Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det mäste anses för otwifwelaktigt, att en wäl förrättad tjenst i en lägre grad, medför ett flags utesiutande rättighet att i förhällande lill skicklighet och förtjenst blifwa till en bättre befordrad; man kan ej infe med wifthet, men dock med mer och mindre sannolikhet, nar sädant bör inträffa, och kan man wal rimligen af detta stal dömmas dertill, att dä det stcr, gä sin rättighet förlorad?
Pä samma- satt är Den 4 November.
169 nära förhållandet med arftagare: de kunna icke heller med wisihet påräkna den tid, dä den som lemnar arfwet gar undan; men när det inträffar, börjar naturliglwis arftagarens, rätt.
Frägan blir säledeS hufwudsakligen denna:
Äger Staten rättighet att betaga någondera af Lesia wäntande personer uppfyllan» det af deras rättigheter, eller äger han en större rät» tighet till sädant emot den ena an emot den andra?
Jag tror att han icke ager den till någondera; eller ock att om han ager den till den ena, han bör aga det till den andra: men jag bör söka bcwi.sa sanningen af hwad jag tror.
Fragans upplösning
Leror, efter min förmodan, pä upplösningen af en annan: nemligen huruwida och till hwad grad de ömsesidiga förbindelser, som aga rum emellan Staten och individer i allmänhet, kunna anses af en hufwudsaklig, annan beskaffenhet, an de emellan Stalén och desi Ämbetsmän.
Statens skyldigheter emot Ämbets» och Tjenstemän aro, efter min tanka, att gifwa dem den lön som dem pä stadgad stat ar anslagen; och desi ratt att fordra sysilorna sä uppfyllde, som gifne föreskrift ler bestämma.
Emot alla Medborgare ar Statens skyldighet att lemna dem det i tagar och stadfästa for. mer försäkrade beskydd m- m.; och desi ratt, utom annat, att erhälla utwägar till uppfyllandet häraf.
Således hwad som pä ena sida» utgör rättigheter, blir ä den andra skyldigheter.
När r?o Den 4 November
Nar en arflemnande dör, upphöra hans personliga skyldigheter emot Staten och hans personliga rättigheter deraf; med hans afgång börjar den arfia§andes ratt till arfwet, och all den skyldighet till Staten, som af och för arfwet bör uppfyllas; äf« tvensom de statens skyldigheter hwilka böra lemnäs för stelfwa arfwet, dä blir arftagarens Eowilliorliga rätt att åtnjuta.
När en Statens Ämbets- elier Tjensteman dör eller gar undan, upphöra likaledes alla personliga relationer emellan honom och Skalen i, och för tjensten; men icke de som det fortfarande
Ämbetet angar. Z den afgangnes hand war sysslan en laglig besittning; och enär samma fystla ager bestånd, mäste nägon dertill stick!ig och förtjent äga en laglig rättighet alt henne till besiktning erhälla.
Det är säledes denne skickliges och förkjentes lika rätt att fa sytzlan, fastän under annat namn, som det är arftagarens att fä arfwet.
Men nu Åtföljer systlan en bestämd och dermed förenad inkomst, likasom arfwet ätföljer afkastning; och är wäl Statens förbindelse lösligare att gifwa den förra ät sysilans innehafware, än att lemna den sednare ät arftagare,,?
Det är klart att detta gäller endast sä lange sysslan star qwar, och sä länge arfwet finnes till.
Lam blir den inwändning, som den i mitt tycke kortsynte kunde göra, att icke alltid den i hans tanka skickligaste och mest förtjente blir efterträdare; ty dek star fast, att sä snart systlan i laglig wäg blifwit tillsatt, bör den som henne fatt, anses dertill framför medsökande berättigad.
Äter - Den 4 November Äersiar annu den inwändning akt beswara, som göres i anledning af Statens behof och bewillningms minskning.
Jag nekar ingalunda, att Staten ar i behof som böra fyllas; men jag ömmar derwid att det,pä förestagne sätt skall werkstallas.
Det ar likwal Ämbets- och Tjenstemän, hwilkas närmaste rätt och fordran det borde wara att icke gifwa något till underhäll ät Statens kasta, derföre att det ar ifrän Staten de böra fä stil.
All afgift som pälägges deras löner, är detsamma som en minffmng af lönen.
