Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Men denna princips kunde ju aldrig anses wara riglig?
— Det onda och skadeliga behäl» ler dcnua egenskap, det mä uröswaS hemligen eller npvenbarligen, med eller uran »vederbörlig tillåtelse.
Kar» Den 4 December Lit Kan och bör Minukerin af bränwing tillätaS någon, sä böra ej wista Personer derpå hafwa monopoli* Um.
— Dä borde snarare hwar och en jordbrukare, som förädlat sin wara med lika om ej större Ml, sä sälja en Jungfru bränwin, soM han har rättighet alt sälja en kappe säd.
Will man göra bränwins tillwerkningcn fri och allman, och inskränka försäljningen lill wista personer, fä förändrar man blott de olägenheter, som tid efter annan medföljdt denna handtering.
— Hwarsöre
Mff ben, som tillwerkat bränwiuet, ej äga samma rättighet att i minut försälja sitt Bränwin som en krögare?
stkulte sädant wara för att minska bränwins supandet/ hwilket pä någon ort, lorde inträffa, sä skall man oftare finna detza förenings punkter för fylleriet/ medföra en motsatt werkan.
— Detta röker i synnerhet Landet.
I Städcrne är förhastandet olika, der mäste näringsställen finnas, emedan en mängd löst Folk, font tzj hafwa egen hushållning, endast derigenom kunna erhälla sine behof, och det kan bränwins minutering ej undwikas, utan bör tiilatas, men pä Landet, der hwarjc person, har ett gistvik ställe, där han genom antagen brukning, årstjenst eller betingadt arbete, antingen är i andras bröd eller hushållar för sig sjelf, der behöfwas inga krog inrättningar.
Lösdrifware och arbetslöse Persöner mä gerna sakna deste hwiloställen/ för sin sysslolöshet, detzutom skulle näringarne sakna Manga iOOO:de arbetare, som säkerligen gerna emottaga en lärt och lönande förtjenst, tvid en tilläten krogs hällning.
As hwad jag haft äran anföra, sär till Högwälborne Herr Grefwe» och Landt, Marskalkens samt 2i2 Den 4 December. samt Höalofl.
Ridderssavct och Adelns Lplystare präst wande, jrg j öfanjukhet hemställa, om del icke wöre förmänligare, att ^ i:o
Inga andra skulle äga rättighet, akt kill^ warka bränwin, än de, som pä egen eller andras jord i Staden eller pä landet hafwa spannemälS afkastning.
— Stockholm och Götheborg härifrån undan» »agne, emedan deste Grader i anseende kill en större Folkmängd, ej torde annorlunda erhålla sikt behof af Bränwin, än genom en af Innewäuareua kjelfwe upgjord bränwins tillwercaiug, dä för paunerymdcn den förestagne progressiva asgiften bör tjena till grund. 2:0
Ätt pannör om fannors rymd, endast sä nyttjas as brukare af helt hemman, samt as högst ZS kannor för alla mindre hemmans ägare och Torpare , sämt för ägare och brukare af ; hemman ga kannor, pa sätt förut warit
Mätit —- större pannor skulle ej fa nyttjas af någon, utan nämnde Städer.
— Skottjjka pannor sä nyttjas, dä de ej öfwerstiga detta Quantum, Z:o Hwarje ägare eller brukare af Stads jord, skulle hafwa rättighet art begagna yo kannors panna eller derunder, med iagttagande deraf att pannerymden i det hela ej öfwerstiger proportionen eller Man^e talsffcifne personer i Sraden, och dekas beräknande ef, ter hemmantal, hwilka jag skulle anse, böra wara lika för alla Städer, sa att asgiften hwarken för Stockholm eller någon annan af de större Städerne bcräk-> nas högre, än efter den för mindre Städer förestagne beräkningsgrund; af 12 Personer svarande emot ett Dcir 4 December. riz helt hemman, och detzutom för panncrymdrn särskildt enligt r:a och §:te punkterne häraf. 4:0
Att inga priviligicrade krogar pa Landet tillätas, uran antingen bränwins-försäljningen j större eller mindre partier, blifwer för hwarje bränwins till» wcrkare fri och öpen, eller oin sädant anses mindre ljenligt, minutering deraf mä tillätas pä gästgiswaregardar hos dem, som hafwa Gästgifveriet.
