Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att skydda landets modernäring.
Detta är, såsom Frih.
Gripenstedt upplyst, en mildare form för hvad man vill,nemi. att åstadkomma ett högre pris.
Detta högre pris vinner man visserligen med tullsatser, då ett iand ej producerar spanmål till sitt. fulla behof; men man vinner ej detsamma höga priset under de förhållanden, som existera här, att vi exportera spanmål.
Den spanmål, som kommer in genom import, rättar sitt pris efter det, som gäller här, hvilket i sin ordning rättar sig elter årets skörd, och ej efter tullsatserna.
Man har sagt, att landtmannanäring behöfver skyddas.
Detta förefaller mig svårt att fatta, ty den måste skydda sig sjelf, och den begär ej något annat än att blifva befriad från allt skydd.
Då man talar om behof af skydd, ligger deruti något, som man aldrig har vågat eller velat uttala, nemi. att landtmannanärinaen under den tid, då den icke åtnjutit ett s. k. skydd, skulle hafva gått tillhaka.
Jag vågar deremot positivt påstå, att denna näring gått framåt, och jag får derföre yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Jag skall blifva helt kort.
Jag har endast velat förena mig med den siste talaren uti att påpeka det orimliga, som af flere talare blifvit påyrkadt, nemligen att sätta en tull på spanmål, såsom medel till uppkomst för vårt landtbruk, som under de 6 sista åren, i st. f. att, i konseqvens med dessa Herrars åsigter, gå tillbaka, utvecklat sig till en förvånande grad.
Jag får fortfarande på det varmaste förorda bifall til!
Då jag tog mig friheten att inleda denna diskussion, genom att begära uppläsandet af Hr Åkermans reservation, var dertill orsaken, alt jag fann den för mig så fullkomligt öfvertygande i afseende på de följder, som borde inträda, i fall Utsk:ts Betänk, skulle blifva antaget.
Jag måste erkänna, att jag icke blifvit öfverbevisad af de inånga sakrika och högst intressanta föredrag, som här, i motsatt syftning till mina åsigter, blifvit hållna.
Då jag yttrar detta, får jag tillkännagifva, det min afsigt och tanke ingalunda är att kunna öfvertyga någon annan om riktigheten af den mening jag hyllar.
Jag kommer ej ihåg, huruvida jag var på detta rum närv:de, då tull på jordbruksalster borttogs.
Merändels har jag alltid varit frånvarande, när tulltaxan förekommit; och jag ber derföre, att nu i korthet få redogöra för skälen til! mitt blifvande votum.
Jag erkänner, i likhet med mina antagonister, att några öres tull på ett lisp. hvete eller råg är alltför obetydlig, för att 540 Den 27 Maj e. ra. sägas innebära ett skydd.
Det förefaller mig likväl besynnerligt, att detta land skulle vara det första, som i detta afseende gjorde ett afsteg från hvad som eger rum i andra länder.
Man har visserligen sagt, att i de länder, der tullar finnas, dessa vore finanstullar; men, då i de flesta af dessa iänder ej någon import eger rum, blifva ju tullarne der ej någon inkomstkälla, utan ett skydd.
Så liten man än må nu sätta denna tull, blir den dock alltid en tillfredsställelse för den allmänna opinionen.
Då tullen borttogs 1856, var detta, enligt min åsigt, en följd af den öfverraskning, hvari vi befunno oss efter de fördelaktiga förhållanden, som en stor fraktförtjenst och åtskilliga andra omständigheter förorsakat.
Jag anser att det var på denna grund, som man icke så noga beräknade följderna af det steg man tog.
Jag inskränker mig emellertid nu till att säga, att den opinion, som jag för närvide anser vara rådande hos jordegarne, vore denna opinion ock blott en inbillning eller blott för tillfället gällande, och hvilken opinion äfven i denna fråga delats af Bonde-St:t, bestämt mig för att förena mig i hvad pluraliteten af Svenska jordbrukarne komma att rösta.
Jag anser, att detta så mycket hellre bör ske, som detta votum omöjligen kan föranleda till någon skada.
Man har uppgifvit, såsom en grundsats för tullfrihet, att man icke bör fördyra lifsmedlen för den arbetande klassen, såsom den öfvervägande delen af Svenska befolkningen.
Mine Hrr! jag är af alldeles samma åsigt; men, hvilken utgör i Sverige den öfvervägande allmänheten?
Jo, det måste ovilkorligen den jordbrukande klassen vara.
