Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har haft tillfälle att bese Kungsholms fästningsbyggnad, dervid jag med verklig tillfredsställelse förskaffat mig någon kännedom om detta utmärkt vackra arbete, och jag äger derföre äfven det nöjet att kunna deltaga i det allm. loford, som denna fästningsbyggnad såväl till sjelfva planen som till utförandet synes obestridligen förtjena.
Jag får altså förklara, att det skulle hos mig väcka en utomordentlig ledsnad, om detta arbete nu skulle komma att afstadna, helst jag icke kan annat än erkänna, att af alla nutidens arbeten, som jag sett inom Riket utföras, jag icke funnit något, der man, i förhållande till de använda medlen, verkligen åstadkommit så mycket, som vid omförmälda byggnadsföretag.
Men en annan fråga är, huruvida, under nuvar. förhållanden och sedan R.
St. afslagit detta anslag samt redan slutligen fastställt den nya statsregleringen, detsamma kan vid denna riksdag beviljas.
Genom det af K. M. äskade och af R.
St. beviljade anslaget till gevärsfÖrrådens eomplettering hafva statens tillgångar blifvit anlitade till den grad, att förstärkta StatsUtsk. troligen af denna anledn. funnit sig förhindradt att bifalla den anslagssumma, som erfordrades till fullbordande af Kungsholms fästningsbyggnad.
Jag får dock för min del tillkännagifva, att, i fall jag varit ledamot af detta XJtsk., jag voterat nej för anslaget till gevärsfÖrrådens complettering, och ja för berörde fästningsbyggnads anslag, Att numera, sedan statsregleringen är uppgjord, sedan Riksg.- contrs behof och utgifter äro bestämda samt dertill erforderliga medel anslagna, ytterligare anvisa en utgiftspost, för hvilken några tillgångar vid statsregleringen icke blifvit afsedda, och hvilken altså skulle blifva ett nytt opåräknadt behof för detta Cont, anser jag åter högst betänkligt.
Sist— lidne riksdags statsreglering har utgjort föremål för ett allmänt och rättvist klander, egentligast af den orsak, att utgifter dervid blifvit beviljade, utan att några särskilda medel till desamma anslagits.
Det synes emedlertid, som R.
St. nu skulle vara på vägen att begå samma misstag.
Jag skulle visserligen vilja medgifva, att den summa af 34,000 r:dr årligen, hvilken nu är i fråga att beviljas, icke är a,f den betydenhet, att den6ammas anvisande borde lunna medföra några äfventyrliga följder för Riksgtsverket, såvida icke de redan skedda anvisningarna å detta verk öfverstego de till deras bestridande anslagna inkomster.
Jag tror deremot, att tillgång till berörde anslagssumma lätteligen bör kunna beredas af besparingarna på 3:dje och 4;de bufvudtitlarna.
Men de å 8:de hufvudtiteln uppförda anslag lemna åter, efter all anledn , icke den ringaste tillgång till detta föremål.
Det betydligaste af dessa anslag är det för fångars vård och underhåll, hvilket vid 1823 års riksdag från 80,000 r:dr höjdes till 120,000 r:dr och vid sista riksdag ökades ytterligare till 160,000 r:dr, oberäknadt de summor af tillsammans nära 200,000 r:dr, som dels på öfverskotten anvisades, dels särskildt anslogs till uppbyggande af correctionshus i liufvudstaden.
Detta anslag har dock, oaktadt dessa tid efter annan sålunda deruti beviljade tillökningar, befunnits för ändamålet så otillräckligt att, till fyllande af de årliga bristerna, icke allenast besparingarna å hufvudtitelns öfriga anslag medtagits, utan ock högst ansenliga summor af öfverskotten å statsverkets inkomster måst tillgripas.
Endast för år i832, eller det år, som den sednast afslutade rikshufvudboken omfattar, har Riksg.cont. varit nödsakadt särskildt ersätta statsverket det belopp af mer än 200,000 r:dr, hvarmed ifrågavar. anslag understigit de derå anvisade utgifter.
