Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter lör rådslag som Con* stitutionsUtskottet känner, äfven nu meddelas föredraganden i Commandornål, ehuru ConstitutionsUtskottet icke är, jemnlikt Grundlagens föreskrift, berättigadt, att känna Protocollerne öfver Commandornål, utan blott, i de särskild te fall, då, af tillfällige händelser, ConstitutionsUtskottet får anledning, att dervid fästa inågon uppmärksamhet.
Att RegeringsFormens lydelse i 7 <5.
Regeringsformen bibehålles, får jag, af anförde skäl, vördsamligen tillstyrka» N:0 3.
Herr Cederfchjöld, Pehr GuJJaf:
Vi äro förmodligen alla ense derom,' att
Grundlagsförändringar böra göras sparsamt och ined varsamhet, samt aldrig utan för att åstadkomma en af ett verkligt behof påkallad väsendtlig förbättring.
Innan jag derföre nu afger mitt votum, rörande den föreslagne förändrin-i gen af 7 §. i Regeringsformen, anhåller jag att först få skärskåda det nya RedactionsFörslaget, och tillse, om det utgör någon väsendtlig förbättring, genom ökad bestämdhet i be - 4<4 Den 22 April f. ml skrifningen på Commandomål, och genom Jems siandet af nya garantier emot möjliga missbruk; samt sedan basta en blick på den gamla §. ■för att utröna, om den verkligen är så bristfällig, som man velat påstå, och följaktligen bshofvet af dess förändring så trängande, sorn mången torde föreställa sig, % Uti den nya Redactionen skulle det, sedan några mellanmeningar blifvit borttagne komma att heta: ”Konungen låte uti StatsRådet sig föredragas och afgöre der alla Regeringsärenden, utom Commandomål, hvarmed förstås sådane enkla militairiska mål , sorn icke höra till föredragning i StatsRådet”_.
Här är sålunda en cirkel beskrifven, uti hvilken man föres rundt omkring, utan att vinna den aldraringaste upplysning.
Hvilka ärenden skola nemligen icke föredragas i StatsRådet?
Jo, Commandomål, Hvilka ärenden äro då Corn-* mandomål?
Jo, sådan», som icke höra till före-t dragning i StatsRådet.
Denna circel är ett fel, aora ensamt borde göra Förslaget oantagligt.
Uti den närmare bestämningen af Commandomål, heter det vidare:—, ”Och hvarmed förstås fådana enkla militairiska mål, som icke leda till stiftande af nya, icke till ändring, förklaring eller rubbning af gällande Lagar och allmänna economiska författningar, elier uti dispositionen af allmänna medel.” Alla dessa bestämningar äro negativa, hvilket synes mig vara ett ytterligare, ganska väsendtligt fel.
Ty genom dessa negationer, eller derigenom, at£ Ben 22 April f.' ml 40?
man blott sagdt, hvad Commandomål icke äro, 5kulle allt kunna förklaras för Commandomål» hvad som icke vöre särskildt undantaget.
Med samma skäl derföre, som man undantagit rubbning af allmänna lagen, hade man äfven Kun4 nät undantaga rubbning af Grundlagarne, nya skatters påläggande och dylikt.
Och med samma skäl, som man undantagit rubbning af allmänna economiska författningar, hade man äfven kunnat undantaga Embets- och Tjenstemäns till-och afsättande, benådningar och dylikt.
Det är väl sant, att man af detta negativa besiämningssätt ej bör kunna befara så orimliga misstydningar, som skulle i Commandoväg Grundlagar kunna rubbas, efler nya skatter påbjudas, eller Ernbetsoch Tjenstemäns till- och afsättas, eller nådansökningar algöras; emedan dylika misstydningar äro genom andra Grundlagsstadganden förebyggde.
Men deremot skulle alla möjliga mål, som på något sätt kunde kallas militairiska, och om sättet för hvilkas behandling intet särskildt stadgande i Grundlagen funnes, kunna dragas till Commandovägen; och man sålunda omöjligen kunna på förhand beräkna alla de möjliga missbruk, hvartill *tt dylikt negatift bestämningssätf med tiden skulle kunna föranleda.
