Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nu saknar Exped.Utsk. ett sådant document från PresteSt.
Kan Exped.Utsk. på grund af en återremiss från R. o. Ad., hvarom äfven jag anhåller, hos PresteSt. begära och erhålla ett sådant prot.utdr., så tror jag, att saken blifver ren; men lyckas icke Exped.Utsk. att från PresteSt. erhålla något beslut, så tror jag, alt Utsk., i en - Dea 19 Maj. likhet med förevar, memor., icke kan upptaga frågan i riksd.beslutet.
Cederströms sats, att det enkla Constil.Utskts förklarande skall, i trotts af RiksSLns beslut, gälla såsom R.
St:s tanke, så protesterar jag deremot, och jag tror icke, alt Exped.Ulsk. skall våga instämma med Hr Frih. Frih. Kantzou, Joli. Al b., instämde med Gr. Horn.
Förnyandet vid riksdagens snart inträffande slut af den formfråga, hvarom vi så länge förgäfves öfverlagt under denna riksdag, är visserligen att beklaga, emedan intet annat än tidsförlust dermed torde kunna uträttas; men detta förnyande bevisar faran af stridiga grundlagsstadganden, och denna öfverläggning bekräftar deri gamla erfarenheten, att det just är de lagfarna, som, då det gäller, äro mest ovissa, huru de skola tillämpa lagen, hvaremot de, sorn mera enkelt uppfatta frågorna, ofta lyckas att komma sanningen närmare.
Jag kan icke annat än instämma med Hr Hjärne oell Gr.
Horn deruti, att, utan allt afseende på eller återgång till hvad förut tilldragit sig, man i detta ögonblick icke har annat att göra än tillse, huruvida 4 Stånds sammanstämmande beslut eller förstärkt Constit.Utsk:s utlåt, finnes eller ej, till Exped.Utskts efterrättelse.
Här finnes icke någondera delen.
Exped.- Utsk synes mig följaktligen icke kunna utan en advocatur, som hvarken finner stöd i grundlagen eller praxis, göra annat, än hvad det gjort.
Dertill kommer, att detta betänk, från Exped.TJtsk. icke kan återremitteras, på sätt jag tyckte, att någon ledamot yrkade, emedan det härrör från en redan skedd återremiss i anledn. af Hr Cederschjölds anmärkn:r.
Jag anser således ej allenast frågan om återremiss vara af den beskaffenhet, att Hr Gr. o. Landtm, ej lärer kunna derå meddela propos., utan jemväl frågan örn förändring af den åtgärd, Exped.Utsk. i sjelfva saken vidtagit, vara så beskaffad, att Hr Gr. o. Landtm, ej heller derå kan framställa någon propos.
Vi förspilla således tiden på denna sak utan ändamål; hvadan jag hemställer, om det ej vore skäl att sluta denna onödiga öfverläggning.
Horns yttrande får jag endast erinra, att prot.utdr. från PresteSt. ankommit derom, att Ståndet bifallit hela Constit.CJtskrs betänk., således äfven de 2tne första mom:n deraf, i afseende på hvilka sålunda 4 Stånds sammanstämmande beslut finnes.
Det är blott 3:dje morn., hvarom 4 Stånds sammanstämmande beslut icke finnes, och det är således endast skiljsmessan emellan de 2:ne olika frågorna, som ej är bifallen af mer än 3:ne Stånd.
För min del kan jag dock ej föreställa mig, att denna skiljsmessa kan erfordra mer än 3:ne Stånds bifall.
För öfrigt får jag anmärka, att denna fråga blifvit be - Dcu 19 Maj. 21$ behandlad på ett sätt, sorn grundlagen icke vet af.
Man kan således icke hoppas, att man i grundlagen skall kunna upptäcka de bokstäfvér, som beskrifva, huru ärendet skall slutas; men jag hemställer, hvad det skulle blifva af R.St., om man vid ett pär riksdagar finge ett sådant Constit.Utsk. som det nuvar.
Lagstiftaren har fordom varit rädd, att R.
