Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter det påståendet angår, att Discont - Directionen, när den säg att Crediten började vackla, hade bordt genast inställa sina utbetalningar , för att såmedelst för alla fordrings-ägare bevara en större tillgång, kan jag sä mycket mindre i denna anmärkning instämma, som det flera gån - Ben 25 April.
I fall man vill;}, att Discont - Directionen, när blott en 10 ä 12,000 R:dr voro qvar i Cassan, skulle upphört att betala, kunde man med lika skäl hafva förebrått den, att ej hafva gjordt detsamma förr.
Det gifves då ingen gräns och det hade alltid bordt anses såsom magtspråk af
Directionen om den inställt sina betalningar, förrän bevislig oförmögenhet att betala satte den ur stånd att uppfylla sina förbindelser.
\ Jag bar äfven hört sägas, att Götha Canal-Direction i stället att anlita Discont-Cassans tillgångar hade tvänne andra utvägar.
Den ena att sammankalla Bolaget och begära större inbetalningar af Actie-Ägare den andra att hos Kongl. Majit göra en underdånig framställning om sin förlägenhet.
Hvad den första ut' vägen angår, får jag endast erinra, 3tr i Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl, Majit af den 8 Augusti iglf» förekommer följande uttryckeliga stadgande omedelbart efter beslutet om de 300,000 R.-dr, sorn till Canalbyggnaden skulle beviljas.
5’Detta bidrag erhålles likväl ej för nästa år eller för något af de påföljande åren, innan Revisorerne för det nästföregående året intygat
Byggnadens fortsättning med full drift efter den stadgade planen och tillika att af det tecknade Actie-Capitalet blifvit infordrade f dea ordning Reglementet *94 Den 25 April» föreskrifter, nemligen l8lf, io proCent, 1816, lo proCent, samt 181 g och 1820 hvarje år 10 proCent; äfvensom i händelse bidraget skulle komma att fortfara efter år i820, infordra 1822, 10 proCent, och sista roidedelen af Capitalet 1823.’’
En positiv föreskrift angående A:tie-Capitalets inbetalning var således af Riksens Ständer gifven såsom villkor för det till Canal - byggnaden beviljade bidragets fortfarande och en sammankomst af Bolaget för att gora ändring häruti, hade således varit utan ändamål.
Att vända sig till Kongl. Majit
Uti ifrågavarande fall tror jag också hade varit utan ändamål ; fy så snart Canal-Arbetet jnställdes upphörde äfven det villkor hvarunder Banco-Fullmägtige kunde fortsätta utbetaU ningen af biträdet ifrån Banquen och Kongl, Majit hade ingen utväg att verka ändring häruti.
Det hade då intet återstått annat, än att af Statens medel lemna försträckning till Canal-bygg-.aden och det hade gifvits anledning till en annan mera grundad anmärkning.
Det återstod således för Canal-Directionen intet annat medel än antingen inställa arbetet eller begära biträde af DiscontCassan, I ett sådant fall , då frågan är om ett stort allmänt företag och stridiga föreskrifter inskränka verksamheten , må det tillåtas mig fråga, om det icke är vid hufvudföremålet, som man måste egenteligen fä-ta afseendet?
Både sjelfva bidraget ifian Bancjuen och de villkor, hvarunder det var beviljat, vittnade att det var CanalByggnadens fortsättning och drift, sorn utgjorde hufvudföremålet, och det vär således dervid Vm 25 April. 29? sorn Ordföranden uti Canal Directionen borde hufvudsakligen fasta afseende.
Man har äfven talat om misscalcul uti det sednast upprättade Kostnaas-Förslaget för Canal.
Arbetet.
Till en viss grad tror jag väl att sådana missräkningar alltid blifva oundviklige; men vid detta tillfälle bör jag likväl erinra, att den dryga kostnaden nu egenteligen uppkommit derigenom att mera Arbete blifvit för äret förrättat än som var påräknat, och att således detta bör i samma förhållande minska kostnaden för de påföljande åren.
