Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men äfven för den öfriga oundgängligen nödiga Ijenstemannapeisonalen, mäste en beräkning finnas, som visar att man kan gå i land med saken: — en sådan finnes icke heller, och derföre anhåller jag vördsamt om återreraiss.
Jag har ingenting emot öpnandet af ett serskildt låne-kont. i Wisby, enär förhållandena verkligen påkalla alt någonting göres, så framt man vill befordra utveckligen af de krafter, som finnas på denna ö, hvilken genom stränga vintrar är länge skiljd från moderlandet; men deremot har jag åtskilligt att invända mot de punkter, som här äro föreslagne.
Till en början tror jag att omkostnaderna för det nya kont., svårligen kunna inskränkas till 3,000 r:dr, och om det än i förstone skulle låta sig göra, och äfven personer skulle finnas beredvillige att på sådane vilkor åtaga sig
Direklörsbefattningarne, är jag dock viss uppå, att innan kort fråga skulle komma, att upstå om tillökning i omkoslnadsslalcn, och då är det sä godt först som sist, att taga i beräkning hvad denna inrättning i framtiden kommer att kosta.
Derjemte anser jag alt, kont. icke bör ställas under förvaltning af 4 ledamöter af RiksStm, en af hvarje, och ett Banko-ombud, ditsatt af Banko-Follmägtige.
Vi känna att befolkningen såväl i Wisby, som på Gottland i allmänhet är ringa, att 40» Den 14 April. der följaktligen icke finnas många på hvilka väljas kan; men om Banko-Fullmägtige ega alt utse de blifvande
Direktörcrne, då kan man dervid emotse mera noggrannhet och omsorg, än om valet verkställes af Ständerne.
Fullmäktige äga nemi. tillfälle att, bättre än R.
Sl:n, underrätta sig om hvilka personer, som till de ifråga var. platserne kunna vara de lämpligaste, äfvensom alt göra sig förvissade, att
Direkt af detta kontor komme i händer, som kunna upfylla det dermed åsyftade ändamålet.
På detta sätt, kunde, efter mitt förmenande, 3:ue
Direktörer vara tillfyllestgörande.
Det föreslagna ständiga Banko-ombudel kunde undvaras, och i stället endast revision af kont:s ställuing och af dess räkenskaper förrättas på vissa lider utaf en af Banko-Fullm. till ön för sådant ändamål afsänd person.
Dessutom anser jag fördelningen af de 200.000 r:dr icke vara lämplig för Gottland.
Då man der ämnar inrätta ett låne-kontor, bör man så ställa till, att icke ovanor må inrota sig, hvilka sedan blifva svåra att frångå.
Det är nemi. föreslaget att 100,000 r:dr skulle utlånas i vanlig diskontväg, på sätt som sker här i Stockholm, på namn och reverser, hvilket utlåningssäll jag anser vara hehäCtadt med ganska mångå missbruk, och slutligen att 50,000 r:dr skulle användas till kassakrcdiliv: då man gör Gottland den verkliga favören, alt der inrätta ett låne-kontor, med en fond af 200,000 r:dr, en summa, större än sorn lätteligen borde falla på dess lott, så hör man handla så, att man vänjer de penningebehöfvande derstädes vid en ordentlig penningrörelse, och ej inleda dem i en fortgående skuldsättning, hvilket blifver följden af vanlig diskont-rörelse, den jag anser vara serdeles skadlig.
Då man likväl icke helt och hållet kan komma ifrån diskont-lånen, såsom redan i Riksdiskonten begagnade af flere Golllandsinnevånare, så torde någon summa dertill böra anslås och anser jag det vara tillräckligt om den bestämmes lill 50,000 r:dr.
Andra 50,000 r:dr torde vara nog för handels- och närings-diskonten, med förbehåll, att lånen ej blifva stående, som förhållandet är med mängden af dessa lån, som hår begagnas, då de pro forma omsättas eller inbetalas, men lagas nl strax t igen.
Återstoden 100,000 r:dr borde anslås lill kassa-krediliv, såsom en rörelse, för användandet, den bästa, och för Banken den säkraste, den med förluster minst förenade, emedan den begagnas af de säkraste länlagarne och är minst utsatt för missbruk.
Dertill kominer ali säkerheten för kassa-kreditiven kunde öfverses i hufvudstaden, af Banko-styrelsen, i fall man icke ville öfverlemna granskningen af handliugarne ensamt till Bankdirekt i Wisby; icke heller behöfver alltsammans på en gång tillhandahållas, enär erfarenheten gifver vid handen, såväl vid RiksBanken, som vid andra Banker inom och utom riket, att den summa, som är lill kreditiv beviljad, aldrig är fullt uttagen.
