Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om denna ofantcliga yta af Sveriges fruktbärande jord bortarrenderades på 3o å 5o år, skulle afkastningen deraf ökas, synnerligast när man betraktar, huru Boställen stundom vanskötas och utsugas; då de ofta endast en kort tid innehafvas.
Man talar om afskaffandet af dagsverks-skyldigheten, samt om det feodala i deras bibehållande; denna feodalism ligger just i Embetsmannens boställsskötsel, ty den måste bestridas med legda dagsverkare, intill dess de genom stahla Arrenden öfvergå till en sorts egande-rätt.
Jag skulle anse lämpligast, att de bortarrenderades på 3o år till en början, och att egande-rätten sedan fästes vid dessa arrenden, likväl med ovilkorligt förbehåll i alla afhandlingar om desse Hemman, att icke i framtiden komma med pretentioner på ali jords lika beskattningj, hvilket ungefära förhållande nu visar sig med nu varande Krono- och Skattehemman; ty deras förste innehafvare hafva också erhållit dem, snart sagdt, utan någon köpeskilling.
I all jords lika beskattning ligger dessutom ett tomt ord utan betydelse, då man hvarken kan hindra den ene att förbättra eller den andre att försämra. 1:0 Rörande indeldta Befälet.
Den sanna krigsäran bör icke vara fä - Deri io Augusti e. rn. stad och låter icke fästa sig vid egennyttans förföriska villor.
En rättskaffens
Militair bör sätta sitt högsta goda i sin Konungs
Nåd och i den ökade högaktning han förvärfvar sig vid hvarje befordran af alla medborgare, då hans förtjenst allt mer och mer närmar benoni Thronell och Monarkens förtroende.
Denna sanna hederskänsla fördunklas ofta genom Indelningsverket; ty olikheten i aflöning inom samma grader af alla vapen, gör att egen nyttan måste segra öfver den verkeliga Militaira esprin, och en Officer, med ett godt Boställe, nödgas stundom försaka sin Konungs
Nåd och befordran, emedan han derigenom sättes ur stånd att försörja sig och famille, då likväl en sådan Nåd alltid borde medföra bättre vilkor.
Bland stridbara Nationer, liar alltid Svenska Folket varit utmärkt för sin tapperhet, och äfven de sista krigsåren under en jemn tjenstgöring har Indelta Armeen ådagalagt prof häraf.
Men hvad hafva vi i framtiden att vänta, sedan den jemna krigsöfningen åter upphört, och krigsäran samt skickligheten öfverlemnas åt vekliglien i åkerbrukets armar?
Jern för t. ex. Svenska Indelta Armeen vid Konung Carl XII:s död, och denna samma Annee några och 20 år derefter under en jemn fred, vid början af Finska Campagnen 1741» ja! allt sedan ändatill 1813.
Huru kan man vänta att krigsära, disciplin och mannamod skulle kunna Den 10 Augusti e. m. "9 underhållas hos en Militair, som jemt vistas på landsbygden i ett stilla och enformigt lugn, hvilken endast använder en hort lid på året till öfning, då den öfriga tiden tjenar att utplåna ett yrke, som aldrig genom någon längre och jemnare öfning i ungdomsåren hunnit fästa varaktiga rötter, och hvilken tillika hlifver anvist att taga sin aflöning ur ett näringsfång, hvars natur fordrar ett hushålls- och handels-genie, och hvars vidd kräfver idkarens hela odelade omtanka.
Då en Militair-Embetsman kan oka sin inkomst i mån af den insigt han förvärf var sig i Landthushållningen, hör man ej förundra sig, om någon söker vinna alla möjliga fördelar och heqvämligheter af en tjenst, som leni nar honomså tillräcklig tid dertill, och derjemte ålägger honom, enligt Lagar och Författningar, att förvärfva kunskaper, som till tjensten icke höra.
Utom Militair tjensten, hvad tillkommer ej en Indelt Officer att känna?
