Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ändamålet med detsamma må vara huru välmenande som helst och kunna ur vissa synpunkter till sin syftning försvaras, så bör dock R. o. Ad., enl. mitt omdöme, icke remittera motionen, helst följden deraf förmodligen blefve, att Ståndets likasom
Utslcs tid kommer att framgent uptagas af ytterligare, genom detta exempel framlockade, för sent väckta motioner; hvadan jag anhåller att Hr Frihrn o. Ordfrn ville framställa propos. på afslag af begäran om remiss å motionen.
Jag ämnar icke förorda motionen.
Jag anser orimligt att påbjuda, det LandtArméensOfficerare skola bebo sina boställen, och jag föreställer mig att Arméens här varande Officerare skola vitsorda rigtigheten af denna min åsigt; och må delta få gälla såsom ett af de många bevis som kunna anföras för olämpligheten att aflöna Officerarne med boställen.
Icke heller anser jag det vara fullt billigt än mindre nödvändigt att föreskrifva, dot de embetsmän i hufvudstaden, som fått sig anslagna bostadsboslällen, skola ovilkorligen bebo dem; men i fråga om remiss på ifråga vide motion bör beviljas eller icke, får jag förklara, att, då det är tvifvelaktigt, huruvida remitteras bör eller icke, jag tillhör dem som bevilja remiss.
Om man beträder den banan, att vägra remiss då någon anledn. till en motion finnes, åstadkommer man ett farligt prejudikat, och vi erinra oss de mångfaldiga strider härom, som blifvit förda på detta rum.
Jag tror att man förlorar intet i sak och bestämdt mindre i tid genom en remiss, än genom ett afslag. 56 §:n RiksdisOrdn:n säger, att nya motioner få väckas, såvida de äro föranledde af redan fattade beslut eller redan uptagna ärenden, eller under Riksdagen inträffande händelser.
Det kan väl icke nekas, att det är ett uptaget ärende, då lv.
St:r att bevilja medel för byggande af ett nytt Post-hus, hvari boställsrum för embelsmännen skola inredas.
St:r kunna i anledn. häraf säga: det vilja vi göra, men med det vilkor, att de som få boställen, skola dem också bebo.
En anledn. för motionens väckande förefinnes således och jag nekar icke heller remiss.
I strid med de 2:ne första talarne anser jag min motion vara fullkomligt lagenlig och äga anspråk på att kunna och böra remitteras.
Jag nekar icke, att anledn. till motionen varit den K.
Propos:n om upförande ef ett nytt Post-hus, hvari boställsrum för embetsmännen skola inredas.
Således synes det mig vara fullkomligt i sin ordning att man föreskrifver vilkor för åtnjutande af sådana boställslägenheter.
Jag tror för öfrigt, att det står i fullkomlig harmoni med flere äldre dylika stadganden.
För Landtstaten är förbjudet, att uthyra deras bostäder, äfvenså för embetsmännen vid Flottan, och hvad Arméen vidkommer, har jag citerat författningar som påbjuda detsamma.
Cederström har ansett dessa författningar så urgamla, att deras tillämpning icke mera kan ifrågakomma; men Frih:n torde dock ihåg - Den 25 April 385 ihågkomma, att den författning som grundlägger Indelningsverket icke är yngre, men ändock alUid framdrages af dem, som med all gevalt motsätta sig all förändring af denna institution.
Vill man i ena fallet åberopa en förfluten tid, så får man hålla till godo att man åberopar den i ett annat.
Hvad sjelfva saken vidkommer anser jag obehöfligt att derom yttra mig.
De som yttrat sig emot motionen hafva icke bestridt dess nytta, och jag anhåller således om remiss till StatsUtsk.
Den siste talaren har sagt, att författningar skola finnas hvari boställshafvare förbjudas att uthyra sina boställen; men några sådana stadganden hafva mig veterligen icke emanerat, och jag upmanar den ärade talaren att upgifva dem.