— LandtMannen i alla fall förbehållit, alk lill Skäderne fritt införa och försälja bränwin. 5 0
Att asgisten blifwer pä hemmanen, som föreslagit är, 2 Rd:r efter helt räknadt och proportionaliter för de mindre, samt särskildt för alla pannor 2 si.
Banco räknadt för hmarjc kanna af pannerym» den, utan nägon progression.
— Inkomsten häraf torde närmast smara emot det af Utskottets första g kan wäncas, och yswerstiger säkerligen den förra Brännvins asgisten. 6:0 Endast Fiskaler och Krono Betjente ma äga rättighet, att angifwa och lagföra någon förbrytelse i Bränwins mäl, Sluteligen fär jag hos Herr Grefwe» och Landt-Marffalken och Högloflc Ridde^skapct och Adel» j ödmjukhet hemställa, ,om ej Ulffottets-Betänkande, som nu för sörsta gängen ar under öfverläggning, matte jämte dc dcrwid gjorde anmärkningar, fä dit ät ere mitteras, uran afseende derpå, att de Utst-ott, som ^ särskildt Ullati: sig i dr-lta ämne, strut haft detsamma under oswerläggning, eareden» ingen äteremisi af ett Betänkande kan ske .ill armar Utskott, än det, som Be - 214 Den 4 December.
Betänkandet afgiswit, och således kon detta anses böra återremitteras kill Beredningen af Bewillnings och Oeconomie och Bcswärs-Utskotten.
Med Högloft, Ridderftapet och Adelns tillåtelse, anhallcr jag derföre att Herr Greswen och Landt-Marskalken täcktes häröfwer göra proposition, Herr Mannars ram, fobian, hade inlämnat ctt djctame», solli uplästes, sa lydande-. Wördsan-.t
Ulan att försöka en omständlig granskning af Allmänna Beswärs och Oeconomie samt VewillningsUtskottens Becänkande om Bränwins tillwerkningen Uti Rikets sär jag endast underställa Högloft.
Ridder, skåpet och Adelns pröfning gägra i hast och korrthct gjorde anmärkningar.
Betänkandet, hufwudsakligt hwilande pä den grnndsatts as frihet, som ester mitt omdöme, oinskränkt borde följas wid alla Oeconomjske Författningar, synes mig likwal innefatta ärikilliga förejkriftcr stridande e» mot denna libecala princip.
Den som bär rättigbek att tillwerka eller föräd» la en wara, bör, mål ock aga den, att uti större elier mindre varti densamma afyttra.
Det förefaller mig således lika orimligt att förbjuda den, som jac tillwerka eller lära tillwerka bränwin, saln deras under ett wist makt, stin att förneka Landkmannen salu af mindre gnantum säd än en skärpa eller ett mitzi antal Marker ucaf dctz victualie waror.
Uti inledningen kill Beränkandet medgisweS ock, Stt förbud emot lönnkrogar ocy andre misibruk af biän mi»S - Den 4 December.
215 »vins salu icke hindrat dem, att beha förbud bliswit ös, werträdde och eluderade.
Men oagkadt denna Utskotten erkända och af hela Swensta Allmänheten kända sanning innehåller likwäl Betänkandet förbud emot bränwinSnmuurering och emot inrättning af andra än pa ett eller annat sätt privilegierade krogar, till ex.
Odahl-krogar (en hittills, åtminstone pä dc fläste ställen okänd titel) med flere krögeri och näringsställen, hwilka likwäl äro till ett sä frikostigt belopp upgisne och rillänie, alt hela förbudet derigenom i del närmaste förswinner.
Det lärer sällan falla en Ståndsperson och ej osta nägon Bonde i hägen att sälja sitt bränwin supwis, eller i mindre partie än ett halfstop, men om de wille
Let, kan och bör det wäl sörekommas?
