Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häremot beräknar Skogs-styrelsen den arliga omkostnads-staten — under antagande dock att organisationen blir fullständigt genomförd på sätt Styrelsen föreslagit — till 400,400 R:dr för Skogsväsendet och ytterligare för jagtväsendet eller till skottpremier 45,000 R:dr, således tillsammans till 445,400 R:dr R:mt.
För betäckande af detta Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 170. 331 belopp, har Skogs-styrelsen påräknat, sedan Skogs- och Ekplanterings- samt Jagtkassorne blifvit sammanslhgna, räntan å dessa kassors kapital, jemte dit ingående intrader; de för närvarande såsom Statsmedel i'edovisade Stubböresmedlen från norra länen; påräknade inkomster af boställsskogarne och slutligen ett reservationsanslag å 7:de Hufvudtiteln af 153,000 R:dr.
Jdig synes att, om också Skogs-styrelsens organisationsplan skulle komma att till hela sin omfattning slutligen gillas, det, på sätt Kongl. Maj:t också erinrat, icke skall blifva möjligt att på en gång genomföra denna plan, hvilket måste ske småningom, samt att häraf också måste följa att omkostnadsbeloppen kunna för nästföljande statsregleringsperiod betydligt nedsättas.
Men på samma gång jag i detta hänseende biträder den åsigt, som uttalas i Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, har jag ansett Skogs-styrelsens förslag, att för det ifrågavarande ändamålet — skogs- och jagtväsendets ordnande — företrädesvis använda ofvanomförmälda kassor och dit framgent ingående medel, förtjent att tagas under pröfning.
Jag håller nemligen före, att, om också inkomsterne från boställsskogarne icke med visshet kunna påräknas — ty, troligen blir derom mycken tvist — förvaltningen bör kunna bestridas genom anvisningen å dessa kassor och dit ingående medel.
Det synes mig naturligast att hvad skogen och jagten redan lemnat och gifver, användes till skogshushållningens och jagtens befrämjande och att tillämpningen af organisationsplanen utföres så småningom i den män, genom förvaltningens omtanke, kassorna vinna förkofran.
Något undantag för ekplanteringskassan bör här icke göras, enär, efter den åsigt Rikets Ständer vid sista riksdagen uttalade, odlad jord icke bör användas till ekeplantering, och plantering af detta trädslag följaktligen är hänvisad till skogsma]ker, egentligen ämnade för andra trädslag, som numera måste blifva gemensamma för dessa och ekeplanteringen.
Till följd af hvad jag sålunda anfört, föreslår jag vördsamt: att Rikets Ständer måtte för skogs- och jagtväsendets ordnande och betäckande af de årliga omkostnaderne för berörde förvaltningsgren öfverlemna till Kongl.
Maj ts disposition, på sätt med skogsplanteringskassan redan är förhållandet, ekeplanterings- och allmänna jagtkassorna med dit ingående medel, samt att de omförmälda stubböresmedlen måtte tillerkännas Skogsplanteringskassan.
Men utom detta får jag också fästa uppmärksamhet på nödvändigheten att, på sätt Skogs-styrelsen också till Kongl.
Majit hemställt, Rikets Ständer öfverlåter åt Kongl. Majit att disponera öfver de till Jägeri-staten nu hörande eller derifrån till Kronan indragna boställen i så vidsträckt mån att Kongl. Majit må kunna tillåta utbyte af sådana boställen mot lämpligare belägna, äfvensom försäljning af icke användbara mot inköp eller ordnande af andra.
Slutligen anser jag ock det höra till saken, att Rikets Ständer besluta om dessa ifrågavarande kassors förvaltning.
Vi hafva af Rikets Ständers Revisorers berättelse förnummit att Revisorerne ansett ”det böra leda både till ordning och reda uti förvaltningen samt möjligen äfven till besparing, om Skogs-styrelsen ensam” — i stället för såsom nu är fallet, denna Styrelse, Kongl. Stats-kontoret och Lans-styrelserna, finge emottaga och disponera så väl Skogsplanteringskassan, som samtlige för skogsväsendets ordnande anvisade medel, helst genom en dylik anordning, på ett ställe blefve synliga alla utgifter i och för denna gren af Statshushållningen”.
Då jag förenar mig i denna åsigt, hemställer jag tillika vördsamt att Rikets Ständer mätte också 332 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 171. besluta denna åtgärd samt öfverlemna till Kongl. Maj:t, att bestämma de reglementariska föreskrifter, som anses nödiga för denna förvaltning.
