Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Skogman har, under citerande af en mängd anslagssummor under fordna år, förklarat, att det varit omöjligt att med så obetydliga anslag bibringa officerarne tillräcklig öfning och hålla fartygen i tidsenligt skick, samt derigenom bekräftat just hvad jag yttrat, ty jag har blott sagt, att flottans dimensioner alltid varit större än som varit förenligt med möjligheten att hålla den i tidsenligt och stridbart skick.
Således har Hr Skogman, i det han sökt bestrida sanningen af mitt yttrande, eget nog bestyrkt rigtigheten af detsamma.
Hvad slutligen beträffar den tredje delen af Hr Skogmans anförande, såsom jag fördelade detsamma, så innehöll den många punkter.
Jag hinner icke vidröra dem alla, men fäster mig vid den hufvudsakiigaste, den om personalens delning.
Skälen för personalens delning äro tvenne: det ena att frambringa en duglig örlogsflotta, val befaren, som fullt motsvarar allt, som nu kan fordras af ett dylikt vapen, det andra att erhålla ett dugligt försvarsvapen i våra skärgårdar, som är väl bekant med alla der varande förhållanden.
Dessa ändamål vinnas genom delningen på så sätt, att å ena sidan den personal, som skall manövrera våra fulltacklade örlogsfartyg, får uteslutande egna hela sin tid åt denna yrkesutöfning och icke behöfver egna några studier eller någon öfning åt de olika arbeten, som tillhöra försvaret af den inre skärgården, under det att skärgårdsförsvarets officerare fritagas från alla de kunskaper, som erfordras för oceansegling och uteslutande få egna sig åt försvaret af skärgårdarna.
Det bör vara klart för hvar och en, att, när våra kustboar och våra kaptener på de nära nog otaligt många små ångbåtar, som nu gå på våra insjöar och i våra skärgårdar, kunna, utan alt segla på oceanen eller öfvas på större fartyg, blifva utmärkt skicklige och säkra uti utöfningen af sitt yrke, så bör väl också en officer med vårdad uppfostran och intelligens kunna uppöfvas till samma skicklighet, utan att segla på Ostindien m. m.
Lika klart är det, att, när skärgårds-artilleriets officerare, såsom förslaget antyder, större delen af sin första officers-tid få sysselsätta sig med sjömätningar, skola de erhålla en öfverlägsen lokalkännedom i skärgården, som deremot omöjligen kan förvärfvas af officerare vid örlogsflottan, hvilka för utbildningen af sitt yrke måste vistas på öppna sjön.
Den föreslagna delningen skall sålunda inom hvarje vapen utbilda yrkesskickligheten vida högre än hvad nu är möjligt, då arbetet icke är fördeladt. 88 Den 11 November f. m.
Hr Skogman har påstått, att det är alldeles omöjligt för en officerskorps att lära sig allt som, enligt förslaget, skulle åligga skärgårds-artilleriet, nemi. att manövrera kanonbåtar, uppkasta fältverk, bygga stängsellinier, handtera undervattensminor, föra landstignings-artilleri i land och söra garnisonstjenst.
Det är märkvärdigt, att en sjöofficer kunnat yttra detta; ty, alltsedan jag kom i tjenst, har allt detta ålegat och åligger ännu en sjöofficer, med undantag af hvad som sista året tillkommit, nemi. utläggning af minor och stängsellinier (men dessa förrättningar hafva dock äfven lemnats åt sjöofficerare när de varit disponibla) och dessutom hafva de måst fullgöra alla de pligter, som tillhöra örlogstjensten och oceanseglingen.
Då nu Gr. von Plåtens förslag fritager skärgårds-officerare från dessa sednare åligganden, så måste det väl blifva en lättnad och ingalunda någon ökad börda eller omöjlighet för dem att fullföra, hvad dem enligt förslaget tillkommer.
Hvad beträffar användandet af manskap att draga landstigningskanoner, är detta icke något nytt, utan har i alla tider tillhört och ännu tillhör såväl vår egen örlogsmarin, som alla utländska mariner.
Hr Skogman begriper icke, hvad vintersegling har för sammanhang med flottans delning, men jag begriper det, och tror mig kunna göra det begripligt för hvar och en, sorn vill fatta det.
Det är klart, att, då sjöförsvarets alla officerare skola hafva lika öfning i allt, såsom hittills varit regeln, så måste expeditionerna göras mycket korta, på det att en hvar må få sin lilla andel, hvaremot, om arbetet fördelas och blott en viss del efficerare komma att deltaga i öfningarna på sjön, hvarje officer, i förhållande till antalets minskning, erhölle en längre öfningstid och följaktligen expeditionstiden kunde utsträckas öfver både vinter och sommar.
