Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, bortgått och öfverlemnal Landtmarskalks-klubban åt främste närvar:de ledamoten, Fullm. för Grefliga ätten N:o 8 Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Carl Åkerhjelm, anförde' H.
Lövenhjelm, Carl Axel, skriftligen: M.
Jag begagnar den stund, då vår Landtmarskalk lemnal klubban i andra händer, för att inför Eder, M.
Hrr, väcka ett förslag, för hvilket jag tror mig med säkerhet kunna påräkna Edert gillande bifall.
Vi hafva alla varit vittnen till de uphöjda egenskaper, vår Landtmarskalk ådagalagt under denna för vårt fädernesland så vigtiga Riksdag.
Att, under så maktpåliggande ärendens behandling, skiljaktigheter i omdömen och opinioner måste förekomma, är ett uti sakeDS natur grundad! förhållande; men vi hafva dervid bevittnat den klarhet i ärendernes upfattning, den opartiskhet och det lugn, hvarmed Hr Gr.
Hamilton fört ordet under våra öfverläggningar.
Med dessa lyckliga egenskaper har Hr Landtmarskalken Gr.
Hamilton lörvärfvat åt sig anspråk på R. o.
Ad:s varma tillgifvenhet och förtroende.
Jag tror mig derföre gå allas önskningar till mötes, då jag vördsamt föreslår: 15* 228 Den 29 November. det R. o. Ad. måtte besluta, att, till minne af den Landtmarskalk, som under innevande Riksdag på ett så förtjenstfull! och värdigt sätt ledt R. o. Ad:ns öfverläggningar, låta, på Riddarhuskassans bekostnad, slå en medalj i guld af samma storlek, som Svenska Akademiens stora, af 26 dukater.s vigt, för att öfverlemnas med ett exemplar till II. M. Konungen och ett till Hr Gr. Henning Hamilton; samt att RiddarhusDirektionen må erhålla lipdrag att verkställa detta R. o.
Ad:ns beslut.
Då derefter Hr Frih. o.
Ordför:den framstälde propos. till bifall å detta af H.
Lövenhjelm gjorda förslag, ropades starka Ja, hvarefter Hr Frih. o. Ordfönden förklarade, alt han funnit propostn med enhälligt
Slutligen justerades 2:ne prot.-utdr., innefattande R. o. Ad:ns denne dag vid pröfningen af StatsUtsk:s Mern.
N:ris 92 och 93 fattade beslut, hvarefter H. R. o.
Thorsdagen den 30 November 1854.
Uplästes till justering och godkändes nedann:de från Exped.- Utsk. inkomne förslag lill R.
St:rs underd. skrifvelser lill K. Al.:
N:o 205, ang:de de för jernvägs-anläggningar såväl redan afsedda som framdeles ifrågakomm:de allmänna medels uplånande genom lifgifvande af fonderade stats-obligatiouer; N:o 206, ang:de pension åt OfversleLieutenanten Gr. A. E. von Rosen; N:o 207, ang:de ändring i nu gällande föreskrift, rörande patent-rätt; N:o 208, om allmänt stadgande i fråga om en för obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning; N:o 209, ang:de byggnadslån åt staden Jönköping, samt anslag och lån för en ny tomtreglering derstädes; N:o 210, rörande ändring i föreskrifterne om fattigvården; Den 30 November.
229 N:o 211, ang:de ändringar och tillägg uti de om skiftesverket i Riket gällande föreskrifter; N:o 212, ang:de Expeditions-taxan; samt N:o 213, ang:de å postkontoren inlösbara invisningar på lägre penninge-belopp.
Jag får för Hr Gr. o.
Landtm, äran tillkännagifva, att, sedan Hr Landtm, i går sig aflägsnat, beslöt R. o.
Ad. enhälligt, på H.
