Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo och bifölls LngUtsk:s den 4 och 7 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 50, i anledn. af vackt motion om Svea och Götha Hof-Rättens fördelning i särskilde mindre HofRätter.
Hr Cedersc hiöld s, Gustaf: den 7 dennes f. m. på bordet lagda motion, att R.
St;r måtte bestämma ett pris af 1,000
Rdr limt för den bästa historiska framställning om det samband, som förefunnits emellan den religiösa toleransen eller intoleransen, samt samhällenas politiska och borgerliga utveckling och välbefinnande.
Cederström, Rudolf: Det Höglofl.
Ståndet härun der en lång tid visat sig angeläget att icke, genom beviljande af remiss upmuntra till motioners väckande efter den föreskrifna motionstiden.
Jag kan icke finna annat än att det föremål, som af motionären åsyftats, kunnat af honom likaväl hafva vunnits genom afgifvande af motion under den lagliga motionstiden, och jag ser följaktligen icke någon laglig anledn. till att remittera hans motion; hvadan jag anhåller att den måtte blifva lagd till handlingarne.
Hr Carleson, Ed v.
I 56:te § Riksd:sOrdn:n stad gas att »med undantag af grundlagsfrågor inga nya ämnen må af Riksdagsmän väckas, sedan en månad från Riksdagens början enl. 27 § tilländalupit, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut eller redan uptagne ärenden eller under Riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas.» Meningen i stadgandet måste vara den att frågor som inom den föreskrifna motions-tiden kunna väckas, icke må efter samma tid framställas.
Om man icke ger berörde grundlags-stadgunde en sådan tolkning, så blir tiden för motions afgifvande fullkomligt oinskränkt och lagbudet följaktligen meningslöst.
Den motion som Hr Cederschiöld afgifvit är icke af annan beskaffenhet än att samma anledn. som nu finnes att väcka den förefanns äfven före motionstidens utgång; och då vid sådant förhållande det efter min tanke icke vore med grundlagens föreskrift öfverensstämmande att motionen uptoges, så anhåller jag att den måtte läggas till handlingarne.
Jag har redan i min motion åberopat 56 § Riksd:sOrdn:n såsom grunden, på hvilken, jag stödde min begäran om remiss å densamma.
Det tyckes som om den värde talaren hvilken sist yttrat sig, skulle upfattat denna § på annat sätt än jag.
Att jag skulle hafva varit likaväl i tillfälle att väcka denna motion vid Riksdagens början som nu, kan jag icke finna. K. M. har visserligen i throntalet yttrat att han ämnade aflåta en propos. om utvidgad religions-frihet, men hura denna propos skulle, blifva affattad och huru den skulle mottagas af R.
St:r kunde jag, med den ringa spådomsförmåga jag besitter, icke förutse.
Hvad som bestämdt inträffat under Riksdagen är att K. M. framlagt en Pro - Deu XI Novcmber. 465 pos. sorn vackt lifligt intresse hos så väl RiksSt., som allmänheten, och detta intresse har utgjort ett tillräckligt motiv för mig att söka, att få den så mångsidigt behandlad och så klart utredd, som möjligt.
Eu sådan önskan är desto naturligare, som mången grundade sitt votum till afslag A K. M:s Propos. på den omständigheten, att frågan icke skulle vunnit nödig utredning.
Du en hvar måste medgifva vigten af den religiösa frågans utveckling och utredande, och då mitt förslag onekligen i någon mån skulle dertill bidraga; kan jag icke finna annat än att vägran af remiss torde vara olämplig, särdeles då 56 § RiksdisOrdmn ofta blifvit af R. o. Ad. tolkad på sätt jag nu gjort.
För den, som iakttagit huruledes i naturen, så väl den physiska; som den moraliska, finnes en fullkomlig och oförstörbar harmoni, — för den kan en lösning af den fråga, jag framställt, icke sakna lifligt interesse.