I följd häraf skulle denna örlogs-exercis betydligt utsträckas; också har detta redan visat sig under innevarande år.
Vi hafva nu 228 officerare och äfven om detta antal ytterligare nedsättes, blir det alltid ett olämpligt förhållande, att officerare, som skola tjenstgöra i skärgården och sätta sig in i dess lokala förhållanden, måste i sin tur utgå på expedition till Medelhafvet och Vest-Indien.
Detta bär sig icke och kan icke bära sig; arbetet måste fördelas, och detta är en af grunderna till Gr. von Flåtens förslag.
Påståendet att skärgårds-artilleriet icke får något sjömanskap har icke skäl för sig; det behöfver icke något annat sjömanskap än det våra kustboar besitta, nemi. att segla i båt, styra och ro, och då dessa äro i dylikt sjömanskap så utmärkta, att ingen nation deri öfverträffar dem, måtte väl den alldeles likartade sjömannabildning, sorn skärgårds-artilleriet erhåller, vara för detsamma fullt tillräcklig.
Man har vidare ansett 12-tums kanoner å de föreslagna pansarbåtarna vara alldeles otjenliga, och påstått, att de icke kunna användas mot landltrupper.
Jag förstår icke huru en militär kunnat yttra något sådant, ty för det lörsta skola dessa pansarbåtar strida mot inträngande fiendtliga pansarfartyg, och, Den 11 November f. m. 89 för att förstöra dessa, mäste de således föra så groft artilleri, som 10- å 12-tums kanoner, och vidare, om kriget skulle flytlas längre in i landet mot landstigna fiendtliga trupper, skulle dessa fartyg blifva af största nytta.
Man har påstått, att skärgårds-artilleriets rol skulle vara slutad, när positionerna till Sockholm blifvit brutna och en fiende der trängt sig fram; jag frågar då, hvarföre man bar byggt en fästning, som kallas Carlsborg; jag tror för min del, att icke Sverige bör anses vara uppgifvet derföre att Stockholm har fallit, jag tror, att vi länge skola kunna fortsätta striden långt in i landet, och linder denna inlandsstrid måste det vara en stor fördel, om vi kunna beherrska stränderna af våra stora insjöar med pansarklädda båtar med 12-tums kanoner, hvilka med sina grofva bomber och karteschskolt. skulle förstöra fienden, så snart han nalkades stranden.
Så har sednaste Amerikanska kriget visat, att monitorernes 15-tums kanoner oftare blifvit använda mot fiendens landttrupper och befästningar än mot hans fartyg, och hvilken förfärlig verkan de åstadkommit är nogsamt kändt.
Så länge General Mac Clellan hade kanonbåtar, som flankerade hans armée, var han alltjemt segrande.
Hvad monitorerna angår, måste jag äfven yttra några ord, emedan det tycks råda stor okunnighet om deras egenskaper; de äro visserligen icke i ordets egenlliga bemärkelse kryssare, så att de ligga än för styrbords- och än för babordshalsar, men de kunna hålla sjön och de hafva legat månader på öppen redd långt ute till sjös och blockerat hamnar, de hafva navigerat utanför den Amerikanska kusten, den värsta kust, en sjöman känner, de hafva seglat i Golf-strömmen, en monitor är nu på väg till Cap Horn och den Amerikanska styrelsen Ivekar icke att med monitorer uppträda i Engelska Kanalen.
Dessa monitorer, som jag omnämnt och som kunnat ligga en vinterdag under storm på Amerikas kust samt blockera hamnar, äro just af samma klass, som dem vi ega.
Här får jag tillägga, att till monitor-systemet höra nödvändigt ångkorvetter.
Monitorer utan skrufkorvetter äro endast ett halft system.
Monitorerna äro visserligen säkra sjöfartyg, men de äro beroende af sina maskiner och böra följaktligen aldrig utsändas på öppen sjö, utan att vara konvoyerade af en fregatt eller en korvett, ifall maskineriet skulle gå sönder.
Annu har så icke egt rum, (den första monitoren sjönk visserligen, men orsaken var icke den, att maskineriet var dåligt, utan den att skråfvet var bygdt på endast 100 dagar och sprack) och de hafva således icke behöft den hjelp, som varit afsedd i händelse af behof, men denna hjelp bör dock icke undandragas dem.
