Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då jag nu åter får begagna den lyckan ödet mig gifvit, att höjamin röst i detta Lagstiftande och upplysta Samfund, torde det tillåtas mig att innan denna vigtiga och debatterade fråga, hvaröfver nu Protocollet är justei adt, för alltid iemnar öfverläggningarties rum, för att åt framtiden öfverlämnäs, f^ framlägga några upplysningar öfver mina enskilta äsigter uti tvänne ämnen, hvilka en värd Ledamot, Herr Munck af Rosenschöld , såsom sine Reservationer och sim» anmärkningar emot en del af Constitutions-Utskottets beslut, i sitt Artförande den 12 Martii yttrat.
Den värde Ledamoten förklarar i sitt anförande, ätt han gjort Reservation deremot, att Urskottets Betänkande blott en enda gång till granskning och justering upplästes.
Denna yttrade tanka bevisar, att den värde Ledamoten ansett det erfordra flere.
Jag delar samma öfvertygelse, ehuru vi begge före denna justering hade läsit det.
Afven jag önskade förändringar i vissa delar deraf vid justeringen; nren då de icke antogos, gjorde jag dock lik - Den 1 April. 'to ll - väl ingen Reservation deremot, efter som jag vid Beslutens fattande icke begagnat denna rättighet, och dessa förändringar, införde eller ej, icke det uti verka någon skillnad.
Dessutom hindrades jig ytterligare ifrån en Reservation i detta afseende, derigenom, att tid och göromål skyndade, och att jag sällan hört flere justeringar varit brukeliga, samt aldrig höit att det icke fullkomligen är ett Utskotts ensak, att åtnöja sig med en enda.
Ehuru jag i min befattning, som U?skottets Ledamot, icke äger större ansvar för dess åtgärder, än hvad mig arithmetiskt tillhörer, anser jag mig likväl skyldig, att då jag mig ej emot dem reserverat, böra följa de öden, dessa åtgärder kunna röna, de vare sig behagliga eller obehagliga.
Den andra omständigheten, öfver hvilken jag äfven önskar få framställa mina tankar, är den serskildta mening, den värda Ledamoten yttrat om Utskottets afgörande med dess enskilta tillkännagifvande utaf det åklagade målets orätta föredragning, hvilket afgörande den värde Ledamoten ansett kunna för framtiden vara vådligare, än om intet tillkännagifvande deraf ägt rum.
Då Utskottet säger; att det ej från Regerings Formens 106 §• kunnat hämta saker anledning, att serskilt låta åtala för i orätt väg gkedd Föredragning, tror jag ej att Utskottet 12 Den i April. ( ^erigeuom ovilkorligen afsagt sig rättigheten oell skyldigheten , att om ämnets beskaffenhet det fordrar och förseelsens svårare natur det påkallar, för slik förseelse begagna denna §:s tillämpning.
För min del trodde jag, att då denna §. vid detta tillfälle icke kunde vara en klar och ordalydlig tillämpning på sjelfva hufvudfrågan , skulle den äfven icke kunna vara det på en af dess delar, i synnerhet som detta icke gjorde målets följder, mer eller mindre skadliga.
Ehuru jag finner fel i Former blott utgöra en af de Embetsförseelser, som mera påkallar OpinionsDomstolens pröfningsrätt, än Lagens, afsäger jag mig derföre icke i dylika fall, en möjlig tillämpning af den sednare, om jag skulle finna ett måls beskaffenhet vara sädan, att allt det skadliga och olagliga kunnat ske genom glömska af Former, som sker genom glömska af Lagar, Mitt anförde yttrande inom Rodderskapet och Adeln i Sessionen den 12 Marth, då jag säger, att Utskottet hade valet, att antingen för denna förseelse tillämpa ioö §.
Jag tror mig derföre härigenom icke vara hindrad, att i olika förhållanden af dylika ämnen, använda en tillämpning, som nu icke blifvit begagnad.
För öfrigt hoppas jag att med sådana Den t April. åsigtcr i detta ämne, sorn dem jag nu haft fif ran yttra, böra inga vådliga följder, hvarom den värde Ledamoten talat, i framtiden upp* komma.
Jag önskade likväl för min enskilta del, att efter vi i detta afseende varit af olika tankar, genom denna min välmenta framställning, uti hans Opinion hafva kunnat rättvisa Constitutions-Utskottet.
