Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den sista värda talaren instämmer jag fullkomligen deruti, att det är ett oundgängligt villkor för myntverkets ställande under Bergs-collegii uppsigt Den a5 Juli e. ra. all Bergs-coll:m finnes, och alt följaktligen förevar, betänk, samt Ekon.Utskrs tillåt.
N:o 64 bö'ra företagas i den ordning och afgöra* på det sätt, hvarigenom man vinner harmoni emellan besluten; men detta ändamål skulle vunnits, om StatsUtsk., som sig bort,, hade, då motionen ditremitterades, återskickat densamma såsom icke till vederb.
Ulsk. öfverlemnad; ty då fråga icke var orri anslående af några medel, så tillhörde ämnet Ekon.Ulsk. likaväl som frågan om Bergs-collegii upplösning.
Ilvad sjelfva saken beträffar, sä instämmer jag fullkomligen i CJtskls hemställan, alt R.
St. måtte hos K. M. i underd. anhålla, ”att författningarne angdie mynt- och controllverLen måtte i sin helhet varda öfversedda oell granskade, samt ett förnyadl reglemente för desamma utfärdis;” men jag delar icke Ulskls tanke om den stora förmånen af myntverkets ställande under Bergs-collegii inseende.
Såsom bekant är, har det en tid stått under Commerce-coHegii uppsigt; men ursprungligen stod det under den K.
Kammaren, hvars functioner voro de, som nu tillkomma Slats-conloret.
Sedermera, då R.
Sits Rank inrättades, flyttades det till banken, med bibehållande af K.
Mts rätt att utnämna tjenstemän samt i öfrigt det K. legale oförkränkt, så att tillsynen öfver sjelfva myntningen tillkom banken, hvarunder myntverket lämpligast bör stå, enär det äger det hufvudsak ligaste intresset, att härvid allt val tillgår, och att inga anledntr till billiga klagomål må uppkomma, Således, om någon förändring bör ske, torde man böra återgå lill förhållandet emellan 1668 och 1 7 3o, eller den period, under hvilken banken agde inseendet öfver myntverket; men skulle man icke anse en sådan förändring böra äga rum, finner jag för min del, att myntverket likaväl kan stå under Stats-cont., som under Bergs-colhm.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag 0111 återremiss.
När saken återkommer från Ulsk., torde frågan om Bergs-collegii upplösning vara afgjord, så att något hinder deraf icke möler för slutlig pröfning af förevar, ämne.
Det är i anledn. af den siste varde talarens yttrande, anglde myntverket, som jag anhåller alt få meddela några upplysningar.
Den tid myntverket stod under Kaininar-collim, då Stats-cont. tillika såsom Räknekammare stod under samma collini, stod myntverket på sidan om Räknekammaren under collegii inseende och Räknekammare såsom ett contor under collini.
Mot Hr
Rosenblads yrkande att myntverket boide ställas under banco-styrelsens inseende får jag göra den anmärkn., alt myntverket icke bör stå under någon annan myndighet än en sådan som äger domsrätt, som kan afgöra frågor, hvilka emellan tjenstemännen uppkomma, och sorn, i händelse af underhaltig myntning, genast kan gå i författning om de beslut, som till rättelse derutinnan erfordras, innan den eller de
Den a5 Juli e. m. de brottslige individerne blifva vid domstol tilltalade för det brott, för hvilket de kunna hafva gjort sig till ansvar skyldige.
Jag har ingenting emot den af Hr von Troil gjorda anmärknm, att Ekon.Utskrs utlåt.
N:o 64, ang:de Bergs-collegii upphörande, först bör afgöras, ehuru jag anser sistnämnda betänk., i det skick del inkommit, icke kunna bifallas eller leda till det åsyftade ändamålet; ty under Bergs-colkm sorterar en mängd frågor, som äro af beskaffenhet att icke kunna ställas under ett departement i Konungens Statsråd, emedan deras behöriga utredning erfordrar icke ensamt kunskap i bergsvetenskap, ulan ock att de gått instanserna igenom för alt slutligen afgöras af K. M.; ty icke kan man önska den ordning, alt K.
