Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 18 dennes under N:o 3o afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrls Nådiga Proposition om ökadt anslag till understöd för utflyttningar och vid egeskiften m. m.
Herr Munck af Rosensköldj, Eberhard:
Om jag ej hört orätt, är Utlåtandets före - n8 Den 29 Maji. mål, att tillstyrka anslag till befordrande af Enskiften.
För min del anser jag dessa anslag, gifna såsom skänk, mindre uppfylla ändamålet, än låneunderstöd mot låg ränta och en successif, åtminstone de första åren ringa, afbetalning.
Jag vet väl, att 10,000
R:dr årligen varit anslagne, såsom skänk, till enskiftningen i Skåne, men jag vmt ock, att denna ringa summa, fördeldt på så många händer, i allmänhet mindre understödt de behöfvande enskiftare, än inlockat dem till företag, som de ej utan en betungande, ja ibland ruinerande, skuldsättning, kunnat utföra.
Deremot tror jag, att om en Enskiftes-lånefond varit inrättad, der man mot t. ex. 2 h 3 procents årlig ränta och högst 2 procents afbetalning på capitalet, erhållit medel till utflyttningar, så hade enskiftningen i Skåne redan för många år sedan varit, åtminstone på slättbyggden, fulländad, samt med beqvämare och hälsosammare nybyggen verkställd, och den ruinerande skuldsättningen till Disconten och Procentare undvikits.
Jag anhåller örn återremiss af Utlåtandet.
Jag kan för ingen del förena mig med Herr Rosensköld.
Skåne, den Province han såsom exempel anfört, och som erhållit betydliga gåfvor lill Enskiften, har just öfvertygat mig om motsatsen af hvad Herr Rosensköld velat bevisa.
Herr Rosenskölds förslag är blott ett Den 29 Maji.
219 nytt sätt för Jordbrukaren att kunna skuldsätta sig, och då nöden tvingar, använder man alla möjliga medel, och sålunda äfven detta, utan att jag tror, det Enskiften derigenom befordras.
I Skåne hafva Enskiften genom denna utflyttningslijelp framskridit med stora steg, och med den kännedom jag eger om förhållandet i Skaraborgs
Län, är jag fullkomligen säker, att Enskiften der ej kunna försiggå , om man borttager denna utflyttningslijelp.
Jag anhåller således om bifall å Utlåtandet.
Jag har ej någonting att tillägga , hvad Grefve Posse nyligen anfört.
Jag vill blott erinra, att Herr Rosenskölds anmärkning är en alldeles ny Motion, öfver hvilken Utskotten visst icke kunna yttra sig, då den under form af anmärkning kommer Utskottet tillhanda, ty uti den af Kongl. Maj:t afgifne Proposition finnes icke ett ord om Lånefond. Om Herr Rosenskölds begäran anses, som en ny Motion, har jag ej deremot, men i sjelfva saken förenar jag mig alldeles med Grefve Posse.
Jag har en fullkomlig visshet, att utflyttningshjelpen såsom gåfva varit ett ganska verksamt medel att påskynda enskiften, såväl i Skaraborgs Län, som i Skåne.
Jag skulle vara af lika tanka med den siste Tala - / 220 Den 29 Maji. ren, om underlåtandet af den af mig nu föreslagne låneanstalt kunnat hafva tillföljd, att de enskiftande icke begagnade mer förstörande låneinrättningar, såsom Disconten mot hög ränta och äfven hög öfverränta.
Skulle dessa obetydliga anslag, gifna såsom gåfvor, varit orsaken till enskiftenas fortgång i Skaraborgs Län, så befarar jag dock, att de. äfven varit en af orsakerne till Jordbrukares i samma Län svåra belägenhet, hvilken hos många gränsar nära till undergång.
Jag anser dessa små skänker hafva lockat en del af Allmogen till företag, som den sedan ej haft nog styrka och capital till att utföra.
För öfrigt skall jag gerna efterkomma Herr Thams önskan, i det jag förändrar min anmärkning om företrädet äfen Enskiftes-låneanstalt till en ny Motion, i fall icke Odlingslånefonden skulle kunna blifva bestämd i synnerhet för enskiften.
Jag har blott velat rätta ett misstag i den siste Talarens anförande.
Den del af Skaraborgs Län, der förlägenheten varit så stor, är just den, der Skiftesverket icke gått framåt, och just derföre är Jordbrukaren der skuldsatt.