Vi se äfven af de upgifter, som åtfölja betänk, alt uttagningarne på kreditiven icke gått lill mer än högst -J, (i Götheborg något litel deröfver) och samma erfarenhet har man i Privatbankerne.
Således vore det nog om af 100,000 r.dr kreditiv-rätt, 70.000 rulr löpande sedlar beräknades som den norm, hvilken Den 14 April. 409 borde gälla för Bankens ntlåning.
Della är en grundsats, sorn jag ville lillämpa vid kassa-kredilivers ullemnande i allmänhet, och med det förbehåll, att, om det vid något tillfälle inträffade att uttagningen på dessa kreditiver skulle öfverstiga nämnde proportion, så skulle det överskjutande beloppet tagas på anslaget till Diskontrörelsen, som i sin ordning dermed skulle minskas.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag föreslå återremiss af 31 punkten, på det att Utsk. må taga i öfvervägande erinringar, som vid förslaget äro gjorda, mot hvilket till dess syftning, jag ieke har något att invända.
Jag instämmer i så måtto med föreg:de talare, att jag anser ön, med hänseende lill sitt afskiljda läge från fasta landet under vintermånaderna, väl behöfva en Bank-inrättning för dess affärer, öfverlygad som jag är, att den skall befrämja öns upodling och innevånarnes förkofran ; men i afseende på det här framställda förslaget dertill, hyser jag likväl åtskilliga betänkligheter.
• °
Jag vill icke besvära med upläsandet af Hr Åkermans reservation i sin helhet, utan inskränker mig att endast citera innehållet deraf; Ilr Åkermans förslag är att, i st. f. den inrättning, som nu föreslås, Banken, mot låg ränta skulle förskjuta ett kapital af 200,000 r:dr, såvida ett Bolag på ön bildades för ali dermed för egen räkning och risk bedrifva Banko-rörelse, och jag instämmer med honom i den mening, att en sådan rörelse skulle varit ändamålsenligare för ön, och kunnat utgöra en vägvisare huru man framdeles skulle kunna ersätta Privatbanker i den mån de uphöra.
Lika med Hr Akerman är jag fullt öfverlygad att detta varit det lämpligaste sättet.
Det skäl, som inom Utsk. anförts deremot, eller att der icke vore anledn. till den förmodan alt kunna finna personer, som med egande fastighet, tillika förenade vilja att erbjuda säkerhet i sina fastigheter, till det belopp som erfordrades, tror jag icke kunna ega bestånd.
Jag känner väl icke manga Golllänningar, men skulle, att döma efter deni jag känner, tro dem i allmänhet vara så pass iudustriösa, att det icke skulla bli omöjligt att kunna förmå dem att erbjuda en sådan säkerhet att ingå i eli sådant företag.
De skulle på densamma kunna förtjena, och Banken skulle mindre förlora på sina penningar, och rörelsen skulle bättre bedrifvas af Bankegarne sjelfve, alldeles som Privalbankerne; således tror jag alt detta varit bästa sättet för organisationen af den ifrågavar. inrättningen.
Skulle emedlertid R.
St. icke finna för godt alt, i öfverensstämmelse med Hr Åkermans förslag besluta en sådan organisation af baukinrättningen på Gottland, så instämmer jag i hvad Frih.
Palmstjerna yttrat, såväl rörande organisationen af Bankstyrelsen, som fördelningen af summan, alldenstund genom den erfarenhet, som från Privalbankerne vunnits, det blifvit ådagalagdt, alt krediliv-inrältningarne äro de ändamålsenligaste för näringarncs understödjande. •. 410 Den 14 A pr il.
Beträffande åter Frih:ns förslag, alt kreditiven skulle kunna beviljas till betydligt högre belopp, än den summa, som dertill afsättes, hvilket åter inverkade på beräkningen af den utelöpande sedelstocken, sä hemställer jag om icke i fall en sådan mening skulle få göra sig gällande, i afseende på ifrågavar. kreditiv, man äfven blefve tvungen att följa samma beräkningsgrund för alla kreditiver i allmänhet, hvaraf följden åter blefve en högst betydlig tillökning i utelöpande sedelstocken.