Sedan jag nu visat olämpligheten och vådan af detta negativa bestämningssätt, vill jag något närmare skärskåda sjelfva negationerna, och undersöka, hvad värde de äga i och fö?
Dm 22 April f. mi sig sjelfve,'och huruvida de innefatta några nya inskränkningar eller garantier.
Att allmänna la, gar icke kunna i Commandoväg stiftas, är åtminstone ingenung nytt. 1 87 §.
RegeringsFormen stadgas nemligen att de icke kunna stiftas, förändras eller upphälvas, utan af Konung och Ständer gemensamt; och i 88 § bestämmes särskildt, huru förhålles med lagförklaringar.
Lika litet tarfvas något nytt stadgande; att allmänna economiska författningar icke må é Commmandoväg stiftas eller upphälvas; helst det i 8 §• uttryckligen bestämmes, att ”StatsRådets samtliga Ledamöter skola öfvervara — frågor och förslag om nya allmänna författningar t vidtagande, samt om upphätvande och förändring af de nu gällande."
Hvad sorn e. gentligen bör förstås med ”rubbning i dispofitionen af allmänna medel9* kan jag för min del ej så noga förstå.
Menas dermed förändring i det sätt, hvarpå Kongl. Maj:t, inom de särskildta hufvudtitlarne, disponerat de af Riksens Ständer anslagne summorna; så anser jag det öfverflödigt och olämpligt att nu stadga , det Konungen i Commandoväg ej må rubba en disposition, sorn Konungen- i StatsRådet faststäldt; helst jag föreställer mig, att Kongl. Maj:t icke kan upphäfva något beslut i annan väg än den, hvari det blifvit fattadt.
Skall åter med ”rubbning i d;spoJitianen af allmänna medel" menas förändring i RiksStatens hufvudtitlar, och medels användande till andra ändamål, än dem Riksens Ständer föreskrifvit; så anser jag så mycket öfverflödigare att nu Den 25?
April e. m. 40?
särskildt stadga, det en sådan rubbning ej må ske i Commandoväg, sorn det enligt 62 §. ankommer på Riksens Ständer att fastställa, hm tru särskildta summor, ej blott af bevillningen, utan enligt 64 §. äfven af Rikets ordinarie Statsmedel, skola till särskildta behof användas, och dessa summor under bestämda huf-. vudtitlar uti RiksStaten anslåj och sorn det dessutom i 65 §. uttryckligen förbjudes att använda dessa medel annorlunda än faststäldt blifvit, vid det i 30 §.
Riksdagsordningen bekräftade äfventyr för Contrasignenten, hvilket i 106 och I°7 §♦. §■ af RegeringsFormen omförmäles.
Hela det föreslagne tillägget innehåller eåledes ingenting väsendtligt, ingen verklig beskrifning på Commandomål, ej den ringast© inskränkning eller ens bestämdare begränsning af deras gebit,, Det fyller örat roed ljudet »f stora ord; men lemnar förståndet otillfredsstäldt.
Deremot öppnar detta tillägg, genom de aldeles, öfverflödiga undantagen, ett nytt och obegräm* sadt fält för obefäkneliga missbruk..
Det återstår nu blott, att, som. hastigast undersöka, huruvida den gamla §. yerkeligen tarfvar någon förändring.
Enligt densamma föjr4 stås med Commandomål sådana, ”sorn.
Kon un-, gen i egenskap, af Högste Befälhafvare öfver Krigsmagten till Lands och Sjös. omedelbarligen besörjer.7
Märken väj, mine Herrar!» ”i egen/kap af Högflc.
BefälhafvareKonungen synes följaktligen i Commandoväg ej bunna,, gota annat, än hval en undersåte gkulig; ku% Den 22 April fr, ni. oa ■göra, It hvilken t. ex. en sjuklig eller inity dre Krigsvan Konung hade uppdragit att, för någon tid, vara Generalissimus elier högste Befälhafvare öfver Krigsmagten.