M. skall omedelbarligen upptaga tvistefrågor om t. ev. grufvebrytning m. nr.
Man får icke förrycka eller upphäfva den administrativa rättegångsordningen i landet genom ett förslag att omorganisera embetsverken; men sådant skulle blifva händelsen, om Ekon.- Utskrs utlät, anloges.
Jag instämmer med Hr Rosenblad i anhållan om återrenliss af det nu föredragna betänk., på det vi må komma i tillfälle att först företaga Ekon.Utskrs betänk.
Nro 64, angrde Bergs-collegii upphörande.
StatsUtsk. har befattat sig med ett ämne, som icke tillhör samma Utsk., och har derigenom fört oss in uti ett förhållande, att vi nu kunde fatta ett beslut, som det sedermera kunde blifva omöjligt att verkställa.
Jag har ingenting emot, att Bergs-colkm får inseendet öfver Myntet på de skäl som af SlatsUtsk. blifvit anförda.
Uti ett förslag till en ändamålsenligare organisation af detta verk, sorn jag för flera år sedan å embetes vägnar ingaf till K. M., föreslog jag, att mynt- och controll-verket skulle ställas under Bergs-collegii uppsigt; och då jag lohmin del icke kan bifalla Bergs-collegii borttagande under närvar, förhållande och på sätt Ekon.Utsk. uti betänk. J\T:<> 64 föreslagit, så skulle jag icke heller tveka att, innan sistnämnda betänk, blifvit afgjordt, lemna bifall till förevar, betänk, angtde myntverket; roen då Ståndets pluralitet möjligtvis kan tänka olika med mig i fråga om Bergs-collegii upphörande, anser jag rättast vara att uppskjuta förevar, måls afgörande, intill dess Ekon,Utsk:s betänk.
N:o 64 blifvit föredraget och afgjordt.
Tvänne ledamöter hafva klandrat, att StatsUtsk. till behandling upptagit den från BondeSt. till Utsk. remitterade motionen, som gifvit anledn. till detta betänk.
Derpå får jag svara, att då StatsUtsk. har sig uppdraget att granska allt hvad som tillhör förvaltningen af Stats-cont. och äfven R.
St:s revisoreis berättelser rörtde controll- och myntverket; så har Utsk. ansett sig i första hand competent att behandla denna motion ; men 10 H. 35 2 74 Den a5 Juli c. m. livad sjelfva saken beträffar, har jag ingenting emot en återremiss, emedan jag tillstår, att, sedan betänk, hlef antaget i StatsUtsk:s plenum, jag har funnit, att måhända lättast varit alt för närvar, icke tillstyrka myntverkets ställande under Bergs-collegii inseende, dels derföre att detta colhm troligen snart upphör, men synnerligast derföre att, enligt den vidtagna regleringen med departemenlal-styrelsen, myntverket kommer att sortera tinder Finance-departementet och Bergs-colhm under Inrikes Ministern; hvilket förhållande torde utgöra en g i 111 i g anledn. att närmare eftersinna, huruvida det är lämpligt alt för närvar, bifalla SlalsUlskls utlåtande.
Hr von Hartmansdorff, A u g,:
Det föredragna betänk. har redan blifvit disculeradt, ehuru, på sätt Hr von Troil rätteligen anmärkt, detsamma icke lämpligen kan till afgörande förekomma, innan Ekon.Utskts utlåt.
N:’o 64 angtde Bergs-collegii tillvaro blifvit afgjordt.
Jag hemställer derföre, oin icke kortaste utvägen vore att återremittera det föredragna utlåt, till StalstJtsk., hvarigenom ihan finge fria händer att, när det återkommer, rälta sig efter det beslut, R. o. Ad. fattat angide Bergs-collegium.
Den 29 Juli f. m. 3oi lagdt att granska och till R.