Ett exemplar af Kongl. Skogs-styrelsens underdåniga förslag till skogs- och jagtväsendets ordnande bifogas.
Stockholm den 29 November 1862. f H P. W. Gahn. JW lil. Af Herr Hjertström ; Om, anslag till lönefyllnad för intendenten vid Kongl, landtbru ksahademiens experimentalfält.
I det betänkande Kongl. Landtbruks-akadernien den 14 sistlidne Juni till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvit, angående åtskilliga åtgärder, som för jordbrukets och boskapsskötselns befrämjande borde vidtagas, har Akademien, bland annat, fäst uppmärksamhet vid vigten och angelägenheten deraf, att den med Statsmedel understödde anstalt, som under namn af Akademiens experimentalfält sedan längre tid varit i verksamhet och i egentlig mening måste anses såsom en Staten tillhörig inrättning, måtte varda försatt i ett med tidens fordringar öfverensstämmande skick, så att de anspråk kunde tillfredsställas, som nian egde på en offentlig, i hufvudstadens närhet befintlig dylik anstalt, hvilken ofta besöktes af innevånare från olika delar af landet, äfvensom af resande från främmande länder.
Akademien har således föreslagit, att då det numera vore en erkänd sanning, att vid en sådan inrättning, som den i frågavarande, de theoretiska undersökningarne oeftergifligen borde sammanbindas med, och åtföljas af, den praktiska tillämpningen, samt såväl de förra som den sednare ordnas, utföras och öfvervakas af dertill fullt lämplige personer; så borde experimentalfältet anordnas, såväl till en agrikulturkemisk försöksanstalt, som jemväl till en mönster-farm, samt för uppnåendet af detta dubbla ändamål de statsanslag beviljas, dels för en gång, och dels årligen, som af behofvet påkallades.
Maj:t, som i nåder gillat hvad Akademien sålunda i hufvusaken hemställt, har emellertid i sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof under Sjette Hufvudtiteln uppfört tillökningen i Intendentens vid experimental-fältet nuvarande lön till endast 900 R:dr om året, i stället för af Akademien begärda 1,900
R:dr, i följd hvaraf bemälde Intendents aflöning, hvilken Akademien ansett böra höjas till minst 4,000 R:dr, skulle komma att utgå med allenast 3,000 R:dr.
Och har orsaken till denna nedsättning, enligt det bifogade Stats-Rådsprotokollet, uppgifvits vara, att Intendenten, såsom boende vid fältet, tillgodokomme fördelar in natura, hvilka borde tagas i beräkning.
Jag anhåller att i denna fråga få andraga följande.
JS's 171. 333 Den person, hvilken skall vara chef för experimentalfältet efter den omdaning af verksamheten dervid, som af Landtbruks-akademien förordats, måste ej mindre besitta de mest vidsträckta kunskaper i jordbrukets och boskapsskötselns theori, än äfven vara en utmärkt praktisk landtbrukare, med förmåga att ordna, leda och öfvervaka det hela.
Endast få så qvaliiicerade personer finnas ännu i vårt land, villiga att åtaga sig denna intendentsbefattning, och de, som dertill skulle kunna anses fullt lämplige, sakna numera icke tillfälle, att rigta sin verksamhet åt annat håll, der visshet om tillräcklig utkomst är att påräkna.
Befattningen måste derföre åtföljas af sådane löneförmåner, som göra antagligt att
Akademien städse må kunna påräkna dess beklädande af en man, som är densamma fullt vuxen.
Hvarom icke, blir hon nödsakad att inskränka sina anspråk i ena eller andra hänseendet, hvaraf åter följden troligen blefve, att det ändamål, som sökes komrae att förfelas.
t Bifalles det af Akademien i detta ämne gjorda förslag, skulle Intendentens vid Experimental-fältet aflöningsvilkor komma att blifva, utom boställslägenhet, 4,000 R:dr i lön, och några natura-förmåner, hvilka kunna skattas till vid pass 600 R:dr om året.
