Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag önskar, efter jag icke. vill gerna tumma på ett förslag, att åtminstone de 700,000 r:dr måtte blifva uppförda såsom den af bränvinsbränningen påräknade inkomsten för de komman de åren.
Mina värde motståndare hafva godkänt min kalkyl, men endast till hälften.
De hafva godkänt att beräkningen skulle få uppgöras såsom jag framställt efter de 5 föreg:de årens medeltal, men de hafva deremot icke velat göra afseende på den skatteförhöjning, som bär ägt rum.
Jag hemställer då, minen Hrr! hvad hela denna förhöjning af skatten skulle tjena till?
Åtminstone ansåg jag och hoppades att en förhöjd skatt på denna tillverkning skulle åstadkomma en högre statsinkomst.
Endast af det skälet har jag voterat på en högre beskattning och att man alldeles icke vill taga de 25 procms förhöjning i beräkning, förekommer mig förunderligt.
Afven uti mitt förslag har jag icke antagit mer än hälften af de 25 proc:n såsom ledande till en verklig förhöjning i inkomsten, enär bränvinsbrännings-inkomsten, om man toge i beräkning hela beloppet af de 25 proc:u skulle uppgå till 793,750 r:dr och jag endast har yrkal alt den skall beräknas till 700,000 r:dr.
Jag förmodar all R. o.
Ad. vid närmare påseende skall fin na, alt denna förhöjning icke är vådlig alt antaga, synnerligen då man tager i betraktande hvad några ledamöter här fästat uppmärksamhet på, nemi. den vackra och rika gröda som i allmänhet i år visar sig på jorden och det temligen låga spannmålspriset, hvilket allt sammanlagt gör att, synnerligen om, såsom Gr.
Ridderstolpe här yttrat, det inträffar att säden blir mindre god genom en sämre bergning, en större del än vanligt af denna gröda kommer att gå i bränvinspannan.
När man har detta 152 Den 5 Augusti. klart för sig så finnér raan att den föreslagna beräkningen alldeles icke är för hög och om man dertill lägger att, en för låg beräkning af denna inkomsttitel, likasom för låga beräkningar af alla inkomslliilarne skall medföra förhöjning af bevillningen, så får jag hemställa lill
Hrrme om det verkligen är mina värde motståndares mening alt, coute qu’il conte, komma till det resultat ali man skall fä bevillningen förhöjd.
Det var endast för att icke föranleda till flera förslag till propos., som jag förenade mig med Frih.
Tersmeden i hans beräkning af 700,000 r:dr för bränvinsbränningsskatten, ty efter mitt förmenande hade man kunnat höja denna skatt åtminstone til! 700,000 r:dr.
Dä så väl Hr von Hartmansdorff som Gr.
Lagerbjelke erkänt riktigheten af att taga medeltalet utaf de 5 föreg:de årens inkomst till grund för beräkningen af denna skatt, så förvånar del mig på det högsta att dessa
Hrr icke äfven finna att då skatten nu blifvit ökad med 25 proc., så måste icke det ursprungliga medeltalet af de 5>föreg:de årens inkomst utan denna summa, föthöjd med 25 proc., vara den som bör tagas till grund för beräkningen.
Jag ber likväl att få fästa uppmärksamheten på, att, denna skatt genom de förhöjningar, som blifva en följd af R.
St:s fattade beslut, icke blott skulle uppgå till de 793,750 r:dr, som Frih. Tersmeden omnämndt, utan vida öfverstiga 800,000 r-.dr, hvilket man finner, när man tager i beräkning den beslutade förhöjning i beskattning för ångpannor af 33 J proc.
Dä det således är bevislig!, alt skatten skulle komma alt uppgå till mer än 800.000 r:dr, så hemställer jag om det kan vara för högt all beräkna den lill 700,000 r:dr.
Alt påstå att inkomsten af bränvinsbränningsskatten skulle minskas, derföre att denna skatt har ökats, förefaller mig högst besynnerligt.
Då den nu vexande grödan visar sig öfverallt riklig och om den derjemte blifver mindre väl inbergad samt tilläfventyrs deraf mindre lämplig att utomlands försäljas, så måste, den naturliga följden blifva ali en stor del af denna skörd stannar i bränvinspannan och långt ifrån att bränvinsbränningen skulle komma att minskas, tror jag att man kan beräkna inkomsten deraf under det först blifvande året till åtminstone samma belopp som förut, och då nu skatten efter denna grund skulle uppgå till 800,000 r:dr, sä ser jag icke att man kan det ringaste tveka att bestämma den till 700,000 r:dr.