Den föreslagna indragningen, hwai»s belopp Författaren uppgjort till Z45.666
Riksdaler zz stilling, ffulle, oaktadt den blifwande bewiltningen icke torde kunna sattas under 2z millioner Riksdaler, likwal utgöra deraf närmast /o, hwarwid man bör anmärka, att henna tiondedel ffutle utgä icke af dem som innehasrva de sina tjenster ätföljandc löner, utaf af dem som antingen äga mindre än, eller ock intet af det de bort aga; och när härtill afwen kommer den under namnet bewillning blifwande afgift, hwilken, oaktadt det af Hvgl.
Bewillnings-Utffottet gifne förslag, hvarigenom bewillningen blir bätfre fördelad än hittills, ffulle antagas, dock ej torde kunna till ett medeltal beräknas under z procent af lönen; sa följer, att omkring H af hela bewillningssumman ffulle komma akt utgöras af Starens löntagare.
Förgäfwes ma man inwanda, att den föreslagna indragningen icke är en beskattning, utan en besparing.
Jag strider icke om ord och rubriker, utan söker förklara sakers förhållande; och derwid ar det klart, att till ett lik» stort 17- Den 4 November. stort belopp som den föreflagne indragningen af Skakens vwillkorligen skyldiga utgifter kan nedsalta den blifwande bewillningen, stola alla andra Medborgare undgå att fylla desi summa.
Denna andel af bc»villningsfuMman ar säledes flyttad frän deras till en annan Clasi, pä Rikets löntagare, under namn af besparing.
Det som blir en lindring för den förrai hwad den bort utgöra, blir en last för den andra; och manne namnet as besparing, förändrar sakens ris, rur af en indirekt beskattning?
Men om nu denna indragning eller besparing eller hwad namn man mä sätta berpä: om, med ett vpd, förslaget anses rättwist, billigt och aruvändbart samt nödigt för Staten, bör ej vä, såsom ett ivardigt efterdöme, såsom en följd och en iämnlikhet, deL »swen tillämpas pä de werk, som Rikets Högloft.
Stander direkte lata förwalta, säsom Riddarhus-Directionen, Prest-Borgare- och Bonde-Stäirdens Kancelier, Riksgälds-Kontoret, Banken, järnte andra, som Sfwen af allmänna medel underhällas, fäsom SpannmZls- Atagasins- Direktionen, Lasaretts-
DirektionenArmeens Pensions-Catza och kanffe ännu flera, samt således äfven lönerne för ett är inom besia werk under iZ ärs tid till Statens behof ansiäs sä fort Le blifwa ledige?
Jag finner ej dessa inberäknade i Aulors förslag, men föreställer mig att lönerne inom dessa, åtminstone de i Banken och Riksgälds.Contoretlika mycket utgöras af Nationen, svin dem man egentligen kallar Statens.
Beloppet torde wä! icke blift rva högt: kansta ej öfwer 6 L 8ooa Riksdaler ärligen; men derom är ej frägan dä sjelswa grundmrr bedömmas.
Om Dcn 4 November. 173 Om Statens behof böra fyllas pä det sätt, som det under öfwerläggning w a rande förslag innehåller, ar en fräga, som jag icnmar i största ödmjukhet tilt det Högloft.
Utskottets upplysta pröfning, häldsi 59 Z af Regeringsformen yttrar i slutet: sch hwilka, nemligen Statens behof, höra genom bewillning fyllaS- Jag medgifwer, att enligt samma Grund» lags 69 § Högt.
Stals-Utflotket äger att tillstyr» ka hwa- Statens reglerande rör; men jag kan ej föreställa mig, att det föreslagna indragningssättet innehåller Mank: och det sa,mycket mindre, som Let icke allenast dercgterar alla Ämbets, och Tjenstemäns willtor utan allt undantag, utan ock icke innefattar en enda uppgift till en skälig förändring eller jämnkning af löner, hwaraf jag tror att de fleste i allmänhet arv mycket under hwad de borde wara, ganska fä penningelöner efter tidernas flick lämpade, kansta allenast en och annan fullt tillräcklig.
Jag kan ej undgå att göra ännu den anmärkning i anseende till sjelfwa summan, att den betydligen lär mindskas derföre, alt mänga löner för z, Z L i?
är redan indragas, och hwarigenom ben päräk. nade summan torde, wid en närmare granskning bör» nedsättas lill ^ eller hälften af dest uppgift.
Men denna minskning, den ma ock blifwa huru stor som häldst, ökar, enligt min tanka, hwarken rättwisan eller billigheten af sättet att erhälla summan.
