Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Min enskilda mening är visserligen lika, som jag yttrade för 17 år sedan, att de ifrågavar. personerne borde vara uteslutne från bänkmls-valet; och att Ridd.Ordn. fördenskull är, om ej stridande mot grundlagen, såsom många hafva påstått, dock mindre fullständig, au hon borde vara, i sina uteslutande föreskrifter.
Men denna mening har ej varit Ståndets under de 7 riksdagar, som sedan den första constitutiva ägt rum, ej heller har den varit K.
Mits, vid utfärdandet af de 5 särskilda Ridd.Ordnir, hvilka, efter Rrksd.Ordnls stiftande, blifvit oss till efterrättelse meddelade.
Om nu Ståndet, vid denna riksdag, ar af annan mening, så kan den likväl icke lagligen göras gällande, hvarken af flere eller färre, förrän ordalydelsen af 18 §:n Ridd.Ordn. blifvit i behörig ordning, med Konungens samtycke, förändrad.
Landtm, kunde och borde följaktligen vägra propos. på en fråga, som icke var någon annan, än den, huruvida Piidd.Ordnls bokstaf, understödd af alla föreg, riksdagars bruk och 2lne Adelns uttryckliga beslut/, skulle gälla eller icke.
— Landtmis skyldighet att ej något annat föreslå, än hvad som erfordras till verkställighet af det grundlagarna, R i d d. O r d n., e 11 e r Ståndens ordningar och beslut föreskrifva, är af Riksd.Ordnis 45 §. honom uttryckligen ålagd.
Jag beklagar blott, att Hr Frih. o. Landtm, slutligen gaf efter för ropen, och meddelade en propos., hvars följder Frih.
Cederström och Hr Lefren genast anmärkte, och hvilka jag befarar, att vi med tiden få ännu mera röna.
Pluraliteten var dock icke större, än att den berott på den förseglade sedeln, om jag sjelf röstat med.
Den 21 Januari. 51 Jag gjorde det ej, emedan jag skyr att deltaga i omröstningar, som jag anser olagliga, och emedan jag trodde, att Ståndet ej skulle sätta sakerna på spetsen i en fråga af så ringa vigt, der motionären, Hr Gr.
Anckarsvärd sjelf velat inskränka sig till en önskan, och hvilken troligen förfallit, om någon af de omtvistade varit närvar, och afsagt sig deltagande i bänknUs-valet.
Mången hade måhända väntat sig en sådan afsägelse af mig, under förglömmande, att jag, för mera än ett år sedan, upphört alt tillhöra de i 4< §:n uppräknade embetsman.
Denna förmodade glömska hos de fleste var äfven, såsom grannlagenhetsfråga, ett sk ii I för mig, att ej deltaga i omröstningen.
Men om dylika voteringar skola utmärka denna riksdag, sä vill jag hädanefter icke underlåta att med min röst söka förhindra, hvad hindras kan.
Hr Frih. o. Landtm., sorn förmodade, att de öfriga RiksSt:n till nästa plenum voro constituerade, och att således de i Riksd.Ordn. bestämda helsningar
Stånden emellan då komme att äga rum, anmodade dem af R. o. Ad:s ledamöter, som i Deputationen till de öfrige Stånden ville deltaga, att låta sig dertill hos Ridd.Fiscalen anteckna. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. \ till i e. m.
Tliorsdagen den 23 Januari i84o.
Det är med anledn. af den discussion, som i R. o. Ad:s plenum sisth Måndag föreföll, i följd af väckt fråga om de i 41 §:n Riksd.- Ordn. omförmälde embetsmäns behörighet alt deltaga i de förestående bänkmts-valen, som jag, bemydigad af samtlige i nyssnämnde §. uppräknade tjenstemän, StatsMinistrar, Statsråd, Justiliscråd, Hof-Canceller och Stats-Secret., hvilka på Riddarhuset äga säte och stämma, tagit mig friheten begära ordet, för att vördsamligen inför R. o. Ad. tillkännagifva, det allas vår redan på förhand fattade afsigt varit, och ännu fortfarande och lika bestämdt är, att icke uti några bänkm:s-val under detta riksmöte deltaga.