Då nu jordbrukaren anser sitt bästa fordra en tull, vet jag icke hvarföre jag ej med min röst skulle bidraga till en sådans sättande.
Jag fortfar i mitt yrkande på bifall till Hr Åkermans reservation.
Då jag är fullkomligt öfvertygad om att en vidare utveckling af de skäl, som redan förut blifvit anförda, ej leder till något egentligt ändamål, hade jag ej heller tänkt att ånyo begära ordet.
Jag har emellertid nu dertill blifvit nödgad i anledning deraf, att några af mig på f. m. lemnade faktiska uppgifter blifvit till sin riktighet satte i tvifvelsmål.
I fall Hr Wolffelt är närv:de, får jag hos honom först förfråga mig, huruvida de af honom anförda siffror, 82 millioner, m. m. gällde året 1854.
1 så fall får jag nämna, att ett stort misstag blifvit af Hr Wolffelt begånget, då han uppgifver dessa siffror såsom utvisande Riks-bankens sedelstock vid denna tid; samt ytterligare ett missförstånd hos honom, att sammanställa dessa med de siffror jag uppgifvit.
Först och främst förhåller det sig icke så, som Hr Wolffelt uppgifvit, att Riks-bankens utelöpande sedelstock 1854 utgjorde 82 millioner, och 1855 öfver 94 millioner, utan den var Den 27 Maj e. m. 541 resp. endast 49 och 58 millioner, såsom tab. 1 till Finanskomiténs Betänk, utvisar.
Han har nemi. tagit felt, då han, i st. f. sedelstockens belopp, anfört slutsumman i tabellen, hvilken slutsumma i sig upptager, jemte sedelstocken, afven depositioner af resp.
II och 15 millioner, samt kapitalöfverskott resp. 17 och 19 millioner, jemte flera mindre poster.
Men det har dessutom å min sida alldeles icke varit fråga om dessa siffror, utvisande endast Riksbankens sedlar, utan om sedelstocken inom landet i sin helhet.
Detta gjorde jag derföre, att, då Hr Akerman i sin reservation åberopat såsom ett vigtigt skäl för sina åsigter om vår dåliga financiella ställning, och nödvändigheten att upphjelpa denna genom höga tullar, den omständigheten, att silfver icke hade någon tendens att stanna qvar i banken och öka sedelstocken, utan att silfret, i den mån det indrages, alltid åter utgått; så var det för mig nödvändigt att visa, hurusom detta förhållande alldeles icke var något kreterium på någon dålig eller felaktig ekonomisk ställning, utan att sedelstockens storlek berodde på något helt annat, nemi. på rörelsens verkliga behof af bytesmedel.
Men då man taiar derom, duger det naturligtvis ej att taga de siffror i beräkning som Hr Wolffelt anfört, (äfven om de varit rätt uppgifna), ty det finnes jemväl andra sedlar än Riksbankens, hvilka uppfylla cirkulationens behof och som ingå i den verkliga utelöpande sedelstocken, nemi. privatbankssedlarne.
För att få reda på den omständighet, hvarom fråga var, och som vid denria undersökning intresserar, nemi. beloppet af den sedelstock, som rörelsen visat sig under en längre tid behöfva, måste man således icke allenast taga Riksbankens utan äfven privatbankernas sedlar i beräkning, och det är just denna sammanlagda siffra, som jag anfört.
Hr Wolffelt kan finna densamma i Finans-komiténs Betänk, på tabellen XII.
Jag har också ganska noggrannt och riktigt vid det föreg:de tillfället angifvit, att ifrågav:de verkligen utelöpande sedelstock under en mängd af år icke i allmänhet varierat till sina gränser mer än omkring 10 millioner.
Det har visserligen under denna tidrymd funnits ett undantag, nemi. 1854 och 55, då hela den utelöpande sedelstocken, såsom förut blifvit sagdt, uppgick till resp. 64 och 77 millioner; men just det förhållandet, att den genast åter nedgick till sitt normala belopp, visar att detta varit någonting abnormt.
Medan jag nu har ordet, må R. o. Ad. ursägta, om jag som hastigast upptager tili besvarande några få anteckningar, som jag ogjort.
Hr Akerman har talat om den inverkan på priserna, som tullar kunna medföra.
Ja, låtom oss undersöka detta förhållande.
När det är fråga om en finanstull, kommer det öfverpris, som konsumenten härigenom får betala, staten till godo; men när det är fråga om en artikel, som är belagd med skyddstull, så uppstår dessutom en beskattning på vissa klasser af 542 Den 27 Maj e. m. modborgare till förmåu för c-n annan.
