Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Här är icke fråga om att det skall räknas med Specier, utan endast att Specien skall blifva enhet för utmyntningen, såsom den tillförene har varit, ty vi hafva alltid haft Specien till myntenhet men aldrig räknat med densamma.
Jag har äfven tagit mig friheten föreslå alt, om Specien skulle bibehållas, den icke skulle kallas R:dr Specie utan blott Specie.
Specie är väl ursprungligen endast ett tilläggningsord, men det har under tidernas lopp gått öfver till ett verkligt namn och jag vet icke hvarföre man skall bibehålla så många ord, och hafva ett, dubbelt namn såsom R:dr Specie eller till och med R:dr Silfverspecie.
Man får derigenom frenne ord för en sak.
I Norige heter den R:dr Specie, men kallas icke annat än Specie, och i Danmark heter den Specie.
Såsom exempel på ett liknande bruk kan jag nämna att i Spanien deras Piaster äfven i skrift numera aldrig kallas annat än en Duro, och ordet duro betyder i Spanskan härd:
Hvarföre skulle då ej vår Silfver-R:dr också kunna benämnas blott en Specie?
Egentliga orsaken hvarföre jag vill bibehålla Specien med sitt serskilda namn och såsom myntenhet är för att vara försäkrad om att få bibehålla det nuvande 4 R:dr stycket.
Ty så länge st:n af 4 R:dr Riksmynt i enlighet med det nuvande förslaget utpräglas, är också Specien de facto bibehållen, och med den, den öfverens - Den 22 Februari, f. m. 211 stämmelse med grannländernas mynt, på hvilken jag sätter värde.
Men i den stund Specien uphörde alt vara myntenhet och skyddad af denna sin egenskap, fruktar jag att det sedan skulle gå lätt alt äfven borttaga 4 R:dr stycket, för att i stället slå t. ex. 5 R:drs sådana.
Hr Stjernsvärd har ju redan vid denna Riksdag föreslagit detta.
Förslaget blef visserligen af BankoUtsk. förkastadt på den grund, att med den novar:de kopparlegeringen,sä skulle 5 R-drn i silfver blifva allt för stor; men om en mindre kopparlegering t. ex. framdeles skulle antagas så skulle förslaget kanske gå igenom, och då vore man af med del 4 R:drs- eller Specie-stycket, som jag anser ur Skandinavisk synpunkt böra bibehållas.
Det är i betraktande af dessa omständigheter, som jag skulle anse att det vore väl om punkten återremitterades, dock yrkar jag hvarken bifall eller återremiss utan anhåller blott att dessa mina anmärkningar målte af Utsk. tagas i betraktande för det fall att återremiss blir utgången.
Innan såsom jag hoppas denna punkt af Betänk, blifver lill Utsk. återremitterad, ber jag att få fästa såväl det Högloft.
Ståndets, som Ledamöternes af BankoUtsk. upmärksamhet dervid att jag för min del icke har fästat någon den ringaste vigt vid sjelfva namnet, som här är i fråga, och icke heller någon vigt dervid alt Utsk. föreslagit utmynlning af ett mynt, motsvarande vår nuvarule Silfver-R:dr.
Emot Utsk:s gjorda förslag i hvad det rörer räkne-enhelen och dennes namn, har jag intet att erinra.
Hvad jag har ' fästat mig vid är att Utsk. bar gjort den nuvar:de myntenheten till en mångfald af räkneenheten, i st. f. att, såsom jag tror, räkneenheten borde utgöra en viss del af den stadigvarande myntenheten.
Deri ligger felet, och icke blir det afhjelpt med att man slår mynt som motsvara 4, 5 eller 10 gånger räkneenheten.
Det är derföre sorn jag ifrar för bibehållande af den gamla Silfver-R:drn, men alldeles icke derföre att jag emot räkneenhetens namn eller andel af Silfver-R:drn, har något att anmärka.