Mig synes, uti detta Grundlagens korta stadgande, Commandomålen vara bestämdt beskrifne, och deras gebit skarpt begransadt; det tillhör nemligen Konungen, i egenskap af Högste Befälhafvare, stt, i Cominandoväg, med Krigsmagten utföra de ändamål, som Konungen i StatsRådet beslutat
Konungen kan i StatsRådet ej omedelbarligen sätta Krigsm3gten i verksamhet: deremot kan han i Commandpväg ej Besluta något nytt ändamål för Krigsmsgteng användande.
Dessutom synes sjelfva benäm* * ningen ”Conimandomål” tillräckligen ådagalägga att de endast kunna angå dem, som flå under Commando, nemligen den egentliga militairenj ©ch således hvarken några allmänna embetsverk, eller civila Embetsman, eller Rust- och Rothållare, t Emedan derföre den gamla §. icke ..synes tarfva någon förändring, och den nya dessutom är så högst felaktig, får jag vördsammast dey på tillstyrka afslag.
,'N:o 4- Friherre, Björnjljerm, Magnus•
Då tiden nu är inne att antaga eller förkasta den af ConstitutionsUtskottei föreslagna Den 22 April /, m, 4' 9 förändring i RegeringsFormens to? §. anhåller jag vördsamt hos Ridderskapet och Adelil att få yttra några tankar om applicationen deraf på Konungens Föredragande i Cornmandomål.
Om frågan i allmänhet nu vore, att antaga eller förkasta den grundsats, hvarpå 107 §• i Regeringsformen är byggd, så skulle möj. ligen, med ledning af närvarande dagars erfarenhet i vissa länder, den opartiska tänkaren länge stå tveksam, för hvilkendera meningen, antagandets eller förkastandets, de bästa skälen voro att finna, elier rättare hvar de min-' sta olägenheterne för Samhällsordningens gang kunde förutses.
Denna § med dess grundsatts är nu emedlertid i Sveriges Grundlag antagen och ju lättare möjligheten af dess missbruk är, ju alfvarligare bör man föreställa sig Svenska Folkets uppsåt hafva varit, då den antogs, att ej utan i vigtiga Jall använda dess föreskrifter föreskrifter, hvilka förutsätta klara begrepp, hvad frihet är, och lugn i besluten för deras tillämpning.
Nu är frågan ater inskränkt endast till antagande eller förkastande af en föreslagen utsträckning i applicationen af denna §. äfven till Konungens Föredragande i Comrnandomål.
Det är således endast häröfver jag hos Ridderskapet och Adeln anhåller, att få yttra mina tan,-. kar, trygg att tala på ett rum, der upplysningen tillräckligt förstår atf skilja ämnets irH 4io Den 22 April f. m. tresse fran perfonens, det förras gällande för.
Secler, den sednares blott för dagen.
ConstitutionsUtskottets föreslagne förändring af i:sta momentet i Regeringsformens tc7 §, efter hvilken föredragande i Com mandomål skulle hänföras till samma opinions y. makt som StatsSecreierare, är motiverad på det skäl, att ”Grundlagen bör äga en tydlig analogt emellan Civile och Militaire föredragandes Embetsåiigganden, stödjande sig förnämligast på bägges skyldighet till ansvar,och begges rätt till reservation.
Jag kan härvid ej annat än yttra mina tvifvelsmål öfver rigtigheten af denna slutsats, hvars motiver jag ej igenfinner hvarken j Grundlagens anda eller i dess ordalydelse, sorn, långt ifrån att i andra afseenden stadga en sådan analogi emellan Stats-Secreterarne och Föredragande i Commandomål uppdragit^ ett bestämdt råmärke emelian dem.
