Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamot delat mina åsigter i sjelfva ämnet, och jag således får taga för afgjordt att lian delar dem äfven i frågan om voteringen; så öfverlemnar jag åt nämnde värde Ledamot att sjelf bestämma, om han anser den begärde voteringen nödig, eller ej.
Jag anhåller ora tillgift, för det jag begär upplysning, Den i5 Ju ni i f. m. i65 huruvida nian genom ett bifall till detta Memorial, som blott innefattar ett inberättande, kan anses afgöra afskrifningsfrågan.
Om så är, har jag orätt och skall visserligen förena mig i begäran om återremiss.
Det kan ingalunda ingå i min mening, att efterskänka någon Rikets Ständers rätt, eller uppoffra den i och för en bristande undersökning af ämnet; men jag upprepar, att jag icke förstår, huru ett bifall lill detta Memorial kan betaga oss granskningsrätten af dispositionerna.
Jag önskade derföre, att Grefve von Schwerin läcktes ha den godheten upplysa, om denna summan aldrig mer kommer under granskning.
Jag har väl icke till hands någon specification på de anmärkte 170,000 R:dr och deras disposition; men jag får anmäla, att inga andra poster, än de, som Revisorerne funnit påkalla anmärkning, kunna upptagas af StatsUtskottet; också hafva alla de poster, som varit föremål för anmärkning hos 1825 och 1827 årens Revisorer, jemväl blifvit pröfvade af Utskottet.
Alla till och med år 1826 utbetaldte poster finnas i de till Rikshufvudböckerne hörande tryckta Capitalräkningar.
I det Memorial N:o 155, sorn kommer näst efter detta, och innefattar alla de utgifter, hvilka böra till ersätt - i66
Den i5 Junii f. m. ning eller afskrifning anmälas, finnes icke ett enda ord om de 170,000 R:dr, hvilka här äro i fråga.
Det lian visserligen icke vara min mening, att få någon redogörelse för hvar och en tryckningskostnad på 6 Riksdaler, o. s. v., utan endast att få posterna sammanfattade i naturliga hufvudrubriker, der man åtskiljt hvad som är i följd af Rikets Ständers beslut, och hvilka beslut, hvilka Skrifvelser, och hvad sorn har sammanhang med uppbörden , och hvilken del af densamma, Statsmedlen eller Riksgäldsmedien o. s. v.
Jag har icke begärt annat, än att få veta Rikets Ständers beslut, och huruvida de blifvit följda, eller icke, och de äro säkerligen inskränkta lill 8 å 10 skrifvelser vid hela förra Riksdagen; ty flera hafva ej kunnat angå sådane angelägenheter, der penningar erfordrades, som Rikets Ständer ej anslagit.
Det andra rörer uppbörden, och är nödigt att veta, för att kunna bedömma anledningen, hvarföre kostnaden derför ökats eller minskats, samt huruvida sjelfva uppbörden varit ordentlig eller icke.
Det bör icke vara någon hemlighet inom StatsUtskottet.
Med anledning af det svar Grefve von Schwerin lemnade, anser jag nödvändigt att yrka återremiss.
Saken är ej positift besvarad.
Jag kan ej finna, att det bör gifvas två sätt, alt göra afskrifningar.
Här är nu ett Memorial, Den i5 lunii f. m. 167 hvars innehåll angår afskrifningar, och ett annat i hvilket en högst betydlig summa är i fråga, men hvaraf följden, i fall det hifalles, skulle blifva en afskrifning.
Det öfvergår mitt begrepp, och jag måste således yrka återremiss.
Jag tager mig friheten hemställa till Ridderskapet och Adeln, om sådana beslut, hvilka Ridderskapet och Adeln redan fattat, nu skola åter pröfvas.
Bland de 170,000
R:dr, som här äro omnämnde, finnas summor, som böra afskrifvas i följd af dels Rikets Ständers beslut, dels UppbördsVerkets beskaffenhet.
Två summor tillhöra åren 1821 och 1822, och äro granskade af 1825 års Revisorer; två andra äro tillhörande åren 1823 och 1824.
Dessa äro granskade af Revisorerne 1827, bland hvilka den siste talaren varit en.
Jag kan icke förmoda, att man skulle finna nödigt, att de summor, hvilka äro granskade 1825 och 1827, och vid hvilka inga anmärkningar blifvit gjorde, nu skulle å nyo genomgås; och att man derföre behöfde återremiss.