Dessa emolumenter i förening, hvilka äro mindre än de, som nu för tiden tilldelas mången förvaltare af större bruks- och landtegendomar, kunna desto mindre anses för öfverdrifna, eller, för innehafvaren af ifrågavarande befattning, mer än tillräckliga, som lefnadskost naderna vid experimentalfältet äro större än i hufvudstaden, från hvilken nästan alla förnödenheter skola hemtas, och som befattningen utan tvifvel blir af en ganska mödosam beskaffenhet, fullt upptagande Intendentens tid hela året om, och dessutom förknippad med ett ingalunda obetydligt ansvar; honom åligger nemligen, utom ordnandet och skötseln af fältet, och öfvervakandet af de mångfaldiga försök, som derstädes komma att anställas, jemväl hela redogörelsen för använda medel, hvilken vid en anstalt, sådan sorn denna, eller en förenad försöksanstalt och mönsterfarm bör, och oundgängligen måste, blifva vidlyftig och tidsödande, för ådagaläggandet af försökens praktiska användbarhet i stort.
Sannolikt är derföre, att han till sitt biträde i räkenskapsföringen behöfver anlita någon dertill skicklig person, hvilken han åter i sådant fall sjelf måste på sin bekostnad aflöna.
På dessa grunder får jag vördsamt föreslå: att, i enlighet med Landtbruks-akademiens hemställan, Rikets Ständer, till lönefyllnad för Intendenten vid experimentalfältet, måtte anvisa en årlig summa af 1,900 R:dr.
Fr, Hjertström 334 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 172.
.M m.
Af Herr Hjertström 5 Angående en telegraflima från Jönköping till Westervik afvei' Ekesjö och Wimmerby Såsom tillägg till en här i Ståndet redan framställd motion, angående Telegrafstationer i Städerna Ekesjö och Wimmerby, får jag anföra följande, på grund af upplysningar, inhemtade af en nitisk och skicklig Telegraf-tjensteman i landsorten:
— Ekesjö stad har förgäfves flera gånger sökt att få en Telegrafstation öppnad derstädes.
Det har städse svarals på vederbörlig ort, att medel ej funnos dertill.
Det har ej hjelpt att staden erbjudit sig lemna fri lokal samt bekosta en del telegrafstolpar etc.
Afseende har ej fästats dervid att en Telegraf-station skulle bära sig der långt bättre än i de flesta småstäder, då Ekesjö är en icke obetydlig handelsplats, såsom hufvudorten i en bördig, vidsträckt och folkrik bygd.
Men hvad som dock talar kraftigast för en telegrafledning öfver Ekesjö, är den stora fördel, som skulle tillskyndas Telegraf-korrespondensen i allmänhet, om en Telegraflinea sträcktes från Jönköping öfver Ekesjö om Wimmerby till Westervik; vi saknar nemligen hittills ett direkt Telegraf-förbindelse mellan Sveriges östra och vestra kust, gent öfver mellersta Sverige.
Genom den projecterade linien, komme Göteborg på genaste vägen i samband med östra kustens vigtiga handelsplatser.
Såsom nu deremot är anordnadt, skall ett Telegram från Göteborg för att t. ex. komma till Kalmar eller Wisby passera en lång krokväg och hindra korrespondensen mellan många andra vigtiga handelsplatser, såsom Jönköping, Norrköping, samt Stockholms-korrespondensen med sydöstra Sverige jemte Skåne.
Stor fördel är det för Telegrafverket, att flera linier finnas att anlita vid behof; då storin, ljungeld o. d. förstört en linea, är högst nödvändigt att andra finnas, hvarigenom ett Telegram kan leta sig fram till adressorten, på det ej såsom förliden vinter.
Telegrammer från utlandet och Göteborg måste närmare trenne dagar uppehållas på vägen, till följd deraf att storm förstörde de flesta telegraflinerna.
Sedan linierna blifvit efter hand lagade, lågo så mänga Telegrammer hopade på de större stationerna, att, som sagdt är, 3:ne dagar åtgingo, innan de hunnit blifva expedierade.
Hade en Telegraf-linea då funnits mellan Jönköping och Westervik samt dymedelst en Telegraf-linea tvär- öfver landet från vestra kusten till den östra, skulle ett afbrott uti telegrambefordringen, så långvarigt som nyss omnämndes, icke hafva uppstått, äfven om den supponerade
Jönköpings- Westervikslinien af stormen blifvit skadad, hvilket olycksfall dock är mindre troligt, ty i skogsbygden, der den projekterade linien skulle framgå, hade denna varit mera skyddad.
I Jönköping sammanstöta linierna fran söder, vester och norr; derifrån borde äfven långt för detta, en linea funnits gående österut; otrolig lättnad för Telegram-befordringen vunnes härigenom.