Lövenhjelms framställning, att lill minne af den Landtmarskalk, som under innevar:de Riksdag på ett så förtjenstfull! och värdigt sätt ledt R. o. Ad:ns öfverläggningar, låta, på Riddarhuskassans bekostnad, slå en medalj i guld af samma storlek, som Svenska Akademiens stora, af 2ö dukaters vigt, för att öfverlemnas med ett exemplar till 11. M. Konungen och ett till Hr Gr:n, samt att RiddarhusDirektionen skulle erhålla updrag att verkställa detta R. o. Ad:ns beslut.
Hr Gr. o. Landtm, svarade: M.
Det är i sanning icke ett tomt, ehuru ofta såsom sådant begagnadt talesätt, då jag säger, att Jag saknar ord för att uttrycka min tacksamhet för det af Frih. Åkerhjelm nu omförmälda R. o. Ad:ns beslut: och min förlägenhet är så mycket större, som jag lifligt känner, att endast det största öfverseende kunnat förestafva detsamma.
Att efter min öfvertygelse tolka grundlagarna, att efter förmåga handhafva deras efterlefnad, har varit min pligt.
Om, såsom jag hoppas, jag upfyllt den, bardet icke kunnat ske utan ofrivilliga misstag.
I alla händelser har jag blifvit mer än rikligt belönad genom den välvilja, jag af R. o. Ad. städse fått röna; hvad derutöfver vederfares mig, ökar endast mina djupa och outplånliga förbindelser till detta Stånd, och jag är glad att i R. o. Ad:ns protokoll få nedlägga ett tacksamt erkännande af dessa förbindelser, äfven om det måste ske utan någon förhoppning att någonsin kunna afbörda mig desamma.
' Ännu en gång, M. Hrr! min hjertliga, min varma och vördnadsfull tacksägelse.
Justerades 6 prot.-utdr. för den 29 dennes.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s den 28 och 29 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 94, med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i ani. af Mern.
N:o 89, och i sammanhang dermed Högvörd.
PresteSt:s samma dagar bordlagda prot.-utdr.
N:o 514, innehållande inbjudning till instämmande i dess vid föredragning af sistnämnde Mern. fattade beslut, ang:de 10:de punkten lista mom. af Utsk:s förslag. 230 Den 30 November.
När jag i förra ple num hade äran anhålla, att R. o. Ad. måtte antaga PresteSt:s inbjudning, enl. hvilken Bankens e. o. tjenstemän, sora komma att tjenstgöra för de ordinarie, erhålla ett arfvode motsvarande 500 R:dr om året, underlät jag att för Ståndet framställa huru BankoReglem:tet f. n. lyder.
62:dra §:n l:sta mom. är af följande innehåll: ”Blifver någon tjensteman af sjukdom hindrad alt sin syssla förrätta, och göromålens behöriga gäng fordrar att föranstalta om Vikariat, ege TJnderstyrelsen att, till sysslans bestridande, förordna den person, som Understyrelsen pröfvar dertill skicklig, och hvilken frivilligt sig åtager, att mot det arfvode, som för tjenstgöringen bestås, den förrätta.
Skulle ej någon finnas benägen till ett så beskaffadt frivilligt åtagande, vare, utan beräkning af transportsökande, den äldste oanvände och för sysslan skicklige bland kompetente sökande till densamma, i händelse den ledig vore, förbunden att, emot sin förut innehafvande aflöning, vikariatet emottaga; egande Understyrelsen, att för extra-ordinarie, som användes till ordinarie tjenstgöring, för den tid, han sådan bestrider, anvisa ett arfvode, motsvarande minsta inkomsten i ordinarie tjenstegrad”.
Om detta stadgande fått qvarstå oförändradt, hade följden blifvit, att de e. o., som inom Banken förordnats i stället för de ordinarie tjenstemännen, erhållit arfvde efter 600 R:dr om året, sedan aflöningen, med inberäkning af tjenstgörings-penningar, blifvit till detta belopp förhöjd.
Om 2 Stånd stannat mot 2 och frågan således förfallit, skulle det gamla stadgandet qvarstått.
Således och då en mindre aflöning tillfallit tjenstemännen, än PresteSt. föreslagit, tror jag det vara Skäl, alt bifalla dess förslag, hvarigenom en besparing och icke en ökad utgift för Banken upkommer.