Dcn lättar endast skyldighetens uppfyllande för chwar och en annan medlem af Staten, att löna Le
Ämbelew- och tjenster som erfordras för styrelsens t 74 Den 4 November. vafbrutna gäng till det helas och hwarje individs nytta; och jag tror att ehuru hög an bewillningcu mä bli, dock den tillökning som uppkommer häraf skall mindre kannas dä dcn fördelas pä 2 millioner menniskor, än endast pä den löntagande Classen, hwars willkor man medgifwer i allmänhet fordra tillökning, och således ej kan pasta tala förminskning.
Slutligen utbeder jag mig den äran, att fa underställa Högloft.
Utskottets upplysta pröfning, huruwida detta förslag egentligen kan af Utskottet afgöras eller icke; emedan, ehuru jag sinner att lUskot, tet kan tillstyrka förhöjning eller bibehållande eller mindftning af lönerna för Statens nödige Ämbeten och tjenster, jag dock icke tydligen kan inse om dst tillhör Utskottet att bedömma, hurumida de bibehällna och med bestämda löner försedde
Ämbeten och tjenster kunna och böra stä lediga, eller bestridas genom vikarier.
Jag. för min del sinner ännu detta ämne af den beskaffenhet, att det antingen af Hans Maj:t Konungen, i hwars hand den styrande Magica hwilar. eller ock af Honom och Ständer gemensamt bör afgöras, samt att i sädant fall det bör önskningswis till Konungen i undecdänighet framställas.
Att detta mitt yttrande mä till de respektive Ständen fä åtfölja det Högloft.
Utskottets Betänkande, utbeder jag mig ödmjukast, äfwensom jag får äran tilttännagifwa, alt jag ar sinnad detsamma ge. NAN trycket utgifwa.
Stockholm den 9 Ockober 1809.
Lir§. kr, Uotboff.
Lill Den 4 November. 175 Till Protocollet.
Dä nu frägan ar cm indragning till Staken Uki en tid dä fädant är högst af nöden, torde jag säsom en Ledamot i det Höglofliga Stats - Ut,kottet fä yttra mina tankar emot det Högwördige PresteStändet.
Indragningar aro wisierligen ett ömt ord ä ena sidan betracktadt, men deremot ä andra sidan bäve billigt och rättwist, dä sädant kan ffe utan något hinder för Prrvilegier eller nägon mans stada, hwad är billigare än att matta den hungriga, och hwad ar stylldigare an att försöka pä att bidraga till Sta'ens uppfyllande, wisierligen ar den Priviligerade afwen styildig härtill: men dä fräga härom uppstädt, tyckes mig att det faller det wördige PccsteStändet betänkeligt, hwilket är gansta underligt _ ky Preflen innom hwar Församling kan bäst känna Landtmannens olyckliga belägenhet, som de iräkadt under desie trenne förflutne ären, genom dryg krigsrustning i saknad af arbetare, dä de efter päbud mäste anmana sina drängar och söner att släppa Plogen och wara färdige att uppoffra sina lif för Fosterlandet, med de flere päsöljdec som genom kriget drabbat den arbetande hopen ffulle wi derföre neka att till Staten bidraga, dä wi äro i det glada hopp om en lyckligare Riksstyrelse?
Nej.'
Wär önskan mätte wara: Lefwe Konungen: och wär Skyldighet är att bidraga till Statens upprätthällande.
Med besia tänkelälk hoppas jag innan Riksdagens flut fä teckna det Högwördiga Preste-Ständet, dä det bejakar till de projeckerade indragningar, som ä det» 176
Den 4 November. ä detta Stand lätt kan göras utan deras Privilegier eller någon mans förolämpande som icke sker, hwilkek tydcligcn är uppdagat i de flere ingifne Memorialer härom, och jag hoppas att de inse billigheten häruti, sä mycket mera da de sielfwa betragta sitt förmonliga Löningssatt, ty hwad stördac Landtmannen som icke Presten stall hafwa sin del af, till kronan siipper man kontribution till desi en uppnätt i Z ar och är derföre fri wid 60 ärs älder, men till Presten är mennistan en Gäldenär ifrän det hon lägges i waggan till desi hon föres i grafwen; och som de uti alla tider njutit en sadan förmän som efter min tanka har warit och är öfwerdrifwen, tyckes tiden nu wara inne att de till Staten och Riket i desi nuwarande behof öfwerlemnar de i fräga stälde indragningar, ty derigenom blifwer en twist RiksStänden emellan bilagd, samt kärlek och förtroende ökad emellan lärare och åhörare; att detta mitt anförande med Höglofliga Utskottets Betänkande sär medfölja till Ståndens Plena, derom anhälles ödmjukast.