Det har tvärtom händt, att den korvett, som konvoyerade en monitor, fick maskineriet skadadt, och då tog monitoren korvetten i släptåg och inbogserade korvetten i hamn.
Slutligen undrar Hr Skogman öfver skillnaden mellan grundgående och djupgående fartyg, om deri gränsskilnaden skulle vara emellan skärgårds-artilleriets och örlogsflottaus fartyg, och i följd häraf frågar han, hvarför kanonångsluparna skulle tillde - 90
Den 11 November f. m. las örlogsflottan, samt säger, att, då de äro mycket grundgående, men halva master, så måsle det icke vara deras djup under vattnet utan höjden olver vattnet, som föranledt deras placerande till örlogsflottan.
Hr Skogmans räsonnement härvid är åtminstone icke djupgående.
Gr. von Platen säger ju tydligen, att den gällande principen vid materielens fördelande emellan de håda vapnen är, att vid skärgårds-artilleriet hafva fartygen ingen tackling och erfordra derföre föga sjömanskap att sköta, då deremot öriogsflottan erhåller alla fartyg, som mäste hafva tackling.
Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:ns tid, men jag anhåller, att mitt anförande, likasom Hr Skogmans, måtte blifva till Stats-Utsk:t remitteradt.
Jag utbeder mig endast af Eder, M. Hrr! ett par minuters tålamod.
])e behöfvas för att skicka till Hr Adlersparre ett litet visitkort med »att taga afsked.»
Hr Adlersparre har svarat Hr Skogman att trädkanonångbåtarna måste räknas lill den sjögående flottan och föras af sjömän derföre att de hafva tackling, hvilket ej pansarbåtarna ega, men det återstår honom att göra reda för sig sjelf, hvarföre, när pansarbåtarna och träd-kanonångbåtarna äro afsedda till precist samma stridsfält, det icke är lika nödvändigt för trädkanonångbåten som för pansarbåten att äfven föras af en person med samma bildning som skärgårds-artilleri-ofiicerns.
, remitterades Hr Skogmans anförande tillika med de i ani. deraf afgilne yttranden till Stats-Utsk:t, Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K.M:tsnedannämnde, den 8 dennes bordlagde Nåd.
St:r: l;o ang:de öfverlåtande till Vesterbottens läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden i Umeå med tomt; 2:0 ang:de öfverlåtande till Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden i Ostersund; 3:o ang:de öfverlåtande till Vester-Norrlands läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden vid Hernösand med tomt; 4:o ang:de öfverlåtande till Vester-Norrlands läns innevånare af gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt; 5:o angtde upplåtelse af f. d. pipare-bostället Bränn Arby vid Södermanlands Regemente, för uppförande af skolhus åt Wansö församling; 6:o ang:de befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon N:o 1, i Jemtlands län; 7:o ang:de arméens pensionering; 8:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för Qvartermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m. J. G. Lyström; Den 11 November f. ni. 91 9:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Bataljons läkaren vid'Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger; 10:o angrde pension å Allmänna Indragnings-staten för f. d. Kapitenen vid Göta Artilleri-regemente Nicolas Christiernin von Hess; U:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för Regements-stallmästaren vid Lifregementets Hussar-korps, Ryttmästaren i arméen, m. m.
Samuel Conrad Nisser; 13:o arig:de restitution af ett utaf Häradsskrifvare!! J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp af 311 rdr 85 öre rmt; 14:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff vid afgång ur krigstjensten; 15:o om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning af 12-decimal-tums gjutna jernkanoner; 16:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Fredrik Jakobsson oell,förste Löjtnanten vid samma regemente Erland Joachim Bring; 17:o ang:de pension lör förste Löjtnanten vid Nerikes regemente Johan Henrik Lundh vid afgång från tjensten; 18:o ang:de pension åt Regements-kommissarien vid Smålands Grenadier-hataljon Johan Magnus Friman vid afgång från tjensten; l9:o ang:de eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs Kloster i Hallands län; 20:o ang:de ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; 2l:o ang:de pension vid afskedstagandet åt Regements-kommissarien vid Kronobergs regemente, f. d. Kapitenen m. m. Carl Fredrik Schmaltz; 22:o ang:de Trumpetaren vid Lif-Gardet till häst, Johan Magnus Wahlqvists uppförande till pension å Allmänna Indrag nings-staten vid afgång ur krigstjensten; 23:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten åt aflidne Kapten-löjtnanten vid flottan m. m. C. O. L.