Hvad åter angar frågan om de Hypoteker, som blifvit för Stats-Verkets räkning afsatte af Discontens fordringar, synes hela saken så mycket mer böra förfalla, sorn denna mesure blef genast vid yppande af D'iscontens förlägenhet ändrad och Hypathsquerne återlemnade.
Men för öfrigt må det tillåtas mig erinra, att afsigten endast var att försäkra det Allmännas rätt, och jag vågar för min del tro, att Statens Medel böra i sådant fall ej mindre vårdas än Banquens, och finner således ej annat än att afsigten var ganska god.
Hvad beträffar den anmärkta öfver-assigneringen, så kan jag ej annat än med Herr Grefve von Platen instämma deri, att antingen är det ingen eller är den högst betydlig; ty antingen bör dertill räknas hela massan af Asgignationer, sorn ännu ej blifvit infriade, eller också, d.e ena ieke mer än de andra derföre *95 Den a$ Amil anses, ty uppvisandet blir i sådant fall en biomständighet.
Hela frågan beror på den, om de allmänna Credit-Verkens förra och blifvande förhållanden till Banquen och det Allmänna, och hvad som handt är en oundvikelig följd af deras föregående ställning, utan att det berodt af Götha Canal-Direction att sådant förekomma.
Sluteligen kan jag ej undgå tillägga, att dä jag hört sägas att efterverlden ofta berömmer hvad en samtid med skäl ogillat, har jag likväl ej kunnat tro, att de nu ifrågavarande anmärkningar skola komma till efterverlden.
Må hända skall Götha Canal, en gång fullbordad, deremot tala till efterverlden och rättvisa de uppoffringar sorn för densamma blifvit gjorda.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännsgaf att Plenum komme klockan half till S i eftermiddag att fortsättas.
Friherre Cederström; jag anhåller endast, att i anledning af hvad Friherre Stael von Holstein nyss yttrat, få upplysa, det jag ingalunda sagt, att frågan angående en Laglig undersökning af Götha Canal Discont-Directions förhållande tillhörde Constitutions - Utskottets åtgärd.
Friherre Anckarsvärd•
Med anledning af hvad Grefve Mörner anfört, får jag förklara, att jag allt för val känner bokstailiga innehållet v 1Den 25 April.
297 af elen åberopade 7 §, uti Discont-Reglementet; men att jag deraf icke kan draga någon annan slutsatts, än att med deruti nämnde Medel förstås endast sådane, olver hvars begagnande Canal-Directionen ägde rättighet att besluta.
Och jag bestrider för min del all arman tolkning; ty en obegränsad skyldighet att lemna försträckning till Canal-Arbetet skulle leda derhän, att så väl den alldrastörsta som den minsta försträckning kunde äga rum.
Jag kan icke annat finna än att öfverskottet af Discontvinsten, sedan Actie-Ägarne erhållit sin ränta, var det enda, som ifrån Discont-Inrättningen skulle gå till Canal-arbetet ; men med Grefve Mörners tolkning skulle Dtscont-Directionen äfven kunnat lemna Creditivet ä Banquen, directe till Arbets Cassan, som likväl af sunda förnuftet emotsäges, emedan Creditivet var beviljadt såsom medel att drifva Discont-Rörelsen, men ej att direct verka på arbetet.
Då Discont - Directionen erhöll rättighet att emottaga Enskildtes penningar, kunde aldrig meningen vara att dessa medel skulle, desse Personer ohörde, till Canal - Arbetets bedrifvande användas, fastän sådant icke blifvit bokstafligen förbjudit, utan skulle samma Medel begagnas .till utlåningar och endast genom den sålunda ökade
Discont vinsten borde desse penningar komma Canal; Arbetet til! nytta.