StatsSscreteraren åligger det, enligt 38:de § Regeringsformen, att yttra sina tankar i aila de mål han föredrager, och, derest Konungens beslut voro stridande mot Grundlagen, derom göra föreställning samt vägra sin Contrasignation och nedlägga sitt Embete, i fall Konungen ändå skulle yrka ett sådant beslut.
Föredragandens i Commandomål Constitu.J tionella pligt inskränker sig åter dertill att ^id beredningen af Commandomål sin mening Den 22 April e, m, yttra öfver de företag Konungen beslutar, och att, då hans mening icke öfverenstämmer med Konungens beslut, sina yttrade betänkligheter och råd till ett Protocoll föra, samt, om före agen voro af en vådlig rigtning eller omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckligare medel att dem utföra, tillstyrka ett KrigsRåd, utan att derföre såsom StatsSecreteraren kunna vägra sin Contrasignation och nedlägga sitt Embete, Rioga är således den analogi sorn räder emellan dessa constitutionella Auctoriteters Embetspligter.
StatsSecreteraren verkar abfolut på besluten, när de för att vara gällande, måste af honom vara contrasignerade:
Föredragande i Cominandomål blott negativt, då han väl kan reservera sig, men ej sätta ett hinder emot deras utfärdande.
Lagstiftaren har visligen gjort denna skillnad emellan Commando- och Administrativa mål, derföre att RegeringsFormens i4:de tillägger Konungen högsta Befälet öfver krigsmakten till Lands och Sjöss, Lagstiftaren har, i följd deraf ansett organen för Cominandomål, hvilka enligt RegeringsFormens 7 §., åligga Konungen att omedelbarligen beförja, icke böra komma under den opinions magt, som 107. §, utöfvar på StatsSecreterarnes Embetsåtgärdcr; ty då Grundlagen erkänner Konungen ensam såsom Högste Befälhafvare för Krigsmakten till Lands och 412 Den i7 April f, ml Sjöss, erkänner hon äfven dess rättighet affe ensam bedömma den Embetsmaris nit, skicklighet och drift, åt hvilken
Han anförtrodt denna del af Dess, efter i4:de §. mindre inskränkta Konungamakt, och der hvarken Ad-* ministrativaj economisk Lagstiftande, elier ock Lagskipande mål komma i fråga, utan rent af militairiska, såsom marcher, cfningar, excercice, disciplinefrågor och dylikt mera, Annat är, då Föredragande i Commandoroål utfärdar en emot Grundlagen eiler allmänna Lagen stridande ordres; må 106 §» Regeringsformen då rättvisligen på honom användas.
När till dessa skäl kommer, att Protocolli Commandomål icke må till granskning fordras, utom i kända och af ConstitutionsUtskotteS; uppgifna händelser, samt att följa kte 1 i gera Ständcrne icke kunna äga någon säker och detailierad kännedom om Rådgifvarc-ns egenskaper af nit, skicklighet och drift, så bör icke längre någon tvekan äga rum om de grunder, som dicterat 107 §., i hvad som angås Konungens Rådgifvare i Comtnacdomäl.
När Lagstiftaren icke tillåtit Stäodern© Hagon petitionsrätt emot Könungens Rådgifvare i Commandomål, har han visligen afsedt dea för hvarje lag tillämpning i ett Constitufionelfc Samhälle nödvändiga grundsats, att brottet el-, ier felet mäste bestämma straffet; och när Mdgifvaxens förhållanden icke kunna vara Deri 22 April J, mi Riksens Ständer bekante, harhan lika visligt icke velat medgifva en opinionsmagt, sorn skulle stödja sig på Jhppo/itioner i stället för på Jada, som skulle göra Embetsmannens åtgärder beroende af ensidighetens och passionernas möjliga anfall och sorn, då den vilie förekomma
Éinbetsmyndighetens missbruk, i stället skulle leda till missbruk af friheten.