St. kunde förlora sin frihet genom inkräktningar af den andra statsmagten; men nu ser man faran af en inkräktning utaf en delegation af oss sjelfva.
Då 2:ne värda ledamöter, som i riksdagsförhandlingar hafva mera erfarenhet än jag, och med hvilka jag i detta fall tänker alldeles lika, trott, att något resultat nu kunde stå att erhålla af denna frågas behandling, så skall jag Öfvergå till deras mening i sfi måtto, att jag biträder, att man hör afgöra denna sak.
Jag begärde egentligen ordet för att erinra, hvad Hr v. Hartmansdorff redan anmärkt, att Exped.Utsk:s betänk, i detta ämne redan en gäng blifvit återremitteradt och således ej nu kan återremitteras; men den rätta formen tror jag derföre vara den, att 11. o. Ad. beslutar anmoda Exped.Utsk. att, i anledn. af det sist ankomna prot.utdr. från PresteSt., som, på sätt Hr Cederschjöld upplyst, bifallit Constit.Utskrs förslag i sin helhet, intaga de bifallna mom:n bland de grundlagsförslag, som skola hvila till nästa riksdag.
Exped.Utsk. blefve då, enligt min tanke, nödsakadt att åtlyda ett sådant beslut, i fall, såsom jag får föreslå, R. o. Ad. på samma gång beslutar att inbjuda de öfriga Stånden att instämma i detta åläggande för Exped.Utsk.
Om en sådan propos. får jag således hos Hr Gr. o.
Landtm, anhålla, sedan R. o. Ad. beslutat i den anda, hvari Hr Cederschjöld och Gr.
Horn yttrat sig.
Då Hr v. Hartmansdorff börjat sitt yttrande med en erinran derom, att denna strid här utan något resultat blifvit så länge förd, så torde jag tillbaka få erinra Hr v. Hartmansdorff derom, att han synes glömma, att den haft stora resultater för den mening, han sjelf vid alla tillfällen här förfäktat, emedan Constit.Utsk. derigenom, att ingen grundlagsförändring i förevar, ämne blifvit beredd, fått sin mening de facto gällande, så att det endast är för den åsigt, hvilken jag jemte några andra ledamöter försvarat, som striden icke medfört önskadt resultat.
Tvenne värda ledamöter hafva Upplyst mig derom, att Exped.Utsk. från PresteSt fått emottaga ett prot.- utdr., som utvisar, att PresteSt. bifallit Constit.Utsk:s förslag i dess helhet.
Om förhållandet är sådant, hvilket jag likväl ej af det förevar, betänk, kan finna, så är jag af samma tanke som Hr Cederschjöld, att 4 Stånds sammanstämmande beslut finnes i afseende på antagandet af de 2:ne första mottlin af Constit.Utsk:s förslag.
I sådant fall anser jag 23 H. 29 Dea 19 Maj.
Exped.Utsk. hafva haft alldeles orätt i den förklaring, som medelst dess förevar, niemor. blifvit afgifven, och att Utsk. bestämdt bort upptaga till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, hvad Constit.Utsk. i de oftanämnda 2:ne första mom:n föreslagit, hvaremot ali fråga om det 3:dje mom. måste förfalla, emedan derom ej blifvit beslutadt på sätt grundlagen föreskrifver.
Visserligen medger jag, att hela behandlingssättet varit oformligt, enär den skiljaktiga lankan hort hänskjutas till förstärkt Constit.Utsk.; men då detta icke skett, och man frångått den ide' att sålunda afgöra skiljaktigheten i afseende på det sista morn., återstår blott att i riksd.beslutet intaga de 2:ne första af alla Stånden bifallna moina, och måste det tredje, som angår juryns alskaffande, förfalla.
Jag (inner således allt skäl att återremittera förevar, betänk., helst jag ej på något ställe i grundlagen finnér förbjudet att till Exped.Utsk. återremittera ett förslag, som icke innefattar tillstyrkande till något beslut, utan endast förslag tili skrifvelse om ett förut fattndt beslut.
En sådan skrifvelse måste instämma med de fattade besluten, och att den derföre mäste återremitteras, tills den blifver riktig, faller af sig sjelf.