Hr Gr. o. Landtnäs härefter till antagande af PresteSl:s förevar:de inbjudning framställda propos. besvarades med Ja, och i följd af det sålunda fattade beslut , fann R. o. Ad, den i BankoUtsk:s förevar:de Mern. föreslagna voterings-propos. komma att förfalla.
Föredrogs och bifölls sammansatta Stats- och Särskildta Utsk:ns den 28 och 29 dennes på bordet lagda Mern.
När under gårdagens plenum tvist upstod mellan Gr.
Lagerbjelke på ena samt Hr Bildt och Gr.
Björnstjerna på den andra sidan, huruvida frågan om sedelmyntets förändring till Riksmynt förfallit, eller huruvida votering i Förstärkt Utsk. skulle derom kunna ega rum, tvekade jag, hvilkendera vore den rälta.
Till en, början trodde jag Gr.
Lagerbjelkes vara den rigliga; men tillstår att jag icke kunde Den 30 November.
231 höra den utredning af ämnet, Hr Gr. o. Landtm, då gjorde.
Nu då jag närmare betänkt saken, kan jag icke finna annat, än att Hr Bildt och Gr.
Björnstjerna hade rätt, och jag anser mig böra icke allenast uttala denna mening, utan äfven reservera mig mot R. o.
Ad:ns beslut i detta fall, för den händelse något dylikt skulle framdeles förekomma.
Härvid yttrade Hr Gr. o. Landtm.:
I anledning af Hr von Hartmansdorff yttrande, hvari han nämnde, att den af mig gjorda framställningen icke blifvit af honom rätt upfattad, och då jag dessutom serskildt vet, att samma förhållande inträffat för åtskilliga andra ledamöter, anhåller jag att få ytterligare utveckla de skäl, som föranledde mig alt vid det ifrågavande tillfället anse den yrkade propos:n icke kunna framställas.
Enl. min upfattning af grundlagen, står det i allmänhet RiksStånden icke fritt, att bifalla eller afslå en voteringspropos. , så att Talmannen, då såväl bifall som afslag yrkas, kan framställa propos. å begge dessa yrkanden.
Detta kan, efter mitt förmenande, endast ega rum under det förhållandet, att något af ett RiksStånd fattadt beslut icke är så tydligt, att man med visshet kan inse huruvida en votering bör blifva en följd af beslutet eller icke, och således frågan ur sådan synpunkt är tvistig; i annat fall måste antingen frågan vara af den beskaffenhet, att då 2 Stånd stannat emot 2, votering derom skall ega rum, och att således, på det icke 2 Stånds beslut må undertryckas, voterings-propos:n icke får afslås, eller också måste R.
St:rs beslut i frågan vara fattadt redan genom 2 Stånds beslut, i hvilket fall detta R.
St:rs beslut icke kan genom en votering uprifvas.
Således kan i allmänhet icke på ett Utsk:s förslag till voteringspropos. framställas mera än en propos., antingen till bifall eller afslag, men icke begge dessa propos:r vid samma tillfälle, livarmot dock propos. lill älerremiss kan göras, i händelse formella svårigheter skulle upstå för frågans afgörande.
I går var endast fråga om huruvida den fråga, som skulle utgöra föremål för votering, var af beskaffenhet att kunna förfalla.
Ser man i det fallet på 75:te §:n Riksd.-Ordn., så säger den, efter att serskildt hafva nämnt grundlagsfrågor: ”För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagne, hvarom i Reger.-Formens 66:te, 69:de, 70:de, 71:sta och 72:dra §§ särskildt förordnadt är, gälle, jemte Konungens samtycke, Tre Stånds mening, men skulle Två Stånd stadna emot Två, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit”, och att, endast i det fall att frågan är af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge såsom i 73:dje §:n stadgadt är.
Grundlagen omförmäler här 66:te, 69:de, 70:de och 71:sta §§:ne, med afseende på ärendernes beskaffenhet, dåde deri omnände äro sådane, att, genom 2 Stånds stadnande emot 2, frågan icke anses förfallen, utan måste afgöras genom votering i Förstärkt Utsk.