Om det således är klart och osfridigt, att StatsSecreterarnes ställning och förhållanden gå väl tili Konungamakten, sorn till Samhället, äro vida skiljaktiga från Föredragandens i Commandomålenj om i annat fall eller derest denna sednare hänfördes under 107 Konungens makt, såsom Arméens och Flottor-' nas högste
Befälhafvare^ möjligen någon gång skulle kunna sättas i ett tillstånd af paralysi, hvars förderfliga följder för Riket vöro oberäkneliga: och om ingen närmare än Konungen kai eller kanske bår bedömma, med hvilJ ken större eller mindre drift, skicklighet och nit Commandoirendernas Föredragande sitt Embete utöfvar (sä snart nemligen hans activa åtgärder icke höra under 106 §.), så anser jag mig på riu anförde skäl böra hemställa, icke blott att det i I07 §. föreslagna tillägg, Såsom stridande mot andan och ändamålet af denna Föredragandens befattning, måtte ogillas utan ock att, i ett nödvändigt sammanhang dermed, ansvarighetslagens 6 som,*i afvikelse från Regeringsformen, nämner Konungens Rådgifvare i Commandomål må rättas elter Grundlagen, i stället för att man nu vill 4 414 Oen 22 April f m. rätta Grundlagen, efter Ansvarighets-Lagen, som likväl icke tillhör Rikets FundamentaiLagar.
Bilagor • - * . ' K, till PleniProtocollet för den 22 April, eftermiddagen.
N.*o 1.
Betänkande angående ökadt anslag åt Kongl. Biblioteket på grund af gjorde anmärkningar, den 11 dennes återremitterades, glömde jag att dervid foga en, sorn jag nu önskade tillägga, med anhållan att den måtte få åtfölja remissen till bemälte Utskott.
Bibliotheket utlånar inga böcker åé allmänheten, vare sig på grund af gällande Författningar, eller af vederbörandes sjelftagna myndighet att vägra utlåningen.
Den som vill läsa något verk made göra det på stället, hvartill ostördt eller icke alltför kallt rum saknas om vintern, då de Hesta läsande ärö i Den 22 April e. m* 4i5 staden.
I alla fall är det högst obeqvämt och tidspillande att icke få låna hem de verk, som man till sin egen upplysningar eller allmänna arbeten behöfver rådfråga.
I detta förhållande, hvarigenom Kongl. Bibliothcket för allmänheten nästan är tn begrafven skatt, ligger må hända orsaken till den kallsinnighet, det någon gång fått röna.
Från de förut omtajta Bibliotheken i Köpenhamn och Chri.' stiania få, utom pragtverk och gravurer, böckerna utlånas, och Statens utgifter till deras förkofran bidräga derföre i högsta måtto till odlingens befrämjande.
För samma orsaks skull önskar jag, att i händelse Höglofl.
StatsUtskottet skulle föreslå, och Rikets Ständer bevilja ett förökadt anslag till Kongl. Bibliotheket härstädes, Rikets
Ständer med beslutet derom måtte förena en underdånig anhållan hos Kongl, Majit att böckerna i nämnde B^bliothek, måtte till allmänheten få utlånas emot de försigtighetsmått, som för Boksamlingens behöriga vård och bibehållande, erfordras.
Nid 2.
Herr von Heijnne, Georgi Jag har sistlidne Riksdag yttrat mig emot det Förslag till ändring och som jag tror för*: tydning af 107 $. RegeringsFormen som nu skall afgöras.
Jag har under detta Riksmöte öfvertygat mig ännu mer om origtigheten att antaga denna förändring, och om olämpligheteti Dm 22 April c, m. att Ständetne tillåtit ConstitutionsUtslcottet hittills tillämpa denna §. i enlighet med förändra, g förslaget.
Jag vill och bör för denna öfvertygelse redovisa.
En god Konung kan aldrig vilja annat än sitt Folks väl, hvad magt han än 'må innehafva.
