Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag lemnar detta derhän, men bestrider, alt
Stånden kunna besluta någon annan åtgärd.
För öfrigt delar jag den siste talarens förundran, att Constit.Utskts ordförande velat åstadkomma ett så kraftigt beslut, för att tvinga BancoUlsk., då han sjelf så häftigt motsatt sig RiksStfns beslut.
Oaktadt jag är öfvertygad, att den siste talaren är bland dem, som mest begrundat grundlagens stadganden, tror jag dock, att han nu motsagt sig sjelf.
Hr Cederschjöld har nemi. sagt, att ehuru frågan borde förfalla, vore Utsk. dock skyldigt anmäla förhållandet.
Jag hemställer, 0111 väl andra Utsk. äro pligtiga anmäla sådant; ty då en fråga förfallit, anses ali vidare åtgärd upphöra.
Jag anser likväl ej denna fråga ktinna hänföras till den §, som talar om förfallna frågor.
Det är allom bekant, att b:coreglnmentet blifvit helt och hållet omarbetad!; och då fråga här ar att införa ett stadgande, som blifvit bifallet af 2 Stånd, men icke of de 2.'ne andra, anser jag på denna grund, att Utsk. ej bort låta den förfalla, utan uppgifva voterlspropos., särdeles som det egentligen linnes 3 olika beslut.
Jag var ej närvar., då R. u>.
Ad. be 22 H. 3o i34 De» 20 Maj f. m. slöt öfver PresteSt:s inbjudn. i frågan. R. o. Ad. vidblef då sitt förra beslut, ehuru jag, om jag varit närvar., velat biträda PresteSt:s inbjudn., emedan jag anser mig skyldig motsätta mig ett beslut, som genom tvetydighet kan leda till misstydning, och jag derjemte anser oss pligliga att ej vara småaktiga, då den andra Statsmagten fordrar en grannlagenhetspligt. R. o. Ad:s beslut innefattar en mellanmening, som är tvetydig: men PresteSt:s medför, efter min tanka, ingen fara.
Det innefattar blott, att Ständerna sjelfva, i stället för R.
St:s fullmägtige, böra till K.
M. ingå med bicoreglementet, och delta hade varit bättre att antaga.
Angtde sjelfva saken, eller frågan om brcoreglementets öfverlemnande till K.
M:s pröfning, har jag redan tillförne, vid flera tillfällen, yttrat min mening.
Jag anser det således hvarken behöfligt eller lämpligt att vidare utveckla mina åsigter rörtde detta ämne, helst föremålet för nuvar. öfverläggning synes endast angå formen för denna frågas slutliga behandling.
Jag får altså, hvad berörde formfråga beträffar, afgifva den förklaring, att jag, så vidt min förmåga medgifvit, sökt inom BancoTJtsk. bidraga till det beslut, som föranledt de härstädes nu uppstämda bedröfliga klagovisorna.
Bevekelsegrunden till detta handlingssätt, hvilken jag anser mig äfven höra öppet tillkännagifva, har icke varit någon annan än den fasta öfvertygelsen, att ett sådant förfarande, som Utsk:s ordförande och minoritet yrkat, varit stridande mot både grundlagarna och den för dylika riksdagsfrågors behandling allmänt antagna, dermed öfverensstämmande praxis. — Gr.
Frölich har ganska riktigt erinrat, att den väckta frågan om b:coreglementets öfverlemnande till K. M. af R.
St. vore en ny fråga; men just af denna anledn. måste densamma, tvärtemot hvad den ädle Grefven påstått, förfalla i likhet med andra sådana frågor, röride hvilka 2:ne RiksSt. stadnat emot 2. R. o.
Ad. samt PresteSt. hafva nemi. beslutat, att b:coreglementet skall af R.
St. öfverlenmas till K. M.; hvaremot de öfriga 2:ne RiksSt:n förklarat, det ett sådant öfverlemnande af berörde reglemente icke skall äga rum.
Den härom väckta motionen har följaktligen blifvit afslagen af dessa 2tne Stånd, och någon sammanjemnkning af RiksSCus olika beslut har, vid sådant förhållande, ej ålegat Utsk., enär ingen lärer med skäl kunna bestrida, det ju icke denna fråga var af den natur, att den kunde förfalla.
