Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnes icke mer än 4 andra stater i Sverige, som dermed kunna något när jemföras, och det är den lönebehaudling våra 4 lärda miiitärcorpser vidkännas, nemi.
Flottan, Artilleriet, Ingenieur- och Topographiska corpserna.
Jag fattar icke huru Sverige blir i civil embetsväg betjent.
Det måtte ej ske annorledes än genom en besynnerlig instinct eller hyllning af förfädren, som gör, att sonen går och svälter efter fadren.
Nu är det likväl icke nog dermed att ifrågavar. 11 H. 34 266
Den 10 Augusti e. m. secreterare är sä svagt nflönad för sina otroliga mödor; det Ur lika, om icke ännu mera oförklarligt, att han för så knappa medel kan få det för honom nödiga biträde.
När hans medhjelpare suttit en hel dag och stundom mera för att plocka siffror ur alla inkomna och ofta ganska kluddiga uppgifter, och fått färdig en ganska operös tabell, har denne man förtjent 18 sk. r:gs.
Han har förtjent det, som en man af arhetsclassen förvärfva!- dermed att han gått öfver gatan, och för detta låga pris får tabellverkets secreterare ändå pålitliga arbetare.
Svenska tabellverket är utomlands till den grad aktadt, att om skickligen kunde lemnäs åt Englands Lif-assurance-compagnier att understödja det, skulle jag åtaga mig negociationen.
För mig är särskildt bekant, att dessa compagnie!- anse så dyrbara de theorier och utgångspunkter, de hemta från vårt tabellverk, alt de för ingen del skulle vilja att detta verk upphörde eller försämrades.
Jag anhåller på det högsta om Ståndets bifall till K. M:s proposition.
Under åberopande af den reservation jag bifogat Ulsk:s första betänk, i denna del, anhåller jag hos Hr Landtm, om propos. till bifall å hvad K.
M:s propos. innehåller i afseende på tabellverket.
Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer så myc ket hellre med de begge sista talarne, som det skäl Utsk. anfört, nemi. dess förmodan att man skulle kunna inrymma tabell-commissionen i något Kronans hus, icke afser någon åtgärd, som gått i verkställighet; och om verkställighet deraf skulle följa, så faller af sig sjelft, att hyresmedlen komme att upphöra, men intilldess sådan local kunnat beredas, är det klart, att de böra utgå.
Hvad åter angår lönen, så väl för secreteraren som biträdet, så lärer ingen af R. o. Ad. vilja vägra att den må utgå i enlighet med hvad K. M. äskat.
Till hvad här redan blifvit anfördt såsom stöd för bifall å K. M:s propos., vill jag endast lägga det, att hvad Utsk. här anfört ang:de det oriktiga deruti, att secret:n i Tabell-commissionen skulle erhålla lika lön med den, som lemnäs secreterare i Rikets collegier, hvilkas arbete i allmänhet anses vara större, synes böra förfalla, enär secret.-lönen i Rikets collegier består icke allenast af lönen på stat, utan till hufvudsaklig del af med tjensten förenade sportlar, som i de flesta verk gör secret.-lönen mycket betydligare än sjelfva råds-lönen.
Jag förenar mig med dem, som yrkat bifall till K. RI:s proposition.
Raab: Förekommen af alla de talare, som i denna fråga yttrat sig, anhåller jag endast alt med dem få förena mig.
Den 10 Augusti c. ra. 267 Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulskrs förslag i 1 3:de punkten.
Uppå derefter framställd propos., blef livad K. M. i dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i detta ämne föreslagit, bifallet af R. o. Ad. 14: d e punkten.
G e n e r a 1-1 a n d t m ä t e r i-c o ti t o r e t.
Cederström, Jacob: Jag anhåller 0111 bifall till ifrågavar. punkt, men anhåller att Hr Landtm, ville vid proposts framställande skilja frågan om anslaget från den mening, hvilken Utsk. såsom skäl för anslagets beviljande intagit i betänk., ueml. ”att K.