För denna min vördsamma anmälan utbeder jag ett rum i R. o. Ad:s protocoll.
Gr. Snoilsky, Nils, och Hr Stråle, Nils Willi., yltrade, att de, hvad dem anginge, instämde med Frih. von Schulzenheim. 52 Den a3 Januari.
Med anledn. utaf det yttrande, som Frih. von Schulzenheim och åtskilliga Justitiaeråder haft, att de frånsäga sig deltagande i bänkrmsvalet för denna riksdag; anser jag, för min del, all svårighet för det förestående bänkmls-valet, grundlagsenlig! förfallen.
Ehuru jag, för mer lin ett år sedan, upphört att vara tjenstgörande’ StatsSecret.
, och således att tillhöra de i 4lS-'n Riksd.Ordn. uppräknade personer; likväl och som jag vet, att åtskillige ledamöter af detta Stånd äro af en annan mening, anser jag mig höra förklara, att jag hvarken ämnat eller ämnar deltaga i det förestående bänkm:s-valet.
Sedan samtlige de personer samt andra höga embetsman, hvilka i q.t §:n uppräknade äro, till prot. tillkännagifvit, att de icke komma att deltaga i R. o. Ad:s nu förestående bänkm:s-val; föreställer jag mig, att all den följd, sorn R. o. Ad. åsyftat med sitt sisth Måndag fattade beslut vunnits, och att således R. o. Ad. skulle kunna, i afseende å detta beslut, låta härvid bero.
Den fråga, hvarom i ett föregående plenum tvistats, är nu factiskt löst.
Här har icke blifvit tvisladt om, huruvida någon ändring eller förklaring skall äga rum, utan blott huru man skall gå tillväga, för att verkställa en § af grundlagen.
Det har nu blifvit till— kännagifvet, alt sådant kommer att ske, i enlighet med hvad Husets fleste ledamöter yrkat; ochanser jag således, att saken är slut och att det beslut, R. o. Ad. förut fattat, nemi, att yrka propos., nu kommer att förfalla.
Bänkm:s-valet kommer sålunda, efter hvad Frih. von Schulzenheim förklarat, vid denna riksdag att för sig gå i grundlagsenlig ordning; men till förekommande af tvistigheter för framtiden, vill jag föreslå, att åt det blifvande Ridd.Utsk. måtte uppdragas att inkomma med förslag till 18 §:ns i Ridd.Ordn. bringande i öfverensstämmelse med 4i §:n i Riksd.Ordn.
Hr Stuart, Carl Gustaf: R. o. Ad. beslöt sisth Måndag, att Ståndets yrkande, att Landtm, skulle framställa den propos., som då blef begärd, borde till Const.Utsk. hänskjutås.
Detta beslut, genom votering fattadt, anser jag icke kunna ändras, ulan måste det leda till ovillkorlig påföljd.
För min del kan jag ej finna, det afsigten med berörde beslut är uppnådd derigenom, att Konungens samtlige rådgifvare nu förklarat sig icke vilja i bänkm:s-valet deltaga.
Jag anser det vara af stor vigt, att ett beslut icke ändras eller rubbas, och tror det således vara nödvändigt, att det beslut, som blifvit genom votering fattadt, går i verkställighet.
Jag yrkar följakth, att, i öfverensstämmelse med det beslut R. o. Ad, fattat, frågan hänskjutes lill Coust,- Utsk:s afgörande.
Dcu a3 Januari. 53 Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Jag är till största delen förekommen af den siste talafen , och vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att, enär Hr Frih. o. Landtm, i sista plenum behandlat frågan i öfverensstämmelse med 55 §:n Riksd.Ordn., Hr Landtm, sannolikt icke nu kan, i strid med nämnde §, göra den propos., som åtskillige begärt, att frågan skall förfalla. 55 §:n stadgar, att, sedan propos. blifvit yrkad, som Talman vägrat framställa, öfverläggningen skall blifva hvilande, till dess Const.Utsk. afgjort, hvilkendera af parterna, som sett frågan riktigt, Talmannen eller Ståndet; och jag förmodar således, att Hr Frih. o. Landtm, ur sin egen åsigt icke kan framställa- den propos., Hr von Troil begärt, utan förblifver vid hvad It. o. Ad. beslöt sisth Måndag, hvari, för min del, jag icke kan medgifva någon förändring.