Nu gallan-* de instruction för BancoUtsk. innehåller bland annat, att endast nya stadganden, som Utsk. anser böra införas uti b:coreglementet, skola understallas R.
St:s pröfning och godkännande.
Till följd häraf har Utsk. i allmänhet hos R.
St( anmält allenast sådana reglementariska föreskrifter för Bankens förvaltning, hvilka Utsk. funnit böra erhålla en förändrad lydelse i sak, hvaremot Utsk. trott sig ej behöfva un - Den ao Maj f. m. clerställa R.
St. de af dem förut godkända föreskrifter, hvilka, med någon ändring i redactionen, komma att äfven framdeles tjena Bancofullmägtige till efterrättelse.
Detta är också anledn., hvarföre icke någon anmälan om den s. k. slutmeningen i det vid sisth riksdag utfärdade reglemente skett, enär, sedan den väckta frågan om ändring uti denna slutmening, enligt hvad jag redan upplyst, förfallit, det synts Utsk. gifvet, att det komme att förblifva vid hvad häruti nu är stadgadt.
Med verklig förundran har jag hört ordföranden i Oecon.- Ulsk., Gr. Horn, instämma uti det yttrade klandret af BancoUtskts förfarande samt förklara detsamma hafva varit otillbörligt.
Det är nemi. just Oecon.Utsk., som både vid denna och föregående riksdagar gifvit de flesta exemplen på en sådan underlåtenhet att bos K.
St. anmäla de frågor, sorn genom RiksSt:ns stridiga beslut förfallit, — en anmälan, hvilken också synes mig vara helt och hållet öfverflödig, enär RiksSt;n alltid genom prot.-utdr, meddela hvarandra sina beslut i hvarje fiåga.
Såsom ledamot af Exped.Utsk. har jag vid innevar. riksdag varit nödsakad taga en närmare kännedom om det sätt, hvarpå de flesta riksdagsärender blifvit afgjorda, och denna kännedom har endast vunnits genom berörde prot.-utdr., utan att jag kan erinra mig, det Utsk:n vid andra tillfällen, än då sammanjemnkn. af de skiljaktiga besluten i någon eller några delar af ett betänk, eller omröstning i förstärkt Utsk. ansetts böra äga rum, hos R.
St. anmält, huru frågorna blifvit af de särskilda RiksStrn slutligen afgjorda.
Horns yrkande, att BancoUtsk. måtte casseras, torde det tillåtas mig fästaden stränge ledamotens uppmärksamhet derpå, att i händelse ingen annan cassationsgrund förefinnes än Utsk:s behandling af nu ifrågavar. ärende, måste, derest samma förfarande skall medföra samma följder, såväl Hr Gr. och ordföranden som de öfriga ledamöterna uti Oecon.Utsk, komma att jemväl, i sällskap med BancoUtskrs pluralitet, casseras.
— Jag kan visserligen ej räknas bland dem, som söka tillvälla Utsktn en myndighet öfver R.
Jag hatar tvärtom denna likasom ali annan ustirperad magt; men jag anser Utskrns ledamöter äga en ovilkorlig rättighet att handla enligt sin öfvertygelse om våra grundlagars rätta mening uti de frågor, som tillhöra Utsk:ns afgörande.
Ogillas åter deras förfarande af R.
St. och föreskrifva dessa ett annat handlingssätt, inträder skyldigheten för utskrsledamöterna att antingen ställa sig sådana föreskrifter till efterrättelse eller frånträda sina platser.
I öfverensstämmelse med denna åsigt får jag, för min enskilda del, förklara, att, om pluraliteten af RiksStm ålägger BancoUtsk. att rörtde förevar, fråga uppgöra och till R.
St. aflemna förslag till voter:spropos:r, jag ingalunda skall undandraga mig att fullgöra denna föreskrift; men intilldess, och så länge jag såsom utskcsledamot endast har att Den 10 Maj f. m. följa min egen öfvertygelse om hvad som är rätt och grundlagsenlig!, anser jag mig icke höra frånträda densamma, äfven om denna öfvertygelse skulle afhålla mig från ett sådant handlingssätt, som åtskilliga värda ledamöter af detta Stånd önska.
