Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa skäl tar jag mig friheten vördsamt afstyrka Utskottets förslag i denna del, jemte hemställan, att utarrenderingen af alla öfverblifvande boställen måtte verkställas för Statens räkning, och deremot den af dessa boställen i och för Löneregleringen påräknade inkomst af Statsverket utbetalas.
Jag föreser att häremot följande invändningar komma att göras: 1:0 att Staten härigenom möjligen kan tillskyndas förlust, då Arrendespanmålen är vid Löneregleringen beräknad till högre pris, än hvartill den af Utskottet anses hädanefter komma att uppgå; och 2:0 att Staten belastas med en ytterligare Spanmålsintägt.
Jag medgifver att den förra betänkligheten visserligen kan inträffa för ett och annat år, men tror, enligt hittills vunnen erfarenhet, att medium af 5 å 6 års beräknad och verkligt influten inkomst icke ens skall blifva skiljaktig med några få procent; och då, för Samhällets trefnad och förkofran på det hela, det synes mig af ett ganska direct inflytande, att Regementernes samtlige yngre Befäl på säkert sätt lönas, äfvensom att odlad Svensk jord för ett värde af sex millioner icke längre må vanskötas, tror jag att en möjligen in - Den 21 Maji f. m. 27 träffande förlust af några få procent på 240,000 R:dr icke, för dessa större ändamåls uppnående, bör kunna lägga hinder.
Hvad åter den ökade Spanmålsintägten beträffar, kan den, vid de efter hand uppgörande Arrendecontracten, förekommas, derigenom att i Contracten bestämmes, att arrendet efter Markegång skall utgöras, och hvad de nu beslående Contracten angår, är jag förvissad att, om Kongl. Maj:t och Kronan afsäger sig, i ond och god tid, dess optionsrätt att in natura uttaga det stipulerade arrendet, mot det att
Arrendatorn å sin sida afstår ifrån rättigheten att in natura lefverera arrendet, så komma i flera Provinser många Arrendatorer att härpå ingå; och då härtill kommer, att beklagligen ett större antal af nuvarande Arrendatorer är i den ställning, att deras ingångne arrenden, med nuvarande Cautionisters borgesförbindelsers upphörande, falla tillbaka till Kronan, kan farhågan för ökad Spanmålsintägt åtminstone icke behöfva blifva långvarig.
Äfven torde Utskottet böra upplysa, af hvilken Fond ersättning skulle utgå till den nu i tjenst varande personal, som komme alt förlora, om, på sätt Utskottet tillstyrkt, den belöpande andelen af arrenden skulle lika med all annan lön tillträdas.
För öfrigt instämmer jag i Friherre Palmstjernas reservation om nödvändigheten af, att Kongl. Maj:t fritt må reglera, i öfverensstämmelse med af Rikets 28 Den 21 Maji f. ro. Ständer antagne generella grunder, allt hvad som rörer Indelta Arméens Befäls löner, emedan vid tillämpningen visserligen flere omständigheter, föranledda af locala förhållanden, påkalla jemnkning och undantag.
Vid detaillerne af den föreslagne Löneregleringen, får jag, för det första, göra följande anmärkning: att den nedsättning.
Utskottet tillstyrkt, af de utaf Konungen föreslagna löner, icke är med billigt afseende å de efter Utskottets egen åsigt för högt beräknade Spanmålspriser förenlig, emedan, då indelta räntor och boställen skola ingå efter den högre beräkning, sorn varit en följd af sednare io års medelpriser, de anslagne lönerne vid lägre Spanmålspriser icke komma, på långt när, att uppgå till de nu fastställde belopp, och att, i stället för att åt indelta Arméens Befäl bereda framtida belåtenhet genom den af Utskottet till sin nödvändighet vitsordade lönereglering, för större delen af Indelta Arméens Befäl vid de Regementer, som hitintills varit någorlunda lönte, endast obelåtenhet och missnöje beredes.
Ehuru detta gäller utan undantag för alla grader, för hvilka nedsättning i inkomst egt rum, kommer det att menligast inverka på Öfverste- och RegementsSkrifvaretjensterne vid Infanteriet, samt på Öfverste-, Ryttmästare- och RegementsSkrifvaretjensterne vid Cavalleriet, och åberopar jag i denna del, för att undgå vid - Den 3i Maji f. m. a9 lyftighet, Friherre
Palrnstjernas välgrundade reservation i 2:dra och 3:ci je punk terne.
