Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förutan hvilka olägenheter och förvillelser deraf uppstå i genealogisk hänseendef, har redan visat sig och måste i en framtid föröka sig till den grad, att ingen ordning, ingen reda inom de öya Famillerne ens blir tänkbar, ännu mindre möjlig att iagttaga; ty RiddarhusDirectionen måste dä ovilkorligen utsträcka de genealoglske antecknicgarne äfven till de ofrälsegrenarne af de sedan 1809, adlade Famillerne, emedan de inom samma Famiile, oftast inom sjelfve bröderne och söaerite, stå på en gång i ett skiljagtigt och 12 S Den 11 Juni i e. tit. sammanhängande förhållande med hvarandra.
Det gränslösa förblandande och förvillande blott härutinan är redan någonting så inveckladt, att man inom få år icke kan utreda det rätta.
När härtill lägges Familier, som före 1809 fått Grefliga-och Friherrevärdigheter med andra, skiljagtige, tillfällige eber personlige, mer eller mindre utsträckte eller inskränkte vilkor, så uppkommer af allt detta så mångartade oredor och svårigheter, att RiddarhusDirection med högsta förmåga, bästa vilja och renaste afsigter, omöjligen kan, såsom sig bör, handhafva och tillse, att öfver Famillernes utgreningar och rätt, nog upplysande och nog rediga genealogier finnas.
Inom samma Stånd finnas nu fern slags 1:0
De, som med ovilkorlig rätt för alla sine medlemmar äga Säte och Stämma , men endast af en enda för Famillen kunna representeras. 2:0
De, hvarestfinnas 2:ne eller 3:nehufvudmän för Grefvelige, Friherrlige och Adelige Ätter af samma namn. 3'0
De, hvarest äldste Sonen, äfven flere, under Fadrens lifstid bära denna värdighet och som Ättemän kunna inträda i dess rätt. 4:0
De, som i samma person utgöra huf - Adel. vi ' Den ii Junit e. hi, 129 Vildmanskapet för 3 å 4 här representerande Ätteri 5:ö
Dej hvarest endast hufvudman är Adelsmaiij och ingen tf dess barn* föirän etter dess död äldste
Sonen inträder i dess ratti Det rum jag genom Edert förtroende mine tderrar nu i 5 år innéhatt uti RiddarhusDirefctionen, ålägger mig skyldigheten att härå fästa Eder uppmärksamhet.
Det har mer än något ännat öfvertygat mig om svårigheten* jag vågar säga omöjligheten, att i en framtid härutinnan bibehålla den ordning som bör vara och sorn är oumgängeligeh nödvändig; så nära den tid; då de fleste och de hufvudsakligaste af desse förändringar ägt rum, synes kari hända för mångå svårigheten mindre, men om so å 30 år skäll villart ej kunna undvikas.
I hvad mohn skali deri éj ökas, och jag beklagar upprigtigt dem; sorn i det chaos hvilket då skall uppstå, blifva ålagde j att utleta ättegreriarrte och slita de otålige tvister emellan näfmares och fjärmares rätt till säte
Och stämma inom detta rum* sorn otvifvelagtigt då skola uppstå.
Dessutom då det ofvérerisstämmer med dea härvarande upplysta tidens kraf, med tidens anda , och med de yrkanden man tind r nuvarande
Riksdag i sndre afseenderi så enstämmigt gjordt, att det nemligen bör finnas jemn* Bil. till Riddi o. Ad, Pr, V. Bind* 9 Den 11 Junii e. m'. likhet i rättigheter och skyldigheter, sa få dantag i Lagar som möjligt, så litet olikheter sorn görligt är, åtminstone inom ett och samina Stånds privilegier, men deremot enhet och sammanhang i Grundlagens tillämpning och för-; klaring;så har jag, af så mångakraftigäoch talande skäl, pligt och böjelse enligt, skolat, (hvilket jag härmed trott mig böra vördsamt tillkännagifva} hos Högloft.