Det är således endast för att icke öka antalet af förslag, som jag instämde med Frih.
Eljest skulle jag hafva begärt ett ännu högre belopp, men anhåller nu fortfarande om bifall på detsamma.
Då jag förra gången hade ordet, glömde jag att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad jag hört en af lalarne här fästa sig vid nemi. att Ut,sk. i sin kalkyl icke tagit ångkraften i beräkning.
Detta torde i sin mån icke obetydligt öka inkomsten.
Fl vad dernäst angår bränvinspannornas minskning, får jag också fästa uppmärksamheten på, att sedan det är Den 5 Augusti. 153 tillåtet alt bränna pä kortare tid än de föreg:de åren så hafva hnsbehofsbrännarne mera anledn. att anteckna sig till att bränna efter de ej behöfva skatta för mer än den kortare tid hvarunder de kunna medhinna sitt behof, hvaremot under de föregtde åren liden vore för lång så att de icke behöfde den för sitt behof och derföre icke anmälde sig.
I öfrigt får jag nämna i anledn. af hvad som här blifvit yllradt, att jag alldeles icke, i afseende på den blifvande bevillningen, ifrar hvarken för förhöjning eller förminskning.
Jag har i min reservation i Tullfrågan endast sökt det rätta och efter min öfvertygelse är den af Hr von Troil uppgifne samma närmare sanningen är den som Frih.
Tersmeden föreslagit; men af samma skäl sora Hr von Troil anfört, förenar jag mig med Frih.
Tersmeden i st. f. att jag snarare skulle tro att bränvinsskalten kommer att gä till mer än 800,000 r:dr.
Ridderstolpe inom det län, hvars styresman han är, vunnit den erfarenheten att småpannorna äro i tilltagande, så är likväl erfarenheten på andra orter annorlunda.
I den ort, der jag har en liten landtegendom, känner jag bestämdt huruledes inom en enda socken och på en enda sommar några och tjugu små pannor bortsäldes af allmogen och det må således lända till bevis, all om tillökning i bräuvinspannornas antal på eli ställe äger rum, så motsvaras delta fullt ut af ett motsatt förhållande på andra orter.
Gr:n har tillika förordat en högre beräkning af den ifrågavar:de inkomsttiteln pä den grund att innevar:de års gröda är särdeles förhoppningsfull i så målto, att qvantiteteu är ganska stor om också qvalilelen icke skulle blifva deremot svarande; hvaraf skulle följa, all den qvantitet af säd företrädesvis måste begagnas till bränvinsbränning.
.lag medgifver att Gr:n i afseende pä sina förhoppningar har beräknadt ganska riktigt.
Jag tror lika med honom att den rika skörd, som nu finnes på jorden, tager af den beständiga nederbörden lill sig så mycken skada, att den icke kommer att blifva särdeles nyttig eller användbar till annat än bränviusbränning; men månne man bör taga detta förhållande, såsom varande af enstaka natur; till grund för en beräkning som omfattar åtminstone 3 års lid.
Kan man icke lika gerna antaga såsom en möjlighet och till och med såsom sannolikt, att åren 1849 och 1850 icke välsignas med så rika skördar som del innevar:de året, hälst alla tiders erfarenhet gifvit vid handen, att mindre god skörd alltid och missväxt ofta inträffar hvart 4:de eller 5:te år.
Lägger man delta svaga år till de goda man haft, så tror jag alt man kommer, i afseende pä beräkningssättet, sanningen närmast och då nu Utsk., fastäu bevilluingsinkomslen för bränvin småningom icke uppgått lill så högt belopp som det Utsk. antagit, likväl ansett denna sin beräkning komma sanningen närmast så ser jag sannerligen icke något skäl hvarföre man skulle afvika ifrån Utsk:s förslag.
Om den lyckliga händelsen skulle inträffa att bränvinsbevillningen lemnar ett öfverskott af möjligen till och med 150,000 r:dr, sä kan del ungefärligen motsvara den brist som 154 Den 5 Augusti. riksg:s-kont. får ersätta i förslags-anslaget för fångars underhåll, hvilket förslagsanslag tvifvelsutan kommer att öfverskridas fullt ut med dessa 150,000 r:dr; och man kunde härigenom undvika den utväg, som eljest måste tillgripas att för betäckande af denna brist anskaffa medel genom lån.
Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s förslag i denna del.
Vi hafva vid flere föreg:r!e riksdagar genom för lågt beräknade utgifter och lågt beräknade inkomster kommit till det resultat att öfverskolter blifvit bildade elium de icke varit annat än eventuela och icke kunna på förhand beräknas.
En förståndig statsreglering borde väl småningom närma sig till det sanna förhållandet, så att man hade i kassan riksdaler för riksdaler af hvad som utgå skall.
Nu äro vi icke der, men jag fäster Utsk:s uppmärksamhet derpå att, i en period som denna, vi äro nödsakade att bereda tillgångar, motsvarande behofvet af utgifterna.
Det är vigtigl att icke beräkna vära tillgångar mindre än hvad de verkligen utgöra så att man ökar behofvet af serskilt extra bevillning utöfver hvad som behöfves, hvilket naturligtvis skulle komma att verka bestämda och stora missnöjen i framtiden.
Derföre bör man beräkna inkomsterna till hvad de i verkligheten kunna uppgå till. 75,000 r:dr pä tullen mine Hrr, och 150,000 r:dr på bränvinsbränningen är ingenting i sak ty om tullen går in med 75,000 r:dr mer eller mindre sä kan riksg:s-kont. i allt fall begå sig med den saken, men det kommer i zifferberäkniugen i Statskont. ovillkorligen att verka på beräkningen af den brist som genom allmänna bevillningen skall fyllas, hvilket jag icke anser nyttigt- Jag tillstyrker således för min del att bränvinsskatten icke upptages till mindre än 750,000 r:dr, hvartill den bestämdt kommer alt utgå under detta år och troligen äfven under det nästkommande.
Det har med mycket skäl blifvit anmärkt att man för skatter, som skola utgå under flera år, icke bör uppställa beräkningen efter den utsigt, som för det löpande året finnes, utan att man måste efterse hvad förhoppningarne kunna vara för hela denna tid, under hvilken skatten beräknas alt utgå.
Hvad nu den här bränvinsskatten beträffar och frågan ora huruvida de små pannorna skola komma att ökas eller icke, sä är det en sak af stor svårighet att kunna afgöra, och jag för min del afsäger mig alldeles att kunna deruti med någon sannolikhet förutsäga något, emedan å ena sidan bidraget till dessa pannors minskning, förhöjningen af skatten med 25 proc., och för det andra den tid, hvarunder brännas borde, när man nu vill hafva en panna för att bränna en månad om hösten och en månad om våren så måste i stället dertill nu tagas 2:ne terminer eller 4 månader i st. f. 3.
Om nu detta skall verka till ökad skatt eller lill minskad är svårt att förutsäga, då grannar lätt kunna med hvarandra öfverenskomma att den ena bränner under höstmånaderna och den andra under vårmånaderna; men i alla fall så, nätman i detta fall värderar den minskning i bränningen som skulle Den 5 Augus 155 uppstå under det år då en missväxt ägde rum i större delen af landet, så skulle man, likaledes som man i fråga om tullen fick läsrga till osviklig grund för sina beräkningar 2:ne år då tullen stod aldra högst, så borde man äfven i afseende på bränvinsbränningen förfara på enahanda sätt och beräkna derjemte hvad en förhöjd beskattning bör kunna åstadkomma, helst dä de små pannorna med ånga förut tillverkar orimliga ([vanliteter och betalte så obetydlig skatt jemförelsevis emot hvad de brände.
När då dessa pannor beräknas bland dem för hvilken högre skatt erlägges, så få vi väl lof att påräkna en högre inkomst såsom följd af den högre beskattningen under vanliga år dä icke missväxt inträffar.
Derföre kan jag icke annat än finna de förslag som Frih.
Tersmeden framställt om 700,000 r:dr vara väl grundat och att Utsk:s förslag här kan höjas till den summan hvarföre jag kommer att rösta derför.
Jag anhåller att få lägga några proc. till Hr von Troils hopp.
Han har icke trott, att någon export kan under nästkommande år från Sverige ega rum.
Mina enskilda underrättelser från Finland göra alt jag tror del spannmålen möjligen dit kan komma alt utskeppas.
Herr Printzensköld har medgifvit att min kalkyl för nästa år kommer att slå in, men att för de öfriga åren, som kunna komma att förgå till nästa riksdag, den icke håller stånd.
