Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer, 0111 det är tänkbart, att en Konung skulle promulgera en sådan af Ständerna stympad lag?
Följaktligen äro icke heller Ständerna skyldiga att, såsom
Lag erkänna, ett af dem ingifvit, men af Konungen stympadt, Lagförslag.
Det skulle ju kunna hända, att Förslaget innehölle i vissa §. §. allmänna stndganden, och i andra högst nödiga undantag; samt i vissa §. §. pligter, och i andra rättigheter.
Huru skulle nu Lagen komma att se ut, om lian sanctionerades med uteslutande t. ex. af undantagen och rättigheterna.
Jag anser det således klart och af yttersta vigt, att ett af Ständerna uppgifvit Lagförslag icke kan vinna kraft' af Lag, i händelse det blifvit endast till en del af Konungen godkändt, åtminstone icke förr än Riksens Ständer deröfver blifvit hörde.
I 8n;de §.
Regeringsformen stadgas, att 0111 Ständerna Öfverenskommit om någon ny 234 Den 21 December f. m.
Lag eller om gammal
Lags upphäfvande eller förändring, skola de aflemna Förslaget derom till Konungen, som kalle Riksens Ständer på Riks-Salen att antingen emottaga
Dess samtycke till deras åstundan_, elier afhöra Dess skäl att det vägra.
Likaledes, att om Konungen funnit godt, någon Lagfråga för Riksens Ständer framställa; skola de öfverlemna Konungen deras svar på Riks-Salen!? om de bi-fallit Konungens Propositionoch skriftligen genom Talmännen om de densamma af slagit.
Häraf synes man nogsamt finna, att det af Konungen eller Ständerna framställda Lagförslaget anses såsom helgjutet, hvilket icke kan af den bifallande ma g ten godtyckligt stympas, utan mäste antingen i hela sin vidd antagas, eller också alldeles förkastas.
Jag tillstyrker således bifall till Utskottets Memorial; mindre, för Riddarhus-Orclningens skull, än egentligen för principens.
Herr von Hart mansdorff har behagat framställa ett yttrande af mig i frågan om Serskildta Utskottet, sorn skall ligga i strid med det jag i denna fråga afgifvit.
Det må vara Herr von Hartmansdorff förbehållit, att anse, det Ridderskapet och Adeln ej fattat sitt beslut i denna fråga; men likväl är det ett factum, att beslutet är tagit, och att detsamma blifvit understäldt Konungens, sanction, samt att Konungens svar, i anledning deraf, till Ridderskapet och Adeln ankommit.
Jag kan ej sammanpara detta för - Den ai December f. m. hållande med Herr von HartmansdorfFs anförande, men erkänner detsamma, så att vidare vederläggning torde vara öfverflödig.
Det har blifvit af’ en annan Ledamot sagdt, att principen här egentligen skulle afses, eller huruvida Konungen skall äga rätt, att endast till en del antaga ett Förslag, sorn af Riksens Ständer blifvit till Hans sanction öfverlemna,dt; och om i slikt fall icke Ständerne jemväl skulle vara tillåtit, att styckevis godkänna ett af Konungen till dem öfverlemnadt Förslag.
Den värde Ledamoten torde påminna sig, att hvarje
Riksdag bär vittne om sådana händelser, då Konungen ej sanctionerat hela Förslaget.
Det är tydligt att Riksens Ständer icke kunna vara bundne vid ett helt Lagförslag, som af Konungen blifvit framstäldt till deras pröfning, helst det icke är gärna möjligt, att kunna uppgöra något sådant, som icke tål någon jemkning, utan är det Riksens Ständer äfven obetagit, att antaga en del, och förkasta en annan del deraf.
Således kan frågan ej vara annan här, än om de utaf Konungen gillade §. §. uti den af Ridderskapet och Adeln till Hans granskning framställde nya Riddarhus-Ordning skola blifva gällande; och då Grundlagen innehåller, att hvad Konungen gillat, är
Lag, så är det ju äfven tydligt, att dessa §.