Då Jordbruket genom enskiften blir upphjelpt, blir äfven förlägenheten afhjelpt.
Jag vågar äfven försäkra, att den Allmoge inom Skå - D t n ag Maji. aa i ne, sora är mest skuldsatt, är just den, som blifvit inledd uti enskiften.
Dessa äro i det hela visst nyttiga för det allmänna,^ men icke för alla dem, som blifvit uppmuntrade eller tvungna till att taga dem.
För min del tror jag både bidrag och lån vara otillräcklige, så länge Skiftesstadgarne äro så stränga, sora nu.
Man har till och med bort, att åboer blifvit tvingade lill skifte, ehuru kostnaden derföre uppgått till fulla värdet af den deras egendom, som skolat skiftas, hvaraf ej sällan varit följden, att de måst gå ifrån densamma.
Jag tror att detta anslag kunde besparas, om man vidtog den föreslagna åtgärden, alt då kostnaden uppgick till mera än vissa procent af egendomens värde, enskifte icke finge ega rum.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Land t
Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och EkonomiUtskottens ifrågavarande
tRopades några Ja, jemte starka Nej.
För min del anser jag säkraste sättet att bespara sådana utgifter, som den ifrågavarande, uppkomma derigenom, att man icke gör 111 Den 2g Maji. så stränga författningar, som Skiftesstadgan, alt den mera stjelper, än hjelper.
Jag anser det således vara häst att återremittera denna fråga, och uppskjuta dess afgörande, intilldess man får se, hvad Ständerna göra med Skiftesstadgan.
Denna fråga beror endast och allenast derpå, huruvida Enskiften äro nyttiga, eller icke.
Skiftesstadgan inverkar i detta afseende alldeles icke, emedan man, med hvad Skiftesstadga som helst, liar sett, att bidrag, varit nödvändiga, der Enskiften skolat verkställas; ända sedan i8o3 har Skåne haft 10,000 R:dr årligen.
Län har haft 3ooo R:dr och i sednare tider g å 10,000 R:dr, men delta har befunnits otillräckligt.
Jag är af en helt annan tanka än Herr Ribbing, och jag vågar öppet yttra, att utan Enskiften kommer Skaraborgs
Län aldrig att uppnå någon 'välmåga.
Då de erforderliga kostnaderne härtill öfvergå den enskiltes förmåga, så inträder Statens skyldighet att lemna bidrag.
Förut har till Skaraborgs Län och till Skåne ensamt åtgått 16,000 R:dr, nu är föreslagit 20,000 R:dr för de öfrige provincerne, och detta tyckes icke vara för mjfcket.
Jag kan ej erkänna Herr Rosenskölds anmärkning, ty den gamla satsen, att ju mera man lånar, ju mera sätter man sig i skuld, måtte väl ännu stå fast.
Den 29 Maji. 123 Friherre Palmstjerna , Carl
Otto: Efter Grefve Posses sednare yttrande, återstår för mig endast, att förena mig med honom.
Herr Rosensköld har trott, att nämnde anslag skulle befordra skuldsättning; jng tror åter, att det just förekommer Jordbrukarens skuldsättning.
Det är af vigt, alt då författriingarne ålägga den enskilte kostnaden vid skiften, Staten äfven underlijelper, der den enskilta förmågan brister.
Otillräckligheten af närvarande anslag är öfverflödigt bevisad, och med den nu föreslagna tillökning, smälter ändå summan snart bort i anseende till de många Provincer, hvarpå den skall delas; men det blir i alla fall någon hjelp. Tillfällen för Jordbrukaren att skuldsätta sig, äro redan så talrika, att jag icke anser någon vidare förökning i denna del vara af behofvet påkallad.
Ändamålet med Enskiften, som är att förbättra Jordbrukarens ställning skulle förfelas, om de medförde ökade tillfällen och anledningar för honom att skuldsätta sig.
Det är ej genom ökade odlingar och i samma mån ökad skuldsättning, som välståndet befordras, utan genom de odlingar, som ske för en besparad penning, besparad arbetskraft; ej genom sådane företag, då man tärer på framtiden och anticiperar på en arbetskraft, som ej förr än då kan åstadkommas, och sålunda tager framför sig på det, som bör förbehållas kommande tider.
Jag anhåller om bifall på Utlåtandet.