Jag skulle anse för alldeles likgiltigt om den gamla SpecieDalern kallades Specie eller En R:dr silfver, så vidt det icke vore gifvet atteni, myntbestämningslagen måste han heta En R:dr silfver; ty myntbestämningslagen är en civil-lag, som icke kan till sin verkan uphäfvas genom något BankoUtsk:s Betänk.
Propos. till bifall å Utslcs uti ifrågavar:de punkt gjorda hemställan blef härefter framstäld, men besvarad med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o.
Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Ropades Ja. 4:de punkten, innehullande förslag, alt mynt- och räkneenhelen må. benämnas R:dr ftiksmuni.
14* 212 Den 22 Februari f. m.
Äfven emot denna punkt af Utsk:s Betänk. har jag reserverat mig och anhåller att få upläsa den del af min reservation, som rörer den punkten.
Den lyder sålunda: ”Vidare har Utsi;, för den nya räkne-enhelen antagit namnet Ii:dr Riksmynt.” ”Jag anser denna benämning vara en uppenbar tavtologi, eller ett lika fult som onödigt uprepande af alldeles samma sak i tvenne liktydiga ord, och får jag derföre vördsammast föreslå, det R.
St:r ville för sin del besluta, att, i likhet med de aldra flesta andra länders råkneenheter, det svenska myntets räkneenhet skall erhålla endast ett namn och att detta skall blifva:
Riksdaler utan något som helst tillägg.”
Jag tror det svårligen kunna bestridas att namnet Riksdaler Riksmynt är en tavtologi, då ordet Riks, d. v. s.
Rikets, förekommer i båda orden och ”daler” och ”mynt” äro blott olika namn på samma sak.
Jag kan icke förstå hvarföre nian icke kan hafva nog med ett namn för myntet såsom i andra länder, der man har t. ex. i Danmark Riksbankdaler, i Tyskland Thaler, i Frankrike Franc o. s. v., och jag ser icke hvarföre vi mer än dessa stater skulle behöfva
Iva namn för myntet.
Icke heller kan jag befara alt någon förblandning skulle upstå mellan namnet på den nya Rulin och En R:dr Specie eller Silfver, då den sistnämnde aldrig autages såsom räkneenhet, utan blott såsom myntenhet.
Jag får anhålla om propos. derpå alt den nya enhetens namn må blifva en Riksdaler.
Jag nödgas deremot anhålla att R. o. Ad. måtte bifalla detta BankoUtsk:s förslag, och mina skäl äro följande.
För närvar:de hafva vi R:dr Silfver, R:dr B:ko, R:dr Rgsoch understundom har man äfven begagnat ordet Specie för alt uttrycka R:dr-talet.
I alla dessa R:dr sorter med olika benämningar äro afhaudlingar afslutade, allt efter de serskilda kontrahenternas afsigter eller öfverenskommelse!-.
För att undvika de missförstånd, och deraf följande förluster, som kunde för en och annan upkom ma deraf, att endast ordet R:dr användes för detta mynt, har K. M. i min tanka ganska rigtigt föreslagit alt någon serskild benämning skulle för den nya myntenhelen antagas, på det att den må kunna skiljas ifrån alla andra Riksdalrar, som hittils begagnats.
Jag är öfvertygad att om det namnet nu antages, så kan i en framtid ordet Riksmynt komma alt falla bort, utan någon olägenhet när de orsaker som föranledt dess införande uphört och hvilket i tidens längd mäste inträffa, likaväl som nu de gamla benämningarne af Daler Kopparmynt och Daler Silfverraynt uti transaktioner hafva försvunnit, ehuru de förr voro så allmänna.
Att det namnet riksmynt skulle vara en tavtologi utaf R:dr, kan jag icke finna, ehuru tillägget
Riksmynt visserligen vore öfverflödigt och olämpligt, så vida ordet R:dr uttryckte ett bestämdt begrepp, men då detta begrepp nu kan variera på tre olika sätt, så anser jag ett tillägg till Den 22 Februari f. m. 213 den nya myntenhetens benämning vara nödigt eller åtminstone ganska nyttigt, det vågar jag påstå.