Dem han i sin motion åberopat inne hålla endast, att boställsinnehafvare skola sjelfva bebo sina boställen, men de kunna bebo en vindskammare och uthyra resten.
Den af Hr Stjernsvärd åberopade 1687 års författning har, såsom enhvar nogsamt känner, aldrig varit efterlefd, så mycket mindresom en del boställen icke äro bebyggde och boställshafvare kunna således icke åläggas bebo dem.
Skulle motionen bifallas, så lärer det väl blifva ett åliggande för Hr
Stjernsvärd att draga försorg om anskaffande af medel till upförande af boställshus.
Hvad angår skyldigheten för embetsman i Stockholm att bebo sina boslällslägenheter, så, om man täger i betraktande förhållandet under sednaste tiden, vore det väl särdeles orimligt, att en StatsMinister som bebor ett palats, skulle derifrån inflytta i en trång våning.
Kan det vara motionärens mening?
Samma är förhållandet med Chefen för LandtförsvarsDepart.
Om han har en mycket lämplig bostad, vet jag icke hvarföre han skall inflytta i en sämre som upiåtes af Kronan.
Jag instämmer med de talare, som ansett motionen icke böra remitteras.
Hade Hr Stjernsvärd inskränkt sitt förslag dertill, att innehafvare af boställslägenheter i Posthuset skola bebo dem, hade motionen varit laglig, men sådan den nu är, kan den, enl. min åsigt, icke af Ståndet remitteras.
Jag instämmer med motionären deri, att embetsman, som inom hufvudstaden erhållit boställslägenheter, böra bebo dem.
Meningen med anslaget af boställshus åt dem är, alt de skola kunna träffas af alla der den för dem afsedda bostaden är belägen.
Huru skulle det t. ex. taga sig ut, om en Landsh. icke bebodde sitt LänsResidens, utan uthyrde det och bodde i en koja.
Enhvar inser nogsamt olämpligheten deraf.
Enl. min åsigt har Hr Stjernsvärd dock gjort orätt, då han gifvit sin motion den utsträckning den fått, och hemställer huruvida icke ändamålet dermed vinnes, om han med bibehål lande af sina motiver inskränker motionen dertill, att embetsoch tjenstemän, som i det föreslagna nya Posthusét erhålla bostadslägenheter, skola dom bebo.
Genom en sådan ändring af motionen vinnes ändamålet; ty man har då godkänt principen och öfriga boställshafvare måste rätta sig derefter, Hvad beträffar det anförda V H. 25 Den 25 April. exemplet med Justit.
StatsMinisterns bostad, så, om hans Tåning icke är lämplig, bör man anskaffa honom en mera passande; men ingalunda medgifva att hans bost a 1 Islokal uthyres.
Jag godkänner motionärens motiver och hemställer, om han icke skulle vilja ändra motionen så som jag föreslagit, hvarigenom allt binder för motionens remitterande undanrödjes.
Utan att vilja yttra mig i sjelfva saken vidare än att jag anser det långt gånget, att, med anledn. af K. M:s Propos. om upförande af ett nytt Post-hus, motionären anser sig hafva rättighet att föreslå det alla boställsinnehafvare skola vara skyldige att bebo sina boställen, får jag på grund af några ord i slutet af motionen, hvari säges, att det finnes författningar från 1600-talet som ålägga boställsinnehafvare vid indelta Arméen att bebo sina boställen, erinra att dessa författningar måste vara uphäfde genom 1830 års MilitiseBoställsOrdn., hvari K. M. säger, att med uphäfvande af hvad förut varit stadgadt etc.
Dessutom står det i 2 eller 3 <§:n af samma författning uttryckligen föreskrifvet, att boställsinnehafvare, som icke bör på sitt boställe, är skyldig tillse att någon annan bor der.
Detta måtte väl bevisa, att det icke är förbjudet att sjelf icke bebo sitt boställe.