Herr Ribbing: E11 värd Talare Grefve Posse har trott, alt ifrågavarande understöd icke hade sammanhang med Skiftesförfattningen, men han har sjelf bevittnat motsatsen, då han åberopat Skaraborgs Läns och Skånes behof af understöd för Enskiftenas och utflyttningarnes fortgång.
Nu och då fråga är om verkställighet af så kallade Laga skiften, blir behofvet af delta understöd vida större än fordom, i synnerhet om den nya författningen skall fortfara att vara utsträckt äfven till Norra Provincerne, då deremot, om billigt afseende fästes på de inom PiiksStånden deremot gjorde anmärkningar, och Skiftesförfattningen icke dit tillämpas, behofvet af detta anslag blir i samma mån mindre, som desse Landskap mindre komma att anlita detasmma.
Sammanhanget mellan delta Utlåtande och det om Skiftesväsendet är således detsamma, som alltid det ovilkorliga emellan behof och åtgång.
Derföre tror äfven jag, att detta Utlåtande bör hvila, till dess omnämnde fråga är afgjord.
Jag kan ej ingå på den här en gång yttrade princip, att för den så kallade allmänna nyttan pådrifva odlingar, oaktadt en och annan enskilt derigenom skulle komma att gå under; ty om en eller hundrade på detta sätt våldföres, blir orättvisan lika stor.
Vi hafva hört Riksdagsmän från de orter, hvilka skulle hafva största behofvet, och således äfven största för - Den 29 M a j i. förmänen, af att de anslag, som nu äro i fråga, beviljades, beklaga sig öfver den nya Skiftesförfattningen, eller som nära är detsamma, att Enskiftesväsendet införes i deras orter, till den grad, att de ansett alla anslag till utflyttningslijelp otillräcklige alt ersätta de förluster, som dem, genom dessa författningars fortfarande bestånd, skulle tillfogas.
För min del tror jag, att det vore bäst, om pådrifvandet af Skiftesverket till förment vinst för allmän nytta något finge hvila, och öfverlemnas åt enskilt omtanka.
Det bar visserligen blifvit antagit för ett axiom i Statshushållningen, att Ökad production är ökad välmåga, men man besinnar ej, alt om den ökas Öfver consumtionen, blir försäljningen så mycket mindre lönande.
Tlerr Munck af Rosensköld: Enligt Grefve Posses yltrande, skulle några tusende R:drs anslag, såsom skänk, till de enskiftande i Skaraborgs Län, förekomma behofvet för dem, att skuldsätt^ sig, Delta är fägnesamt, att få höra, om verkliga förhållandet är sådant, Men jag befarar, att låneinrältningar nog ändå i delta Län behöft och behöfva af de enskiflande alt anlitas.
Åtminstone skulle en sådan summa knapt förslå till att befria en af de större Socknar i Skåne från behofvct att skuldsätta sig vid inträffande enskiftning.
Jag 26 H. i5 29.6
Den 29 Maji. hemställer, om en så ringa summa, fördeldt på så många händer, kan i betydlig mån skaffa förlag för dem, som antingen sjelfmant begära enskiften, eller tvingas dertill genom andras begäran derom, men sakna det dertill nödiga capital, i synnerhet på orter, belägna långt ifrån skog.
Det är just för att förekomma en tryckande, ja ofta förstörande, skuldsättning, som jag önskar, att man ej ville till kostsamma företag inleda penningefattige Jordbrukare med skänker, som äro försmå, för att förekomma deras behof af lån, men ändå stora nog, för att uppmuntra dem till enskifte.
Jag, som äfven tilltror mig ega någon kännedom om sak och personer i den Landsort, der jag bor, vågar på grund deraf försäkra, att enskiftningen icke blifvit på ett för de enskiftestagande förmånligt sätt befrämjad genom otillräckliga understöd,som föranledt en för många ruinerande skuldsättning, fastän man äfven der känner: att ju mer man lånar, ju mer sätter man sig i skuld.
Men Lagstiftaren borde också känna, alt ju mer man lånar mot dryga vilkor, dess svårare har man, att återbetala sin skuld.
Det är endast, i anledning af Herr Ribbings sista yttrande, som jag får upplysa, alt äfven, då gamla EnskiftesFörfaltningen var gällande öfver liela Riket, befanns det förra anslaget, till un - Den 29 Maji. derstöd för Skiftesverkets befordran, icke vara tillräckligt.