Hvad beträffar den siste värde talarens påstående att man i Danmark bar Riksbankdaler eller något dylikt, så vågar jag bestrida att så är fallet, ty enl. hvad jag bort, lärer man hafva utbytt Riksbanksdaler emot Daler Riksmynt.
Detta exempel bar likväl icke varit af något serdeles inflytande på det här framställda förslaget, men hnfvudsaken är alt få en benämning, som skiljer rayntenheten bestämdt ifrån alla andra.
Värdet af en R:dr Riksmynt skulle vara lika med 1 R:dr
Rgs och öfverensstämmer med det begrepp, som hvar och en dervid f. n. fäster.
Jag tillstyrker antagande af Utsk:s förslag.
Sedan R. o. Ad. bifallit
Utsk;s tillstyr kande ”att räkne-enheten må fastställas till ett värde af ^ R:dr Silfver, motsvarande 32 sk. eller 1 R:dr Rgs”, men deremot återremitterat Ulsk:s tillstyrkande ”att mynt- och räkneenheten må till enahanda värde bestämmas”, så torde det vara nödvändigt att vid beslutet rörande den nu föredragna punkten, i st. f. orden ”myntoch räkne-enheten” endast sättes räkne-enheten.
Detta är en förändring, som R. o. Ad. kan göra utan återremiss.
Hvad åter angår den föreslagna förändringen af benämningen R:dr Riksmynt, så får jag åberopa hvad Frih.
Palmstjerna redan yttrat, alt när vi förut hafva flera sorters R:dr, så torde, så länge de begreppen finnas qvar hos folket, det vara nödvändigt att hafva ett serskildt namn på denna R:dr. K. M. har dervid föreslagit Riksmynt och inom Ulsk. föreslogos olika benämningar, men man sladnade vid denna, såsom lika god sorn någon annan och då något måste sättas efter
R:dr för att uttrycka hvad man menar, samt lill skillnad ifrån 1 R:dr b:ko äfvensom ifrån den stora silfverpjesen, som skulle heta R:dr Specie, så tror äfven jag att detta blir lämpligt.
Deremot torde ordet
Riksmynt efter någon längre tid framdeles kunna bortfalla och enheten benämnas endast R:dr, sedan de andra begreppen försvunnit, men intill dess tror jag att man bör bibehålla någon benämning jemte Riksdalern.
Hr Aminoff: Sedan R. o. Ad. återremitterat det föreg:de morn., med tillkännagifvande, att myntenheten bör bibehålla sin gamla benämning af Specie R:dr, eller R:dr Silfver, och att räkneenheten skall få en annan benämning, så få vi härigenom 2:ne slags R:dr, hvilket icke var Utsk:s mening, som trodde, att mynt- och räkne-enheten kunde förenas under ett gemensamt namn.
Att nu, som man vill yrka, äfven borttaga ordet Riksmynt, och endast bibehålla ordet R:dr, kan jag för min del ej godkänna, emedan mycken oreda, krångel och möjligen bedrägeri derigenom kan inträffa, om efter ordet R:dr, lägges ordet Specie, Silfver eller B:ko.
Jag anser således att ordet Riksmynt bör bibehållas, och att räkne-enheten kallas R:dr Riksmynt.
Man påstår, att R:dr Riksmynt är tungt att uttrycka, för min del finnér jag R:dr
Rgs mycket tyngre, måhända af orsak, att jag sätter mer värde på slutordet mynt, än på slutordet gäld.
Men jag tror, att många år icke skall fordras 214 Den 22 Februari f. m. innan man i dagligt la! endast säger _R:dr, oell att ordet Riksmynt bloll begagnas i allmän skrift m. m.
Jag beklagar alt jag icke hörde de sista orden, som den siste värde talaren ytlrade ifall de möjligen voro mot mitt anförande riktade, och det torde derföre ursäktas om jag icke kan bemöta dem.