Jag föreställer mig attHr Lefrén, som anmält sig och får ordet näst efter mig, skall motsätta sig detta förslag, och torde derföre ej behöfva att vidlyftigt yttra mig derom, tillkännagifvandes härmed på förhand att jag i denna del instämmer i hans restriktiva åsigier.
1 öfverensstämmelse med den mening jag uu haft äran yttra, anhåller jag om propos. till åtterremiss.
Det, som är mest smickrande, får man lof att nämna först, nemi.
Baabs aimabla sätt att gå mig till handa.
Hvad saken angår, vill jag icke besvära R. o.
Ad. med eli långt föredrag.
Jag hade ämnat yttra mig i samma syftning som Frih.
Palmstjerna, och som han uttryckt mina tankar lill alla delar, återstår numera för mig intet annat än all förena mig med honom.
Jag har visserligen ingenting emot inrättandet af en serskild diskont på Gottland, men jag anser, att om en sådan anstalt skall bildas, bör densammas organisation blifva annorlunda, beträffande dess styrelse, än Ulsk. föreslagit, och instämmer derföre med hvad Frih.
Palmstjerna i detta afseende yttrat.
Deremot kan jag icke med Frih.
Palmstjerna in stämma deruti att införa några nyheter i afseende på utlåningen på Gottland, då man icke tillika vill införa sådana med hänsigt till den allmänna utlåningen från Banken.
Jag tror att Gottlänningarne böra få använda dessa penningar så, som de hittills dervid varit vane, eljest befarar jag att man afskräcker dem ifrån, att deraf sig begagna, och att häraf inrättningen skulle blifva utan nytta, om man af dem fordrade mera än af andra.
Att söka åstadkomma att utlåningen skall ske på grund af vexlar, tror jag gränsa nära nog till det omöjliga på Gottland, och om det lyckades, blefvo summorna säkerligen högst inskränkta.
Jag instämmer således med BankoUtsk. deruti, att denna diskontinrättning må, i afseende på sin utlåning, vara likadan, som den öfriga diskont-rörelse, som Banken bedrifver, men anhåller likväl, för att erhålla en förändring i den föreslagna styrelsens organisation, att R. o. Ad. ville återremittera punkten.
Ehuru jag tror mig veta att detta bet. redan blifvit af de öfrige 3:ne Stånden bifallet, nemi. i dess helhet af Preste- och BondeStm samt af BorgareSt. med undantag af endast 4:de punkten, som rörer
Direktörernes antal; anhåller jag likväl att för några ögonblick få taga R. o. Den 14 April. 411 Ad:s upmärksamhel i anspråk, för ali uttala några ord lill förmån för Gottland.
Denna ö, med sina herrliga naturförmåner, som säkerligen kan täfla med de bästa provinser på fasta landet, bör lika väl som Sveriges öfrige landskaper omhuldas, och jag vill gifva skäl för detta mitt påstående.
Gottland, som utgör en areal af 28 quadralmil eger, efter den undersökning, som för några år sedan pä kronans bekostnad verkställdes af Agronomen Stephens, icke mindre än 52,000 tunni, myrjord, lill större delen bestående af svartmylla på lerbotten och dessutom en dubbelt så stor areal eller öfver 100,000 t:ld bag- och ängsmark, öfvervexl med hasselbuskar och små löfskog, af den ypperligaste jordmån och hvarest icke finnes sten, som hindrar plogen att framtränga.
Det fordras således endast rådighet och förmåga att sätta odlingen i verket för att framkalla nytta af den jord, som nu ligger ofruktbar.
Det lärer icke kunna nekas, all den produkt, som tages från jorden, är del säkraste kapitalet; detta kapital ligger f. n. på Gottland doldt i jorden, — det är dödt och kan ej frambringas till lif, med mindre, än att ansträngningar för ändamålet göras, samt att penningar och krediliv-rörelse anskaffas.
Men fördelarne deraf har Gottland allt hittills saknat, och har följaktligen stort behof deraf, som, om det afhjelpes, skall medföra det resultat, alt man innan kort kan hoppas motse en tid då ön skall förkofras i egendomens värde, och näringar kanske till dubbelt mot det nu befintliga förhållandet; allt inom denna provins, som genom sitt frän moderlandet afskiljda läge hittills varit beröfvad de flesta förmåner, hvaraf andra redan varit i åtnjutande.
Jag behöfver icke uprepa alla de olägenheter, som förorsakas landet genom bristen på rörelsekapital och penningar i behofvets stund, det kan vara nog alt nämna, att ön ligger skiljd 20 -mil från fasta landet samt att ofia under vintern, det är omöjligt att komma lill eller ifrån Gottland, följaktligen äfven att få penningar.