Herr Hammarhjelm_, Carl Fredrik:
Jag får endast upplysa, att på den afdelning af BancoUtskottet, der jag har äran vara Ledamot, är, i följd af Motioner inom de öfrige 3:ne Stånden, under öfverläggning en fråga om förändring af Odlings-lånefonden, så att densamma, utgörande 3oo,ooo R:dr, skulle komma att användas till understöd för Skiftesverkets fortgång; och att Betänkandet deröfver förmodligen oförtöfvadt inkommer lill Rikets Ständer.
Jag hemställer derföre, att delta Utlåtande, som nu är under afgörande, måtte återremitteras, dels på det att BancoUtskottets nyssnämnde
Betänkande under liden må inkomma och skärskådas, dels ock för att, såsom Herr Ribbing yrkat, afvakta, hvad förändring kan beslutas uti SkiftesStadgan.
Friherre TVrangels
Henning: Grefve Posse och Herr Tham hafva så fullständigt utvecklat ämnet, att föga återstår för mig att tillägga; men i följd af de anmärkningar, som här blifvit gjorde mot Utlåtandet, får jag äran nämna, att med den kännedom jag tror mig ega om Enskiftesverket i Skåne, har jag sällan funnit, att det varit andra, än mindre goda hushållare, som blifvit ruinerade genom enskifte, helst ut 15 ' Den 29 Maji. flyttningshjelpen rikeligen ersatt de uppoffringar, som blifvit gjorde af den utflyttande.
Säkerligen hade en sådan person genom tillgång af lån i det stället blifvit satt i förlägenhet.
Jag tillstyrker således, att Utlåtandet må bifallas.
Jag skulle anse mig fela mot mig sjelf, mot sanningen, och mot den landsort, der jag har egendomar, om jag ej med tacksamhet erkände nyttan af de penningebidrag, som för Enskiftenas fortgång i Skåne blifvit lemnade.
Visserligen hafva de icke varit tiliräcklige för alla, som deraf varit i behof.
Aldrig har jag sjelf, och mig vetterligen ingen af Skånes Possessionater begagnat sig af denna förmån; men Enskiftesverket har i allmänhet tillskyndat landet en så väsendtlig fördel, att det vore en ren förlust, om man borttoge de medel, som befrämjat detsamma.
Det är på alla dessa skäl, som jag anhåller om bifall till ifrågavarande Utlåtande.
Då den enas ja torde vara så godt som den andras nej, anhåller jag tills vidare för min del blott att få med 1807 års EnskiftesFörfuttning, så snart jag kan erhålla den, visa, att den ej var, såsom Grefve Posse påstått, gällande äfven i de Norra Provincerne.
Den ag Maji. 22g Grefve Posse:
Jag har egentligen he gart ordet för alt fästa uppmärksamheten, derpå, att denna fråga ej har sammanhang med de emot SkiftesStadgan gjorde anmärkningar.
Om äfven de föreslagne lånebiträ-» den beviljas, så erfordras dock detta understöd.
Derjemte får jag förklara, att om Enskiften endast skola till vägabringas genom skuldsättning, blir jag, som hitintills med all ifver sökt befrämja dem, den, hvilken, så länge jag har lyckan vara Landshöfdinge i Skaraborgs Län, skall med all ifver motarbeta dem.
Hvad Herr Ribbing sist anfört, bevisar, att han ej rätt fattat min mening, eller att jag ej nog tydligt uttryckt den.
Jag har ej menat, att sista EnskiftesFörfattningen varit gällande för de Norra Provincerne, utan allenast, att den gällt öfver allt, der den föregående EnskiftesStadgan gällde.
Man har yttrat, att an slagen, som blifvit gifna till befordrande af Skiftesverket, blott inlockat jordbrukare, alt deri ingå till deras förstöring.
Jag tror det ej, och tror icke eller, att andra begära enskifte, än de, som "hafva styrka att bära den dermed förenade kostnad, eller ock af enskildta speculationer dertill föranledas, hvilka endast, då de äro oriktiga, förfelas och medföra speculantens undergång; men just derföre, att den förmögnare kan tvinga den fattigare, att ingå uti enskifte, och således tvinga honom till kostnader, öfver - Den 2g Maji. stigande hans tillgångar, är det, som jag anser Staten vara skyldig att komma emellan med hjelp.