Hvad åter angår 72:dra §:n, så har dess åberopande afseende på Konungens samtycke, medan samma § förbehåller Ständerne rätt att allena genom Banken utgifva sedlar, som 232 D en 30 No v ernber. för mynt i Riket må erkännas, hvaremot i denna § icke förekommer något undantag om Två Stånds rätt alt få sin mening genom votering underkastad ny pröfning.
Deraf ser man att sjelfva ärendets natur var sådan, att frågan, enl. grundlagen, kunde förfalla, och ett sådant ärende måste endast då genom votering slitas, när RiksStånden fattat ett föregående beslut, som gölen nytt beslut i frågan nödvändigt.
Att nu detta icke var förhållandet, synes så mycket klarare af sjelfva voterings-propos:n, som Nej-propos:n der innehåller, att om Nej vinner, kommer den väckta frågan, om utfärdande af sedlar å en R:dr R:mt, att förfalla.
Således låg i sjelfva voterings-propos:n det förklarande af Utsk. gifvet, och voterings-propos:ns godkännande hade varit ett ytterligare förklarande, att enär, derest Nej vunne, frågan förfölle, det var uppenbart att den var af sådan natur, som grundlags-enligt, jemlikt 75:te §:n Riksd.-Ordn., icke var underkastad votering i Förstärkt Utsk., utan måste, då 2 Stånd stadnat emot 2, förfalla.
Det var af detta skäl och då här under diskussionen icke yrkades återremiss, för att åt frågan gifva den förändrade upslällning, som, om den blifvit från början iakttagen af Utsk., kunnat hafva föranledt att frågan blifvit föremål för votering i Förstärkt Utsk., samt dä här endast var yrkadt afslag eller bifall, som jag måste anse mig hafva riktigt upfyllt grundlagens hud, derigenom att jag vägrade framställa propos. å bifall, hvilket, under den synpunkt, jag nu haft äran upgifva, syntes mig vara uppenbarligen stridande emot den af mig åberopade 75:te §:n Riksd.-Ordn:n.
Anmäldes och lades på bordet nedann:de från Utsk:n inkomue Mern., Utlåt:n och Betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 375, i anledn. af verkstäld omröstning öfver de i BevillningsUtskrs Mern.
N:o 33 omnämnda frågor; ✓ N:o 376, i ani. af verkstäld omröstning öfver de i Särskildta Utsk:s Mern.
N:o 27 omnämnda frågor; N:o 377, med förslag till stadganden i Riksg:s-Konlorets Reglemente, ang:de detta verks inkomster och uplåning emot ‘fonderade stats-obligationer, samt upbörden och redovisningen af dit ingående bevillnings- m. fl. medel; N:o 379, med -förslag till aflönings- och pensions-stater vid Riksg:s-Konloret; N:o 380, angtde särskilda gratifikationer åt 2:ne SlatsUtsk. biträdande tjenstemän; N:o 381, i ani. af föreslagen förhöjning i arfvodena för Riksdagskostnadernes utbetalning och granskningen af räkningarne och reqvisitionerne å dessa kostnader; Bevillnings-Uts kottet: N:o 35, med förslag till Bevillnings-summans fördelning; Den l D ecember.
233 Banko-Utskottet:
N:o 95, ang:de kungörande af åtskilliga 'Föreskrifter i BankoReglementet ; Lag-Utskottet: N:o 66, i ani. af gjorde anmärkn:gar vid Utsk:s Betänk.
N:o 29, ang:de en utvidgad testaments-rätt; N:o 67, i ani. af väckt motion om uphörande af förbudet emot tryckta eller graverade invisningars begagnande emellan enskilde personer; Lag- samt Allm.
N:o 39, i ani. af väckte molioner om ändring i åtskilliga delar af K. Förordn. den 22 December 1841, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor m. m.
Justerades ett prot.-utdr., innefattande B. o. Ad:ns denna dag fattade beslut, ang:de Stats- och Särskildta Utsk:ns Mera.