Ty vid import af en vara kommer naturligtvis densamma att stå så mycket högre i pris som tullens belopp, hvilken måste ersättas.
Men denna tillökning i priset verkar icke allenast en fördyring på det importerade qvantum, utan äfven på hela den öfriga delen af samma slags vara, som finnes inom landet; och då denna fördyring eller med andra ord, det. öfverpris, som härigenom utgår, ej kommer statsverket till godo, utan blott en viss klass, nemi. den fabricerande, så kan man lätt inse den orättvisa och olägenhet, som sålunda åtföljer skyddstullar.
Då man klandrat mig derföre att jag, för min exposé af landtbrukets ställning, valt de 10 sista åren, får jag blott upplysa att jag tagit dessa 10 sista år, af det dubbla skäl, att berättelsen omfattar just 10 år, och att hela perioden för tullfrihet på dessa produkter, hvilken började, ej 1856, utan 1855, infaller inom denna tidrymd.
Jag får erkänna att jag i afseende å mina sifferuppgifter något misstagit mig.
Enär jag har ordet, kan jag icke underlåta att upptaga den siste talarens uttryck, att skyddstull är en skatt.
Då jag medgifver att detta visserligen är en sanning, ber jag ock R. o. Ad. lägga märke till, att den förhöjda och förbättrade industrien är en vinst, som staten i sin helhet på samma gång gör.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet icke blifvit af någon ledamot begärd; att Frih.
Gripenstedt jemte llere ledamöter hade yrkat, att Utsk:ts hemställan måtte bifallas med den lörändring, att artikeln ost skulle fortfarande vara tullfri; samt att Gr.
Liljencrants, med hvilken många ledamöter sig förenat, hade framställt det yrkande, att de för närv:de tullfria artiklarne hvete, råg, hvetemjöl, rågmjöl, smör och (läsk skulle åsättas följ:de tullsatser, nemi.: hvete 20 öre pr kubikfot; råg 10 öre pr kubikfot; hvetemjöl 1 rdr pr centner; rågmjöl 50 öre pr centner; smör 3 rdr pr centner; och fläsk 2 rdr 50 öre pr centner; men Utsk:ts hemställan i öfrigt bifallas.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall tili Utsk:ts hemställan utan förändring, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till samma hemställan med den al Frih.
Gripenstedt föreslagna förändring, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning, och slutligen propos. på det af Gr.
Liljencrants framställda yrkande, hvilken propos. jemväl besvarades med många blandade ja och nej; hvarefter propos. på bifall till Utslcts hemställan med den af Frih.
Gripenstedt påyrkade förändring förnyades samt likaledes besvarades
Den 27 Maj e. m. 543 med många både ja och nej i blandning; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu halva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som vill, att R. o. Ad. skall bifalla Bevilln.-Utsk:ts å sidorna 8 och 9 af Betänkd N:o 8, gjorda hemställan om fortfarande tullfrihet för spanmål och andra landtmannaprodukter, utom i hvad samma hemställan afser åsättande af en tull utaf 3 rdr pr centner på artikeln ost, hvilken artikel R. o. Ad. förklarar fortfarande böra vara tullfri, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad. att artiklarne hvete, råg, hvetemjöl, rågmjöl, smör och fläsk skola åsättas följ:de tullsatser, nemi.: hvete 20 öre pr kubikfot, råg 10 öre pr kubikfot, hvetemjöl 1 rdr pr centner, rågmjöl 50 öre pr centner, smör 3 rdr pr centner, och fläsk 2 rdr 50 öre pr centner; men bifaller i öfrigt Utsk:ts ofvanberörde hemställan.»
Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit som följer:
Den vidare behandlingen af förev:de Retänk. blef härefter uppskjuten till nästa plenum.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att
Talmännen hade vid sednaste sammanträdet öfverenskomrnit föreslå de respektive Riks-Stånden att i de plena, som korinne att hållas nästa Onsdag den 3 Juni, till behandling företaga Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 99, ang:de reglering af utgifterne under Riks-statens sjette hufvudtitel, samt att samma Utsk:s Utlåt.
N:o 100, ang:de regleringen af utgifterne under Riks-statens sjunde hufvudtitel, skulle förekomma till pröfning näst efter förstberörde Utlåt.; hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade i enlighet härmed besluta, att Stats-Utsk:ts ifrågav:de Utlåtm N:is 99 och 100 skulle uppföras i de båda främsta rummen å föredragningslistan för nyssnämnde dsg; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 e. m.