ConstitutionsLJtskottet ha den äran derom väcka motion: att nemligen alla till AdHigt, Friherre och GrefveligtStånd upphöjde personer 6å väl före som efter i 809, äfvensom de hvilka hädanefter dertill varda upphöjde , måtte komma i åtnjutande af lika rättigheter i det afseende, att adelskapet och den högre värdigheten för dem en sådan erhålla må, öfvergå till alla manliga bröstarfvingar utan undantag led efter led, i fritt öfverensstämmande med hvad afeåjder inom Svenska Riddarhuset alltid och innan desse förändringar uppkommit, brukeligt varit.
Derigenom skulle alla de olägenheter, jag nyss uppräknat, undvikas.
Lagstiftarens åsyftning om inskränkning i de representerande* antal inora och för en och samma Famille åstadkommas; likstämmighet, sammanhang och enhet i rättigheter och företräden vinnas , jemte ordning, redighet och med detsamma bestämdhet i Famillernas Genealogier, oberäknadt de naturlige fördelarne som äro oskiljagtige ifrån lika rättvisa.
Genom slumpen och ödet tillhörande en ätt, hvilken i mer än 2:ne secler, ifrån Svenska Riddarhusets första organisation ägt äran och förmon att för alla sine medlemmar här Dea 11 Junii e. m. hafva haft inträde, kan jag ej i min väckte motion misstänkas för väld eiler egennytta; nogsamt har jag oha hördt omtalas den storå Företrädesrätt äldre ätter genom stadgandet af 1809 års ordning tillkom, den förlust de skulle känna vid en förändring, nödvändigheten att söka bibehålla nu varande or* ganisation; men j^g delar ej denna åhåga af ett orättvist förträde om den verkeiigfrn ägde rum.
Min rättskänsla säger mig att inom samma Stånds medicin mar böra rätiigheterne äfvensom pligterr.e vara lika, vara gemensamme, och jag sr glad finna ett tillfälle högt yrra desse mitt hjertås uppriktige tänkesätt för sednare inkomne ledamöter åf detta Stånd.
Det är undanrödjandet af de skiljagtigheter sötn Sednare tiders missförstådde politik tillskapat , och en kanhända fortfaraode afvund till vårt bestånd;* vår enighet allt städse underhållen, som jag yrkar.
Det är knytandet af ett närmare samband Ståndsbröder emellan, till uppehållande af ett gemensamt fo ferlanda val, jag begär, och förnekande med nöje formoner, sorn kan hända månge
Här änriu fästa vid nu varande siuljagtigheter emellan äldre och nyare Adeln, skall mitt bjerta känna en ljuf tillfredsställelse att hafva yrkat hvad jag tior vara rätt , att hafva begärt lika förmoner för frånvarande som nu ej här äga någon talan, att balva utsträckt till alla våra Ståndsbröders bm Riddersnsannens pligter och rättigheter > att ha ia berndt för blifvande ätflingars söner samma tillfälle, att här försv ra hvad hvarje Svensk Friboren man äger heligastr Konung, frihet, fe - Den 11 Junii c, ni. sterland; och min högsta ära blifva, se rättvisa skänkt åt dem, på samma gång den skankes åt denna min lika oegennyttiga som med min sanna öfvertygelse för fäderneslandets båt-, nåd och väl, grundade motion.
Det är på alla här förut anförde skäl och grunder jag anhåller om hvilandet på bordet af denna 4 §. i RiddarhusUtskottets föreslagne redaction af Riddarhusordningen till dess ConstitutionsUtskottets utlåtande öfver denna min motion och flere andra af Ridderskapet och Adeln i samma ämne gjorde motioner och som med denna §. äga ett oskiljagtigt sammanhang hinner till Ståadet inkomma och till öfverläggning företagas.
Bilagor till Pleni-Protocollet för den 14 Junii. förmiddagen.
N;0 Ii Herr Ehrenborg, Casperi Frågan om hvad Lagen stadgar; torde i detta som i alla dylika fall, noga böra skiljas
Den l‘i Juni i f. m. i53 från hvad lagen kan anses börs stadga.