Hr Printzenskölds yttrande vore ganska rigtigt om den Svenske John Bull vore någon kalkylator, men det har man aldrig sett att allmogen är när den lägger ved under bränvinspannan.
Min erfarenhet är den, att lill och med under missväxt år har bränvinspannan gått flitigt nog.
Här är icke fråga om vinst af bränvinspannan, utan det är fråga om Statens vinst af bränvinsskatten, och huru många än må bränna sig till skada, sä är jag dock öfverlygad om alt ändå bränvinsskatten måste utgå till det belopp att åtminstone de 700,000 r:dr som Frih.
Tersmeden föreslagit böra af denna inträd erhållas.
Efter jag har ordet så anhåller jag, att få rätta ett uttryck, som jag förra gången begagnade och som var af mig ett misstag på summan.
Jag vill då ändra det sålunda: att ehuru jag ej gerna tummar eller ruckar ett förslag af Utsk., anser jag dock, att de kommande årens intrader af bränvinsbränningen komma alt stiga till minst 700,000 r:dr, hvarföre jag anhåller att denna summa måtte i beräkningen af bränvinsskatten upptagas.
Mina värda motståndare hafva sagdt, att det synes, som ville man nedsätta inkomsterna af de extra bevillningarna.
Hvad mig beträffar så bar jag tillstyrkt l]tsk:s förslag utom den första delen deraf rör:de tullbevillningen.
Jag ser således icke med hvad skäl man gör mig en sådan förebråelse.
Deremot vill jag fråga om det icke snarare ser ut som ville man, på den motsatta sidan först efterse huru mycket som fordras, för att icke nödgas höja den allmänna bevillningen och 156 11 en 5 Augusti. derefter beräkna de extra bevilluingarne så högt, som behöfves för att komma till det åsyftade målet.
Jag vill dessutom hemställa till mina motståndare om det icke är lika möjligt att förhöjd beskattning på brännvinsbränning vållar lönnbrännerier som att förhöjd tullafgift medförer lurendrejerier, på sätt mina motståndare städse säga.
Man åtnöjer sig ofta såsom Hr von Hohenhausen har anfört, med en månads bränvinstillverkning om hösten och en om våren.
Tillförene fick man derföre betala 6 månaders skatt, ty brände man båda terminerna så fick man betala för 3 månader hvarje gång.
Efter den
Dya författningen så får man för den händelsen blott betala 4 månaders skatt; ty nu utgöres hvarje termin blott af 2 månader.
Det är sålunda mindre utsigt nu att fä en större inkomst för kortare tid, än man förut fick för en långvarigare, af dem, som ej vilja bränna under hela den tillåtna tillverkningstiden.
Men efter som afgifterna äro högre och det är möjligt att underlåtenheten alt begagna hela tiden verkar mindre i förringande riktning så har jag antagit att Utsk. gjort rätt då det beräknar högre inkomst än tillförene.
Mina värde motståndare hafva likväl icke åtnöjt sig med att höja brännvinsskatten till 647,400 r:dr utan hafva yrkat att hon skulle höjas lill 750,000 r:dr.
Ar det fråga om auction vid detta tillfälle, sä kunde man ännu lägga till 50,000 r:dr. ty förmodan kostar ingen ting.
Men meningen mäste väl vara att hälla sig till verkliga förhållanden.
Skulle nu R. o. Ad:s fleste ledamöter icke anse det vara rätt att hålla sig vid Ulsk:s beräkning af 647,400 r:dr, så hemställer jag om det icke vore skäl att åtminstone låta Utsk. höras deröfver innan man bestämmer en summa pä höft.
För min del vill jag likväl vidblifva Utsk:s förslag såsom jag tillförene yttrat.
Då man beräknar en inkomst för framtiden så är det otvifvelaktig! rätt och det enda rätta att taga i betraktande hvad samma inkomst-titel har gifvit tillförene, men jag anser det icke vara alldeles exact att då sälta sjelfva ziffran såsom den der skulle jemförelsevis, då förhällanderne äro olika, vara den bästa utgångspunkten utan rättast vore väl att såsom utgångspunkt taga pannornas antal och pannrymdens belopp, eftersinna om denna summa instämde med de föreg:des och sedermera reducera inkomsten allt efter den olika tariffen.
