Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Lagerhjelms förslag är af den beskaffenhet, att jag icke anser det kunna innefattas under mitt, emedan jag icke, likasom han, bestämt några proportioner, hvarefter bancovinsten skulle fördelas, alldenstund sådant beror på närmare undersökning och beslut af 11. o.
Det kan vid ett närmare öfvervägande blifva så väl den proportion, som Hr Lagerhjelm uppgifvit, som någon annan; men hans förslag har den ofullständigheten, att han blott förbehåller näringarna hälften af tillgångarna, utan att säga hvartill den andra hälften skall begagnas.
Nu måste dock R. o. Ad. besluta huru med hela bancovinsten skall förhållas, emedan BancoUtskts andra gången föredragna betänk, derom handlar.
Sprengtporten har erinrat, alt man ej borde låta alla tillgångarna gå ut på en gång.
Det kan icke hända , om R. o. Ad. besluter, alt bancovinsten skall utgå med -jtdel om året.
Då utbetalar man blott den summa, sorn för året från näringarna åtel' ingår, nemi. 6 ä 700.000 r:dr, och hela omsättningen är endast ett utbyte.
Banken behåller alltid samma belopp af tillgång, nemi. icke blott de 5 millionerna, som utgöra grundfonden, utan också de öfriga 3 eller 4 millionerna, d. v. s. alltid de nu behållna 8 eller 9 millionerna.
Kan någon bättre säkerhet och styrka för banken finnas?
Vill man åter använda besparingarna på det sätt, att den million man ofsättcr icke skall utlånas, utan blifva en förminskning i sedelstocken; så uppkommer den strypning, för hvilken Frih.
Boye och flere talare fruktat.
Sprengtporten yttrade, att skälet hvarför StatsUlsk. ej velat föreslå något anslag åt Stångån, varit fruktan för öfversvämning i Östergöthland af det vatten, som komme från Småland, när upprensningen vore gjord.
Deremot får jag anmärka, att om Utsk. hade genomläst berättelsen om de undersökningar i ämnet, hvilka gjordes redan under framlidne Gr. von Plåtens lid, sä hade Utsk. redan funnit utredt, att någon sådan fara icke är förila nd en; att den stora sjön Asunden i Östergöthland, sorn mo t tager Stångåns vatten nedanom upprensningen, är en så vid bassin, att den jemte de öfriga sjöarna, ända ned till Roxen, hvarest faran just skulle vara, förekomma henne.
Till yttermera visso har nu Öfverste Lagerheims utlåt, i detta ämne inkommit.
Det finnes att tillgå för StatsUtsk:s -medlemmar och alla dem sorn deraf vilja taga kännedom.
Hr Stuart och andre talare hafva yttrat, att man icke borde tillåta någon penningeutdelning åt länen, förrän länsnämnder funnos.
Delta är ungefärligen detsamma, sorn alt siiga, alt man aldrig skall tillåta sådan utdelning; ty väl kunna länsnämnder fås till namnet, men svårligen i verkligheten, förrän de hafva några medel alt förvalta, förrän de äga några krafter att använda.
Man lutr fruktat att medlens fördelning skulle åstad - ai4 Den 21 November f. m. komma tvister inom länen.
Jag deremot tror, nit obelåtenheten inom dem, när hvartdera fått sin andel, aldiig kan blifva så stor, sorn när R.
St. göra en fördelning, vid hvilken somliga få intet; oell dessa liro måhända de flesta.
Om något läns innevånare icke kunde inom sig komma öfverens om sättet ali använda sina medel, så hade man ju utvägen att vända sig lill Konungen, som förklarade hvilketdera företaget borde hafva företräde.
St. deremot afgöra saken, så finnes, sedan Utsk. gjort sitt förslag samt R.
St. beslutat, ingen högre skiljeman, luiru stora misstagen än må vara.
Man har trott att länen skulle på detta sätt få penningar öfver behofvet.
Den sora tror att länen få för mycket, kan, då frågan om fördelningen förekommer, inskränka beloppet i det hela.
De öfriga medlen kunna, när statsverket fått sina behof, användas till förhöjningar åt Strömsholms canal, Svea canal eller andra större företag, hvilka elfoida så mycket, penningar, att de ej kunna fullbordas med de anslag, som Ständerne för närvar, äga till hands.
Om R. o. Ad. bifölie den framställning jag ämnar göra; sa vore det en möjlighet att befria extra-statsreglerm från en stor del af de anslag till vatlencomniunicationer och andra dylika företag, hvilka der framställas.