Upläsles och lades till handlingarne ankomne prut.-utdr. från de öfrige HiksSlånden af den 23, 24, 25, 27, 28 och 29 dennes. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £9 på aftonen.
In fidem prolocolli, silbert Munck. *«>•••
Fredagen den 1 December 1854.
Justerades ett prot.-utdr. för den 30 sisth November.
Uplästes till justering och godkändes ett från Exped.Utsk. under JVs 215 inkommet förslag till R.
Stms underd. skrifvelse (ill K. M., ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster.
Den 1 Maj innevande år, beslöt R. o. Ad., att till tjenstgörande vid sitt prot. antaga 234 Den t December 2:ne Notarier öfver det förut bestämda antalet, hvarom StatsUtsk. skulle genom prot.-uldr. underrättas, för att gå i författning om arfvodens utbetalning åt dessa Notarier, så länge Riksdagen varade.
Dessa tjenstemän, hvilka fortfarande innehaft sina befattningar, och följaktligen hafva, vid Riksdagens slut, lika med de öfriga Notarierne, återstående prot.-upsättning att besörja, böra fördensknld äfven, lika med de sednare, komma i åtnjutande af 14 dagars arfvode utöfver den tid, som Riksdagen varar.
För fullständighetens skult torde R. o. Ad. böra om detta förhållande underrätta StatsUtsk., sä att det i sin ordning anmodar RiksgisKont. om denne aflöuings utbetalning, hvarom jag anhåller att prot.utdr. till StatsUtsk. utfärdas.
Uppå härefter framställd propos., beslöt R. o.
Ad. att genom utdrag af prot. underrätta StatsUtsk., att de, enl. R. o. Ad:s d. 1 sisth Maj fattade beslut, till tjenstgöring vid R. o. Ad:s prot. antagne ytterligare 2:ne Notarier sedermera deltagit och äfven efter Riksdagens slut komma att deltaga i prohnes upsättning, samt derjemte anmoda StatsUtsk. att gå i författning derom, att 14 dagars arfvode, efter Riksdagen slut, må för dem, likasom för de 4 öfrige vid R. o.
Ad:s prot. anställde Notarierne, varda utbetaldt.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet. JVS 46, ang:de Statsverkets inkomster; JVS 47, ang:de ändring i lagstiftningen, ronde straffet för skogsåverkan; JW 48, angrde allmänna grunder för Statens medverkan vid jernvägs-anläggningar; JVS 49, ang:de Tull-bevillningen; JVS 50, ang:de stämplade pappersafgiften; JVS 51, ang:de beslutade ändringar i Rikets Grundlagar; JVS 52, ang:de Hufvudtitlarnes belopp m. ra.; •AS 53, ang:de Bevillningsmedien; samt JVS 54, ang:de val af Fullm:ge i Banken och Riksg:sKont.
Föredrogos och lades till handlingarne Förstärkta StatsUtsk:s den 30 sisth November på bordet lagda Mern.:
JVS 375, i anledn. af verkställd omröstning öfver de i Bevilln:sUtsk:s Mern.
N:o 33 omnämnde frågor; och JVS 376, i anledn. af verkställd omröstning öfver de i Serskildta Ulsk:s Mern.
N:o 27 omnämnde frågor.
Den i December. 235 Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s den 30 sistl.
November på bordet lagda Mern.:
JM 377, med förslag tili stadganden i Riksg:sKonl:s Reglemente, ang:de detta verks inkomster och upläning emot fonderade StatsObligationer samt upbörden och redovisningen af dit ingående Revillnings- m. fl. medel; JM 379, med förslag lill aflönings- och pensionsstater vid Riksg:sKont.; samt JM 380, ang:de serskilda gratifikationer åt 2:ne StatsUtsk. biträdande tjenstemän.
Föredrogs StatsUtsk:s den 30 sisth November på bordet lagda Utlåt.
N:o 381, i anledn. af föreslagen förhöjning i arfvodena för Riksdagskostnadernes utbetalning och granskning af räkningarne och reqvisitionerne å dessa kostnader.
Under d. 2 Januari 1851 aflat o
Fullmrge i Riksg:sKont. en så lydande skrifvelse till då församlade R.