Det enda, som ej är granskadt af 1825 och 1827 årens Revisorer, är utgifterne för år 1826.
Men vid dessa utgiftsposter har StatsUtskottet ej funnit anledning, att göra någon anmärkning.
Jag hemställer nu till Ridderskapet och Adeln, om det är anledning, att återremittera förevarande Memorial.
Frågan är blott, huruvida vi i68 Den i5 Junii f. m. böra hysa förtroende till nuvarande Statsutskott i afseende på hvad detsamma tillhört att granska, och om saken i sådant afseende förtjenar återremiss.
Jag kan ej förena mig deruti.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att, då votering blifvit begärd, ansåg Hans Excellence sig böra framställa följande Voteringsproposition:
Den som bifaller StatsUtskottets Memorial angående öfverskotten å StatsVerkets Inkomster, samt dispositionerne derå, voterar Ja; f
Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Memorial böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Hvilken Voteringsproposition af !Ridderskapet och Adeln godkändes; samt anslogs. * Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum bomme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas.
Sedan 41» 42» 4^ och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades Den i5 Ju nii f. m. voteringen klockan £ till i e. tn.; och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 126.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade,, att StatsUtskottets ofvannämde Memorial således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 Eftermiddagen.
Plenum klockan 6 Eftermiddagen.
Justerades Elfva ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plena den 12 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut.
Den i5 Ju nii e. m. Herr RibenCarl Wilhelm: Ridderskapet och Adeln har i ett föregående plenum beslutat, att RiddarhusUtskottets förnyade förslag till Riddarhusordning skall serskilt tryckas, och bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter utdelas.
Till åtlydnad af detta beslut har RiddarhusUtskottet äfven gått i författning om tryckningen, och jag tror, att Utskottets nyssnämnde förslag kan nästa Måndag utdelas.
Men jag anser min skyldighet vara, att inför Ridderskapet och Adeln anmäla, att ändamålet eller en fullständig granskning af ämnet ej vinnes, om icke Utskottet anmodas att på enahanda sätt låta trycka och utdela äfven dess förra den 7 sistsidue Mars afgifne Memorial och Förslag till ny Riddarhusordning.
Detta skulle blott omkring tre dagar fördröja utdelningen af senare förslaget, och tillökningen i tryckningskostnaden blef ganska ringa.
Jag får derföre anhålla, om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall härå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, i anledning af Herr Ribens nyss gjorde framställning, anmoda RiddarhusUtskottet, att låta, under form af Bilaga till Ridderskapets och Adelns Protocoll för den <) sistlidne Mars e. m., sorn innefattade RiddarhusUtskottets den 7
Dea i5 Junii e. m. i samma månad aflåtne Memorial och Förslag till ny Riddarhusordning, till trycket befordra ej mindre femhundrade exemplar af berörde Memorial och Förslag, tillhörande den bestämda upplagan af Ridderskapets och Adelns Protocoll, än ock derutöfver serskildt, på RiddarhusCassans bekostnad, femhundrade exemplar deraf, för att bland Ridderskapets och Adelns vid Riksdagen närvarande Ledamöter utdelas.
Vid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o i25afgifne, och deri 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt fråga om Nämndemäns inom Stockholms Län befrielse från Hålloch Reserv-skjutsens utgörande.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o 126 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om alternatif utöfning af Jus Patronatus, den ena gången afPatronus och den andra af Församlingen.
Herr Rosenqvist, Fredrik, Leonhard:
Utskottets åberopande af 7 §. i 1723 års Adeliga privilegier, såsom skäl för afstvrkande af bifall till min motion, att Jus Pa - 172 Den i5 Junii tn.
1 tronatus mätte hädanefter den ena gången af Patronus och den andra af Församlingen utöfvas, hade jag trott så mycket mindre kunna förväntas, som dels Ridderskapet och Adeln i senare tider visat sig ej vilja begagna vissa dem tillerkända prerogativer, utan frivilligt afsagt sig dem, dels tidehvarfvets upplysning fordrar uppoffrande af gamla fördomar och bruk af enskildte Medborgare på mängdens bekoslnad.
Jus Patronatus är väl en bland de mäst orimliga saker, som forntiden lemnat oss, då man betraktar, att derigenom en enda Person i en försa mlins skall få utvälja själasörjare åt flera hundrade eller, som är detsamma, att tusendetals menniskor skola åtnöjas med den Lärare en deras Medborgare behagar utse åt dem.