Mä de ej med lika skäl i mindre som i större quanlileker sälja eller stän, ka borrt sitt bränwin?
Om man nödwändigt will förbjuda minutering, borde man ätmjnstone förbjuda salu af mindre än ett halsankare.
Pä hwad sätt man än mä stalla förbudet, blir den goda följden likfullt, akt det icke efterleswes, mc» den stadliga är och stall altid blist iva, att utwäg till förtjenst lämnas ät Krono- Betjening och Fiscaler, akt liksom hittills äga rätt till ett för med» borgerliga friheten förolämpande inträng
Uti den enstilde hushållningen.
Jag förestår derföre, att bränwins försäljningen mä tillatas lika fri och allmän, som killwerkningen, efter säljarens och köparens behag.
Följden häraf stall i min tanka ofelbart bliswa, att krogar småningom minstas och förswinna, dä 'de: icke mera lönar mödan att hälla dem:
Och man matte wäl icke för den lilla afgisten till Staten, forn af krögare erläggas, önsta bibehållandet as detza plant stolor för osedlighet och brott.
Be» Den 4 December Betänkandet tillstyrker äfwen förbud emot inföys .sek af utländslkt bränwin, dä likwäl fri bränwins han?
del i öfrigt medgifwes.
Afwen häruti synes mig en motsägelse ligga.
Detta förbud är i mitt omdöme af siere skäl skadlig/.
Dä man kan erhälla en utlänsst god wara för bättre pris än en nilaus? däkig shwiiket tnwärr hos Ost merendels inlräff-w) syneö det mig högst orimligt och ffadligt alt hindra och sörbjudg dtH införsel.
Dessutom bliiwer förbudet aldrig eftxrlefwadt, sä snart winniiigslystnadcn är till en hög grad wäckt, om ock Le strängaste påföljder- för öfwer; trädclsen ursättes.
Under goda qr lönar sig mindre bränwins ins> försell, till »agot större belopp; Och i mifiwäxker är den högst nyttig till besparing as mlänsk spannemälL tillgång.
Wid Momentet om de sa kallade Skoir!?a vans norns jac jag blott crindra, att om de ffulle högre besVettas än andra bränwins pannor, borde wäl någon beskrifning pä d.'!« giiwas, fastän dä ffnlie hän», ha, att denna högre afgift kunde undwikas genom en vbetydelig aswikelse fran bcskrifningcn.
— Att blott nämna SkottsVa pannor kunde ater hindra nyttjandet
Utaf, elier lägga obillig skatt pä flere sorter brännvins pannor, som i Skottland upsundye här i Landet fördeö.
— Således tror jag del wara bäst, alt lära hwar och en nyttja sadqn panna som man för godt finner, I afseende pa den föreflagne asgiften för Bräm p-ins bränning och fördelning af denna s?att wagar jag Afiven ymg tankar stridande mot Ulsfottcnö Förslag. tzikg Dm 4 Dökeiuhcp. 217 . . ^ , Lika oräktwis och orimlig ull sin grund, sam -möjlig alk rigkigt fördela, anser jag p.-m-a särfflldq skatt; ty med samma skal kunde nian ock bejkaua brpvhaku ing och annan förwandling as l> emcdel.
Wild penna delen af betänkandet får jag desi Utom ermdra den obilligheten^ all ada i Städerna fkarnkrif-ie personer mäste betala, da deremot urom bemma»?
ägare endast de pä Landet, som särkildt anmäla sig ti!! bräiitvius bränning, böra skau erlägga, och att progrctz-.va ofgiften för pannerymdcn synes mindre mäi aspchad, dä til! exempel, om jag rätt miirneS, för en panna af 4^0 kannor skulle betalas 1,24; N:d och för en af §Qo kannors rymd, eller blott ic> kannor större i,Z4Z M:d eller nara ic>O N:d och för en af soo kannors rymd, eller blott ro kannor större i,Z4Z R:d eller nära roa R:d för en tiliökning «f ro, kannors rymd, Jag tror derföre, att till winnande^as allmänt rchtwis fördelning af denna Beniillnings-Artikel, och till förenkling af räkenskaper och npbörd., genom en orimlig beskattnings »mechodes asffaffaude, bör den hiuills särffildk upburne bränwins jlkart uti den allmänna stora Vewillgmgen inberäkna?.