Nu sedan jernväg förenar Göteborg med Stockholm, blir det nödvändigt för Telegraf-verket att genom flera linier underlätta Göteborgs—Stockholms-korrespondensen; ty då man kan resa mellan dessa begge orter på 13 å 14 timmar, vore det obehagligt om, till följd af afbrott på linien, Telegrammer blefvo lika länge om icke längre försinkade på vägen.
Då alla linier äro hela, går det visserligen an att vinna skyndsamhet för Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 173. 335 Stockholm -- Göteborgs-Telegrammer, derigenom, att påbud utfärdas att' dylika skola, ehuru , till förfång för mellanliggande stationer, ega befordringsrätt i likhet med Statsdepecher, men ändamålsenligare och rättvisare vore, att en ny Telegraflinea leddes från Jönköping österut till Westervik öfver Ekesjö och Wimmerby, och hvilken linea jag sålunda vördsamt får förorda.
Upplysningsvis får tilläggas, att när nu ett Telegram skall befordras, t. ex. från Wisby till Göteborg, skall vägen tagas från Westervik antingen öfver Åtvidaberg, Linköping, Söderköping, Norrköping, Wadstena, Grenna och Jönköping o. s. v.; eller ock söderut öfver Oscarshamn, Kalmar, Carlskrona, Carlshamn, Sölvesborg, Christianstad, Ystad, Trelleborg, Malmö, Lund, Landskrona, Helsingborg, Engelholm Halmstad och Warberg; hvilka stationers korrespondens med hvarandra, eller med nordöstra Sverige, då afbrytes.
Stockholm 29 November 1862.
Fr. Hiertström.
S73.
Af Herr Hjertström:
Om anslag, utan återbetalmngsskyldighet, till full bordande af den s. k.
Kinda båtled medelst kanalisering af Slångan från sjön Rengen till Linköpings hamn.
Långt innan Göta kanal påbörjades, hade fråga uppstått att från norra ändan af sjön Rengen, ungefär 1^ mil från Linköping, anlägga en kanal till Roxen och vidare till Östersjön samt, i sammanhang dermejd, öppna en båtled genom de med hvarandra sammanhängande sjöarne Jernlunden, Asunden, Erlången, Juttern och Krön, hvilka sträcka, sig från Rengen tili trakten af Wimmerby.
Den del af denna kanalsträckning, so.n skulle sammanbinda Roxen med Östersjön, har genom Göta kanals anläggning redan i 30 år varit trafikerad.
Den öfriga sträckningen är deremot ännu ofullbordad, ehuru mera än ett sekel förflutit, hvarunder, med storin och mindre mellantider, denna fråga blifvit bearbetad.
Sålunda bildade sig redan år 1801 ett af Kongl. Maj:t den 2 Juni nämnde år oktrojeradt bolag för ifrågavarande kanalarbetes utförande.
Genom detta bolags förjsorg blefvo ock 2:ne slussar af trä anlagda, den ena mellan sjöarne Jernlunden och Öfre Rengen, den andra emellan sjöarne Öfre och Nedre Rengen.
Arbetet förfelades dock, samt afstadnade i brist på penningar och nödig erfarenhet i kanalbyggnadskonsten.
Göta kanal börjat anläggas, lät Grefve v. Platen på 1820-talet verkställa en fullständig undersökning och plan för byggande af den ifrågavarande kanalsträckningen, hvilken fått benämningen Kinda kanal.
Att Grefve v. Platen ansåg denna kanal, ifall elen komme till utförande, blifva af utomordentlig vigt icke blott för den vidsträckta ort, kanal- och båtleden skulle genomlöpa, utan ock lör Gö - 336 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 173 ta kanal, är allmänt kändt.
Det stora gagnet af denna kommunikations-led är ock lätt att inse, om man besinna)', att densamma genom Stångån skulle utmynna i sjön Roxen och sålunda blifva en bikanal till Göta kanal samt, i förening ined ofvannämnde sjöar, utgöra en sträcka af omkring 10 mils längd, eller mera än hela Östgöta-linien af Göta kanal.
Men Grefve von Platen gick bort innan han fick se Göta kanal fullbordad, och de närmaste efter hans död följande åren voro icke gynnsamma för utvidgning af hans storverk.
Först på 1850-talet kom frågan om utförandet af
Kinda kanal och båtled ånyo med allvar å bane och det med den framgång, att en icke obetydlig del deraf, omkring 5 mil, eller båtleden genom sjöarne Asunden, Jernlunden samt Öfre och Nedre Rengen, sedan hösten 1861 varit öppnad för allmänna trafiken.