St. hafva visserligen äfven vid denna riksdag beviljat en ytterligare tillökning i merberörde anslag; men då densamma endast uppgår till 62,000 r:dr eller det belopp, K. M. uti dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof äskat, så anser jag mig äga all anledn. befara, att, i stället för besparingar å 8:de hufvudtiteln, äfven hädanefter alltjemt ökade brister på densamma skola uppkomma, — en åsigt, som R.
St. jemväl synas hysa, enär de inför K.
M. förklarat, att de väl ansågo den nu beviljade tillökningen understiga, hvad behofvet under förra åren utgjort, men då K.
M. för detta ändamål icke fordrat mer, än hvad R.
St. nu beviljat, förmodade R. St., att K.
M. hade för afsigt alt vidtaga sådana mått och steg, som sätta en gräns för denna utgiftstitels oafbrutna stigande långt utöfver hvad vid riksstatens uppgörande beräknas.
Om nu, sedan man beviljat ett anslag, hvilket troligen icke kommer att motsvara behofvet för de derå redan anvisade utgifter, man skulle göra ytterligare anvisningar på detta anslag och följaktligen än mera öka detsammas otillräcklighet för dess egentliga föremål, så måste naturligtvis den statsbrist, som Riksg.- cont. i anledn. häraf kommer att fylla, i samma mån blifva större.
Dessutom torde härvid icke böra lemnäs ur sigte vådligheten af det prejudicat, dels att ett anslag, som af R.
St. blifvit afslaget, sedermera vid samma riksdag beviljas, och dels att en sammanblandning af R.
St. uttryckligen medgifves emellan anslagen å de särskilda utgiftstitlar - Den 24 April. na, oansedt sådant står i rak strid med de i Reg.F. utstakade grunder för de anslagna statsmedlens användande. —■
Deremot är jag fullkomligt öfvertygad, att tillgång för ifrå— gavavar. ändamål kan, utan någon olägenhet, beredas å riksstatens 3:dje och 4:de hufvudtitlar.
Dessa titlars anslagssummor uppgå till ett sammanräknadt belopp af nära 5,000,000 r:dr, och då deribland på 4-"de hufvudtiteln omkring 600,000 r:dr äro anslagna för flottans underhåll och nära 5oo,ooo rtdr till aflöningen vid densamma, så synes i sanning, genom ändamålsenliga regleringar, det jemnförelsevis mindre betydliga belopp af 20 ä 3o,ooo r:dr om året, som erfordras till fullbordande af Kungsholms fästningsbyggnad, kunna inom sistnämnda 2tne hufvudtitlar finnas att tillgå, utan att, till beredande häraf, R.
St:s redan fattade beslut behöfva upphäfvas, och utan att en grundlagsvidrig åtgärd till erhållande af dessa medel behöfver vidtagas.
Jag kan föröfrigt icke annat än fullkomligen instämma uti de åsigter, som på ett högst förtjenstfull! sätt blifvit utvecklade uti Hr Waerns StatsUtsk:s förnyade utlåt, bifogade reservation, vid hvilken jag fäster destomera vigt, som den blifvit afgifven af en person, icke allenast allmänt aktad för sina egenskaper såsom medborgare och representant, utan hvars militära kunskaper och insigter äfven förtjena afseende.
På grund af allt hvad sålunda förekommer emot det beslut, StatsUtsk. i detta utlåt, tillstyrkt, och då jag ingalunda finner de skäl, som i Utsk:s förra utlåt, blifvit anförda, vara i det sednare vederlagda, utan tvärtom anser de, till ytterligare stöd för Utsk:s förra tillstyrkande, nu anförda motiver vida mera gällande än de skäl, Utsk. begagnat för frångåendet af dess förut yttrade åsigt, får jag vördsamt föreslå, att R o. Ad., med afslag af utlät.
N:o 4^3, måtte bifalla StatsUtsk:s betänk.