Stockholm den 25 September 1809. ^näers ^näerskon Riksdags-Fullmägtig frän Mcmings Skärkinds och Äkcrbp Harad i Lstcrgöthland Till Protocollet.
Det till Höglofliga Slats-Utstottet ingifna Förslag, att Statswerfet >nä undfå ett Nädär, wid sig yppande vacance, af Ämbeten och Sysilor, sa i Civile, som Militaire och Ecclesiastigue Stater, sinner lag af följande
Ml betänkligt:
Dm 4 November- r?7 i:o Ehwad brackligheter och brister Statswerket lider, ar med billighet öfwernsstämmande, alk Rikets Ämbets- och Tjenstemanna-Corps, som uppoffrar sin tid och sina krafter ät Konungens och Kronans tjenst, icke betungas med ytterligare uppoffringar utöfwer desi personella utstylder, och dem för Löuerue, som Bewilluings stadgan förmär, utan att ds öfrige Rikets Innebyggare, som icke uppoffrat deras mödor och sid ät Tjenstemanna wägen, ätaga sig en deremot sivarande extra ordinarie bestaktning. 2:0
Synes icke en sa stor winst, fom man tvid första påseende förmodar, för Rikets Statswerk af den förestagne indragningen wara att päräkna, sedan vicarierne. som stola förrätta tjenste», under Nåd» äret för Kronan blifwit aflönte och sadana vicarier, som komma att förestå de högre Ämbeten och Chefs Sysilor derjämke blifwit försedde med nödige Respenningar och medel till bestridande af endra i och för Ämbetet behöfliga omkostnader.
— Manga exempel i Preste-Ståndet wittna att sedan Enkorna under Nädären underhållit och lönat vicariexne, som förestått de aflednes innehafde tjenster, haswa de haft ringa besparing öfrig. g:o Som jag noga känner det torftiga tillständ, bwaruti icke allenast »tänge andre Tjenstemän, utan ock de fleste Prester afgä utur werlden, sedan de an» wändt all sin tid och förmögenhet, att göra sig skicklige till uppfyllandet af den innehafde tjenstens fordringar; säsom ock de betydliga omkostnader, som den» na sednare Clasi af Tjenstemän, i och för tjenste», is? Fjerde Band- N-o -3, 24. ke *78 Den 4 November. ke kunna undandraga sig; kan jag uti ett amne, hwilket sä nara, som det förewarande, rörer ett helt Riks.
Ständs rättigheter, intet utan i förening med detta Stånds sjelfwilliga medgifvande tillstyrka.
1m§liaclius.
Till Protokollet.
Jag äberopar mig först hivad jag redan till Protocollet om Indragningar i allmänhet anfördt, och dernäst det anförande jag i anledning af Kammarherren Grefwe hörnors
Dictamen den sistledne aflemnat:'' äfwen som jag förenar mia med det Herr Doctor vrzttLn och Herr Bistopen Doctor äVeiäoman nu till Utskottets minnesbok intalat; mm harwid bör jag tillägga, att jag mera följdt min öfwertygelft om Lagarnes mening och gifne rättigheter, än hjertats Medborgerliga känsla.
Eldad och ledd af den, önstar jag att mine Medborgare, med okänfla af all egen nytta och med en ädel glömsta af allt sädant, som kunde wäcka mitztanka, att genom egna besparingar radas för gemensamma uppoffringar, behagade närmare påtänka?
Rikets sammanhällning i sin fordna skepelse.
I sädant afseende önstar jag att wi mätte förenas till ny helgd af wära gamla Lagar, Privilegier och offenteligen gifne försäkringar.
Derigenom igenkänna wi wärl Swerige, ost sjelfwe och Swenstarnes Borgerliga Brödraförbund.
I en medbroderlig kansta häraf stall det bli ost möjligt, att bära wära sörbor och befästa en rätt sörstadd sjelfständighet.
Fosterlandets räddning och beständ fordra mer än det Den 4 November- i?» wi i en proportionerlig gemensamhet förmå bära, hwilket jag icke tror, mä wi ge ost frihet, att för» söka hwarandras friwiiliga Fosterbrödra kärlek för en gemensam Fosterjord.