När länen sjelfva erhölle anslag, så finge de sjeifve rensa sina åar, anlägga sina vägar in. m. Frih.
Cederström har trott att penninsarne skulle förskingras om dekorarae i fänens eller hushållnings-sällskapens händer.
Sådant kan förekommas genom de reglementariska föreskrifter, som R, St. böra fastställa för sjelfva förvaltningen.
Medlen kunde ju öfvertagas mot samma ansvar som för Kronans?
I hänseende till det äfventyr för bankens bestånd , när bruksägarne upphöra att indraga sina län , hvilket man här omtalat, får jag fästa det H.
Ståndets uppmärksamhet derpå, att örn baneovinsten begagnas till näringarnes förkofran i orterna, så bör deraf följa, att den inrikes-productionen ökas, och att införseln af vissa varor, som här kunna frambringas, skal! kunna minskas.
Då vinna ju med detsamma
Riket i det hela och banken särskildt den förstärkning i silia förhållanden till utländningen, hvilken är allas vår önskan, och bon vinnes på det sätt, sorn efter min förmening ar det riktigaste.
Jag anhåller alt här få uppläsa det förslag till beslut, sorn jag vill vördsamt underställa Ståndet; ’’H. R. o. Ad. förklarade, att Ståndet anser bankens grundfond 5,000,000 r:dr b:co för närvar, icke behöfva förstärkas med någon del af bankens sedan sista riksmöte besparade räntevinst; hvarefter R. o. Ad. beslöt 1:0 alL den räntevinst, banken utöfver förenämnda grundfond äger, skall användas till allmänt nyttiga arbeten i orterna och andra allmänna behof; Den 21 November f. ra. 2:0 alt bancovinstens utbetalning till sådana föremål skall göras med -|:delar under år 1841 oell med -J:del under hvardera af åren 1842, i843 och '844; 3:o alt R. o. Ad. vill närmare besluta olver dessa medels användande, fördelning oell förvaltning, samt controllerna derå , efter inhemtadt utlåtande deröfver från vederbör.
U Isbo It.”
Detta är den propos., som jag anhåller måtte framställas, när tiden dertill kommer.
Det är i anledn. af Hr Stuarts yttrande jag begärt ordet, för att åter upprepa, att sjelfva resultatet af mitt yttrande ej varit annat, än att motsätta mig bildandet för närvar, af en reservfond till bankens grundfonds förstärkning, hvilken reservfond af Utsk. blifvit föreslagen till 1 million r:dr, hvilket jag icke anser vara ändamålsenligt, utan skadligt, om den användes till fastighetslån, samt onödigt, till betryggande af bankens soliditet för närvarv; och alt således, i följd häraf, bankens liela nuvar. räntevinst till allmänt nyttiga företag måtte blifva använd.
Hvad angår den fördelning
Hr von Hartmansdorff föreslår, att §:delar första året skulle utgå oell sedermera -Jtdel till och med år 1844, så får jag mig deruti förena.
Alla öfriga omständigheter, rör:de fördelningen och förvaltningen samt närmare bestäm mandén, anser jag icke tillhöra denna dags öfverläggning, utan framdeles blifva föremål för en annan fråga.
Hvad nu angår den frågan om nödvändigheten för närvar., såsom flere ledamöter, bland andra Frih. Spengtporten, hafva antydt, alt förstärka banken, så synes det mig af BancoUlskts redogörelse vara klart, att då realisationen verkställdes och beslöts, utgjorde bankens sedelstock 27,269,695 r:dr btco och metalliska cassan 17,576,957 rtdr b:co.
Den 26 Sept. innevar. år utgjorde bankens sedelstock endast 26,5^6,4'4 rtdr och deremot metalliska cassan 18,1 31,549 '.'dr.
Då sålunda sedelstocken blifvit minskad och metalliska cassan förökad sedan realisationen beslöts år i8j5, och då i närvar, ögonblick nära 5 millioner befinnas utöfver den af R.
St. vid realisationens grundläggande beslutade proportion af 2 till 5 emellan metallisk valuta och sedelmynt; så finner jag alldeles icke för närvar, ögonblick någon orsak att besluta en särskild reservfond.
Obestridligt är hvad Hr Stuart nämnde, att R.