I följe häraf får jag mord sa mnia st hemställa ändring af Utskottens letcuikandc och Förstag till en pä förutnämnde grund saltor upgjord Författning härom af fösande korrta lybeije: Jnon?
Gwerl^es grar-sor ma hwar och eli <'er p- L.e s.tt man för fig fär piaiUigast sinnon, l-stroct-^a, sa a, köpa, tränsp-oplera, in,öra ce./ deriftan utföra bränwin.
Här - 2iF Den 4 December.
Härwid wille jag gerna tillägga:
Den hittills särkildt crlqgde bränwinsffatk z60,020 R:dr. sammanstäS med allmänna Vewillningcn, att efter lika grund med den samma urgöras.
Efter noga granskning af ämnet i hela dest widd, ost) sedan jag hörk mänga de mäst uplyste och kunnige Medborgare erkänna rigrigheren af delta project till Förordning, hwilkcn kunde, äfwen utan tillägg om sättet för ffatlens utgörande ankagas, wägar jag anse den såsom Len fullkomligaste, och till alla sina följder mäst omständliga och bäst beräknade oeconomijlka Författning, som ifrän urminnes tider hoS Ost utkommit.
Jag stukar med uprigkigaste önskan, att alla 0- nyttiga och ffadliga band pä den allmänna flitens och omtankans »verksamhet samt alla förbud deremot mä uphäswas och förswinna. I.
XIsnnsrslsm»
Herr 6)^1
Ion liar A, hollan kckonnin^, hade inlämnat följande anförande till Protokollet:
Dä sörmodeligen ick' något oeconom iff t ärende i wart Land, i alla tider sä fästat allmänna upmärksgmheten, och genom Konungars och Ständers derom förändrade Beflut sä ofta undergätt förändringar, som Förfaltningarne rörande Bränwins bränningen, lärer det icke nu förekomma omänladt att anmärkningar framställas emot ifrägawarande project, som ytterligare förändrar, hwad i detta afseende warit stadgadt.
Del, tagande i beredningen af den wid iZoo ars Riksdag i delta ämne widtagne nu gällande författning, som er mot min önskan kanf?e pä rätcwisans bekostnad rubbade de dä emellan Kronan .och'fenMde^ existerande «— .brän - Den 4 December. bränwins arrende contracter, och öfwertygad om allmänna nyttan och pälitcligheten af De huswudgrunder hwarpä samma Författning ar fotad, as flere ars erfarenhet besannad, anser jag mig böra, under jämförelse af nu warande och den förestagne.
Författningen kill rättelse, anmärka de omständigheter, hwari, esker min öswertygklse, den föreflagne författningen mindre synes upsylla hufwudändamälet, än den nu gällande.
Med erkännande deraf att innchaswande as jord är rälta grunden för bestämmande af rättighet kill bränwins tillwerkning, och att, emot de jordägande StäderncS stg sörbchällne, enahanda rätt, icke någon crindran kan äga rum, sär jag, hwad angar ben jörestagne af» gisten ester hcmmankalct, förmodcligen det förmedlade, anmärka, akt den i detta afseende gjorde förändring i nu warande författning, nu förekommit mig sa mycket mera owänmd, som, enär den af 5?iksen§ Ständer antagne
Demillmngs grund, efter inkomst, simes böra winna all möjeliq tillämpning, deras följer att alla klyfde Hemntan till Sjectedelar, Alto.,dedelav och derunder, böra betala större ofgister, än de som icke äro sa sönderdelade, emedan Hennit.>
.s klnfning till sä smä delar, merendels winnar on, sadanc Hemmans bättre bcsjfeffu.her, och säledes om deras utgående större inkomst, än af dem, som icke kunnat sä sönderdelas; dctze sistnämnde äga dcsttttom fiere mantalsft^ris, ne personer, hamras eu sörre bränwins eonsumlion är en imiurlig följd.