Huruvida de af några ledamöter förespeglade vådorna af BancoUtsk:s sätt att tolka grundlagarna skola uppkomma, torde först framtiden kunna afgöra.
Mig synes emedlertid, som nu icke ens någon tolkning af grundlagen vore i fråga, utan allenast huruvida densamma skall tillämpas efter sin bokstafliga lydelse eller icke.
— Dessa mina åsigter har jag velat öppet uttala och får sluta med den förnyade förklaring, att jag, såsom delaktig i BancoUlskts Beslut, underkastar mig i alla hänseenden det ogillande och det klander, detsamma tillskyndat Utsk.
Jag skall ej yttra mig angående sjelfva saken, utan blott hvad formen angår; men i afseende på BancoUtsk:s sätt att behandla sådana formfrågor får jag i minnet återkalla, huru jag redan förut, då Utsk:s Betänk.
N:o i36 förevar rör:de sammanjemnkn. af RiksSttns olika beslut i frågan om Discontverkets organisation, visade, huruledes Utsk. der uraktlåtit iakttagande af all form, dymedelst att Utsk., under förebärande, att 2 Stånd fattat beslut i ämnen, deri inga föreskrifter förut funnos, förklarade, att dessa beslut borde förfalla, ehuru Utsk. härvid ådagalade en sådan okunnighet, att Utsk. äfven lät sådana frågor förfalla, hvarom förut var stadgadt.
Vidare får jag erinra Hr Stuart, huru BancoUtsk. i betänk.
N:o 144- på eoe^ sätt beräknade BorgareStts beslut om de nya sedelvalörerna; ty valören på 10 r?dr, sorn finnes i gamla reglementet, blef, på bifall af a Stånd, underkastad votering, hvaremot frågan örn en valör på 16: 32, som likaledes finnes i gamla reglementet, icke af Utsk. underkastades votering, utan ansågs förfallen, Jag anhåller, att Hr Stuart ville upplysa, huru sådant kunnat tillkomma, eller huru det står tillsammans med den tolkning, han i dag gifvit åt grundlagens bud om förfallna frågor, Beträffande i öfrigt Hr Stuarts påstående, att i den nu förevar, frågan om b:coreglementets öfverlemnande till K, M. det gamla stadgandet skulle förblifva ofövändradt, så är denna uppgift alldeles oriktig'; ty om slutmeningen i i83o års reglemente, der det särskilda uppdraget åt
Bancofullmägtige att öfverlemna reglementet till K- M, då blef inlaget, skall räknas såsom en del af sjelfva reglementet, så får jag fästa uppmärksamheten derpå, att denna slutmening lyder så här, och jag anhåller, att Hr Stuart ville med noggrannhet följa den uppläsning deraf, sorn jag nu ber att få göra, Dess lydelse är följande: ”Sedan BancoUtsk, såväl utur äldre ordningar och reglementen, sorn på grund af R, St;s vid innevar. riksdag fattade beslut, upprättat och satniuaufattat deJta reglemente, och detsamma
Den ao Maj f. ra. befunnits äga den öfverensstämmelse med de i lagen för R.
St:s Bank innehållna grundbestämmelser, som i 7 § af samma lag föreskrifves, så hafva R.
St. detta reglemente till ovilkorlig efterlefnad och iakttagande, intilldess annorlunda kan i vederbörlig ordning förordnas, gillat och godkänt; kommande dock derjemte de äldre oförändrade stadganden, instruetioner och förordnanden att iakttagas, såvidt de vid förekommande särskilda händelser, utan stridighet med här utstakade grunder oell gifna speciella föreskrifter, må kunna tjena till någon efterrättelse.” ”Särskildt uppdrages och auetoriseras Bancofullmägtige” — Hören nu på mina Hrr! — ”att till K. M. i und. öfverlemna en afskrift af detta reglemente; hörande derjemte fullmäglige, i händelse flera eller färre utaf de i detsamma befintliga stadganden, som äro af den egenskap, att nåd. kungör, för deras allm. tillämpning och verkställighet hör föregå, icke vid riksdagens afslutande hunnit blifva från R.