KneckleContracter, författningar för Rust-och Rotehållare, Ekonomiska Lagar om Boställens häfd, Indelningshafvarens skyldigheter, och mångfaldiga andra biomständigheter.
Vid HuseSyner commenderad såsom RegementsFullmägtig, hör han vara Jurist, för att kunna iagttaga alla Lagens Stadgar och Förordningar i denna vidsträckta befattning, samt veta / 120 Den 10 Augusti e. m. om värderingen på gamla gärdesgårdar oell uthus skett efter Markegångs-Taxan.
Detta gör, att en vid Militair-sjenstgöring distingerad GarnisonsOiiicer har svårighet bibehålla samma reputation som indeld.
Kälman härtill lägger dess egen hushållning, som är grunden till utkomsten, hvad tid går då icke bort, sorn borde tillhöra Kronans tjenst, och endast användas att förvärfva de kunskaper och den höga anda, på hvilken Fäderneslandets väl och Monarkens ära en gång bero, 2:0
Rörande indelte Soldaten.
Soldatens sjuklighet och oduglighet alt uthärda marcher, hvilket ofta yppar sig i början af Campagner, tillskrifver jag äfven Indelningsverket.
Då medborgaren blifver indelt Soldat, befrias han från nödvändigheten att med idoghet och flit förtjena sitt bröd, ty på många orter har Soldaten alla sina behof så öfverflödigt uppfyllda, att de icke sällan öfvergå den gräns förfa ttningarlie utstaka; dels genom brist på tillsyn, dels genom lättheten att skrämma den enfaldige Landtmannen; och så att han nästan utan att behöfva arbeta, har sitt fullkomliga uppehälle.
Huru mångå begagna icke detta tillfället att vara sysslolösa, hvarmed snart en för en krigare aldeles otjenlig tröghet och orörlighet inställer sig, då Bonden deremot, genom dagligt arbete hepima, samt Den 10 Augusti e. m. 12 1 forors transporterande ofta io å 12 mil på några dagar, underhåller jemn rörlighet och hälsa.
Indelningsverket lemnar oss visserligen någon del af den Annee, som då krig infaller, erfordras till Fäderneslandets försvar; men äfven i djupaste freden har alla nationer behof af Militair under Gevär.
De som påminna sig upproret i Skåne 1811, kunna häst bedömma frågan.
Detta herrliga land hade kanske blifvit plundradt och härjadt, om, i stället för då varande Mörnerska Husarerne och Konungens Värfvade Regemente, Armeen derstädes endast varit indeld; en tygellös folkhop hade då fått vapen i händernc, då säkerligen eröfringen af SoldatTorpen och Gevärsförråden blifvit första frugten af dess tapperhet.
Om en oordning skulle inträffa å annan ortj kunde man ej nog värdera ett Compagnie under Gevär, hvars biträde man med skäl har rätt att påräkna vid betraktandet af hvad Indelta Armeer kosta, hvilket öfverstiger 4 å 5 gånger Bevillningen af Jordbruket; ty ett Hemman, värderadt till 5ooo R:dr Banco, har 10 R:drs bevillning.
Hvaremot en Soldat kostar Hemmanet circa 4° k 5o R:dr Banco och hela Roteringcn 72 R:dr <;); frdelar häraf på ett Hemman göra 40 R:dr Banco, hvaraf Kronan endast deltager i halfva be - *) Alla behöfva arbetare, alla veta värdera Jorden, — således måste Torpet komma i beräkning.
Detta bortarrenderadt mot arbete 11'i Den io Augusti e. ra. klädnaden.
Förhållandet blifver i proportion mindre i de orter der 2:ne Hemman hulla en Soldat, — häraf visar sig att kostnaden för Soldaten nära nog uppgår till det samma som storskatten af SkatteHemman.
Då ioo man som vakt eller till tjenstgöring commenderas, måste Nationen genast vara beredd på en extra utgift, ehuru Armeens underhåll redan är utgjord, och skall denna dyrt underhållna
Annee marcliera till gränsen emot en fiende, erfordras genast ofantliga summor.