Skulle genom en sådan historisk utredning, som jag velat framkalla genom min motion, det kunna visas antingen att
Statens välmåga gatt i jemnbredd med den religiösa toleransen, eller ock motsatsen att Staten funnit sig bättre när intolerans existerat, vunne man derigenom ett ytterligare, och icke oväsentligt stöd för det blifvande beslutet i sjelfva hufvudfrågan.
Jag yrkar således remiss till StatsUtsk.
Hr Frih. o. Ordfiden yttrade nu, att han ansåg sig skyldig förklara, att han, enl. sin upiattning af stadgandet i 56 § RiksihsOrdrnn, fann sig icke kunna framställa propos. till remiss af Hr Cederschiölds ifrägav:de motion, enär denna motion ej kunde sägas vara föranledd af sedan fattade beslut, helst R.
St:r ännu icke lättat deras beslut uti den i motionen omhandlade frågan, och motionen ej heller kunde anses vara omedelbart föranledd af redan uptagna ärenden, då dermed väl måste förstås att ett ärende skall vara af R. 8t:r behandladt, som icke kan befordras till verkställighet, utan att utväg dertill genom ny motion beredes.
Hr Frih. o. Ord fidén hemstälde om R. o. Ådj ansåge Hr Cederschiölds ifrågavide motion böra läggas till handlingarne, blef denna propos. med Ja besvarad.
Hr Cederschiölds, Gustaf, den 7 dennes f. m. på bordet lagda motion, att LagUtsk. måtte berättigas och upmanas att för snart afslutande af de på dess handläggning beroende ärenden föröka sin nuv:de kansli-personal, samt att det eller de RiksSt., som sådant behöfva eller önska måtte få antaga flere protisförande m. m.
Frih. Cederström, Rudolf; Enl. gällande föreskrifter är det icke lofligt, att sammanblanda flera ämnen i samma motion; men sådant har skett i den nu förevide.
För det andra anser jag icke någon laglig anledn. finnas för motionens väckande, enär moIX H. SO 468 De n 11 NoTembef. tionären, derest hail i början af Riksdagen hade föreslagit något sådant som nu, skulle likaväl då som nu, eller rättare sagdt vida bättre än nu, kunnat vinna sitt mål, ty Utskin ega att begära det kansli-biträde, de behöfva; men tarfva de förstärkning, må de anmäla sådant hos RiksStm.
Det har således enl. min tanke icke varit tillständigt, att nu, uti en enskild motion väcka förslag derom: jag säger detta i den mening, att jag anser motionären icke berättigad till sitt förslag.
Det står visserligen hvar och en fritt, att i motionsväg framställa hvad han behagar; men icke så, att, utan något lagligen förbindande skäl, bringa Ståndet derhän att åt en för sent väckt eller eljest icke fullt lagenlig motion bevilja remiss.
Det måste vara angeläget, att ärendena behandlas väl, framför att det sker fort: jag anhåller jemväl af detta skäl att remiss af motionen måtte vägras.
Jag vill visserligen icke här på förhand hafva yttrat någon rekommendation för bifall till den ifrågavide motionen, tvertom tror jag icke att den kan komma att bifallas, men hvad deremot beträffar Frih.
Cederströms yttrande ang:de lämpligheten af att enskilde Riksdagsmän under Riksdagens lopp framkomma med förslag i detta alside, så får jag säga att det endast är under förutsättningen af Riksdagen och vid slutet deraf som det visar sig om förstärkning behöfves i Utslcns kanslier, således finner jag det visserligen ieke olämpligt att framkomma med ett sådant förslag som detta; annat är om frågan kan bifallas.
Det är på denna grund Hr Cederschiöld varit berätttigad till sin motion.
Oin den remitteras i öijer ju icke deraf någon förpligtelse för Ståndet att låta den gå igenom.
Jag anhåller således om remiss.