Hr Björnstjerna har mycket missförstått min motion då han sagt, att min mening varit att boställshafvare vid indelta Arméen, hvilkas boställen icke hafva karaktershus, skola vara skyldige att bebo sina boställen.
Något dylikt bar jag hvarken föreslagit eller kunnat föreslå.
Hvad Hr Muuck yttrat om BoställsOrdn:n håller icke streck.
I den af Konung Carl XI utfärdade, af mig citerade författningen, är väl medgifvet alt bostälIsjorden får utarrenderas, men med förbehåll, att boställsinnehafvaren ovilkorligen skall bo på bostället.
Bör det väl vara tillåtet och ens nyttigt, att, sedan ett kostsamt karaktershus blifvit på ett boställe upbygdt, bostället utarrenderas till en bonde, som likväl sällan eller aldrig bebor karaktershuset, utan låter det stå obegagnadt.
I anledn. af Hr Cederschiölds hemställan medgifver jag, att motionen må förändras så som han föreslagit, eller att boslällslägenheterna i det nya Posthuset skola ovilkorligen bebos af dem, som få sig sådana anslagna.
Att stadgande för ett Verk kommer att äga rum, är tillfyllestgörande för att andra derefter sig skola rätta.
Hr Björnstjernas framställning om Statsrådenas bostäder skulle jag kunna besvara; har dertill nödige dokumenter här i handen, men upskjuter saken till ett annat tillfälle.
Hr Ribbing, Arvid: Sedan Hr Stjernsvärd numera för ändrat sin motion, synes mig intet hindra dess remitterande, hvarföre jag anhåller alt de, hvilka vidare vilja i ämnet yttra sig, måtte afstå derifrån, på det att vi en gång måtte komma tillslut.
Sedan Hr Stjernsvärd medgifvit den inskränkning i motionen jag förordat, har jag intet emot att den Den 25 April. 387 remitteras; men då han sagt, att jag orätt upfattat hans citation af 1687 års författning, nödgas jag yttra några ord derom.
Jag föreställer mig, att IIr Stjernsvärd önskar paritet emellan civila och militära boställen; men då genom 1836 års MiIitia;BostalIsOrdn. och äfven genom 1819 års TjenstgöringsRegkte nämnde författn. blifvit i vissa delar ändrad, torde Hr Stjernsvärd finna, att mitt yttrande att 1687 års författn. kunde i detta hänseende anses antiqverad, alldeles icke innebär den om alltför grof okunnighet vittnande mening, som skulle jag betrakta hela Indelningsverket såsom antiqveradt.
Det är en framställning hvartill jag icke tror mig gifvit anledn., och jag hade i sanning ej väntat mig en af Hr Stjernsvärd afgifven så beskaffad antydan.
För öfrigt torde ej vara alldeles säkert, att boställsrum äro afsedde i de föreslagna husen; jag finnér derom ingenting uttryckligen nämndt i den K.
Men det må StatsUtsk. närmare utforska, åt hvars handläggning motionen nu må remitteras.
Hr Brakel: Sedan Hr Stjernsvärd förändrat sin motion, anhåller jag att, innan Ståndet fattar sitt beslut, densamma, sådan som den nu lyder, måtte af någon kanslist blifva upläst.
Hr Frih:n o. Ordf:n låtit upläsa Hr Stjernsvärds numera till följande lydelse förändrade yrkande: »att innehafvare af lägenhet i det möjligen blifvande Posthuset må förbjudas att till annor person sådan lägenhet borthyra eller till begagnande öfverlåta», samt framställt att yrkande blifvit gjorda dels om motionens remitterande till StatsUtsk., dels om densammas läggande till handlingarne, hemställde Hr Frih:n o. Ordf:n om R. o. Ad. behagade remittera Hr Stjernsvärds numera förändrade motion till StatsUtsk., och, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade Hr Frih:n o.