Sverige var icke, hvad det nu är, då Carldén XI organiserade Indelnings Verket.
Yppighet och det stora behofvet af utländska varor, utom nödvändigliets-artiklar, voro okände.
Afla medborgare arbetade för äran och ett tarfligt uppehälle; Soldatens beklädnad var enkel, ej dyrbar; Landtmannens mästa utlagor bestodo i effecter, dem hans egendom producerade; Fabriker och handel voro af obetydligt inflytande; enda och bästa sättet för despoten att då få en Annee, var att indela den på jorden; men livad förändringar har icke tiden åstadkommit sedan?
Soldatens under - till io4 dagsverken å 16 sk. B:co . . 34: 32.
Pä 3:ne år beklädnad, gör årligen circa 12.
— Passevolancen 8. — Vedkörning, plöjning, husens underhållande, samt allt arbete, minst 14. —•
Dess lön upptages lill 4- — Summa B:co JEitdr 72: 32.
- Den 10 Augusti e. m. hållskostnad har tiel efter annan stigit; dess klädsel har vunnit nya förbättringar och dyrbarheter.
Allt måste jordbrukaren anskaffa, lika som denna näring vore den enda räntegifvande i samhället; ehuru man nästan kan säga, att hon nu mera är den enda icke räntegifvande.
Hvad fiir en högst underordnad röle spelar icke indelta Soldaten vid frågan om Armeens numerär.
Blott en enda obetydlig Campagne, der i5 å 20,000 man gingo förlorade, och hela Indelta Armeen vore sprängd!
Då rättighet dessutom är medgifven för Rotarne att lega bland Beväringen, skulle ganska säkert, under en fortsatt Campagne, indelta Soldaten de facto endast komma att bestå af
Be vä ringsfolket, hvarifrån knappast Befälet torde kunna undantagas.
Hvartill då under fredstid underhålla denna dyra Armee, för att vid ett inträffande krig vid första Bataille icke äga annan tillgång till dess ersättande än genom Beväringen, hvars skyldighet det i alla fall är att möta fienden!
Att då bland dem betala vissa, för det att de skola ingå bland indelta Armeen med icke större skyldigheter, än de, hvilka icke blifva legda: innefattar ej detta en orättvisa och en onödig tunga för dem sorn skola betala legan?
Vöre det då ej förmonligast att, med afkastningen af Indelningsverket, underhålla i:sta Glassens Beväring under gevär och i militairscholor, för Den 10 Augusti e. m. alt hos dem inplanta krigstjensten med sådant alfvar, att Nationen med tiden derigenom vann den esprit, intelligence oell disciplin, som nu mera för en Amme är oumbärlig?
Ammen borde då utgöras af Nationen emellan 20 och 3o år med rättighet att lega bland dem som fyldt 3o år, men först sedan den legande i 2o:de året genomgått den militaira öfningen.
Med tiden danades sålunda inom Svenska Nationen ett outtömmeligt förråd på skicklige krigare.
Tvenne månaders tjenstgöring, förenad med fullkomlig militairisk undervisning, skulle mer utbilda våra Svenska Ynglingar till Militairer, än några dagars möte för indelta Arméer förmår åstadkomma.
Med fullkomligt godt Befäl, danas lätt en god och brukbar InfanteriArmée, af hvad Nation som hälst, då Soldalen äger nog styrka att bära geväret.
Alla Napoleons Compagnier vitsorda den sanningen, att ett godt Befäl utgör den rätta stammen i en Aimée.
Och som samma Befäl bibehålles, bibehålles kärnan af Arméen.
Hvad Soldaten angår, så hafva vi alltid funnit de yngste karlarne, sedan de blifvit exercerade, vara de käckaste.
Den oförvägenliet, som åtföljer ungdomen, är rätta stämpeln på en rättskaffens Soldat; föröfrigt kan ingen neka, att ju ungdomen egenteligen bor strida för Fäderneslandet, hvarföre den äfven i ungdomen bör lära sig krigarens yrke.