Grefve Spens, Jacob Melker: l anledning at
Den 25 April. åtskilliga yttranden, hvilka jag i dag har åhörf, anser jag mig skyldig att tillkännagifva det jag, sistledit år såsom Revisor å Actie-Ägarnes vägnar deltagit i granskningen af Götha Canal DiScont-Verks Räkenskaper och Förvaltning vid Contoiren så väl i Stockholm som Götheborg.
Jag säger tillkännagifva; ty jag skall aldrig medge någon annan Auctoritets rätt, att granska min åtgärd vid detta tillfälle, än det Bolags, hvilket jag då föreställde.
Jag har till detta Bolag jemte öfrige Revisorerne aflemnat Berättelse om Retisionen, och Bolaget har å ordentlig Bolags-Stämma bifallit den af oss gjorde hemställan om Decharge för Directionen, hvaremot blott en enda Åctie-Ägate HerrHandels- och Slöjde-Fiscalen Junbeck reserverat sig.
Jag tror mig ock böra förklara, att jag helt och hållit instämmer uti de tankar örn Revisorers rättigheter och skyldigheter, hvilka af en värd Ledamot blifvit yttrade, att Revisorer ej blott böra anmärka de åtgärder, som förtjena dem , utan ock de felaktiga mått och steg, som de finna värde klander eller annan alfvarsammare handläggning; men det måtten väl ej vara deras skyldighet att anmärka och. såsom fel upprepa hvad de icke finna felaktigt.
Finnandet i denna del matte väl ej kunna bero af annat, än deras egen öfvertygelse.
Jag värderar så mycket som någon annan alla de tillfällen , då man äger rättighet att högt uttrycka hvad man anser såsom sanning.
Jag har kanske för mycket värderat den, då jag nog ofta vid denna Riksdag icke ens låtit bug leo trustera af min ungdom och oerfarenhet afhålla mig Den 25 April.
299 • / 1 ' ' ' ' ■ ' ' V 1 ifrån att i denna upplysta Samling yttra min öfvertygelse! men jag kan aldrig tro att man talar sanning endast då man klandrar, derföre att man ibland icke kan tala sanning utan att klandra, och jag har annu icke lärt mig hysa nog föragtliga begrepp om mitt Slägte, lör att i hvarje åtgärd, hvars sammanhang ;jag icke genast inser, ana bedrägeri, och uti hvarje försvar för åtgärder, hvilka icke öfverenstiimma med mina förut fattade grundsatser, agentskap för en fremmande egennyttig inflytelse.
— Jag tror mig icke heller kunna förbigå, att såsom den der egnat de svaga bemödanden , jag en gång kan komma att i Fäderneslandets tjenst nedlägga åt den Ivckligtvis i Sverige , af både Konung och Ständer oberoende Domare-magten, då Betänkandet nu troligen blir återremitteradt, förklara det jag fullkomligen instämmer uti Banco-Utskoftets Utlåtande deri, att då Malmö Discont-Verks oförsvarliga och Straffbara Förvaltning är i Laglig väg underkastad Domare-Magtens pröfning, kunde den icke Idmpeligen blifva föremål för Utskottets bedömmande.
Jag hade blott Önskat att Utskottet gifvit denna grundsats en vidsträcktare tillämpning och erinrat sig den äfven i fragan om Götha Canal-Discont.
Då hade de omdömen, som blifvit fällde om Dirsctionens åtgärder, hvarigenom som det heter, Fordrings-Ägares rättigheheter blifvit förnärmade, om den ostridiga följd rörande Banquens Hypotheks-rätt i alla C3- nalens oeh Discontens tillgångar, som blifvit joo Den 55 April. dragne af Reglementet, till ogillande af'de invändningar deremot, hvilka Directionen gjort, samt om den klandervärda Öfver-assigneringen blifvit något mindre ovillkorliga, så att de ej kunnat anses hvarken såsom Dom- eller Domskäl.
Då de tankar i dessa ämnen, hvilka Utskottet fattat och uttryckt, blifvit af andra Parter bestridde, lärer afgörandet till slut icke kunna tillkomma någon annan än Domare-Magtens pröfning.