Lenna karlek tilläta ost att med undandragne axlar patwinga andras skuldror en utomordentelig tyngd; Men det är en Medborgerlig, en Swenstmanna ädelhet att pä Medborgerlighetens offerfordrande Altare frambära fri williga häfwor.
Jag förestår alltsä, att hwar och en, som har mer än en Silfverkappe, lemnar af dem en.
Jag har mer an en, och skulle dessa hjertats lägor för Kung och Swensta Fosterbyggden förenas till en! sä, om jag icke är bland de första som utom mine vrdenlelige, mig älagde Skatter, frambär detta Offer, förklarar jag mig nu offenteligeu owärdig att wara Swensk, owärdig af Prest, vwärdig att wara Riksdagsman, och owärdig den äran att wara medlem af detta Högloflig» Skats-Utstott. 8. 6. kllarlinZslon.
Till Protocollet.
Wid ett nogare öfwerwägande af alla de stäk, som synes tala för och emot Herr Kongl.
Secreterare» Istres Förslag om ett nädär af alla lediga Ämbeten- och Tjenster till Statens underlättande, anser jag alla dermed förknippade olägenheter, dem Herr Bergs-Rädet Kotstoff uti sitt ingisna Memorial grundeligen och fullständigt ädagalagt, sä mänga och stora, att jag för min del icke kan nämnde förslag bifalla.
In - i8o Den 4 November.
Ingen Privat nian kan begära någon Betjening
Utan ärlig
Lön och underhäll:
Och om Skalen än kunde erhälla Ämbets- c h Tjenstemän utan Lön; more dock sadant Skaten icke wärdigt.
Indragning af ett ars
Lön för den, kan jag e: anse under annan synpunet, än säsoM en beskattning, som ensamt skulle träffa tjenstem rnnen, hwilken li-wäl i alla fall mäste ärligen med en nog känbar Bewillning bidraga till
Sta en.
H: ad särsiildt widkommcc ett ärs Indragning af Ecclesiastigne Statens Lön, grundad pä Privilegier, anser jag rnig, såsom derukerad af Preste Skändet, icke wara tillhörigt eller tillstandigt, art här pä detta ställe något yttrande deröfwer afgifwa.
Dä g § af de Preste«Ständet Nädigst förund1e Privilegier stadgar, att alla Personer af Prediko» Ämbetet och Laro-Sländet, hwar efter sin grad, heder och warde, skola oförryckt behälla alla sina wälfängne friheter, donationer och förläningar, samt andre deras tillhörige Lägenheter och ordinarie underhäll, hwilket ytterligare i 4 tz bekräftas; och dä samma Privilegier häruti ej göra något annat undantag, än det som /z K rörande ett Nädär, innehåller, kan jag ej annat sinna, än att ett ärs Lönindragning till Staten, har sä nära sammanhang med Prest-Privikeaierne, a t den bör bero af Preste-Ständeks Concession, och akt säledeö, om Proposition ffer till Bifall eller afsiag rörande Herr Kongl. Secreterare» IftreZ wäckte motion, i allmänhet Preste-Ståndets härwarande
Deputerade icke uti omröstningen derom kunna deltaga. Weideman.
Desse Den 4 November. iSr Dessa bägge Protocolls.
Utdrag begärdes' pä bordet.
Utdrag af Protocollet, hällit uti Riksens Höglofliga Ständers Stats-U. skott den 24 O-tober 1809.
S. D. Ifrån det Hederwärda Bonde-Ständer hafwa tilt "Ut stöttet blifwit remitterade ätstillige Memorial, deruti blifwit förestagit, att
Domkyrko Dionden mätte indragas och till Statens behof anwändas, samt de Städer, der
Domkyrkor finnas de samma underhälla, sä wal som andre Städer och Församlingar, hwilka utan sädant understöd mäste stna Kyrkor widmagthälla och bygga, nar. sä nödigt tarfwas.
Den Domkyrkorne lillslagne Spannemäl härleder stg ifrän Konung 6ulkak
I:s tid, dä den af klostren och kyrkorne innehafde Tionde indrogs; Den är anstagen till Domkyrkornes underhall och reparation, och utgär olika till en eller 2:ne Tunnor af hwarje Kyrkoherberge, efter derom faststaldle särflildte förordnande.
Men svin uti 4.5 af Presterskapets Privilegier blifwit stadfästabt hwad om Domkyrkors underhäll förordnadt ä», som alltid stall blifwa dem utan någon afkortning förbehållit; sä anser Stats U stoltet detta wara en sä bestå stad Pri - 182 Den 4 November. vilegii fräga, som icke tillhör Stats-U skottets utlåtande.