Må det tillåtas mig, att, utan afseende på något enskilt förhållande lå yttra en reflexion, som åtankan på min nu varande befattning hqs mig uppväckt.
Det gifves ämnen, äfven ibland dem, som till ett Riksens Ständers Utskotts behandling öfve! lemnäs, hvilka stundom genom sammansättning, innehåll och äsyftning , innebära verkliga motsägelser inom sitt egit område.
Det gifves ämnen, der den klaraste undersökning någon gäng ej lönnar uppklarna förhållandet.
Utredaren och granskaren får då i slika fall vidkännas tyngden af sin befattning; och då han för utgången har ingen att tacka eller ingen att förebrå, måste han förut med sig sjelf hafva uppgjordt, hvad slutsatser härutaf kunna göras och åtminstone vara i fredligt förhållande med sitt samvete oell sina afsigters öfverens* stämmelse med rättvisa och offentlighet.
Den som undviker denna sednare bergar sig viii alltid sjelf undan slöjan af tystnaden, men öfverlemnar också i och med detsamma, åt gissningars magt att ogilla dess handlingar, då upprigtigheten deremot öppnar offentlighetens fält. 14 Den i April för omdömet och pröfvo rätten.
Och månne icke blott denna offentlighet stundom ersätter bristerna uti en saknad tillämpning af Lagarnep
Månne den icke ensam bildar ett conectiv, hvilket, om det äfven enligt fleres Opinion vore en afvikelse ifrån sättet af dylik b handling , likväl röjer ett ändamål, som står i full öfverensstämmelse med en^allmänt välgörande åsyftning?
Vare det emellertid långt ifrån mig att härigenom söka erhålla ett gillande af en Opinion, som kanske icke delas af andra; jag gör det så mycket mindre, sorn min grund* satts i afseende på anmärknings-rättigheten är enkel.
Jag erkänner fullkomligen denna rättighet och finner dess utöfning både nyttig och upplysande.
Dessutom tror jag, att den som äger mod att vidgå egna fel, vinner derigenom rättighet att anmärka andras, och stun. dom fordras det mera billighets-känrla att göra det förra än att utöfva den sednare.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard.-
Som jag icke kunnat i sitt sammanhang fatta Friherre Åkerhjelms nu uppläste anförande; men jag dock tyckte mig deri finna åtskilligt, som kunde anses syfta på mig personligen; så får jag ödmjukast anhålla, att mig må varda tillåtit att besvara detta anförande, antingen i nästa Plenum eller vid det tillfälle, Protocollec för denna dag justeras.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkänna* Den i April. gaf, att Riddarhus-Utskottet anmält, det Contre - Amiralen och Commendeuren af Kongl. Svärds Orden , Pehr Gusraf Lagerstråle fullgjorde de till Introductionens vinnande bland Friherrar erfordeilige Prasstanda, samt hemställde, i anledning deraf, om icke Ridderskapet och Adeln behagade lemna Introducrion under N:o 369 bland Friherrar åt Contre-Amiralen Lagerstråle; hvilket bifölls.
Anmältes och emottogs Hof Cancelleren m. m.
Herr Friherre Gustaf af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj;ts höga vägnar afitmnade dess Nådiga P;oposition till Riksens Ständer, om en lörändrad Redaction af 7 §. i Regerings Formen; Gifven Stockholms Slott den 31 Martii 1818.
Sedan Herr Hof-Cancelleren blifvit på vanligt sätt utbeledsagad; upplästes och remitterades till] Constitutions.Utskottet, Kongl.
Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition.
Re dan i början at januarii månad tog jag mig friheten väcka en Motion, angående förbud emot högre eller l:...re Auetoriteter att proponera en Allmänhet utgifter, utan löregänget Riksens Ständers beslut, hvilken Motion, den 10 Januarii af Ridderskapet och Adeln remitterades till Stais-Och i6
Lag-Utskotten; men som jag erhållit underrättelse att Lag-Utskottet, hvilket först lärer komma att dess yttrande afgifva innan Stats-Utskottet målet företager, ännu icke detsamma afgjordt, får jag vördsammast hemställa, om icke, enär denna fråga verkeligen är af vigt och ingalunda hör läggas till Handlingarne, Ridderskapet och Adeln täcktes anmoda Lag.Utskottet, att, så fort sig göra låter, nämnde Motion till slutelig pröfning i hvad på Utskottet kan ankomma företaga.
