Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och L a n dt Illa rs k ali'en hemställde, om R’dderskapet och Adeln behagade gilla det af BevrIningsUtskottet föreslagna första Alternativ, hvilken proposition med Ja besvarades. 410 Den 24 Martil, e. m.
Upplästes ett från Riddarhusutskott an4 kommit , sä lydande : Hörsamste Memorial !
Hos Riddarhus-Utskottet har andra Can» cellisten vid Riddarehuset och Secreterare!! vid Adeiiga JungfruStiftet, Herr F. O.
Silfverstolpe anmält, det Kongl. Maj:t under den 3. den; nes i Nåder behagat utnämna honom till Cornett vid Kongl.
Skånska CarabinierRegementet, och tillika anbålht, att dä denna dess nya befattning ej, enligt dess tanka, lärer kunna förenasmed dess, genom Högloflige Ridderskapels och Adelns godhet, vid Riddarhuset ägande befattningar, honom måtte derifrån meddelas n m afsked, hvarjemte häri anhållit det RiddarhusUtskottet täcktes vid samma tillfälle inför Ridderskapet och Adeln anmäla uttrycket af dess varma tacksamhet för den godhet dess aflidne Fader af Högloflige Ridderskapet och Adeln städse åtnjutit, och- hvilken till hans närmaste efterlefvande slägt blifvit utsträckt.
Då RiddarhusUtskottet, med stöd af så väl 49. §.
RiddarhusOrdningen, som 13. §• af den för Directionen fastställde Instruction , ansett sig ej kunna vägra bifall til!
Herr Silfverstolpes ansökan, ehuru det med saknad ser Ridderskapet och Adeln förlora en Tjensteman , som förenar kunskaper med nit och skicklighetj så för Utskottet detta till Högloflige Ridderskapet och Adeln vördsamt anmäla, med hemställan, om ej det må vara Utskottst tillåtit att Den 24 Martil, e. m. 411 uti afskedet, i anseende till Fadrens förtjänster, få uttrycka Ridderskapers och Adelns välvilja, liellst Sonen genom Höglofl.
Stockholm den 24 Martii 181S» På RåddarbusUtskottefs vägnar. C. F. Posse. C. W. Riben.
Marskalken framställd Proposition , blef RiddarhusUtskottets i berörde Memorial gjorda hemställan af Ridderskapet och Adeln bitailen.
liidderekapet och Adela vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1834.
STOCKHOL M. Tryckta hos Joluiti Hörberg, 1834•
Maj 1834- Plenum kl. 10 f. m. • Justerades pleni-prot:n för d. 21 och 24 sisth April. >.
Herr Gyllenkrook, Göran, hade inlemnat följande:
Då jag ej var närvarande vid uppläsandet af protoc. öfver voteringen sisth pleni-dag, angrde StatsUtsk:s betänk, om mantalspenningarna, får jag nu till protoc. anmäla, att jag var bland deni,, som voterade emot betänk., ej i afseende på mantalspenningarna, som jag hade velat bifalla, utan i afseende på Utskrs förslag att derom begära K.
M:s nåd. sanction, sorn jag anser ej vara nödig, då 5j §. af Reg.-F. älsa tydlig och bestämd, att ingen tvekan om dess rätta förstånd eller mening af mig kan uppfattas.
Frill. Rantzou, Joh. Alb., hade inlemnat ettså lydande anförande:
Emot II.
Pi. o.
Adrsisista plenum fattade beslut, hvarigenom R. o. Ad. gillat den af SlatsUtsk. yttrade åsigt, att någon Statsverkets s. k. ordinarie inkomst icke skulle kunna borttagas ur budgeten utan Konungens dertill lemnade tillåtelse, bar jag ansett mig böra anmäla min reservation.
Jag stödjer en motsatt öfvertygelse helt enkelt uppå 57 §.
Reg.-F., hvilken, såsom innefattande ett grundlagsstadgande, jemnlikt 83 §.
Reg.-F. bör efter ordalydelsen i hvarje särskildt fall tillämpas.