Derom beliöfves icke något stadgande i grundlagen, och det vore högst oformligt, om ett grundlagsbud skulle betaga RiksSt:n rättigheten att rätta ett misstag af deras Exped.Utsk.
Hvad en ny inbjudn. af R. o. Ad. i detta ämne beträffar, så får jag erinra, att R. o. Ad. redan en gång förut, örn mitt minne ej felar, gjort en inbjudn. i detta ämne.
Att, sedan man fått afslag på en inbjudn., besluta en ny i samma ämne, har jag ej sett brukas förr.
Det vore således att införa något nytt af den beskaffenhet, att jag ej kan dertill gifva min röst.
Rörande återremissen af ett andra gången inkommet betänk, från Exped.Utsk., kan jag ej instämma med Gr.
Horn deruti, att det kan vara tillåtet återremittera Exped.Utsk:s memor. så ofta som helst, eller tills man åtnöjes med utgången; ty deraf skulle följa en ändalös behandling af hvarje mål , som man funne för godt att tillintetgöra eller upptaga i Exped.Utsk., i fall det förut misslyckats.
Jag kan ej påminna mig annat, än att förstärkt Exped.Utsk. tillsattes vid sista riksdag, då det tvistades om anslag till läroverken.
Måhända torde Hr Cederschjöld eller någon annan af de ledamöter, som med mera uppmärksamhet följt riksdagsärenderna, kunna erinra sig det, eller kanske Hr Ridd.secret. påminner sig förhållandet.
Jag bestrider således återremiss; men då åtskilliga ledamöter åberopat handfil', som nu icke äro tillgängliga och förutan hvilka de icke anse sig kunna fatta sitt beslut, nemi. vissa prot.utdr., så får jag vördsamt hemställa, huruvida det ej ginge an att ännu en gång lägga denna fråga på bordet, så att dessa ledamöter må få tillfälle * De 11 19 Maj. att söka alla de upplysningar, de vilja meddela R. o. Ad., för att kunna vinna deras ändamål.
Hr Cederschjöld: I a nied n. af Hr v.
Hartmansdorff* framställning skall jag utbedja mig att få upplysa, att, så vidt jag minnes, blef icke Exped.Utsk. vid det af honom åberopade tillfälle förstärkt, ulan jemnkade RiksSttn sig sinsemellan.
För öfrigt får jag erinra, att detta utlåt, från Exped.
Utsk. är första gången före.
Det utgör svar på en af mig väckt motion och kan icke nu ändras utan återremiss.
Jag får slutligen yttra den förmodan’ att Hr Ridd.secret. nu genast kan upplysa oss om det beslut, PresteSt. sednast fattat i detta ämne, och då kan icke något uppskof vara beliöfligt i anseende till det ifrågasatta prot.utdr.
Sedan ?.:ne ledamöter nu begärt detta mål på bordet, lärer det icke stå hvarken i Hr Gr. o. Landtnäs eller H.
Ståndets magt att hindra en bordläggning; men jag vågar hemställa till de ledamöter, som yrkat denna bordläggning, om icke deruti ligger en anledn. för andra att beskylla dem för en temligen grof tactik i denna fråga.
Jag klandrar icke, att man i vissa fall begagnar den s. k. riksdagstactiken, ehuru icke i den form eller den mening, sorn den af mången uppfattas.
Om man önskar en fråga afgjord enligt sin öfvertygelse om hvad som är nyttigt, tror jag det icke vara ur vägen att någon gång, då få ledamöter äro närvar, i Ståndets plenum och utgången är oviss, begära frågan på bordet, på det den må förekomma, då flera ledamöter komma tillstädes; men i en fråga, som blifvit så vidlyftigt afhandlad som den nu förevar., tror jag man svårligen kan göra sig reda för några skäl till ytterligare uppskof.
Dessutom har Hr v. Hartmansdorff såsom skäl för bordläggningen endast åberopat, att hans motståndare kunde få tillfälle inhemta och meddela R. o. Ad. ytterligare upplysningar.