St. uppgifva stats- och riksg.-verkens tillstånd.
Jag vågar nu fråga huru statsverkets tillstånd kan uppgifvas, om ej dess största cassa, räntekammaren, är controllerad och således inventerad; ty som, enligt hvad en hvar har sig bekant, räntekammaren äger contant cassa-vård, utom hvad i R.
Sirs Bank finnes insatt, är icke bancoräkningen tillfyllestgörande, utan äfven cassa-förslag och inventering erforderlig.
Då det vore ibland de betänkligaste tilldragelser, som nu kunde förefalla, att nationen äfven efter 1840 års riksdag skulle finna sådana balancer uppstå i de allm. förvaltningsverken, som i Krigs-colltm och Tullverket redan förefallit, till följd af den ytliga granskningen R.
St:s StatsUtsk. oell deras revisorer förut verkställt, vågar jag vördsamt anhålla om ålerremiss af StatsUtskrs utlåt.
N:o 204, med begäran att åter upptaga så väl min motion, som den i samma utlåt, behandlade motionen från BondeSt.; och vågar jag, under åberopande i öfrigt af Hr Kjellbergs reservation, fästa StalsUtskts uppmärksamhet derpå, att §. 42 Riksd.Ordn.
Jemnar Utsk. all den rättighet, som kan behöfvas, för alt af Statscont. ”omedelbarligen” infordra cassa-förslag, samt genom inventeringen controllera cassornas öfverensstämmelse dermed.
Anckarsvärd, Carl Henr., hade ingifvit ettså lydande anförande: § 3o Riksd.Ordn. ålägger StatsUtsk. att granska, utreda och till R.
St. uppgifva statsverkets tillstånd, förvaltning och behof.
— Af denna föreskrift synes det, att SlatsUtsk.
, i full motsats till dess yttrande uti betänk.
N:o 204, bort finna anledn. till inventerings anställande i räntekammaren, emedan, utan en sådan, tillståndet med statsverket måste vara obekant och ocontrolleradt.
Ett penningeförvallande verk kan ej granskas, och dess tillstånd icke sanningsenligt uppgifvas, om ej cassan inventeras, — och räntekammaren är Stats-contorets cassa.
Då det är kändt, att räntekammarens banco-räkning icke upptager hela dess tillgång, utan att särskilda cassör der finnas, kan StatsUtsk. icke tillförsäkra R.
St., och desse icke nationen, om tillståndet i statsverket, derest så väl icke räntekammarens, som de förvaltande verkens cassör inventeras; och att detta bör ske samtidigt, synes äfven påkalladt af nödig försigtighet.
— Att icke ändamålet skulle uppnås, derföre att granskningen måste grundas på uppgifter ifrån samma auctorileter, hvilka skulle controllei as, har jag svårt att inse.
Det skulle vara högst besynnerligt, om ej i de penningeförvaltande verken skulle finnas de vanliga conlrolIer på cassabehållningarna, som allena kunna sätta Styrelsen i tillfälle alt controllera dem.
Cassa-förslaget, som vid tillfället afgifves, mäste alltid kunna controlleias med cassa - 3 02 Den 2g Juli f. m, boken, banco-räkuingen och, jag föreställer mig äfven, med de förda meinorialböckerna.
Det är dessutom af största vigt, att ett sådant bokföringssätt införes, om det ej finnes; och i sådant fall visar sig den äskade inventerings-åtgärden så mycket mera angelägen.
Det är bekant, att då den s. k. reserv-fonden inberäknas, omkring två års contanta statsinkomster hvarje höst måste finnas i statsverkets cassör och räntekammaren under alvaktan på rikshufvud-bokslutet.
Jag vädjar till en hvar, om R.
St. och deras StatsUtsk, uppfyllt deras pligt emot nationen, om de ej öfvertyga t sig att de medel, som vid en viss gifven tidpunkt uti statsverkets cassör böra linnas, äfven uti sjelfva verkligheten der finnas.