Förstnämnde §. förbehåller åt
Svenska folket dess urgamla rätt att sig beskatta genom R.
Att denna rätt icke blott innefattar den att pålägga eller vägra pålägga nya skatter, utan äfven att förändra och borttaga de redan befintliga, allt efter Statens behof och tidehvarfvets kraf, synes mig ligga klart för hvar och en; och då svårligen lärer kunna bestridas, att t. ex. mantalspenningarna, ehuru tillkomna före år 180g, utgöra en skatt på hvar je Svensk medborgare utöfver io år, måste väl också frågan om en modification i deras utgörande vara ett beskattningsärende, hvars afgörande sålunda tillkommer R.
Om deremot Representationen frånkänner sig denna tält, har hon således dermed fråntagit
Svenska folket en betydlig del af dess beskattningsrätt, d. v. s. dess rätt att icke blott bestämma, huru mycket Staten tarfvar och således folkel skall betala, utan äfven sättet för en slik 4 Den 2 Maj f. m. betalning.
Om detta sätt kan, i följd af tidernas upplysning, förenklas och inrättas så, att folkets bördor deraf lindras, vore det väl ganska orimligt, att folkets ombud icke skulle äga rätt att vidtaga en åtgärd till detta ändamål.
Regeringen kan icke fordra mera, än att erhålla nödiga medel för statsmachinens behöriga gång; men från hvilka källor dessa medel skola hemtas, tror jag folket både äger och bör äga rätt att genom sina ombud anvisa.
Hr Hjärne, Harald, anförde skriftligen: R. o.
Ad. beslöt genom votering i sista plenum , i anledn. af StatsUtsk:s utlåff Lit. E., bilagdt SlatsUtsk:s inkomst-betänk.
, ”att R.
St. skulle begära K.
M:s nåd. sanction på deras beslut, att mantalspenningar na hädanefter komma att först vid fyllda 17 års ålder erläggas.”
Jag anhåller att emot detta beslut få till protoc. dictera följande reservation.
I afseende på det egentliga föremålet för nämnde utlåt, delade jag pluralitetens öfvertygelse, och jag voterade för återremiss endast för att sedermera kunna komma i tillfälle att göra gällande en motsatt öfvertygelse i anseende till dea vida vigtigare principfrågan, rör:de StatsUtsk:s tillstyrkande att begära K.
M:s nåd. sanction å R.
St:s beslut i en beskattningsfråga.
Ju vigtigare frågor inom Representationen förekomma, desto angelägnare måste det vara, att de enskilda åsiglerna fullständigt uttalas, och isynnerhet då frågan är ingripande i ett af de vigtigaste momenterna af våra grundlagar, bör, efter min tanka, representantens samvete förbjuda honom att begagna sin rättighet att votera, om han ej först stadgat hos sig en oåterkallelig öfvertygelse.
I denna kathegori ställer jag ifrågavar. fall, och jag förmodar, att denna samvetsgrannhet ensamt orsakade, alt ett så ringa antal af R. o. Ad:s ledamöter deltogo i voteringen.
Den i Riksd.- Ordn. förvarade rättighet att reservera sig emot majoritetens beslut afser, såsom jag uppfattat lagstiftarens mening, möjligheten för dem af minoriteten, hvilka ej deltagit i discussionen, att offentligen kunna frigöra sig från deltagandet i det fattade beslutet; hvilken rättighet är dyrbarare, ju mera ämnet är af stort och allmänt interesse.
I det ifrågavar. fallet ägde jag en öfvertygelse, innan jag åhörde debatten, och då den argumentation, hvarpå jag grundat densamma, hvarken begagnades å ena sidan eller vederlädes af hvad som yttrades på den andra, stadgade jag derpå mitt beslut att deltaga i voteringen.
Ordalydelsen i Reg.-F:s 5y §. har af ingen ansetts tvetydig, och likväl har man hört den tydas på a:ne olika sätt.