För min del ämnar jag icke ingå i den frågan huruvida det vore lämpligt eller icke att bifalla motionen, jag vill endast hålla mig vid dess laglighet, och då tror jag att den såsom i dubbelt alside olaglig icke kan remitteras.
Först och främst finnes uti 24 § RiksdisOrdmn föreskrifvet huru tillgå skall då kauslierne i Utsk:n icke äro tillräckliga.
Der står nemi.: »Skulle i något Utsk. en talrikare betjening oundgängligen tarfvas, anmäle Utsk. sådant hos Ståndens plena, hvilka derom förordne. » Grundlagen har således stadgat den ordning efter hvilken det skall beslutas, då kanslierne blifva otillräckliga för Utskin, och då lärer det väl icke gå an att rubba denna ordning eller påtvinga Utsk. ett förökadt kansli utan att det begärt något sådant.
För det andra är det föreslaget att Stånden skulle berättigas att öka sina kanslier.
St:r skulle ega att derom fatta beslut, så skulle 3
Stånd kunna förhindra det 4:de att få det, ty kan man berättiga kan man också förvägra.
Såvidt jag kan förstå, beror det på hvarje
Stånd särskildt att bestämma huru stort dess kansli skall vara, åtminstone har hittills alltid så tillgått.
Vidare heter det i 57 § Rikd:sOrdn:n »att i en skrift böra ej flera mål af olika beskaffenhet sammandragas.»
Det kan icke nekas att målet ang:de
Den 11 November. 4 67 kansliet för LagUtsk. och målet ang:de rättigheten för
Stånden att öka sina kanslier äro väsentligen olika.
Hvad LagUtskn kan sli anbelangar, så lärer det vara svårt att bestämma denna fråga, utan att åtminstone höra LagUtsk. hvad beträffar det andra målet eller frågan om förökande af Ståndens kanslier så är det en sak hvilken icke angar LagUtsk., således hafva 2:ne frågor som äro fran hvarandra skiljaktige, blifvit sammanblandade.
Frågan är således såväl till sin inre natur sorn till sin upställning icke förenlig med Grundlagen, och jag anhåller derföre att förslaget måtte läggas till handlingarne.
Här har blifvit mot min motion anmärkt, att den icke skulle vara laglig.
Jag vill först bemöta an märkmn anguie 3! § lliksd:sOrdn:n som säger: att i en motion icke flera mål af olika beskaffenhet få sammandragas.»
Dervid får jag fästa upmärksamheten på, att hela motionen utgår från och har till syftemål, att om möjligt förkorta Riksdagen; således är det eli och samma mål sorn syftas på i denna motion, ehuru den har 2:ne olika mom:r.
Hvad vidare beträffar den anmärkmn att det, skulle vara olagligt för en enskild Riksdagsman att begära tillökning i ett.
Utslcs-kansli, deröfver att sättet för kansli-förökning i allmänhet finnes föreskrifvct i Riksd:sOrdn:u, får jag uplysa om att det står i min motion endast att Utskm skulle »upmanas»; rätteligen hade det kanske bordt vara upmanas och bcrålligas.
Vill man försöka bedöma möjligheten för Utsk. att verkställa sina tillhörande arbeten; så ock efter det sätt hvarpå det hittills till vägagått, måste det vara absolut ogörligt för LagUtsk. att fullborda sina arbeten, utan att eu stor mängd frågor af vigt skola komma att hos LagUtsk. begrafva».
Nu upstår en annan fråga, af hvad anleda, medhinner icke LagUtsk. sina ärenden?
Ar det icke af brist på personer för upsältningen af dess Betanien;?
Hvar och en af Hrrrne, som något sett på »svarta taflan» vet., alt LagUtsk. ganska sällan sammanträder; hvaraf man liar anleda, sluta, att det icke går så särdeles långsamt med beslutens fattande; men hvad som deremot är konstateradt är den ovanligt långa tiden, som förflyter mellan den dag då Utsk. fattar sitt beslut och den, då vi, få mottaga dess Betänkm.