JN:o 429, deruti Utsk., under afstyrkande af Frih.
Sparres motion, hemställt, det R.
St. måtte förklara, att, såvida K.
M. skulle finna arbetet å Kungsholms fästningsbyggnad böra fortsättas, K.
M. dertill äfven må använda de besparingar, som å 3:dje och /\.:de liufvudtitlarna tilläfventyrs kunna beredas. Gr. Posse, Arv.:
Denna fråga är ganska enkel, och jag skall derföre icke besvära R. o. Ad. med något vidlyftigt yttrande, utan inskränker mig till att säga några ord till svar ä hvad den siste ledamoten anfört.
Man har tillvita t Utsk. att hafva inkommit med förslag till Stånden att upphäfva ett af förstärkta Stats Utsk. red in fattadt beslut.
Om förhållandet vore sådant, förtjenade visserligen StatsUtskrs utlåt, att ogillas; men förhållandet är deremot alldeles tvärtom, och jag kan, för min del, icke annat än ogilla den tactik att söka förblanda frågan, för att vinna sitt ändamål.
StatsUtsk. har tydligen förklarat, att det denna gången lika li - Jlfc.
Den 24 April. 317 litet sorn den förra kunnat tillstyrka något bestämdt anslag, emedan sådant vore stridande emot R.
St:s redan fattade beslut; men Utsk. har ansett obestridligt, hvad som äfven af en hvar torde anses obestridligt, nemi. att K.
M:s rätt är att af 8:de Imfvudtiteln taga de medel, som erfordras för arbetscompagniernas underhåll, klädsel och sysselsättning, och Utsk. har ansett för gifvet, att den af förstärkta StatsUtsk. verkställda votering icke kan göra någon inskränkning i denna Kongliga rätt.
StatsUtsk. har äfven trott, att, ehuru skadligt det af förstärkta StatsUtsk. fattade beslutet är, det likväl icke kunde tydas till den skadlighet, att det kunde förmena K.
M. att låta arbetsfångarnas sysselsättning bestå i den mest ändamålsenliga.
Sparres motion aldrig blifvit väckt, skulle jag trott, att något yttrande till K.
M. icke erfordrats, ty jag anser R.
St:s redan fattade beslut så litet inverkande på K.
M:s i grundlagen förvarade rättighet i detta fall, att någon förklaring deröfver icke behöfts; men sedan man ser, att frågan kan tydas derhän, att man skulle kunna draga den slutsats, att K. M., som är berättigad att af 8:de
Imfvudtiteln taga hvad som erfordras till fångarnas sysselsättning, icke skulle kunna låta sysselsättningen bestå i arbete å Kungsholmen, så är det nödvändigt att gifva ett förtydligande, som undanrödjer detta misstag.
Det är det enda StatsUtsk. föreslagit, och bästa beviset derför, att Utsk. icke öfverskridit gränsen för dess tillstyrkande rätt eller åsidosatt R.
St. beslut rör:de det begärda anslaget, är det, att Utsk. undantagit kostnaderna för instrumentalief och materialier, emedan sådana kostnader under intet vilkor tillhöra 8:de hufvudtiteln; hvaremot allt det andra tillhör denna titel, ehvad än R.
St. öfver denna fråga behaga besluta.
Då detta är verkliga förhållandet, vet jag icke, hvarföre man skall gifva det sken af att vara en rubbning af ett redan fattadt beslut, hvilket endast är en med grundlagen öfverensstämmande förklaring af hvad R.
St. beslutat.
Den värde ledamoten, som nyss yttrade sig, har visserligen antydt, att 3:dje och 4*de hufvudtitlarna skulle kunna lemna tillgång för i fråga var. ändamål.
För min del skulle jag tro, att det icke är hans allvar; ty med den uppmärksamhet, hvarmed han följt riksdagsärenderna, har det icke kunnat undfalla honom, att man på 3:dje och 4;de hufvudtitlarna icke kan vänta sig någon besparing.