Hvad åter beträffar de Skånska InfanteriRegementerne, så uppkommer, enligt Utskottets förslag, en bestämd nedsättning i nu innehafvande löner, och detta måtte väl icke kunna vara Utskottets mening?
I anledning häraf nödgas jag vördsamt anhålla om återremiss, under hemställan till Utskottet att icke genom en för långt sträckt sparsamhet föranleda dertill, att för Kongl. Maj:t vid verkställigheten sådane betänkliga förhållanden framstå, att antingen hela regleringen måste uppskjutas, eller om den i verket sättes, den det oaktadt måste vid nästa Riksmöte blifva föremål för nya öfverläggningar, och derigenom Armeens
Befäl ännu i fem år förblifva i osäkerhet om en tarflig utkomst.
Utskottet har ansett, att de af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagne g Generalslöner böra nedsättas för 6 FördelningsGeneraler från 7,000 till 6,000 R:dr, och för CavalleriInspecteuren, Generäl-FältTygmäslaren och Generalen för Forlification från 5,5oo till 4,5oo R:dr.
Utan att yttra mig öfver lämpligheten af den föreslagne nedsättningen af FördelningsGeneralernes löner, anhåller jag, alt få fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, att General-FältTygmästare- och FortificationsGenerals-tjensterne, äfvensom CavalleriGenerals-plalsen, äro för alla dem, 3o Den ai Maji f. m. som tjena inom dessa 3:ne Vapen, det enda och högsta mål, hvartill de kunna sträfva; och då en större vetenskaplig bildning är oundgänglig vid de förra, samt förutan en större och utmärktare skicklighet vid det sednare Vapnet, ifrågavarande tjenstebefattningar aldrig böra kunna uppnås, äro de af Utskottet föreslagne löner icke motsvarande hvad de, som tjena inom dessa 3:ne för Försvarsverket så vigtiga Vapen, med billighet, kunna förvänta.
Den lön, som 1696 års Stat upptager för GeneralQvartermästaren, utgör 3,000 Daler, som, med beräkning af 2^ Daler på tunnan, motsvarar i,333f tunnor spanmål, hvilka, förvandlade till penningar, efter 6 R:dr tunnan, göra en årlig lön af 8,000 R:dr.
Så lönade Rikshushållaren Carl XI Chefen för Fortificationen, och nu anser StatsUtskottet den af Kgl. Maj:t föreslagne lön, 5,5oo R:dr, böra med 1000 R:dr nedsättas.
Jag yrkar, att vid hvad uti Konungens Proposition blifvit föreslagit, må förblifva, åtminstone hvad beträffar de serskildt af mig nämnde 3:ne Generals-platser.
Utskottet har, genom uppförande å Allmänna IndragningsStaten af 2:ne peusionsrum, erkänt rättvisan och billigheten deraf, att, vid afgång, de å Stat föreslagne g Generaler skulle vara berättigade till pension, lill enahanda belopp med livad som för Landshöfdingarne, enligt gällande För - Den 21 Maji f. m. 3t fattningar, är stadgadt; men den grund, som vållat den gjorda inskränkningen, att blott 2:ne pensioner på en gång få utgå, har jag icke kunnat göra för mig fattlig, enär för alla Civile Tjenstemän, som äro berättigade till pensioner på denna Stat, någon sådan inskränkning icke finnes stadgad.
Är tilldelandet af underhåll ett Statens åliggande emot den ålderstigne Civile Tjenstemannen, och eger sådant utan undantag rum, så har den Militaire Tjenstemannen samma rätt, att yrka och erhålla omvårdnad, då helsa och krafter icke längre medgifva honom att tjena.
Jag anser såsom en följd häraf, att Staten borde pensionera hvarje vid en hög ålder ur tjenst afgående Embets- eller Tjensteman, vare sig Civil eller Militaire, och att endast Statens knappa tillgångar kunna anföras såsom ursägt förden mindre omvårdnad, som allt hittills iakttagits emot dem, hvilka beträdt den Militaira banan.
Man torde häremot vilja invända, att genom de Statsbidrag, som lemnats till Armeens PensionsCassa, har Staten tillräckligen sörjt för den Militaira Tjenstemanna-corpsen.
Likaså är numera förhållandet med Civilstaten, sedan vid sista Riksdag icke obetydliga anslag för detta vigtiga ändamål anvistes; men CivilSlatens rätt, att vid afskedstagande och uppnådd 65 års ålder bibehålla hela lönen såsom pension, är dock oförändrad.