Sedan Rikets Ständer vid 1854 års riksdag beviljat strandegarne kring nämnde sjöar ett lån stort 160.000 Riksdaler Banko eller 240,000 R:dr R:mt för nämnde sjöars sänkning, med skyldighet att, enligt en af Friherre De Geer uppgjord plan, utföra arbetet så, att en oafbruten båtled genom och mellan dessa sjöar tillvägabragtes, blef detta, i förhållande till strandegarnes tillgångar högst betydliga, arbete är 1855 påbörjadt och, efter sju års arbete, med en kostnad af omkring 520,000 R:dr, (deraf Staten såsom lån anvisat tillhopa 390,000 R:dr) sistlidet år så fullbordadt att, såsom nyss är nämndt, båtleden då kunde öppnas för allmänna trafiken.
Den redan vunna erfarenheten om denna trafik, har ådagalagt det oafvisliga behofvet af arbetets fortsättande från sjön Rengen till Roxen.
Det är nemligen först sedan detta arbete blifvit fullbordadt, som den nu öppnade båtleden, på hvilken redan en mindre ångbåt med stor fördel under innevarande år gjort reguliera turer, kan erhålla sin egentliga vigt och betydelse för denna vidsträckta och på kommunikationer vanlottade ort.
Man måste nemligen besinna, att de tunga varor, förnämligast bestående af skogsprodukter, spanmål och viktualier, som orten har att afsätta, äfven om de sjöledes ankomma till sjön Rengens norra strand, icke kunna utan alltför stora omlastnings- och transportkostnader derifrån landvägen forslas till närmaste afsättningsort, Linköping, Behofvet af detta arbetes snara utförande har ock alltmera börjat inses, ej mindre inom sjelfva orten, än äfven af vederbörande myndigheter.
Till följd deraf hafva ock noggranna undersökningar och kostnadsförslager blifvit^ uppgjorda, utvisande, att lämpligaste sättet att vinna det åsyftade målet vore att, med begagnande af Stångåns vatten från Rengen till Roxen, förbi vattenfallen i nämnda å anlägga slussar samt i öfrigt upprensa och göra ån segelbar.
Kostnaden härför har blifvit beräknad till 1.313.000 R:dr Runt.
Sedan Konungens Befallningshafvande i Ostergötlands län. med öfverlemnande af det uppgjorda förslaget, uti underdånig skrifvelse af den 15 sistlidne Augusti ho.s Kongl, Majit förordat en af Kinda båtleds Bolags-direktion gjord anhållan, att Kongl.
Maj:t måtte täckas hos Rikets högloft
Ständer utverka nödigt anslag för arbetets utförande, behagade Kongl. Majit kort derefter anbefalla Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader att, vid upprättandet af Styrelsens generalförslag öfver de allmänna Vägoch Vattenbyggnads-arbeten, till hvilkas utförande statsunderstöd erfordras, taga den ifrågavarande anläggningen uuder öfvervägande; och har Styrelsen uti berörda generalförslag tillkännagifvit, ”att
Styrelsen delade sökandenas åsigt om vigten af att den inuti ”landet redan bildade farleden blir utsträckt såsom oafbruten vattenväg till Linköping, och ”således sättes i förening med hafvet igenom Göta kanal.”
Styrelsen yttrar vidare: ”Den del af Östergötland, hvarest Kinda båtled framgår, är dessutom, till följd af läge ”och naturförhållanden, mindre lämplig för jernvägsanläggning.
Visserligen är en värdefull förbättring i ortens kommunikations-anstalter åvägabringad genom den förutnämnda redan Motioner i Borgare-Ståndet, 1862. .JVS 173.
337 ”da redan verkställda vattenleden; men för att åstadkomma fullständig lättnad i transporterna, bör densamma likväl först och främst förenas med sjön Roxen, och den kan ”sedermera i framtiden utsträckas i söder till Wimmerby.