För min del får jag tillkännagifva, att jag icke tänker meddela flera upplysningar, än jag redan lemnat, och jag tror icke, att någon af R. o. Ad:s ledamöter, som öfvervarit den sednare delen af denna riksdag, behöfver några ytterligare upplysningar för att fälla ett riktigt omdöme i denna sak.
Det är ovanligt att begära bordläggning, för att lemna andra tillfälle att anskaffa upplysningar; vanligtvis begäres uppslcofvet af dem, som önska afgifva upplysningarna, och jag tager mig deraf anledn. att vördsamt hemställa till de värda ledamöterna, huruvida de icke ville gå R. o. Ad:s, såsom jag tror, temligen allm. önskan till mötes, att saken i dag må få afgöras.
Sedan a:ne ledamöter begärt ärendet på bordet, är det deras obestridliga rätt att få målet Den iy M a j. uppskjutet.
Således måste ali discussion derom upphöra och vi komma till andra ämnen.
Då jag förra gången yttrade mig, gjorde jag en förfrågan, som icke blifvit besvarad, nemi. huruvida detta betänk, icke är föranledt af en återremiss?
Jag anhåller, att Hrr llidd.secret. nu ville lemna upplysning derom.
Vid uppläsningen af Exped.
Utsk:s förslag till början af den § i riksd.beslutet, som skall upptaga förteckningen på hvilande förslag i grundlagsfrågor, afgaf Hr Cederschjöld ett anförande, ang:de intagande i denna § af frågan örn tryckfrihetslagen.
Hr Cederschjöld gjorde vid samma tillfälle åtskilliga anmärkn:r vid sjelfva beslutet, och derefter återremitterades den af Exped.- Utsk. föreslagna § jemte Hr Cederschjölds anförande.
Enligt den nu lemnade upplysningen är förhållandet sådant 4 jag ansett det vara.
På Hr Hjärnes framställning vill jag blott svara, att om, genom den bordläggning jag begärt, saken skulle komma att blifva utan påföljd för innevar, riksdag, så hade just han vunnit, hvad han åslundar, men ingalunda vore någon fördel vunnen för den mening, jag ansett vara den rätta; ty om Utsk:s betänk, blir hvilande till nästa riksdag, komma momm att åtskiljas.
Det måste således icke vara på min sida, som fördelen af bordläggningen befinnes.
Ehuru jag måhända har ännu en uppmaning att vänta, anser jag mig böra besvara Hr Hjärnes i R. o. Ad:s namn' till mig ställda uppmaning att återkalla min begäran om bordläggning.
Jag kan icke antaga denna uppmaning.
Jag påminner mig, att i ett plenum, sammansatt ungefärligen sorn detta och deri äfven Hr Hjärne var närvar., jag i en ganska vigtig fråga, nemi. ang:de sedeltillverkningen, sorn kommer att kosta 14,000 r:dr, begärde betänk, på bordet, tills R. o. Ad. blefve talrikare, men icke erhöll något understöd.
Jag förblifver vid mitt påstående att nu få begagna min grundlagsenliga rätt att få förevar. fråga bordlagd.
Jag måste bekänna, att min fattningsgåfva kanske icke här räcker till; men jag har ej kunnat förstå, att Hr v. Hartmansdorff begärt denna fråga på bordet, ty hans ord folio sålunda: ”Jag hemställer, huruvida icke frågan må bordläggas.”
I denna hemställan förenade sig Hr Rosenblad; men detta synes mig icke vara bordläggning, och jag önskar derföre att få veta, huruvida dessa
Hrr begärt bordläggning eller icke. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det H.
Ex. fattat Hrr v. Hartmansdorffs och Rosenblads mening så, att de Den 19 Ma j. 229 begärt, det detta mål ytterligare måtte få hvila; hemställande H. Ex. till dessa Hrr, om II.
Ex. deruti rätt uppfattat deras mening.
Hrr v. Hartmansdorff och Rosenblad yttrade, att deras afsigt verkligen varit den, H. Ex. förmodat.j Frih.
Jag ber att ytterligare endast få yttra, att dessa
Hrrs afsigt måste vara, att saken skall blifva liggande.