Rudbecks enka, Magdalena Rudbeck; 24:o ang:de af Blekinge läns landsting gjord ansökning om inköp af en kronan tillhörig tomt i Karlskrona; 25:o hållare-Embetet för polisärenden och åtskilliga Landssekreterare att för tiden från och med år 1863 och så länge de sina befattningar innehafva, å Allmänna Indragnings-staten årligen uppbära ersättning för förlorad inkomst af passlösen; 26:o angide berättigande för Chefen vid Ottenby stuteri, 92 Dea 11 November f. in. Hofstallmästare!! m. m. J. W. Beijer, alt vid afskedstagande! erhålla pension ä Allmänna Indragnings-staten; 27:o ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; 28:o. i fråga om införsel för skatterätts-fordran i Kronosäteriet Olstorp i Skaraborgs län; samt 29:o ang:de försäljning till skatte af gatuhusen N:o 7 Glemminge och N:0 21 Hannas i Kristianstads län.
Föredrogs och remitterades till Banko-Utslct K.
M:ts deri 8 dennes bordlagde Nåd.
Skrifvelse till K.
St:r i fråga om förhöjning i det å Manufaktur-diskont-fonden nu afsatte belopp till förslagslån.
M:ts den 8 dennes på bordet lagde Nåd.
St:r i ani. af åtskilliga utaf I{.
Föredrogos och biföllos Exped.-Utsk:ts den 8 dennes bordlagde Mem:r: N:o 2, ang:de upplagans storlek af Bihanget till Biks-Ståndens protokoll; och N:o, 3, i fråga om prenumeration å Bihanget till Biks-Ståndens protokoll.
Hr Liljenstolpes, Axel Fredrik, d. 8 dennes bordlagde motion N:o 13, ang:de beviljande af 10,000 rdr årligen till Allmänna Barnhuset i Stockholm, i och för inlösen af 100 barn efter högst 100 rdr för hvarje.
Denna motion remitterades till Stats-Utsk:t och kommunicerades med de öfriga Biks-Stånden.
Efter föredragning af Gr.
Posses, Arvid, d. 8 dennes bordlagde motion N:o 20, ang:de förändring i sättet för påförande af bevillning å enskilda sedelutgifvande Banker, blef motionen till Bevilln.-Utskrt remitterad.
Hr Belfrages, Johan Gustaf Wilhelm, d. 8 dennes på bordet lagde framställning i fråga om pollets utlemnande på grund af en utaf Hr von Konow, Georg Wilhelm, utfärdad fullmakt.
Hr Gr. och Landtm, hemställde, huruvida B. o. Ad. behagade medgifva, att polett finge till innehafvaren af den ifrågav:de fullmakten utlemnas.
Den 11 November e. m. 93 Föredrogs och bifölls ett från Bevilln.-Utsk:t inkommet Mern.
N:o 1, ang:de tillökning af Utsk:ts tjenstemannapersonal.
N:o 1, med öfverlemnande af Bankofullmäktiges berättelse; samt Riddarh.-Utsk:ts Utlåt:n: N:o 1, ang:de tryckningen af R. o. Ad:ns protokoll vid innev:de Kiksdag; och N:o 2, i ani. af Frih. Raabs, A. C., motion ang:de åtgärder för skyndsammare uppsättning och offentliggörande af R. o. Adms diskussionsprotokoll. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m.
Justerades protm för den 24 och 25 sistl.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, som K. M:ts Nåd.
Statsverkets tillstånd och behof d. 1 dennes blifvit till Stats-Utsk:t öfverlemnad, och Riksdagens början, jemlikt 27 §:n R. 0., följaktligen skall från denna dag räknas, Riks-St:ns Hrr Talmän vid hållet sammanträde ansett, att, till följd af stadgandet i 56 §:n R. O., tiden för motioners afgifvande komme att tilländagå med nästa Onsdag d. 15 dennes; samt att, på det tillräckligt rådrum för motioners väckande skulle beredas R. o. Ad:s ledamöter, plena hos Ståndet komme att hållas såväl nästa Tisdags afton som ock Onsdagen, både f. o. e. m.
U4 Den 51 November e. m.