Jag tror, alt det icke är någon obetydlig olägenhet om man fastställer ett namn för det nya myntet, som lindrigast sagdt, är något enfaldigt, och derigenom pålägger 3,000,000 menniskor alt flera gånger om dagen yttra en dumhet.
Hvad angår att i Danmark skulle vidtagits den förändring i benämningen på det las R:dr Riksmynt, så får jag säga att då ordspråket säger: ”Les beaux esprits se rencontrent ’, sä kan man säga att motsatsen här inträffat.
Jag medgifver visserligen att om, när Betänk, återkommer från Utsk., benämningen R:dr Specie, bibehålies, så kan det vara nödigt, att hafva något tillägg efter R:drn, men jag hade hoppats att man skulle afskaffa namnet Silfver R:dr och gifva den det namnet Specie.
Skulle åter den förra benämningen bibehållas, så vore det väl nödvändigt att efter R:drn tillägga något annat ord, men då bör man hitta pä något mera sinnrikt än Riksmynt, hvilket jag hoppas att Utsk. kan göra.
För öfrigt tror jag, att om den nya myntenheten skulle komma att kallas blott en Riksdaler, så skulle folket kalla den en ny R:dr eller något dylikt, men det vore utan väsendtlig olägenhet och faller snart bort.
Pä de skäl Frih.
Tersmeden an fört anser jag jemväl denna puDkl böra återremitteras.
Oaktadt den härda förkastelsedom, Hr von Kraemer uttalat öfver benämningen Riksmynt, nödgas jag likväl försvara denna benämning.
Hon innefattar icke något uprepande af detsamma.
Riksdaler eller Daler betyder såsom man vet Dalare, emedan Gr.
Schlick i Böhmen först började på 1600-talet slå sådant mynt, så kallades det efter myntverkets läge i Joachims dalen för Joachims thaler, samt blef för sin vackra form och prägel allestädes efterbildadt.
Nu har det spridt sig verlden omkring ända lill Amerika der del heter Dollar.
Det är väl namnet på ett mynt men betyder icke egentligen en penning.
Om man säger R:dr Riksmynt, så är det följaktligen icke något uprepaude af samma sak.
Hvarföre denna punkt skulle återremitteras kan jag icke inse.
Tersmedens anmärku. att den icke kan bibehållas i sin helhet är ostridigt riglig, men Frih.
Tersmeden tilläde att uttrycket Riksmynt kunde bortfalla i en framlid, ulan alt något hinder derför upstod derigenom att man nu beslöt att kalla enheten 1 R:dr Riksmynt.
Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville inskränka sin propos. till hvad Frih.
Tersmeden förordat, nemi. att enheten måtte fastställas till R:dr Riksmynt, ehuruväl
Hr von Kraemer har ansett att detta förslag är enfaldigt och att K.
M. har sagt en dumhet, då K.
M. har föreslagit denna benämning.
Måhända uttrycken vid justeringen kunna något rättas, Den 22 Februari f. m. 215 enär meningarne derom åtminstone kunna vara något delade oeh en så peremtorisk förkastelsedom kan jag åtminstone för min del, icke underskrifva.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade Hr Gr. o Landtm, att R. o. Ad. torde finna alt i öfverensstämmelse med hvad som redan blifvit anfördt, Utsk:s uti förevaride punkt gjorda förslag, att mynt- och räkne-enheten må benämnas Riksdaler Riksmynt, till följd af R. o. Adis i afseende på nästföregående punkt fattade beslut, icke kunde f. n. bifallas, utan att orden ”mynt och” uteslötos, hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle, att räkne-enheten må benämnas Riksdaler Riksmynt, samt efter denna proposms besvarande med starka
Ja, blandade med Nej, förklarade del han funnit
Då nu Hr Gr. o. Landtm, i anseende till den redan långt framskridna tiden hemstälde att öfverläggningen öfver återstående delen af BankoUtskis förevaride Utlåt, mätte få upskjutas till eftermiddagens plenum, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Mern. och Utlåt.i JYs 34, i ani. af erhållen återremiss af en motion; J\% 35, i ani. af erhållen återremiss af 3ine motioner; samt M 36, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om beviljande af ett särskildt kreditiv.