In fidem, O. Brakel. 544 Den 28 Maj f. m.
Thorsdagcn den 28 Maj 18(53.
Hrr Bänkmäns lista vid val af Elektorer efter N:o 62 Frih. Mörner, fullm.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, N:o 205 Frih. Åkerhjelm al Margretelund, Johan Carl, och N:o 254 Hr Liljecrona, fullm.
Hr Tornerhjelm, Rudolf; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 559, Hr Pereswetofl-Morath, fullm.
Piper, Charles Ernil, med 22 röster; » 1598, Hr Svedenborg, fullm. Gr. von Rosen, Fredrik Carl, med 24 röster; och » 2327, Hr Huss, Magnus, med 19 röster.
Med förmälan, att Gr. Hamilton, Jacob Essen, skriftligen hos Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit sin Önskan att, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, få afsäga sig uppdraget att vara Bänkman inom 2:dra Bänkm:s-afd:n, hemställde Hr Gr. o. Landm., huruvida R, o.
Ad. behagade härtill lemna bifall.
Företog R. o. Ad. val af Bänkman inom 8:de Bänkm:s-afd:n: efter N:o 366, Frih.
Gr. Wachtmeister, Hans. 9:de Bänkm:s-afd:n: » N:o 98, Hr Stålhandske, fullm.
Hr Silfverstolpe, David August.
I4:de Bänkm-.s-afd:n: » N:o 2105 A., Hr af Trolle, fullm.
Hr Lagerheim, Otto Leopold. 22:dra Bänkm:s-afd:n: » N:o 2039, Hr von Troil, Samuel Gustaf. 23:dje Den 28 Maj f. m. 545 23:dje Bänkm:s-afd:n: efter N:o 2144, Hr Rosensvärd, Johan Henrik. 25:te Bänkm:s-afd:n: » N:o 2317, Hr Fåhraus, Olof Immanuel. ocli befunnos hafva blifvit utsedde till Bankmän inom 8:de Bänkm:s-afd:n: N:o 400, Frih. Bergenstråle, fullm.
Hr Törnebladh, Gustaf. 9:de Bänkm:s-afd:n: N:o 87, Hr Stråle af Ekna, Wilhelm. 14:de Bänkm:s-al'd:n: N:o 929, Hr Grönhagen, Clas Henrik. 22:dra Bänkm:s-afd:n: N:o 2063, Hr Nordenfalk, Carl. 23:dje Bänkm:s-afd:n: N:o 2195, Hr Edelstam, Gustaf Jakob. 25:te Bänkm:s-afd:n: N:o 2319, Hr Westerstrand, Carl Adil.
Fortsattes behandlingen af Bevilln.-Utsk:ts Betänk.
N:o 8, aug:de tullbevillningen, dervid nu i ordningen förekom:
Sednare delen af Utskits hemställan i afseende å spanmål och andra landtmannaprodukter.
Utskits afstyrkande af tullförhöjning för åtskilliga artiklar.
Utskits hemställan ang:de förändrad uppställning af införseltariflen.
Artiklarne Absinth—Bokbindare-cloth.
Utsk:ts hemställanden och förslag biföllos.
Brelkuverter.
Ämnet kan synas något obetydligt, men det har likväl gifvit anledning till diskussion H. IV. 35 546 Den 28 Maj f. m. älven inom de andra Stånden.
Det är här fråga om en fabrikation, hvartill råämdet finnes i Sverige och der tillverkas inom många fattiga familjer till mycken godhet.
Under de sednare åren har jemväl en fabrik uppstått i Norrköping för tillverkning af brelkuverter, och det är sålunda en näringsgren, som är i uppblomstring.
Under sådana förhållanden kan jag icke finna lämpligt att, såsom Utsk:t föreslagit, nedsätta tullen på brefkuverter.
Det är sannt, alt Utsk:t föreslagit den till 20 öre, under det högsla tullen pä papper utgör 18 öre pr skalp.
För införsel af brelkuverter erlägges för närvide dock en tull af 40 öre skålpundet; och anhåller jag, att R. o. Ad., med afslag å denna punkt, ville bibehålla den lör närv:de utgående tullsats.
Hr von Kraemer, Anders Robért: [nom Utsk:t har det talats åtskilligt om denna artikel, hvarför jag anser mig böra lemna några upplysningar derom.