Ordf:n att han ansåg
Hr Cederschiölds, Rob. Theophron, d. 22 dennes muntligen väckta och på bordet lagda, numera skriftligen aflemnade motion, ang:de infordrande af StatsUtskis Utlåt, med anledn. af Hr Gripenstedts yttrande rörande Hrr Fullmäktiges i Riksg:sKont. förvaltnings-åtgärder.
Då troligen många bland R. o. Ad:ns nu närv:de ledamöter icke voro tillstädes då jag väckte min motion, torde det tillåtas mig, att nu, sedan den är skriftligen upsatt, få upläsa densamma.
Sedan motionen blifvit upläst fortsatte Hr Cederschiöld: R. o.
Ad behagade häraf finna, att min mening icke varit att Fullmäktige i Kiksg:sKont. skola ställas under tilltal för fel, begångne under den tid, som den dem redan meddelade déchargen omfattar, utan för dem de begått under den derefter förflutna tiden, 388 Deri 25 April. såvida nemi. det vid en blifvande undersökning sf StatsUtsk. skulle befinnas att anklagelsen är grundad.
Uplästes ett af Ilr Gripenstedt, Joh. Aug., inlemnadt så lydande anförande:
Då mitt helsotillstånd ej tillåter mig att i dag personligen deltaga i R. o. Ad:s öfverläggningar, anhåller jag vördsamt, att på detta sätt få yttra några ord ang:de Hr Cederschiölds nu förodragna motion, hvaruti föreslås, att StatsUtsIcs Utlåt, måtte infordras i anledn. af mina vid ett föreg:de tillfälle mot Hrr Fullmäktiges i Kiksg:sKont. åtgärder framställda anmärkn:r.
Hvad som härvid i främsta rummet fästat min upmärksambet, är, att Hr Cederschiöld i utvecklingen af sin motion alltjemt och vexelvis begagnat uttrycken: anklagelse och angifvelse, såsom benämningar på min framställning.
Det tillkommer visserligen hvarje talare att sjelf välja sina ord, och det är för mig också temligen likgiltigt hvilket uttryck
Hr Cederschiöld i detta afseende anser mest passande; men jag föreställer mig dock, attnär mitt anförande sisth Lördag icke hade någon annan grund, eller något annat ändamål, än att söka utreda frågan om den rätta beskaffenheten af de tillgångar i Riksg:sKont., hvilka, enl. StatsUtsIcs då förev:de Utlåt., till en del tagits i anspråk för detta års jernvägs-arbeten, så borde en sådan framställning, äfven om det för frågans utredning var nödvändigt, att dervid göra åtskilliga anmärkn:r mot de åtgärder hvarigenom ifrågav:de medel, enl. min tanka, obehörigen blifvit ryckta från sin egentliga bestämmelse, icke rätteligen kallas en angifvelse eller anklagelse.
Skulle emellertid R. o. Ad. anse, att de omständigheter och anmärkn:r som vid detta tillfälle af mig blifvit anförda, nu böra föranleda till en särskild undersökning eller åtgärd, och om sådant befinnes lagligen kunna ske, utan hinder af de föreskrifter och stadganden som för granskningen af Riksg:sKont:s förvaltning i allmänhet äro gällande, så har jag för min del icke det minsta att häremot invända, utan förklarar mig tvärtom dermed ganska tillfredsställd.
Hr Cederschiöld upläste sitt an förande, yttrade han slutligen, att R. o. Ad. torde inhämta att hans föreslagna undersökning skulle omfatta endast tiden efter den Fullmäktige meddelade decharge.
Jag vill tillkännagifva, att jag icke så upfattade Hr Cederschiölds förslag eller s. k. motion; tvärtom yttras deri, att han vore öfvertygad att Fullmäktige, om de än kunde lagligen undandraga sig ansvar för de åtgärder som blifvit granskade och för hvilka de erhållit decharge, skulle, enl. hvad han trodde sig känna, icke begagna sig ef ett sådant skydd.