§. såsom ' sådana skola efterlefvas; men att hos Konungen anhålla, att, intill dess
Han hunnit pröfva den del af det återstående Förslaget, som ännu icke hunnit undergå Nådig granskning, Han täcktes uppskjuta utfärdandet af de §. §. i 236 Den 21 December f. m. samma Förslag, som Han redan sanctionerat, anser jag vara alldeles orätt, hvadan jag ännu en gång anhåller, att få förena mig uti den proposition, som Herr Rosenblad föreslagit. 1 Herr Rosenblad: Grefve Cronhjelm har fullkomligt rätt deri, att jag instämt med Utskottet och den värde Grefven deruti alt anse, det Konungen icke afslagit den del af nya Riddarhus-Ordningen, Hans Maj:t förklarat sig icke hafva medhunnit att granska, utan att en slik granskning, för.hvilken ingen tid finnes utstakad, ännu återstod.
Jag har också förenat mig med Utskottet uti att tillstyrka en underdånig adress till Konungen med anhållan, det Hans Maj:t täcktes pröfva den återstående delen;'men deri skiljer jag mig från Utskottet, att jag föreslagit,\ det nämde adress måtte åtföljas af den begäran, att de §.
§. sorn dels redan erhållit, dels efter den nya granskningen kunna erhålla Nådig sanction, mätte förklaras från och med nästa Riksdag gällande, utan det af Riddarhus-Utskottet föreslagna lagstridiga villkor af ett oinskränkt bifall till alla de förändringar, Ridderskapet och Adeln antagit.
I afseende på den tydning, en värd Ledamot velat gifva 5a §.
RiddarhusOrdningen, anhåller jag att derur få uppläsa några ord.
Der står: "- - fattar Ridderskapet och Adeln sitt beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlennäs samma heslin till Konungens stadfästelse och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande - Utaf detta stadgande har Dm 31 December f. m. 237 elen värde Ledamoten trott, att med ordet ändring skulle förstås, att Konungen icke kunde partielt eller paragrafvis utan endast i massa pröfva och antaga ett af Ridderskapet och Adeln till Hans stadfästelse öfverlemnadt förslag.
I denna händelse skulle äfven samma förhållande äga rum vid Grundlagsförändringar, enär enahanda ord igenfinnas i 81 §.
Regeringsformen, som innehåller:
Blifva då alla Riks-Ständen om ändringen ensej öfverlemne de förslaget derom till Konungen, genom deras Tale män, med begäran, att Konungen ville sitt bifall dertill gifva.
Konungen, inhämte hela Stats-Rådets tankar deröfver, tage sedan sitt beslut, och meddele Riksens Ständer å Riks-Salen sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka
Han icke samtycker till deras åstundan.
Skulle nu med ordet ändringen förstås all ändring, så skulle Konungen ej kunna Bifalla en §. och afslå-en annan uti ett af Riksens Ständer till Honom öfverlemnadt förslag till Grundlagsändringar, men erfarenheten till och med under denna Riksdag visar, att Konungen opåtalt utöfvat en sådan rätt. 1— En annan värd Ledamot har med åberopande af 87 §.
Regeringsformen sökt visa, att Konungen, lika så litet som Ständerne, äger att styckevis antaga eller förkasta ett afgifvit Lagförslag, men den värda Ledamoten har förgätit fästa sin uppmärksamhet derpå, att sjelfva de ceremonier för Konungens bifall eller afslag, han sjelf anfört, visa, att denna §. icke äger någon gemenskap med Riddarhus-Ordningen.
Enligt dess bok - 238 Den 21 December f. m. statliga ordalydelse, handlar nämnde §. endast om Allmän Civil- och Criminal- samt KyrkoLagj hvars förändring eller upphäfvande fordrar Konungens och Riksens Ständers (^samtlige Riks-Ståudens, eller åtminstone deras PIuraiitets) samtycke.