Hr von Knorring, Oscar, uppläste tre motioner: N:o 24, om utvidgning af Hudiksvalls högre
Elementarläroverk till fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien och i sammanhang dermed om anslag till en Lektor i klassiska språk vid nämnde läroverk; N:o 25, om beviljande af ett anslag å 100,000 rdr till Norrlands kustförsvar; och N:o 26, om beviljande af ett låneunderstöd å 295,000 rdr för fortsättning af Hudiksvall—Forrsa-jernvägen till sjön Hellen.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, afgaf en motion N:o 27, om höjande af sparbanksräntan till 5^ procent m. m.
Hr Liljenstolpe uppläste vidare en motion N:o 28, ang. boställshyresersättning för Sqvadrons- och Kompani-Chefer m. m.
Härefter yttrade Hr Liljenstolpe:
Af samme militär, jag nyss i min motion omnämnde, fick jag uppdrag att äfven göra en framställning om »Sqvadrons- och Kompani-Chefs tillerkännande af portofrihet för alsändandet af de handlingar, som röra tjensten och orsakas af erhållne ordres.»
Denna rättighet tillkommer f. n. Chefs- och Majors-Expeditionerna, af hvilken dessa likväl icke alltid torde begagna sig, utan understundom afsända handlingen, i stället för direkte till personen, som densamma rörer, tili Sqvadrons- eller KompaniChefen, med för den sistnämnde förorsakande portokostnad.
En sådan framställning kunde dock ej intagas i den af mig nu väckta och til! Stats-(Jtsk:t remitterade motionen, hvarföre särskild motion derom borde afgifvas, för att till Beviiln.-Utsk:t remitteras; men som jag på förhand af en härstädes närvarande Regements-Chef blifvit underrättad, att, uppå hans derom gjorda framställning hos Kongl. Post-Styrelsen, sådan portofrihet genast blifvit hans Kompani-Chefer medgilven; och jag sedermera af en ntaf Post-Styrelsens Depart:s-Chefer fått den bestämda uppgiften att sådant alltid medgålves, så snart en dylik Iramställning gjordes af Hrr Regements-Cheler, har jag ej ansett hvarken behöfligt elier behörigt att besvära R. o. Ad., Utsk:t och R.
St:r med motion i ämnet, helst en sådan framställning icke torde försummas att göras utaf en livar för sine underlydande omtänksam
Chef, utan får blott anhålla, att hvad jag nu haft äran anföra, måtte uti Ståndets protokoll intagas.
Den 11 November e. m. 95 Gr. von Schwerin, Carl Gustaf Philip, uppläste en motion N:o 29, ang. ändringar i K.
Skiftes-Stadga den 4 Maj 1827.
Hr Fåhraeus, Edvard, afgaf följande motion:
Då, enligt hvad erfarenheten såväl vid nuvarande som vid föregående Riksmöten ådagalagt, R. o. Ad:s personal ständigt är underkastad omvexlingar, så att — åtminstone vid början af Riksdagen — före snart sagdt hvart enda plenum polletter till inträde å Riddarhuset dels inlemnas, dels uttagas, men det tvifvelsutan såväl för Hrr Elektorer vid tillsättande af blifvande ledigheter i Utskm. som ock för valen lill ledamöter i förstärkta Utsk. m. fl. val, äfvensom för Riksdagsärendena i allmänhet, är af icke ringa vigt att ega kännedom om Ståndets sammansättning under olika tider af Riksdagens lopp, får jag vördsamt föreslå, att genom Riddarhus-Kansliets försorg och under tillsyn af Riddarhus-Fiskalen, som i allt fall öfver Riddarhusets ledamöter förer noggranna längder, särskild efter Bänkmansfördelningen uppgjord förteckning öfver R. o. Ad:s röstberättigade ledamöter, med utsättande jemväl af Bänkmans-, Elektors- och Utsk:s-ledamots-befattningarne för dem, som till sådane blifvit valda, måtte minst en gång hvarje månad till trycket befordras och bland Ståndets ledamöter utdelas.
Besväret för Kansliet med dylika förteckningars uppgörande bör ej blifva särdeles betungande, helst om för ändamålet stående stilar vid tryckeriet användas, och kostnaden lärer, isynnerhet i sistnämnde fall och i förhållande till omkostnaderna för öfrigt riksdagstryck, få anses vara af ingen betydenhet.
Derest denna motion af HögloQ. R. o. Ad. remitteras till Riddarhus-Utsk:t, vore det för verkställigheten af ifrågavarande förslag önskligt, om bemälde Utskott ville afgifva sitt Utlåt, i frågan så tidigt omständigheterna medgifva.