St. icke vid 1835 års riksdag något beslutade om bankens räntevinsts användande, och säkerligen måste den, i händelse af behof, användas af banken till silfverköp; men att nu, då behofvet det icke påkallar, vidtaga en sådan åtgärd, det skulle verkligen vara att injaga hos folket ett onödigt misstroende till bankens soliditet, i följd hvaraf jag vidhåller det yrkande jag har gjort om afslag på betänk, om en reservfond för banken, och bancovinstens användande till allmänt nyttiga företag, i hvilket afseende jag helt och hål - 2lG Den 2i November f. ni. let förenar mig med Hr Nordenanckar yttrande , att industriens understödjande utgör den säkraste soliditet för banken, likasom för Riket i allmänhet.
Såsom Utsk:s ledamot anser jag mig böra svara några ord på de anmärkn:r, som af en annan Utsk:s ledamot, Hr Nordenanckar, blifvit gjorda i afseende på det sätt, på hvilket BancoUtsk:s majoritet uppställt sitt betänk, och de uppgifter, som Utsk. deruti meddelat, ilan har sagt, att BancoUtsk. på samma gång hade bort uppgifva hvilka summor af de disponerade millionerna icke hafva utgått i rörelsen.
Han har dervid nämnt, att 2,7 10,000 r:dr blifvit anvisade på Ilandels- och Näringsdisconten, men att dessa medel icke utgått, utan att ett öfverskott derå finnes.
Det är sannt, att det finnes ett öfverskott; men ett öfverskott har alltid funnits på denna fond, ty det är så med de fonder, som hafva blifvit till särskildta ändamål anordnade i banken, att, på det de vid alla tillfällen skola kunna tillfredsställa de än större än mindre låneanspråken, derå naturligtvis alltid mäste finnas öfverskott.
Jag medger att detta öfverskott nu varit temmeligen betydligt och kanske större än vanligt, men icke var det så betydligt, att man å detta öfverskott kunde beräkna den halfva millions minskning i sedelstocken som Hr Nordenanckar här antyder.
De 200,000 rtdr deremot, som voro anvisade till publika pappersbelåningen, deni medger jag man kunde anse såsom anvisade utan att på något sätt komma ut i rörelsen igen, och följaktligen blott formel t anvisade.
Hvad vidare angår de 4°°>000 rtdr, som blifvit anvisade till creditiv för hypotheksföreningar, så är visserligen sannt, att blott en ganska liten del af dessa penningar voro utgångna i rörelsen, men BancoUtskts majoritet kunde omöjligen uppgifva dessa medel såsom varande odisponerade, emedan, enl. den lagstiftning, som af föreg:de Ständer uppgjordes, bestämda summor borde anvisas till beviljade nya creditiv, — hvarmed förstås sådana, som blott vid tillfälliga behof begagnas, — och att af den inflytande bancovinsten i mån af behofvet det härtill nödiga beloppet borde anordnas.
Följaktligen var den afsigten uttryckt i den lagstiftning, som då uppgjordes, att dessa summor skulle stå upptagna på detta sätt såsom använda till sådana ändamål; och om det för öfrigt vore något fel i den saken, så får det föras på deras räkning, som gjorde en sådan lagstiftning; men Utsk. har ej kunnat annat än ställa sig denna bestämmelse till efterrättelse, hvarföre Utsk. måst beräkna dessa summor såsom verkligen disponerade.
För resten, så är nu verkligen förhållandet sådant, att då omkring 3,3oo,ooo rtdr äro influtna i räntevinster och omkring 700,000 rtdr i capitalafbetalningar, så har man följaktligen haft 4;°°o,ooo rtdr till sin disposition.
Häraf har man anordnat 2,5oo,ooo rtdr till Handels- och Näringsdisconterna.
Summan, så beräknad, kan man Den 21 NTov em ber f. m. 217 man åtminstone icke säga, att något betydligt öfverskott derå finnes.
Sedermera äro disponerade — oaktadt R.
St. visserligen ännu icke dertill gifvit sitt bifall, hvilket dock kan förutsättas, emedan 3:ne
Stånd redan på förhand yttrat för saken förmånlig afsigt — 5oo,ooo r:dr till Manufactur-disconten.
Det gör således 3 millioner.
Sedan hafva Ständerne äfven anvisat 460,000 r:dr till Allm.
Disconten, hvilka medel svårligen lära kunna tagas i beräkning att åter lill hanken ingå.
Det gör således 3^ millioner.
Återstår således blott £ million, so,m kunde vara odisponerad.