Som äfven jag framställt en lika beskaffad Motion, innefattande yrkande, att emellan Riksdagarne ej måt*. te till öfverläggning förekomma sådana ämnen, som tillhöra Riksens Ständers öfverläggningar, hvilken Motion den 17 sisth Februarii blifvit till Stats- och Lag-Utskotten remitterad; så får jag fullkomligen instämma uti hvad Herr Berghman nyss yttrat.
Uppå derefter af Herr Grefven och Landtmarskalken framstäld Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt anmoda Lag Utskottet, att, så fort sig göra låter, ifrågavarande Motioner till slutelig pröfning, i hvad på Utskottet kunde ankomma , företaga.
I anledning af den Motion, sorn nu blifvit framstäld, cm påminnelse till Lag- Utskottet, att snart Den i April. 1? snart få afgifva Utlåtande öfver ett dit remitteradt mål, får jag också göra en lika beskaffad anhållan, rörande ett annat ärende.
Det var redan för flere månader sedan som Kongl.
Maj-.ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer om afskrifning af för högt påförd BränvinsBevillning , blef remitterad till Bevillninas-Utskottet, men detta mål lärer ännu icke derstädes vara afgjordt.
Sådant är likväl angelägit, emedan af Riksens Ständers beslut deruti beror till en del Bevillnings Summan, hvilken måste ökas i händelse de Personer, som erlagt för hög Bränvins-Bevillning skola återfå hvad de för mycket utbetalt.
Jag anhåller således, att äfven Bevillnings-Utskoitet måtte erhålla påminnelse att med det första afgifva sitt Betänkande i förberörde mål.
Jag får vördsammeligen anmäla, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition äfven blifvit af a-.ne Stånd till Stats-Utskottet remitterad samt att måleC redan till afgörande förevarit och nu endast beror på Expedition.
Herr Uggla, Göran Gustaf.- Under åberopande af hvad Herr Gr fve af Ugglas anfört, anser jag för min del en påminnelse till Bevillnings Utskottet i afseende på h ndlaggningen af det mål, hvarom en väfd Ledamot nu väckt fråga, vara så mycket mer öfverflödig, sorn, enligt hvad jag såsom Ledamot i nämnde Utskott har mig bekant, Utskottet Ridd, och Ad, Fröt. VB. 1 Af i, 3* 4; IS Den J April. redan till slutelig pröfning förehaft samma mål, derutinnan Utskottets beslut ej allenast blifvit fattadt utan och justeradt, hvadan således säker anledning icke saknas till den slutsats, att Expeditionen i ämnet skall innom få dagar till Rikets Ständers Plena inkomma.
I anledning af de upplysningar tvänne värde Ledamöter lemnat, afstär jag för denna gången från vidare fullföljd af yrkande om påminnelse till Bevill* nings-Utskottet.
Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den io sistledne Martii afgilne , samt den 17, 19 och 24 i samma månad på bordet lagde förnyade Betänkande, i anledning af Återremiss om förlängning i praescriptions-tiden för läns omsättning i Banco Discont - Verket, tillkännagaf Herr Grefven och Landt-Marskalken, atr, enligt nu mera från Preste- och Bonde-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag, bemäl. te
Stånd bifallit Utskottets Betänkande; i anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade afven för sin del uti enahanda beslut instämma; hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärs^ och Oeconomi* Ut - Den 1 April. skottet inkomne, samt den 24 sistledne Marti» eftermiddagen på bordet lagde Betänkandeni I.’0
Af den sistledne Februarii, i aniee!* ning af väckt fråga om jemkning i Roteringert vid Vesterbottens Regemente. 210 Af den 3o sistledne Februarii, rörande beståndet af sådana Comräcter, som emellan Pastorerne och Församlingarne blifvit upprätta*! de och hvarmed båda förklarat sig nöjde.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs* och Oeconomiae-Utskottets den 25 sisclednö Februarii afgifne, samt den 24 sistledne Martii eftermiddagen på bordet lagde Betänkande* rörande en föreslagen ny Landtmäteri-Taxa.
Friherre Wranqel, Henning:
Jag är visserligen af samma tanka med Utskottet deruti, att ett af flera Committerade utafbetadt Förslag till en ny Landtmäteri-Taxa, kan Vära bättre an det som af en enskild Person författas.
Jag tror likväl, att det gifves flera personer och deribland Premief-lngene^ren Åkerblom, som med sakkännedom kunde uppgifvät tiyttige Förslag i ämnet.