M , i afseende på regleringen af detta verk, gått R.
St:s önskningar lill mötes, medelst förslagets öfverlemnande till deras pröfning,” hvilket icke egentligen hörer till saken, utan naturligen varit en följd deraf, att förslaget till denna stat blifvit uppgjordt vid en tid, då den kunde till R.
St. öfverlemnas, men som likväl, i händelse betänk, blefve bifallet, måste inflyta i den expedition, som af Exped.Utsk. bör aflemnas för att afgå tili K. M., och således föranleda en högst besynnerlig form för R.
St:s skrifvelse till K. M. Jag anhåller derföre, alt vi måtte få bifalla anslaget, men alslå den frasen, att K. M. gått Ständernes önskningar lill mötes.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då en ledamot begärt, att särskildt borde pröfvas anslaget, och särskildt de uttryck, som Ulsk. begagnat, ansåge Hr Landtm sig böra framställa särskilda propos;!’ i båda dessa afseende!); hemställande Hr Landtm, nu först, om R o.
Ad. behagade bifalla det anslag, som Utsk. föreslagit böra för Generallandlmätei i-contoret å stat uppföras.
Hr Frih. o Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. gillade i öfrigt hvad
Ulsk. i denna punkt yttrat.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt ehuru han visserligen icke ville tillegna sig rättighet att framställa något annat, än det, som erfordrades för målens bringande till grundlagsenliga beslut, ansåg han sig likväl icke öfverskrida den gräns, som grundlagen bestämde, då han fästade R. o A:ds uppmärksamhet derpå, att det uttryck, som .StatsUtsk. i utlåt.
N:o 4°> * afseende på anslaget för Landlmäteri-contoret, nyttjat, icke numera vore fullt tillämpligt, sedan så väl SlatsUtsk. föreslagit, som R o. Ad. bifallit löneförhöjning för Kammar-colhm, Kammarrätten och andra verk, under andra förhållanden, än som ägt rum i afseende på det tillstyrkta beviljandet af anslag för Landtuiäleri.- eontoret. ■j68 Den 10 Augusti c. m.
Hr von Hnr t mn nsdor ff:
Så viii på de skäl Frih.
Cederström anfört, soin i anseende till hvad Flr Landtm, sjelf framställt, anhåller jag om propos. att ifrågavar. af StatsUtsk. begagnade uttryck må förfalla.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade gilla de uttryck Utsk. i detta mom begagnat.
Uppå derefter framställd propos., ansåg R. o. Ad. de å ] 3 ide och i4:de raderna på sidan 21 i utlåt.
Nio 4° begagnade ord: ”Då K M., i afseende å regleringen af detta veik, ”gatt R.
St:s önskningar till mötes, medelst förslagets öfverlemnande till deras pröfning,” böra förfalla. 15 : d e punkten.
Bifölls. 16: de punkten.
K. N u m m e r-1 o 11 e r i e t. Utsk:s utlåt, i denna punkt gillades.
Då tiden redan var långt, framliden, och en betydlig del af det nu föredragna utlåt, ännu återstod att afgöra, fann R. o. Ad. för godt att uppskjuta fortsättningen af detta måls pröfning till det i morgon inträffande plenum. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 10 om aftonen. lii fidem prolocolli, F. O.
Tisdagen dott it Augusti i84o.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskls utlålin Niis 4° och 191, angille regleringen af utgifterna under riksstatens anilia hufvudlilel. 1 7 : d e punkten.
Landtslate r n a.
Frågorna om
Calmar läns delning och om landtstaternes lönereglering, öfver hvilka StatsUtsk. afgifvit särskildta ut lalin, fann R. o.
Ad. lämpligt att icke pröfva, förrän dessa utlåtln, efter pröfningen af 2ldra hufvudliteln, isinordning till föredragning förekomma.
Hr von Rosen, Georgi Jag anhåller om upplysning huru de andra Stånden yttrat sig om det af StatsUtsk. afslagna anslaget till skrifmaterialier och skrifvarebiträde åt fångvaktmäslarne vid länshäktena.