Under så i alla afseenden lika förhållanden kan, 3a Den ai Maji f. m. * ulan verklig mannamån, den af Kgl. Maj:t framställda ganska billiga önskan, att de på Stat blifvande g
Generaler må anses berättigade till pension, icke afslås; en rättvisa, som föröfrigt blifver lika mycket fördelaktig för den vid Armeen tjenande personalen i allmänhet, som för den eller de individer, hvilka deraf directe komma i åtnjutande.
Utskottet, som tillstyrkt det af Kongl.
Majit önskade anslag för KrigsAcademiens Stat, bär dervid fästat det vilkor, att den uppförde summan endast må utgå, så länge KrigsAcademien till organisation oförändrad fortfar, och att hvad framdeles genom skeende reglering kan besparas, må blifva en tillökning i anslagen för Undervisningsverken.
Jag instämmer fullkomligen i den öfvertygelse, som synes mig hafva legat till grund för denna Utskottets framställning, nemligen att förbättrade Undervisningsanstalter böra på allt möjligt sätt understödjas och beredas, såsom utgörande ett det kraftigaste medel till befordran af Nationens lycka, trefnad och framtida förkofran; men jag kan dock icke lemna mitt tillstyrkande till det föreslagne vilkoret, emedan en af Statsregleringens hufvudgrunder derigenom skulle rubbas, och anslagen å en HufvudTitel dragas till föremål, som tillhöra en annan, hvilket blefve händelsen, om Den 2i Maji f. m. 33 om ett anslag å 3:dje Titeln anvistes för Undervisningsverken i allmänhet, hvilka finnas uppförde under 4ide HufvudTiteln.
För öfrigt, som Rikets Ständer hvart femte år reglera Statsanslagen, och då äro i tillfälle att återföra en genom ny reglering möjligen uppkommande besparing till den HufvudTitel, som deraf kan pröfvas vara i behof, tror jag den summa, som för ett eller .annat ar kunde blifva bespard, icke förtjena det afseende, att derföre
Statsregleringens nu gällande grunder sönderryckas, helst derigenom äfven en inskränkning göres i den Konungen hittills lemnade rättighet, att fritt och obehindradt för Titelns föremål disponera alla å 3:dje Titeln uppkommande besparingar.
Jag hemställer vördsamt, att Utskottets föreslagne tillägg må uteslutas.
Sedan Utskottet medgifvit, att den 13- netillökning, som blifvit genom Kgl.
Brefvet af den 19 Februarii i8a3 tillagd Befälet vid LifGardet till häst, endast utgör en fyllnad till vinnande af likhet med de lönebelopp, som Officerarne vid de a:ne GardesRegementerna till fot åtnjuta, afstyrker Utskottet dess uppförande på Stat, af skäl, att detLa Regemente synes nog dyrt, och förmodar att, genom någon minskning i Befälets personal, tillgång kunde beredas för de qvarblifvandes löneförbättring.
På 25 IL 3 34 Den 2i Maji f. m. enahanda sätt yttrar sig Utskottet, rörande hegardt högre anslag för de a:ne GardesRegementerne till fot, och, sedan Utskottet utredt, att för det lägre
Befälets löneförbättring skulle erfordras 8,179 R:dr 8 sk. vid hvardera af de 2:ne GardesRegemenlerne till fot, anvisar Utskottet blott 4ooo R:dr, att uppföras på Stat.
Om ock den åtgärd, som Utskottet föreslagit, att, medelst minskande af det högre Befälet vid de 3:ne ifrågavarande Regementerne, bereda en nödig förbättring såväl för det qvarblifvande högre, som ock för det nog illa lönta Underbefälet, skulle kunna vidtagas, så torde Utskottet böra taga i betraktande, att den föreslagne åtgärden icke kan på flere år medföra den af Utskottet afsedda tillgång, emedan afgången ibland det högre Befälet icke kan, emot 16 §.
RegeringsFormen, i annan ordning beredas, än efter som hvar och en individ sjelf finner för godt att ur Rikets tjenst afgå, samt att, då den afgående måste anses berättigad till den ac O 1 cords-ersättning, som han sjelf bevisligen erlagt, men inga serskilda medel dertill af Utskottet blifvit anvista, äfven denna utgift måste, och det i främsta rummet, af den indragne lönen godtgöras.
Utskottet täckes vederlägga riktigheten af denna min vördsamma anmärkning, och att, om sådant icke sker, rättelse i det anmärkta må ega rum; ty icke kan det vara ändamålsenligt, att genom ett af Rikets Stan - Den 21 Maji f. m. 35 der nu fattadt beslut gifva löuingstagarne vid desse Regementen hopp om förbättrade löneförmåner, men låta uppfyllandet af detta hopp helt och hållet bero på nästkommande Ständers, vid då blifvande Statsreglering, fattande beslut.
Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition är qvantileten af bafra, hö och halm, som erfordras för 1,289 s^- hästars fourageling, uppgifven, och har serskildt Utskottet tillhandakommit den Fourage!ingsstat, hvarpå dessa qvantiteter sig grunda; och lärer Utskottet troligen funnit den meddelade Fourageringsstaten icke öfverstigande behofvet för en hästs dagliga framfödande, då derifrån icke hemtats några skäl till det afstyrkande af Kongl. Maj:ts förslag i denna del, som Utskottet ansett sig ega fog att göra, i anledning deraf, att de beräknade prisen, enligt Utskottets tanka, äro vida högre, än de för närvarande gångbara, samt att tillgång till fyllande af möjligen uppkommande brister kunna påräknas af uppå Titeln uppkommande besparingar.
Ett är, att afstyrka en gjord framställning; ett annat, att derföre framställa sådane skäl, att de kunna öfvertyga andra, som tillförene egt en annan öfvertygelse.
Jag erkänner öppet, att
Utskottets sätt att behandla denna fråga mera förundrat mig, 3* 36 Den 21 Maji f. m. än det inverkat på min öfvertygelse.
Man kan anvisa otillräckliga anslag för personal och materiel, ty den förre får hjelpa sig så godt hankan, och den sednare kan lemnäs i otjenstbart skick; men hästens föda kan icke förknappas.
Att priset för närvarande är under hvad Utskottet anser gångbart, kan jag icke medgifva; ty om hö och halm kunna inköpas för en och annan skilling under det Kongl. Maj:t i Dess Proposition, såsom ett förslagspris, uppgifvit, så kostar tunnan hafra omkring i R:dr mera, och således kommer det lägre och högre priset att qvitta hvarandra; men då Kongl. Maj:t uttryckligen sagt, att de uppgifne prisen endast voro att anse såsom caieulationspriser, enär det ena årets besparing å anslaget borde ingå till öfverskotten, likasom ett annat års brist borde ifrån samma håll fyllas, måste det vara högst likgiltigt, om de nu gängse prisen äro högre eller lägre, än det förslagsvis calculerade.
Jag medgifver, att så länge det med Kronprinsens Husarer ingångne Fourageringscontract icke af Regementet uppsäges, så bör den kostnad, sorn ett eller annat år kan uppkomma genom ett uppjagadt pris på hafran, fullt betäckas genom ett annat års lägre pris på samma sädesslag; men detta förhållande inträffar icke med fourageringen af Gardets och Artilleriets hästar.
Kronan betalte i passevolance till Gardet till häst för fourageringen iooR:drB:co, eller samma sura - Den a t Maji f. m. 37 ma, som nu af StatsUtskottet föreslås; men Regementet uppsade dock Fourageringscontraclet.
Tror Utskottet, att för Kgl. Maj:ts och Kronans räkning inköp och vård af fourage kan ske för bättre pris och med mera omsorg, än då sådant af enskild man för egen räkning verkställes, så är jag fullt öfvertygad, att Utskottet misstager sig; och var anslaget, 100 B:dr, otillräckligt för den enskilde, så hlifver det äfven lika otillräckligt för Staten, Hvad åter beträffar, att af Titelns besparingar anvisa det bristande i anslags-summan vid inträffande mindre god äring eller missväxt å fourage-artiklarne, så förekommer, att hädanefter blifva visserligen besparingarne på 3:dje Titelns område ganska ringa, och hvilket jag förmodar icke kunnat undfalla Utskottet, enär de hittills på 3:dje Titeln uppkomne besparingar till det mesta härrört deraf, att kostnaden för Beväringsmanskapet, samt bageri- ochdurchinarche-kostnaderne, varit uppförde till högre belopp, än hvartill de utgått; men nu, sedan, i enlighet med Kongl. Maj:ts Proposition, Utskottet nedsatt med 20,000 R:dr desse anslag, samt Utskottet funnit skäl att tillstyrka begrafnings-hjelpens förflyttande till Arnmens PensionsCassa med circa i5,ooo R:dr om året, torde med någorlunda visshet kunna antagas, att å de på Staten uppförde anslag föga eller intet kan besparas till betäckande af den variation, som i fourageringen kan och måste uppkomma.
Då 38 Den 2t Maji f. m. det för Öfrigt vill synas mig vara Kongl.