Jag är fullkomligen tet derom, att då, enligt 17 Cap. 10 §.
RättegångsBalken, så qvinna som man är vittnesbär, vore det enligt med denna och de i öfrigt uti berörde Capite! iagde grunder, att qvinnor och alla de, som äro behörige att vittna, godkändes såsom Testamentsvittnen; men derföre kan jag ej ingå på Utskottets mening # att under benämningen gode män, som ordalydelsen af 16 Cap. 1 §.
ArfdaBalken innehåller, kunna förstå* qvinnor och omyndige.
LagUtskottet har ej kunnat uppgifva något ställe i lag eller laga stadgar, der denna benämning, hv ilken förutsätter ej allenast personer af mankönet , utan ock män af känd redbarhet och trovärdighet, förekommer i så vidsträckt bemärkelse, som Utskottet deråt velat gifva.
An-' nät är ordet man, der det svarar emot det franska ordet on, eller det af lagen, då fråga är om personer af bägge könen, oftast nyttjade svenska ordet någor.
Men på samma grund som Utskottet enligt ordalydelsen eller i 16 Cap. 1 §.
ÄrfdaBalken och utan behof af föM klaring deröfver, ansett qvinnor och omyndige kunna antagas som laggilde Testamentsvittnen, skulle de äfven bunna enligt 24 Cap. 2 § RättegångsBalken af Domstolarne uppdragas granskning af stridiga räkningar, eller utses till förvaltare i Concurser, eller till biträdande vid Enskiften, allt enligt de derom gällande srrskilte stadganden, i hvilka benämningen gode män, efter min tanka i samma bemärkelse, som uti ifrågavarande Lagrum, förekommer.
Dm i4 Junti f. m.
Mig synes som hade lagen icke afsigtslöst lågt en sers Kild vigt på Testamenlsvittnes kända trovärdighet, derföre att de icke sällan kunna aflida, in an edelig bestyrkelse af deras vittnesmål inför Domstol kommer i fråga, och som, i följe deraf, undanrödjandet af detta lagbud stöde i sammanhang med bestämmelserne, huru i så ds ne fall de der föranledt till ganska manga tvister, T-stamentens giltighet må full ygas.
E. t efter mitt omdöme väl lyckadt fö sia^ dertill innehåller nya Lagprojectet i 10 Cap, Ärfd* Balken; men om detsamma icke annorlunda, än i sammanhang med öfriga delarne af nya lagen, finnes lämpeligt att antaga, hvilket dock utan olägenhet torde kunna ske, endast med förändring af en anvisning i 17 §:n tili ett Lagrum i jordaBalken; sä lära likväl icke Riksens Ständer , genom godkännande af Lagötskottets utlåtande, böra gifva åt det nu gällande Lagbudet, nemligen > 6.
Cap* 1 §.
ÄridaBalken, en med dess lydelse oförenlig och äfven i andra afseenden lörvillan-- de tydning.
Otn återremiss af Betänkandet uppå ni| %nfprde skäl, anhåller jag vördsammast.
Dea io Junii f, m. Bilagor till PleniProtocollet för den iS Junii, förmiddagen N:o i.
Herr Ehrenborg, Ca/per:
Om den ifrågavarande Lagförändringen är af den angelägenhet, att den måste föregå den under utarbetning varande nya Lagens allmänna antagande, och ett blott upplifvande af det endast ex usu åsidosatta stadgandet i i Cap- i § RättegångsBalken om menighetens valrätt till Nämndemän icke under tiden kan göra tillfyllest; så kan vid samma förändring visst icke vara något att erindra, endast atfc erforderlig tydlighet och bestämdhet dervid iagttages.
Härtill har jag för min del trott höra, dels, att då det föreslagne stadgandet innehåL ler, att vid en Nämndemans afgång val bör ske i de Socknar för hvilka ledigheten skett; men sådant förutsätter hvarje Härads- eller Tingslagsindeloing i vissa Nämndemans
Districter, en uttryckelig föreskrift intages så väl om en sådan indelning, som angående nu varande Nämndemäns fördelning på samma Districter, så att, när någon af dem afgår, man må veta för hvilket
Dist rict ledigheten skall anses vara inträffad; dels att det tydeligen bestämmes, om rättigheten att välja *3$ Den i g Junii f. m.