Men jag ber att dervid ånyo få erinra, att bancoreglementet säger, att nya creditiv skola utgå för hypotheksföreningar och privatbanker, sorn sysselsätta sig med belåning af span mål; och om man dertill beräknar den halfva million, sorn återstår, så finner man, att förenämnda 4 millioner äro disponerade, och således ser man att icke några öfverskotler finnas, och att man ej beliöfver förutsätta, att den million, som nu skulle bibehållas uti banken, komme att användas för jordbrukets räkning.
Ur visserligen sannt, att om R.
St. besluta att en million r:dr skaij bilda en reservfond, så är det möjligt, att majoriteterna, så väl inom RiksStm som inom TJtsk., besluta, att denna million skall komma att användas till en sådan lånefond; men detta är något, som både Hr Stuart och jag, samt många andra inom Råneo TJtsk., hvilka hafva ifrat för en reservfonds bildande, alldeles icke afsett.
Vi hafva trott, att denna reservfond kan användas på ett mycket lämpligare sätt, nemi. på en lånerörelse, som på en gång för banken oell allmänheten borde blifva ganska ändamålsenlig.
Om t. ex. utlåningen på 6 månader emot 5 proc. ränta skulle föiändras lill utlåning på 3, 4 eller 5 månader, och manda satte ner räntan till 45 eller 4 proc.; så skulle antalet af dessa lån troligen blifva större eller flere låntagares behof kunna fyllas, emedan capitalerne oftare ingingo, hvilket vore till nytta för det allmänna, och så kunde medlen på kortare tid indragas till bankens egen disposition i den mån de för banken kunde vara behöfliga.
Det är just detta, som utgör behofvet, icke så mycket att öka fonden för lånerörelsen, men alt till bancofullmäktiges disposition hafva en reservfond för att sätta sedelstocken i vederbörligt förhållande till metalliska cassan.
Hr Nordenanckar har i slutet af sitt anförande ganska rikligt anmärkt det bekymmersamma förhållande, att omkring 7 millioner rtdr i landet inkommit genom lån.
Dessa 7 millioner hafva ensamt underhållit bankens metalliska cassa, och jag vädjar lill hvar och en alt domina hurudan vår banks ställning nu skulle varit, om silfver icke på delta sätt i låneväg utrikes ifrån ingått.
Fara är således alt vår banks metalliska Cassa icke skall kunna bibehållas vid sitt niirvar. ansenliga belopp, utan silfret småningom derur tagas och skickas lil ur landet.
Det bör va17 11. 2S Den 11 November f. m. fa oss alla i högsta måtto angelaget att förekomma detta.
Hr Nordenanckar har sagt, att ett sätt att förekomma vore att uppmuntra industrien inom landet.
Detta är ett ganska godt sätt, och vi böra på allt sätt söka till dess användande medverka; men som andra länder också kunna vidtaga samma åtgärder till uppmuntrande af deras industri, så blir kanske förhållandet, att de ändå bibehålla företrädet framför oss, och vi komma att ligga under, så att vi aldrig någonsin skola hinna att på detta sätt sätta oss i ett vederbörligt förhållande till utländningen.
Det andra sättet deremot, som man omnämnt kunde vidtagas för att bibehålla oss vid erforderlig silfvercassa, det är en strypning — jag tvekar ej att utsäga delta ord, ehuruväl jag vet hvilken skräck detsamma här för mången innebär.
— Denna strypning, när det beliöfves, är ovillkorligen i min tanke det enda sättet alt åstadkomma ett ständigt vederbörligt förhållande emellan metalliska cassan och sedelstocken.
Jag vill dock visst icke recommendera en starkare strypning änden, som blifvit fastställd vid en föregtde riksdag; men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att uti bancoreglementet §§ 237—2/{i, som hvar och en af R. o. Ad. vid tillfälle kan genomse, finnes uttryckligen bestämdt, att 4 millioner r:dr, — så väl den ena millionen, som influtit såsom capital-afbetalning , som de 3 millioner ungefär, hvilka influtit såsom ränta, — skulle reserveras, för att blifva innestående i banken , nb. om silfvercassans förhållande till sedelstocken det påkallar; men om det icke erfordrades, så tillätos bancofullmäklige att släppa ut dessa medel för att användas antingen till lån i Handels- och Näringsdisconten eller också till crediliv för privatbanker och hypotheksföreningar med flera sådana saker; men, medettord, det är just att detta förhållande måtte blifva oförändrad t, som är hufvudsaken, och visst icke för att gifva lån på fastigheter, som jag velat i banken behålla en million.