Enligt Styrelsens underdå”niga åsigt bör den nu ifrågavarande norra sträckningen, eller förbindelsen mellan sjö"arne Rengen och Roxen, företrädesvis anläggas; och, enär Kinda båtleds- och sjösänk”ningsbolag, hvilket före detta erhållit Eders Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse, nu ställt ”sig i spetsen för utförandet samt begärt, att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i ”Östergötlands län skulle inför Eders Kongl. Maj:t göra underdånig framställning att, ”för så vidt icke Statens stambana erhåller sådan sträckning, att densamma kommer att ”beröra den nuvarande Kinda båtled, Eders Kongl. Maj:t måtte nådigst. till Rikets nu ”sammanträdande Ständer aflåta proposition om nödiga medels anvisande till båtleds anläggning mellan norra ändan af sjön Rengenoch Linköpings hamn; så, och då detta ”bolag borde öfvertaga arbetets utförande, har Styrelsen, fastän aktie-teckningslista icke ”blifvit ansökningshandlingarne bifogad, ansett sig kunna antaga att, om bidrag varder ■’vid instundande riksmöte till anläggningen afsatt, densamma skall under statsreglerings”perioden varda påbörjad; och får Styrelsen derför, samt emedan ortens menighet samfäldt deltagit i Kinda båtleds verkställande, i underdånighet (bland första klassens arbeten) anteckna |:delar af den till utsträckningen beräknade summan, eller 875,300 ”Riksdaler.”
För att vidare ådagalägga vigten af ifrågavarande arbete, torde här böra återgifvas följande omdöme af Herr Friherre De Géer, som uppgjorde första förslaget till arbetets utförande.
Efter att hafva uppgifvit kostnaden för anläggningen, yttrar han: ”Detta är visserligen en stor summa, men jemföres den med hvad en jernväg af samma ”längd skulle kosta, så uppgår den icke till en tredjedel deraf.
I afseende på nyttan ”för orten, som i allmänhet har tunga och skrymmande varor att. afsätta, synes kanal”ledenvsom sätter hvarje punkt af de vidt utgrenade sjöarnes stränder i direkt beröring med afsättningsort, böra föredragas framför en jernväg, som skulle beröra jemförelsevis få punkter, och å hvilken tran sport-kostnaden skulle blifva betydligt större än ”å kanal-leden”.
Likaså har Jernvägs-kommittéen, i fråga om östra stambanans rigtning, uti icke ringa mån grundat sin åsigt om dess läge på den förutsättningen, att Kinda kanal skulle komma till utförande.
Efter att hafva anfört några andra skäl mot stambanans förläggande öster om sjön Sommen, yttrar Kommittéen i sitt betänkande, pag. 79: ”Kommittéen har dessutom, i afseende på denna fråga, tagit i betraktande, att ”förslag redan är uppgjordt till en, för jemförelsevis ringa kostnad, i förening med pågående sjösänkningsarbeten, utförbar sammanhängande vattenkommunikation från Linköping genom sjöarne Rengen, Jernlunden, Asunden, Juttern och Krön ända till Wimmerby, äfvensom från Asunden till Östersjön vid Gamleby, medelst hvilken segelled ”midten af landet mellan östra stambanan och Östersjön kan erhålla en lika behöflig, ”sorn för denna orts produkter af hufvudsakligast trävaror beqväm, och billig kommunikation med slättlandet, Göta kanal och äfven hafvet;” samt pag. 121: ”Då dessutom fråga är om den såkallade Kinda kanals bringande till verkställighet, och Wimmerby samt trakten deromkring med en jemförelsevis ringa kostnad derigenom kan erhålla en särdeles billig kommunikation till Göta kanal, samt möjligen ”äfven genom Gamlebyviken till Östersjön, så minskas äfven behofvet af en jernväg från ”denna trakt till Westervik.” Bih. till It.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sand. 3 Afd. 43 338 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,j\b> 173.
Vidare har Herr Öfversten Friherre Ericson, i anledning af den i år verkställda undersökningen om jernvägens förläggande öster om sjön Sommen, yttrat: ”Den genom enskilda bidrag bekostade, nu utförda undersökningen, har haft det ”goda med sig, att den vigtiga frågan om östra stambanans rätta läge blifvit närmare ”utredd, och, hvad som i en nära framtid för sydöstra Östergötland och norra delen af ”Calmar län är af synnerlig vigt, frågan om en kanalanläggning mellan Linköping och ”sjön Rengen, med utsträckning genom sjöarne Jernlunden, Asunden, Juttern och Krön ”till inemot Wimmerby, måste genom jern vägsfrågans utredning framträda med ökadt ”intresse; ty den redan vidgjorda och icke obetydligt påkostade kommunikations-leden ”längs sistnämnda sjöar bör på ett eller annat sätt få sin utsträckning till Linköping, ”der på samma gång segelleden på Roxen och Göta kanal samt en station på östra stambanan, sedan denne kommit till stånd, anträfFas.
De orter, som öster om