1 anledn. deraf påminner jag mig en man, som vid förra och 1823 års riksdag satt på denna bänk.
Vid sistnämnde riksdag förevar en sak, som han ej ville hafva fram, och sista dagen, eller i plenum näst före Landtm:sstafvens ademnande, begärde han denna sak på hordet.
Följden blef också, att den ligger der ännu.
Föredrogs ånyo och bifölls Ridd.Utskts d. 17 dennes på bordet lagda memor. i anledn. af K.
M:s nåd. contrapropos.
, rör:de åtskilliga förändringar i Ridd.Ordn.
Det af Utsk. tillika insända förslag till R. o.
Ad:s und. skrifvelse till K. M. i nyssnämnde ämne upplästes äfven och godkändes.
Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 18 dennes på bordet lagda memor.
N:o 47» med öfverlemnande af voter:spropos:r i anledn. af R.
St:s skiljaktiga beslut vid Utsk:s under N:o 142 afgifna utlåt.
Som detta betänk, icke finnes tryckt och utdeladt, och detsamma jemte voter:spropos:r innehåller åtskilligt annat, anhåller jag, att det måtte få hvila på bordet.
D’Albedyhll, Carl Gust., förenade sig med Gr. v. Fersen.
Jag vill blott upplysa Gr. v.
Fersen derom, dels att detta memor. icke innehåller några inbjudntr till RiksStm, utan blott de voter:spropos:r, som härleda sig från de af Stånden rör:de ifrågavar. ämne fattade olika beslut, och dels att det är af vigt för riksdagsärendernas afslutande, att dessa propos:r snart blifva godkända, på det förstärkta BancoUtsk. må derefter kunna företaga den förestående omröstningen för frågans slutliga afgörande. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då tvenne ledamöter begärt förevar, mål på bordet och ej derifrån afstått, kunde bordläggningen icke förvägras.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna memor. och utlåt:n från Din ig
Constitu tionsUtskottet: N:o 126. ang:de nödvändigheten af saraband emellan de beredda grundlagsändringsförslagen till lagtima riksdagars periodiska återkomst och till bestämmelser, ronde urtima riksdagar; StatsUtskottet: N:o 474- i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
N:o 472, rör:de fullmägtiges i Riksg.cont. gjorda hemställan, alt hvad som innevar. riksdag blifvit stadgadt i afseende på Bankens tjenstemän, hvilka, när de befordras, innehafva tjenster utom Bancoverket, måtte få gälla och tillämpas för Riksg.cont:s tjenstemän; Bancp Utskottet: N:o 146. med anmälaii om utgången af de omröstningar, som inom förstärkta BancoUtsk. blifvit anställda öfver åtskilliga frågor, upptagna i BancoUtsk:s under K:ris 76, 121 och 137 afgifna memor. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Onsdagen den 20 Maj 1835.
Plenum kl. ii f. m.
Justerades 2!ne prot utdr. för förliden gårdag.
Gr. Frölich, Dav., uppläste följande:
Såsom ordförande i R.
St:s BancoUtsk. anser jag mig skyldig, jemte anmälan af ett dess i högsta grad eftertänkliga åtgärd, böra deremot aflägga min protest till R. o. Ad:s prot.
Rör:de den bekanta motionen, att R.
St., till uppfyllande af ändamålet med banklagen af d. i Mars i83o eller: nödig stadga och cont roll öfver R.
St:.s eljest oinskränkta lagstiftningsrätt rör:de Banken inom de hufvudgrunder, banklagen fastställt, samt med iakttagande af enda rimliga och möjliga sätt att tillämpa dess 7 §, skulle, innan de åtskiljas, i underd. öfverlemna bankreglementet till K.
M:s rättbefinnande i enlighet med hufvudgrunderna, hade, som bekant är, tvenne Stånd, R. o. Ad. samt PresteSt., erkänt grundsatsen, men det sednare beklagligen fprlorat sig i redactionsskiljaktigheter.