Han har trott, att 8.*de hufvudtiteln icke skulle kunna lemna någon tillgång för ifrågavar. ändamål.
Jag medgifver, att det är förhållandet, såvida 8:de hufvudtiteln skall inskränkas inom den förslagsberäkning, man uppgjort; men 8:de hufvudtiteln är blott en fÖrslagstitel, och ehvad R.
St. i denna fråga besluta, är likväl K.
M. icke blott berättigad, utan äfven nödsakad att öfverskrida detta förslagsanslag, i händelse det icke är tillräckligt för 21 H.
Den 34 April. fångarnas underhåll, sysselsättning och beklädnad.
Oemotsägligt är emedlertid, att om R.
St. bifalla förevar, utlåt., uppkommer derigenom icke något nytt anslag, emedan samma summa, hvarom här är fråga, icke blott kommer att utgå, i händelse K.
M. begagnar sin rättighet att sysselsätta dem, utan äfven att ökas, om sysselsättningen skall ske på annat sätt än hittills, medelst inrättandet af fabriker.
Vi få då se, hvilketdera som kommer att kosta staten mest, och om icke den, som vill minska utgifterna och spara, blir den, som bereder staten de största utgifterna.
Jag'tillstyrker bifall till utlåt., dels derföre, att det icke strider mot R.
St:s redan fattade beslut, dels derföre, att sysselsättningen medför nytta för det allmänna, och dels derföre, att den leder till besparing.
Jag tillhör dem, som alltid skola ifra för beståndet af fattade beslut, synnerligast i anslagsfrågor, emedan jag skulle anse för ett betänkligt prejudicat för framtiden, om man ansåg sig på olagliga vägar kunna ändra fattade beslut i fråga om anslag, äfven om denna ändring skedde af samma majoritet, som fattat det första beslutet; men till att bereda ändring pä laglig väg uti ett beslut, som kail anses för ett förhastande, anser jag mig såsom representant uppkallad att medverka.
När denna fråga förra gången här förevar, hade mig ännu icke lyckats att inse bästa medlet att ställa till rätta förstärkta StatsUtskts beslut rörtde anslag till arbetet vid Kungsholmen.
Jag deltog icke uti det beslutet och kan således utan samvetsagg tala om denna sak.
Vid närmare eftersinnande har jag funnit, att det gifves ett sätt att, utan oformlighet eller olaglighet, kunna rätta förstärkta StatsUtsk:s beslut; men jag linner det icke på den väg, sorn StatsUtsk. i förevar. utlåt, beträdt, ty den skrifvelse, som Utsk. föreslagit, innebär ett nytt prejudicat af lika betänklig art, som om man på en olaglig väg ändrar ett redan fattadt beslut.
StatsUtsk. har föreslagit, att man skulle genom en underd. skrifvelse till K.
M. undanrödja den misstydning, som uppkom derigenom, att man ansåg K.
M. icke äga i’ätt att af 8:de hufvudtitelns förslagsanslag använda huru mycket som helst till hvad arbete som helst, hvarmed arbetsfångarna blefvo sysselsatta.
Om man antog, att K.
M. ägde denna rättighet, skulle K.
M. äfven äga rättighet att på ett ställe sammankalla alla Sveriges fångar för att utföra ett arbete, som fordrade ett betydligt statsanslag och hvartill 8:de hufvudtiteln blefve otillräcklig.
Till en sådan conclusion kan man komma af StatsUtsk:s yttrande i detta utlåt., rörrde K.
M:s rätt att disponera 8:de liufvudtiteln.
Otvifvelaktigt är det emedlertid, att K.
M. icke äger obegränsad rättighet att sysselsätta fångarna på sätt K.
M. lämpligast finner, ehuru det visserligen är svårt att uppdraga en bestämd gräns för Den a4 April. denna rättighet, hvaråt nian dock i förevar, förslag synes mig hafva velat gifva en för lång utsträckning, hvarföre jag försökt att uppsätta ett förslag till en underd. skrifvelse till K. M., hvarigenom jag tror, att det åsyftade ändamålet skulle vinnas, men hvaruti icke finnas de föremål för tve-* kan till bifall, som finnas i StatsUtskts förslag.