Remitterades till Riddarh.-Utsk:t. Gr. von Saltza, Carl Anton Philip, anförde mundtligen:
Då den lag. som ännu med få modifikationer reglerar vår tillverkning af bränvin, blef antagen, mottogs den af nationen utan knot, oaktadt den stora rubbning den medförde i ekonomiskt hänseende, derföre att den hvilade på en stor moralisk grund.
Med den hetsighet, som är oss egen, då vi sjelfve upparbetat oss, eller låtit så ske af andra, träffades ej få, som med fanatisk bitterhet angrepo mindre bränvinet, än den som tillverkade det, eller hyste meningsskiljaktighet i denna fråga. 96
Den 11 November e. m.
Det moraliska syftet är nu bortblåst, sedan bränvinet endast blifvit en beskattningsfråga, hetsigheten har afsvalnat och må det då tillåtas att något granska verkningarna af denna lag.
Det kan icke nekas, att bränvinssnpandet på landet något minskats; men samma landtbefoikning söker, så vidt möjligt är. att återtaga sin skada vid hvarje besök i stad.
Det säkra och bestämda resultatet af lagen är, att den inbringat staten en af dess största inkomster och under nuvarande förhållanden behöfves denna iukomst.
Men, M. Hrr! under en tid, då ekonomisk frihet utgör dagens lösen, kan jag icke undertrycka min förundran, att sådana band, som de, hvilka hvila på bränvinstillverkningen, kunnat på en tillåten näring fortfara i åratal.
Man må tala huru grannt man vill om Svenska landtbrukets framsteg, en sorglig sanning gifves dock, som icke låter öfvermåla sig, att jordbrukarens ställning är betryckt och mer än detta, att den är svår.
Skälen härtill äro många; här är icke stället att utveckla alla, men ett af dem sorterar, efter mitt förmenande, under det ämne jag afhandlar.
Jag stöder mina yttranden på hvad jag med egna ögon sett, nemligen kontrakt upprättade på försäljning af ännu icke tillverkadt bränvin, och detta till ett pris, så högt att det under intet förhållande kunde bära sig, endast och allenast för att mot hög ränta erhålla penningar till skattens erläggande.
Det är sannt, att detta är extremen, men med i allmänhet saknad af förlagskapital, med brist på calcule, som så ofta träffas hos jordbrukaren, drifver han denna näring med ruinerande lån, upptagne till öfverdrifna räntor, och går dymedelst till mötes en säker undergång.
Lägger man härtill den i stort drifna misshushållningen med skog och arbetets dragande från jordbruket vid våra nu i mängd existerande brännerier, så får man en tafla, så mörk, att man vid dess beskådande häpnar, och hvilken icke i en framtid lofvar att blifva ljusare.
Det är sannt, att icke någon lag kan förebygga att den, som så vill, ruinerar sig; men jag tror att det är farligt bibehålla lagar, som befordra att så sker.
För att förekomma det onda jag ansett nu varande lag för bränvins tillverkning åstadkomma, ser jag icke mer än en hjelp, den, att låta denna industri fritt utveckla sig, blifva fabriksmessig i stort, baserad på stora, egna förlagskapital och anlagd vid naturliga afsättningsorter.
Drifven till millioner kannors afverkning, med den hushållning i bränsle och arbetskraft, som kan göras genom begagnande af ändamålsenliga maskiner, bör det bära sig och derjemte äfven möjligen lemna rum för bättre afsättning af våra spannmålsprodukter under år, då den utländska marknaden är tryckt.
Skulle dessa mina åsigter vara riktiga, så följer deraf såsom ett corollarium, att Staten genom sin mellankomst bör bereda tillfälle till export af bränvin.
Då en motion i detta afseende - Den 11 November e. m. seende redan är väckt i Hederv. Bonde-St., häntyder jag endast derpå, att jag anser den fullt befogad.
Då jag nu går att résumera mig i den motion, jag ämnar väcka, anhåller jag vördsamt att, vid remiss af densamma, detta mitt yttrande må få bifogas. Härefter uppläste Gr. von Saltza en motion N:o 30, om ändringar i lagstiftningen rörande bränvins tillverkning.
Remitterades till Bevilln:s-Utsk:t.
Hr Bråkenhjelm, Per Reinhold, uppläste två motioner: N:o 31, om ändringar i de för Rikets Allmänna Elementarläroverk gällande Stadgar; och N:o 32, ang. en underd. anhållan hos K.
M:t om meddelande af en förklaring öfver Kongl.
Förordmn om Kommunalstyrelse på landet.
Dessa motioner remitterades tili Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:t.