Således påfaller det för dem som icke äro inne i och känna de särskilda omständigheterna, tydligt och klart att Utsk. måste hafva otillräcklig kansii-betjening.
Jag har i min motion antydt ett förhållande som existerar i andra länder och icke tyckes vära så otjenligt, nemi. att inom deras Utsk. elier Komitéer utväljas referenter som handlägga målen.
Så kunde här också ske utan att Riksd:sOrdn:n blefve det ringaste kränkt.
Men jag har äfven sagt att man kan icke rimligtvis pretendera att nuv:de LagUtsk:s ledamöter skulle sjelfva upsätta sina Betänk:n, ehuru jag icke skulle anse att de gjorde annat än hvad som är deras skyldighet, icke juridiska utan moraliska.
Då jag således trott det vara en enskild motionärs rättighet att fästa R.
St:rs upmärksamhet på om ett Utsk. fullgör sina skyldigheter eller icke, och då här finnes en § sora berättigar Stånden att förelägga Utskm <68 Den 11 Novemi er. viss dag för afgifvande af Betänka), så måste det väl också, utan att någon skrifven lag derom existerar, vara 11.
Shrs o vil korliga och följaktligen enskilda Riksdagsmäns rätt att väcka en sådan motion som deli ifrågav:de.
Jag vet att flera vigtiga frågor ligga ännu orörda på LagOtsk:s hord och att likaledes åtskilliga beslut äro fattade hvilka ännu icke blifvit expedierade.
Lagerbjelke har sagt att det sednare mom. i min motion skulle vara mindre lämpligt, och jag anhåller då att detta mom. måtte få borttagas, men det andra qvarstå, och att då propos. framställes Hr Frih. o. Ordf:den måtte observera icke blott ordet, upmanas utan äfven berättigas.
Jag anhåller således om remiss med uteslutande af sista morn.
Utan att vilja bestrida den siste tala rens rättighet att väcka motion ber jag blott få säga att om Utsk. anser sig behöfva vidtaga de åtgärder hvartill Grundlagen berättigat
Utsk. för förstärkande af dess kansli, så skulle Utsk. icke hafva underlåtit detta.
Hvad åter angår den uprnaning hvarpå den siste talaren lagt så mycken vigt, så ber jag å Utsk:s vägnar att lå slippa upmaningar.
Föreläggande att inom en viss tid inkomma med Betanien kan Ståndet afgifva, men upmaningar till Utsk. dem undanbeder jag mig.
Beträffande vidare talarens yttrande, hvilket jag äfven sett i åtskilliga tidningsblad omtaladt, att på svarta taflan skulle befunnits att LagUtsk. icke haft sammanträden, så vill jag börja med att tillkännagifva det sådant icke ofta inträffat, ty om ieke LagUtsk. haft sammanträde, så har det skett på den grund att LagUtskis ledamöter sammanträdt med andra Utsk. eller om detta icke varit fallet har LagUtsk. ändå haft att göra.
Det är således ett misstag, och jag ber den villde, talaren upmärksamma detta, att tro det LagUtsk:s ledamöter icke hafva något att göra. derföre att icke något anslag står på svarta taflan, det röjer en obekantskap med förhållanderue, som icke kan ursäktas hos den värde talaren, hvars yrke det är att vara jurist."
Det är klart att när mål förekomma i Utsk., så är det vanligt att motionen om lagens innehåll utarbetas i den och den syftningen, föremålet för Utsk:s beslut blir då, skall detta ske?
Och man resonnerar tillika i Utsk. i allmänhet om de grunder hvarpå byggas skall; men mine Hrr! detta är icke det svåraste.
Derefter skall redaktionen vidtagas och sjelfva lagen upsättas, och detta öfverlemnas vanligen åt en eller annan af Utsk:s ledamöter jemte Sekreteraren, och dervid anmodas de Utsk:s!edamöter som vid detta redaktions-arbete vilja närvara att sammankomma hos en eller annan af Utsk:s ledamöter.