Gref ve Mörner .■ Jag utbeder mig endast få tillägga, i anledning af hvad Friherre Anckarsvärd nyss anförde*. att jag icke sagt att de försträckningar, som af Discont-Cassan kunde lemnäs till Canal-Byggnaden skulle vara obegränsade.
Jag tror de äro begränsade genom sjelfva Sakens natur, då Arbets-Planen för hvarje år» ' tillika med de dertill anslagne Summor, äro förut bestämde, och frågan endast kan blifva om mindre betydliga tillskott.
Grefve von Lantingshausen, Albrect.- Jemte det jag instämmer uti de af Grefve Mörner nu Jemnade upplysningar, anhåller jag att hvad Grefve Mörner i dag uti förevarande ämne anfört, måtte, ehuru Herr Grefven sådant icke begärt, likväl få åtfölja den återremiss af Betänkandet, hvilken troligen kommer att äga rum.
Herr Grefven och Landt
Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg devid BanCo-Utskottets Betänkande framställde Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på så - Ven 23 April. 301 dan grund behagade Betänkandet, jemte Anmärkningarne till Utskottet återremittera.
Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets den 10 dennes aflåtne, samt den 18 i samma månad på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Hertzenhjelms, Carl, till Utskottet remitterade Anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden af Handels- och Finance-Ärenden.
Friherre Anckarsvärd , Carl Hinric.- Uti Constitutions-Utskottets Memorial, rörande Herr Hertzenhjelms Anmärkning förekommer det ovanliga, att Utskottet anser sig icke kunna denna Anmärkning serskildt till pröfning upptaga , och som skäl dertill föregifver att Ut-i skottet redan fattat sitt beslut i ämnet.
Utskottets granskningspligt af Stats-Rådets Protocoller är alldeles oafhängig utaf de ifrån Stånden afgifne Anmärknings-mäl, å hvilka det ovillkorligen åligger Utkottet att afgifva dess yttrande.
Jag anhåller derföre om äterrerhiss af Utskottets Memorial.
Herr Hertzinhjelm, Carl, uppläste följande:
Högloflige Constitutions-Utskottet har, enligt dess nu uppläste yttrande , ansett sig icke kunna till serskild pröfning, upptaga de af Högloflige Ridderskapet och Adeln remittera - 332 Den 25 April. de anledningar till Anmärkning emot Stats-Rå* det samt Föredraganden i Handels* och FinanceÄrenden, utan hänviser i det stället Riksens
Ständer till dess framdeles afgifvande allmänna Betänkande, öfver Stats-Rådets Protocoller* Och detta på den grund, att Högloflige
Ut* skottet redan skolat fattadt sitt beslut i sammanhang med de Malmö Discont-Verk rörande ämnen , som under granskningen af StatsRådets
Protocoller förekommit.
— Jag kan ej frångå min öfvertygelse, att ett sådant behand* lingssätt stridande mot Grundlagens föreskrift, Högloflige Utskottets åliggande, samt ändamålet med de i samma Grundlag tillåtne Anmärkningar.
Då frågan huruvida Stats-Rådets Ledamöter eller en Föredragande sitt Embeto på ett obehörigt sätt utöfvar, kunna enligt 29 §. i Riksdags-Ordningen väckas, men icke af Riksens Ständer afgöras, /örn än Constitutions-Ut» skottet blifvit hördt, förutsätter det tydeligen att Riksens Ständer, efter ett sådant hörande, äga rätt t att i anledning af den väckta Motionen öfverlägga och besluta, utan afseende på hvad egne Anmärkningar Constituions-Ut* skottet förut funnit för godt att göra.
Då således en i laglig ferm begärd Remiss icke kan vägras, bör ett bestämdt svar derå lika litet kunna förnekas elter Riksens Ständer hänvisas ti l ett för dem ännu okändt beslut, som skall innefattas i det tillkommande generella Betänkandet öfver samtelige Protocollerne, och hvilket ännu icke hunnit inkomma.