Jag må, för min del, betrakta den isolerad eller i sammanhang med andra §§. i våra grundlagar, så kan jag ej förstå, alt den är i något fall vilkorlig.
Der talas om Svenska fol - Den a
Maj f. m. kels rätt att sig beskatta, genom R.
Ingen skillnad göres der emellan permanenta eller s, k. grundskatter och bevillning; ingen skillnad göres der emellan att åtaga sig nya skatter och att afskaffa eller minska redan åtagna.
Jag har således ansett denna §:s ordalydelse tillägga R.
St. rättigheten alt, utan den andra Statsmagtens medverkan, kunna definitivt besluta i alla beskattningsfrågor, hvilka beslut K.
M. redan sanctionerat, då Lian besvurit våra grundlagar.
Man har iuväudt, att om R.
St. skulle äga magt alt upphäfva alla grundskatter, skulle, om de någon gång begagnade denna magtrf( samhället af sig sjelf upplösas.
Det är sannt, att följden skulle blifva sådan; inen man kan ej medgifva möjligheten af ett sådant beslut (om cj tillika medel på annat sätt anvisades) under annan förutsättning, än att majoriteten af Svenska folkets ombud vore i samma kathegori med dem, som förlorat förmågan att kunna tänka.
Vi erfara vid hvarje riksdag, att 1809 års lagstiftares mening i hvarje särskildt fall ej blir lika förstådd af alla; roen den §., som vi alla förstå, är den, som förbjuder tolkning af grundlagar och stadgar, att de skola tillämpas efter ordalydelsen.
Att ställa §. tillsammans med andra §§., för att ur denna hopblandning kunna uttaga en vilkorlig mening, som ej finnes i 57 §:s ordalydelse, anser jag vara en sådan tolkning, som 83 §. förbjuder; och det är emedan det fattade beslutet endast kunde tillvägabringas gpiom denna tolkning, som jag reserverar mig emot detsamma.
Jag har för öfrigt den öfvertygelse!!, att R.
St. icke böra allena äga beslutanderätt i hvad som rörer grundskatterna eller de ordinarie inkomsterna; icke derföre, att jag fruktar, det de kunde en gång missbruka den lill samhällets upplösning, men derföre, att ett lagstadgande är olämpligt, när det innehåller en blott fiction och aldrig rimligtvis kan komma alt tillämpas.
Mina öfriga skäl för denna öfvertygelse tillhöra ej deduclionen af närvarande reservation.
Jag ser i den 57 §. numera (sedan en gång de olika meningarna råkat i conflict) ett ämne till ofta förnyade strider inom Representationen, och skulle derföre önska, alt Gonslit.-TJtsk. föreslog R.
St. en ny redaction af denna som tydligt utmärkte det vilkor, hvars tillvaro nu, genom R. o. Ad:s majoritet, endast på ett grundlagsvidrigt sätt blifvit af detta Stånd erkand.
Min önskan bade således varit att kunna rösta för bifall till StatsUtskts betänk., och jag hade gjort det, om jag ej, efter min åsigt, skulle grundat mina skäl dertill på våldförandet af 83 (j. Reg.-formen.
Ilr von Post, Stafs, hade inlemna! följande!
I anseende lil! egna angelägenheter och de nu snart blifvande möten med regementet är jag nödsakad afsäga mig G Den i BI a j f. m. min befattning som elector och anhålla om Hr Gr. o. Landtnäs samt H. R. o. Ad:s samtycke härtill, och att således, i stöd af 23 Ridd.-Ordn., få bibehålla min riksdagsmannarätt.
Fortsattes den vid Ståndets sammankomst d. 28 sisth April började föredragningen af StatsUtskrs d. 21 i samma månad på bordet lagda utlåt.
]V:o 54, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster.
Vid följande punkter uppstod discussion:
Extra ordinarie eller Bevillning »inkomster.