Jemte det jag understödjer det yttrande, som Hr von Troil afgifvit, finner jag mig af mitt förra yttrande i hufvudsaken, så väl som ang:de behandlingssättet, uppmanad att besvara de 2:ne sista ledamöterna som yttrat sig.
Jag skall aldrig brista • i vördnad för lagarna eller i vördnad för det Stånd, hvilket jag har äran tillhöra.
Men jag skulle missförstått de förra och missförstå tystnaden hos detta sednare^ om jag befarade något klander derföre, att jag talar sanning, eller någon fordran, att jag skulle böja mig för hvad jag anser vara olagligt.
Jag kan ej hjelpa det; sanningen måste hafva sin rätt.
Hr Frih. o. Landtm, är för väl öfvertygad om min rena tillgifvenhet, för att kunna taga illa upp framförandet af det fria yttrande, att Hr Frih. o. Landtm, begått ett misstag.
Här är fråga om rätta förståndet af ett grundlagsbud, ty 4> §:n i Riksd.- Ordn. hörer till vära grundlagsbud.
En sådan fråga kan icke på mer än ett sätt komma till discussion inom Ståndet, och detta sätt är tydligen förklaradt i 8i och 83 §§:na R.eg.F. De säga nemi., att frågor om förklaring och ändring i grundlagen skola anmälas hos Const.Utsk.; och det blir först sedan Const.Utsk. funnit dem vara af natur , att af R.
St. kunna afgöras, det blir först sedan Const.Utsk. låtit sitt yttrande afgå till Stånden, som hvarje Stånd enskildt kan tillåta sig att yttra något i frågan.
Till denna fråga var 55 §:n icke lämplig; 8i och 83 §§:na voro de enda tillämpliga, men de kommo händelsevis att förgätas.
Då jag nu visat mig hafya juridiskt rätt, brister jag icke i vördnad för pluraliteten att i lagligt afseende påstå, det både propostn och voteringen är en nullitet och ingenting annat.
Att från en så beskaffad votering göra någon slutföljd, är uppenbart obehörigt; och jag begär, att detta mätte intagas i prolocollet, hvartill jag blott vill lägga, att jag icke afundas glorioln af en sådan seger, då man blott erinras derom, att af R. o. Ad:s antecknade och äfven närvar, ledamöter, 23o icke voterade, derföre att de, lika med mig bedömde behandlings - 54 Den a3 Jan ua ri. sättet; och likväl vill man erkänna denna pluralitet för att vara Ståndets mening.
Jag liänskjuter detta till herrarnes egen rättskänsla.
Leo nh.:
Om del vore fråga örn att frambära till Hr.
Frih. och Landtm, den gärd af aktning, hvaraf jag är lifvad, är jag öfvertygad, att Ståndet deruti skulle förena sig; men här är endast fråga om, huruvida ett en gång fattadt beslut skall gälla, eller förklaras icke vara fattadt.
Detta prsejudicat skulle blifva vådligt, och jag ber att få reservera mig mot en sådan åtgärd, hvars följder, tagna i början på riksdagen, skulle kunna leda till alltför obehagliga resultater.
Anmäldes och emottogs på vanligt siitt en Deputation ifrån Hederv. BondeSt., anförd af Riksdagsmannen ifrån Elfsborgs Län, Hans Jansson, hvilken yttrade:
Enligt grundlagens föreskrift i 25 §:n Riksd:sOrdn., och efter öflig plägsed, tillhör det BondeSt., att till sine resp.
MedStånd, vid delta nu började riksmöte, frambära siri välkomsthelsning och lyckönskan, hvilken hos H. R. o. Ad. genom oss, BondeSt:s Deputerade, nu vördsamt aflägges.
Stora och vigtiga händelser, som i hög grad ådragit sig nationens uppmärksamhet, hafva timat i vårt fädernesland sedan sista riksdag.