Anledntn hvarföre just en million skulle afsättas, är, att 5oo,ooo r:dr blifvit afsalia till Manufactur-disconten och 5oo,ooo till Allm.
Disconten, hvarigenom en million förut lätteligen disponibla medel blifvit förvandlade så att de nära nog först vid bankens utredning skola kunna komma att användas för andra ändamål.
Att ersätta denna million, som sålunda gått förlorad för bankens hufvudfunction, nemi. alt upprätthålla bancosedelns oförändrade silfvervärde, det har varit min mening med bildandet af den reservfond, hvarom betänk, talar; jag hoppas den kraftigt skulle bidraga att alltid behålla metalliska cassan i behörigt förhållande till sedelstocken.
Dessutom vill jag äfven anmäl ka den omständighet, att Hr Nordenanckar ansett innevar. års bancovinst böra tagas i betraktande, emedan den skulle komma att öka bankens capitalbehällning.
Men som denna bancovinst icke förrän nästa år kommer att visa sitt inflytan - Den 21 November f. m. de, så är del klart, att om jag nästa år redan stall utbetala ett lika belopp i sedlar , så ökar jag bankens skuld med jemnt så stor summa, som denna bankens capitalbehållning, och följaktligen blir bankens capitalbehållning icke större nästa år än i år, emedan, såsom jag sagt, bancovinsten för i år icke förrän nästa år kommer att öka bankens vinst, och det med ett utbetalningen jemnt motsvarande belopp.
Dessa anmärknrr bar jag velat göra, för att rättfärdiga de särskilda åsigter, som i BancoUtskrs betänk, blifvit yttrade, och hvilka jag i det hela gillat, ehuru jag visserligen fann att det varit bättre, om man låtit den million, som BancoUtsk. tillstyrkt, såsom reservfond inflyta med ^:del årligen; men för att icke det må blifva alltför många olika åsigter, så tilU styrker jag helt och hållet bifall till Utsk-.s förslag.
Såsom mig vill synas, har discussionen öfver förevar, ämne tagit en riktning, som icke öfverensstämmer hvarken med formen eller saken i dess närvar, skick, enär flere ledamöter inlåtit sig äfven i yttranden och förslag huru den behållning skall användas, sorn. komme att af R.
St. anslås till allmänt nyttiga ändamål, Första frågan är ju här, huruvida bankens fond skall förstärkas eller icke.
Det synes mig således också vara första frågan, sorn skall underkastas vår pröfning.
För att en gång vinna slut på denna sak, som redan tyckes hafva nog länge varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggning , får jag anhålla att Hr Frih. o. Landtm, täcktes göra propos. till R. o. Ad., huruvida Ståndet anser BancoUtsk:s förslag om bildande af en reservfond böra bifallas eller icke.
Sedan Ståndet derom beslutat, torde det för
Ståndet vara tid att ingå i pröfning, huru medlen, i händelse hela bancovinsten kommer, att gå till allmänt nyttiga ändamål, böra användas.
Då flere talare ännu anmält sig, och tiden var långt liden, uppskjöts fortsättningen af detta måls pröfning till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f lill 3 e. m.
Sil/vcrslo/fjii.
220 Den 21 November e.m.
Fortsattes den på förmiddagen började pröfningen af BancoUlsk:s den 7 oell 16 dennes pa bordet lagda utlåt.
N;o 109, i anleda, af de inom samtliga PiiksStrn framställda anmärkn:r vid IJtskis under N:o 64 afgifna betänk., ang:de utgifvande från banken af dess, enl. i83g års bokslut, utöfver grundfonden bebållna räntevinst ocb capital-öfverskott.
Hr Stuart, Carl G ust.:
Det var i sanning för mig, såsom ledamot af BancoUtsk., högst oväntadt att få böra Utsk. i förmiddagens plenum utgöra föremålet för åtskilliga beskyllningar utaf en af samma Utskis medlemmar.
Denna ledamot har nemi. påbördat TJtsk. att hafva för R.
St. framställt missledande och förvillande uppgifter angide bankens rätta ställning, samt att derjemte hafva fördolt förhållanden, som bort komma lill Ständernes kunskap.
Utsk. har dock, på sätt betänk, nogsamt utvisar, såvidt Utsk. förmått, sökt reda härvid förekommande förhållanden och sätta RiksSttns ledamöter i tillfälle att bedomina nu förevar, fråga, som det likväl, i anseende till dess mera invecklade natur, kanske icke varit möjligt för TJtsk. att så fullständigt utreda, som ändamålet härmed måhända fordrat.