Jag anhåller att med utlåt., som jag förmodar varder återremitteradt, få sända den anmärkning, att dessa extra-ordinarie eller bevillningsinkomster äro för högt upptagna och ej heller instämma med den medelberäkning, som Utsk. tagit till ledning för sitt förslag, samt att jag derföre anhåller, att tullmedlen icke må beräknas till högre belopp än vid sista riksdag, helst den då föreslagna summa öfverstiger medelsumman för de 10 sista åren.
Det är icke utan tvekan jag fäster R. o. Ad:s uppmärksamhet på en oriktighet, som jag linner uti StatsUtskrs nu föredragna utlåt.
Denna tvekan härleder sig ifrån misstroendet, att jag icke nog tydligt kan för 11. o. Ad. deducera min åsigt och tillräckligen klart ådagalägga en häfdvunnen oriktighet, som oanmärkt måhända kan äga menliga resultater till följd.
Olika med den siste varde talaren anser jag oss för närvarande icke kunna bestämma om dessa extra-ordinarie eller bevillningsinkomster äro för högt eller för lågt beräknade.
Jag vill ej ingå i någon granskning i detta afseende; ty min öfvertygelse är, att dessa inkomster aldrig böra uti StalsUtsk:s s. k. inkomstbetänkande upptagas.
I denna öfvertygelse styrkes jag, då jag med lleg,-F:s 5g §., hvarest det heter: ”Efter Rikets och Statsverkets tillstånd och behof late Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom be vi 11— ningar böra fyllas,” jemnför 53 som stadgar, alt R.
St. skola välja ett Bevilln.-Utsk. för att föreslå bevillningens fördelning, samt 60 som bestämmer, hvad som förstås med bevillning.
För mig synes det i följd af 5g §.
Reg.-F., som StatsUlsk. uti sitt utlåt, endast bort upptaga de ordinarie inkomsterna, och att statsbristsumman, utgörande differenceu emellan dessa inkomster och de Statens utgifter, som R.
St. besluta, mäste tillkomma Bevi!In:sUtsk. att fördela.
Om It.
St., vid denna på samma sätt som vid förra riksdagen, i afseende pä dessa extra-ordinarie inkomster fatta partiella beslut och således på förhand bestämma tullbevillningen till Den 2 Maj f. ra. 7 visst belopp, eliart» sigillatas-bevillningen till visst belopp och brännvinsafgiften till visst belopp, obekymrade om oell utan ledning af systemet eller grunden för deras inbördes beskattningssätt; så uppkommer det förhållande, att Bevilln.- Utsk. endast får sig uppdraget att på de särskilda titlarna individera de af R.
St. bestämda partiella summorna, och systemet eller grunderna blifva en bisak, ehuru likväl beskattningen i första rummet derpå hvilar.
Detta anser jag icke hafva varit grundlagens mening; ty Bevilln.-Utsk. har sig uppdraget att fördela bevillningen och således licia slatsbristsumman.
Jag erinrar mig, huru vid förra riksdagen i Mars månad votering hos R.
St. försiggick 0111 tullbevillningens belopp, ehuru först i Augusti månad grunderna för tullbevillningen till R.
St. inkommo och några voteringspropositioner i detta ämne ej förr än derpåföljande Januari i förstärkta StatsUtsk. afgjordes.
Det oriktiga i denna procedur toide vara i ögonen fallande; ty bland annat uppkommer äfven den menliga följd af detta behandlingssätt, att det CJtsk., sorn R.
St. tillsatt till bevillningens fördelning, urståndsättes att utöfva, hvad enligt grundlagen detta Utsk. åligger.
Erhåller åter Bevilln.-Utsk. från R.
St. hela statsbristsumman till fördelning å de olika bevilluingstillarna, sättes Bevilln.-Utsk. i tillfälle att kunna uppgöra en fördelning af statsbristsumman på ett sätt, att dess utgörande måhända mindre betungande drabbar den skattdragande.