Då BondeStts
Ombud af sina eommittenter erhållit uppdrag alt, efter yttersta förmåga, söka medverka till sådana <100811111110116110 beslut och reformer, hvilka leda till ett stadgadt förtroende mellan Regering och Folk, till nationens belåtenhet och samhällsskickets förbältring; är det med gladt mod BondeSt. hoppas kunna kraftigt stödjas af en upplyst och nied tidsandans fordringar öfverensstämmande opinion inom H. R. o. Ad. — öfvertygadt, som BondeSt. är, att den sanna äran vinnes, icke blott genom lysande bedrifter pä stridens fält och trogna tjenster åt Konungen, utan ock genom ädel och lugn sjelfständighet i fosterländska rådslag.
BondeSt. tillönskar H. R. o.
Åd. framgång och lycka i alla dess, vare sig euskildla eller allmänna, till fosterlandets bästa, ledande företag, och utbeder sig att i R. o. Ad:s ynnestfulla vänskap alltid få vara inneslutet.
Hr Frih. o. Landtm, svarade: R. o. Ad. emottager med sann erkänsla det Hederv.
Bonde-St:s helsning och uttrycken af dess tänkesätt; och får jag, på R. o.
Ad:s vägnar, anhålla , att Hederv.
Deputerade till BondeSt. återföra försäkringarna örn R. o. Ad:s medverkan till allt hvad som kan befordra fäderneslandets gagn och bästa, samt betygandet af R. o. Ad:s vänskapsfull förtroende för det Hederv.
Sedan Deputationen, på vanligt sätt utbeledsagad, afträdt, uppropades Den a3 Jann a r i. 55 Hr von Troil, som yttrade: 1 fullkomlig motsats mot Frih. Boye, anser jag R. o.
Ad:s sednaste voter ing hafva varit en af de vigtigaste, som ägt ruin; enär den ådagalade Ståndets fasta beslut att förblifva trogen grundlagen ulan alla considerationer.
Skulle den hafva varit föranledd afen tillfällighet, på satt Frih. velat antyda, vore det beklagligt för Husets ansende; men jag vågar hoppas, alt det så icke är.
Hvad åter det formella af saken angår, så har resultatet, som vid voteringen söktes, redan vunnits.
Att nu gå till fr amdeles blifvande Const.Utsk. och af detta Utsk. begära e 11 åläggande för Talmannen att framställa propos., huru vid ett visst tillfälle skall tillgå, hvilket tillfälle redan är för I i del, och vid hvilket utgången varit sådan man önskat; det kan jag ej finna vara rätt.
Jag tror dessutom, att den värde talare misstagit sig, som sagt, att Ståndet genom sin votering förklarat, att frågan skall förblifva lrvilande, infil dess Const.Utsk. utlåtit sig deröfver.
Ståndet har endast afgjord, att det fordrar propos.; det var sedermera Hr Landtm., sorn, då han icke, oaktadt Ståndets fordran, ville framställa propos., förklarade alt frågan skulle blifva hvilande.
Atl en sådan hvila icke vore möjlig , visar sig bäst deraf, att frågan måste vara löst, innan Utsk:n kunde sättas; och den kunde icke lösas på annat sätt, än som nu skett, eller också på det sätt, att propos. blifvit framställd före bänkm:s-valet, antingen af Hr Landtm, eller någon annan.
Delta var redan vid yrkandet af propos:n insedt af båda parterna, oell det är för att icke, efter ett steg som medfört åsyftad verkan, sluta med en orimlighet, som jag yrkar, att frågan om den yrkade propos:n numera måtte förfalla.
Hr L efron, Johan Pehr:
För min enskilda del, får jag frambära min tacksamhet lill de herrar, som föranledt den framställning Frih. von Schulzenheim nu gjort.
Grunden härtill är, att jag icke ser någon möjlighet alt lösa den fråga, i hvilken R. o. Ad. inkastat sig genom sin diskussion sisth Måndag.