En Constitutionel Konung kan ännu mindre hafva en annan vilja än Nationens, efter Han bör vid ailä tillfällen underrättas om denna vilja af sine ansvarige Rådgifvare, men desse Rådgifvare, ehuru med varsamhet och redligt uppsåt uppfyllande sin pligt, kunna och skola någon gång misstaga sig, efter intet i mensklig-; heten kan finnas fullkomligt; hvad ondt ligger då deri att vid Riksdagarne allt hvad sorn varit anmärkningsvärd! mot Konungens Rådgifvare anmärkes och öfver anmärkningarne hos Stånden discuteras; är det icke bättre att Konungens Rådgifvare få öppet förklara motiverne för sine åtgärder, än att rygtet, visk^ ningarne, förstora anmärkningens må hän* da obetydliga vigt om den öppet försvarats, ända till en brottslig åtgärd, och ehuru det rena sanlvetet är den skönaste belöning för uppfyllda pligter är dock allmänna omdömet (äfven missledt) icke att föragta.
Det har må hända ansetts mindre försigtigt att innan en Despotiskt Styrd Nation hunnit vänja sig vid måtta i begagnandet af återvunnen Constitututionel frihet lemna bedömmandet af Konungens Rådgifvare» åtgärder till pris åt tadlets orättvisa och dårande anfall; men 13 års vunnen stadga i omdömet forde lättast bevisas af detts Den 22 April e, m. 4i? detta Riksmötes Discusiotier, då allmänna åtgärder bedömdts väl med starka Och för Svenska öron mindre vana uttryck, men aldrig med kittslighetens eller småsinnets sökta Criliquer mot någon viss person.
Styrelsen skall blifva mera älskad ju mer den handlar öpppet, och jag anser ingen våda deri, att ConstitutionsUtskottet meddelar de utdrag ur StatsRådets Protocoller, sorn kunna upplysa förhållandet med en anmärkt fråga då den rörer administrativa åtgärder inom landet och icke politiska förhållanden till främmande magter, som äro Konungen allena förbehållna att afgöra, utan att kunna underkastas
Ständers granskning eller deras anmärkningar 107 §:s både ordaly delse och anda, sådan den nu är synes mig klar och tydlig; hvarföre jag afstyrker den för reslagna forändringen.
Ständerne att uttrycka allmänna opinionen genom discusioner öfver alla anmärkningar skall, värdigt begagnad, verka rät telse för framtiden om den behöfves, eller lemna bifall ät Styrelsens åsigter om de Bil. till Ridel. o. Ad.
Pr. lil Band. 27 det förtjena, och utgör efter min öfvertygelse den skönaste garanti för helgden af den Constitution, som vi besvurit.
Herr von Set!i3 Johan:
Ridderskapet och Adeln till sluteligt afgörande nu företager de af ConstitutionsUtskottet vid sistlidne Riksdag afgifne, och med hvarandra sammanhängande Förslag, tilli ändringar uti 107 §. 2 Morn.'
Ofvannämr.de Grundlagsstallen innehålla: ”att om ConstitutionsUtkottet skulle anmärka det StatsRådet samfällt eller en elier flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iagttagit
Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSecreterare icke med 0- väld, nit, skicklighet och drift sitt Embete ut* öfvat, Utskottet då äger att sådant tillkännagifva för Rikets »Ständer, hvilka, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skrifteligen anmäla deras önskan att han ville ur StatsRådet eller från Embetet skilja den eller dem, mot hvilka anmärkning blifvitgjord; 6amt att ”frågor i detta ämne kunna i Riksens Ständers Plena väckas och af andre Riksens
Den a2 April e. tili 419 Ständers Utskott än Constitutiong-Utskottet hos Stånden andragas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr, än sistnämnde Utskott deröfver blifvit bordt.”
Förgäfves har jag sökt upptäcka i detta stadgande någon motsägelse eller någon otydelighet, som behöfver förklaring.
Lagstiftaren har i fråga om opinionen öfver desse högre Tjenstemäns EmbetsutöfniDg, endast tillå* tit ConstitutionsUtskottet att anmärka men icke att besluta; och äfven anmärkningsrätten är icke förbehållen endast åt ConstitutionsUtskottet, utan tillika åt öfrige Utskotten och enskilte Motionairer inom Stånden.