Hvad som kan verka på den första delen af frågan nemi. huruvida pannornas antal och pannrymden blifver lika som förut eller också mindre eller större är naturligtvis å ena sidan huruvida den förhöjda skatleu kan afskräcka från bränvinsbränning och verka till förminskning deraf och huruvida å andra sidan den utsigt som för närvar:de finnes till en ymnig skörd kan bidraga till alt öka brännvinsbränningen eller icke.
Att kunna a priori bedömma dessa förhållanden är visserligen omöjligt, men sannolikt synes likväl att pannornas antal och pannrymden blifva ungefärligen lika som förut och då faller sig klart efter den kalkyl, som är framställd, att skatten skall uppgå till 800,000 r:dr.
Jag tror således för min del, att Den 5 Augusti. 157 icke någon fara för minskning finnes om man bestämmer den till 700.000 r:dr såsom åtskilliga talare föreslagit.
Vidkommande den farhåga som bär blifvit yttrad att förslagsanslagen skulle komma att öfverskrida de beräknade beloppen, så vill jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det ganska glädjande factum att hvad beträffar det förslagsanslag, som är det ringaste, nemi. det för fångars vård och underhåll, så har under innevartde år fångarnes antal betydligt nedgått och det till den grad att i åtskilliga län antalet af fångar icke uppgår till mer än hälften af hvad det förut varit, hvilket också i min tanka inverkar till en förminskad fruktan för öfverskridande af ifrågavande förslagsanslag, hvilket i öfrigt under denna riksdag blifvit högst betydligen förhöjdt.
Den uppgift den siste värde talaren lemnal om det minskade antalet af fångar för närvarrde, anhåller jag att få yttra några ord om.
Del går bra att minska fångantalet under sommarmånaderna; men då det kommer till de kalla nätterna, så är det för kallt att ligga ute och då återiufinna sig fångärne för att få husrum oell värme under loppet af blifvande vinter.
Det olika förhållandet emellan fångarnes antal och brottslighet i allmänhet under sommarmånader och vintermånader bestrides icke; men det förhåller sig dermed ungefärligen lika, skulle jag tro, det ena året som det andra.
Dä jag således har talat om ett minskadt fångantal så har jag afsett, att detsamma nu varit mindre än under samma tid det föregående året, och dä äger uppgiften sin rigtighet.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad framställde Ilr Gr. o. Land tin., att i afseende på denna punkt blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s förslag, dels att en till 700,000 r:dr, neli dels, alt en till 750,000 r:dr förhöjd beräkning af ifrägavarrde medel mätte bestämmas; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o.
Ad. bifölle Utsk:s ifrågavande förslag.
Härvid ropades ja och nej, hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge bränvins-bi ännings-medlen höra beräknas till 700.000 r:dr samt dä äfven denna propos. besvarades med blandade ja och nej, förklarade det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
Den som bifaller Bevilln.Ulsk-.s förslag till beräkning af Bränvins-brännings-afgiften, röstar ja; den det ej vill röstar nej; vinner nej, anser R. o. Ad. berörde afgift böra beräknas till 700.000 r:dr årligen. 158 Den 5 Augusti.
Mot R. o. Ad:s nu fattade beslut anhåller jag att i prot. få anteckna min reservation.
Jag anser det samma grundadt på oriktiga beräkningar och ledande till ett mindre lyckligt resultat.
Jag anhåller, i anledn. af Hr von Troils yttrande att få, såsom talande för min åsigt, lemna en uppgift, hvilken jag förut icke andragit emedan jag dä icke hade henne, nemi. att pannerymden, som beskattats utgjort för år 1835, 3,13(i,000 kannor, men 10 år sednare, eller år 1844, endast 1,392,000 kannor. 0 punkten, ang:de tidnings- och kortstdmpel-afgifterne. R. o. Ad. fann denna punkt icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Nödsakad alt för enskilda angelägenheter aflägsna mig ifrån riksdagsorten anhåller jag att med bibehållande af min riksdagsmannarätt få ifrån och med Fredagen d. 11 uti innevar:de månad afsäga mig mitt ledamotskap i StatsUtsk. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot af StatsUtsk. i st. f. Hr von Troil, från och med d. 11 dennes.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 29 sisth Juli och d. 3 dennes på bordet lagde utlåt.
N:o 30, ang:de
Statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1842 och 1843.
Detta utlät, föredrogs punktvis till pröfning. 1 ■punkten.