M. göra und. anmälan i berörde hänseende.”
I händelse nu denna slutmening skall anses för en sådan del af reglementet, till hvars förändring erfordras trenne
Stånds beslut, så bör väl en sådan princip gälla för allt, hvad slutmeningen innehåller, och således alldeles ingen ändring i i83o års reglemente kunnat ske, utan att minst 3 Stånd derom beslutat.
Men nu har likväl Utsk. ej underställt RiksSltns pröfning alla de redactionsförändringar, som Utsk. vid denna riksdag vidtagit; och i parenthes får jag säga, att jag önskar, det reglementet ej på detta sätt må blifva ofullständigare än förut.
Utskrs förfarande i den delen står således i strid med slutmeningen af i83o års reglemente, i händelse den skall anses oförändrad quarstå ; men för min del anser jag ej Utsk. bundet af denna slutmening, lika litet som R.
St., och det är då gifvet, att Utsk. olagligen behandlat den nu förevar, frågan.
Då riksdagen nit snart nalkas sitt slut, och det således är anleda., alt Ståndet anbefaller Utsk. all möjlig skyndsamhet, får jag anhålla om den propos., att Utsk. ålägges inom 2 dagar inkomma med anmälan om de olika beslut, hvaruti RiksSlIn i ämnet stadnat.
De tvenne sista talarne hafva uppehållit R. o. Ad. med långa tal utom ämnet, dem jag vill förbigå.
Frågan är att genom prot.-utdr. ålägga Utsk. att inkomma med betänk, i ämnet, och dertill ger grundlagen rättighet, utan afseende på sannfärdigheten af Gr.
Frölichs uppgift; ty R. o. Ad. vet ändock, att Utsk. ännu icke inkommit med sammanjemnknrsförslag, och detta kan Utsk, åläggas, förslaget må i öfrigt blifva huru som helst, Jeinnförelsen med Constit.Ulsk:s förfarande skall jag ej 1111 till besvarande upptaga, enär jag får tillfälle dertill under discussionen öfver det mål, sorn näst efter finnes uppfördt på 238 Deu 20 Maj f. m. föredragn.'slistan.
Nu vill jag blott anhålla om propos., alt BancoUtsk. må åläggas till nästa fredag inkomma med sitt betänk, i ämnet.
Ilr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Lika med en värd talare kan icke heller jag betvifla sannfärdigheten af Gr.
Frölichs uppgift och instämmer derföre i allo med Gr. Horn ang:de Utskrs förfarande, som jag anser otillbörligt.
Jag får blott tillägga, att om BancoUtskrs yttrade åsigler skulle få utveckla sig i mannaåren, såsom nu på sednare dagar skett i ynglingaåldern, befarar jag, att det skulle leda till fullkomlig inkräktning på R.
Ingen har emedlertid tillvitat Utsk. någon brottslighet; men daen ledamot sjelf talat derom och om orubbligheten af sin öfvertygelse, må det äfven vara tillåtet för andra att yttra sin.
För min del ser jag här 2 Stånd, som beslutat att öfverlemnande! af b:coreg!ementet till K.
M. skulle ske af R.
St., och andra 2, som sagt, att det skulle ske genom R.
St:s fullmägtige i Banken, och vid sådant förhållande finner jag ej Utsk. berättigadt alt undertrycka de 2:ne förstnämnda Ståndens mening.
Som enskild man får jag derjemte uttrycka den öfvertygelse, att
Konungen äger rätt att fordra reglementets öfverlemnande af Ständerna sjelfva, och denna öfvertygelse skall jag äfven på ett annat ställe söka göra gällande.
Nu inskränker jag mig till att instämma med dem, som yrkat, att BancoUtsk. inom 2tne dagar skall inkomma med anmälan om de olika beslut, hvari RiksStfn stadnat.