Ma j:ts ostridiga rätt, att få de anslag, som Rikets Ständer finna för godt bifalla, på säkert sätt anvisade, och då alltsedan 1818 års Riksdag fourageringen af Kongl.
HofStallets hästar utgått efter enahanda grunder, som Kongl. Maj:t nu föreslagit för fourageringen af det värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, samt deraf ingen olägenhet uppstått, men en nödig säkerhet vunnits, nödgas jag yrka, att den Kongl.
Propositionen i denna del antages, och att, örn återremiss bifalles, Utskottet frångår dess nu gjorda hemställan.
I sammanhang härmed utbeder jag mig få fästa uppmärksamheten derpå, att Utskottet afstyrkt den ersättning Kongl. Maj:t begärt i och för kostnaden under framfarna 5 år för fourageringen af det värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar utöfver hvad å Stat dertill vid sednaste Statsreglering anvistes, utgörande den begärda ersättnings-summan i32,35a R:dr 3^ sk. 2 rst.
I' afseende härpå upplyser Utskottet, att vid sista Statsreglering anslaget blifvit uppfordt icke efter någon viss persedel-beräkning, utan efter förut varande PassevolanceContracter, hvilka, efter skedd uppsägning, icke kunnat på billiga vilkor förnyas.
Hvad Utskottet sålunda anfört, såsom skäl för afstyrkande af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, förekommer mig suarare såsom skäl
Den 21 Maji f. m. 39 lill bifall; ty sednaste
Ständer kunde icke anvisa mera, än livad soin då var erforderligt; men genom den oförutsedda händelse, att Contracten af Passevoluntörerne uppsades, har bristen uppkommit, och är sålunda en tillfällig, vid Statsanslagets fastställande icke beräknad, utgift, hvarföre ersättning icke bör, efter min tanka, med billighet kunna nekas.
Den anvisning Utskottet lemnar, att summan kan liqvideras af bespnringarne förde 2tne sista åren, skulle visserligen kunna ega rum, derest icke de blifvande besparingarne redan af Kgl. Maj:t voro afsedda för andra högst vigtiga ändamål, hvaribland må nämnas, att för complettering af indeldta Armeens brukbara Capotter erfordras, utöfver den årliga afgången, 5,3oo stycken , eller det antal, hvars anskaffning under de sista 4 åren måst uppskjutas, och hvarom Utskottet kan vinna fullkomlig visshet, i händelse Utskottet skulle finna för godt jemföra KrigsCollegii Reqvisifiöns-förslag för nämnde år med Kongl. Majrts Nådiga Stater; hvarjemte jag upplysningsvis får nämna, att, derest icke de blifvande besparingarne, jemte redan deraf förskottsvis disponerade 57,985 R:dr, afsetts till Capotters anskaffning, så hade kostnaden för desse 5,3oo Ca poller, jemte flere andra behof, måst uppföras ibland erforderlige medel, att anvisas för en gång; och antingen måste således indeldta Armeen förblifva utan ifrågavarande antal Capolter, el - 4° Den 2i Maji f. m. ler ock den ersättning lemnäs, som Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit.
För KrigsCollegii Departementer till FörsvarsVerkets materiella årliga behof har Kongl. Maj:t föreslagit att uppföras: för ÅrtillerieDepartementet .... io3,ooo. för UtredningsDepartementet . . . 5oq,ooo. och för FortificationsDepartementet 5o,ooo.
Summa R:dr 662,000.
Utskottet tillstyrker för dessa behof endast 592,000 R:dr eller 70,000 R:dr mindre än Kongl. Maj:t äskat, och är den af Utskottet tillstyrkta Summa alldeles densamma, som år 1828 för samma ändamål anvisades, endast med tillägg af 34,000 R:dr för Krut-tillverkningen i Riket.
Utskottet medgifver, att Speciela utredningar blifvit Utskottet tillställda, men att Utskottet icke kunnat ingå i någon närmare pröfning af alla de mångfaldiga till detta ämne hörande mindre detoiller, hvadan Utskottet helt enkelt, under åberopande af brist på tillgång, anviser hvad redan under 5 år anmälts hafva varit för ändamålet otillräckligt.
Då jag baft tillfälle taga kännedom af de speciela utredningar Utskottet förklarar skolat inleda Utskottet i pröfning af alltför vidlyftiga detaille-frågor, kan jag icke dölja rain ledsnad deröfver att finna, det Utskottet synts hellre vilja lem - Den 21 Maji f. m. na behofven för Armeens materiel ouppfy 1
Ida, än ingå i pröfning af lemnade fullständiga upplysningar, emedan jag tror, att, vid en verklig pröfning af det äskade anslaget, dess oundgänglighet skolat blifva synbar.