Då det förra betänk, återremitterades, yttrade en ledamot i BorgareSl. och en Den 11 Augusti f. ra. ledamot af BondeSt. deras önskan, att detta anslag malte beviljas, men jag har sedermera ej hört huru den frågan nu blifvit af dessa Stånd afgjord.
PresteSt:s. prot utdr. rörtde afgörande af StatsUtsk. utlåt.
N:o ig'5 innehåller i afseende på i y:de punkten följande: ”till livad i detta hänseende ”blifvit i utlåt.
N:o 4° föreslaget med det dervid i utlåt. ”N:o ig3 gjorda tillägg och förändringar fann Ståndet skäligt samtycka.
— Hrad i afseende på de särskildta länen ”blifvit föreslaget i utlåt.
N:o 4°, med de dertill komna upplysningar och tillägg i utlåt.
N:o ig3, hlef äfvenledes af ”Ståndet godkändt.” Ang:de BorgareSt:s beslut rör:de utlåt.
N:o ig3 är ingen underrättelse ankommen.
BondeSt. har i afseende på lytde punkten fattat följande beslut: ”Bifölls ”utom de momenter, deri Ståndet förut meddelat beslut, ”hvilka nu vidblefvos.” Hr von Rosen:
Då Utsk. icke tillstyrkt bifall å den motion, som angick skrifvarebiträde och arfvode till skrifmaterialier för fångvaktmästarne, och jag af de upplästa prot. uldrtn förnummit, att ej mer än ett
Stånd bifallit densamma; så anhåller jag få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att Utsk., i anledn. af motionärens framställning om det stora behofvet af skrifmaterialier, samt billigheten deraf, att fångvaktmästarne erhöllo ersättning derföre, förklarat, att någon kostnad för statsverket i delta hänseende icke nu mera än tillförene borde vara behöflig, oaktadt motionären anfört, att för det myckna skrifveri, sorn, till följe af en ny författning, uppkommit, det vore billigt, alt vaktmästarne erhöllo skrifvarebiträde och skrifmaterialier.
Jag kan likväl ej gilla StatsUtsk:s raisonnement härutinnan.
Det är tydligt, att i samma mån hehofvet af skrifveri tilltager, måste äfven ett ökadt behof af ersättning uppstå.
Jag vill ej nu öka discussioncn härom, utan inskränker mig till en reservation i denna punkt, med det tillägg, att då Utsk. vid 8:de hufvudliteln tillstyrkt, alt allt hvad som hör till fångvården måtte komma under en gemensam styrelse, hvilken princip jag godkänner, så skulle jag tro alt, om medel anslås till skrifvarebiträde och materialier, R. o. Ad. borde bifalla hvad Utsk. tillstyrkt, nemi. att allt hvad med fångvården äger gemenskap må komma under en styrelse, och anslagen dertill, vare sig skrifmaterialier eller annat, sorn rörer fångvården, öfverflyttas till 8:de hufvudliteln.
Jag önskar således få veta, huruvida några skrifmaterialier beviljas, och om R. o. Ad. i sådant fall bifaller deras öfverflyttande till 8:de hufvudtiteln, i likhet med alla andra medel, som röra fängväsendet.
Förhållandet är verkligen, att det nu är nästan omöjligt att erhålla dugliga och pålitliga fångvaktmästare i anseende lill deras usla lön, som Den ii Augusti f. m. blott går till ioo r:dr b:co, oell de betydligt ökade arbeten, som i sednare tider blifvit dem pålagda.
Fånglistorna ensamt uppgå till minst 20 ark, och dertill hafva de icke falt något skrifvarebiträde eller något anslag till materialier.
Ett sådant missförhållande bör icke längre få fortfara.
Jag instämmer således uti hvad
Hr von Rosen föreslagit och anser att, då 8 hufvudtiteln förekommer, detta anslag bör intagas uti anslaget för hela fångvården i Riket, och alt allt hvad dertill hörer må öfverlemnas åt en enda auetoritet, som sedan må tillse hvad som för dylika ändamål kan vara behöfligt.