I följd af dessa nu framställda anmärkningar och under förnyande af min anhållan, att Bevilln.-Utsk. måtte få komma i tillfälle att. fullgöra det åliggande, som grundlagen tillagt detta Utsk., får jag vördsammast anhålla, att beslut ej mätte fattas med afseende å extra-ordinarie inkomsternas särskilda belopp, utan att StatsUtsk. i det utlåt., sorn kommer att utgöra svaret å återremissen af utlåt., N:o 54, endast måtte upptaga ordinarie inkomsterna, öfverlemnande till Bevilln.-Utsk. att med förslag till statsbristsummans fördelning till R.
Den siste värde talaren har visserligen rätt i principen; men det hör till vår Representations sammansättning och arbetssätt, att om vi skulle vilja noga följa samma princip, skulle vi komma derhän att vid utgiftsbetänk:s föredragning icke veta, hvad vi såsom inkomst hade att påräkna.
Vid föregående riksdagar har vanligen så tillgått, att R.
St. förehaft utgiftsbetänk., innan Bevilln.- Utsk. hunnit inkomma med sitt betänk. ang:de statsbristsummans fördelning.
Jag tror derföre, att StatsUtsk. blott approximativt eller ad notitiam uppgifvit de påräknade extraordinarie inkomsterna och deras fördelning; men att det tillhör Bevilln.-Utsk. att närmare bestämma grunderna derför efter den ledning för behofvet, som, efter min tanka, StatsUtsk. bör lemna.
T) t: ii i Maj f. m.
SA vidt jng
Ian påminna mig, behandlades denna fråga vid förra riksdagen på det sätt, att StatsUtsk. förslagsvis uppgaf beloppet af de extra ordinarie inkomsterna och alt Bevilln.-Utsk., sedan R.
St. pröfvat och godkänt förslaget, uppgjorde fördelningen.
1 afseende på tvenne ledamöters yttranden anhåller jag att fä lästa Ii. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten att i detta, likasom i andra fall, jemnföra grundlagens stadganden på flera ställen, för att inhemta, livad som egentligen åligger det ena eller andra Utsk.
Man bör således i närvarande fall äfven läsa, hvad som i 3o §. Riksd.-Ordn., stadgas om StatsUtsk.
Denna §. innehåller nemligen: ”StatsUtsk.
, sorn skall beslå af 36 personer, bör granska, utreda och till R.
St. uppgifva Stats- och Riksg.-verkens tillstånd, förvaltning och behof.” Nu vet man, att extra-ordinarie inkomsterna gå till Statsverket och dess behof, utom allmänna bevillningen, sorn ingår till Riksg.-Gont.
När nu StatsUtsk. skall utreda och till It.
St. uppgifva både Stats- och Riksg.-verkens tillstånd och behof, följer derutaf, att StatsUtsk. i sin framställning måste upptaga de medel, som ingå såväl lill det ena som det andra verket.
Ytterligare står uti samma §.:
”För detta Utsk. läte Konungen uppvisa Statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder; äfvensom, i händelse, genom tractater med främmande magier, några medel
Riket tillflutit, för dem på lika sätt skall redovisas.
Likaledes lale Konungen till detsammas öfverläggning framställa, hvad Staten utöfver de vanliga inkomsterna tarfva kan, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas.”
Häraf täcktes lt. o. Ad. finna, att det icke blott är de ordinarie utan äfven de extra-ordiuarie inkomsterna, som af StatsUtsk. skola behandlas; emedan det vore orimligt, alt K.
M. skulle till StatsUtsk. göra framställning om de behof, som genom bevillningar böra fyllas, utan att en sådan framställning skulle medföra någon åtgärd å Utsk;s sida, emedan stadgandet härom eljest vöre utan ändamål.
Vidare stadgas i 3i §. Riksd.-Ordn., hvad Bevilln.-Utsk:s åtgärder beträffar, att ”detta Utsk. åligger att opåmindt vid hvarje riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning, hvarefter och sedan heviliningssummans belopp blifvit faststäldt, det tillkommer Utsk. att, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till bevillningens utgörande.”