Åkerhjelm, Carli Jag tager mig friheten anhålla att Hr Gr. o. Landtm, ville hemställa lill R. o. Ad. huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja besluta att sätta detta StatsUtskis Betänk.
JVs 36 främst på föredragmslistan i det plenum, som näst efter dagens aftonplenum kommer att ega rum.
Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle, att såsom Frih.
Åkerhjelm föreslagit, StatsUtskis nu bordlagda utlåt.
J12 36 upfördes främst å föredragms-listan för nästa plenum; Ropades Ja.
Äfvenledes anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne Betänkm, Mern. och Utlålm; nemi. från Lag-Utskottet!
Jtf 11, i ani. af väckte motioner, angide bestämmelse af viss lid emellan lysning och vigsel; Allm.
Besvärs- o. Ekon.-Utskotteti M 46, i ani. af återremiss af Betänk.
M 16, röride väckt motion att sökande lill klockaretjensl måtte befrias från undergående af examen inför Kyrkoherden; 216 Den 22 Februari f. m.
M 47, i ani. af återremiss utaf Utsk:s Betänk. 8, i fråga om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken; JW 48, i ani. af återremiss af Betänk. JU 11.
M 49, i ani. af väckt motion om fördelning af Lysings Härads Allmänning i Östergöthlands
Län emellan socknarne i samma Härad; JV? 50, i ani. af väckt motion om förtydligande af 26 och 28 §§ i K. M:s Nåd.
Förordn. om Prestval d. 1 April 1843. 51, i ani. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya Krigs-Artiklar, Tjenstgörings-Keglemenle för Arméen, Fältförvallnings-Reglemenle och Reglemente för ordnande af den militära sjukvården.
Särskildta Utskottet: M 6, ang:de arfvode för en af Utsk. aulagen Kanslist; samt M 7, ang:de Hr Dalmans motion om bränvinsbränningen under nästkommande April månad.
Uplästes ett af Hr af Dalström, Gust.
Jakob, inlemnad sålydande Mern.:
Som jag snarligen måste afresa till Gottland, får jag anmäla det såsom hinder för mig, att längre fortfara i H. R. o. Ad:s förtroende att vara Ledamot af Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk., under anhållan att få bibehålla min Riksdagsmanna-rätt.
Denna anhållan bifölls, hvarefter Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodades, att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. efter Hr af Dalström. H. R. o.
In fidem protocolli, /Ubert Munck.
Den 22 Februari e. m. 217 Onsdagen den 22 Februari 1854.
Justerades ett prot.utdr. för denna dag f. m. samt pleni-prot. för d. 1 dennes e. m.
Fortsattes pröfningen af BankoUtsIcs Utlåt.
JYs 14 öfver K. M. Nåd.
Propos. oell inkomne motioner, ang:de Decimal-systemels tillämpning på rikets mynt.
Härvid förekommo: 5:le punkten, innehållande tillstyrkande alt, i enl. med K. M:s Nåd.
Propos., enheten må fördelas i 100 lika delar, samt att 7 00:de delen benämnes Öre.
Jag tror att det vore rätt väl, om vi finge något mynt, sorn afdelade de 100 Örena.
Likasom Norrmännen hafva en underafdeln. af sitt mynt, hvilken de kalla Ort, och vi f. n. hafva den s. k.
Dalem och Plåten, så vore det beqvämt i räkningen, om vi äfven för framtiden bibehålie en eller annan valör, mellan det högsta och ringaste värdet mellan Riksdalern och Öret.