Jag har följaktligen icke kunnat fatta annat, än att Hr Cederschiöld åsyftat, att StatsUtsk. skulle till granskning uptaga såväl den ena som den andra tiden.
Beträffande sjelfva motionen så grundas den på ett yttrande af Hr Gripenstedt, som skall hafva gjort en anklagelse, enär Ilr Cederschiöld säger, att den som är Don SH April.
389 brottslig skall derför komma att ansvara.
Dessa uttryck: anklagelse och brottslighet, återfinner jag åtminstone icke i det yttrande Hr Gripenstedt afgifvit, och, enl. hvad jag tyckt mig förnimma af det uplästa anförandet, vill denne talare icke heller hafva sina ord så upfattade.
Det är visserligen både med tillfredsställelse och nöje Ståndet i allmänhet afhör flr Gripenstedts yttranden, och särskildt torde för R. o. Ad. vara dyrbart, att Konungens rådgifvare här uplräda, men att man derföre skall blifva så särdeles förblindad af ett sådant yttrande, att man ånyo uptager det sedan det genomgått sin bana, dertill kan jag icke finna någon orsak.
Helt annat är det om Hr Cederschiöld vill för egen del begära en granskning, så att Fullmäktiges i Biksg.-sKont. åtgärder skulle genomgå ännu en granskning i StatsUtsk.
Detta synes mig vara en alldeles ny motion och ingalunda öfverensstämmande med Hr Gripenstedts mening.
Jag befarar, att om vi vilja på detta sätt anställa efterräkningar med de Konungens rådgifvare som här upträda, det skall hafva till följd att de mera sällan än nu skola öfvervara våra sammanträden, och på denna grund kan jag icke annat än förklara, att det förefallit mig motbjudande att höra Hr Cederschiöld framställa sitt förslag.
Innehåller det hvad Hr Cederschiöld upgifvit, så blifver det för hans räkning och kommer att utgöra en motion.
Dessutom har Hr Gripenstedts yttrande en gång förut i ett plenum näst före det sista blifvit begärdt på bordet i ändamål att såsom motion remitteras, och delta har R. o. Ad. afslagit, så att det förefaller mig som om Hr Cederschiölds motion innefattade ett uprifvande af ett beslut, så vidt det icke skulle afse Hr Cederschiölds anförande sådant det i sin helhet är upläst.
Det beror på tydningen af hans motion om förhållandet kan blifva annorlunda.
Jag respekterar den siste talarens mening och än mer bans motiver derför; men jag tillstår, att jag tycker att han vill återföra oss till de bekanta menlösa tiderna, om vi skulle låta passera ett sådant evenement som bär inträffat, och som innefattades i en debatt, dervid anmärkmsvärda och ganska skarpa ordalag särdeles af Hr Gripenstedt fälldes i ett föreg:de plenum.
Jag rår icke för att jag icke kan dela en sådan bonho mie som Hr Ribbings.
Jag tror också, att den värde talaren gjort ett väsendtligt misstag då han sagt, att hvad Hr Gripenstedt yttrat blifvit lagt pä bordet såsom en motion.
Detta strider emot hvad samma ledamot skriftligen anfört.
Hvad motionen beträffar, behagade R. o. Ad. erinra sig, att, innan den gjordes, hade jag olyckligtvis råkat att framställa en nära nog lika anhållan på ett sätt, som föranledde dåv:de Ordfiden, Hr Gr. o. Landtm., att förklara, att en sådan episod icke fick läggas på bordet.
I en mellanmening förklarade Hr Gr. o. Landtm, att Hr Cederschiölds motion, som gick ut ungefär p§ detsamma, hade kommit Grundlagen närmare.
Jag gissar att detta varit anledn:n dertill att Hr Cederschiölds motion fick läggas på bordet.
Nu bar den legat der, och nu är endast fråga om att yttra sig 390 Den 25 April. öfver densamma.
