstagit mig, ehuru jag trott mig följa dem , så ligger felet i Tabellernas otydlighet; och det är då detta fel, som nrissfört bade mig och alla de flere Talare, hvilka ansel t beloppet uppgå till 4 Millioner eller derutöfver.
222 Dm 17 Martil, t.
Ml Jag har endast i fråga om Concours för Dis^ couterne fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att s.jdan Riksens Ständers Fullmägtige vidtagit en åtgärd i afseende på dessa Disconter, hvilken lagt hinder i vägen för deras Lqvider, och Riksens Ständer, under 4 Månader efter deras Sammankomst, låtit den fortfara, torde det af detta och flera skäl, icke nu mera vara lämpligt eller billigt att öfver* lemna dem åt sitt öde och låta en Concours uppkomma, hvilken skulle göra oredan större än den nu är , och mä hända af alla utvägar vara den mäst stridande mot den Liberalitet , som Herr Fiiherren i detta afseende synes ön-i ska.
Till Herr Friherrens upplysning kan jag nämna, att döss irring torde härleda sig deraf, att han förmodligen inräknat de bokförda
Lånen ibland TreprotentsSedlarne.
Redan vid sjette raden begynner en lång «ch invecklad mening, hvaraf dock den flut - Dtn 17 Martn, t. m. *23 sats kan dragas, att principerne till närvarande förslag skola framdeles utvecklas j de begära blott att Riksens Ständer skola godtroget underteckna, och när detta är gjordt, få de nöja 6ig med hvilka grunder de finna för godt att framställa.
Jag saknar i hela det framgifna Betänkandet ; allman Åsigt ^ indelning af Ämnet, rigtig Calcul och Rättvisa, hvilket de serskilt reserverade meningarne nogsamt be§ visa.
Detta vore nog för att yrka dess åter; remittering.
Disfionterne en gång blifvit satt i omlopp och 224 Den 17 Martti , e. rit. som i synnerhet i de Landskap, där dessa futfnits, stigit till en betydlig delaf hela Landets, ej kan dragas ur allmänna Rörelsen utan att gora ett b-tydligt inflytande på . alia varuvärden och En ki i tas financiella ställning — således förorsaka en Revolution i ali enskilt O c co no ny c, sorn sluteligen fordrar en förändring älven i den allmänna j så mäste operatio, nen vara skade lig.
Hvarje förändring,- som ett Mynt 4eller MymRepresentanterne uncTrgår, verkar alltid ondt på Nationen; jag tpenar med fot ändring af ett Mynt, alla de händelser, som hafva irrflytande på dess mer eller mindre ymnighet i allmänna Rörelsen , äfvensom de händelser, som bidraga att en del; af de i omlopp varande MyntRepresentatlter hastigt förlora sitt vä de och med detsamma gå ur allmänna Rörelsen.
Detta har varit händelsen med de Gapitåler, som genom DisconterOé ingått i allmänna Rörelsen och såsom Mynt eller Bytesmedel blih vit nyttjade i all inländsk handel.
Diss längre fortfarande skulle otvifvelagtigt förstöra större delen af Landets industrieusa Innevånare, oberäknad! alla de, som härpå mer eller mindre lida förluster
Då, enligt den uppgift förenade Stats- och BancoUtskotten gjtVit
Den 17 Martti, e ni. 22 5 pl Disconternes i omlopp satte Capitnler gått tili nära 8 Millioner och således utgör närmare cn fjerdedel af hela Rikets Röre!seCapital, blifver hvarje förändiing med Disconterne af sto^t inflytande, i synnerhet i de I.andsörter, där de varit inrättade, och där deras löpande Sedlar ofta utgjort större M.ssa än Banqu.ms.
Det vore således högst skadeligt för dessa Landskap att förlora det Rotel eCapital . som under Riksens Ständers Garanti och uppsigt blifvit dem tillskyndadt.
Att missbruk blif-' vit begångna är icke deras fel, utan dems , som derpå uppsigt haft, och blir således de sednares skyldighet att godtgöra.
Det blir således Rik-’ seus Ständers skyldighet, tj allenast att garantera allt det i omlopp satta Myntets värde, utan äfven, att då Dhconterne indragas, draga försorg att ej RördseCapitalet derigenom i någon Landsort kommer att minskas.