Denna artikel är uti tulltaxan icke försedd med någon egen rubrik, utan, när den under de sednare åren förekommit till tullbehandling, har man blifvit nödsakad att hänföra den till rubriken »papper och pappersarbeten.»
Som den likväl utgör en alltför , enkel tillverkning för att billigtvis draga den höga tull, som är åsatt sistnämnde rubrik, har man varit betänkt på att uppföra den under egen rubrik samt belägga den med en lagom hög tulk 1 Utsk:ts motivering af denna punkt står, att högsta tullen på papper utgör 18 öré, under det att tullen å brefkuverter uppgår till 20 öre.
Detta är visserligen sannt, men som man har uttalat den åsigt, att skillnaden vore för ringa mellan den af Utsk:t föreslagna tull å fabrikatet och tullen å materialet, ber jag att få lästa uppmärksamheten derå, att det endast är postpapper, sorn drager 18 öres tull, men att det slag af papper, som användes vid fabrikationen af brefkuverter, endast drager en tull af 12 öre.
Det är således en skilnad af 8 öre mellan tullsatsen å råämnet och å fabrikatet, hvilket väl bör vara tillräckligt; och anhåller jag således om bifall till Utsk:ts förslag.
En föreg:de talare, Frih. Cederström, har upplyst R. o. Ad. derom, att en fabrikation af brefkuverter uppstått i landet, samt att en dylik fabrik finnes i Norrköping.
Jag vill icke inlåta mig på den frågan, huruvida för denna fabriks skull en ny beskattning bör läggas på landet; jag vill endast hålla mig till den bristande delen i Frihms bevisning.
Han har nemi. sagt, att denna fabrikation borde skyddas och att en tullsats af 40 öre vore lagom.
En dylik tull skulle emellertid, enligt Hr Kraemer» utredning, gifva ett skydd af,25 öre.
När man vet huru enkla de machiner äro, som begagnas för tillverkning af brefkuverter, och med huru liten möda en person kan åstadkomma flera tusen sådana om dagen, förefaller det otroligt att en skyddstull af 25 öre skulle vara behöflig.
För min del anser jag att ett skydd af 5 till 8 öre,, såsom Utsk:t föreslagit, vöre fullt tillräckligt, och denna öfvertygelse har jag
Den 28 Maj f. m. 547 kommit till genom den noggranna granskning och uträkning, sorn gjordes i Utsk:t.
Jag anhåller om bifall till dén föredragna punkten.
Hr Fåh reeus, Johan Fredrik:
Brefkuverter hafva först under de sistförflutna åren blifvit föremål för import.
Då de hittills icke varit i tulltaxan särskildt upptagna, sattes Generaltullstyrelsen i nödvändighet att förordna om sättet för tullbehandlingen, hvarvid de hänfördes till rubriken »papp- och pappersarbeten olackerade», enär någon lämpligare varubenämning i tulltaxan ej fanns att hänvisa dem till.
Detta är likväl oegentligt, alldenstund lagstiftaren säkerligen icke under fabrikaterna »papp- och pappersarbeten» tänkt sig så obetydligt manufakturerade effekter som brefkuverter. Kommers-Coll. och Generaltullstyrelsen hafva till stöd för sitt förslag anfört, att högsta tullsatsen för papper utgör 18 öre pr skålp., men denna tullsats gäller endast papper, som är »färgadt, pressadt, glaceradt, etc.» och hvilket icke till brefkuverter användes.
En (öreg:de talare, Hr von Kraemer, har ansett dertill vanligen begagnas »skrifpapper», som drager allenast 12 öre i tull; dock äfven om de förfärdigas af »postpapper», som är belagdt med 15 öres införseltull, finner jag, i förhållande dertill, den å brefkuverter föreslagna tullsatsen 20 öre vara tillräckligen hög.
Jag röstar alltså för bifall till Utsk:ts tillstyrkande.
Det förefaller mig sorn om Hr Kraemer misstagit sig, då han uppgifvit att brefkuverter i allmänhet tillverkas af skrifpapper.
Jag tror snarare, att de böra tillverkas utaf postpapper, som är tunnare och lättare, på det att icke genom en onödig tyngd hos kuvertet vigten af sjelfva brefvet må behöfva alltför mycket inskränkas.
För öfrigt har man fästat sig vid det förhållande, att det endast på ett ställe inom landet, i Norrköping, finnes en fabrik för brefkuverter.
Jag har likväl mindre fästat mig vid denna industri, såsom föremål för fabriksrörelse, än vid hvad jag har mig bekant om fabrikation af brefkuverter såsom föremål för husslöjd.