De a:ne andra RiksSt:n hade gillat grundsatsen, att reglementet borde till K. JVI. öfverlemnas, men icke genom Ständerna sjelfva, D c n '20
Maj f. m. 23l utan skulle nu, efter dessa begge RiksStts mening, reglementets öfverlemnande ske genom Bancofullmägtige och en slutmening i blcoreglementet införas lika med den i i83o års reglemente intagna, ehuru, enligt denna slutmening, det då varit erkändt, fastän icke i anseende till brist på tid verkstäldt, att vissa stadganden bort af R, St. sjelfva till K. M. i underd. öfverlemnas.
Utsk. ålåg nu att sammanjemnka dessa meningar.
Utsk:s majoritet med i röst åberopande Riksd.Ordnts y5 §, lydande: att der ”två Stånd stadna emot två, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförne stadgadt varit,” tillämpade detta lagrum till denna fråga, aldrig förr väckt, ehuru till principen erkänd och egentligen innefattande en verkställighetsåtgärd af ny, förut otillämpad lag, således en fråga, som icke gerna borde kunna förfalla; men genom sådan tillämpning, medförande förfallande af den motionerade frågan och undertryckande af 2:ne Stånds mening, uppkommer derjemte i enlighet med en contrapropos.
, bestämd genom särskild votering, den oformlighet, att en slutmening i reglementet, på grund af de 2:ne öfriga Ståndens beslut, påtvingas R.
St., fastän fråga derom alldeles icke varit formenligen vackt.
Man ansåg nemi det vara ett ”fö r b I i f v a n d e vid hvad förut varit stadgadt, ” att slutmeningen i i83o års reglemente skulle betraktas såsom ett stadgande och inflyta med uppdrag åt fullmägtige att till K.
M. öfverlemna reglementet; dervid förbiseende, att delta slags missiv, hvarom Utsk. bort särskildt rådslå, hvarken var ämne för öfverläggning eller lärnpligt i dess ordalydelse till närvar, förhållande, då R.
St. väl haft tillfälle medhinna att sjelfva i und. öfverlemna reglementet, men dertill saknat enstämmig vilja.
Minoriteten, dertill jag hörde, reserverade sig emot förenämnde voterings resultater, förmenande, att frågan icke var af natur att enligt y5 § Riksd.Ordn. kunna förfalla, helst öfverlemnande! af reglementet till K. M. af Ständerna sjelfva var de jure erkänd äfven af de 2tne Stånd, sorn'förklarat slutmeningen i i83o års reglemente böra bibehållas.
Yi trodde altså, att, enligt y3 § Riksd.Ordn., uti förstärkt BancoUtsk. skulle först genom votering afgöras, i händelse ej Borgare- och BondeStm ville sig med den af R. o. Ad. och PresteSt. erkända grundsats förena, om nemi. btcoreglementet skulle af R.
St. sjelfva i und. öfverlemnas och derefter endast, i händelse denna mening segrade, särskild votering skulle äga rum emellan R. o. Ad:s samt PresteSl:s olika redactioner af beslutet.
Men att till de resp.
RiksStms pröfning och beslut underställa BancoUtsk:s åsigt i sammanjemnkn:sfrågan och reservationerna deremot, på annat sätt än genom en protest och anmälan sådan som denna, har den segrande majoriteten i Utsk. sedermera genom formligt beslut afkbppt vägen derigenom, att den an - 232 Den 20 Maj f. m. sett sig med R.
St:s rätt kunna bedöma, hvad som är förfallet eller icke förfallet.
Det beror nu på R. o. Ad. att sjelfva tillse, hvad i slikt målar att göra.
Inom Utsk. hafva anförts exempel både för och emot en praxis, att Utsk. i vissa fall underställt och uti andra icke underställt R.
St. sina opinioner om frågor, som förfallit.
För mig, som icke gerna rättar mig i någon ting efter praxis, der jag antingen har bestämd lag eller klara rättsbegreppp att följa, förefaller det icke underligt, att R.
St. mången gång kunnat låta bero vid Utskrns förbiseende af en form, då åsigterna i sak varit intet tvifvel och ingen stridighet underkastade; men om i en fråga af sådan art, som denna, den praxis genom prejudicat blir fastställd, att Utsk:n enväldigt och med R.