Man kan icke begära att detta redaktions-bestyr skall ombesörjas af Sekreteraren ensam, ty det är omöjligt, icke heller kan man begära att det skulle ske i Utsk. bestående till j:del af prester, tulei bönder och endast de öfriga Ståndens medlemmar lagfarne män, utan det måste derföre besörjas af delegerade.
Derefter framlägges detta arbete för Utsk. dervid förslaget genomgås, mot detsamma göres anmärkmr och de delegerade få ofta 1, 2, eller flera gånger företaga frågan till ny behandling.
Den värde talaren må således icke undra deröfver att han icke finner något anslag
Deri 11 November. på svarta taflan, ty för riem af ledamöterne som åro mest arbetssamma, sker ieke något anslag ej heller må lian förvånas öfver att arbetet går långsammare inom LagUtsk. ån andra LTtsk., särdeles då LagUtsk. har den åsigten att de som icke anses kunna föranleda till någon åtgärd, dem lägger man undan, och företager deni som anses vigtigast.
Man hvser nemi. den åsigten att om ett eller annat afslag icke genast kommer in till Riksdagen, så kan det vara likgiltigt.
Man kan visserligen göra den invändningen att Utsk. måhända misstagit sig i sin upfattning, och det nr äfven möjligt meri som Utsk. likväl skall verkställa sjelfva redaktionsarbetet enär det i de flesta förslag icke finnes något ungjordt, så är det all sannolikhet för att det icke blifver någon annan redaktion än den i hvilken Utsk. utarbetat förslaget.
Om Utsk. icke har föreslagit att godkänna, så är det, mycket svårt att alldeles ånyo uprätta förslaget enär Utsk. är af den åsigt att det icke kan ske eller att motionen icke förtjenar bifall.
I)t-t må tillåtas mig, dä här både inom och utom representationen har talats om LagUtsk:s arbeten, att erinra om hvad jag förut sagt, att nästan ingen af de vigtigaste frågor som vid denna Riksdag berott på LagUtslcs handläggning blifvit utan resultat, och, detta oaktadt, LagUtsk. kommit in till
Sländön med 20 särskilda lagförslag, då man nästan kan taga lör gifvet att alla LagUtskrs
Betänkcn en gång återremitteras, detta i följd af en varsamhet hos Stånden sora jag gillar, ty man kan aldrig vara nog varsam i dessa fall och jag erkänner att LagUtskrs arbeten ganska ofta vunnit på de aumärkmr som skett inom Stånden.
Dä nu så är; om en äterromiss af en fråga föranleder Utsk. till ganska stora ansträngningar, ty ITrrme veta att en ändring i lagen gör att, hela lagen behöfver granskas, dä LagUtskis arbeten, redan i och för sig sjelfva svåra, äro åtföljde af återremisser, som mäste fördubbla arbetet, dä detta oaktadt LagUtsk. åstadkommit en sådan massa af lagförslag, tror jag icke att någon billig fordran kan gå längre.
Om Utsk. också skulle förstärka sitt kansli, så är det derför icke hjelpt; ty man kan icke pretendera att de som äro anstälda vid Kansliet, skola sysselsätta sig med redaktions-arbetet och jag tviflar pä att de personer som man i allmänhet kan anställa som biträden vid Utsk:s Kansli äro vuxna att sätta sig neder och blifva lagstiftare.
Hvad beträffar det af talaren vidrörde, förhållande att det kan vara ledamöternas skyldighet att sjeltve deltaga i utarbetandet, af Betänkm, så försäkrar jag honom, att sådant sker och det är åtskilliga Betänkm som jag sjelf i min obetydlighet upsatt.
Jag tror med ett ord att det mödosamma arbete som åligger Utsk. afhjelpes icke derigenom att man antager ett eller annat biträde vid dess Kansli Det är i allmänhet ganska ondt om personer med den förmåga att de kunna åtaga sig att redigera lagar och jag tror att Utsk. skulle få svårt nog att förse sig med sådana.
