Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt Utskrs förslag åter, kommer han visst alt deltaga i riksdagsmannaval; men hvilken betydlig skillnad alt utöfva representationsrätt, emot att innehafva en valrätt, som nästan försvinner bland massan af väljande!
Våra riksdagar förete omisskänneliga prof på en opinionsstrid, mindre inom RiksStm än emellan dem.
Deraf har följt, att flere frågor af genomgripande art fallit inom representationen, och konungamakten har blifvit förskonad från alt begagna sitt veto.
Om man nu med skäl beklagar denna tänkesättens olikhet emellan RiksSt:n i allmänhet; så ligger dock deri för vissa fall den fördel, som hvarje tvåkammarsystem innebär.
Utsk:s förslag deremot är, på sätt Hrr Tersmendens, Fries’s m. fl. reservationer till full evidens ådagalagt, att betrakta såsom ett enkammarsystem.
”Det kan icke döljas”, säger Hr Fries, ”att närvarande representationsförslag är ett enkammarsystem, fastän öfverläggningarne ske på 2:nc rum, då bådas ledamöter äro valde af samma valmän.
Det är klart, att hvarje valkrets till båda kamrarne väljer män af lika grundsatser och åsigter.
Hvarken någon skillnad i ålder, eller förmögenhet, eller rang, grundlägger häruti någon skillnad”.
Jemförom nu konungamaktens ställning till R.
St. enligt nu gällande författning och enligt Utsk:s förslag.
Jag åberopar
Hr Tersmedens reservation.
Han godkänner ej, att hela riksförsamlingen, utgörande en mekanisk blandning af samhällets elementer, skall delas i 2:ne likartade massor; att Utsk:s villkor för inträde i äldre kammaren äro af ringa vigt; att då vi skola beträda försökens bana, det synts rådligare att taga ledning af andra länders erfa - Den 10 Mars f. m. 55 renhet, än att gifva exempel af en i samhällsläran alldeles ny och oförsökt theori; att alla länders samhällsordning af de genom hildning, börd eller förmögenhet framstående samhällsclasserne bildat sig en länk emellan den mångfaldigt talrikare, i tusende riktningar sträfvande mängden och konungamakten, en medlare emellan dessa båda yttersta samhällselementerna; att dessa classer motstå mängdens möjliga öfverdrifna eller förtidiga anspråk och då skydda konungamakten; att den ena kammaren synes blifva ett echo af den andra, o. s. v.
Men är den ena kammaren blott ett echo af den andra, då skall hvarje fråga, som omfattas af ett parti, bringas fram till thronen, och Konungen skall sättas i strid med en statsmakt, som kan blifva ytterlig, vare sig i conservatism eiler i reformbegär, och alltid står i förbund med en af den nya tidens farligaste kämpar, jag menar penningen.
Slutligen må det tillåtas mig alt ännu i en vigtig punkt utlåta mig öfver Utskrs förslag.
Någon torde föreställa sig, alt genom sammanblandning af alla samhällets elementer den strid skulle upplösas, som nu i en eller annan fråga ger sig tillkänna emellan Stånden.
Men för de opinioner, hvari denna strid har sitt fäste, komme den blott att flyttas inom kamrarne, i stället att nu visa sig emellan Stånden.
Att denna åsigt, denna föreställning är sann, visar sig nu inom Utsk:n, hvarest förhållandet nu är just sådant det komme att blifva inom kamrarne.
Den fördel man vill finna i Otskjs förslag i detta hänseende, faller således bort såsom en synvilla.
Men måhända vill man i detta förslag se det enda sättet att bilda kamrar.
”Vi äga inga elcmenter”, säger man, ”till en pärskammare”.
Men jag tager icke detta uttryck i Engelsk mening, ty Svensken kan vara sjelfständig ulan rikedom neli bländas ej af en yttre glans.
An mindre tager jag det i Fransysk mening.
Staterna lefva ej blott af skattebidrag, och författningars fasthet och uthållighet under seklernas lopp, beror cj blott på en noggrann afvägning emellan yrkenas intressen, ty en sådan är omöjlig.
Dessas inbördes strider skulle söndersplittra staterna, och ingen urkund, ingen lag, ägde kraft, om den ej genomträngdes af en allmän anda af medborgerlighet.
Pä detta rum behöfver jag ej påminna derom, att bevekelsegrunder gifvas för medborgarens handlingar, högre och dyrbarare än hvarje enskildt intresse, det må fresia honom såsom individ, såsom näringsidkare eller i egenskap af ombud för hvilken Corporation som helst.