Om nu denne Patronus händelsevis vore en Person, som ingen bildningj ingen urskiljning, intet vett och förstånd ägde, så kunde man just icke vänta sig något val af motsatta egenskaper hos den valde, och huru vanlottad vöre icke den församling, som ägde en sådan Patronus.
Vöre icke det med en billig rättvisa öfverensstämmande, att åtminstone församlingen hvarannan gång fick välja, då den hvarannan gång blef påtrugad en Lärare.
Skulle man antaga hvad Utskottet liksom velat antyda, att nemligen betalning
Den i5 Junii e. m. i73 erlades af den blifvande Prästmannen till Patronus, så blir ju resultatet, att ett Patronelt Pastorat är en handelsvara, hvarmed man kan, liksom med skepp och fregatter, schackra och vrassla, i hvilket fall det är den låga egennyttan, som skall försvaras.
— Det onda härleder sig emedlertid efter min öfvertygelse ifrån den tid, då den råa hopen ansåg Patronus liksom ett slags väsende af ett högre och upphöjdare värde, hvars minsta nyck var en lag.
Men, pris vare upplysningen, denna ohyggliga tid har försvunnit, och synvillan har skingrats till den grad, att man bemödar sig glömma detta mensklighetens förnedringstillstånd.
Den kloke, den fördomsfrie Medborgaren anser den bestjernacle men kunskapsfattige
Mannen för jemt så mycket, som han ärj en menniska, som icke rår för, att han blifvit så decoreradj och så välmående.
Jag yrkar vördsamt återremiss af Utlåtandet, och att detta anförande må få följa med.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie Jacob:
Ehuru försäkrad jag borde vara, att den, som här talar och gjort Motion om Jus Patronatus, fullkomligt känner saken, anser jag mig dock böra yttra mig öfver några skiljaktigheter.
Här gifves för närvarande innehafvare af Jus Pa - »74 Den i5 Junii e. m. tronatus, hvilka köpt denna rättighet för en summa vida utöfver hvad Staten nu skulle kunna återbetala.
De finnas, hvilka byggt Kyrkor, Prästgård, Klockare-boställe, anslagit
Lön åt Präst och Klockare, disponerat af sin förvärfvade Egendom hemman för evärdeliga tider, som desse Kyrkans tjenstemän innehafva, och för allt detta erhållit den nu omtvistade rättigheten.
Jag hemställer derföre, om det vore billigt fråntaga dem denna deras dyrköpta rätt, för det en enda Ledamot af Ridderskapet och Adeln så yrkar, oaktadt all den vältalighet den siste värde Talaren i sine bevisningsgrunder härå slösat.
Man har sagt, att Pastorater nu på flere ställen voro en handelsvara i någre få enskildtes händer, och att församlingarne emot deras vilja påtrugades Lärare, som de ej ville hafva.
Jag hemställer dock, om det ej är sämre, att Prästen trugar sig på Församlingen genom värfning af röster, genom hot, intalande, eller andre lika obehörige, lika olaglige medel, som äfven säges stundom hafva skedt.
På grund af billighet och rättvisa yrkar jag bifall å Utskottets utlåtande.
Den siste värde Talaren har genom sitt yttrande styrkt min salts, att nemligen egennyttan ligger till grund för bibehållande af Jus Patronatus.
Månne således icke den conclusion häraf bör dragas, att den rättighet bör afskaf - Den i5 Junli e. m. t ?5 fas, hvilken har till syftemål endast egna fördelar, med uteslutande och undertryckande af andras, och änskönt det för någon enda serskild casus kan antagas, att Förfäderne hafva genom uppoffring af fördelar förskaffat sig Patron-rättigheten , hafva uppoffringarne dock i allt fall under tidens längd blifvit öfvermåttan väl godtgjorde, genom de inkomster, som
Patronus vanligen åtnjuter för nyssnämde rättighet.
Jag anhåller om återremiss af Utlåtandet.
Herr Tham3 Wolrath:
Så länge äganderätten inom vårt Land är helig, skall det alltid vara fåfängt, att från jorden vilja borttaga de med densamma åtföljande rättigheter.
Då Ridderskapet och Adeln 180g bortskänkte största delen af sina rättigheter, skedde sådant dock med vilkor, att vid jorden bibehålla de den samma åtföljande rättigheter, och hvar och en köpare af denna jord, han må vara Frälseman eller icke, har vid köpet äfven beräknat denna fördel.