Jag gillar ej utflygler utom ämnet, men ber, i anledn. af 2:ne talares yttranden till mig såsom ledamot i Oecon.Utsk., att få förklara, att Oecon.Utsk. aldrig, såsom BancoUtsk. nu, förfarit och aldrig lemnat någon aterremiss obesvarad.
Om två Stånd stadnat emot två, har sådant alltid blifvit anmäldt, och Hr Stuart har således alldeles orätt tillämpat på Oecon.Utsk., hvad jag i afseende på BancoUtsk. yttrat i anledn. of detta Utsk:s försök att usurpera en magt, sorn ej tillhör detsamma.
Jag har sagt, att slutligen återstode ingen annan utväg än cassering, och jag förblifver fortfarande dervid, att R.
St. böra cassera sådana Utsk.
Jag medgifver, alt Utsk., om det är consequent, kan vägra att inkomma med betänk., om ej anmodan derom sker af tre
Stånd; men detta vore att sätta kronan på verket, och jag hoppas dessutom, att de öfriga Stånden äfven skola finna det obehöriga af Utsk:s handlingssätt.
Den värma, discussionen synes hafva antagit, ger föga hopp att genom argumentation kunna göra sin mening gällande.
Jag skall dock försöka, och her att få erinra, att frågan angår en motion till ändring i bicoreglementef.
Detina hafva 2:tie Stånd afslagit, och den Den ao
Maj f. m. mäste sålunda anses förfallen, samt i ämnet förblifva vid hvad förut varit stadgadt.
Vid 1823 års riksdag gjordes motion om den ändring i discontreglementet, att omsättning af lån skulle ske med t'q hvarje gång.
Två Stånd stadnade mot två, och fråga uppstod i anleda, deraf, om motionen skulle anses förfallen eller underkastas votering i förstärkt Utsk.
Frågan härom hänskjöts till Constit.Utsk., som beslöt, att motionen skulle förfalla, sedan 2 Stånd stadnat mot hvarandra.
Hjärne har behagat finna motsägelse i mitt yttrande; jag är likväl ej nog lycklig att hafva kunnat följa hans tankegång tillräckligt, för att fatta hans bevisning, än mindre, huruvida han lyckats vederlägga mig.
Han har talat om grannlagenhet.
Detta är ett ömtåligt ämne, och jag ber att i minnet få återkalla, att då vid en föregående riksdag R. o. Ad. skulle öfverlemna Ridd.Ordn. till Konungen, uppstod fråga, om den skulle, på sätt förut öfligt varit, lemnäs till stadfästande.
Man fann detta sätt ej nog grannlaga, och skrifvelse afgick med begäran till Konungen, att han ville bifalla den af R. o. Ad. beslutade nya Ridd.- Ordn., i fall han icke fann densamma stå i strid med grundlagen; men hvartill detta ledt, har man sedan erfarit.
En af Konungens rådgifvare har nämnt om ynglingaåldern, med en slags hotelse om hvad som kunde inträffa i mannaåren.
Jag minnes ännu de menlösa tider, då man var barn, och det fägnar mig, att vi åtminstone kommit till ynglingaåren.
Jag ämnar icke göra Hr Rosenblad säl— skap under den oförmodade utflygt han nyss företagit, och derivid han ingått uti en vidlyftig afhandling om R.
St:s för nu förevar, frågas bedömande helt och hållet främmande beslut, angtde valörerna af Bankens sedlar och föreskrifterna för
Discontens förvaltning m. m.; men jag har ansett mig böra förklara, att hvad som blifvit dels af honom och dels af andra talare anfördt, till ådagaläggande af oriktigheten uti BancoUtsk:s förfarande, icke förmått i någon mån rubba min redan yttrade öfvertygelse, alt Utsk. uti ifrågavar. hänseende handlat i fullkomlig öfverensstämmelse med de för riksdagsärendernas behandling antagna och stadgade former.
Jag fortfar således att hysa den mening, att Utsk. uti dessa former äger ett tillfyllestgörande försvar för sitt handlingssätt.
De oriktiga och missledande uppgifter, som Hr Rosenblad tillvitat mig, torde lätteligen kunna förklaras genom ett icke ovanligt missförstånd å hans sida af hvad jag yttrat.