Denna sinnets ädelhet verkar i statens eget, rena intresse, försonande och medlande yrkena emellan.
Hvem är detta tänkesätts representant, om ej Konungen.
Konungen äger i sin makt att om det är förenadt med egenskaper och kunskaper, gifva det talan i nationalrepresenlationen.
Lagstiftaren skall rödja vägen för ett sådant tänkesätt att göra sig gällande uti nationalförsamlingen och genom val göra för classerna möjligt att följa hans anvisning.
Dessa rena intressen för statens eget väl finnas bland alla medborgareclasser, och Utsk:s förslag har i denna vigtiga omständighet ett motiv, som det synes hafva öfversett; hvaraf det åtminstone icke gjort någon användning.
Emedlertid ser man 56
Den 10 Mars f. m. häraf, att ej allenast yrkenas intressén, utan äfven de tänkesätt, som tillhöra den offentligt verksamma medborgaren höra finnas inom nationalrepresentationen, och kunde man så sammansätta den, alt yrkenas intressen hufvudsakligen finge plats uti den ena kammaren och de medborgare constituerade den andra, hvilka egentligen lefva ett offentligt lif och sätta sitt eget i andra rummet; så inser jag icke hvarföre den ena kammaren skulle mer än den andra kunna kalla sig nationel.
Om jag varit för vidlyftig, så får jag urskulda mig med ämnets stora, ja oändliga inflytande på fäderneslandets framtida statsskick.
Utan tvifvel utgör medborgarens eget inflytande på de allmänna ärendenas behandling en af hans dyrbaraste rättigheter.
Sättet, hvarpå det utöfvas, kan sprida intresse, men ock införa en likgiltighet för de allmänna ärendenas behandling.
Lagstiftaren äger i sin makt att föryngra samhällskroppen och höja det lif, som rör sig i dess ådror; men ock tända en eld, som förtär dess ädlaste krafter och störtar i inbördes split den rörelse, som under samdrägt förer folken allt närmare lill förädling, ära och lycka.
Jag föreslår vördsamt H. R. o.
Ad. att såsom sin gemensamma tanka förklara Const.Utsk:s förslag vara oantagligt.
Jag anser mig skyldig att upptaga ett uttryck, som af en värd talare blifvit fäldt under debatten.
Han har sagt, att förliden riksdags Const.Utsk. fallit i händerne på ett parti.
Må nu vara, alt det förra Const.- Utsk. misslyckats i sina bemödanden att på ett antagligt och välberäknadt sätt tillvägabringa en förändring i representationssättet; jag tror dock, att den sympathi, dess förslag vunnit innom den Svenska nationen, är för omförmälde Ulsk. en borgen derför, att dess bemödanden icke varit endast partisinnets foster, utan att förslaget ägt en djupare grund än nyhetsbegär eller något dylikt.
För min enskilda del får jag förklara, att ehuru jag i flere afseenden delade della Utsk:s åsigter, skilde jag mig dock derifrån i vissa delar,' och torde det nu tillåtas mig, för att styrka della milt påstående, att få återkalla i R. o. Ad:s minne hvad jag i detta hänseende, uti min, Const.Utsk:s mern.
N:o 85 bifogade reservation, yttrade: ”1 hvad Utsk. föreslagit för utförandet af den, med R.
St:s rätt, af förstärkta Const.Utsk. beslutade samfällda valprincipen, har jag trott mig böra i allmänhet instämma.
De framställda vådorne af att införa det samfällda valsättet hafva för mitt omdöme blifvit skingrade, och jag har öfvertygat mig att endast detta valsätt kan erbjuda garantier för nationalrepresentationens ändamålsenliga ombildning (en och annan modification deraf, eller rättare ett närmare bestämmande, hvad man menar med nämnde princip, nedsätter ej densammas värde och användbarhet).
Såväl af historiens vitsord, som af hvad vi ännu i dag skåda inom riksdagsförhandlingarne, har jag trott mig finna, att Ståndsformerne föråldrats och att Ståndsvalen till följd der - Den 10 Mars f. m. deraf blifvit ensidiga.
Men oaktadt all den tillförsigt jag hyser, att
Svenske folkets offentliga angelägenheter på ett mer tillfredsställande sätt skulle vårdas och utvecklas af en, genom samfällda val utsedd, nationalrepresentation, kan jag icke undertrycka farhågan, alt principen, sådan den utan motvigt och utan all återhållande kraft framstår i Utsk:s förslag lill ny vallag, icke torde komma att motsvara hvad man deraf väntar.