Stms StatsUtsk.: ”Till fullgörande af Rikets nu församlade Stms, genom Högloft.
StatsUtsk:s skrifvelse af den 24 nästl.
December Fullm:ge i Riksg:sKont. meddelade beslut, angmle liqviderande af kostnaderne för innevar:de Riksdag och kontrollen deröfver, hafva Fullm:ge, i likhet med hvad vid de 2:ne sednast förflutna Riksdagarne egt rum, updragit åt en af Komraissarierne vid nämnde Kontor, att under serskildt föreskrifna kontroller, på eget ansvar, ombesörja utbetalningen af ifrågavande kostnader, och derför afgifva fullständig redovisning, hvarjemte Fullm:ge föreskrifvit, att alla till godtgörande af dessa kostnader inkommande räkningar och reqvisitioner i vanlig ordning skola granskas af Kamereraren i härvar:de RevisionsKont., hvilken dessutom blifvit anbefalld att öfver alla de granskade och godkände räkningarne och reqvisitionerne föra serskilda anteckningar till kontroll vid utbetalningarnes verkställande.
Men då nämnde npdrag, för hvilkas utförande det blir nödigt såväl för den, som ombesörjer utbetalningarne, som äfven för den, hvilken granskar de aflemnade räkningarne, att, så ofta dylika utbetalningar ifrågakomma, lägga åsido sådana lill deras tjenster hörande göromål, hvilka möjligen kunna förrättas å andra tider, än de stadgade tjenstgöringstimmarne, icke egentligen tillhöra deras härstädes innehafvande tjenstebefattningar, hafva Fullmige ansett sig böra hos Höglo!].
Utsk. hemställa, att en i förhållande till de med Riksdagskostnadernes liqviderande förenade ansvarsfulla och tidsödande göromål någorlunda lämpad ersättning måtte derför blifva anvisad.
Fullm:ge få härvid, i afseende å den vedergällning, som förut blifvit meddelad för enahanda befattningar, uplysa, alt den tjensteman i Kongl. StatsKont., som vid 1823 års
Riksdag ombesörjde ifrågavar:de kostnaders liqviderande, derför tillgodonjöt ett arfvode af 236 Den 1 December. 3 R:dr B:ko om dagen, eller för hela Riksdagen 993 R:dr samma mynt; att, sedan befattningen dervid under loppet af 1828—1830 årens Riksdag blifvit till Riksg;sKont. öfverflyttad, de tjenstemän derstädes, åt hvilka densamma blef anförtrodd, derför upburo tillsammans 675 R:dr B:ko, oaktadt utbetalningen vid denna liksom nästföreg:de Riksdag icke, såsom nu, skedde medelst kontanta penningar, utan endast genom assignationer å R.
St:rs Bank; att arfvodet vid 1834—1835 årens Riksdag bestämdes till 266 R:dr 32 sk.
B:ko för den, som besörjde utbetalningarne, och till 133 R:dr 16 sk.
B:ko för den, som granskade de inkomna räkningarne, hvilka arfvoden vid 1840—1841 årens Riksdag blefvo oförändrade, men vid derpå följde Riksdag nedsaltes lill 200 R:dr B:ko för den förre, och till 100 R:dr B:ko för den sednare, samt vid sednaste Riksdag åter fastställdes till sistnämnde belopp.
Fullm.-ge hafva väl vid de 2:ne sednaste Riksdagarne fästat Höglofl.
StalsUtsk:s upmärksamhet derpå, att den sålunda bestämda vedergällning ingalunda varit svarande mot det besvär och ansvar, som äro förenade med ombesörjandet af den mängd större och mindre liqvider å en sammanräknad summa af 2 å 300,000 R:dr B:ko, hvilka af Riksdagen föranledas, äfvensom deras behöriga bokförande och redovisning, och att nämnde vedergällning icke ens utgör tillräcklig ersättning för möjliga missräkningar vid liqviderne; men, det oaktadt, har dock icke någon förhöjning blifvit beviljad i de för ofvannämnfle updrag anslagna belopp.