Sådant ligger emedlertid inom ofullkomlighetens område och borde derföre icke så strängt tillvitas Utskottet.
Hvad de missledande neli förvillande uppgifterna åter beträffar, så får jag lill Ulsk:s försvar anföra, att nämnda uppgifter, såsom den värde anmärkare!! ganska väl känner, grunda sig på bankens egna räkenskaper och de tabeller, sorn Utsk. från den Utsk. biträdande bancQcommissarien emoltagit.
Anser nu den värde talaren bankens räkenskaper för missledande och förvillande, så är och måste det vara hans skyldighet att, såsom ledamot of BancoUtsk., söka åstadkomma en förändrad och ändamålsen liga re (ölin för dessa räkenskaper.
Men då han uraktlåtit detta åliggande, oaktadt han vid tvänne riksdagar varit ledamot af nämnda Utsk., så torde det förefalla något hvar, sorn om den beskyllningen blott vöre riktad mot Utsk., emellan det afgifna betänk, icke ledde till det af honom åstundade resultat.
Jag skulle lör roin enskilda del vara benägen och skulle måhända öga fulla skäl alt tillbakavisa den gjorda beskyllningen.
Jag skulle också högeligen beklaga, om BancoUtsk. och sedermera R.
St,, på grund af sådana uppgifter, som af några talare i denna dags plenum blifvit framställda , fattade sina beslut i afseende på bankens lånerörelse.
Hr Nordenanckar har förklarat sig frukta, att realisationen icke skall äga bestånd.
Denna misströstan till varaktigheten af den 1111 införda reda i våra myntförhällan - Don ai November c. m. an den, är, å hans sida åtminstone, icke ny.
Hr Nordenanckar var nemi. vid sista riksdag en af realisationens ifrigasle motståndare inom detta Hus.
Hans bemödande att motverka Ståndets beslut vann da likväl icke synnerlig framgång, och jag hoppas, att hans nu framställda förslag att rubba samma realisation skola vara lika fruktlösa.
Erfarenheten liar visat, ali de beslut, som, oansedt hans farhågor och uträkningar, af Rikets sist församlade Ständer fattades, ledt till Svenska folkets belåtenhet och välmågans befrämjande inom hela Jandet.
Det anförande Hr Nordenanckar i dag afgifvit, och som rönt bifall af åtskilliga ledamöter af detta Stånd, är dessutom grundadt på bestämda motsatser.
Hr Nordenanckar yrkar nemi. å ena sidan, att bankens sedelstock borde, utan förstärkning af bankens metalliska fond , genast ökas med två millioner r:dr.
A andra sidan medgifver han dock alt bankens nnvar. fördelaktiga ställning endast måste t i 11 — skrifvas den tillfälliga omständigheten, att genom bruksidkarnes hypotheksförenings medverkan sju millioner r:dr i silfver och guld blifvit från utrikes ort till Riket under de sednare åren införda.
Vidare upprepar han, alt lian hyser stora betänkligheter för realisationens framlida bestånd.
Jag skulle också uppriktigt deltaga uti dessa betänkligheter, såvida genom en ivy sedelemis.sion två millioner r:dr nu skulle till en början från banken utgifvas.
Yi böra icke , mine herrar! härvid lemna ur sigte, att nära samtidigt med denna sedelemission, skulle troligen Riksg.coults och statsverkets till ett belopp af mer än tre millioner i banken nu innestaende behållning komma att i allmänna rörelsen åter utgå och öka sedelmassan.
Följden af en så betydlig oväntad tillökning af sedelmyntet skulle äfven, efter all sannolikhet, blifva, att detta mynts värde komme att ansenligt falla och till följd deraf således återigen ingå till banken i utbyte emot silfver, som för jemnandet af våra kurs förhållanden komme att från Riket exporteras; hvilket i allmänhet är det enda fullt verksamma medel, hvarigenom det i följd af en häftig sedelemission fallna värdet å bancosedlnrna åter kan höjas.
Hvad nu den ifrågavar. räntevinsten egentligen vidkommer, så har EancoUtsk. i sitt betänk., pag. 8, redogjort för dess användande, ocb grundar sig denna redogörelse på bancofullmäktiges till Utsk. afgifna berättelse, som åter stödjer sig på bankens räkenskaper.
Enl. dessa uppgifter äro 3,310,000 r:dr af bankens räntcvinst redan disponerade.