Jag tror nemi., alt sjelfva sättet för valmännens utväljande bör betrygga nationen, alt dessa val icke endast komma att bero af den stora massans tillfälliga opinion och personliga sympatier, i förening med localförhållanden, t. ex. brist på skicklige valmän inom mindre socknar m. m.
I händelse alla de, hvilka kunna begära valrätt, ägde förmåga alt inse deras sanna väl och att välja de personer, som till representanter vore bäst passande, skulle jag ej tveka att gifva företräde åt cn på en gång vidsträckt och samfäld valform,emedan just deruti läge ett medel förvaradt att erhålla val, grundade på det helas fördel; det är i samfäldheten, som den bästa garantien igenönnes; det är i motsatt fall eller under antagande af alltför trånga gränsor för valrätten, som man utsätter sig för inflytande af särskilda intressen till skada för det allmänna, men deremot kan det ej annat än erkännas, att, vid en alltför långt utsträckt och mindre väl bestämd valrätt, stöter man på en annan olägenhet, föga mindre betänklig, nemi. faran af mindre ändamålsenliga val till följd af bristande urskiljning eller af liknöjdhet hos de röstberättigade.
I förslaget till vallag äro, med afseende härpå, uppgifne särskilda cathegorier för valrätt, användandet af det indirecta valsättet på landet, skiljandet af städerne från landet, minskning i antalet af representanter, som af hvarje district skall väljas, valsättet för andra kammaren o. s. v. Dessa garantier hafva alla, ehuru i mer eller mindre grad, värde, jag medgifver det, men jag anser, att något medel måste begagnas, för att åtminstone betrygga bildning och förmögenhet, att äga några ombud ibland de flere af dem, hvilka otvifvelaktig! med en öfvervägande pluralitet af den mindre bildade och mindre förmögna befolkningen komma alt lill valmän utses; och då jag är öfvertygad, alt alla konstlade uppställningar inom sjelfva representationens sammansättning böra, så vidt ske kan, undvikas, och de dessulom svårligen kunna afhjelpa de brister, hvilka möjligen redan i valformerna aflägsna hoppet om upplysning och sakkännedom hos valmännen, vågar jag föreslå ett sätt alt åtminstone minska faran af ett alltför ensidigt och obetänksamt förtroende, nära nog uteslutande lemnadt åt vissa folkclasser.
Jag har visserligen tänkt mig dessa garantier på flerahanda vägar.
Jag har trott dera kunna vinnas genom föreskrifter, i afseende på valbarheten, genom öfverlåtandet af en del val, under vissa vilkor, till län eller större district (t. ex. med afseende på andra kammarens bildande till en större del, på sätt i mern.
N:o 85 är upptaget och till en mindre del genom samfällda val) o. s. v.
Men jag har vid bemödandet att tillämpa dylika ideer, 8 H. 8 58 Den 10 Mars f. m. funnit dem dels mindre tillfredsställande och dels i strid med andras tanka om det rätta begreppet af den samfällda valprincipen.
Ett sätt har dock synts mig förena verkställbarhet med det ändamål man söker, hvilket icke kan eller bör vara annat, än att under enkla valformer, så mycket som möjligt, förmå de väljande att sjelfve besinna vigten af alla folkclassers samverkan för fosterlandets angelägenheter.
Jag har trott, att under det man sökte gifva valmans-corporationerne en så stor talrikhet som möjligt, och större än den Utsk. föreslagit, borde man göra till de yalberätligades pligt att bilda denna Corporation, åtminstone af ett lika stort antal ibland dem, hvilka utöfva valrätt med hel röst och derutöfver, sorn de med mindre rösträttighet.
På detta sätt skulle, utan att rubba den samfällda valprincipen, en lätt verkställd och hos oss behöflig säkerhet vinnas, om ej alltid för bildningens och förmögenhetens deltagande, dock för det större oberoendet i valen till representanter; och jag föreslår derföre följande redaction af nedanstående § i nytt förslag till vallag. $ 21.
De i §§:ne 19 och 20 omförmälde röstlängder insändas, efter den i sistnämnde § föreskrifna granskning, till landshöfdingen, hvilken öfverlemnar dem till Pröfnings-comitéen.