Jag vill likväl icke tillåta mig att i detta hänseende åt mina värde motståndare föreslå någon lättnad, väl vetande, alt de icke skola mottaga den, ehuru det är otvifvelaktig!, att bristen på den hvilopunkt för tanken, som ett mellanvärde gåfve, kommer att utgöra ett ytterligare skäl till det missnöje, som jag förntsätler blifva följden af tiolalsräkningens antagande.
Hvad jag deremot egentligen fäster mig vid, är benämningen Öre.
Jag anser det vara orätt att åt ett mynt af lägre värde gifva ett i våra författningar och häfder bekant namn, som uttrycker ett högre myntvärde, hvarigenom misstag naturligtvis måste föranledas.
Lika oriktigt som det förefaller mig alt kalla den fordna afstraffningsplatsen Packartorget för Norr malms tor g, sedan vi haft ett Norrmalmstorg, som är vida större oeh varit förnämligare än del nya; lika oriktigt är det att benämna TJ5:de! af R:drn Öre, då vi förut haft ett Öre af större värde och anseende.
När Konungen år 1847 afgaf Sin Propos. om ett ändradt myntsystem, föreslog
Han, att det minsta myntet skulle kallas Penning.
Hvarföre må icke detta namn bibehållas, då Penning är en allmän benämning, som icke uttrycker något visst värde.
På grund häraf anhåller jag, att R. o Ad. icke måtte gilla ulan återremittera denna del af Utsk:s förslag.
Palmstjerna, Carl Otto: Orsaken, hvarföre K. M. icke föreslagit, alt 100;delen af R:drn skulle benämnas Penning, är i min tanke den, att Penning är ett alltför obestämdt begrepp.
Då man begagnar detta ord i singularis, kan dermed menas en spel - 218 Den 22 Februari e. m. penning, eller en penning, som bäres i band på bröstet.
En Silfver-Specie kallas äfven för en penning. 100,000 R:dr är äfven en penning, såsom köpeskilling betraktad.
När detta ord således bar en betydelse, som är sväfvande och kan utsträckas till en mängd olika storheter, vore det, enl. min öfvertygelse, orätt att dermed beteckna ett mynt, som måste hafva ett visst, bestämdt värde.
I motsatt fall skulle en förblandning i begreppen kunna upstå, så att, då man ville uttrycka den minsta enheten, som finnes af myntet, någon kunde tro att man talade om en vida större summa.
Af detta skäl anser jag benämningen penning vara olämplig.
Hr von Hartmansdorff har erinrat derom, att
Öre i fordna tider betecknade ett mynt af högre värde, än det föreslagna.
Detta är väl sannt, men det torde äfven böra iliågkommas, att ett Öre fordom jemväl betydt ett mindre myntvärde, än det, hvarom nu är fråga.
Båda dessa betydelser hafva likväl längesedan uphört och kunna nu mera, i min tanke, ej gifva anledn. till någon förvillelse.
Då Öre således är ett ord, dervid för det närvarande något bestämdt begrepp ej finnes fåstadt, anser jag detta ord vara lämpligt att beteckna det minsta myntvärdet och anhåller derföre om R. o.
Adis bifall lill Utsk:s förslag, hvilket i denna del med K. M:s sammanstämmer.
Jag har icke föreslagit ordet Penning, emedan jag ansåg det vara det bästa, utan derföre att det syntes mig bättre än Öre.
Jag föreslog för någon tid tillbaka benämningen Fyrk, hvars betydelse ej heller är inskränkt lill något visst värde.
Men då Utsk. ej fästat något afseende dervid, trodde jag, att uptagandet af en benämning, som Konungen i öfverensstämmelse med StatsRådet förut föreslagit, skolat lyckas bättre.
Jag kan icke heller annat än fortfarande anse benämningen penning, som, på sätt den siste värde talaren sjelf upgifvit, icke har någon bestämd betydelse, vara lämpligare än Öre, dervid ett visst bestämdt begrepp varit och kr fästadt.