Hw.m ink-r icke obiuigheten deras, att en abo pä c!t haut Frälse mantal, sällan i förmögenhet att bränna lränwiu, skall betala syra gänger större afgift än .n lande pä Z mapral, som san» polik» ro'sumrrar !i?u mnekct bräuwin, och l-wilken, vit st sjelf äaare as ft-mn m. t, har tade tid och för» mäga «tt tismm.ka öttUiwl.i till afs.iU.
Med anledning - xsI Den 4 December. nina häraf, anser jag, bade billigare och mera öfwerc-tsstämmande
Med grundprincipen för allmänna Vewillningkn, att Hemmantals afgiften utgöres efter dek förhållande och progression, nu gällande kariff inn-häft ler, cill dek belopp, som i denna wäg, anses böra päräknas; men ffnlle deremot den föreflagne hemmantals beräkningen komina att bibehällas, sär jag feresia förändring i minsta afgiften ifrån 4 till 16 si hälst i annai fall, och da innehafware af mindre hemmans delar, i allmänhet icke nyttja större bränwins pannor än af minsta slaget, omkring go kannors ryind, afgiftcn derföre sammanlagd med ben, för sina Hemmans delar, obetydliga Hemmans 'afgiften, desie Hemmans innehafware komma att erlägga blifryer mindre än för'det nacwarande, och ännu mindre, i jäiyförels? med hwad andre tillwerkare af bränwin komma att ber tala.
Hwad bränwins afgistens belopp angar, sa har nu gällande Författning ett företräde deri, att den påräknar en bestämd summa, som efter faststalde grunder skall utgå, da deremot nuwarande Bewillnings principer, till en del bero pä suppositioner, och leda till en osäkerhet, som i BewjllningS mäl i synnerhct bör sorgfälligt undwikas, BewilsiningS-Utskottet har wal yttrat den förmodan, att, med tillägg af afgiften för pannerymden bränwins bewillningen torde öswerskju» ta nuwarande belopp, men, ehuru jag icke will twifla pä fullbordan af denna förmodan, dä den grundar sig pa Utskottets calculer, hade jag dock önskat att des» se calculer sa i afseende pä hemmantals afgiften, som probabilitet-beräkningen, till inkomst af pannerymden, hade blifwit Betänkandet bisögadt, hälst jag önskat okt derigenom kunnat undanrödja twifwelsmäl, art sä wäl större som mindre bränwinspannor blifwa till sä siort antal augifne, att den betydeliga skillnad, som är eniel?
Deri 4 December. 221 Stilman den sörestagne Hcmmansafgiften, och nuwarande bränwinö afgift blon genom pannerymds afgift skall kunna fyllas, twifwelsmäl, som hos mig upstätt deraf, att, dä erfarenheten intygar, det, äswen med de minsta bränwinspannor, allmänna behofwck af branwin, om ej med lika förmän för säljare, dock lika säkert kur tipfyllas, det synes sannolikt, akt äfwen under dcredaride as ail möjlig bränwinsalsättning, en sadan csncurrence i försäljning iordö sig förete, som kill bränwins» priferneS nedsättande sä föranleda, att den bctydeliga asgiftcn för stora bränwinspannor, icke uran misirak-- uing, kan i allmänhet urgöras och päräknos.
Om tvid en hastig genvtnläsning jag icke misiragit mig om innehållet af det stadgande i Betänkandet; '"alt ägar 're eller brukare as urgjobdar och osikartlagSe lägenheter, ''ffattlagde mjölgugrnar samt mjölnare, torpare och "indelre krigLinän, dcsie tre sistnämdc likwä! icke tittan jordägarens samtycke, ägde att tillwerka bräawin syncs det mia wara en contradiction att brukare af offattlagd lägenhet kan bränna bränwin
Utan jordägarens samtycke, men torparen icke, dä likwäl difinitioucn pä torpare icke synes blifwa annan, än brukare af annan mans offattlagde lägenhet, hwilket närmare torde af Utffotten utredas, älwen som Bruk och andre lÄerk till förädling af Metaller, ehuru-wä! de kunna hänföras under benämning, as ffattlagde lägenheter, torde med lika anledning som quarnar, förtjena sarhild benämning , om andrs grundet: än iNnehaswande åfjord, stkullc för bränwirisbrännings» rättigheten bestämmas.