Riddarhus-Ordningen deremot är en enskildt Lag för Ridderskapets och Adelns Representation och Ordningen vid deras sammanträden, en Lag, som med de förbehåll 12 §.
Riksdags-Ordningen föreskrifver, genom Konungens samt Ridderskapets och Adelns öfverensstämmande beslut kan, på sätt dess 5a §. stadgar, ändras.
Enligt 83 §.
Re, gerihgsformens stadgande om Grundlagarnes hokstafliga icke godtyckliga tillämpning, äro således alla slutsatser, hem tade från 87 §.
Regeringsformen, här oanvändbara.
Man har talat om systemets rubbning, så vida vissa delar af den Riddarhus-Ordning vi föreslagit, kunde antagas, under det att aildra förkastades.
Det är visserligen sanni, att RiddarhusOrdningen, så väl som Grundlagarne, utgör ett helt, men detta hela består af delar (serskildta Stadganden, Paragrapher, Momenter'), hvilka hvar för sig utgöra serskildta helheter, som efter förändrade förhållanden, och ökad kännedom af behofven, kunna ändras, utan att derföre systemet i det stora hela undergår någon rubbning.
Våra Lagstiftare, som insett detta, hafva också tillåtit partiella ändringar af våra Grundlagar, men för att verka, att dessa ändringar måtte blifva frukten af den mogna opassionerade pröfningen, hafva de för sådane ändringar fordrat tiderymden af 2tne Den 21 December f. m. 239 Riksmöten, samt Konungens och samtliga RiksStåndens bifall.
De hafva tilltrott Rikets Lagstiftande Corpser, Så väl Regeringen som Riksstånden, nog sundt omdöme, och frihet från barnsliga ingifvelser, för att ej befara möjligheten af ett stadgandes antagande, under det att ett annat dermed oundgängligt förbundit blefve förkastadt, och hittills har detta Svenska Grundlagens Stiftares förtroende till Sveriges Konung och Ständer icke blifvit svikit, och ej eller lärer det framdeles blifva det.
Då Riddarhus-Ordningen i sig upptager en vigtig del af Rikets constitutionella stadga liden, nemligen Adelns representationsrätt, så har den äfven för de ändringar, den kunde komma att undergå, fordrat Konungens och Adelns förenade samtycke, och stadgat, att de först vid påföljande Riksdag blifva gällande.
Yid innevarande Riksmöte har Ridderskapet och Adeln i laglig ordning beslutat vissa ändringar i Riddarhus-Ordningen, äfven som för godt funnit, att, då denna var sammansatt af ganska olikartade delar, afdela den i atne delar, hvarigenom flere §. §. erhållit en annan nummerordning.
' På detta sätt har den såkallade N/a Riddarhus-Ordningen uppkommit, hvilken på samma sätt, som förhållandet var med de vid tvenne föregående Riksdagar antagna N/a Riddarhus-Ordningar, endast är den gamla, med en något ändrad uppställning, och med förändringar samt tillägg, hvilka i enlighet med 5a §. blifvit antagna, och enligt samma §. kunna af Konungen både sanctioneras, och icke sanetioneras.
Men de ändringar, Konungen dels redan godkänt, dels på vår underdåniga anhållan framdeles kan godkännas, blifva efter oftanämnde §. från och med nästa Riksdags början integrerande delar af Riddarhus-Ordningen, som endast i laglig ordning kunna åtefupphäfvas.
Jag anser således en sådan inskränkning af Konungens Höga Rätt att antaga föreslagna ändringar i Riddarhus-Ordningen, som Riddarhus-Utskottet åsyftat, för lagstridig, och ett praejudicat af yttersta våda, då genom dess tillämpning på Grundlagarne, betydligen skulle nedsättas Konungens för dessas orubbliga fortfarande lif så vigtiga prerogatif, att genom sitt bifall gifva kraft åt de ändringar, samtliga Riks-Stånden kunde anse tidens behof kräfva, och genom sitt veto förekomma dem, som ännu saknade den mognare pröfningen.