Efter anställd jemförelse mellan gällens röstetal och länets öfrige förhållanden, bestämme Pröfnings-comitéen, huru många valmän hvarje gäll äger att utse till deltagande i valdistrictets riksdagsmannaval.
Valmännens antal bör minst vara tvenne för hvarje gäll, hvaraf den ena ovillkorligen skall väljas ibland dem, som utöfva rösträtt för hel röst eller derutöfver; och skall inom länet samma röstetal läggas till grund för rätt att utse valmän.
Detta grundtal utsättes af Pröfnings-comitéen, dock icke öfver 50 hela röster för en valman.
Uppgår röstetalet i ett gäll icke till 100 hela röster, välje det ändock tvenne valmän.
Då flere än tvenne valmän i ett gäll utses, bör halfva antalet deraf väljas bland dem, som utöfva hel rösträtt eller derutöfver, på det sätt, att t. ex. af två och tre valmän minst en, af fyra och fem minst två, af sex och sju minst tre o. s. v., skola innehafva sådan rösträtt.
(Stadgandet i denna del för valmans-valen torde i större gäll, böra utsträckas, pä grund af ofvannämnde förhållanden, ännu något längre, så alt en del valmän inom sådana gäll komme att utses bland innehafvarne af 2 röster eller derutöfver, o. s. v.) — — — När Pröfnings-comitéen etc.” — — — Det ofvan anförde innefattar ett förslag, gående derpå ut, att öfverlåta åt districternes valberättigade att utse valmän fritt och ulan inskränkning i anseende till Stånd, med förbehåll likväl, alt åtminstone en del af valmännen borde tagas bland dem, som kunde räkna 2 ä 3 röster.
Det skäl, som ligger till grund för min åsigt, stödjer sig på den sanningen, att det är oändligt mycket lättare för personer med mindre kunskaper och erfarenhet att utse en valman än en representant.
Afven hvad kamrarnes bildning beträffar, var jag af olika tanke med Utsk., som jag sökt utveckla uti en under loppet af förra riksdagen allemnad reser - Den 10 Mars f. m. 59 vation.
I (len vigtiga fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning anhåller således äfven jag att få höja min röst.
Hermelin uppläste härefter följande:
Jag ämnar ej sträcka mina anmärkn:r till det förslag, som Utsk. afgifvit, ang:de den äldre kammarens hildning, ty häruti är jag af flere talare redan förekommen.
Ronde den yngre kammaren, får jag vördsamt anföra:
Utsk. har antagit i sitt förslag såsom hufvudgrund, ”att de elasser, som representera samhällets väsendtliga, vare sig andliga eller materiella intressen, böra i nationalrepresentationen deltaga;” men Utsk. har derjemte vidare sagt ”att fråga lämpligen icke kan uppstå derom, att någon af de elasser eller s. k.
Stånd, som nu fiunas, skulle från riksförsamligen uteslutas eller sin representa tionsrätt afstå.”
Vid tillämpningen af dessa grundsatser har Utsk. kommit till ett förslag, förr cn förändrad Riksd.Ordn., än ett förslag till representationens förändring, byggd på den först omnämnda grundsatsen.
Det är delta sätt att behandla frågan, som jag icke kan gilla.
Det förekommer mig klart, att hvarken hvarje intresse, eller några vissa intressen kunna äga rätt att med beräkning för sig, eller sina angelägenheter, utse ombud till riksför samlingen, ty en viss naturlig böjelse inom hvarje class eller stånd, som har ett eget intresse, bjuder till en sammanhåll ighet, som ej sällan urartar till ensidighet; ett ombud, utgånget på detta sätt, kommer i cn falsk ställning lill samhället i allmänhet.
Det är ombudet för samhällets alla intressen, som man söker, och icke ombudet för något visst Stånd.
Classer eller stånd må visserligen icke nödvändigt stå i strid med landets allmänna bästa, men lika ofta kunna de vara i sådan strid, som i öfverensstämmelse dermed.
För min del hade jag önskat, att
Utsk. för den yngre kammarens bildning fästat afseende uppå den samfällda valprincipen; dock att Utsk. dervid tagit i beräkning graderad census, särskilda valcollegier, der personer, med allmänt förtroende och oberoende ställning kunnat uppträda o. s. v. I motsats härtill har Utsk. cj allenast bibehållit de fyra närvar.
Stånden, utan äfven tillagt det femte.