Så vida ej äganderätten skall vara en lekboll, anhåller jag om bifall till Utlåtandet.
Utaf de anmärkningar, hvilka Herr Tham gjort, finner jag ingen ting, som förtjenar att besvaras.
Då Ridderskapet och Adeln långt för detta af god vilja bortskänkt sina rättighe - Den i5 Junii e. m. ter, tror jag att det ej skulle vara conseqvent, att nu ångra sådana ädla handlingar.
Jag anser för min del ämnet vara i det skick, att endast Proposition till återremiss återstår, och det är derom jag vördsamt anhåller.
Ehuru det synes mig öfverflödigt, att svara en person, som anser äganderätten för ett intet, får jag dock upplysa, alt personer gifvas, som med 800 Marker Silfver köpt rättigheten af Jus Patronatus, och då måtte äganderätten vara otvifvelaktig, äfvensom orättvisan ådagalagd, att utan ersättning fråntaga desse personer deras Egendom, de må i längre eller kortare tid den innehaft.
Jag anhåller örn bifall å Utlåtandet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridclerskapet och Adeln ansåg de vid EkonomiUtskottets ifrågavarande
Ropades några Ja, jemte starka Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Utlåtande.
Herr Deu i5 Junii e. m. *77 Herr Rosenqvist begärde votering.
Herr von Hartmansdorffj August:
Efter hvad jag tyckt mig höra, har pluraliteten varit så bestämd för bifall af Utlåtandet, att det skulle vara utan ändamål, att, borttaga tiden med votering.
Jag hoppas, att den värde Ledamot, som begärt votering, ville derifrån afstå, af agtning för Ridderskapets och Adelns behof att bättre använda sin tid.
Af aktning så väl för Högloft.
Ridderskapet och Adeln, som för den värde Ledamot, hvilken önskat, att jag måtte afstå från min begäran om votering, må dervid få bero.
I följd häraf förklarade Hans Excellence Herr Grefven och Land/Marskalken, att, då, vid besvarande af den utaf Hans Excellence sednast framställde Proposition, Ja öfverröstat Nej, EkonomiUtskottets ifrågavarande
Utlåtande således blifvit af Rid^* derskapet och Adeln bifallet.
Å nyo föredrogs BevillningsUtikottets den i5 sistlidne Maji under N:o 27 afgifne, och den g dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande angående Stora SjöTullsBeyillningen; men blef, på begäran af Friherre WrangelHenningsamt Herr Rosenqvists Fredrik Leonhard, och Herr Ane28 H. 12 178 Den i5 Junii e. m. karswärdj August, jemnlikt 49 §•
Riksdagsordningen, ytterligare lagdt på bordet.
Då nu å nyo föredrogs Högvördige PresteStåndets den 4 dennes aflåtne, och dea 12 derpåföljde e. m. på bordet lagde, ProtocollsUtdrag, hvarigenom de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att instämma i PresteStåndets beslut, att anmoda ConstitustitutionsUtskottet att, utan afvaktan af Rikets Ständers beslut, rörande den föreslagne förändringen i 68 §.
Riksdagsordningen, ofördröjligen inkomma med fullständig redaction af de uti samtlige RiksStånden gillade Grundlagsändringsförslag, på det underdånig Skrifvelse derom till Kongl. Maj:t måtte skyndsammeligen kunna expedieras; så begärde Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob _, och Herr Rosenqvist ^ Fredrik Leonhardj att denna fråga måtte ytterligare få hvila på bordet.
I anledning hvaraf Hans Ecccellence Herr Grefven och Landt Mar skalk en förklarade, att, sådant, enligt 49 §•
Riksdagsordningen, icke kunde förvägras.
Till pröfning företogs Stats- samt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottens den 25 sistlidne Maji under N:o 34 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition i afseende på Ekeskogarne Den i5 Junii e. m. >79 i Riket, jemte flere i detta ämne väckte enskilte motioner.
Jag anhåller, att få vid Utskottens Utlåtande göra några anmärkningar.