Hurti Din 25 April. 303 kan ett sådant behandlingssätt förenas med Riksdags-Ordningens föreskrift i dess 37 §. som Stadgar att:
Utskotten böra i den mohn arenderna lunna utarbetas, så fort sig göra låter, med sina yttranden till Ståndens Plena inkomma.
Här finner jag intet undantag för Constituons-Utskottet, och man later ej bära befara, att nämnde Höglofljge Utskott, i hvars vård Grundlagens helgd är anförtrodd, skulle vilja utan Sanction af Konung och Ständer deruti göra ändring eller tillåta sig förklaringar lämpade efter ämnet och tillfället.
Ändamålet med Riksens Ständers rätt att pröfva förenämnde Embetsmäns åtgärder, skulle ock alldeles förfelas, om Constitutions-Utskottet skulle vilja undvika att gifva serskildta Svar på enskildta Anmärkningar; ty då nämnde Utskott ensamt äger tillgång till Stats-Rådets Protocoller, är det blott hvad Utskottet under granskningen deraf kan finna anmärkningsyärdt, sorn i dess Betänkande upptages; men de anledningar, som kunna förekomma och från något af RiksStånden remitteras öfver kända händelser och allmänna mått och steg, blifva på ett sådant Sätt obesvarade.
Ett lika svar som detta kan ock vid alla tillfällen äga rum, om det nu skuianses nöjagtigt.
Ty alla sådana ämnen måste nödvändigt i Stats-Rådets Protocoller förekom, ma/, och således vid granskningen igenfinnas; hvartill tjente då att ifrån Riks-Stånden remittera Anmärkningar, då hela svaret blef att så. dana voro förut af Utskottet gjorda, och hvars resultat man finge afbida och kunde icke så 304 Ben 25 April. gerna hela elen lagliga form 29 §•
Riksdagsordningen föreskrifver ur densamma försvinna.
I följe af dessa grundsatser tror jag mig äga full anledning till Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens och Högloflige Ridderskapets och Adelns högt upplysta ompröfvande hemställa, om icke Constitutions-Utskottet kunde anmodas, i stöd af 44 §.
Riksdagsordningen, att innom viss förebgd tid, den jag, i anseende till Riksdagens annalkande slut, vågar föreslå till den sista i denna månad , inkomma, i stället för detta interimsAvertissement, med ett till ämnet hörande bestämdt Utlåtande; på det att Riksens Ständer mätte blifva i tillfälle, att medan Riksdagen ännu påstår, i detta ämne öfverlägga och besluta.
Emedlertid och intilldess ett sådant Betänkande hinner inkomma, anhåller jag vördsammast att Högloflige Utskottets i förhand gifne Utlåtande må ytterligare få blifva hvilande, för att i sammanhang dermed föredragas, samt att detta mitt Anförande får med de öfriga Respective Stånden communiceras; och anhåller häröfver om Herr Grefvens 'och LandtMarskalkens Proposition.
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard:
Jag anhåller att få till Protokollet anmäla min i Constitutioos-Utskottet gjorde Reservation ejnot Utskottets beslut , ehuru jag varit ensam der - Den 25 April. derifrån skiljagtig.
Jag begagnar äfven detta tillfälle att anmäla min Reservation emot Conititutions-Utskottets vid denna Riksdag förnya» de beslut, att en Ledamots i ConstitutionsUtskottet serskilda tanka uti Anmärkningsfrågor ej iar jemte Utskottets yttrande till Stann den åtfölja; ett beslut, som är rakt stridanda mot Riksdags-Ordningens ordalydelse.
Friherre Cederström, Jacob; Man har ben gärdt äterremiss af Cönstitutions - Utskottets; Betänkande, på den grund atr Utskottet ej af-; gifvit yttrande öfver det Mål Utskottet uppgif. ver sig förut hafva afgjordt.
En annan Ledamot har med åberopande af 29 §.