Och jag tror äfven, ätt Utskottet bordt begära att se de handlingar, hvilka de af Kongl. \la|:t tillförordnade och af Utskottet omnämnde
Commirteräde kunnat hafva varit j tillfälle att aflemna till upplysning, om hvad de dllgjort för en ny 20 ben t April.
Landtmäteri-Taxas upprättande* hvarefter Utskottet kunnat sammanfatta ett project, som tillika med det af Åkerblom upprättade bordt af Utskottet insändas till Riksens Ständer, hvilka då hade kunnat öfverlemna sä vål det ena , som det andra till Kongl.
Maj:ts vidare granskning.
Jag anhåller i anledning häraf att Oeconomiae-Utskottets ifrågavarande
Betänkande måtte med dessa mina anmärkningar till Utskottet återremitteras.
Då på Herr Grefvens och LandtMarskalkens hemställan, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets Betänkande böra , i anledning af Friherre Wrangels dervid gjorde Anmärkning, till Utskottet återremitteras, ropades Neji gjorde Herr Grefven och LandtMarskalken Proposition tili bifall af Utskottets Betänkande , hvilken Proposition med Ja besvarades.
Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 2$ sistledne Februarii afgifne, samt den 24 sistledne Martii eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver de af Herrar A. L. Schwan och Jacob Linström, gjorde förslag angående beloppet, hvarunder enskilte Personer icke må vara tillåtit att utfärda Invisningar.
Herr Peresvetoff Morath, Wilhelm.:
Ehuru jag instämmer med Lag Utskottet i den mening, att skrifne löpande Assignationer icke må tillåtas under Etthundrade Rsdrs belopp» Den 1 April. 31 anser jag dock Utskottet hafva kunnat, på sätt en af dess Ledamöter i det af honom gifne serskildta yttrande föreslagit och yrkar , afven meddela Utlåtande i afseende på den öfverdrifna bestraffning, som efter Kongl. Förordningen den 22 October 1766 och Kongl.
Kungörclserne den 24 Martii I790, samt 2 Augusti 1792, är stadgad för den , som utgifver tryckte Assignationer eller Invisningar, Justitiae Cancelleren skall för någon tid sedan hos Kongl Majit gjort underdånig hemstädan, om förbud mot alla slags man emellan löpande Valuier eller Assignationer, men något annat afseende derå lärer icke lemnats, än att Kongl.
Maj;t den 27 Martii sistledit år i nåder latit utfärda en Förklaring derom, att graverade Assignationer voro att anse af l'ka beskaffenhet med de tryckte, och ali sa efter nu gällande Stadgar till utgifvande förbudne. 1766 Års förenämnde Författning leder sitt ursprung frän Ständers af Konungen sanctionerade beslut, och troligen har Kongl. Maj-t icke ansett någon ändring eller upphäfvande deraf kunna ske anaorlunda än i den ordning
Gruadlagen medgifver.
Genom den Motion, på grund hvaraf Utskottet sig yttrat, är ou den legala vägen öppnad äfven tili beredande af ändring i dessa Föifattningar , och ehvad Högloflige Ridderskapet och Adeln behagar återrem ttera Betänkandet, eller det antaga, anser jag högst nödigt a J)en i April, att
Utskottet må sätfas i tillfälle att yttra sig öfver lämpligheten eller olämpligheten af nu gallande’ Författningar mot tryckte och graverade Assignationer, samt i sednare fallet, hvad slags bestraffning, jemkad efter vår tids fordringar och sannskyldiga förhållandet till presumerade felagtigheter, kan anses böra äga Turn, emedan förhållandet emellan det föreslag, na ansvaret af böter och förlust af medborgerligt förtroende för dylika skrifne Assignationers urgifvande, och den bestraffning, såsom för falsk myntning, nu gällande Stadgar utsätta för utfärdande at lika beskaffade Assignationer, dä de äro tryckte eller graverade, synes mig $å origtigt, att minsta tvifvelsmål icke ens lärer kunna uppstå derom, att ju ett dera af des. se straff måste anses öfverdrifva.
Falsk myntning förutsätter en nedrighet och ett bedrägeri, sorn Förbrytaren söker dölja, men Utgifvaren af Assignationer eller Sedlar såsom Penningar framträder öppet med sitt namn och grundar sitt företag på det förtroende han i Orten eller öfverallt i Riket äger.