Då frågan egentligen hvilar på lämpligheten af de olika valprinciperna, anhåller jag att få upptaga några af de skäl, hvaruppå Utsk. grundar sitt ogillande af den samfällda valprincipen.
Utsk. anför: ”att nämnde valsätt ej gifven erforderlig garanti eller ens sannolikhet för väljandet af de kunnigaste och i ädel bemärkelse mest upplyste, sjelfständige representanter.” Emot ett så beskaffad! påstående, får jag invända: det vitsord, som historien lemnar, äfvensom sednare tiders erfarenhet,' tala ej särdeles för de hittills bruklige ståndsval.
Deremot är det ganska mycket, som fäster uppmärksamheten vid den samfällda valprincipen; sålunda kan anföras: att ett folks politiska uppfostran häst göres i de samfällda valens skola; att det ej är så lätt att hos individerne, helst om de äro förenade i vissa corpralioncr, utplåna cn viss so Den 10 Mars f. m. förkärlek för deras yrken, deras class och sympalhier; allde väljande, äfven genom fornien vid valsättet, må erinras att här är fråga i första rummet om landets allmänna och blott i andra om cn dass eller stånds enskilda hästa.
Vidare säger Utsk.: ”att de valde möjligen konna komma att tillhöra en enda samhällsklass, eller att en eller annan dass, som omfattade ett vigtigt samhällsintresse kunde från representationen uteslutas”.
Om representationens bildning uppställes med afseende på erhållandet af mångsidiga kunskaper hos åtminstone en del af represen tan ter ne, hvilket säkerligen vinnes om riksdagsmannavaten till någon del ske omedelbart vid särskilda, dels derför och dels för andra ändamål ordnade sammankomster, så böra alla samhällsclasser kunna påräkna att erhålla sina ombud»
I öfrigt hvad man företrädesvis begär af represantanten, är medvetandet af moraliskt värde, hemtadt ifrån det medborgerliga förtroendet.
Det torde icke behöfva erinras, såsom liggande öppet och klart för hvar och en, att en lagstiftande församling handlar alltid gemensamt.
Det är af den såsom corps, sorn man äger anspråk på skicklighet, oväld och fosterländska tänkesätt.
Alt begära alla dessa upphöjda tänkesätt hos hvarje representant, är alt sträcka sina önskningar utöfver möjlighetens gräns.
Öfverläggningen i detta ämne uppsköts till eftermiddagens plenum.
Lades på bordet nedannämnde från Ulsktn inkomne utlåt., mern. och betänk., nemi, från Constitutions-Utskottet: N:o 31, till R.
St., ang:de 2:ne Stånds återremisser å mern.
N:o 22; N:o 32, till II.
St., ang:dc 2:ne Stånds återremisser å mern.
N:o 24; Stats-Utskottet: N:o 220, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse till II.
St., ang:de förslag till ny Inqvarteringsordning för Stockholms stad samt andra i sammanhang dermed förekomna frågor; N:o 221, i anledn. af K.
St., ang:de inqvarteringen i de Skånska städerna och Götheborg; N:o 222, i anledn. af väckt förslag, ang:de låns meddelande å magasinerad ritorr spanmål; N:o 223, i anledn. af väckt motion om ett lån för reparerandet och utvidgandet af Nyköpings läi domsskolas local; Bevill nings-Utskottet: N:o 29, i anledn. af anmärkmr emot betänk.
N:o 13, ang:de stämplade pappersafgiften; Banco-Utskottet: "N:o 43, med förslag till sammanjemkning af IiiksStnis skijj - Den 10 Mars f m. 01 aktiga beslut i anledn. af Ulsk:s betänk.
N:o 22 och utlåt.
N:o 29 ; Lag-Ulskot tet: N:o 78, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 41, öfver väckt motion om förändring af 1 § i 26 cap.
Byggningab:n, rör:de delaktighet i kyrkobyggnad ; N:o 79, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksSl:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:s utlåt.
IN:o 65, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utskrs betänk.
N;o 14, öfver dels K. M:s nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af 1 § i 23 cap. Arfda-b:n och tillägg till 7 § i 20 cap. af samma balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndarekamrarf N:o 80, i anledn. af väckt motion, ang:de förvandling af böter; N:o 81, i anledn. af väckt motion om förändring af lagens stadgande, ang:de de fattiges andel af död persons egendom; N:o 82, i anled. af väckta motioner om förändring af lagens stadgande, rör:de testamentsfriheten och gåfva men varm hand; N:o 83, i anledn. af väckta motioner om förändring af lagens stadgande i 6 § 9 cap.