— Tullbalancen har redan ånyo visat oss hvad Krigscollegii-balancén bort visa förra Ständer, nemi. nödvändigheten af en allvarligare controll på statsmedlen.
Under 1827 års revision väcktes frågan om räntekammarens inventering ; hade den då fått ske, bade förmodligen allm. verkens cassör äfven blifvit af R.
Sits revisorer och StatsUtsk. inventerade, och ingen omöjlighet
Ur, att de redan skedda balancer derigenom blifvit upptäckta eller kanske förekomna.
— Skola vi utsätta oss för att ännu en gång ådraga Staten dylika?
— Att ej sådan invcnterings-åtgärd förr varit vidtagen, bevisar intet.
tBio och 1812 höl lös riksdagarne i Örebro, så att de förste
Ständerne efter det nya statsskickets införande icke kunde verkställa den nog granna granskningen: detta förhållande anmältes ock af StatsUtsk. år 1812.
Sedan har den kunnat ske, men med undantag af 1827 års revision, som Lief nekad tillträde till räntekammaren, har man icke tänkt derpå.
Nu då erinran derom blifvit gjord, och då erfarenheten styrkt behofvet, vore underlåtenheten förgätenhet af den pligt, som i min tanke tillkommer hvarje revisor, hvarje granskande ombud, och som R.
St. sjelfve erkänt, då de öfverräkna bankens cassabehållningar, till och med dess plantsar, piaster-fjerdingar oell sedelblankelter.
Det är äfven lätt insedt, att ulan dess uppfyllande är hela den R.
St. och dess revisorer i grundlagarna anbefallda granskning af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning en blott skuggbild, och nationen äger, t hy förutan, emot möjligheten af förvaltningens oordentlighet eller bedräglighet ingen garanti.
Jag yrkar alltså återremiss å betänk.
N:o 2o4; och jag anser mig berättigad att af StatsUtsk. begära, icke blott att den äskade inventeringen af räntekammaren må skyndsamt verkställas, utan äfven att samtidigt de förvaltande verkens betydligaste cassör inventeras.
Då 42 S*n Riksd.Ordn. ålägger Slats-cont. att omedelbarligen meddela alla äskade upplysningar i frågor om sjelfva redovisningen af allm. medel, har StatsUtsk. i detta fall R.
St:s rätt att begära uppgift på cassa-tillståndet, så väl i Den 39 Juli f. m. 3o3 räntekammaren, sora i statsverkets cassör för en viss utsatt tlag; då böra cassabehållningarne inventeras och jeni förås med cassa-förslaget, samt detta sedan controlleras medelst de afslut, sorn måste finnas i styrelsernas handlingar eller ock medelst memorial-böckerna.
Skulle det oväntade fall inträffa, att verkens styrelser icke kunna sjelfve uppgifva oell controllera sina cassör, bör i alla fall i min tanke inventering ske, resultatet meddelas R.
St., samt förslag aflemnas att bos K.
M. begära förordnande örn vidtagande af månads- eller vecko-slut i Rikets allm. peuningeverk, så att controll för framtiden blifver möjlig.
Uppkommen i plenum när dessa memorial föredrogos, riktade mot StalsUtsk:s betänk. ang:de revidering af statsverkets cassör, och då jag finner alt dessa memor. hafva afseende på återremiss af betänk, och åläggande för StatsTJtsk. att verkställa den; så anser jag mig pligtig för min del upplysa, alt jag visserligen inom StatsUtsk. skulle tillstyrkt denna inventering, derest jag funnit något sätt att ändamålsenligt verkställa densamma; men upplyst derom att räntekammaren egentligen endast är ett räkenskaps-contor, fann jag icke skäl att tillse i hvad skick dess räkenskaper befinnas, emedan desammas öfverensstämmelse med verkliga förhållandet svårligen skulle kunna upplysas, derest Stats-cont. vore ense 0111 att föra bedrägliga räkenskaper.