Ständers Beslut; men det synes ostridigt, att sedan Utskottet blifvit bordt och meddelat nödige upplysningar, finnes i Grundlagen ingen anledning för Utskottet, att, efter godtyeko, från Riksens Ständers afgörande undanhålla en sålunda väckt fråga, hvilken, lika med andra genom Motioner yppade ämnen, efter Utskottens beredning, mäste af Standerne sluteiigen pröfvas.
Riksdagsordningens 29 §. har uppdragit en gränslinea emellan sättet att bringa de deruti nämnde
Embetsmän till ansvar för uppenbara handlingar emot RegeringsFormens 420 Den 22 April e. m, och Lagarnes föreskrift, och sättet att be* döma, huruvida StatsRådets Ledamöter och StatsSecreterarne iagttagit
Rikets sannskyldiga nytta, samt med oväld, nit, skicklighet och drift sine förtroende Embeten utöfvat.
I förra fallet tillhör detConstitutiongUtskottet ensamt att ställa dem under tilltal inför RiksRättj men i sednare fallet hafva endast Riksens Ständer och icke ConstitutionsUtskottet, beslutande Rätten.
Det föresågs att desse Embetsman, utan att göra sig skyldige till egenteligt
Laga ansvar, möjeligen knnna vara på sina upphöjda platsar, mindre verksamma och mindre nitiska i utöfningen af deras kall; och för sådane samt flere uppräknade händelser, hafva Stånderne rättigheten sig förvarad, att hos Konungen i underdånighet begära deras endtledigande, ehvad anmärkningen som dertill föranledt, blifvit gjord af Constitutions- eller andre Utskott, eller i Ständernas Plena.
I fråga om upptäckande och beifrande af uppenbara lagbrott, kan någon underlåtenhet af ett ConstitutionsUtskott, icke såsom möjelig föreställas; men ett misstag af Utskottets pluralité kunde snarare inträffa , i afseende på opinionen, huruvida det genom de högre förtroende Embeten åsyftade allmänna gagn, blifvit af innehafvarne befordradt eller icke.
Erfarenheten vid de flere Riksdagar som förflutit, sedan denna grundlag blef antagen, har visat, att Riksens Höglofl.
Ständer aldrig sökt missbruka en sådan deras opinionsrätt, hvilken otvifvelagtigt blott Den 22 April c. 421 i högsta behof skall begagnas af en nationalrepresentation, hvars urgamla tillgifvenhet för sanning, ära och rätt, utgöra ett säkert värn mot alla åtgärder, som kunde leda till oskyldige medborgares förfång.
I det samband Conslitutionen fästat emellan Regenten och Folket, uti motvigten af deras ömsesidiga rättigheter, ligger äfven en garanti emot missbruket och emot factioners möjeliga inflytande.
Antagandet af de föreslagne Grundlagsförändringar skulle åter leda till den följd, att Riksens
Ständer aldrig fingo afgöra de deruti innefattade frågor, i andre fall, än då Constitutions Utskottet dem till Riksens Ständers pröfning och behandling öfverlemna, samt att ConstitutiorisUtskottet de facto ensamt finge utöfva opinionsrätten, i afseende på de ansvarige Embetsmännens handlingar.
Grundlagens bud rörande Riksens Högloflige Ständers afgörande rätt i sådane ämnen skulle således kunna komma att qvarstå såsom ett ord utan betydelse, då det berodde af högst Tretton personer inom ConstitutiorisUtskottet, huruvida Riksens
Detta ämnes vigt för Folket, bestämmer höjden af vådan, att låta det helt och hållit bero af ett så litet antal Reprentanter, hvilka lättare kunna missledas i sitt omdöme, än den 6tora massan af Folkförsamlingen.
422 Den 2 2 April e. m.
Det är sannt att Grundlagen blott lemnar