Jag har derföre nu blott reservationsvis velat anmäla detta förhållande; ty om allt detta blir stäldt under en gemensam fängstyrelse, så blir det äfven densammas åliggande att anskaffa fångvaktmästare för länshäktena, hvilket nu är snart sagdt omöjligt.
Jag anser mig blott böra upplysa, i anledn. af Hr Rosens och Frih. von K raein ers nu gjorda framställningar, i afseende på fångvaktmästarnes ställande under fångstyrelsen i allmänhet, att jag i går var närvar, i BondeSt., då detta Ständ fattade det beslut, att denna fråga skulle komma under öfverjäggning, i sammanhang med 8:de hufvudtiteln; och man önskade således äfven der, att fångvaktmästarne och allt hvad till fångvården hörer, skulle komma under allmänna fångstyrelsens öfverinseende.
Jag förenar mig således uti den begäran, som den siste värde talaren framställt, och anhåller örn Hr Frih o. Landtnäs propos. derpå.
Jag vill visserligen icke påstå, att våra häkten, i afseende på uppsigten och betjeningen derstädes, befinna sig i ett skick, som bör fortfara; men jag hemställer till R. o. Ad., då ett stort missförhållande är för handen att rätta, och flera förändrade organisationer i detta fall förestå, t. ex. fångarnes utspisning genom entreprenad, om dessa förhållanden rättas derigenom, att endast dylika partiella förbättringar vidtagas; 0111 icke det bör vara ett allmänt förslag i ämnet, framsläldt af K.
M. eller möjligen af den auetoritet, som StalsUtsk. ansett böra äga öfversigten öfver det liela, som bör ligga till grund för en fullkomlig reorganisation af våra fängelser.
StalsUtsk. har i denna speciella fråga, utan att underkänna behofvet för öfrigt af det begärda anslaget, likväl ej kunnat undgå att fästa uppmärksamheten dervid, att, ehuru K.
M. aflåtit 2:ne propostr ang:de landtstalens löne-reglering, hvaraf den ena blott ad notitiam blifvit till R.
St. öfverleinnad, icke ens något direct förord af K.
M. till framtida förbältiing af fångvaktmästarnes löner deruti influtit och icke heller uti den sednare, hvilken K.
M. framställt direct till R Sl:s antagande.
Den förra propostn har StalsUtsk. tillstyrkt; den sednare deremot har man trott sig kunna lemna alldeles å sido.
Som nu K.
M. icke i detta afseende begärt
Den ii Augusti f. m. 271 något direct, och jag för öfrigt hyser den öfvertygelse, att det missförhållande, som uger rum med våra häkten, måste rättas till följe af en allmän reorganisation af desamma, så kan jag ej biträda den partiella förändring, som här blifvit ifrågasatt.
Jag får för öfrigt tillägga, att det förslag, som under öfverläggningen härstädes blifvit gjordt, att rubba hela riksstaten, genom att öfverflytta de anslag, som nu utgå af ?.:dra hufvudtiteln, till den 8:de hufvudtiteln, hvilka titlar äro af helt olika beskaffenhet, då den ena blott har förslagsanslag, utan några bestämda anslags-summor, — det anser jag innefatta ett ingrepp uti den egentliga ordningen vid våra öfverläggningar.
Jag kan således ur denna synpunkt ej biträda den framställning, som blifvit gjord, att alla anslag för fängelsernas behof skulle öfverflytlas till 8:de hufvudtiteln och sålunda förvandlas till förslagsanslag.
Pä dessa skäl anhåller jag hos Hr Frih. o. Landtm, örn propos. till bifall å hvad StatsUtsk. i denna del föreslagit.
Det missförhållande inom läns häktena, hvarom Frih.
Sprengtporten talat, känner jag verkligen icke, ty i allmänhet tror jag alt deras styrelse går sin riktiga gång; men jag skulle anse det vara ganska nyttigt, om vi finge en central-styrelse i Piiket öfver alla fängelser.