Deraf synes klart, att först skall beloppet af behofven vara bestämdt, och derefter skall Bevilln.- Utsk., enligt de grunder det uppgjort för fördelningen, tillämpa den i dctail.
Om man nu, i afseende på grunderna för de extraordinarie inkomsterna, låter allt förblifva i samma skick som förut, så är det gifvet, att man med sannolikhet kan påräkna det eller det beloppet af de särskilda in - Dea a
Maj f. m. 9 inkomsttitlarna.
Do hafva derföre rätteligen, såsom mig synes, blifvit upptagna uti inkomsthetänk., på det att man, då utgiftsbetänk. förekommer, må veta, hvad man har att tillgå.
Häraf är Bevilln.-Utsk. dock icke förhindradt att inom den af StatsUtsk. för de extra-ordinarie inkomsterna i det hela upptagna totalsumma göra den fördelning mellan tull-, post-, charta-sigillata- och allmän hevilla, m. m., hvilken Bevilln.- TJtsk. anser lämplig.
StatsUtskts föregående åtgärd synes mig följaktligen landa Bevilln.-Utsk. till tidsbesparing och lättnad i dess arbete.
Jag kan således icke finna annat, än att della behandlingssätt är lika öfverensstämmande med sakens natur som med grundlagens mening.
Den siste värde talaren har förebrått mig, att jag icke betraktat grundlags-§:na i sammanhang med hvarandra, och samme talare synes äga den öfvertygelsen, att Riksd.Ordn. i närvarande fal! är tydligare än Reg.F.
Hvad tydligheten vidkommer, tror jag, att detsamma kan tillämpas såväl på den ena som den andra §.
Hvad saken åter angår, torde jag få nämna, att jag dervid icke förbisett stadgandet uti 3o §.
Riksd.Ordn., så mycket mindre som jag tager mig friheten fästa den värde talarens uppmärksamhet på den af honom sjelf åberopade §:s sista period af 2 morn., hvarest i afseende på StatsUtsk:s åligganden föreskrifves, alt det åligger StatsUtsk. att föreslå beloppet af de summor, hvilka, jemnlikt 63 §. i Reg.F., skola för särskilda händelser afsättas, och slutligen uppgifva, huru mycket genom bevillning bör utgöras.
Här står tydligen, att StatsUtsk. bör uppgifva, huru mycket genom bevillning bör fyllas, och det är således hela statsbristsumman, men icke de partiella sätten att fylla den, som Utsk. bör uppgifva.
Att StatsUtsk. bland inkomsterna upptager äfven de extra-ordinarie inkomsterna, har visserligen den fördel med sig, att statsbristsumman på papperet blir mindre; men i verkligheten blir den derföre ej mindre; då hela skillnaden emellan Statsverkets ordinarie inkomster och Statens utgifter, huru än ' fördelningen åvägabringas, alltid utgör den summa, som genom bevillning bör fyllas; och då fördelningen af denna summa bevillning onekligen tillhör Bevilln.Utsk., kan jag icke annat än yrka, att detta Utsk. icke malte, såsom hittills, blifva förhindradt att tillvägabringa en lindring eller jemnkning i beskattningen, hvilket svårligen, måhända omöjligen, någonsin kan äga rum, om R.
St. på förhand besluta, huru stort belopp af ena eiler andra extra-ordinarie inkomsttiteln skall påräknas.
I detta ögonblick tilltror jag ej hvarken ordföranden eller någon af StatsUtskrs ledamöter att uppgifva, hvad belopp som af tull, brännvin eller charta-sigillata kan påräknas; ty dessa afgifter bero af de grunder, som R.
St. för de 6 H. 2 to Den a
Maj f. m. samma komma att bestämma; och äfven derföre inser jag ej, med hvad skäl nu tullbeviliningen blifvit förslagsvis framställd till 2,55o,ooo r:dr och brännvinsbeviilningen till 43o,ooo r:dr.
Såvida åter tullbevillningssumman framställts med ledning af K. M:s Propos., hemställer jag, hvarföre icke brannvinsafgiften på samma grund blifvit upptagen till det uti den K.