Handels-b:n, ang:de ränta af försträckta penningar eller varor; N:o 84, i anledn. af väckt motion om förändring af 12 cap. 4 § Handels-b:n; N:o 85, i anledn. af återremiss af Clsk:s betänk.
N:o 63, öfver väckt motion om tillämpning af 15 cap. 5 § Arfda-b:n, sådan den lyder i K.
Förordn. d. 30 Maj 1835, äfven på det fall, att inländsk arfvinge begifvit sig bort, utan alt lyfta det arf, som veterligen honom tillfallit och ej sedermera återkommer.
II. R. o. Ad. åtskildes kl. % lill 3 e. m.
Måndagen den 10 Mars 1845.
Justerades pleni-prot. för den 1 sistl.
Febr. f. och e. m. Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr., anförde skriftligen:
Såsom frånvar. vid det beslut, R. o. Ad. d. 1 sisth Febr. 62 Den 10 Mars e. m. fattal och hvarigenom Ståndet bifallit Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskis betänk.
N.o 117, får, på följande skäl, jag deremot anmäla min reservation.
Jag ingår icke i pröfning af det företräde, som det ena systemet för skolornas organisation må äga framför det andra.
Jag anser mig sakna behörighet att härom uttala en bestämd ta ilka, och uttrycket af ett^blott förmenande är, i ett så vigtigt ämne, icke på sin plats.
Ämnet har likväl icke varit främmande för mitt deltagande.
Jag har derom samtalat med männer, sådane som Fichte, Pestalozzi och Feltenberg samt andre pliilosophiskt och praktiskt bildade paedagoger.
Jag har besökt de tvenne, sednast nämndes uppfostringsanstalter samt åtskilliga andra, i flere länder, och äfven tagit kännedom af en del dithörande skrifter.
Om dessa facta anfördes af någon slags fåfänga, skulle det vara destomera ållöjligt, som det sker för att dermed förknippa den förödmjukande bekännelse: alt jag ändock är alldeles obehörig att bedomina en så djup fråga och icke hunnit längre, än knappt till den ståndpunkt, från hvilken dess svårigheter begynna att tydligare visa sig.
Häraf drager jag för ingen del den slutsats, att ej inom RiksSt:n, och jemväl inom Utsk. personer torde linnas, som äga den förmåga, hvilken jag hos mig saknar.
Jag skulle lyckönska det land, hvarest många funnes med gillligl anspråk på derå fotad domsrätt; och skulle, i brist af flere, åtnöjas med vissheten att en funnes, som icke allenast inträngt i djupet af den philosophiska forskning, hvilken bör ligga lill grund för skolsystemet, utan ock äger den praktiska verkningskraft och den mödosamt förvärfvade erfarenhet, som fordras för tillämpningen i en gifven tid, hos ett gifvet folk.
Men på grund bland annat, äfven af egen erfarenhet, bestrider jag absolut, möjligheten deraf, att en sådan behörighet kan finnas hos en beslutande majoritet, vare sig i något RiksSt. eller i ett Utsk.
Jag anser följaktligen såsom ytterst otjenlig hvarje åtgärd, hvarmedelst R.
St. söka att i önskningsväg utöfva inflytelse på Regeringens beslut i ett ämne, hvarutinnan, enär felsteg äro högst vådliga, dess samvete måste söka, och utan all tvifvel söker, en af önskningar och förmenanden oberoende ledning.
Fortsattes den på förmiddagen började öfverläggningen om Const.Utsk:s mern.
N:o 26, med förslag till., nationalrepresentationens ombildning, och deraf följande grundlagsförändringar.
Under loppet af de discussioner, hvilka återstå innan det nu föredragna utlåt, blifver af R. o.
Ad. till slut befordradt, torde jag få tillfälle att mera utveckla de skäl, hvarföre jag anser, att det förslag, som Const.- Utsk. nu afgifvit, bör tjena till grund för nationalrepresentationens ombildning; men äfven jag har åtskilliga anmärkn:r alt dervid göra, hvaraf några äro på förmiddagen af andra talare gjorda och några få skall jag taga mig friheten att tillägga, såsom Den 10 Mars e. m. 63 förslag till elen gemensamma tanka, som jag önskar, alt R. o. Ad. ville bifoga återremissen till Const.Utsk.
Härvid uppläste Frih.
Palmstjerna följande:
Jag föreslår såsom gemensam tanka: i:o