Jag har velat, anföra detta och tillägger att den värde motionären kan vara försäkrad om att i händelse Utsk. anser sig behöfva biträde i Kansli, så skall nog Utsk. göra framställning derom hos Stånden.
Om RiksSt. finna Utsk:s arbeten för långsamma, sä anhåller jag att 470 Den 11 November.
Utsk. måtte få ett föreliiggande att inkomma med det Betänk, som kan ifrågakomma, men att i allmänhet få en upmaning att skynda sig eller skaffa sig
Kansli-biträde för att fullgöra sina skyldigheter, deraf tror jag icke att Utsk. gjort sig förtjent.
Hvad beträffar den saken att Gr.
Sparre undanbedt sig föreslagna upmaningen, så undrar jag alldeles ieke derpå, ty i allmänhet saknar man icke den egenkärleken, att man ju anser hvad man sjelf gör vara väl gjordt.
Men jag tror å andra sidan ait
Standerne ega rätt att begära det de mål, som blifvit till Utsk:n remitterade, varda besvarade, och det betviflar jag högeligen att gått under den förflutna tiden.
Den beskrifning Gr.
Sparre gjort på beredningen af en lagstiftningsfråga, tror jag vara känd af oss alla neli således obehöflig, men dervid anmärkte han jemväl att bland de arbetande ledamöterne var Sekreteraren.
Jag tror att det ligger mycken vigt uppå att Utsk. har en skicklig Sekreterare (ty vare sig att man är representant, eller ej, kan man vara skicklig i lagstiftningsfrågor).
Nu måste det betydligen underlätta arbetet om en kunnig person föredrager ett af honom uprättadt fullständigt förslag öfver den lagfråga som blifvit väckt i en motion.
Om således det finnes tillgång på 2:ne Sekreterare, skulle derigenom Utsk:s arbeten betydligen påskyndas.
Hvad angår de mångfaldiga sammanträden sorn LagUtsk. haft med Sammansatta Utsk. så är detta något som egt rum i alla tider.
Men dock har LagUtsk. under förflutna Riksdagar medhunnit vida drygare och mera maktpåliggande arbete än viii iunev:de.
Jag vill i det afs:de nämna att nu föredrages Utsk:s Betänk.
N:o 50 under det vi äro i Riksdagens 13:de månad då deremot vid 1828—1830 års Riksdag Utsk. slutade sift arbete i Februari månad 1830, d. v. s. efter något öfver 15 månader, och då var Betänkmes numerär 160.
Jag tror för öfrigt icke att Gr.
Sparre kan vilja påstå att denna Riksdagens LagUtsk. har framkommit med Betänkm som varit vigtigare eller ens i någon mån jemförliga med de afåren 1828—1830.
Der ser man hvad som kan åstadkommas med god vilja.
Om man icke kan förneka attén god vilja äfven nu finnes, så måste felet sökas annorstädes, och det är hvad jag gjort.
Och då det är en rättighet för Stånden att få svar på sina frågor, och då man icke kan se någon möjlighet derför efter det sätt. hvarpå nu tillvägagås, så kan jag icke inse att man skall vara oberättigad derom väcka motion, om ett sätt. att bereda Utsk. en möjlighet att kunna fullgöra sina åligganden.
Jag förnyar således min anhållan om remiss af motionen med uteslutande af 2:dra mom.
Efter den inskränkning i sin motion som den siste talaren gjort, återstår endast den del som angår upinaningen till LagUtsk. att oka sitt Kansli.
Jag vill således endast sysselsätta mig med denna del.
Jag tror ehuru den anmärknm i afs:de på motionens grundlagsenlighet att den innebär en inskränkning i Ståndens rätt att sjelfva bestämma om sina Kanslier, äfven - Den 11 November.