Jag skulle dock önffa, att i sammanhang med den bibehällne princip?, att jord gifwer rättighet tstl bränwinsbränning, den Hrincipe ock mä bibehällas, att ingen mä jämte Hemmansägare» eljer'innehafwaren, pä dcsi ägor bräuwin tillwärka Utan . E tzcsi 224 Dcn 4 Decsinbck. dest samtycke, och ej annan, än betz egen afgift ifräst Letz hernmanödel ri!t Kronan utgöras, ankommande pä jordäg»-», och den han sin rättighet till större eller min» del upialic, att om deltagande i afgiflrn öfwerenskom» ma; t ann.;t foll, och om det stadgande skulle godkännas; "al' andre pa Landet, som wilja, bränna brän''win bära mom pauncrymdsafgiftcn betala lika afgift "Med den hemmansdel, som med innehafwande jord "kan jämföras," upsla Manga swarightter wid tillämp» ningen deraf l jänisörelfcn emellan hemman ost) quar» nar; hemman och jorddelar deraf afsöndrade, som kun» na wara i annan mans hand; emellan hemman och utjordar; och desta sistnämnde, ofta af gansta skiljag» tig beskaffenhet sig emellan m. ms hwilkst alt torde tarfwa närmare föreskrifter, och till arliga taxeringarnes pröfning öfwerlämnas, fa framt ej till förekommande af cn alt för wida sträckc bränwins bränning nuwarande stadgande i detta afseende bibehålla
Dä landet icke saknat erforderlig tillgång pä hränwin, under nuwarande inskränkning i tillwerkningS rättigheten, kan jag icke inse i hwad afsigt denna rättighet, till, nästan allmänt begagnande, skall utsträckas, samt genom nyttjande af stora bränwinepannor, en större bränwinStillwerkning befordras, sä framt ej, för blifwande öswerskott deraf, man kan påräkna afsättning pä utrikes orter.
Det inhemska behofwet der» af bör man önska ej mä ökas, men deremot anse som en National winst, bade i moraliskt och oeconomiskt Mende, om tillgångar och behof deraf i möjligaste Matto kunna inskränkas; och dä allmänna Författnin» gorne synas böra stä i förening med en ladan afsigt, tror jaa akt >u, gällande Författning till en inskränk, kare bränwinsbraiming, egentellgen kitt husbehof, utan Dm 4 Decembet.
L2Z haräknad synnerlig afsättning under förbud af krogar, närmare hafwa upfyllk betra föremal, än i ett mot» salt förhållande af nu föresiagne Författning torde wa» ra att sörwänta.
I öswercnsstänimelsc dermed torde jag fa yttra den tanka all SwenM Jordbrukare aldrig böra önska eller söka fine preduciers afsättning i en alt för mycket utwidgad bränwinStiliwerkning, da den innom Landet mäste consumeraS, men deremot böra sörwänta w) sy llän de af deras billiga anspråk pä sä» ker afsättning och Mliga spamiemälspris i ett obehindradt anwändande deraf, äswcn pä utrikes orr, samt i trygghet, att icke genom Utländsk spannemälö införsel Nedsättning as desse Mliga pris mä wara att befara.
Slutcligen får jag framställa den tillstyrkan, att nu, warande förbud af krogar ma bibehällas, under förmo, Lan, det wedcrbörande mage inse angelägenheten att befordra den mindre kronobetjsningen pä Landet till säVane LöningSwilkor, ari man skäligen kan fordra dek de noggrant sine skyldigheter npfylla i afseende pä tillsynen öfwer bränwinsförsäljning wid konnkrogar; inett i alla sall, äfwcn under nuwarande misivruk, mäste dock medgiswas, akt förbudet af krogar gjort ett icke obetydligt återhåll bäde i bränwinsförsäljning och deraf föranledande fylleri; författningar tili inskränkning i tillgångar i bränwin och anledningar till Utswäfningar, synes mig dessutom nu snarare böra widtagaS än un, danrödjas, dä man wist icke kan dölja den beklagans» tvärde erfarenhet, att under förslutne krigsår, och i synnerhet genom de i en kall årstid beständige kronoskjutSningarne, benägenheten för bränwins supande och fylleri synbarligen tilltagit.