Det kan således aldrig blifva en jemnt afmätt bestraffning, att på en sådan åtgärd låta följa den härda behandling, som falska Myntaren förtjenar, och det lärer vara tid att yrka upphäfvandet af etr Stadgande, som efter rättsgrunder icke bör äga rum.
Af hvad sålunda är anfördt hämtar jag anledning till den anhållan, att Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes gö - Den i April, v *3 ra Proposition , om icke denna min Motion kunde remitteras till Lag-Utskottet samt med öfrige Riks-Stånden communiceras.
Oss, att skyndsamt antaga de Finance- principer , som på ett olyckligt sätt utmärkte 1762 och 1766 årens Riksdagar, och hvilka bibehållit sig i bedröfliga minnen ända till våra dagar; böra vi icke förundra oss öfver , att man äfven vill påföra Oss samma Medel, som man då använde.
Innan vi likväl antaga detta; innan vi förvandla till brott en Handling af enskilta förtroendet , grundad i al!män medborgerlig rätt, hvilken af Oss bör skyddas, icke brytas; böra vi dock något närmare eftersinna med hvad magt vi skulle gå dertill.
Alla Moralister hafva medgifvit, att det icke gifves mera än ett enda fall, då Staten har rätt att intränga i den enskilta Medborgarens förvaltning af sin Egendom och sin Credit; och detta är, när allmänna välfärden är i fråga; men med agtning åt sanningen, kan man väl ändå icke säga att detta fall här är inne.
Betänkandet säger Oss, att Allmänheten är lidande, derigenom, att de enskilte Assignationerne äga i vissa Lands-Orter en alltför stor gångbarhet; m.en, utom det att jag icke i allmänhet hört omtalas något sådant lidande, förstår jag icke ens huru det kan äga rum, då Assignationerne icke kunna påtrugas någon person, eller emottagas af andra, än de, som till dem hysa förtroende; och det icke heller försports att Assignationerne saknat inlösen.
Om #4
Den i April. det är tillåtit att här omtala hvad man kälner, uran att kunna genast bevisa, torde jag iå anmäla , att jdg har mig bekant, och tilltror mig att, om så påfordras, framdeles styrka, att då Landshöfdingen i Fahlu
Län blifvit uti ifrågavarande ämne hörd, har han, hos Kongl. Maj:t i Underdånighet , förklarat sin öfvertygelse vara, att ett förhud emot enskilta Assignationer, skulle medföra mycken skada på allmänna Rörelsen tar; Och när Landshöfdingen i den Ort, där Assignationcrne äga mä ta gångbarhet , så tala t å Embetets vagnar; så synes mig att Utskottets förmälan om detta allmänna lidande, kan få af oss betviflas.
Sunda förnuftet säger, att Assignationer på Banco-Sedlar, icke kunna äga större begärlighet, än BancoSedlarne sjelfva, samt att om Allmänheten i de Orter , där Assignationerne sägas öfverflöda, hade valet emellan Assignationer och BancoSedlar, så skulle naturligtvis Banco Sedlarne antagas, och Assignatio^erne försakas; och denna reflexion bevisar likaså mycket som sjelfva erfarenheten, att Assignstionernes orsak ligger i penningebristen , hvilken just ager ett o* vedersägeligt bevis i sjelfva den vidsträckta gångbarhet, som dessa Assignationer de senare åren fått.
Vill man nu afskaffa Assignationerne, så må man forst afskaffa deras orsak, penningebristen, och Assignationerne skola genast försvinna»; vill man åter icke afskaffa p*nningebristen, så må man åtminstone afhälla sig ifrån att göra den varte, hvilket man gör då man förbjuder den idoge Närings-läkaren att hjelpa sig fram, genom utvägarne af sin egea Ben i April. 2?
Vi äro sammankallade för att afhjelpa den allmänna Penninge förlägenheten; men icke för att göra den förfärligare ; och om man också icke anser sig kunna vidtaga några anstalter till återvinnande af ett allmänt förtroende, man och man emellan; så tro. jag likväl att emot de omständigheter, hvilka medföra lättnad i allmänna Rörelsen, bör man åtminstone icke anställa jagt, till förrryck på Näringarne.
På aPa de‘sa skäl begär jag Betänkandets ogillande eller om dertill fordras, först dess återremitterande.