4T1 sorn strider mot 51 § RiksdisOrdnm, således förfaller, qvarstår likväl tillräckligt många anledningar till' anmiirkmr för att jag nödgas fortfara i min vördsamma anhållan det motionen måtte läggas till handlingarne.
Grundlagen är mycket bestämd, huru tillgå skall då Stånden vilja påskynda ett Utsk:s arbete eller Utsk. sjelf skulle anse att ett vidlyftigt arbete går för långsamt.
I sista mom. af 44 §:s lista punkt beier det »och kunna li.
Stir, genom Ståndens pluralitet när så nödigt pröfvas, förelägga Utskin tid till deras Bet. änkins afgifvande».
Detta är föreskrifvet, då Stånden tycka att
Utskis arbeten gå för långsamt; men någon tillämplighet af detta stadgande bör vid ifrågavide tillfälle icke ega rum, och motionären har icke heller föreslagit något sådant.
Då Utskin deremot vilja sjelfva påskynda sina arbeten antingen genom att öka det vanliga antalet ledamöter eller sitt Kansli, så är, hvad det första beträffar, derom stadgadt i 30 § ItiksdisOrdmn der det heter »blifva göromålen inom något Utsk. så ökade, att de ej med det vanliga antalet af deputerade kunna bestridas, stånde Utsk. fritt att anhålla om förstärkning, dock ankomme beviljandet deraf på It.
Stirs pröfning; och galle härutinnan, äfvensom i förstnämnde omständighet tre Stånds pluralitet; men stanna 2 Stånd mot 2 förfalie frågan.»
LagUtsk. har icke begärt ett ökadt antal deputerade, jag tror att LagUtsk. deri förfarit ganska rätt.
Denna fråga är icke eller föremål för discussion utan frågan är om ökande af LagUtskis Kansli-personal.
I dettit alside stadgar 24 § RiksdisOrdnin. »Skulle i något Utsk. en talrikare betjening oundgängligen tarfvas, anmiile Utsk. sådant hos Ståndens plena hvilka derom förordne.»
LagUtsk. har såsom jag tror på grundade skäl icke heller ansett en sådan tillökning af Kansliet nödvändig.
Nu har motionären föreslagi t att Ständerne skulle upmana Utsk. att begära en sådan tillökning och att frågan om denna upmanings framställande skulle remitteras till Utskis Utlåt.
Jag hemställer då huru det skulle taga sig ut, om motionen kommer till Utsk., och Utsk. skulle hafva den frågan, huruvida vore det lämpligt att upmana LagUtsk. inkomma med begäran om ett större Kansli?
Om LagUtsk. behöfver ett större Kansli, så har JjagUtsk. naturligtvis sjelf rättighet att begära det, men att LagUtsk. skulle sjelf säga att LagUtsk. begär upmauing af Ståndet för att inkomma med en begäran hvartill LagUtsk. är berättigad, deri kan jag icke tinna någon rimlighet, utan anhåller jag att motionen måtte läggas till handlingarne.
Hr Frih. o. Ordfiden yttrade att han, sedan Hr Cederschiöld låtit sednare delen af motionen bortfalla och endast första delen deraf återstode, finge förklara, det han ansåg de i Grundlagen i detta afside förekommande stadgauden icke vara så bestämda att han kunde förvägra propos. till remiss å den del af motionen som återstod; men först, finge hemställa om It. o. Ad. ansåge Hr Ce derschiölds ifrågavide motion böra läggas till handlingarne.
Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordfiden förklarade att han funnit
Föredrogs meri bordlädes ånyo. på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda Mern.
N:o 55, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7 :de Art. af gällande BankoReglem.
Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo RiddarhusUtsk.-s den 7 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o 18 med förnyadt förslag till gravering och inskrifter å den af 11. o. Ad. beslutade medalj öfver framlidne Presidenten Aug. von Hartmansdoiff.
Anmäldes och begärdes på bordet ett från Högv.