Nämndemän skill tillkomma endast de B8fl^ der som ngn hemman, eller äfven, dem, sorn innehafva hemman under nyttjanderätt.
Ut-* trycKen i Lagförslaget; bofatte händer, och hafvar hemman gifva i detra afseende, åtminstone för mitt inskränkta omdöme, anledning till någon tvetydighet- B*sr,ämdare är LagComitéens Förslag i nya RättegångsBalkens 2 Cap, 2 §. att Nämndemän skola vara redlige och förståndige män, som i Domsagan bo och hem-? man under ägande- eller nyttjanderätt der innet. hafva.
Det lärer ock, så vida Nämnden tills vidare skall utgöras endast af Bönder, och Ledamöter deraf inväljas från alla, eller åtnnnsiOne de fläste so knar, vara angeläget, att äfven hemmansbrukare blifva valberättigades och yalbare, helst i mångå Socknar på vissa orter af Riket endast finnes Frälsegods, sorn ägar» if Adel eller Ståndspersoner.
Så vida, i anledning häraf, Förslagets förtydligande anges nödigt, torde Höglofh Rsdderskapet ^och Adelö besluta örn åte?-, remiss.
Herr Munck eif Rofenfchjäld, Eberhard'.
Till de många motsägelserne i vår Stats-* författning hörer, att Rikets menige Allmoge, scm sjelf får välja Representanter till Lagstiftande Magten, hvilka der utgöra ett ser - Ben 18 Junii f m.
Skildt Stand och sjelf får på de flesta ställen tillsätta sina själasörjare, icke fått öfverallt, välja Nämndemän eller Bisittare i HäradsRätterne, utan desse hafva der blifvit tillsatte af Härads löfdingarne alltid efter godtycko och väl ej så sällan af egennytta.
Nästan ännu besynnerligare är det, att (mig vetterlig^) aldrig förslag om ändring häruti blifvit, åtminstone i senare tider framställd från Riksens Ständers sida.
Det förundrar dock icke mig, att vår nuvarande Konung gjort Förslag oin en så vigtig förbättring uti Domaremagteng organisation.
Men sedan vid denna Riksdag ?:ne Stånd afslagit Konungens Nådiga proposition , om en förut saknad bestämd gräns för commandomål, eller en inskränkning i den fnilitaira maktens område, och sedan Riksens Ständer äfven afslagit Hans Majus Nådiga proposition om mildring i straffet för smäde^ ligt tal mot Konungen (hvarvid Riksens Ständer i synnerhet iörsummat tillfället att få bestämdt d«n väsendteliga skillnaden emellan smädeligt tal om Konungens gerningar och om Dess Rådgifvares åtgärdar) sedan dessa i Svenska lagstiftningen, ja jag vågar säga { hela den Europeiska Lagstiftningens Analcc märkvärdiga beslut föregått, vore det ej förvånande, ty det vore conseqvent, om ifrågavarande Nådiga proposition, icke eller blef antagen.
Jag vågar dock ännu hysa det hopp att hos Ridderskapet och Adeln råda samma tänkesätt för sanna förbättringar af vår Stats-.
Författning, sorn förr alltid utmärkt detta Rj-* >58 Den iS Junii f. m. hets första Stind och jag föreslår derföre bifall till Betänkandet.
Visserligen hade ett och annat i det Nådiga Lagförslaget kunnat närmare bestämmas, Klen det kan, om så erfordras, ske genom en Lagfö klaring.
Af det hela synes att blott sjeifägande
Bönder fä deltaga s valet, men också att alli sådana det få, äfven de, som ej äro berättigade att deltaga i val till Riksdagsmän.
Det hade visserligen varit mest enligt med lagskipningens theon, att älven andra än booder fått välja och väljas till Nämndemän.