Då borde denna central-styrelse naturligtvis blifva en mellanlänk emellan Regeringen och de särskilda fångstyrelserna, och landshöfdingarne således hafva att vända sig direct till den förra; men något missförhållande inom länshäktena tror jag ej äger rum, utom det, att vaktmästarnes lönevillkor äro så knappa, att landshöfdingarne ej kunna få pålitliga personer till dessa tjensters bestridande.
Entreprenader för fångarnes utspisning tror jag ej för dem vore önskvärda, om ej dertill erhölles större anslag, men under närvar, förhållande, då anslaget för fångarnes utspisning är så knappt, tror jag ej att entreprenad derå vore lämplig, emedan en sådan inrättning endast på fångarnes bekostnad kunde bära sig.
Efter den speciella kännedom jag har, sker uppköpet för hvarje dag af fångdrängarna, och fången får hvad han behöfver.
Delta är förhållandet vid det häkte jag egentligen har kännedom om.
Vid mera stadigvarande häkten, der fångarne sitta längre tider, är ett annat förhållande; der kan jag medgifva att entreprenad är lämplig; men detta är en helt annan sak, och jag finner ej att det i någon mån kan rubba den stora organisation, som Frih. Sprengtporten omnämnt, att 24 fångvaktmästare få 33 r:dr 16 sk. till skrifvarebiträde och skrifmaterialier.
Deremot anser jag för afgjordt, att om de icke få detta understöd, så kunna ejde anbefallda fånglistorna vidare åstadkommas, emedan ingen vill bekosta dem.
I öfrigt vidhåller jag min öfvertygelse, att denna fråga lämpligen kan-uppskjutas till dess 8:de hufvudtiteln förekommer, på samma sätt som Gr.
Mörner upplyst att BondeSt. genom ett sådant be - Den ii Augusti f. m. slut tillkänna“ifvit' sin önskan, att regleringen af förhållandena med länshäktena måtte öfverlemnas åt den auctoritet, hvilken af StatsUtsk. vid 8:de hufvudtiteln föreslås, såsom den der bör äga under sin uppsigt allt hvad som hörer till fångvården i Riket.
Då jag nämnt, att flera missförhållanden aga rum inom våra häkten, så har det ej varit min mening, att der finnas sådana missförhållanden, som det beror af de locala auctoriteterna att kunna rätta; ty jag är fullkomligt öfvertygad om deras nit, och att de icke underlåta något, som kan bidraga alt ställa allt på så god fot, sorn omständigheterna medgifva; men Frih. von Kr®mer har sjelf omnämnt ett af dessa missförhållanden i våra häkten, som otvifvelaktigt måste erkännas, då han sagt, att fångvaktmästarne äro så illa aflönade vid våra häkten, att man ej vidare dertill kan få någon duglig och pålitlig person.
Detta synes vara ett stort missförhållande, och jag bestrider ej, alt det må rättas, men tror, att detsamma jemte alla andra missförhållanden i detta afseende bör rättas efter en plan, ett systeme, och har endast anmärkt, att vi uti K.
M:s nådiga propos. ej hafva fått något bestämdt förslag i detta hänseende, och att, då man ansett häktena böra komma under en gemensam styrelse, denna fråga borde uppskjutas till nästa riksdag, för att då kunna i sin helhet betraktas.
Ett annat missförhållande inom våra häkten bevises från K.
M:s egen propos. deraf, att K. M., i anseende till häktenas bristfällighet, ansett en högst betydlig summa vara behöflig för deras totala ombyggnad.
Den 6 April e. m. 3qi tänkande derom, att ÄgoTaxeringen skall vara slutligen afgjord, innan skiftenas läge eller delning kommer i fråga, äfvensom i alla de öfriga frågorne, deruti jag icke framställt några anmärkningar.
Angående denna sista förändring hav man sagt, att ville man blott förekomma rättegångar, så borde den antagas, men ej om meningen vore, att jern väl vinna rättvisa.