Denna skrif-» velse anser jag höra stiliseras ungefär så här:
Att It.
St. hos K. M. i underd. måtte anhålla, det K.
M. täcktes använda de i Carlskrona stationerade arbetscom» pagnier företrädesvis till fortsättandet af arbetet å Kungs-» holms fästning, men derjemte förklara, att de i och för detta arbete erforderliga instrumentalier och inventarier äro utgifter, hvilka icke tillhöra 8:de hufvudtitein, utan böra, så framt K. M. i nåder finner det lämpligt, tillvägabringa* genom besparingar å 3:dje och 4ide hufvudtitlarna, Hr Dalman, Wilh.
Äfven jag hyser den mening, att anslaget till Kungsholms fästnings fullbordan är ett nyttigt anslag, och jag hade önskat, att förstärkta StatsUtsk. företrädesvis beviljat detsamma; men jag kan icke af Gr.
Posses argumentation till försvar för StatsUtsk:* nu föredragna betänk, finna, att detsamma ju icke till sitt re» sultat innebär ett upphäfvande af R.
När nemi.
St. afslagit allt anslag för Kungsholmen, innefattar väl sådant icke blott, att anslaget afslogs på 3:dje hufvudtitein, utan att intet särskildt bidrag till ifrågaställa ändamål af statsmedel borde äga rum; och då det icke kan nekas, att StatsUtsk. nu tillstyrkt en tillökning å 8:de hufvudtitein af 34,ooo r:dr, så hemställer jag, om icke ett sådant beslut, det må uppställas i hvad form som helst, till sitt resultat innehär ett upphäfvande af ett redan fattad t beslut, hvar» igenom allt anslag till ifrågavar. ändamål afslagits.
Jag kan åtminstone icke inse annat, och jag kan således icke medgifva, att jag eller de, som tänka lika med mig i den» na fråga, begagnat någon lagstridig tactik.
Men jag skulle t. o. m. hellre vilja directe upphäfva R.
St:s fattade be» slut och anslå 34,000 r:dr till Kungsholmen, än bifalla detta utlåt.; ty jag anser den satsen högst vådlig, som Gr» Posse utvecklat och Utsk. framställt, att nemi. det skulle bero af K.
M. att använda arbetscompagnierna på det sätt, som han ansåg ändamålsenligast, utan afseende på till huru dryga statsutgifter sådant kunde föranleda.
Ännu oformligare är det, att Ständerna genom en underd. skrifvelse skulle tillerkänna K.
M. detta prerogativ.
Om Konungens rådgifvare anse Konungen äga en slik rättighet, å la bonne heure! må Konungen då begagna sig deraf; men må sedan R.
St. och deras revisorer pröfva, huruvida rådgifvarne handlat rätt.
Dock om vi godkänna en sådan tolkning, så hemställer jag, om icke på det sättet 8:de hufvudtitein kunde blifva en outtömlig inkomstkälla för Regeringen att före - 320
Den a4 A p r il. inga hvad slags byggnadsarbeten som helst, under förevändning att dermed sysselsätta fångarna.
Ständerna vägrade anslag till casern-, kyrko-, residenshus- eller andra byggnader, så skulle det ju ändå alltid bero af Regeringen att med förslagsanslagen på 8:de hufvudtiteln verkställa dessa arbeten.
Jag betviflar, att sådant kan vara grundlagens mening, då grundlagen stadgar, att R.
St. skola bestämma de ändamål, för hvilka anslagen skola utgå.
I öfrigt är jag förekommen af Hr Stuart och anhåller derföre lika med honom, öfvertygad, att 3:dje och 4;de hufvudtitlarna, om de lätt regleras, kunna lemna besparingar, tillräckliga för ifråga var. behof, att R. o. Ad., med afslag å förevar, utlåt., matte bifalla utlåt.