Lades till handlingarne. 2 punkten.
Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande godkändes. 3 punkten.
Jag anser omröstning i förstärkt StatsUtsk. icke vara lämplig i det fall som är för handen.
Frågan är, att till K.
M. ingå med en und. anhållan ”att de försålda kasserade effecter och persedlar af hvad slag och beskaffenhet som helst, till Statens kassor hädanefter ingående medel måtte ställas till R.
St:s disposition”.
En und. anhållan hos K. M. kan, efter mitt förmenande, icke utgöra föremål för om - Den 5 Augusti. 159 röstning i förstärkt StatsUtsk., ty der röstar man endast om huruvida medel skola beviljas eller icke beviljas, men icke hurule des medel som en gång blifvit af R.
St. anslagna, men icke använda för Statens ändamål, sedermera skola disponeras.
Sådant bör icke kunna utgöra föremål för omröstning i förstärkt StatsUtsk.
, utan hemställer jag vördsamt att R. o. Ad. malte afslå denna voter:s-propos.
Då Regeringen, enl. grundlagens uttryckliga föreskrift, äger dispositionsrätt öfver de anslag R.
St. bevilja för anskaffande af erforderliga persedlar och effecter 1 kronans förråder, sä följer häraf påtagligen, att Regeringen måste äga enahanda dispositionsrätt öfver de medel, som inflyta för persedlar, hvilka, såsom af en eller annan orsak blifva odugliga och derföre kasserade, måste från dessa förråder försäljas, och det så mycket heldre, som det åligger Regeringen, att med dessa medel, sä vidt de lemna tillgång, förse förråderne med andra persedlar i de kasserades ställe.
M. göra den framställning som StatsUtsk. föreslagit, är alltså ingenting annat än ett temmeligen ohöljdt försök, att inskränka Konungamaglens rätt, att använda medel, som en gång blifvit ställda under dess disposition. R.
St. hafva icke en sådan magt, och att taga sig den, skulle innefatta en öfverträdelse af grundlagarne.
Jag anser derföre, lika med Hr von Hartmansdorff, att den föreslagna voter:s-propos:n bör såsom olaglig af R. o.
Ad. ogillas.
Uppå härefter framställd propos. afslog R. o. Ad. den uti förevar:de punkt föreslagna volens-propos. 4 punkten. R. o. Ad. godkände Utskis i denna punkt afgifna yttrande. 5 punkten.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 29 sisth Juli och d. 3 dennes pä bordet lagda mern.
N:o 90 i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, ang:de utlåt.
Gr. Lagerbjelke, Gust.: 75 § Riksd.Ordn. innehåller: ”Till grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring, fordras alia RiksStms sammanstämmande beslut och Konungens sanction.
För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagna, hvarom i Reg.Fms 66, 69, 71 och 72 §§ serskildt förordnadt är, gälle, jemte Konungens samtycke, 3 Stånds mening; men skulle 2 Stånd stadna mot 2, förfaller frågan och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit, utan att samma Jråga må kunna vid den riksdagen ånyo väckas eller upptagas.
Ar äter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge såsom i 73 § stadgadt är”.
Det är enl. mitt förmenande uppenbart, att undantaget gäller K.
M:s sanctionsrätt, men att Banko-frågor icke skola underkastas 160
Den 5 Augusti. votering i förstärkt Utsk. då 2
Stånd stadnat mot 2 är så mycket uppenbarare som i 69 och 72 §§ Reg.Fm är särskildt för de öfriga frågorna stadgadt att de der förekommande frågor icke få förfalla dä 2 Stånd stadnat emot 2.
Således är i 69 § stadgadt alt statsregleringsfrågor aldrig får förfalla då 2
Stånd stadnat mot 2 och i 70 § att bevillms-frågor icke få förfalla, men ett sådant undantag finnes icke i 72 § gjordt för banko-frågor.
Om man då antager att någon konseqvens finnes i grundlagen så har det icke varit grundlagens mening ali för banko-frägor skulle gälla något annat än grundlagens allmänna stadgande att frågor der 2 Stånd stadna mot 2 skola förfalla, såvida de icke genom sin inre natur göra ett sådant förfallande omöjligt.
Att frågor ang:de Banken hafva förfallit och att denna fråga som endast angår ett arfvode är af natur att kunna förfalla, torde väl icke kunna förnekas, ty eljest händer . icke något annat än att arfvodet icke utbetalas.