Desse herrar hafva löst frågan praktiskt,, hvarföre jag ånyo förklarar dem min tacksamhet, och älskar att hoppas, att R. o Ad. icke skall komma lill så beskaffade beslut, som icke hafva någon påföljd.
Hvad det formella sedermera angår, så har R. o. Ad. äfvensom de öfriga Stånden en §, nemi. den ö6:te i Riksd.- Ordn., hvilken, om jag ej orätt fattat den, här ar tillämplig i ett fall som detta.
Der heter det nemi.: ”intet ärende må nedläggas utan Ståndens uttryckliga' beslut."
Deraf synes följa, att om Ståndet fattar ett sådant beslut, så får ett ärende nedläggas.
Detta ärende är af den beskaffenhet, att icke kunna hafva någon påföljd, hvarföre jag hemställer, att R. o. Ad. måtte instämma deruti , att ärendet mätte förfalla; och vi bafve derföre att lacka de herrar, som frivilligt afsagt sig att deltaga i bänkm:s-valet. 56
Den a3 Januari.
För öfrigt får jag förena mig med Frih.
Boye i det speciella, att beslutet är en nullitet.
Det iir med förlägenhet jag uppträder för att yttra mig i en fråga, som jag trodde kunna förfalla, och hvilken icke borde blifva föremål för ytterligare öfverläggning efter den förklaring Frill, von Schulzenheim afgifvit.
Jag hörde till minoriteten vid voteringen, och är således nöjd med det formella slut frågan tagit; men jag ber att få protestera mot ett yttrande, som här blifvit fäldt af Frih.
Boye, att han nemi. ansåg R. o. Ad:s tillgörande fölen nullitet.
Jag beklagar, att ett sådant yttrande kommit från en man, känd för en bland de mest lagfarne af våra jurister.
Jag, för min del, kan åtminstone icke förklara för nullitet, hvad ett Stånd förklarat vara dess beslut.
Jag kan ej heller finna det vara rationelt, alt majoriteten skall räknas efter de ledamöter, som äro frånvar., och icke efter dem, som i voteringen deltaga.
Ilr Tersmeden, Carl Reinh.:
Jag förenar mig lill alla delar med Hr v. Troil; men Hr v. Troil nämnde i sitt första yttrande, att Ministerens medgifvande vore en följd af 4i §:n Riskd.Ordn.
Jag hörde icke detta, och får i följd deraf hemställa till Frih. v. Schulzenheim, att han måtte upplysa oss, om detta medgifvande är en följd af ofvannämnde §, eller om det endast är, för alt för denna riksdag gå II. o. Ad. till mötes.
Hr Dalman: I anledn. af Hr Tersmedens yttrande,tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten dervid, att ett förklarande af Frih. v. Schulzenheim icke kan beröfva eller tillintetgöra verkan af ett utaf R. o. Ad. fattadt beslut.
Möjligen skall, när frågan kommer till doms, domaren resolvera, att, sedan nu mera det förhållande, som är omtvistadt, upphört, sjelfva frågan om proposlns framställande också kommer att förfalla.
Men en sådan domare finnes icke, utom Coust.Utsk.
Det är blott denna form jag yrkar, och tror det icke vara skäl alt börja riksdagen med att upprifva ett af R. o. Ad. fattadt beslut.
Min tanke är, att oin intet annat blifvit yttrat, än hvad Hr Gr.
Anckarsvärd anfört, och sålunda frågan om remissen till Const.Utsk. icke vidrörts, Ilr Frih. o.
Landtm., utan någon impuls, kunnat låta frågan behandlas i den form, som 55 §:n föreskrifver; och jag inser icke, hvarföre man skulle compromettera sig med att upphäfva ett beslut, hvilket den fraction af Ståndet, hvartill jag räknar mig, ansett som en ”seger.” Frih. von Schulzenheim:
Jag har icke ämnat deltaga ytterligare i en discussion, som jag, för min del, icke kan betrakta annorlunda, än som en fortsättning af den, som Den 23 Januari 57 som sistl.
Måndag började och 1 hvilken jag var frånvarande.