Men sorn hittills blott Bönder fått bilf va Namn» deman, är Konungens Förslag mäst enligt med praxis och med vår ännu hibebållna
Stånds fördelning samt således för närvarande kanhända det bästa som kunde göras!, för att äfven af BondeStåndet med odeladt bifall och oinskränkt tccksamhet blifva emottagit.
I allt fall är det föreslagna stadgandet vida bät; tre än det hittills varande.
, Hvad den serskildta Ledamotens i Utskottet tankar beträffar, så är det för Fäder neslandeis vän en stor tillfredsställelse, att i Konungens Förslag finna liberalare tänkesätt, an i denna medborgares yttrade reservatioe emot Utskottets antagande af det samma»
Den 18 Junii, f. ml Nio 3; Friherre Fick, Berndt Willhelm•
Då Höglofl. SrafsU kottets Betänkande om Allmänna Mag&znsliirattningcms förvaltning, i följd af revisiontrne åien 1820 och 1822 och efter Utskottets egen gr nskning v'd denna Riksdag, nu förekommer till afgörande, är det både af böjelse
Och plikt jag vid detta tillfälle in kränker mitt anspråk pä HöglofL Ridderskapets och Adelns benägna uppmärk-* samhet, emedan det ej år på detta rum man må gifva långa anföranden i egen sak, anhåh lande vördsammast att blott få yttra några få ord, Anmärkningarnc vid revisionen 1820 blef* vo af Kongl. Maj;t i Nåder communicerade med Direct onen, som deröfver afgaf Utlåtande.
Dessa handlingar äro tryckte och med allmän*» na Tidningarne utdelade, Öfver anmärkningarne vid revisionen 1822, har enahanda förhållande ägt rum* ehuru utdelningen af de tryckta exemplaren icke förr ån nu kunnat ske, i följd af Kongl, Maj:ts Nådiga befallning under den 4 i denna Månad.
Öfver StatsUtskottets nu gjorda anmärkningar, så vidt som de af Riksens Ständer antagas, förmodar jag att Directionen af Kongl, Majit i Nfder erhåller’ enahanda tillfälle att sig förklara. i4o Den i 8 Junit mi Allt anförande af mig i den enskifta genskapen af Ridderskap-ts och Adelns medlem, vöre i dubbelt fall olämplig; först emedan j»g i ansvar för collectiva Embetsmannaåtgärder, icke må skilja mia förklaring frän mina Collegers; och sedermera, emedan 90 §. af Regeringsformen anvisar gränsome, så wäl för den enskifta Riksdagsmannens communicationer, som för R ksStåndens egen befattning med dylike Styrelseärender, Mitt uppdrag såsom Ordförande uti Kongl.
Allmänna MagazinsDirectionen, har under de 6 år det snart fortfarit nästan oafbrutit
Varit förbundet med mångå och svåra bekymmer.
Naturen af denna befattning gör förmodeligen ett sådant förhållande oskiljaktigt , äfven från större förmögenheter än mina; tillfälliga omständigheter liggande utom beräkningarnes område, och brister uti egne krafter hafva serskilt ökat anledningarne dertills men jag ser dock tillbaka på det förflutna med mycket lugn, Ridderskapets och Adelns bifall måste skattas högt af hvar medborgsman och jag fcekäoner, att jag dervid fästat ett stort värde; att jag ansett det bland målen för mina handlingar.
Men det gifves dock ett högre, som jag ojåfvadt och oklandradt besitter och som förmodeligen blir min egenteliga behållning, den enda öfverlåtelsen jag har att göra åt en talrik Famille , sorn jag åt behofvet af andras Omvårdnad efterlemnar, det är, Mine Herrar!
Den 18 Junii J. mi bifallet af mitt samvete, att, med en gränslöst god vilja, med en aldrig hvilande verksamhet och jag tillägger tryggt, med uppoffring *f helsa, lugn och förmögenhet, hafva redeligen utlört ifrågavarande förtroende kall.