Gottland har väl nu sin diskont-rörelse istockholm, men hvilken har följden varit af denna anstalt, jo, den, ali nödgas betala 7 proc. för länen och under det atl, som jag nyss nämnde, all kommunikation med moderlandet vissa tider är afbruten, det inträffat att lån, som erhållits i November och December månader del ena året icke framkommit lill vederbörlig ort förrän i Mars eller April månader det påföljande, under det alt låntagarne under hela den tiden fått betala sin dryga ränta.
Det visar sig således klart, alt det nuvarande sältet att förskaffa penningar till Gottland icke är gagneligt, hvadan således det torde erkännas vara af stor vigt, alt, hvad nu af BankoUtsk. föreslås, måtte sättas i verkställighet, genom ett lånekontors bildande derstädes.
Denna inrättning vore likväl icke heller så mycket att serdeles tacka för, enär man besinnar att de 100,000 r:dr, som beviljats för lån, icke är något annat än en öfverflyttning till Gottland af den summa, som till innevånare derstädes hittills utgått från diskonten här i Stockholm.
Denna omflyttning är icke annat än hvad, som vederbör; och som Banken äfven är inrättad för befrämjande af åkerbruk, 412 Den 14 April. liandel och näringar, så bör icke den ena provinsen i del hänseendet vara mindre väl lottad än den andra.
Likaledes tager jag mig friheten nämna hvad som än ytterligare bevisar nödvändigheten af en sådan låne-anstalt på Gottland, nemi. att allmogen, vid tillfällen af penningebehof, icke har andra utvägar än att vända sig till köpmännen i Wisby och på landthamnarne, och följaktligen ligger, så till sägaodes i händerna på dem; och exempel saknas icke, att personer lill dera nödgats sälja säden medan den ännu stod grön på jorden, blott för alt erhålla eli litet penningeförskott och på samma sätt till dem sålt träden innan de huggits i skogen.
Hvad åter köpmännen beträffar, är förhållandet ickestort bättre med dera under vissa årstider; de nödgas också anlita krediten i Stockholm, och hvad än värre är, måste hafva en Blancokredit i Hamburg, Köpenhamn och Lybeck; och vi känna ganska väl att en sådan just icke är serdeles förmånlig, efter man påstått alt den upgår till 7 proc.
Allt hvad jag nu haft äran anföra, torde utgöra skäl nog för inrättande af ett låne-kontor å Gottland, som måhända angelägnare än både i Götheborg och Malmö, der det nog ändå finnes god tillgång på penningar, dels genom Privatbanker och dels genom Hypotheksföreningar, hvilka begge slags inrättningar på Gottland saknas.
Försök gjordes visserligen en gång, att derstädes inrätta filial-kontor af en Privatbank; men det lyckades icke, och jag säger upriktigt, alt jag var ganska nöjd dermed.
Mången gång har det blifvit satt i fråga att inrätta en Hypotheksförening äfven på Gottland, men jag har haft en afsky för att se Gottlands jord pantsatt hos utlänningen, och har derföre motsatt mig alla sådane försök, under hopp, att 11.
St:r åtminstone någon gång skulle vilja omhulda detta Gottland, och medverka till dess nytta, hvilket denna ö, i anseende till de naturförmåner, hvarmed den så rikt blifvit begåfvad, i hög grad förtjenar.
Man har sagt att det väl skulle låta sig göra alt hafva eli lånekontor derstädes om, nota bene, Direktörerne ex nobili officio handhafde del dem åliggande bestyret: jag tror att af sådant vilkor icke göres behof; det är väl sannt, att summan, som föreslagits till förvaltningskostnad är ganska liten, eller endast 3,000 r:dr, men efter tvänne alternativa förslag, som enskildt äro upgjorde, och hvilka komma att öfverlemnas till BankoUtsk. för att der pröfvas, synes att det låter sig verkställa att bestrida kostnaderne med berörde summa, och skälet dertill ibland annat är, att man ej på Gottland blifvit van vid stora löner och arfvoden, samt att skickliga embetsman der finnas, hvilka, jemte bestridande af förut innehafvande tjenster, gerna skulle mottaga en befattning vid lånekont. åtnöjande sig med det ringa arfvode, som derför kunde bestås.