Men äfven om det af Riddarhus-Utskottet föreslagna villkor icke vore lagstridigt, skulle jag ej tillstyrka dess bifall.
Ålla de ändringar, vi i denna nya RiddarhnS-Ordning föreslagit, äro ju våra egna beslut, tillkomna efter förutgången mogen granskning och öfverläggning.
Att de icke stå i det oskiljaktiga samband med hvarandra, att den enas antagande ovillkorligt fordrar de andras, har jag i ett förutgående yttrande visat, utan att någon ens försökt vederlägga mig.
Vi lära således önska, att så stor del af dem, sorn möjligt är, erhåller den sanction, hagarne föreskrifva, för att vinna gällande kraft.
Böra vi då handla, som stickna barn, hvilka om de ej få allt, hvad Den 21 December f. m. 241 livad de begära, förkasta äfven hvad de kunna erhålla?
Nej detta vore icke öfverensstämmande med det lugn och den värdighet, sorn utmärker Sveriges första Riks-Stånd, och bör således icke kunna befaras.
Med stöd af allt hvad jag anfört, får jag förnya min anhållan om proposition, sådan jag tagit mig friheten föreslå den.
Cederström har ganska riktigt påmint, att Riksens Ständer aga rätt, att pröfva och förändra vissa delar af Lagförslag, som från Konungen till dem blifva öfverlemnade; men jag torde derjemte få erinra, att Konungen sedan äger att pröfva, huruvida Han vill godkänna det ändrade Förslag, som från Riksens Ständer sålunda återkommit.
Och då jag ej kan tro att Konungen äger i Lagstiftningen, annan eller större magt än Riksens Ständer, med undantag blott af promulgationen; så måste äfven de på sin sida äga rätt, att i händelse ett af deni afgifvit Lagförslag blir af Kongl. Majrt stympadt, få yttra sig, huruvida de erkänna ett slikt stympverk för Lag, innan detsamma kan såsom verklig
Lag anses.
Grefve von Schwerin, Fredric Fogis laus; l)å jag vid Riksdagens början fästade Ridderskåpets och Adelns uppmärksamhet på bristerna uti vår Riddarhus-Ordning, uppgal’ jag äfven, hvaruti de hufvudsakligast, i min tanka, bestodo, nemligen deri, att stadgandena, heträfRidd. 0. Ad.
Afd. 16
Den ai December f. m. fande adeliga värdigheten, voro sammanbiande med föreskrifterna för utöfningen af Riksdagsmanna-rättigheten.
Jag föreslog, att, till förekommande deraf, Riddarhus-Ordningen borde delas i tvenne serskildta stadganden.
Den förra, innefattande föreskrifterna rörande Adeiiga värdigheten och Adelsmannens rättighet att blifva Folksrepresentant, bör, såsom en lagstiftnings-åtgärd, underställas Konungens pröfning, och sedan erhålla Dess sanction; den senare, innefattande föreskrifterne för Riksdagsmanna-rättighetens utöfning, grundar sig på Riksdags-Ordningen, och behöfver icke å nyo underställas Konungens pröfning.
Det synes, att denna tanka foresväfvat Redacteurerne af en gällande Riddarhus-Ordliing, emedan 5a §. stadgar att derest Ridderskapet och Adeln skulle finna någon ändring eller tilläggning nödig, så skulle beslutet derom anmälas för Konungen, och Dess stadfästelse derå sökas, då förändringen, i händelse stadfästelse]! vunnes, vid nästföljande Riksdag blefve gällande; . samt att i händelse någon sådan ändring i Grundlagarne komme att göras, som, för uppfyllandet af föreskriften uti 12 §. af Riksdagsordningen, gjorde en derefter lämpad än - Den 31 December J. m. dring 1 vissa delar af Riddarhus-Ordningen nödvändig, så borde en sådan lindring af Riddarhus-TJtskottet skyndsamligen föreslås, och af Ridderskapet och Adeln godkänd, till Konungens stadfästelse Öfverlennias.