Hvad beträffar den omnämnde förändringen med en del af Odlings-lånefondens anslående till Skiftesverkets befordrande, så inverkar det ej på närvarande fråga, och minskar icke behofvet af understöd, så länge den nya Stadgan fortfar att vara gällande med sina ännu strängare tvångsband, än den förra, till att deltaga i ett hegardt skifte.
Jag yrkar derföre bifall å Utlåtandet.
Jag får förena mig med dem, som önska bifall till Utlåtandet.
Jag har gjort mig den föreställning, att med detta anslag åsyftades, att lemna medel i Regeringens bänder till lättande af utflyttningar, hvilka serdeles i stora byalag möta betänkligheter, och hvilket synnerligast är fallet å stora slättbygder.
Jag anser derföre det vara i strid emot en sund hushållsprincip, och mot den, som jag tyckt mig finna, hos Rikets Ständer etablerade princip att befrämja Skiftesverkets framgång, om man nu ville upphäfva de bruklige och föreslagne understöden, i synnerhet då de utgå, såsom gåfva, och icke såsom lån.
Jag anhåller alltså om bifall till Utlåtandet, och tror, att då anslaget endast kan användas till utflyttningshjelp, det icke kan föranleda någon skuldsättning.
Om än förhållandet i Skåne varit, att en del skiftesta - Den 29 Maji. gare der råkat i skuld, tror jag dock, att på sätt i öfriga orter utflyttningarne underhjelpas af byamännen, genom dagsverken ocb materialier m. m. samt medelst små, men väl använda, understöd af dylika anslag, ingen ny skuldsättning skall ifrågakomma.
Ehuru jag nu har i mili hand den Författning jag sist åberopade, anser jag öfverflödigt citera den, sedan Grefve Posse medgifvit hvad ock allmänt är kändt, att de Norra Provincerne icke varit inbegripne i någon EnskiftesStadga, förrän den nu gällande allmänna SkiftesStadgan underkastade dem de för de förra enskiftena i allmänhet gällande Lagar.
Man har sagt, att det för de Norra Orterne blott fordrades anslag tillÅfvittringsverket; men denna uppgift är, efter hvad jag tror, äfven oriktig, ty det är ju klart, att skifte kan komma i fråga på många ställen, der afvittring förut för sig gått.
Derpå äro exempeln ingalunda sällsamma.
Anslag eger således der rum först för afvittring, och sedan för skifte, allt för den allmänna landets odling, under det alt de enskildte, som uppbära gåfvorne, sucka under bördan af denna slags välvilja, och det allmänna under öfverproduetion af landtmannavaror.
Jag har redan förklarat, alt, om min anmärkning
I a32 Ben 2g Maji. om nyttan af Enskiftes-lånefond skall anses för en ny Motion, är jag benägen att framställa en sådan, sedan jag dock först fått se, huru Odlings-lånefonden kommer alt blifva bestämd.
Men jag kan ej frångå min öfvertygelse, att då vår nya EnskiflesStadga ännu mer, än den förra, kommer att tvinga en mängd jordbrukare tilj enskifte, sorn ej hafva nog' förlag och styrka dertill, så blir en ökad skuldsättning icke förekommen genom de nu ifrågavarande anslag, hvilka tvärtom locka dem tiil företag, som intrassla (lern i ett olyckligt lånesystem, och att således man bör bereda tillgång till sädane lån, som äro mindre tryckande, än de hittills mest af jordbrukare begagnade i Disconlen och publika Cassör mot allt för hög ränta, samt äfven hos enskildte ockrare, och som småningom amorteras.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde roposition till bifall af Stats- samt Allma» na Besvärsoch EkonomiUtskottens ifråga arande Utlåtande.
Bopades starka
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfvcrröstat
Nej, Ridderskapet och Adeln bifallit Utskottens Utlåtande, Den 29 Maji. 233 Föredrogs ånyo och bifölls ConstilutionsUtskottets den 8 dennes, under N:oa5 aflåtne, och den i4 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, angående vackt Motion om en förändring i 26 §. af Justitiae-Ombudsmans-Instructionen.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den i3 dennes, under N:o ii3 afgifne, och den 25 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 4° förut meddeldte Betänkande, angående klagan deröfver att Bergsmännen inom Nerikes och Westmanlands Bergslager blifvit ålagde, att vid Masugnarne begagna malmvågar i stället för skoflar m. m.; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 19 sistlidne Februarii f. m. af Ridderskapet och Adeln afslagit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlinga me.
Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den i3 dennes under N:o 114 afgifne, och den 25 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 38 förut meddeldte Betänkande, rörande yrkadt förbud mot otillåtne Landtmarknader, samt Deti ag Maji. om Militaire-marknadsvakter och inställande af en Marknad i Borås.
Jag har ansett mig böra begära ordet i anledning af Utskottets sista yttrande angående den så kallade marknaden i Borås.
Denar icke marknad, den är endast en torgdag, men är af den skillnad från vanliga torgdagar, att, då en stor del af den kringliggande allmogen drifver landthandel, samlas den der för att uppgöra sina liqvider, och deraf får samlingen utseende af en marknad i anseende till mängden af menniskor, som ditkomma.
Den finnes ej upptagen i Almanackan, ej eller kallas den på andra ställen marknad.
Sedan Utskottet nu frångått sin mening om militair-vakters förordnande vid marknader, och detta, såsom förr, beror på Konungens Befallningshafvande, tror jag, att i hela detta Utlåtande ingenting finnes, som behöfver någon åtgärd.
För min del anser jag, att om det skulle förbjudas denna ort, att vid marknaden i Borås få sälja en häst, eller något dylikt sins emellan, och om man af en så liten sak ville göra det till en marknad, skulle orten tillskyndas ett stort lidande i afseende på hästhandeln, ty den har naturligtvis sammanhang med folkets öfriga inbördes liqvider.
Jag anhåller således om proposition till afslag.
235 Herr Tharrij Wolrath:
Jag ämnar ej ingå uti något yttrande, om denna marknad är marknad eller ej, ty den må vara det, eller icke, är den dock en ekonomisk alTaire, i afseende hvarå man ej behöfver besvära Konungen med någon anmälan, så länge det linnes Länsstyrelse, ty de, sorn äro besvärade af denna marknad, hafva der vägen öppen att klaga.
Jag tror icke, att Rikets Ständer böra besvära Konungen med skrifvelser i sådana mål, som LänsStyrelserne kunna afhjelpa.
På denna grund förenar jag mig i anhållan om proposition till afslag.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att afslå berörde Utlåtande.
Till följd hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, Ridderskapet och Adeln således afslagit Utlåtandet.
D c ti 29 Maji.
Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs- och EkononiiUtskottets den i3 dennes under N:o 115 afgifne, och den 25 derpåföljde på hordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 36 förut meddeldte Betänkande, rörande väckt fråga om rättighet att lefverera ränteliö och halm in natura för Kongl. HofStallets behof.
Jag skulle visserligen tillstyrka bifall af Utskottets Utlåtande, så vidt det rörer skyldigheten att på vissa ställen aflemna räntehö, men får deremot fästa uppmärksamheten på den förändring, som är i fråga, af en skyldighet, hvilken förut ålegat jorden, den att vid Thomas-dag bestämma, om den vill erlägga räntan in natura, eller contant.
Denna grund blifver nu ändrad på ett väsendtligt sätt, såsom jag tror, till skada för en stor del af Uppland och Westmanland.
I dessa trakter, der allmogen till en stor del, åtminstone hvad de contanta tillgångarne angår, lefver af foror, är det omöjligt för dem, att i Augusti månad beräkna sin fodertillgång.
Utskottet har orätt i den princip, att man kan i medio af Augusti känna fodertillgången.
Den blir ej då bekant; icke derföre, att ju icke årsväxten då är känd, utan derföre, att allmogens vanliga näringsfång i dessa orter först börjar i November eller December, när föret kommer, och att man då först kan bedömma, hvad man be - Dea 29 Maj i. hofver.
Jag anhåller derföre, att den delen måtte skiljas från det öfriga i Utlåtandet, och att Utlåtandet må bifallas, men utan rubbning af den hittills räntegifvare förvarade rätt att vid Thomas-dag bestämma, om de vilja lemna varan i contant, eller in natura.
Det ärsannt, att det kommer att göra ett försvårande i beräkningen af hötillgångar för Hofstallet, men det måtte icke komma i betraktande viden sådan fråga, och de skyldigheter, som ålegat jorden, måtte vara af mera vigt, än denna lilla omtanka hos StallStyrelsen.