Kronans inkomst för krogar bliswer i alla fall obetydelig, men om den ock ic» ke wore det, borde den ljkwäl. icke medgiswas pä sedlighetens bekostnad.
Skulle likwäl utan afseende häruppå - Den 4 December.
Uppå krogar anses som ett nödvändigt ondt, tillstyrkex jag, ark för deni a,'gisten ina bli'wa stor, för alt inskränka begäret att idka en sadan handtering, och utsättas minst till ro N:dr men kunna upga till ZO el. 40 Nttr, dä de i Betänkandet la kallade odal krogar, med en för afsättning förmånlig belägenhet, icke lära -Undgå denna högre Bcwillning/ för deN dem i Betänkandet medgisne förmånsrätt.
Deste anmärkningar anhaller jag ödmjukeligen ina biiswa renutkerrde till Högloss.
Bervillnings och Oetonnomie-U'st»'tetS uplnstc geanstning, och riik förändring af Deras Betänkande sa wikt möjligt ar, ss 6/IlLNborA.
Herr von 8csiant7:, Irvar Ureäric 63- briol, upläste följande
Dicramen:
Förevarande ämne har hos Ä!lniänhet«ii, hos SttMnde och lydande jstän längre tider werkat skiljaktig!. ' tänkesätt.
— Man har ansett Bränwinö-tillwerkniiig och bruk lördärfligi för Swensta Folket, bade i moralist!, physistk och oeconomistt afseende.
—Mait har fvrbndil—
Man har tillåtit—Man har inskränkt bränwms ttllwcrkiunq och bränwinctö bruk ömsom, och Man har alsid inistragit sig.
Utskottet har un tillstyrkt en allman bränningsfrihet crnot afqitt-
Detta tillstyrkande synes grundadt pa den generela princip: Att hwarje Medborgare stall aga frihet förädla den w -ra,, han i»licher eller kan förstast, sig.
— Om alla
Skea och privilegierade inrättningar med del samma nphäsdcs more ej myek.t att saga häremot; Men da sadant ännu ej stett, mäste Lmdtmannen oförkränkt brbehallaö, wiS snart fagt den enda utesiutande förädlingspält honom enligt sakens Natur tillkommer.
225 Det är endast genom Landtmannen- ido.chet, säd produceras.
Dct är således han sörsta och oinskränkta rätt att dermed hushälla och densamma förädla.
— D<t är Ladugärdarnes undersällande och iordbruke'6 upmuntran, som utgör förnämsta skälet till Bränwins bränningens sörswar, och således bär jordbrukaren endast äga rätt till denna handtering.
— Sländernes deltagande deri, är ester min tanka lika sa förnärmande för Landtmannen, som det för Städer, ,e ffulle bliswa om Landtbocrnc tillätes idka SladSmanna rörelse.
Genom öswerskridande af Författningar, hafwa större delen af wära Städer anwändt deras, till plantager och andra ändamäl donerade jord, till sätesproduckion.
— Af ett sadant misibruk bör för dem ej hämtas skäl till Bränningsrättighct.
— Genom dek att Städernes jord blifwit anwänd till åkerbruk, har Landtmannen redan lidit »verkelig skada, hwilken ej genom en »vidsträcktare frihet bör förstoras.
— Hwar och en torde as erfarenheten känna att Landtmannen, nemligen den mindre rike jordbrukaren genast om hösten, finner sig föranlåten att till afsalu i närmaste
Släder cfföra sin spanneniäl, den han ofta dubbelt dyrt sär återköpa.
— Schaller Sräkerne rättighet att till Bränwin förwandla säden, skall L -ndtboen äterköpa denna wara än dyrare.