Ilär svnes ju tydligen, huru felagtigt Rid-* dårhus Ordningen är construerad; en ändring i Grundlagen, som icke kail äga rum utan Ständernas och Konungens sammanstämmande bifall, bestämmer ju en motsvarande ändring 1 Ridderskapets och Adelns Ståndsordning, och denna af Grundlagen påkallade ändring hör icke för andra gången komma under Konungens pröfning, eller för andra gången behöfva
Dess stadfästelse, Riddarhus-TJtskottet liar också i sina tvenne Så Väsentligen skiljagtiga delar, fördelat sitt Förslag till en ny Riddarhus-Ordning, lnen man har underlåtit att uti den underdåniga skrifvelse, seni beledsagade Förslaget, fästa Konungens uppmärksamhet på det egentliga skälet, som föranledt Ridderskapet och Adeln att önska en alman Riddarhus-Ordning, Jag vill minnas, att under discUssionen öfver detta ämne, jag äfven nämde, att uti skrifvelse!! till
Konungen motiverna för föi*- ändringen borde uppgifvas.
Hade detta skett, så hade Konungen funnit
Sig i tillfälle att pröfva, huruvida sjelfva ideen, som legat till grund för den önskade förändringen, kunde förtjena Nådigt afseende. 244 Den 21 December f. m.
Jag instämmer derföre gerna uti den önskan, att en underdånig skrifvelse måtte till Konungen afgå, framställande Ridderskapets och Adelns anhållan, att, innan en ny Riddarhus-Ordning utfärdas till efterföljd med de förändringar, som Kongl. Maj:t täckts sanctionera, den öfriga delen af den föreslagna nya Riddarhus - Ordningen, måtte undergå Kådig granskning; dock anhåller jag, och ur flere skäl anser jag det för alldeles nödvändigt, att uti skrifvelsen mätte framställas skälen, hvarföre Ridderskapet och Adeln företagit en omarbetning af Riddarhus-Ordningen, att nemligen:
Ridderskapet och Adeln anser de stadganden, sorn. röra Adeliga värdigheten och A' delns representationsrätt, böra skiljas från de stadganden, hvilka angå Riksdagsmanna-rättighetens utöfvande, såsom gemensamme för alla Stånden, och redan bestämde af Grundlagarna.
Jag har ingenting emot det tillägg, som Grefve von Schwerin nu gjort, hvadan jag anhåller om proposition i enlighet dermed, och med mitt förut afgifna förslag.
Jag vill ytterligare fästa uppmärksamheten på en omständighet, som, då jag nyss yttrade mig, måhända icke blef nog utvecklad, den nemligen, att då Riddarhus-Ordningen innefattar stadganden, å ena sidan rörande Ridderskapets och Adelns rättigheter, och å den andra Regeringens, så skulle,, om man erkände Kongl. Majrts rätt att bifalla vissa, jaen afslå andra delar Den ti December f. m. 24? af författningen, det vara möjligt, att endast de §. §. antoges, hvilka syntes fördelaktiga på Styrelsens sida, men att de åter, som syntes fördelaktiga på Riddefskapets och Adelns sida, ogillades. —•
Finge man således vid en förändrad stadga endast göra afseende på den ena, men icke på den andra contrahentens förmon, så funnes det ingen jemnvigt dem imellan, hvilken likväl plägar vara nödvändig för de ömsesidiga åtgärdernas uppfyllande.
— Det exempel Herr Cederschjöld anfört från 1818 års Riddarhus-Ordning, huruledes Konungen, då den öfverlemnades till Hans stadfästelse, låtit införa det, i nuvarande förslag modifierande, stadgande, att den person, som vore för nesligt brott under tilltal vid Domstol, icke får antaga säte och stämma på Riddarhuset, så länge Utslag i saken icke är fäldt, bör påminna oss om nödvändigheten att ett förslag till Riddarhus-Ordning icke styckevis utan i ett sammanhang pröfvas och afgöres.