Brefkuverter förfärdigas nemi. af en mängd personer, s. k. pauvres honteux, ålderstigna och barn, sjukliga, lemmalytta, o. s. v., hvilka genom försäljning af denna sin tillverkning söka bereda sig ett väl behölligt understöd.
Då jag tror,-att det är bättre understödja de fattige genom att bereda dem tillfälle till arbetsförtjenst, än i form af direkt gåfva eller fattigunderstöd, hemställer jag, att man icke genom tullsatsens sänkning måtte lätta införseln af brefkuverter, som icke äro det minsta bättre än våra inhemska, och derigenom afsäga sig tillfället att gagna de behöfvande inom Vårt eget land.
Jag medger, att jag icke kan i detta hänseende uppställa någon kalkyl, men då den nuv:de tullen måste utgöra mera skydd än en tull af blott 20 öre, anhåller jag fortfarande att S48 Den 28 Maj f. m. R. o.
Ad. måtte lör införsel af brefkuverter stadga en tull af 40 öre pr skålpund.
Hr Reti tersvä rd, Patrik:
Den tullsats, Utsk:t föreslagit, grundar sig på närmare upplysningar från Kommers-Coll. och General-tullstyrelsen, och då Utsk:t således haft fullt giltiga skäl att antaga, alt den skulle vara tillräcklig, har jag inom Utsk:t hiträdt den mening, att tullen borde bestämmas som den nu är föreslagen.
Cederströms anmärkning, att genom bestämmandet af en så låg tull å denna artikel en mängd fattiga personer skulle beröfvas arbetsförtjenst, torde vid det förhållande, att det redan finues en större fabrik i riket, dessa fattiga icke kunna konkurrera med den, och jag tror således ingalunda. att det kan vara beroende på tull-alsens höjning eller sänkning, huruvida den cnskildte arbetaren blir urståndsatt att fortsätta denna industri.
På detta och öfriga af föregrde talare anförda skäl anhåller jag om bifall till Utslcts förslag.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utslcts förslag olörändradt, och dels bifall dertill, med den förändring, att tullsatsen för ilrågavide artikel bestämdes till 40 öre skålpundet, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts förslag utan lörändring och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Bränvin och Sprit.
Utslcts hemställan bifölls.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Bälten—Fernissa.
Filar och Raspar.
Här förekommer en artikel, hvarå Utsk:t föreslagit icke allenast nedsättning, utan borttagande af tullen, genom att lemna hänvisning till »verktyg», hvilka äro tullfria.
Det är nogsamt bekant att dylika verktyg tillverkas i staden Eskilstuna med stor skicklighet, och jag tror, att denna tillverkning bör åtnjuta det skydd, den hittills åtnjutit.
Då hvarken General-Tullstyrelsen eller Komrners-Collegium i afseende å donna artikel tillstyrkt nedsatt ning af tullen, anhåller jag att Deu 28 Maj f. m. 549 Hr Gr. och Landtm, ville framställa propos. på afslag å den nu föredragna punkten.
Det kan vara berömligt, om R. o. Ad. vill skydda fabriker och näringar genom höga tullsatser, men det kan aldrig vara berömligt, om R. o. Ad. ville rifva arbetet ur händerna på dem, som arbeta, och det skulle ske, om arbetarens redskap och verktyg pålades en så dryg tull, att de icke kunde af honom anskaffas.
På detta skäl får jag yrka bifall till Utsk:ts framställning.
Det medgifves att i denna fråga något förslag icke blifvit af embetsverken väckt; men då obestridligt är, att »filar och raspar» för vissa handtverk utgöra verktyg, anser jag hvad Utsk:t föreslagit vara följdriktigt, och tillstyrker fördenskull bifall derå.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till (Jtsk:ts hemställan, dels ock afslag derå samt bibehållande af det nu i afseende å ifrågav:de artikel gällande stadgandet, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dertill svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja haft övervigten.
LJtskits första hemställan.
I den ställning, hvari vi lör närvarande befinna oss, och med den kännedom vi ega om statsverkets tillgångar, är det svårt att framställa förslag om nedsättning i tullen för någon af de varor, som räknas till de s. k. kassa-artiklarne.
Jag vill icke heller nu framställa något bestämdt yrkande i denna syftning; jag vill endast uttala den tanke, att jag anser det vara en skyldighet att, så snart statens tillgångar det medgifva, taga bort tullen å saltad sill.