Då likväl jag blifvit specielt uppmanad att yttra en opinion , nödgas jag besvara denna uppmaning med den förklaring att, efter den utgång sjelfva princip-frågan tog i sista plenum, då den nemi. föranledde till en vägrad propos., och, till följd deraf, en remiss lill Const.Ulsk., jag anser mig, då från var.
, icke nu lillständigt att öfver denna principfråga yttra en bestämdare mening.
Jag ber den värde ledamot, som uppmanat mig, ihågkomma, att jag icke talar ensam i egel namn, utan till följe af ett uppdrag af flere från var. ledamöter af detta Hus.
Skulle jag tillägga några ord, vore det blott dessa: att jag skulle förmoda, att frågan vore factiskt besvarad af hvad jag hade äran förklara.
Jemte vördsam erinran derom, att det var Ilr Gr.
Anckarsvärd, som började debatten sistl.
Måndag, och under betygande af min högaktning och tacksamhet för hans vackra förfarande i dag, då han nu sjelf tillstyrkt frågans förfallande; får jag hos Hr Frih. o. Landtm, ödmjukt hemställa, 0111 icke vi kunde erhålla propos., huruvida frågan må förfalla.
Det var derföre att Frih. Schulzenheim talade i Ministerens namn, som jag gjorde frågan och upprepar den ännu, och tror den icke vara fullt besvarad.
Detta ämne lemnades i förra plenum i ett outredt skick, hvilket alltför väl förekommits från början, örn de ledamöter af Ministeren varit närvar., som nu yttrat sig. R. o. Ad. måste derföre besluta, att 41 §m skall tagas till grund för bänkmans-valet.
En värd talare har ansett sig förhindrad af två skäl att ingå på den propos., som både jag och Hr von Troil framställt till R. o. Ad., för att komma ifrån detta ämne.
Det första skälet var det, att R. o. Ad, genom ett nedläggande af frågan skulle anse sig comprometleradt.
Jag kan icke komma till samma conclusion.
Yäl är i 55 §:n Riksd.Ordn. stadgadt, att, i en sådan casus sorn denna , frågan skall blifva hvilande och remitteras till Const.- Utsk., men det är i samma grundlag stadgadt i nästföljande §, att ärendet kan nedläggas, med Ståndets uttryckliga beslut.
Jag kan icke inse, att
Ståndet comprometterar sig, sedan ändamålet med R. o. Ad:s beslut vunnits, om Ståndet låter dervid bero, med den rättelse för framtiden, som bluen ovillkorlig följd af de motioner, hvilka i frågan redan äro väckta.
Det andra skälet, som den värde talaren anfört, som hinder för honom alt ingå på denna propos., var det, alt, ehuruväl i allmänna förhållanden inför domstolar, när en fråga factiskt förfaller, domaren vanligen förklarar densam1 H. 8 58 Den 23 Jan u a ri. ma vara förfallen, här icke funnes någon domare.
Jag inäste säga, att, när 56 §:n gifven Ståndet rätt att ett ärende nedlägga, Ståndet äfven har makten att besluta huru långt det vill gå.
Skulle jag rådfråga enkelheten oell kortheten i riksdags-förhandlingar, så tror jag, att ingen ledamot här linnes, som icke gerna omfattar tillfället att afslula denna sak; och jag föreslår, att Hr Frill. o. Landtm, täcktes framställa den propos., som Hr von Troil föreslagit.
Jag finner, att en förut fattad föresats att genom stillatigande söka att åtminstone icke inleda snart sagdt öfverflödiga discussioner, är en omöjlighet.
Jag hade, vid uppträdandet i detta plenum, gjort en uppoffring af min öfvertygelse, då jag icke ens omnämnde, att saken, i dess dåvar. förhållande, nemi. att Hr Frih. o. Landtm, vägrade propos., borde gå till ConstUtsk. för att der slitas, hvilkendera sidan i sin åsigt hade rätt eller orätt, de sorn yrkade iakttagande af 4> §:n Riksd.Ordnis föreskrift, eller Hr Frih. o. Landtm., som underordnade den under Ridd.Ordnls förmenta ofullständighet i frågan.