Utskotten hafva tillstyrkt: "att med "bifall till det af Kongl. Maj:t Nådigst fram"lagde förslag, 25,ooo Tunnland tjenlig jord, "hälst uti de sydliga delarne af Riket belägen, må för framtiden afses, att, i mån "af behof, för Ekeskogsplantering användas, "i öfverensstämmelse med redan föreslagne "grunder, samt under förbehåll, att inga "andra lägenheter härtill användas, än så-’ "dane, som äro belägne vid eller nära in"till öppen farled, till undvikande af ali— "mogens betungande med besvärliga landt"transporter.
” Jag anser detta tillstyrkande ej vara tjenligt.
Genom ett sådant beslut skulle vi vid denna Riksdag binda händerna på efterkommande Ständer.
De kunna sedermera, efter detta beviljande, icke gå tillbaka, om de efter t. ex. 20 år skulle finna, att Ekeplantering icke tjenar till någonting ting.
Jag frångår mitt yrkande,- att icke alls göra någon Ekeplantering; men tillstyrker, att Ständerne i en Skrifvelse till Kongl. Maj:t ville svara, att de icke nu anslå mer än t. ex. 5ooo Tunneland jord, men framdeles skola anslå mera, i den mohn 12* i8o Den 15 J u n i i e. m. de finna, att Ekeplantering för Statens räkning kan blifva nödig och nyttig.
Hvad Utskotten föreslagit i andra delen af Skrifvelsen, nemligen alt ”början ”med Ekeplantering och planteringshagars ”inhägnande må verkställas vid BispMota”la Kungsgård i Aska Härad af Östergöthland, hvilken efter nu löpande Arrende”lids tilländagående, år 1831, till Kronan ”hemfaller;” så vill jag ej neka, att denna local kan vara tjenlig, och skall gerna ingå på dess anvisande; men jag tror, att man bör bestämt uttrycka, att detta är den enda local, som vid denna Riksdag anslås, så att man icke ingår i löften, hvilka man sedermera ångrar.
OmRikets
Ständer öfverlemnade BispMotala, med alla tillhörigbeter, till Ekeplantering, synes mig tillräckliga medel kunna erhållas, genom utarrendering af den ej till Ekeplantering behöfliga jorden, och allt anslag af de 25,ooo R:dr vara obehöfligt.
Det förslag Utskotten uppgifvit, att
Kronoskattehemman må tillåtas lösa de å dem befindtlige Ekar, för att derigenom få Ekeskogen vårdad, finner jag mig böra antaga, ty under äganderättens helgd blifver den alltid bättre aktad, och man befarar mindre rubbning deruti, såsom tillförene någon gång handt.
Ehuru man nemligen år 1789 fick fri disposition öfver sin Ekeskog, förlorade man likväl åter år 1792 Den i5 Junii e. m. 181 denna rätt.
Men jag tror, att Utskotten misstagit sig i hufvudprincipen, och att deras Utlåtande bör undergå den modification, att lösen endast ifrågakommer i de 17 Län, der Eke allmännast växer.
I de andra Länen synes det mig vara bäst, att nu genast bestämt lemna fri dispositionsrätt öfver Eket, då det möjligen kommer alt någonstädes trifvas; och föreslår jag således, att lösen sker blott i de 17 Länen, och att de öfrige må erhålla fri dispositionsrätt.
Jag anser högst otjenligt, att på sätt Utskotten föreslagit, vid ”ifrågavarande Skatteköp af Kronan tillhörande hemman och "lägenheter serskild lösen för Eketräd skall "till Kronan erläggas.”
De, som ämna köpa, utöda naturligtvis Ekeskogen före köpet, och man framkallar således brott genom della stadgande.
Mig tyckes, att man bör lennia Kronoskatte äfven fri dispositionsrätt efter vissa år, som t. ex. kunde bestämmas till 5 år.
Jag tror äfven, att det vore rättast, om man i stället för Utskottens förslag: ”att från berörde köp undantagas alla sådane uppå Kronoskattejord ”nu växande Ekar, hvilka, vid den af Öfverste af Borneman verkställde besigtning, "blifvit, såsom goda och för Flottan använd"bara, utmärkta, och hvilka Kronan förbe”håller sig, att, i mån af behof, få fälla "och afföra, emot betalning efter bestämd
Den i5 Junii e. m. ”taxa;” stadgade helt enkelt: ”att, efter 5 ”års tid, skulle äfven de Kronoskattehemman, hvilkas Ekar blifvit af Öfverste af "Borneman såsom användbara utmärkta, få ”lösa dessa Ekar, samt derefter ega en fri ”dispositionsrätt öfver bela sin Ekeskog;” ty det ligger i sakens natur, att så snart Ekeskogen är under enskild äganderätt, blir den annorlunda vårdad.