St:s rätt utan appel få afgöra, när väckta frågor skola anses förfallna, så vore det kortsynt att icke inse möjligheten, att äfven 3 Stånds beslut, med åberopande af någon skiljaktighet af det ena, sorn deremot förenade sig med det fjerde i särskildt ämne, blefve undertryckta och enligt y5 § förklarade förfallna.
Det förundrar mig, att dea siste talaren, såsom ordförande i BancoUlsk., ej gjort Utsk. uppmärksamt på Riksd.Ordn., som bjuder, att intet ämne kan nedläggas utan RiksSt:s beslut. 56 § Riksd.Ordn. lyder:
"Intet ärende må nedläggas utan Ståndens uttryckliga beslut. ” Nu är frågan den, om detta ärende är af den beskaffenhet, att, om i Stånd stadna emot 2, den bort förfalla; och härom må meningen vara hvilken sorn helst, så hade anmälan likväl derom bort ske af Utsk., emedan R.
Sits beslut dertill erfordras.
Här förtjenar dock särskildt anmärkas, att 2 Stånd icke stadnat emot 2, emedan Gr.
Frölich redan utvecklat, att 2 Stånd erkänt, att skrifvelsen till K.
M. med öfverlemnande af brcoreglementet borde afgå genom fullmägtige i Banken, och de andra 2, att öfverlemnandet borde ske genom RiksSt:n sjelfva.
Således hafva alla 4 RiksSt:n instämt, deri, att den ifrågavar. skrifvelsen skall afgå; men vilja ej RiksSt:n förena sig om skiljaktigheten rörtde sättet, så säger y3 § Riksd.Ordn. tydligen, att sådant skall ske genom förstärkt Utsk.
Jag anser mig således pligtig begära Hr Gr. o. Landtm:s propos., att Utsk. genom prot.- utdr. måtte förständigas ställa sig grundlagen till efterrättelse och inom 2:ne dagar till Stånden inkomma med betänk, i ämnet.
Ämnet har i sidor: den ena angår formen, den andra saken.
Saken är, om
Stånd här stadnat emot 2; formen åter, om Utsk. haft rätt att undanhålla RiksSt:ri sin pröfningsrätt, huruvida frågan är förfallen eller ej.
Jag är af den tanka, att det beslut, Utsk. fattat, bör infordras, och anhåller om propos., att Utsk. inåt - Den ao M a j f. m. a33 måtte åläggas inkomma med sitt beslut i ämnet.
Först derefter anser jag någon åtgärd kunna vidtagas; ty ehuru jag ej betviflar sannfärdigheten af ordförandens i Utsk. anmälan, måste man likväl först infordra sjelfva beslutet.
Då jag ej anser mig äga någon rättighet att draga i tvifvel sannfärdigheten af hvad ordföranden inom BancoUlsk. här uppgifvit vara förhållandet, kan jag icke undertrycka den tanka, att delta Utsk. på ett otillbörligt sätt försatt sig i samma kategori med Constit.Utsk., att nemi. böra casseras; ty Representationen bör ej tillåta, att något Utsk. ställer sig öfver RiksStrn.
Hvarje Utsk. är förbundet att sammanjemnka de särskilda RiksStms meningar och framlägga sammanjemnknrsförslag.
Det är alldeles oriktigt, att Utsk. upphäfver sig alt med egen myndighet afgöra sådana frågor, och jag önskar Utsk. måtte åläggas att innan morgondagens slut inkomma med sitt betänk, i ämnet.
Om fråga varit om ett splitter nytt reglemente, skulle de föregående värda ta» larne hafva rätt, att sammanjemnkning af Ståndens olika meningar deröfver bort ske; men då det blott är fråga om ett tillagg i ett redan existerande reglemente, kan detta blott anses sorn en motion till ändring i detsamma, och då a Stånd förkastat motionen, måste den förfallu.
Således äl* frågan dittills riktigt behandlad; men helt annat är den frågan, örn Utsk. äfven bort underrätta Stånden om förhållandet.