Herr Grefven och Landt-Mcirskalken yttrade, att Riddarhus-Utskottet uti förevarande
Memorial afgifvit ett förslag till underdånigt svar å Kongl. Majrts angående Riddarhus-Ordningen sist aflåtne Nådiga Skrifvelse; Och hade under discussionen Herr Rosenblad framställt ett annat förslag, samt Grefve von Schwerin dervid äfven anhållit om ett tillägg.
Den enda skillnad Herr Landt-Marskalken tyckt sig finna emellan Riddarhus-Utskottets och Herr Rosenblads förslag bestod deruti, alt 24‘6
Utskottet serskildt tillstyrkt den' underdåniga anhållan, att om Kongl. Majit icke i Nåder gillade den nya Riddarhus-Ordningen i hela dess vidd, den nuvarande Riddarhus-Ordningen då mätte fortfara att vara gällande.
I afseende derå trodde Herr Landt-Marskalken sig likväl höra erinra Ridderskapet och Adeln, alt Kongl. Majit, under Riksdagens lopp, uti en annan Nådig Skrifvelse framställt Hess önskan, att 47 §• 1 Riddarhus-Ordningen, angående val af Ridderskapets och Adelns Revisorer öfver Stats- Banco- och Riksgälds-Verken, mätte hringas till lika lydelse med stadgandet i 68 §. i Riksdags-Ordningen, samt att Ridderskapet och Adeln i underdånighet svarat, det Ridderskapet och Adeln, sorn äfven ansett en sådan likstämmighet höra äga rum, uti 45 §. af den nya Riddarhus-Ordningen föreslagit en sådan redaction, som med 68 §, i Riksdags-Ordningen fullkomligen öfverensstämde; hvilken Redaction skulle Kongl, Majlis
Nådiga pröfning och sanction underställas, samt äfven sedermera verkligen blifvit af Ridderskapet och Adeln, då den njut RiddarhusOrdningen i underdånighet öfverleronades, hos Kongl.
Majit i underdånighet anmäld, och af Kongl, Majit jemväl i Nåder gillad.
Om nu Ridderskapet och Adeln, på sätt Riddarhusutskott föreslagit, hos Kongl, Majit i underdånighet anhöll, att den nu varande RiddarhusOrdningen måtte i allo fortfara alt vara gällande, skulle derigenom äfven den nya Redactionen af 45 §- upphöra, samt Ridderskapets och Adelns, i afseende derå, förut fatta - Den 21 December /. m. 247 de, i underdånighet anmälte och af Kongl. Maj:t i Nåder sanctionerade, beslut om intet' göras.
Om deremot Herr Rosenblads förslag tillika med det af Grefve von Schwerin dervid gjorde tillägg af Ridderskapet och Adeln antoges, ansåg Herr Landt-Marskalken, för dess del, att enahanda hufvudsakliga ändamål, som Riddarhus-Utskottet åsyftat, eller Kongl.
Maj:ts Nådiga yttrande öfver de §. §. i Nya Riddarhus-Ordningen, hvilka ännu icke blifvit af Kongl. Majit pröfvade, skulle vinnas, samt i öfrigt Ridderskapets och Adelns nyss omförmälte beslut, i afseende å val af Revisorer, icke eller derigenom komma att rubbas.
Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde härefter proposition till bifall å Herr Rosenblads förslag, tillika med det af Grefve von Schwerin dervid yrkade tillägg.
Då Ridderskapet och Adeln antagit det af Konungen under denna Riksdag framställde förslag om val af Revisorer, och skrifvelse derom redan afgått till Konungen, så kan jag ej fimta, alt något missförstånd kan i delta afseende uppkomma; och jag anhåller derföre, att proposition först måtte göras på Riddarhus-Utskottets Memorial.
För min del kan jag ej tro, att den föreslagne nya Riddarhus-Ordningen behöfver antagas blott för Revisorer - Ä4S Den 21 December f. m. ne, emedan jag fcirmodar, att ett beslut af Ridderskapet och Adeln fattadt, samt af Konungen sanctioneradt, är tillräckligt att suspendera ali kraft af Riddarhus-Ordningen, likasom ett beslut, som af de \
Riks-Ståndea är tagit, och af Konungen godkändt, ansetts tillräckligt, att till förmån för II. K: H.