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Då Hr von Hart mansdorff yrkat återremiss af denna punkt för att erhålla en underafdeln. emellan R:drn och Öret, samt ingen ledamot detta yrkande bestridt, anser jag mig böra Hr von Hartmansdorffs anmärkn. till besvarande uptaga.
Jag anser att det nya myntsystemet genom införandet af en dylik mellan-afdeln. skulle förlora i enkelhet och reda.
Det har blifvit sagdt, att man behöfver en hvilopunkt för tanken emellan räkne-enheten och dess vJB:de! och man har åberopat Frankrikes exempel, der man begagnar
Sous lill en sådan hvilopunkt emellan Franc och Centim.
Men härvid får jag erinra, att Sous är ett af Frankrikes gamla mynt, som rotfästat sig i folkets begrepp, samt att det dessutom passar in i det nya systemet, enär 20 Sous motsvarar en Franc.
Att det deremot ej anses behöfligt såsom någon hvilopunkt i räkningen, synes bäst deraf, att det lägre folket i Frankrike räknar ända till 100 Sous i st. f. 5- Francs, samt nästan alltid säger 40, 60, 80 Sous i st. f. 2, 3 och 4 Francs.
Det stöd för antagandet af en mellanvalör emellan R:drn och Öret, man velat hemta från Frankrikes exempel, för - Den 22 Februari e. m. 219 raner således och får jag derföre tillstyrka bifall till nu föredragne punkt.
Här har blifvit yrkadt, dels att en mellanafdeln. emellan R.-drn och den minsta myntsorten borde finnas och erhålla ett visst namn, dels ock att benämningen Ore på denna minsta myntsort borde, såsom olämplig och begrepps förvillande, förkastas.
Hvad det första påståendet beträffar, anser jag att ett särskildt namVr å T*n:del af R:drn är alldeles öfverflödigt och skulle möjligen leda derhän, att räkenskapsförandet onödigtvis inkrånglades derigenom att man finge 3 kolumner i st. f. 2.
Jag kan icke heller inse nyttan af en sådan mellanvalör i det allmänna lifvet, ty om ett mynt, utgörande -^idels R:dr, kommer att slås, är det. ju helt enkelt att kalla delta mynt för ett 10 öresstycke, och då har man ju den hvila för tanken, man velat åstadkomma, utan att ett särskildt namn för detta mynt behöfver finnas i lagen.
Vidkommande åter benämningen Öre, anser jag detta namn vara lika godt som något annat.
Öre är namnet på ett urgammalt Svenskt mynt, hvilket numera ej finnes i rörelsen och dervid intet bestämdt värde är fästadt, ty jag känner ej någon ort af landet, der man räknar i Ören.
Att man föreslagit denna benämning å det minsta myntet, anser jag derföre vara ganska lämpligt, isynnerhet som, enl. min mening, man så mycket möjligt är, bör undvika att i språket införa nya ord, då raan äger tillgång på gamla, historiska.
Jag bestrider således punktens återremitterande och anhåller om propos. ä bifall till densamma.
Om man antoge ett särskildt namn eller benämning emellan R:dr Riksmynt och Öre, för att derigenom uttrycka TVdel af det förra värdet, så komme en af decimal-systemets väsendtliga fördelar att förfelas — nemi- den, att blott hafva 2:ne kolumner.
Den stora allmänheten har redan lärt sig att räkna från 1 till 100, och än längre, utan att behöfva någon hvilopunkt för sin lanke, då den kommit till 10, och denna hvila behöfves ej mer, om räkningen sker med Decimaler, eller med den hittills brukliga sorträkningen.
Jag afstyrker derföre en särskildt benämning för Trö:del af R:drn.
Hvad benämningen
Öre beträffar, så hafva föregide talare förklarat dess lämplighet, och jag förenar mig med dem.
Öre, är ett ganska kort, tydligt och allmänt kändt ord, ej svårt att uttala, och således fullt tjenligt att nu antaga.
Utsk:s uti förevar:de punkt gjorda tillstyrkande blef uppå härefter framstäld propos. af R. o. Ad. bifallet.