Den 10 Augusti e. m. 125 Att en Soldat slåss bättre, då han har ett Torp, Hustru och Barn, vore en dårskap att vilja påslå: tvertom, i fall han under blixtrarna af striden påminner sig sitt Torp, sin Hustru och små Barn, sä väcker denna hågkomst snarare feghet än bravour, genom Stankan på den förlust han åstadkommer sin familia genom sitt lifs vågande och förspillande, då deremot äran hos ynglingen är utan rival på denna bana.
En alltid arbetande person, som geuom flit och idoghet nödgas förtjena sitt bröd, är skickligare att uthärda krigstjensten mödor, än den, som oaktadt aflöning af goda Boställen är berättigad att göra intet.
Finnes väl ock någon Nation i verlden med vår folknummer, som underhåller 3o,ooo man på sådana latmans-vilkor?
Men om denna fråga ej kan besvaras med annat än nej, så uppstår billigtvis en ny fråga:
BÖr Indelningsverket bibehållas, och Svenska Landtmannen underhålla en Armee, som hvarken i freds- eller krigstider uppfyller sitt ändamål, som, då krig infaller’, drager dubbel aflöning, som då är otillräcklig och måste sammanblandas med en dass medborgare, hvilka, säga hvad man vill, i början blifva styfbarn, i jemförelse mot de egentliga Soldaterne, och hvilkas sanna värde ej rätt erkännes förr, än efter vidkända motgångar?
2^6 Den io Augusti e. m. 6 §.
Behof vet och möjligheten af att förminska stående yl r me en, samt i förening dermed äfven 3:dje HufvudTiteln.
Sedan den allmänna freden inträffat, Lafva alla Nationer förminskat sina Armeer.
England föregick dem härutinnan med godt exempel; och oaktadt Ministeren arbetade emot förslaget, segrade det dock i Parlamentet.
Bland en mängd talare i Underhuset yttrade sig i ämnet, Sir Francis Burdett, sålunda:
Sedan nu ett Skräckspöke, Bonaparte, är undanröjdt, så hafva Herrarne der pä andra sidan (JMinistrarne) uppstäldt ett annat, för att bevisa nödvändigheten af en hög frids fot; detta är Ryssland.
Men jag fruktar ej, att Europas lugn frän denna sidan kan störas.
Dessutom , hvarföre hafva Ministrar ne medverkat att gifva åt Ryssland den öfvervigt, som man af målar för oss så vådelig för Europas lugn; var det för att kunna skrämma oss med den under freden?
Sedan man uttömt våra skatter för ett krig, som beredt den, vill man under freden taga vår sista skärf för att bibehålla krigstillståndet!
Man vill fortsätta kriget under freden — och man glömmer att det är mot oss sjelf va, som det föres, och till förmån för sjelfva den öfvervigt, man föregifver sig befara.
Den största fara som hotar oss, är den, som våra financer er - Den 10 Augusti e. rn. 127 bjuda.
För att afvända den, måste vi tänka på inskränkningar. — — En Milis och Folkets kärlek, är tillräcklig för att hemma i landet bibehålla lugn, frihet och sjelfständighet.
Till vära Coloniers skjdd äter, afskicke man Skepp, men skulle Colonierna kosta mera, så är bättre att lemna dem.
I de fordna goda tiderna, då England lade grunden till sin frihet, hörde man icke talas så mjcket om en stående här och en krigisk anda som nu.
När Spanska Ministern frågade Elisabeth, hvar hon hade sitt Garde! visade hon på Folket och svarade, detta är Engelska Kronans Garde (lior! hör!)
— Min tanka är derföre , att Huset skall förkasta Ministrarnes plan, såsom förderflig för friheten och fäderneslandet ; detta skedde också med 36 rösters pluralitet.
Stora militairindragningar blefvo en följd deraf, äfvensom indragningen i andra grenar af förvaltningen, hvartill ParlamentsLedamoten Hume genom sina tydliga, calculer bidrog, likasom afskaffandet af flera tryckande pålagor.