Horn synes icke hafva riktig reda på beskaffenheten af den fråga, som utgör egentliga föremålet för denna discussion.
Hr Gr. har nemi. tadlat Utsk. för dess uraktlåtenhet att besvara erhållna återremisser.
Utsk:s utlåt, i anledn. af åtefremisserna, rör:de b:coreglementets öfverlemnande till K. M. af R.
St. sjelfva, har dock redan blifvit icke allenast afgifvet, utan ock af RiksSUn pröfvadt; och det ar just i följd
Den ao M a j f. ra. af RiksSttns vid detta utlåt:s afgörande fattade beslut, som Utsk. ansett frågan om ett sådant öfverlemnande hafva förfallit.
Såsom exempel på ett dylikt förfarande af Oecon.- Utsk. som det, hvarför BancoUtsk. nu fått uppbära så skarpa förebråelser, torde jag endast behöfva åberopa förstnämnde
Utskts behandling af de vid denna riksdag väckta och af Utsk. understödda frågorna om åtskilliga köpingars anläggande, hvilka frågor, i följd deraf att 2:ne RiksSt. bifallit och 2tne afslagit Utskrs framställningar, förfallit, utan att Utsk. med någon särskild anmälan härom till RiksStjn inkommit. — H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt har täckts bevärdiga de yngre ledamöterna af detta Stånd med en förmaning, hvilken dessa ledamöter troligen komma att lägga på minnet, såsom en ledtråd för deras framtida handlingssätt.
Hvad mig särskildt beträffar, är jag dock beklagligtvis icke nog lycklig att nu kunna ställa mig denna förmaning till efterrättelse.
Oaktadt den ungdom, hvarför den ädle Grefven synes hafva förebrått mig, äger jag likväl den stadga i öfvertygelsen, alt hvarken hotelser eller förmaningar förmå ändra min åsigt om hvad som är rätt, och hvilken åsigt jag altså icke kommer att frånträda, förrän j; blifvit öfverbevisad om dess oriktighet.
I fall man i fseende på förevar. frågas behandling af BancoUtsk. vill jartiskt öfverväga, hvad som härvid förekommit, torde var och en ulan svårighet kunna bedöma, antingen Utsk. £ >rt någon lex in casu och sålunda förtjent de erhållna för jråelserna, eller om detsamma endast noggrannt följt grum agarnas uttryckliga föreskrift och allmänt antagen praxis.
Jag vill ej vidare förlanga denna discussion, enär de sl diga meningarna rörtde detta ämne i allt fall synas vara så bestämda, att åtminstone inom detta Stånd någon jemnkni ; deruti icke är sannolik; hvadan den lämpligaste utvägen tt få frågan afgjord torde vara att ju förr desto hellre ! rida till votering.
Då jag såsom edamot af BancoUtsk. hört, att man gjort detta Utsk. nog skarpa förebråelser för okunnighet och usurpation af Ständernas rättigheter, har jag dock ej velat upptaga detta till besvarande, emedan jag vet mig hafva handlat efter min åsigt om grundlagen, likväl utan att derigenom vilja göra på samma sätt som decemvirenia i Constit.Utsk., hvilka icke ens rättat sig efter R.
Sirs bestämda beslut och gifna föreskrifter.
Jag har begärt ordet i anledn. af Frih. Cederströms yttrande, att min anmälan ej förtjent afseende.
Jag har ock gjort den utan någon sådan beräkning och blott velat hafva den förvarad i prot.
För öfrigt får jag äran tillkännagifva, att Utsk. är oförhindradt att två timmar efter erhållet prot.utdr. om R. o. Ad:s beslut sammanträda, för att deröfver yttra sig.
Hr Den 30 Ma j f. m.
Jag hade ej amnat vidare yttra mig och skall derföre nu varn kort.
Ehuru jag ej varit lycklig nog att kunna dela Hr Cederschjölds tankar, hade jag väntat inig den rättvisa af honom, att han rätt uppfattat och tolkat mitt förra yttrande; ty den grannlagenhet, hvarom jag 'alade, är ingalunda af sådan art, som Hr Cederschjöld trott.