Beträffande nyss omförmälda alternativa förslag, så beror anslagets tillräcklighet derpå,huruvida det anses oundgängligt behötligt, alt vid kont. finnes ett från RiksBanken, i Wisby enkom dilsatt ombud, Den 14 April. 413 eller om det ej kunde vara tillfyllestgörande att Banken förskaffade sig på Gottland detta ombud.
I förra händelsen skulle säkerligen minst l af anslaget afgå till arfvode åt detta ombud; i senare åter blefve det tillräcklig, och skulle äfven lemna tillfälle till ökade arfvoden för den öfriga personalen vid lånekonloret.
Oet har blifvit sagdt, att det vore svårt att välja
Direktörer, att del icke vore tjenligt att dessa val förrättades af R.
St:r och man möjligen skulle kunna hjelpa sig med 2:ne Direktörer, d. v. s. med ett mindre antal än vid öfrige lånekontor.
Utom del, att det beror af Ständerne sjelfve alt välja eller icke välja sina Direktörer, ber jag dock att få anföra eli särskildt skäl för mitt yrkande, att vid det ifrågaställda kont.
4 Direktörer der måste finnas, nemi. en af hvarje Rikstånd; ty på Gottland känner hvar och en den andras ekonomiska ställning.
Presten känner ganska väl till det ekonomiska förhållandet inom presterskapet, Borgaren inom borgerskapet, och Bonden känner, åtminstone inom det härad der han är boende, samma förhållande hos allmogen, och derföre tror jag alt här, likasom vid andra kontor, för pröfning af vederhäftighetens säkerhet, 4 Direktörer böra finnas.
Man har talat om alt inrättningen af oftanämnda kontor vore en favör, som man visade Gottlänningarne: så kan jag ej betrakta saken, — jag finner deri ingenting annat än hvad man har rätt alt vänta af Ständernas upmärksamhet på en provins, der stora naturförmåner ligga dolde i jorden, de der icke utan understöd kunna framdragas i ljuset, der således åkerbruk, näringar och handel, behöfva rörelse-kapital till sin förkofran, ja! ingenting annat, jag uprepar det, än Sländernes skyldiga uppmärksamhet på en af Sveriges bästa provinser, som länge nog saknat hjelp från moderlandet.
Man har äfven anfört att denna lånerörelse möjligen skulle inleda mången i skuldsättning: detta är visserligen sannt; så har det gått till här på fasta landet, att icke allenast Bankrörelsen, ulan äfven Privatbankerne hafva inledt mången i en skuldsättning, hvilken icke för alla varit så serdeles förmånlig, kanske till och med olycklig; och så kan det visserligen äfven komma att hända på Gottland; men bör man väl se på undantagen och icke på regeln, då det är fråga om att stifta lag för en nyttig inrättning.
Jag tror att man bör se på det allmänna bästa, och skulle olyckan vålla att ordentlig inbetalning af ett eller annat lån, äfven på Gottland uteblef, så vore det visserligen ingenting annat eller värre än hvad som ofta inträffar på fasta landet.
Deremot anser jag fördelarna blifva så öfvervägande, att hvarken farhåga eller förmynderskap böra komma i fråga, att här göra sig gällande.
Man har äfven yttrat att det vore fördelaktigt att den summa, som föreslås af BankoUtsk., skulle förvaltas af ett bolag: jag lemnar derhän huruvida man skulle kunna få kunniga och nitiske personer i delta bolag vid dess första organiserande, och om icke lånerörelsen skulle af detsamma drifvas efter godtycke; huru 414 De Q 14 April. skulle väl Banko-ombudet 1 början åtminstone kunna känna förhållandena på Gottland och de föreslagna bolagsmännen, att det icke i det hänseendet vore tvunget att rälta sig efler de npgifter, bolaget behagar gifva, och svårt blefve det alltid att kunna önna personer, sora i allmänhet kände Gottland och alla förhållanden der så fullständigt och intimt, som de 4 personer, sora skulle väljas inora RiksStånden på ön.
Dessutom är det en omöjlighet, att der tillvägabringa en sådan association, ty det önnes få herregårdar på ön, tillsammans ej utgörande stort mer än 5 a 6 mil; det blefve omöjligt, säger jag, att få personer all i bolaget inträda med solidarisk ansvarighet för den penningesumma, som är i fråga ali från Banken ullemnas och att för densamma låta inteckna sin jord.
På de skål jag nu anfördt, — ehuru måhända öfverflödigt, då jag har hört att quseslio an redan var afgjord, och att således endast qua;stio quomodo återstår, — anhåller jag icke destomindre om bifall lill BankoUtsk:s tillstyrkande.