Jag finner det emellertid förtjena att anmärkas, det Utskottet, försedt af Kongl.
Majit med alla nödiga detaille-upplysningar, anser sig kunna föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl.
Majit anmäla afslag å Dess gjorda framställning, i ett för Rikets framlida säkerhet så vigtigt ämne, som Armeens materiels underhåll, under det att Utskottet öppet förklarar, att det af de lemnade liandlingarne icke tagit kännedom, åtminstone icke den, som erfordras för alt derifrån kunna hämta stöd för dess yttrade mening.
Då jag, i anledning af detta förhållande, nödgas begära återremiss af Utskottets Utlåtande, anhåller jag att dervid få tillägga, att om Utskottet icke finner lämpligt föreslå tillräckliga medel för Armeens materiels årliga underhåll, följden deraf oundvikeligen blifver, att de förråd, som, genom anslag för engång, tilläfventyrs blifva fyllda, och hvarvid Kongl. Majits afsigt varit, att Rikets förråder allt framgent skulle bibehållas, understundom måste tillitas, och Rikets Ständer ånyo om några år erfara, att de tomma förråderne påkalla ett förnvadt anslag för deras iståndsättande.
Jag yrkar, att Utskottet bör till Rikets Ständer framställa detta ovilkorligen inträffande för - 42 Den 21 M a ji f. m. hållande, i händelse Utskottet på redan anförda skäl fortfar med vägrande af det hegärdta anslaget.
Utan att på något sätt vilja åstadkomma en vidlyftig discussion, som skulle upptaga mycken tid och icke föranleda till något resultat, anhåller jag endast till Utskottets granskning få aflemna ett här bilagdt sammandrag öfver de anslag, som från och med 1810 till och med 1828 af Rikets Ständer blifvit anviste till fyllande af Armeens och Flottornes materiella behof.
Såsom resultat af detta sammandrag framstår, att år 1810 an vistes af Rikets då församlade Ständer för ifrågavarande behof en million Riksdaler, jemte fri disposition af öfverskotten, och utgör medium af de anslag, som tillgodokommit
Titeln från och med år i8ro lill och med 1818, årligen i,5i5,893 R:dr 3^ sk. 10 r:st., hvaremot, hvad som till samma ändamål erhållits från och med 1819 till och med 1828, inräknaclt hvad å mindre Gredilivet 1821 och 1822 lyftades, icke utgör mer än 1,3^3,167 R:dr 4o sk. 8 r:st.
BancoSedlar.
Ännu betydligare blifver skillnaden emellan de fö*r och nu anvisade summor för oftanämnde behof, om myntets olika värde tages i beräkning.
Vid 1817 års Riksdag fästade Kongl. Majrt, i dess då afgifne Nådiga Proposition, Rikets Ständers uppmärksamhet på den menliga verkan, som genom det Den ai Maji f. m. 43 fallna myntvärdet hade uppkommit uppå ett anslag, hufvudsakligen afsedt till inköp af rudimaterier och färdige eifecter, hvilkas qvantiteter icke kunde minskas, men hvilkas pris i allmänhet stegrats i samma förhållande som myntvärdet fallit, hvadan Kongl. Maj:t föreslog, att den i8ioanviste million måtte derefter utgå med ett tillägg, motsvarande skillnaden emellan den cours i Hamb.
Banco, som noterades, då millionen år 1809 af Kongl. Maj:t begärdes och den år 1817 gällande medelcours.
Coursell var den 5 Julii 1809 oc^ ^en 29 Nov. 1817 104 sk., och'utgör den summa, som efter denna grund skolat tillkomma FörsvarsVerket, utöfver hvad under 10 år eller från och med 1819 till och med 1828 erhållits, en difference af icke mindre än 5,oi8,32i R:dr 25 sk. 9 r:st.; och beräknas skillnaden emellan 62 sk:s cours, som var dagens cours den 5 Julii 1809 och medelcoursen för åren 1819 till och med 1828, så uppkommer en skillnad af 9,85i,654 R:dr 41 sk' 9 r'st., som för Armeens och Flottans materiela behof under de sista 10 åren mindre blifvit anvist, än hvad 1809 och 181 o årens Ständer ansågo oundgängligt för bevarandet af Rikets sjelfständighet.