Jag delade således åsigt med Utskrs majoritet, som ansåg öfverflödigt att vidtaga en åtgärd, som icke skulle hafva någon rimlig påföljd.
Att ingå till de särskildta förvaltande verken och fordra inventering af deras cassör, dertill anser StatsUtsk. sig icke hafva grundlagsenlig rättighet; och jag kan derföre, hvarken såsom ledamot af StatsUtsk. eller af R. o. Ad., vilja vara orsak till den skymf, som skulle tillfogas Representationen, i händelse StatsUlsk:s ledamöter skulle vägras tillträde till dessa cassör.
N:o 204 blef af R. o. Ad. bifallet.
Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 18 och 25 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 2o5, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 28, ang:de väckt fråga om indragning af K.
Nummer-lotteriet, samt rör:de åtskilliga dermed gemenskap ägande ämnen.
Nauckhoff, J o h.
Vidhållande samma åsigt i denna fråga, som är uttalad vid återremissen af betänk.
N:o 28, föranledes jag nu att ytterligare tillägga några ord med afseende på det af StatsUtsk. tillstyrkta beslut, hvilket jag för min del skulle biträda, om icke åtskilliga tilldragelser inträffat sedan denna fråga förra gången förevar, hvilka hos mig uppväckt vissa betänkligheter, som ma - 3o4 Den 29 Juli f. m. na till varsamhet.
Jag anhåller derföre att till propos. få föreslå, att det af Utsk. tillstyrkta beslut måtte efter orden ”b i fa 11 a s och” erhålla följande tillägg: — ”n är K.
M. fr a mdeles af den blifvande stats regie ringen finner, att de inkomster, som af K.
Nummer-lotteriet utfalla, icke intill nästa riksdag blifva erforderliga.
Jag vågar hoppas, att detta betänk, i dess närvar. skick icke blir bifallet och anhåller derföre att Hr Frih. o. Landtm, täcktes längre fram lemna mig tillfälle att i ett sammanhang uppgifva det beslut, hvaruti jag önskar alt R. o. Ad. och de öfriga Stånden måtte stanna, då den und. skrifvelsen till K. M. kommer att afgå.
Hr Ribbing, Arvid: t öfverensstämmelse med hvad jag yttrade förra gången denna fråga hos R. o. Ad. förevar, hvarvid jag yrkade icke allenast K.
Nummer-lotteriets afskaffande, utan äfven förbud emot all slags lo
It försa I j n i ng och spelinrättningar, af hvad beskaffenhet som helst, får jag äfven nu, i motsats med hvad den siste värde talaren andragit, anhålla, att Utsk:s betänk, ovillkorligen antages, emedan jag icke finner skäl att bibehålla en på olofligt sätt förvärfvad inkomst.
Aldrig skall jag misskänna värdet af moraliska begrepp; men stundom inblandas de i lagstiftningen något för mycket på tvären, så att de icke passa på frågan.
Lotterispelet är moraliskt orätt, men det har länge varit tillåtet och har betagit hågen för utländska lotterier.
När jag således med min röst biträder förbudet emot utländska lotterier, så tror jag att en ersättning så mycket hellre kan lemnäs uti bibehållandet af det Svenska lotteriet, sorn förbudet mot utländska lotteriers begagnande svårligen kan förekornmas, emedan man genom bref kan förskaffa sig lottsedlarna.
Jag tror det icke vara omoraliskt, att så mycket man kan söka förebygga spelsjuka, derigenom alt man, i ersättning för den fråntagna rättigheten att spela på utländska lotterier, tillåter lotterispel inomlands, särdeles som behållningen deraf stannar inom landet.
Nauckhoff har uppgifvit det förhållande, som föranleder honom att rösta emot betänk., nemi. att förstärkta StatsUtsk. vägrar allt, och synes hafva för afsigt att, såsom man säger, sätta Regeringen på vatten och bröd och hämma statsmachinen i dess gång.
Ett sådant bemödande är det en pligt att på alla lofliga sätt motarbeta.
Jag tillstyrker derföre bifall till den af Frih.