Lika så inträffar, om efter 5 år dispositionsrätten blefve fri för Kronohemman och Boställen.
Utskottens förslag om praemier och gratificationer kan jag ej gilla.
Om man erkänner det, frångår man principen om fördelen af den fria dispositionen, Om man fortfar med premier, hvem skall bevilja dem, och på hvilkens förord?
Skall Landshöfdingen göra det, eller Skogsbetjeningen?
Och skall denna sednare Auctoritet endast derföre bibehållas; och hvarföre skall man sätta under styrelse, hvad som icke behöfver någon styrelse.
Denna industrigren påkallar icke flere uppoffringar, ty man skall om 5o år säkert få se, att Eket till den grad är utan värde, att man år i83o icke skulle behöft några uppoffringar för Ekeplanteringen.
Att gifva gratification till dem, sorn. komma med stora och rara pjeser, hvilka sedermera ruttna på harfven, kan jag ej gilla, ty det blir svårt att controllera, om Den i5 Junii e. ra. i83 pjecen är vuxen inom eller utom lands, och följden blir godtyckliga styrelser och godtyckliga premier.
Vid Utskottens förslag: ”att de medel, ”hvilka, såsom lösen för Ekeskog å Krono”skattejord, nu eller framdeles Statsverket ”tillflyta, skola, tillika med den summa Ri”kets Ständer för Ekeplanteringar nu till ”en början bevilja, samt de serskilda inkomster af härtill anslagne Kungsgårdar ”och Kronoparken som genom upplåtet beke eller försäljning af utgallrade träd, m. ”m. kunna uppkomma, i RiksgäldsContoret, ”uppå serskild räkning upptagas och afsät”tas för att sammanlagde utgöra tillgång ”för bestridande af de med Ekeplanterings”hagars anläggning och framlida underhål”lande förenade kostnader;” får jag anmärka, att jag tror det visserligen går an, att i RiksgäldsContoret afsätta en sådan fond, men den bör icke användas till Ekeplantering, utan dertill blott begagnas inkomsterne af BispMotala Kungsgård.
Utskotten hafva sagt, att denna lösen uppgår till i3o,ooo R:dr.
Jag har visat i min zifferberäkning, att y5o,ooo R:dr roed ränta på ränta i i5o år gör otaliga millioner.
På denna grund anser jag, att man bör handla försigtigt med anslagen lill den trögvexta Ekeskogen. i84 Dan i5 Ju ni i e. ni.
Då jag Jemnat oanmärkt Utskottens så kallade politiska synpunkt, har det endast skett derför, att jag känt mig för svag, att motstå den pådrifvande strömmen, som ■vid denna Riksdag framrusar, »tt offra penningar till ändamålslösa allmänna anslag.
I ekonomiskt afseende, anhåller jag, att
Utskotten ville taga kännedom af min calcul och jemföra den med Doctor Pfeils.
Jag har i min calcul upptagit ränta på ränta efter 3 procent, och min calcul är således så lindrig som möjligt.
Jag har endast tagit 3o R:dr för Tunlandet, och jag har utgått från en princip, som Utskotten ej kunna vederlägga, den nemligen att Staten ej har någon inkomst af sin jord, samt att vårt land är sådant, att planteringar af Slögdevirke för allmän räkning aldrig kunna i aflägsne orter löna sig.
Slutligen skulle jag tro, att Rikets Ständer borde hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att tjenlige upplagsställen mätte utses, der under Flottans uppsigt Ekevirke kunde emottagas, för att vräkas och säljas.
Om sådane upplagsställen utsågos, uppkom all nödig lättnad för den enskilda industrien.
Till de redan gjorde anmärkningarne utbeder jag mig få lägga några ord.
Den 15 J u n i i e, ra.
Om det å ena sidan är Representantens bedröfliga pligt, att anmärka och beifra Styrelsens brister, är det å andra sidan ett icke mindre vigtigt, icke mindre oeftergifligt åliggande, att, medan tid ännu är, söka undanrödja anledningar till misstag.
Ur sådan synpunkt nödgas jag emot förevarande
Utlåtande anmärka det generella uppdrag, Utskotten lemnat Regeringen, att sjelf bestämma localerna för den föreslagne ekeplanteringen.