Jag får förklara, att jag kommer att understödja den, likväl icke endast och allenast för hvad med motionen åsyftas, som är, att få en pröfning af StatsUtsk. om Hrr Fullmäkti ges i Riksg:sKont. handlingssätt.
När en anklagelse är gjord och grundad på ett sådant sätt; en sak som jag icke ser att R. o. Ad., som varit vittne dertill, kan bestrida, ser jag icke hur R. o. Ad. kan lika med Hr Ribbing låta den der frågan falla, enär R. o. Ad. icke ens vill lyssna till mina ord i ett föregrde plenum, att hela discussionen måtte ur prot. utgå. R. o. Ad:ns tystnad då är mig en borgen för, att de, på samma sätt som Hr Cederschiöld och jag, finna, att saken icke kan falla utan måste leda till något resultat; men jag inskränker mig icke till denna konseqvens allena.
Hade jag kunnat inse, att den bréche kunnat fyllas, som blifvit öpnad emellan Hr Gripenstedt, såsom chef för FinansDepart:t, och Fullmäktige i Riksg:sKont., visserligen nu afgångna, sedan 2:ne fått en annan plats i ett annat R.
St:rs Verk lika v i g t i g t som det förra, så hade jag icke varit den som velat vidga denna bréche, men så skedde ingalunda.
Jag tror att det är förhållandet, att icke blott vi utan hela staden och snart hela allmänheten skall få veta, att en sådan bréche blifvit öpnad, och icke blott detta, utan äfven huru R. o. Ad. och R.
St:r på ett värdigt sätt be handlat en så ovanlig händelse.
Derföre skulle jag vid detta tillfälle hafva velat yttra åtskilligt för att få reda på hvad jag, som gammal jurist, skulle vilja kalla corpus delicti eller den mening, som egentligen innefattas i Hr Gripenstedts yttrande.
Jag finner nu beklagligen att han icke är närv:de, och att det är sjukdom som beröfvar oss hans närvaro.
Detta är orsaken hvarföre jag icke anser mig kunna fortfara på fullt säker grund, ty jag vet icke huruvida det muntliga yttrandet, då det en gång kommer att justeras, blifver såsom det af mig upfattades.
Det var något eget, men tillika af stor vigt, att i gårdagens Aftonblad finna Hr Gripenstedts yttrande till utseendet ostjmpadt intaget, ech det har gifvit mig en anledn. att eflortänka huru det kommit dit.
Hade Hr Gripenstedt varit här, så skulle jag frågat honom, om han icke tillskickat Aftonbladet sitt anförande.
Jag har anledn. tro att så varit händelsen, emedan jag funnit att redaktionen behandlat
Hr Gripenstedts och några andra talares yttrande med största noggrannhet och återgifvit desamma nästan orubbadt, hvaremot redaktionen såsom vanligt, antingen uteslutit eller också förvrängdt hvad öfrige ledamöter och deribland äfven jag yttrat, hvilket föranledt mig att till redaktionen insända en reklamation.
Detta hör icke till saken; men jag vill tillkännagifva, att jag nu är förhindrad att accentuera min anhållan att få veta egentliga motiverne till Hr Gripenstedts anklagelser mot Fullmäktige i RiksgrsKont.
Jag tyckte att do voro 2:ne.
Det ena var, ali Fullmäktige icke ställt sig till efterrättelse hvad K. M. i Bref under Jnni månad sisll. är anbefallt.
Detta uttryck kan visserligen förklaras, men det låter dock underligt att Riksg:sKont:s Fullmäktige fått en befallning, då deras Instrukt. förbjuder dem att emottaga någon, och att den Depart:sChef, som kontrasignerat den K.
Skrifvelse, finner
Den 25 April. 391 sig såsom enskild ledamot i detta RiksSt. tillständigt att beifra det förmenta felet samt derom orda åtskilligt, såsom om det vore på embetets vägnar.