N:o 429- Gr. Horn, Glaes Fredr.:
Jag tillstår uppriktigt, att jag icke kan dela de värda talarnes fruktan för det prejudicat, som skulle uppkomma genom bifall till förevar, utlåt.
Jag har nemi. sökt göra mig reda för, huru långt de K. prerogativerna i denna del grundlagsenlig! kunna utsträckas, och jag har stadnat i den öfvertygelse, alt, ehvad R.
St. må yttra j detta afseende, det likväl beror af K.
M:s eget godtfinnande att vidtaga sådan hushållning med arbetscompagnierna och fångarnas användande, som K. M. lämpligast finner, och att, enligt grunderna för budgettens bestämmande, det tillkommer R.
St. att fylla -de behof, som derigenom uppkomma.
Huruvida denna form är den ändamålsenligaste, derom tror jag icke, att fråga nu bör uppkomma.
Nog af, att förhållandet är sådant; och med ett sådant förhållande är det åtminstone för mig icke faltligt, hvarföre man vill motsätta sig bifall till detta utlåt.
Bland skälen, hyarföre man ansett detsamma böra afslås, har jag äfven hört det, att K.
M. af besparingarna på 3:dje och 4:de hufvudtitlarna kunde finna medel för ändamålet.
Detta involverar en annan fråga, nemi. en reorganisation af Sveriges försvar, i hvilket afseende jag erkänner, att mycket är att säga.
Min öfvertygelse är fast deruti, att stora reformer uti Svenska krigsväsendet kunna, böra och i en framtid måste äga rum; men att för närvar, öfver den saken numera icke kan opineras, är min öfvertygelse, enär R.
St.’s pluralitet redan afgjort den frågan och godkänt den närvar, organisationen och det system, hvarpå den grundas.
När man erkänner riktigheten af detta system, så är det äfven den Statsmagtens skyldighet, på hvilken medlens anskaffande beror, att för statens bestånd fylla behofvet.
Jag har för min del funnit, att, med antagande af närvar, försvarssystem, de beviljade anslagen äro alltför otillräckliga, Med bibehållande af den stående arme'en, på den fot den är, hafva R.
St. varit för sparsamma med medlen för denna massas underhåll.
Ännu vigtigare var frågan om anslag till beväringens exercis oell beklädnad.
Jag finner derföre icke Den 24 April. 221 på 3:dje hufvudtiteln någon tillgång för ifrågavar. ändamål och ännu mindre på 4;de hufvudtiteln.
Så länge Sverige skall hafva ett sjöförsvar, bör man derpå offra de medel, som erfordras för att göra det verksamt; men man har gått i motsatt riktning.
Man har bibehållit detta dyrbara vapen, men vägrat medel till dess vidmagthållande.
Härtill fordras betydliga medel.
Huru vill man då, att på denna titel skulle uppkomma några besparingar?
Jag väntar det icke; jag önskar det ej, emedan det ej är möjligt, utan att åsidosätta de oundgängliga behof, för hvilka anslagen äro bestämda.
Således förfaller under närvar, omständigheter det skälet mot antagande af förevar, utlåtande, att besparingar på 3:dje och 4;de hufvudtitlarna skulle blifva att tillgå för ifrågavar. behof.
Sedan således det vigtigaste inkastet mot Utskrs tillstyrkande är undanrödjdt, återstår frågan: skall man till statens nytta använda arbetsfångarna, eller skall man låta dem vegetera ett onyttigt lif för staten?
När man nu ställer denna fråga i bredd med den föregående frågan, huruvida K.
M. äger rätt att efter eget godtfinnande sysselsätta fångarna, så anser jag det måhända vara öfverflödigt att vidare yttra sig om Konungens prerogativer j detta hänseende; men då motion i förevar, afseende en gång blifvit väckt af en utaf Krigsadministrationens chefer, så anser jag riktigt vara, att Ständerna ingå i den förklaring, hvarom detta utlåt, handlar.