Nauckhoff föreslagna proposm, såsom en bland utvägarna dertill.
Jag är ingalunda någon vänafspelsjukan.
Tvertom önskar jag att alla utländska lottsedlar måtte försvinna, och jag har icke heller någon förkärlek för Nummer-lotteriet, hvars upphörande jag äfven vid ett föreg:de till - Den 29 Juli f. ni. 3o5 tillfälle tillstyrkt; men för att närmare utveckla min åsigt, får jag tillägga, alt jag anser det vara att börja i orätt ända, om roan bortkastar inkomst-titlar, innan man ännu känner huruvida tillgångarna blifva tillräckliga för alt bestrida de nödvändiga utgifterna.
Dessutom är del blott en modification i Utsk:s betänk., som jag föreslår; och derest K.
M. af statsregleringen finner, att någon brist i inkorasterna icke lörefinnes, så hyser jag den fullkomliga förhoppning, alt
Nummer-lotteriet icke längre kommer att blifva föremål för spelsjukan; men jag anser en ordentlig reglering erfordra afl icke afskaffa en tillgång, förrän man fått se huruvida statsregleringen gör densamma öfverflödig eller ej.
Ilr Anckarsvärd, Au g.:
Återremissen af TJtskrs betänk. angtde Nummer-lotteriet härrörde egentligen derifrån, att Utsk. icke ansett behöfl i g t att begära K.
M:s bifall till lotteriets afskaffande.
Då denna betänklighet blifvit undanröjd genom Utskts förevar, förslag, så tillstår jag, att det skulle mycket förundra mig, om R. o. Ad. icke desto mindre skulle vilja bibehålla en inrättning, som vid så många föregtde riksdagar blifvit öfverklagad såsom skadlig och omoralisk och oförenlig med Statens värdighet.
Jag anhåller derföre vördsamt om propos. till bifall på betänk., och nödgas på förhand förklara, att jag icke utan votering afstår derifrån.
Till de af mig i enahanda syftning med den siste värde talarens, då betänk, förra gången utgjorde föremål för öfverläggning, anförda skäl, får jag tillägga, att det icke skulle tjena till något, om R. o. Ad. afslog frågan, emedan jag är öfvertygad alt de öfriga lie Stånden bifalla betänk., hvarföre afslag derå inom detta
Hus endast skulle gifva ökad fart åt de många uttryck af missnöje, som förmärkas emot delta Stånd.
Jag kan icke föreställa mig, att man på allvar söker försvara så falska begrepp om rätt, som jag bär hört tvänne talare försöka.
Den ene af dessa talare påstod nemi., att spelsjukan skulle botas genom att tillåta spel, på så sätt nemi., att man skulle kunna förhindra begagnandet af utländska lotterier genom alt bibehålla lotteri inom landet, emedan i annat fall skulle förbud emot utländska lolterisedlars försäljning icke medföra åsyftad verkan, derföre att lottsedlar kunde förskaffas medelst brefvexling.
Vi må väl vara angelägne alt Svenska Kronan icke längre i någon mån grundar sin tillvaro på spel, ehvad andra Stater fortfara att göra det eller ej; och landels belägenhet måtte icke vara så förtviflad som den olyckliges, hvilken icke har annan utväg för sin bergning än spel.
För hvarje Svensk man måtte det vara ovärdigt att antaga sådana grundsatser som 10 II. 39 3oG Den 39 Juli f. gi - dem jag nu sökt vederlägga.
Det må gå med utkomsten huru som helst för den enskilda, så välsom för Slaten; men man måste i första rummet söka efter rättfärdighet, och denna kan icke förlikas med spel för vinning.
Jag förenar mig med Hr Anckarsvärd och förklarar derjemte, att jag^cke utan votering skall gifva efter för den motsatta åsigten.
Det har länge legat mig om sinnet att söka medverka dertill alt så väl inländska som utländska lotterispel mätte försvinna; och jag har äfven röstat derför, då min röst kunnat komma i fråga, d. v. s. egentligen i statsrevisionen.