Riksdags^
Ordningen yrkat att Acterne böra insändas, för att af Ståndet pröfvas.
Jag vill i anledning deraf fästa Ridderskapets och Adelns uppå märksamhet på den tidpuncct, då Ståndens pröfrings*rätt i sådana frågor mträffår, nemi. näc Constitutions.Utskottet, enligt 107 §. anmält något Stais-Räd eller föredragande Stats-Secreterare, denna pröfning äfvenväl då, är inskränkt till bedömmande af den fraga, huruvida Ri» kets väl kräfver, att Rikets Ständer begära dea eller de ifrågavarande Personernes endtledigande frän deras irinehafvande Förtroende-Embeten.
Hvad åter angår , att Utskottet bordt inkomma med ett serskilt Betänkande, finnée jag dertill ej någon anledning.
Utskottet bär i min tanka uti sitt Betänkande redan tillåtit sig att anföra motiver, hvilRidd, och Ad, Fröt.
JF R, 2 AJd: $9; 49» Ben 25 April. ka der icke bordt anföras, emedan Utskottens ifrågavarande
Betänkande endast är att anse som en anmälan, hvilken ej kan komma under någon slags öfverläggning.
Som nu af Utskottet ingen anmärkning, enligt 107 §.
RegeringsFormen blifvit gjord; så kan icke heller någon Ståndens pröfning nu äga rum.
Jag förmodar alltså, att Herr Grefven och LandtMarskalken icke kan göra den äskade Propositionen.
I anledning
•f hvad flere Ledamöter yttrat samt då, enligt hvad Friherre Cederström jemväl medgifvit, Riksens Ständer älven efter 107 §. i vissafall äga pröfningsrrätt ; men Utskottets Memorial icke iemnar någon underrättelse, huru frågan blifvit af Utskottet ansedd, förenar jag mig med de Ledamöter, som yrkat äterremiss.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf ••
Då Grundlagen stadgar att frågor, rörande Anmärkningar emot Ledamöter af Stats-Rådet etc. ej fä i St änden af göras förr än Constitiitions Utskot• tet deröfver blifvit kordt; så ålagges i och med det samma Utskottet att låta höra sig, eller med andra ord , 2tt utreda, utveckla och upplysa ifrågavarande ämne , samt deröfver yttra sin memng, på det Stånden må, efter sålunda i ämnet erhållen nödig upplysning kunna 0/- v er lägga om hvad åtgärd, som sluteligen bör vidtagas.
Men som Högloflige ConstitutionsUtskottet i sitt nu afgifne Memorial, alldeles Ben 55 April. 307 icke nppfyllt detta dess ovillkorliga åliggande j får jag ödmjukast hemställa om ej samma Memorial bör till Utskottet återremitteras, med anmodan tili Utskottet att ofördröjligen inkomma nied tillbörligen utveckladt och omständligt Utlåtande i ämnet.
Jag ville önska att Utskottet vid detta tillfälle blott mätte noga följa den principe,som det stadg3t i sitt Memorial, rörande en mot Konungens Rådgifvare i.
Commando-mål för Arméen, från Ridderskapet och Adeln remitterad Anmärkning, uttryckt påföljande sätt: *’Denna Norm Jör anklagelse och Anmärkningsrätten, innefattas i 106 och I07 §. §, Och ändtligen synas de bägge icke blott tillåta, men tijven p åka lia ett offentligt framläggande af allat till en gjord Anmärkning hörande, och öfver dess föremal upplysning spridande omständigheter , lika~ som af JUotiven för de äsigter, hvarunder Ånmårknings-frägan af Utskottet betragtas".
Hvad åter angar den mening, att Riksens Ständers afgörande rätt i Anmärknings frågan blott skulle inskränka sig till detn, som röra 107 §•, men ingalunda kunna utsträckas till dem, som angå den ioö-te; så har jag förut vidlyftigt sökt utreda detta ämne, och visa, att Riksens Ständer hafva, efter Grundlagens bokstaf, samma ratt i afseende på båda § §.na. 1 Riksdags-Ordningens 2() § står nemligen :
Under Riksens Ständers ö f v er lä gg n in g ar pm sådana frågor, nemi. sorn angå Anmärkningar, efter både 106 och 107 §.§. får Konungens beslut ej någon pröfning underkastas.