DiscontSedlarne med andra af samina Numeraire och Valeur, lider den enskilta och allmän, na Oeconomien ingen rubbning ; om detta sker på 1 eller 5 år, gör det hvarken minskning eller förökning af det allmänna RörelseCapitalet, emedan beslutet om deras inlösen återger dem den Credit de förlorat, så mycket mer, som derå betalas Ränta, som Utskotten föreslagit.
DA Disconternes Sedelmassa utgör så stor Ridd. 0, Ad.
Den 17 Martil, r. m. del af den allmänna MyntMassan, att hvarje förändring, som dermed göres, har ett b<-tydl?gt inflytande på alla Varuvärden i allmänhet, som äfven på hvarje Iodividues financiella förhållande, bör denna fråga under en alUnannare synpunct och gemensamt med frågan om allmänna Myntvärdet och Pen; ingeRörelsen afhandlas, hellst ingen redig allmän åsigt af ämnet kan fattas, utan att begge dessa ämnen på en gång under skärskådande ölvertagas.
Det är i följe häraf jag begär en Återremiss af dessa Utskotten* Betänkanden , samt töreslår att dessa ämnen väl vid omröstningen till sina detailler kunde serskilt föret3gas, men vid beredandet gemensamt discuteras.
Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, hade inlemnat ett så lydande Anförande: Hvad Högloflige Stats- och BancoUtskot. tens, till Riksens Ständer afgifna Betänkande Den ' 7 Mart ', e. nt. 227 angår, om allmänna PenningeRörehpn och Myntvärdets upprätthållande, sorn angår FiliulDisconterne, så förenar jag m g m. d d-n serskilta mening , somen Ledamot friherre Jacob Cederström der äfgifvit; ty hvilken säkerhet gifves väl lör en Svensk Medborgare, Oin Lagar skulle stiftas, gällande blott för tilllä 'let ?
Min tanka är Ock, som jag tror, öfverensstämmande med tnöj. ligheten, nemligen att alla indragningar af RörelseCapitalet ske småningom, på d t åtgärderne icke måtte blifva alltför mycket tryckande eller förstörande, ty i annat tall förfelas ändamålet.
Vidare synes mig sammansatta Utskogen förfarit på ett sätt för mig obegripeligt, i så måtto, att de icke gittat uppge, eller sorn tillgång beräknat, Götha Can ilDisconts fordran hos Canal V rket; en fordran, som nu tillhör Discontens Fordringsägare, eller Staten, om den skall i deras rätt inträd», och kan föl jagteligen icke till CanalJSolaget bortskänkas , 228 Den 17 Marlit, e. m. hvi’ket mm likväl göt, då man tillgängen ic» ke upptager.
Af dessa anledningar begär jag Återremiss till Utskotten, och hoppas att derifrån la förvänta någon plan, som icke förvärrade vårt tillstånd, och besparade oss mödan, att åter samlas, om H a to månader, till ny Riksdag.
Herr Svedenstjerna, Eric Ihomas, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så .^vdtadfé ft|, _ T . „.
T_ Om man opartiskt befragtar den ställning, hvari samtelige Disconternes Penningeväsende sig befann vid den tid Högloflige Stats och BancoUtskotten fingo sig uppdraget att föreslå medel och utvägar till dess i ordning bringande j så lärer man billigt, hvarken kunnat fordra en skyndsammare åtgärd dervid, eller begära att det Förslag, som Riksens Högloflige
Ständer nu är öfverlemnadt, skall vinna all-a mänt bifall.
Disconterne inställde sina betalningar, på de tillfälliga händelser, som, jemte allmänna Lagens föreskrifter, verkat på deras tillgångar, och återverkan af allt detta på det allmänna Penninge-väsendet, lärer man säkert få medgifva, att det Höglofl. sammansatta Utskottet , hvad medel det ock måtte föreslagit till Disqontaffairernes reglerande, alltid råkatifara att fela mot någon principe och att träda för nära, ej allenast enskil.te, utan ock vissa ali?
Den 17 Martil, e. m. 22f manna interessen.
Det är således icke för att klan Ira det Högloflige Utskottets åtgärder, utan med den rena öfvertygelse, att i ett ämne af så stor vigt och omfattning, som detta, afven de obetydligaste inkast emot förutfattade meningar skulle möjeligen kunna leda till nya forskningar, som jag, vågar utbedja mig H rr Grefven» och LandtMarskaikens samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tillstånd att vid det Högloflige sammansatta Utskottets Betänkande få göia några Anmärkningar.