Utom England har Beyern indragit några och 20,000 man, Sachsen 10,000; så äfven Österrike, Frankrike, Ryssland 0. s. v. — Med ett ord, alla hafva indragit, utom Sverige.
Vi deremot hafva ökat, och hvar finnes gällande skäl till detta besynnerliga förhållande, då icke föreställningat deremot saknats från Representationen under föregående Riksdagar? ia8 Den 10 Augusti e. m, Indeldta Armeen var fordom tillräcklig icke allenast lill Sveriges försvar, då så påfordrades, utan äfven till Finlands och till Pommerns; under hvilka tider Norrige alltid vid sådane tillfällen utgjorde en fiendtlig magt, hvilken äfven fordrade uppställandet af en Armee.
Allt detta verkställdes utan conscription, och Sverige förblef sjelfständigt; men nu, sedan faran aflägsnat sig i samma mån som Skandinavien, förenad, vunnit en ökad militairstyrka och derjemte ökad säkerhet \ ett förbättradt politiskt och geografiskt läge, nu mera är den otillräcklig!
Af den 25,ooo man starka Armee, som vi 1813 uppställde emot Napoleon, med hvilken vi sedan inträngde i Holstein, jemte en betydlig Armee emot Norrige, genom hvilka ansträngningar Skandinavien förenades, — af dessa Armeer hafva vi, oaktadt vårt nu mera isolerade och fördelaktiga läge, bibehållit större delen, och dess Befäl har blifvit ökadt med 724 nya beställningar, utom alla Passe volance-Commissariatsbeställningar; derjemte hafva vi fått 2:ne nya Skånska InfanteriRegementer, Gottlands Nationalbeväring, LifbeväringsRegementet, Hallands Bataillon och sluteligen PionierCorpsen.
Yi hafva sedan 1809, då Sverige återvann frihet och sjelfständighet (den vi icke äfventyrade af brist på Armeer, utan af brist på förnuft i politik) ökat Befälet af vår Armee med 5o proc. eller med en Ba - Den to Augusti e. m. 159 Bataillon på hvarje Regemente.
Påkallade införandet af conscriptionen denna tillökning?
Då hade varit bättre att icke införa den.
Ali fara var ju redan öfverstånden, när conscriptionen antogs; — det var icke behofvet sorn påkallade denna Lag; den tillkom af förkärlek till allt hvad som var Fransyskt; derföre att Napoleon egde en conscription, derföre skulle vi också hafva en.
Något nytt borde väl åtminstone åtfölja en revolution; ehuruväl Sverige aldrig saknat krigare, då frågan handlat 'om att försvara friheten och sjelfständigheten.
Till vår kunskap kom endast Napoleons militaira bragder, dess Ärrne'ers segrar och framgångar, hvilket uppeldade det Svenska Ridderliga hjertat till enthusiasme för dessa frihetens kämpar; och likväl hade de redan 180g upphört alt kämpa för friheten.
Det var till frihetens förtryck som Despoten numera drog i fält, och vi hade att tacka endast vårt lyckliga, geografiska läge för att icke äfven vi lingö erfara hans förtryck och hans Armeers plundringar, hvilket väl torde varit hufvudorsaken, som afsvalnatden förut rådande enthusiasmen för verldens då varande Alexander.
Nu är conscriptionen antagen, hvilket jag, hvad Sverige angår, högeligen gillar; dock böra vi också begagna den.
Om Sverige likt Frankrike och flere andra länder vore omgifvet af oroliga grannar i stället för af vatten, klippor och 37 H. 9 Den 10 Augusti e. m. skär, så skulle jag rösta för bibehållandet af stående Armeen, men med Sveriges lyckliga belägenhet, (oaktadt de vidsträckta kusterna) utgör den redan antagna conscriptionen det sanna och rätta försvarsmedlet, hvartill Befäl aldrig skall saknas, så länge ett enda Svenskt hjerta klappar, och med denna skyldiga uppoffring bör äfven skyldigheten att underhålla en till sitt ändamål alldeles otjenlig indeldt Armee upphöra.