Nät Stånden således uttryckligen tillåtas att niu Den 25 April, der vissa vilkor, af? er lägga om alla slags Anmärknings-frågor, så mäste de ovägerligen äfven hafva rätt att deröfver besluta, bellst en rätt att öfverlägga, utan rätt att besluta ej sy. nes kunna tänkas.
För öfrigt anser jag för min del ett befaradt missbruk af Riksens Ständers afgörande magt, i frågor rörande igö §. mindre äfventyrlig, än i dem, som röra 107 §; ty i förra fallet är den anklagade, af Sveriges Rikes Lag tillräckligen skyddad mot en möjlig förföljelse, i det sednare deremot står han blott under Opinionens Domstol.
Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham■ De Anmärkningar, som blifvit gjorda röra alldeles icke saken, och jag kan icke eller instämma med Herr Hertzenbjelm deri att Anmärkningen blifvit iemnad obesvarad, fastän det yttrande som nu inkommit endast är en underrättelse huru Utskottet arnar behandla frågan j men med Herr Hertzenhjelm förenar jag mig deruti, att detta Memorial måtte hvila intill dess man kan inhämta hvad beslut Utskottet i denna fråga fattadt.
Och får jag hemställa om Ridderskapet och Adeln skulle vilja anmoda Constitutions Utskottet att serskildt meddela samma beslut, innan dess allmänna Betänkande i anledning af granskningen af StatsRadets
Protocoller kan inkomma.
Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold$ Jag har förut i Amnärknings-frågau Fri - Dm 25 Aprit. herre Björnstjerna yttrat min tanka., att Grund*' lagar böra tydas efter bokstafven, hvilket ocle 83 §. i Regerings-Formen stadgar, med uttryckeligt förständigande att den efter dess ordalydelse skall i hvarje fall tillämpas.
Ali annan ensidig tolkning skall eljest ledas af serslulte Interessen och fördomar, ofta menliga för Constitutionens helgd och skadeliga till följderne.
Jag tog mig ock då friheten erindra, att med iagttagande af ofvanberörde före-N skrift, man finner lätteligen det uti 106 och 107 §§• Regerings-Formen, Riksens Ständer öfverlemuat åt Constitutions Utskottet pröfning», rätten , rörande de uti desse §.§. omförmälde högre Embetsmäns förhållanden; och att ea sådan pröfnings-rätt nu mera ingalunda Ständerna tillkommer, utan blott i det fall, då sådant af Utskottet till Riks-Stånden hänskjutes, enär Utskottet funnit någon af de högre Embetsman icke hafva Rikets sannskyldiga nytta iagftagit.
Men desse §§. innefatta icke någon befallning uti Opinions . frågor, att de skola af Utskottet till Riks Ståndens öfverläggning hänvisas, och ingenstädes är ej heller nämnt, att om Constitotions-Utskottet icke gör så eljer så; Riks-Stånden tillkomma friheten att sjelfve pröfva Embetsmännens och Utskottets ömsesidiga förhållanden.
Skillnaden är således uppenbar emellan Constitutions- och de öfriga Utskottens magt, och följderne af deras beslut.
Hvadan ock, enär en Stånds-Ledamot önskar någon förändring i Grundlagen, han icke får såsom med andra Lagförär.dringar, giL va sådant tillkänna medelst Motion i Ståndet 3io Hett 55 April. utan måste anmälan derom göras directe hos Constirurions-Utskf.ttetj äfvensom i händelse detta Utskott afsiar hans begäran, Anmärkaren icke äger rätt att uti Riks-Stånden vidare fullfölja sitt Förslag, utan blott frihet att samma Förslag genom tryck allmänt göra.