Vid sådant förhållande få Fnllm:ge hos Höglofl.
Utsk. hemställa, att den vedergällning, som förut för berörde updrag varit beviljad, måtte för innevar:de Riksdag varda förhöjd, hvavid Fullm:ge, som för sin del finna lämpligast, att ersättningen bestämmes i förhållande till Riksdagens längd, ansett sig böra föreslå, tillsammans för begge ofvannämndé tjenstemän, ett arfvode af 65 R:dr 32 sk.
Banko i hvarje månad att dem emellan fördelas, efter Fullm:ges framdeles skeende pröfning.
I fråga om tiden för detta arfvodes beräknande, hafva Fullmige, med afseende derå, att utbetalningen af Riksdagskostnaderne egenteligen börjat först i slutet af sistlidne månad, hvaremot befaltmn dermed, äfvensom med redovisningens afgifvande och räkningars granskande kommer att fortfara någon tid efter Riksdagens uphöraude, ansett sig böra hemställa, på grund af hvad för åtskilliga andra befattningar af enahanda anledning varit medgifvet, att arfvodet må beviljas från och med början af innevarande månad till och med utgången af månaden näst efter den, då Riksdagen slutas.”
Denna skrifvelse föranledde likväl icke någon förändring i det, i och för den Riksdagen för ifrågavar:de ändamål anslagna belopp.
Efter hvad som synes af StatsUtsk:s nu föredragne Betänk.
, har likväl fråga om förhöjning af ifrågavar:de arfvoden nu blifvit af enskild motionär väckt, och af StatsUlsk. till någon del tillstyrkt.
Af den uplästa skrifvelsen behagade R. o. Ad. likväl finna, att den förhöjning, hvilken motionären föreslagit, vore ganska billig, och derföre vågar jag vördsamt anhålla, att Ståndet Den 1 December.
237 matte medgifva arfvodenas förhöjning till de belopp, sorn motionären föreslagit.
Den utredning af frågan, som Gr.
Lagerbjelke, genom npläsande af ett Utlåt., ang:de lämplig aflöning för ifrågavande tjenstemän i har i StatsUtsk. icke förekommit.
Orsaken dertill är också ganska enkel och klar.
En motionär af BorgareSt, har föreslagit, att öka arfvodet för de tjenstemän, hvilka fått' sig updraget att utbetala de medel, som anslås för Kiksdagskostnaderne, utöfver det belopp, som vid förra Riksdagen var faslställdt, nemi. folden ena ifrån 200 lill 400 och för den andra ifrån 100 till 200, utan att motionären upgifvit något annat skäl för sin anhållan, än att göromålen vid denna Riksdag vore större och mera omfattande för -dessa personer, än vid en föreg:de Riksdag.
Vid behandling af en sådan fråga som denna, hade det naturligtvis varit bäst och lämpligast, att remittera motionen till Fullm:ge i Riksg:sKont., på det att dessa ledamöter, hvilka äro de enda, som på närmare håll kunna följa de bestyr, som med förenämnda befattningar äro förenade, fått tillfälle att deröfver yttra sig; men om man hade valt denna utväg, så hade StatsUtsk. icke kunnat medhinna att behandla frågan under den korta tid, som återstod för denna Riksdag.
Det var under sådana omständig heter som Utsk., ehuruväl vetande, att förutnämnde tjenstemän fått ökade göromål, likväl ansåg det för sig omöjligt, att på förhand säga huru mycket arfvodet borde höjas i förhållande till deras göromål; enär Utsk. ansåg det vara väl mycket, att, ulan någon annan ledning, än den som motionen gaf, öka arfvodet till dubbelt emot hvad det var vid föreg:de Riksdag, helst man icke kunde påstå alt arbetet blifvit fördnbbladt.
För att dock, under öfvertygelse om billighetsgrnnden för motionärens framställning, i någon män gå densamma till mötes, föreslog StatsUtsk. dessa arfvoden, förvissadt derom, att ifrågavande personer skulle vara bättre hjelpta med att få något tillskott, än att fä intet.