Kronprins en suspendera Grundlagens kraft.
Jag anser frågan, huruvida Konungen får styckevis antaga ett till Hans sanction framstäldt Lagförslag, i sjelfva principen, för så vigtig, att jag icke kan samtycka till Herr Rosenblads förslag.
Det måste bero på Ständerne, om de vilja "såsom Lag erkänna ett af Konungen antaget stympadt förslag.
Men i anseende till omöjligheten att vid denna Riksdag medhinna någonting vidare tillgöra, tror jag det vara bäst, att hös Konungen anhålla, det Han, innan nästa Riksdag, täcktes i hela dess vidd granska den föreslagne nya Riddarlius-Ordningen, och antingen sanetionera den utan förändringar, stympningar eller tillsatser, eller ock låta Ståndet behålla den gamla.
Då den siste värde Talaren sagt, att Ridclerskapets ocn Adelns beslut, samt Konungens sanction derå, i afseende på val af Revisorer, suspenderar ali kraft af Riddarhus-Ordningen, så frågar jag om icke således stadgandet derom är till all kraft och verkan upphäfvet, hvadan jag hemställer, om en ny ändring eller återgång till det gamla nu kan äga runu Den 21 December f. mi 249 Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adela behagade gilla Riddarhus-Utskottets Memorial, tillika med det al' Grefve von Schwerin föreslagne tillägg.
Jag anhåller hos Herr Grefven och Landt-Marskalken, att proposition först måtte göras å RiddarhusUtskottels förslag, utan någre tillägg.
Vi torde få medgifva, att det var en försummelse å vår sida, att, i skrifvelsen till Konungen, motiverne till Riddarhus-Ordningens omarbetning icke blifvit uppgifne; hade det skett, så hade ofelbart
Konungens uppmärksamhet blifvit derpå låstad, att här icke var fråga om några partiella rättelser, utan att Ridderskapet och Adelli önskade äga en Riddarhus-Ordning, uppgjord efter rigtigt system.
Då nu orsakerne till vårt handlingssätt blifva Kongl. Maj:t i underdånighet framställde, böra vi hoppas, att Kongl. Maj:t derå lemna!'
Nådigt afseende; och för min del skulle jag Önska, att det förslag till underdånig skrifvelse, som Herr Rosenblad föreslagit, erhölle Ridderskapets och Adelns bifall.
Som meningarne, i afseende på proposition i denna fråga, torde 2^0 Den 21 December f. m. vara delade, anhåller jag hos Herr Grefven och Landt-Marskalken, att proposition först mätte blifva framställd antingen på Utskottets Memorial, eller på Herr Rosenblads förslag, och derefter serskilt på Grefve von Schwerins tillägg.
Då jag anser det af Grefve von Schwerin gjorde tillägget vara angeläget, så kan jag ej annat än bestrida, att detsamma skall uteslutas vid propositions framställande å mitt afgifne förslag till underdånig skrifvelse till Konungen.
Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde derefter serskilte propositioner först å Riddarhus-Utskottets Memorial, tillika med Grefve von Schwerins tillägg, samt derefter å Herr Rosenblads förslag, jemte berörde tillägg; men håda propositionerne besvarades med Ja och Nej.
Då Riddarhus-Ordningen var under öfverläggning ansågos åtskilliga puucter uti densamma vara så vigtiga, att de ej kunde afgöras utan votering.
Nu då det hela måste vara af ännu större vigt, än dess delar,, så, ehuru tiden är kort, kan jag likväl ej afhålla mig ifrån att begära votering.
Enär de af Herr Grefven och Landt-Marskalken hittills framställde propositioner blifvit med Ja och Nej besvarade, hemställer jag, om icke proposition på Den 21 December f. m. enkelt bifall af Ricldarhus-Utskottets
Memorial kunde framställas.