Jag tror dessutom, mine Hrr! att eder känsla sagt eder, att dessa Hr Depart:tsChefens anmärkn:r mot ett R.
St:rs Embetsverk haft en icke ringa anstrykning af inneboende galla, och då upstår ett egendomligt begrundansvärdt förhållande.
Jag kan icke fatta annat, än att en sådan var det som opererade, och jag får förklara, att om icke intrycket af det sätt hvarpå utgjutelsen skedde förmildras, hvartill början af det skriftligen ingifna anförandet synes innebära en god förhoppning, så undrar jag icke på om enhvar af eder, mine Hrr! protesterar emot att våra Fullmäktige få en sådan lexa, de må nu hafva rätt elller orätt.
Jag tror att det icke är förenligt med vårt konstitutionella statsskick, att en Minister kan få på detta sätt skrupensa embetsman i ett R, Stms Verk, isynnerhet då man beropar sig på hvad Regeringen gör, och således icke otydligen insinuerar, att han äger för mycket inflytande, om icke på massans, åtminstone på sina kamraters opinion.
Den andra anmärkntn, vid hvilken Hr Gripenstedt höllt sig, var, att Fullmäktige i Riksg:sKont. underlåtit den uplåning, som förmenas hafva ålegat dem; hvilket åliggande han liksom StatsUtsk:s ledamöter ansett vara en följd af R.
Stms beslut vid en föreg:de Riksdag.
Nåväl! detta har utseende af att vara en riktig anmärkn., men härvid företer sig det förhållande, hvilket äfven Fullmäktiges fordna Ordfide jemväl framhållit, att det vore ett besynnerligt sätt att vidtaga financiela åtgärder, då man ålägger ett R.
Verk att på en gång uplåna penningar på ett håll och utlåna dem på ett annat.
Jag tillstår, att såsom financiel åtgärd är den för mig oförklarlig till sin välgörande verkning för rörelsen.
Hr Gripenstedt skulle derom kunna lemna mig uplysning; men jag får med al! respekt för en sådan uplysning förklara, att jag anser den vara af samma art som då kamereraren under Carl XI:s tid skulle förklara sig, men icke kunde göra det.
Man må anse sig vara financier eller höra till de s. k. praktiska, hvilka merendels undskylla sig med ringa kunskap i sådana ämnen, så måste man dock medgifva, att det Verk, som på samma gång lånar upp och lånar ut penningar, det handlar blott antingen för att roa sig eller för att tjena sina vänner.
Det kan vara intressant att känna af hvem som lånas upp och till hvilka som lånas ut, och deri kan ligga stora enskilda intressen, men för Staten är detta endast ett s. k. humbug.
Nu vill jag icke och kan icke och får icke längre uppehålla behandlingen af denna motion, som har ett annat föremål eller accentueringen efter det förhållande, som jag skulle vilja härleda från andra motiver än dem som ligga på ytan i Hr Gripenstedts anklagelse; men hvilket föremål jag icke kommer åt då jag icke har verba formalia som utgöra corpus delicti; men jag förbehåller mig min rätt, att, när Hr Gripenstedts yttrande blifver upsatt och justeradt, få tillse, om jag har anledn. att ånyo i form af motion söka få den saken utredd; ty jag kan icke tro att det går
Ben 2ft April. an att låta saken falla.
Jag har redan i början tillkännagifvit, att jag önskar ali framgång åt Hr Cederschiölds motion, emedan det kan vara ganska nyttigt att få höra hvad StatsUtsk. derom säger, ehuru StatsUlskts ledamöter redan förskottsvis gifvit tillkänna, att de skulle önska att få kasta skulden på Fullmäktige, hvilket dock förundrar mig i hvad siffran angår, då Utsk. har Fullmäktiges Sekret, till sin egen.
Ilade han varit nu tillstädes, så hade jag ämnat interpellera honom, på det han måtte, om han vore så sinnad, uttala hela sanningen.