Jag hade, för att ingalunda inleda en discussion, frånträdt min öfvertygelse i denna del; men då Frih.
Boye, under rustningen af ett mer eller mindre grundadt rykte af en ofantlig lagkunskap, framträdt för att göra den motsatta meningen nära nog till ett åtlöje, kan jag ej neka mig att lill prot. anföra, alt jag på ingen grund kan godkänna som verkande vapen de sophismer, som Frih.
Boye mot min och mine medhållares mening anfört, då han sagt, att vi äro de, som söka införa förändringar i grundlagen, fastän det tvertom äro vi, sorn yrka påföljd och efterlefnad af 4i §;n Riksd.Ordnts bestämda och otvetydiga ordalag ; att det äro vi, som yrka grundlagens efterföljd och icke några ändringar.
Jag uther mig R. o. Ad:s tillåtelse att förklara min ledsnad deröfver, att vi börja ett riksmöte med förklaringar frän den andra sidan af nullite' om de beslut, som genom majoriteten kunna åstadkommas.
Van att vid nästan alla riksdagar tillhöra minoriteten, har jag aldrig vågat tillåta mig att förklara den segrande meningen för en nullite'.
Huruvida nulliteten kan försvaras genom lag-kunskaper, kan jag ej förstå; för det första , emedan det visat sig, att saken måste gå efter majoritetens åsigt vid detta tillfälle, och för det andra, emedan jag förmodar, att i fall icke Frih. von Schulzenheims och öfrige ledamöters förklaring blifvit afgifven, hade det beslut, som fattades, absolut haft den verkan, att en annan ordför. än Landtm, mäst framställa denna propos., för alt tillvägabringa de bänkm:s-val, hvilka voro nödvändiga för riksdagens constituerande.
Jag bestrider således helt och hållet all kraft och verkan af dessa ledamöters, Frih.
Boyes och Hr Lefre'ns framställning, att någonsin ett majoritetens beslut kan komma att uppfattas under namn af nullite'.
Den a3 Januari. 5g
För öfrigt förklarar jag mig icke timna deltaga vidare i denna discussion, enär saken är kommen derhän, att bänkmrs-valen kunna för sig gå, och att det är mig likgiltigt, huruvida frågan hänskjutes till Const.Utsk. eller förfaller, då vi otvifvelaktigt vid denna riksdag måste, genom förtydligande af Ridd.Ordn. eller genom dess fullkomliga och otvetydiga bringande i öfverensstämmelse med 41 §-'n Riksd.Oidn., komma att för framtiden undanrödja så obehagliga tilldragelser vid ett, på det hela, så litet föremål.
Jag anhåller om Ståndets öfverseende, att jag tager mig friheten ännu en gång yttra mig i förevar, fråga; men jag anser det vara alltför vådligt, att ändra och upphäfva förut fattade beslut. R. o. Ad. har beslutat att hänskjuta frågan till Const.Utsk. 56 §:n Riksd.Oidn. stadgar, att intet faLtudt beslut må ändras.
Ku har jag likväl hort, att R. o. Ad. skulle förklara ett, efter framställd och justerad propos., genom votering tillkommet beslut för en nullitet Jag kan icke medgifva ett sådant prasjudicat för framliden och begagnar den rätt jag här äger att yttra mig, för att högtidligen protestera mot en sådan förklaring.
Dessutom förekommer här en' vigtig principfråga, nemi. huruvida en mer eller mindre tydlig redaetion af Ridd.- Ordn skall äga kraft att suspendera grundlagen; och det torde derföre icke bestridas, att denna fråga, i fullföljd af hvad redan är beslutadt, hänskjutes till Const.Utsk:s afgörande.
Äfven på denna grund yrkar jag, att R. o. Ad:s fattade beslut måtte gå i verkställighet.
I ordalagen af den propos. jag sist begärde, anhåller jag att få göra en rättelse.
Jag finnér det af Hr L agerhjelm nyttjade ordet, nedlägga, tjenligare och lämpligare än det af mig begagnade ordet förfalla.
Ändamålet är detsamma.
Anckarsvärd anhåller jag att få ställa några ord.