Det torde tillåtas mig anmärka: att man kan till den grad gå långt uti att söka rättvisa, serdeles om man går utöfver livad man sjelf bestämdt trott vara rätt, (såsom t. ex. vid en Ägo-taxering, sorn man bifallit,) att den egendom rättvisan skulle skifta, försvinner under tvisten derom.
Sluteligen och sedan Utskotten besvarat eller ansett sig hafva besvarat alla de väckte motionerne, tillstyrka de Rikets Ständer, att i underdånighet Önska, det Kongl. Maj:t täckes genom Vederbörande Auctoriteter från alla Rikets Provinser inhämta upplysningar om hvad hinder, som kunna vara för SkiftesStadgans tillämplighet.
Jag skulle tro, att en sådan åtgärd bordt föregå SkiftesStadgans utfärdande, och att upplysningar nu efteråt skulle komma, dels för sent, dels i alla fall vara mindre behÖflige, då RiksFörsamlingen är närvarande, och i detta ämne såsom rörande hvarje Jordägares rätt, med den största möjliga sakkännedom, kan sig yttra. 302 Den 6 April e. m.
Om de försigtighetsmått jag vågat föreslå antagas, är jag för min del öfvertygad, att, för de fleste Landskap, detöfverklagade onda skall afhjelpas.
Jag nämnde de fleste Landskap, ty en helt annan sak är det med de Norra Länen, der aldrig Enskiftesverket varit infördt, och der likväl nu den Laga SkiftesStadgan på en gång blifvit påbuden, hvilket synes vara ett så vågadt företag, att man verkeligen måste tveka, om något annat medel, än detta Påbuds återkallande, kan afvända vådorne.
Må hända finnas äfven trakter inom dessa
Län, der den nya SkiftesStadgan är lämpelig, men för den, som lika med mig, genomvandrat dessa nordligare trakter, och minnes deras läge och beskaffenhet, visar det sig klarligen, att detta förhållande ej kan vara allmänt.
Der ligga t. ex. Hemanen å Ömse sidor af Elfvarne, tätt bredvid hvarandra byggde, såsom vid en Stadsgata, deras odala inägor äro kring om Abyggnaderne helt inskränkta, —* då åt
Skogssidorne ligga deras flere mil långa utägor, dit ingen väg leder, och der man svårligen gående framkommer för vindfällen.
Visserligen finnas äfven å dessa Skogar en och annan kärrtrakt, der, intill sjöar eller träsk, som de benämnas, någon höfångst är att vinna, men att dit från all communication utflytta Åboer, der anställa odlingar, hvarest is ofta Den 6 April e; ra. 3o3 möter spaden under hetaste Sommaren, det synes hvarken billigt eller klokt.
Jordmonen kan vara förträfflig, kan graderas efter de föreskrifter Författningen innehåller, men hvartill duger den, om köld och frost skada eller hindra vexten derå.
Det inträffar ofta der, att på ena sidan om en eif eller sjö, härjar frosten, på den andra icke, ofvan t.
ex. en bro fryser säd och gräs bort, men nedanom icke.
Huru vill man bär införa EnskiftesForordningar och föreskrifter om samfälliga lägens utflyttning och afskiljande i skiften för sig.
Något hvar af oss torde känna, med hvilken svårighet StorskiftesFörfattningen i dessa orter blifvit införd, och hvilka svårigheter den möter; dessa äro nu mestadels öfverståndne, men en lycklig utgång kan icke förväntas af en Författning, som i dessa Orter är overkställbar.
Den enstämmighet, hvarmed Fullmägtige af BondeStåndet från de Norra
Länen besvärat sig öfver den ifrågavarande SkiftesStadgan, synes mig intyga, att jag icke haft orätt i dessa åsigter.