Min öfvertygelse har icke kunnat förändras af förelelserna i förstärkta StalsUtsk., emedan jag betraktar saken såsom en isolerad statsangelägenhet, oberoende af Statens reglering till dess inkomster och utgifter.
Jemte det jag derföre bestrider allt afseende på åtskilliga talares framställning med hänsyftning på det sätt, hvarpå slatsreglertn kan blifva uppgjord, anhåller jag blott om fastställelse å betänk, i dess helhet.
Jag anhåller att få erinra derom, att då jag understödt Frih.
Nauckhoffs framställning, så har jag icke för annat fall önskat Nummer-lotteriets bibehållande, än derest sig visa skulle att inkomsten deraf icke kan för statsverket umbäras.
Hvad i öfrigt angår värdigheten eller ovärdigheten af detsamma; bibehållande, får jag blott erinra derom, att Svenska folket hittills icke varit så granntyckt, och alt andra länder icke Bro så granntyckta.
— Slutligen ber jag få förklara, i anledn. af en värd talares yttranden, att då jag uttalar min mening efter min bästa öfvertygelse, så skola de omdömen qvitta mig lika, som man, utom Ståndet och tilläfventyrs i andra Stånd, kan tillåta sig.
Det vore fegt, om R. o. Ad. någonsin för sina tankar eller sitt handlingssätt logo föreskrifter från de öfriga Stånden.
Åtminstone kan jag aldrig instämma uti en sådan åsigt.
Sedan så många talare yttrat sig i ämnet, skall jag icke vara vidlyftig.
Jag yrkar bifall till betänk., men anhåller att få upptaga en anmärkn. af Frih. Boye, som yttrade, att då man icke kan förekomma spel på utländska lotterier, borde man tillåta lotterispel i landet, emedan penningarna då icke gingo till utländningen.
Jag får förklara, att jag, lika med Hr Frihtn , önskar att allt lotterispel vore förbjudet; men derföre att man äger ett ondt, skall man väl icke hafva ett ännu värre.
Af två onda ting bör man välja det minsta.
Jag anser vårt
Nummer-lotteri sämre och farligare än de utländska lotterierna, emedan insatsen der är så stor, att den fattigare classen icke kan begagna utländska lotterierna.
Jag instämmer i öfrigt med dem, hvilka icke anse det värdigt Staten att förskaffa sig inkomst genom lotterispel, eller andra min - D c 11 ag Juli f. m. 3oj dre moraliskt rikliga medel, och anhåller på dessa skäl om bifall till betänkandet.
Äfven jag får förklara, att hvar- . ken de otndömen, sorn kunna fällas uti andra Stånd eller i Utskrn eller i avisorna, någonsin skola förmå mig att handla i strid med min öfvertygelse.
Jag hoppas ock, att den dag aldrig måtte randas, då dylika impulser komma att göra sig gällande inom detta Hus.
Min öfvertygelse har jag uttalat utan förbehåll, och jag vidblifver densamma; men att sluta af de repliker jag fått emottaga, har jag måhända icke blifvit riktigt förstådd och anser mig derföre böra tillkännagifva, att jag aldrig önskat att Nummer-lotteriet skulle bibehållas, utan tvertom att detsamma måtte afskaffas, men att K.
M. då först mätte fästa afseende å R.
St:s anhållan derom, när K.
M. finnér inkomsten deraf icke vara för Statens utgifter oundgängligen behöfliga.
Det var således icke afslag på Utsk:s tillstyrkande eller Nummer-lotteriets bibehållande, som jag föreslog, ty jag önskar bestämdt Nummerlotteriets afskaOfande; men jag önskar ännu mer, att ingen brist i statsutgifterna mätte uppstå.
Ett yttrande af mig har blifvit upptaget af tvänne talare, hvilka sagt, att när de följa sin öfvertygelse, qvittar det dem lika hvad man tänker derom utom Ståndet.