Propos. föreslagna beloppet af 545,ooo r:dr, utan endast till 43°>°°° r:dr.
Härutaf åtminstone vill det synas mig, att, när man icke är rätt bekant med förhållandena, kan ofta inträffa, att summor föreslås, som, ej grundade på ett bestämdt factiskt förhållande, hvarken kunna komma under denomination af för högt eller lågt tilltagna, utan snarare linder kathegorien af imaginära.
Det är detta, som jag vid beskattningen velat förebygga.
Cronhjelm har sagt, att om vi noga ville följa den af mig framställda princip, skulle vi komma derhän, att då s. k. utgiftsbetänkandet förekommer, vi icke skulle veta, hvad vi hade att påräkna.
Om så än vore förhållandet och imaginära summor kunna tjena till någon nödig ledning, vågar jag dock, i anseende till den af Hr Gr. häraf förmodade slutföljd, hysa en stridig tanka; ty jag tror, att Statens behof oundvikligen måste fyllas.
Derföre åtaga vi oss bevillningen; men jag tror, att man med mindre svårighet bifaller fyllandet af äfven icke oundgängliga behof, när man på förhand kan smickra sig att äga de erforderliga summorna att påräkna.
Om bevillningssummorna, innan man känner, hvad Staten behöfver eller ej, å priori bestämmas och sedermera grunderna för de särskilda beskattningarna uppgöras, blir följden den, att antingen blir bevillningssumman otillräcklig för de angelägna behofven, eller ock skapas öfverskott; och på detta beskattningssätt torde hvarken Staten eller den skattdragande skörda några stora fördelar.
Af alla dessa skäl finner jag det vara stridande såväl mot gällande grundlag som mot princip, att StatsUtsk. vidrör något af hvad bevillningens fördelning angår och sysselsätter sig i detta afseende med annat än de ordinarie inkomsternas upptagande uti inkomstbetänkandet.
Vore Beyilln.
Utsk en afdelning af StatsUtsk. och således en integrerande del deraf, skulle jag likväl icke anse det vara skäl att vid framställning af inkomstbetänk., innan noggrann undersökning af extra-ordinarie inkomsterna blifvit företagen, inkomma med förslag på de belopp, som Under de särskilda extra inkomsttitlarna skola vara att påräkna.
Jag kan ej heller af StatsUtskjs betänk, finna, att Utsk. i sitt förslag på något vis uppfordrat R.
St. att taga till afgörande, huru mycket af hvart slag af bevillningen skall utgå, hvilket, efter min öfvertygelse, icke kan låta sig göra, innan det blir utredt, hvad soia af ena eller andra slaget kan utgöras, erne - Den t
Maj f. ra. it dan det vore att binda händerna på sig oell betaga sig rättigheten att, genom förhöjning eller förminskning å ena eller andra inkomsttiteln, bereda de förändringar och förbättringar, som med .Rikets sanna nytta voro förenliga.
Jag tror derföre, att då StatsUlsk. i sitt betänk, upptagit de extra-ordinarie inkomsterna, sådana de influtit sedan sisla riksdag, Utsk. likväl icke derigenom velat begära, att R.
St. nu skulle bestämma det belopp, som dessa inkomster böra utgöra; men jag anser detta upplagande ingalunda skadligt, utan tvärtom nyttigt, såsom en underlättnad för Bevilln.- Utsk. vid bevillningens fördelning.
Något undandöljande af statsbristsumman kan derigenom hvarken åsyftas eller äga rum, och uppgiften skulle vara skadlig endast i det fall, om R.
St. nu ville till sifferbeloppet bestämma, huru mycket af hvardera slaget skulle vara att påräkna.
Jag tror derföre, att den af Gr. v. Fersen framställda anmärkning endast i det afseende fordrar uppmärksamhet, att R. o.
Ad. nu icke bör ingå i bestämmande af någon viss summa, som af de särskilda extra inkomstkällorna bör vara att påräkna.
Den punkt i 3o §.