Jag yttrade redan förra gången jag hade ordet, att jag ej gillade R. o. Ad:s beslut, emedan det innefattar en mellanmening, som ej tillkommit blott af grannlagenhet, utan innebär en tvetydighet, ledande till misstag, då deremot PresteStts beslut blott uttrycker en grannlagenhetspligf.
För öfrigt ber jag att få häfva en förvillelse, begången af Gr.
Äfven jag anser ej möjligt, att Oecon.Utsk. lemnat en återremiss obesvarad; men sedan återremissen blifvit besvarad och derefter 2 Stånd slädnät mot 2, har frågan fått förfalla utan särskild anmälan derom.
Jag ber Grefven erinra sig clt försök, som gjordes, att Oecon.Utsk. skulle uti en fråga uttrycka samma åsigt som nu BancoUlsk., i anleda. hvaraf just jag föreslog en stroph, som tydligen ådagalade, att vi ansågo oss för en R.
St. underordnad delegation.
Trogen del urskiljande af ämnet, jag redan gjort, uppskjuter jag att yttra mig öfver Hr Stuarts framställning om Utsk:s beslut, till dess vi få se det; men då jag hört föreslås, att Utsk. skulle få tre dagars anstånd för afgifvandet af detsamma, anhåller jag om inskränkning deri, så att beslutet må kunna oss föredragas om lördag.
Andra talare hafva redan anmärkt, att fråga nu ej är, om sjelfva saken skall förfalla eller ej, utan blott om Utsk. skall inkomma med svar.
I afseende derpå har man sagt, att intet exempel funnes, att något Utsk. till Stånden inkommit med anmälan, när två Stånd stadnat mot två.
Jag har just exempel i hand på motsatsen, eller på gjorda anmälanden från Utsk., icke blott der två Stånd stadnat mot två, utan äfven då tre
Stånd stadna mot det fjerde.
Sådant är förhållandet med Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 65, Stats- och BevilIn.Utsk:ns N:o 57 samt StatsUlskls betänk.
N;ris 4^4; 455 och 456 m. fl. Hr Stuart:
Jag anser mig nödsakad helt och hållet jäfva de af Hr v.
Hartmansdorff anförda exemplens tillämplighet på nu förevar, fråga.
De af den värde talaren åberopade utlåttn angå endast sådana mål, uti hvilka 2 RiksSl. beslutat återremisser och 2 Stånd, genom bifall eller afslag till Utsk:ns första betänkm, redan yttrat sitt ogillande af de väckta motionerna.
Som dessa i följd deraf förfallit, 22 IT. 3» Den 20 Maj f. m. hafva Utsk:n ansett de erhållna återremisserna icke kunna föranleda annan åtgärd, än att RiksStm, till svar å desamma, derom underrättades.
Ett undantag härifrån innefattas visserligen liti Bevilln.Utskts utlåt.
JN:o 65; men i afseende pä detta utlåt, förekommer det särskilda förhållande, att sedan 3:ne RiksSl. först bifallit det af Utsk. framställda förslaget, hade Utsk., med anleda, af det 4:de Ståndets deremot afgifnä protest, frångått samma förslag, hvarefter förstnämnde RiksSt. medgifvit dess förfallande.
Pä sätt jag redan upplyst, är nu deremot icke fråga om någon af BaneoUtsk. obesvarad återremiss, utan endast om tydningen afRiksSttns fattade beslut.
Jag hemställer, om väl det sökta ändamålet kan vinnas genom den procedur, man föreslagit.
Jag skall visserligen icke för min del motsätta mig ett sammanträde med Utsk. i denna eftermiddag, om så påfordras; men är Utsk. också skyldigt att rätta sig efter e.tt Stånds gjorda föreläggande?
Hvad PresteSt. beträffar, tror jag, att motion i samma syftning der blifvit väckt i dag, emedan en ledamot så sagt; men hvad de öfriga Stånden angår, torde det vara bäst anmoda dem att fatta enahanda beslut.
Jag begärde ordet i anledn. af de betänkligheter, Frih.