Grefve Spens, Carl Gustaf: Sedan* Friherre Boye, efter mm tanka, oemotsägeligen utredt denna sak, åteistär för mig endast art förena rrig i hans begäran af Återremiss på Betänkandet ; men i fall denna ej bifalles , vitan detta skall till afgörande företagas, anhåller jag 0111 uppskof dermed tili dess Statsoch Banco •
Utskottens förväntade stora Betänkande om Financerne förekommer , för att, ifall äfven deruti en minskning af det nu varande
Rö relse-Capitalet föreslås, vi må få företaga allt sådant på en gång.
Utan att vilja söka ärendets återremitterande till Lag-Utskottet , i f.ill Högloflige Ridderskapet och Adeln så finner nödigt, utbeder jag mig likväl att få besvara en och annan af de Anmärkningar, sorn bl'fvit gjorde.
Det är onekeligen hvar och en Persons rättighet att anmoda en annan att för sig utbetala Penningar och att i sådant 26
Den i April - ändamål utgifva en så kallad Assignation , men denna handling måste nödvändigt inskränkas enskilte Personer emellan, ej antaga någon egenskap af ofFentelighet och måste således vara begränsad af sådana föreskrifter, som hin dra att den begagnade friheten ej för Allmän-, heten kan medföra någon skada.
Mynt löpa man och man emellan, emedan sådant ostridigt leder till många missbruk och Allmänheten derigenom på flere sätt kan blifva bedragen och lidande.
För Assigrationer ■ på Banquen äro serskiite Fölfattningar utfärdade, som stadga ansvar för den som på Banquen utgifver Assignationer, utan att där äga någon Fond.
Men sådant är ej förhållande med Assignationer på Enskilte} hvarken linnés något ansvar för den, som utgifver As. signation på en Person , hos hvilken han ej äger någon fordran, ej heller någon säkerhet lör Assignations - innehafvaren , att Assignationen skall blifva infriad , om tillgång dertill finnes hos den , på hvilken han är stäld.
Allmänna säkerheten fordrar således , att Assignationsrättigheten inskränkes så, att den ej kan medföra någon skada eller osäkerhet och i detta afseende tror jag ej att Lag-Utskottets
Hvad angår den anmärkta skiljagtigheten emellan det uti äldre Författningar stadgade ansvar för tryckta och graverade Assignationer samt det för skrifna Invisningar nu af Lag-Utskottet föreslagne; så Den r April. 27 här denna skillnad visst icke undfallit LagUtskottets uppmärksamhet} men något Förslag till ändring deruti har ej kunnat afgifvas, enär Motionen ej dertill blifvit utsträckt, utan fråga endast väckt om förbud för skrifna Assignationer.
Friherre Stael von Holstein , Corfitz Ludvig: Sorn Återremiss icke kan vägras, om den begares, vill jag icke söka motverka den samma; deremot gör jag det förbehåll, att derest dessa Assignationer tillåtas, en Kungörelse måtte utgå, hvarigenom Allmänheten upplyses derom , att Riksens Ständer likväl ingalunda garanterar dessa Papper , utan att en hvar må skylla sig sjelf, om han på dem blir bedragen.
Ehuru Riksens Ständer förklatade Disconternas Assignationer icke vara Mynt , utan att detankom på hvars och ens behag att emottaga dem eller sådant vägra ; gör Allmänheten sig likväl nu en pretention att
Staten bör honorera dem, emedan de skola tillåtits att circulera såsom mynt i Landet, Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, förenade sig med Friherre Stais! von Holstein.
Herr Stench, Johan Hinric i Jag tror för 28 Den i April. min del den af Utskottet föreslagna Summa af 100 R.dr , hvarunder Assignationer icke skulle få utlärdas vara ganska lämpelig; men jag anser äfven andra försigtighetsmått böia i afseende å Assignationer vidtagas.
Således bör en viss tid för deras circulation bestämmas; och om Assignationen ställes på vissa dagar, me
In nnehafvaren åtnöjer sig att på längre tid än Assignationen är ställd till inlösen å den samma taga accept; så bör han , efter den i Assignationen bestämda tids förlopp icke få hålla sig till Utgi varén, utan blott till Acceptanten.
Då jag för närvarande är oberedd att yttra mig i ämnet, men flera försigtighetsmått böra i händelse af Assignattoners fortfarande bestämmas, får jag hemställa, om icke målet kunde få hvila till nästa Plenum , då man derigenom erhöll tillfälle att det samma närmare öfverväga och granska.
Äfven jag för min del förenar mig med de Herrar, hvilka begärt Återremiss till Lag-Utskottet af Dess ifrågavarande Betänkande rörande Invisningar.