Administrativa inrättningar, af så problematisk natur, som den ifrågavarande, lemnade, så tillsägande* åt sitt öde, som denna, under det att de sins emellan mäst stridiga fordringar derå göras, öfverensstämmande i gemensamma öfverdrifter och i gemensamt klander vid deras utebiifne uppfyllelse; sådane Inrättningar Mine Herrar, kunna ej undgå att gifva anledning till erindringar.
Den ena tillfällighetens lysande påföljder, den andres* sorn utfalla med brist eller skada, kunna bägge i planen vara uppställde med lika klokhet, och i utföringen omfattade med samma nit, omtanka och heder.
De mellankomne yttre omständigheterne allena, afgöra utgången och bestämma skillnaderne dem emellan.
De samme Riksens Ständers Revisorer, som uppJ gjorde calculer öfver Magazinsverkets ställning i December 1822, skulle i Junii 1823 hafva uppgjordt andre calculer, och från den ena dagen till den andra, lefva vi i ovisshet, om vi balancera mellan begge dessa extremer, eller om vi komma till än ytterligare.
Kan det gifvas något mera till saken talande, något evidentare, men ock något mera varnande förhållande än detta?
Hvem kan väl stiga fram
Och i fråga om ett så vigtigt Statseconomiski lia Den )8 Juni i f. nit Sttine, deraf folkets nytta ellef skada ga vaJ sendteligen beror, uppställa något osviiteligfc uti en ytterlighet?
Må dessa allmänna reflexioner, vid detta tillfälle forlåtas mig.
Df? äro framkallade af saken, utan tillämpning till mig eller Maga-1 Einsinrättningen.
Svenskmannarätt består inför Sveriges Konung och Sveriges Folk.
MagazinsDirectionen behöfver ej annat än rättvisa.
Men i följd af det behof deraf, hvaruti bon blifvit satt, genom Revisorernes och StstsOtskottets sätt att bedöma en del af hennes Embetsåtgärder , har jag blott en ynnest att begära, nemligen den: att personer sorn icke tält tillfälle att sig förklara, ej helier må i förhand varda dömde.
D t är utan tvifvel smärtande blifvastälid t bevisningens nödvändighet; men en hyllning åt lagen, äskad af Folkets ombud, är et» gärd åt friheten och samhällsordning-n, den hvar redlig medborgare man knot gerna lemnar, äfa
Ven då han nödgas uppträda, att sig försvara5 och det på samma gång, som han kan känna både förundran och ledsnad, öfver den synnerliga fogning af tidens egenheter, att just en de! sådana hände lser, dervid omsorg och önskan att biträdande gagna, varit enda drif— fjedern för åtgärderna, nu hafva blifvit föremål för klander, under det att andre, svårare i sine påföljder, om de icke blifvit undanröjde,; Den iS Junti f. m. derigenom fallit bort, och icke mert ligga oppi ne för något bedömmande..
Jag beklagar mig icke öfver detta bedomande efter utgången, icke öfver detta klander; hvar och en må behålla sina åsigter och sin öfvertygelse, och jag skall icke ens vid detta tillfälle här framställa, hvad jag med handlingar kunde utreda vara orätt fattadt, eiler med zififror kunde bevisa vara i calcul origtigt uppstäldt och sålunda äfven factiskt kunde ådagalägga, att resultaterne icke vore uthållande en lugn pröfning.
Jag vet att Höglofl.
StatsUtskottet ansett sig gå fram i sin pligt mot fäderneslandet och mot sina Committenter, och dessa grunder äro mig vördnadsvärde; men jag vet ock, att Ma~ gazinsDirectionen handlat med samma åsigter, och jag vet sluteligen äfven, att emellan Utskottets och Directionens olika bedömmande, 6tår Lagen i rättsfrågor och framtidens utvecklande ojäfaktiga bevisning i opinionsfrågor.
Då jag nu efter 40 §, af Riddarhusordningen mig afiägsnar, sker det med full öfvertygelse , att Höglofl.