StatsUtsk. har ganska riktigt gjort den anmärkn., att medel till instruroentalier och materialier icke kunna anvisas på 8:de hufvudtiteln.
När man således undantager dessa summor, återstår ej annat än det, hvarom Konungen äger grundlagsenlig magt att besluta.
Det är blott denna förklaring, jag anser utlåt, innehålla, och det är pä denna grund jag anser mig kunna bifalla detsamma.
Gr. von Hermansson, Carl, förenade sig med Gr» Horn, Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: 1 afseende på vigten och nyttan af ifrågavar. arbete lärer icke behöfva mera ordas.
Motionären har i denna del, på den ståndpunkt han innehar, bäst varit i tillfälle att bedöma det och har tillräckligen utvecklat nödvändigheten af detta behofs fyllande; och jag tror icke, att någon skall tveka att anse det vara af högsta vigt, dels att vårt sjöförsvar erhåller all den säkerhet, som genom fästningsarbete! på Kungsholmen och Carlskrona kan erhållas, och dels att åtminstone försvaret af inloppet till Carlskrona, redan till en stor del framskridet uti ett förträffligt arbete för ett lindrigt pris, må, om icke allalldeles fullbordas, åtminstone bevaras från förstöring, hvilket blir en ovilkorlig följd af ett afslag till det af motionären dertill påräknade arbetet.
Röride den vigtiga frågan, huruvida icke 11.
St. genom en und. skrifvelse till K. M. 222 Den 24 April. böra förklara, att en ökad summa på 8:de hufvudtiteln bör utgå till fångarnas sysselsättning, enär de i annat fall, i brist af medel, komma att blifva sysslolösa, får jag för min del förklara, att, med den erfarenhet, jag såsom chef för Fångstyrelsen i Riket under en längre tid för värf va t, jag icke ser, huru dessa fångar utan högst betydliga kostnader skola kunna sättas i verksamhet på annat än det af motionären föreslagna sätt; hvadan följden af ett afslag å motionen skulle, såsom en värd talare redan sagt, blifva den, att dessa fångar, som i alla fall med icke så obetydliga summor måste underhållas, icke skulle lemna staten någon ersättning för underhållskostnaden, hvaremot, om arbetet å' fästningen finge fortsättas i den scala, motionären föreslagit, fångarna blefve sysselsatta på samma gång, som för en ringa dagspenning, utgående af 8:de hufvudtiteln, åt staten återgåfve mångdubbel ersättning för deras underhållskostnad.
Det har visserligen låtit göra sig att sysselsätta 1000-tals fångarutan bidrag af 8:de hufvudtiteln, nemi. här i hufvudstaden på det sätt, att enskilda personer uppköpt materialier och deraf låtit fångarna förfärdiga arbeten mot öfverenskommen arbetsskiliing; men det låter icke göra sig i Carlskrona och måhända icke heller på något annat ställe i Sverige, I Malmö har Fångstyrelsen låtit inrätta en sysselsättning för fångbeklädnaden i allmänhet, dertill staten lemnar kostnaden, som visserligen på detta sätt blir mindre, än om beklädnaden skulle köpas färdiggjord; men följden af en sådan fångarnas för staten indirect inactivitet är emedlertid den, att de kosta staten, utan att lemna den någon ersättning derför.
Jag kan för min del, i betraktande deraf, huruvida det skulle vara ett frångående af ett redan fattadt beslut, om R. o. Ad. instämde uti sednare förslaget att ingå till K.
M. och begära, att fångarna genom medel på 8:de hufvudtiteln mätte beredas den ifråga var. sysselsättningen, icke finna, att det vore ett frångående af ett redan fattadt beslut.
Det föregående beslutet innefattade afslag å begärdt anslag till Kungsholmen.
Det förevar, beslutet afser, huruvida 200 sysslolösa menniskor af en hufvudtitel, som är bestämd för deras underhåll, äfven skall beredas sysselsättning till nytta för staten, mångdubbelt motsvarande kostnaden.