Till Fäderneslandets försvar är National-armering tjenligast, ty man kan då samla stora massor utan kostsamma och långa marcher, på den punkt der försvar påkallas.
— Skulle Sverige behöfva föra krig i främmande land, då är tid nog att dertill lega en Armee, hvilken icke blifver svår alt erhålla och uppställa, då hela Nationen är exercerad.
Hvartill tjena för öfrigt våra stora och kostsamma Läger, dit Regementet' stundom hafva 4° ^ 5o mil attmarchera, till odrägelig plåga för folket med inqvarteringar &c.?
— Man bör likväl ihågkomma, att om krig endast inträffar hvart 3o:de eller /^o:de år, så komma troligen, åtminstone icke de äldre af nuvarande Generaler att föra Armeer emot fienden.
Högst 3 å 4 Regementet’ böra sammandragas, hvarmed erforderlig öfning för högre Befälet bör kunna ernås.
Vid alla Riksdagar har 3:dje HufvudTiteln blifvit förökad, så att den vuxit från i8io då den var 1,493,816
R:dr till 1823 Den io Augusti e. m. 131 clå den blef 4>111,356
R:dr 16 sk. 2 r:st.
Efter slutad fred 1815 uppgick den endast till 2,526,278
R:dr i5 sk. och har således under fortsatt fred stigit till hvad den nu är, eller ökats tned 1,585,078: 1. 2. hvaribland likväl några förut oberäknade ordinarie inkomster äro upptagne.
Att upptäcka en oroterad hemmansdel, har utgjort ett ämne för Regeringens mödosamma forskningar; oaktadt vi äga 70,000 frivilliga krigare; och de flesta Riksdagars hufvudföremål hafva varit: mera Soldater, mera penningar, allt under den djupaste fred; och i samma mån sorn vi, vida mer än andra Makter, haft skäl att förminska vår höga krigsfot, i samma mån hafva vi funnit för godt att öka den och såmedelst nedtrycka Folket eller rättare
Jordbrukaren under tyngden af ökade skattebördor, hvilket sluteligen torde leda till motsatsen af hvad man dermed ämnat, hvarjemte en onödig farhåga för fiendiliga anfall möjligen af våra flender kan föras under namn af fruktan, snarare än af försigtighet; då det onekeligen är till deras fördel och vår egen skada vi bibehålla ett så utmattande systeme.
I ett despotiskt land kan det måhända vara behöflig!; men i ett land, der man sjelf vakar öfver bibehållandet af sin frihet och sina rättigheter, der bildas i farans stund all erforderlig milita!risk anda, hvarpå Historien lemnar mångfaldiga exempel.
Hvarföre då dessa omåtlliga ansträngningar i fredstid? 3? H. 9* Den 10 Augusti e. ra. 1793, då Spanien hotade med ett infall, nödgades Franska Republiquen att deremot ordna ett försvar; då fanns hvarken Armée, Magaziner, Gevär eller Kanoner, hvilket allt genast måste anskaffas.
På kort tid nog befordrades en simpel Officer af denna nyorganiserade Aimee till General, slog under tiden Spanska ArméeCorpserna, eröfrade deras fästningar, tvang fienden till fred, den han sluteligen såsom Fransk Plenipotentiaire sjelf dicterade i Madrid.
Så har man många exempel, huru faran tillskapar genier, blott man lemnar deni frihet att utveckla sig.
Herr Grefve Björnstjerna försvarar i sitt Arbete, rörande en jemnarefördelning af lönerna inom Indelta Arméen, den na varande Armeens organisation pag. 8 och 9, inlemnad till Konungen den 17 Junii 1826, hvarest ett skäl nämnes, som jag synnerligast måste ogilla, det nemligen, att i händelse af återgång till det gamla, skulle samma medföra den största olägenhet för Arméen sjelf, derigenom att allt avancerande i tjenslen skulle på lång tid upphöra; men hör väl Fäderneslandets och Nationens väl uppoffras för något dylikt?