Ridderskapet och Adelo med sine vanliga upphöjda tänkesätt, med lugn och rättvisa, detta ämne omfattar. ben 18 Junii f. m. N:o 4- Herr Brakel, Gastaf Antom Dea Direction, rörande hvars förvaltning det sednast uppläste betänkandet handlar, förtröstar sig uppl medvetandet; 1:0
Att tittdef 6n allmän finaticiell brytning hafva sammanhållit qvarlefvoma af ert förstörd
Discontlnrättning, och att småningom hafva consoliderat dessa qvarlefvof. 2:0
Att hafva förbättrat DiscontVerketÉ Ställning till flere tunnor gulds värde. 3:0
Att medelst begagnande af för hållan— den som vecklade sig in i Discontväsendet $ hafva med framgång motarbetat för mycket bedröfliga verkningar för landsorten af deni försvundoe crediten.
Och 4:0
Att iöont ett år, nemligen ifrån dea 1 October 1817 till dea 1 Öctober 1818 under ofvanstående förhållanden hafva indrifvit en summa af 348,328 R;dr 43 sk. 2 nst, eller något mera än |:del af Verkets tillgångar, sorti voro påräknade att kunna inflyta.
Då en djup tystnad om desse omständigheter finnes iagttagen, och icke ett ord är nämnt om den brydsamma belägenhet, hvarunder interims
Directionen varit satt att verka - litti l8 Junii /, fh. ka , eller om och huruvida densamma uppfyllt det hufvudsakliga af sitt vigtiga ändamål, så hår jag, i egenskap af ledamot isamma
Direction, ansett mig i korrthet bora göra desse uppgifter, under förklarande, det jag är beredd att bevisa hvad jag sagt, ehuru jag icke ansett mig böra upptaga Häglof!. Ridderskapets Och Adelns tid med vidlyftige bevisningsdetailler.
Åstundas sådane antingen enskilt uppgifna eller publikt framställde, är jag dertill beredd, och yrkar för öfrigt på ingen återIremiss af Betänkandeti K:ö 5; Herr Ehrenborg, Casper:
Af skälen för och emot det hittills stadgade sättet att genom upp- och afslag förrätta UtmätningsAuctioner å fastighet, anser jag för min del, lika med Lagutskottet, de förra öfvervägande, icke ens öfvertygad om motsatsen af hvad LagComittén i motiverne till 4 Cap.
UtsökningsBalken af nya Lagförslaget anfort.
Det synes nemligen efter vanlig beräkning gifvet, att, vid försäljning i afslag, då fett enda bud afgör handeln, köparen skall erbjuda det högsta som han för egendomen vill gifva, helst han i annat fall befarar ett underbud , som hohöm icke är tillåtit öfverbjuda; men att han deremot, vid en Auction endast Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. V. Band. 1® Dun 18 Junit /, ni, 1 uppslag, icke uppgår till sin högsta fixerade summa, annorlunda än i den mohn andra bud ochöfverbud dertill föranleda.
Men då LagUtskottet uti nu varande stadgar angående nämnde Auctionssätt föreslagit åtskilige väl beräknade modificationer, begagnar jag tillfället att hemställa, om icke en föreskrift i sammanhang dermed vöre nödig för det fall, att tvenne eller flere bjudare på en gång ropa ordet mitt.
I sådant fall borde, efter min tanka, Auctionen dem emellan i uppslag fortsättas och högsta budet afgöra köpet.
Deremot kunde utropet i uppslag vid början af Auctionen aldeles undvikas, och början genast ske med utrop i afslag, efter någon viss fastställd grund, t. ex. att den summa , som utgjorde trenne gånger fastighetens uppskattade värde först utropades och småningom minskades tills någon ropade ordet mitt.
Ridderskapet och Adeln hemställes vördsammast om detta förslag angående tillägg vid hvad Lagutskottet tillstyrkt, må till återremiss föranleda.
Lagutskottet kan jag icke instämma deruti, att befattningen med promotorialer skulle leda till åsidosättande af Konungens Befallnicgshafvandes oväld och anse - Den 18 Junti f, mi enda.