Jag är visserligen till största delen i hvad jag ämnade anföra, förekommen af den siste talaren, vågar dock med några ord uptaga R. o. Ad:s tid.
Den första fråga som bör betraktas, lärer vara följande: är det skäl att bevilja ön den föreslagna förmånen?
Naturen har gjort allt för Gottland, menniskan intet; sedan Sverige eröfrat landet, tyckes det nästan hafva glömt det och låtit det ligga der det låg i samma tillstånd som för 200 år sedan.
Gamla inrättningar qvarstå der ännu, som hindra allt framåtskridande, all utveckling, exempelvis skiftes-förordningen, hvarigenom sådana missförhållanden kunna inträffa, att ett obetydligt hemman, värdi 14,000 r:dr, kan hafva 5 mils ytter gärdesgård, allt annat att förliga.
Del önnes ingen större egendom på ön, inga kapitaler, intet rationell landtbruk; utan allt detta kan jorden, ehuru rik, icke göras fruktbärande.
Häraf kommer sig, att t. ex. Öland, lill arealen blott ^ af Gottland, har nära nog lika stor befolkning och lika stor export som denna.
Betrakte vi åter Blekinge, 5 quadr. mil mindre än Gottland, så, om man får draga slutsatser från ladugårdsskölseln, modren till allt landtraannavälstånd, finna vi i den förra provinsen 37,000 nötkreatur, men 13,000 endast i den sednare.
Samma förhållande eger rum i afseende på andra husdjur, samt i följd deraf äfven i sädesproduktion.
Jag vågar således tro det vara nödvändigt att göra något för denna ö, visserligen en af de skönaste perlor i Sveriges Konunga-krona, men kanske äfven en af de, som sitter lösals, en af de, som andra magier begärligast nappa efter.
Jag tror, säger jag, det vara skäl alt Sverige ändteligen gjorde något för att närmare sammanknyta bandet mellan sig och denna ös innevånare.
Den har rått dertill ur ännu en synpunkt, Den 14 April.
415 dess fasta ehuru oförklarliga tillgifvenhet för moderlandet, hvilken sednast ådagalades 1848 då nalional-beväringeu begärde särskildt tillstånd att få fortsätta sina vapenöfningar tlere dagar öfver den dertill bestämda tiden.
Intet annat landskap lärer kunna berömma sig af något dylikt.
Således, — något bör göras!
Den andra frågan blir: bör detta något verkställas på sätt BankoUtsk. föreslagit? jag besvarar äfven denna fråga roed ja, jag ser ej dertill någon bättre utväg.
Med den fattigdom och brist på induslrie, som här ännu år rådande, är det icke möjligt att inrätta hvarken Privat-Bank, eller Hypotheks-förening, Staten måste träda emellan.
Den sista frågan blir den huruvida betänk, i alla dess särskilda punkter år rikligt: i det hänseendet delar jag Frih.
Palmstjernas tankar rörande 4:de morn.; men då betänk, påstås vara bifallet af de 3:ne öfrige
Stånden, lärer det icke löna mödan att serdeles orda derom, hvadan jag hemställer det R. o. Ad. äfven ville dertill lägga sitt ja.
Lifligt instämmande i hvadden sist talande ledamoten först anförde, anhåller äfven jag ora bifall lill Ulsk:s förslag; men skulle likväl R. o. Ad., med afseende å hvad Frih.
Palmstjerna yttrat, besluta en återremiss, så vill jag ej förneka, alt hvad han sagt om det 2 mom. rörande proportionen al de olika summornas fördelning, till de särskilda lånefonderne, torde hafva sin giltighet.
— Jag anser dock denna biomständighet icke vara så vigtig, att den ensamt borde föranleda till ett upskof af frågan; men hvad mig ligger om hjerta t att i hänseende till 4 mom. uttala, är, alt jag i denna del icke instämmer i bemålde Frilus förslag.
Om man nemi. skulle vidtaga ett sådant förfogande, som den värde ledamoten föreslog, så skulle man för Gottland iakttaga ett, till sin princip, helt annat förfaringssätt än vid öfrige Lånekontor i riket.
Hvarföre detta undantag?
Eller kan man väl tro, att den värde ledamoten fästat sig så hufvudsakligen vid den reservation, som är Utsk:s betänk, vidfogad, och som alstrats inom ett presterligt hufvud, hvars lekfulla och skalkaktiga innandöme bildar en så pikant kontrast lill den alfvarsamma doktorshatten, som hvälfver sig derofvan?