Man jemföre delta Ilr GeneralAdjutantens yttrande midt under den djupaste fred, med Franska KrigsMinistern Carnots skrifvelse till General Massena, som en Chef commenderade Italienska Arméen under Republiquens 8:de år; då midt under krigsbullret en sträng reform D e ii ie Augusti c. ni. 133 anbefalltes, för att förminska ett onödigt antal Generaler och Officerare, äfvensom den civila administrationen, en följd af sammanstötande 3:ne ArmeCorpser, och denna reform verkställdes, emedan den var till Republiquens bästa, oaktadt den var stridande mot individuers fördel inom Armeen.
Men i motsatts häraf talar den Svenska GeneralAdjutanten.
Icke underligt då, om allt måste uppoffras för Arméen, äfven under den djupaste freden.
Herr Grefve Björnstjernas ofvannämnde Arbete lemnar en fullkomlig öfversigt af alla Indelningsverkets tillgångar, hvaraf visar sig ett Medium af 25,687 R-'dr B:co för hvarje Regementes befäl, äfvensom att ett
Regemente med samma skyldigheter åtnjuter 32,3oo R:dr, då ett annat deremot endast åtnjuter 18,331.
Ingenting talar mera tydligt för behofvet af en tolai Reform.
Låtom oss derföre använda allt hvad till Indelningsverket hörer, icke Adels fanemedlen undantagna *).
Dermed är sjelfständigheten fullkomligt tryggad, och alla sednare anslag kunna således besparas.
StatsVerkets intrader af Gottland måga användas till Öns försvar, men icke bör *) Då KrigsmanslmsCassan bör öfvertaga
In va lid— Inrättningen, om deri anses nödig oell nyttig; men också ingenting mera; och låtom oss i fredstid äga eU Beiaf svarande deremot.
J 34 Den 10 Augusti e. m.
Sverige dertill bidraga med en stilling, hvadan den kostsamma och för Innevånarne tryckande Armeringen hör upphöra.
Om vi icke äro Herrar i Sjön, blifver det omöjligt att försvara Ön; äro vi Herrar i Sjön, blifver det lika omöjligt för en fiende alt eröfra Ön.
Således är hela anslaget till Gottlands försvar en oklokt utkastad Summa.
Jag vågar derföre föreslå följande indragningar, och börjar med att i korthet upptaga grunderna till Armeens Organisation, och sedan försöka att dertill uppgöra nödiga medel, utan serskildta anslag. 7 §•
Till Skandinaviens försvar uppställer Sverige en Nationalarmering, bestående af alla ynglingar emellan 20 och 3o år.
Indelningsverket upphör emot denna ökade tjensteförbindelse, som lemnar en tillgång till 160 å 180,000 man stridbart folk till Lands och Sjös.
De skola öfvas hvart annat år till 25 års ålder, hvarefter deras tjenstskyldighet upphörer, tills krig inträffar, hvarföre också projectet är användbart, om den föreslagne ökade tjenstskyldigheten af 5 år icke antages, allt enligt nedanstående project. 1:0 Infanteriet.
Befälets och Trouppens Organisation.
Landet indelas i vissa Militair- och Den io Augusti e. nj. 135 Exercitiedepoter, lill ungefär lika antal sorn vi nu äga Regementer.
Hvarje Infanteridepot erhåller som Chef, en Öfverste, 2:ne Majorer, 8 Capitainer, i RegementsQvartermästare, 8 Lieutenanter, 8 Fendrikar, arne Adjutanter, samt derefter beräknadt nödigt underbefäl af Underofficerare och Corporaler.
— Dessa höra alla vara boende och tjenstgörande vid Depoten.
Om ett krig skulle utbrista, då en betydligare massa måste sammandragas, blifva de äldre Officerarne Bataillons- och CompagnieChefer.
Jag har nedanföre omnämnt sältet, huru nödig tillgång på Officerare för öfrigt må vinnas.