Om den nya SkiftesStadgan skulle för de Norra Länen återkallas, och den förra SkiftesFörfattningen för dem blifva aler gällande, anser jag den senare likväl böra äfven i desse
Län förmildras genom samma stadgande jag förut föreslagit, alt nein - 3o4 Den 6 April e. m. ligen, der Skifteskostnaden öfversliger |^del af jordens välde, sora skall skiftas, bör villkorlig inställelse äga rum.
Ville man till betragtånde i Stats-ekonomiskt hänseende upptaga SkiftesStadgan och dess verkningar, så erbjödo sig många ämnen till begrundande, såsom angående de många enskildte uppoffringar, de allmänna anslag, hvilka utgått, och sorn ytterligare fordras för Skiftes- och Odlingsväsemlets befrämjande äfven inom Landskap, der climatet just icke gjort jordbruksnäringen till den förmonligaste inom Fäderneslandet, utan tvärtom Skogar och Malmer hänvisa till en annan under en tid, då omsorgen borde rigtas på utvägar att afsätta den till öfverproduction bringade jordens alster, hvilka under närvarande förhållande förvandlas i retande njutnings-ämnen, hvilkas skadliga verkningar ej behöfva heskrifvas.
Herr Danckwardt_, Magnus Georgj anförde skriftligen:
Hå sammansatta Lag- och EkonomiUtskottens pluralitet icke velat godkänna de skäl, jag till försvar för Skiftes-Stadgans oförändrade förblifvande i åtskillige delar, hvarom Motion hos Ridderskapet och Adeln blifvit väckt, i deröfver afgifvet svar framställt, utan deremot i desse delar af Stad - Den 6 April e. m. 3o5 Stadgan tillstyrkt ändring' och Utskotten äfven, i följd af i ämnet gjorde Motioner inom andra Stånd, i samma Stadga föreslagit någre andre jemnkningar, så anhåller jag att, till vederläggning af desse Utskottens förslag, deri jag till största delen icke kan instämma, få anföra följande:
Vid 5 Cap. 2 ,$*.
Föreslå Utskotten, att ordet HäradsRätt insattes i stället för ”behörig
Domstol
Så länge förordnadt var, att Rågångstvister å Kronojord afgjordes i Administratif väg af Landshöfdingarne, och hvilket Stadgande först genom Kongl. Förordningen den 17 April 1828 upphörde, kunde ej ordet HäradsRätt här begagnas.
Icke eller är det fullt tillämpligt nu, då t. ex. en tvist om rätter Rågång emellan Lotter å en skiftad Stadsjord mäste gå till StadsDomstol.
Då man icke stämmer till Egodelningsrätt (ett ord som i §:n nyttjas) och 18 Cap; 18 §. som upptager de mål, hvilka till EgodelningsRätts pröfning höra, icke omnämner Rågångstvister; så synes ingen tvetydighet i Stadgandet förefinnas. 6 Cap. 2 ,5‘. 2 Mom.
Häri tillstyrkes den ändring, att Delegare, som är med Skiftesmännens utlåtande i de prceli/ninäre frägorne missnöjd, 19 H. 20 3o6 Den 6 April e. m. skall sjelf hos Ordföranden i EgodelningsRätten anmäla, om han vill fullfölja missnöjet; i stället att, efter SkiftesStadgan, Skiftesmannen bör anmäla tvistefrö gorne hos Ordföranden samt till honom insända Handlingarne och Skiftesmannens utlåtande.
Utskotten tro nemi. att, genom denna på den missnöjde öfverflyttade skyldighet att anmäla missnöjet, de fleste missnöjen skulle förfalla.
Utskottens mening lärer väl vara, att den missnöjde skulle ordenteligen klaga i likhet med hvad i de hufvudsakliga frågorne efter Cap. 4 §• tillgår; och, utom det 14 dagars Besvärstid då synes nog korrt, skulle, med den omgång, som blefve en följd deraf, att prEeliminärfrågorne serskildt och icke på en gång kunde komma under Rättens pröfning, desse frågor, hvilka till förekommande af uppehåll i Skiftets fortsättande, skyndsamt böra afgöras, draga längre ut på tiden.