Likwal och i händelse
Domkyrkorne möjligen skulle kunna innehafma något utöfwer donationer och hwad af ålderdom warit tillagt, och genom PrivileZierne är stadfäiiadt, sä hemställer Utskottet till Riksens Höglofliga Ständers eget förordnande, huruwida en omstandelig uppgift och underrättelse härom mätte ifrån Kongl. Kammar-Collcgism infordras, pä det Riksens Höglofliga Stander till nasta Lagtima eller Urtima NUsdag mä kunna fä upplysning om förhällandet.
Pä Befallning l>l.
UröcleliuL.
Uppå gjord proposition af Herr Grefwen och Landt - Marskalken, blef delta Stats-Utskottets utlåtande bifallit, Uppbrötos Herrar Electorernas listor till wal af Ledamöter till ett Utskott svin med de andra Ständen böra öfwerenskomma, om jämnkningar i anmarkningarne öfwer Riksdags-Ordningen, och befunnos dertill wara utsedde, af Zörsta Clasien. N:o Z. Grefwe Oa la 6aräis, jfacob,'Capitaine Lieutenant nr- m. N:o 264.
Friherre äVennerlieät, fullmaglig Herr klezräenLölä, Carl kreärie Hof-Ratts-Räd.
An - Den 4 November. '83 Andra (Natzen N:o 678.
Herr Lilllt, fullmägtig Herr köm§, kebr, Auditeur.
N:o yoz.
Herr Loek, eorlitx UuäviZ, Ofwerste Riddare af Swards-Orden.
Tredje (Natzen.
N:o 10Z4.
Herr V/allenlljsrna, fullmägtig Herr Qripenvalät, Jacob Lric, äfwerste-Lieuknant, Riddare as Swards-Orden. Nw 1394.
Herr ^wZell^ckt/fullmägtig Herr Lveäenlljorna, biric Ibomas, Dirccteur.
Upplästes följande: Ritsens Högloflig» Ständers Allmänna Beflvars och Oeconomiä-Utstotts
Betänkande i anledning af Herr Secreterare» I. 6.
AröninZgtväräs hos Höglofliga Rrdderfkapet och Adeln ingisne och till Nkstottet remitterade Memorial, angående Förbättringar af Rikets Allmänna Fängelser eller sä kallade Krono häkten.
Wid grauftning af de i detta Memorial gjorde anmärkningar, hwilka pä ett för Författaren hebran - i84 Dm 4 November rande sätt fullkomligen röja hans warma nit för saken, har Utskottet närmare inhämtat hwad L samma ämne redan ar förordnadt, för att derifrån, såsom endast pä efterlefnaden beroende, leda sin åtgärd till de förhällanden hvarom ännu ej något kunde wara stadgadt, och hwilka således fordra nya regleringar: men som Utskottet ester en noggran pröfning deraf, funnit gtt genom Kongl. Maj:ts Nädiga Bref till desi och Rikets Kammar- och Krigs-Collegier, samt Stats-Contoiret af den 27 November 1798. ej min, dre i afseende pä Fängars förplägning, Fängelserummens inrättning och beskaffenhet, än Fängarnes herrbcrgerande, sängruin, beklädnad, skötsel m. m. sadane anstalter förestrifne, som menskligheten för de i denna belägenhet stadde Personer päkallar, och Statens tillgängar kunna Åstadkomma, hvarigenom de af Herr UröninZslvärck uppgifne omständigheter arv iagttagne, och i möleligaste män i ordning stalvie, sä anser Utskottet sig icke kunna i detta ämne fästa annan uppmärksamhet, än »vördsammeligen hemställa, om icke wederbörande, som wid Fängelse inrätkniugarne stola hafwa uppsigt och wärd, borde förståndigas akt derwid ställa sig berörde Kgl. Bref till noggrant iakttagande och efterlefnad, dock torde U skotte: fä förestå, att i stallet för de underhällspeNningar som till sängar blifwit bestämde, för att icke wid skeende stegring i priset pä lifsmedel minska eller förswära fängens nödwandiga underhall, evistäs wista matwaror i förhällande 'ill beloppet af de Contante medel, honom för närwarande as Staten bestäs; .hvilket till Riksens Hkglostiga Ständers pröf - Den 4 November. i8Z pröfning ^vördsammeligen öfwerlemnas.
Pä Högloft Ridderflapet Pä Högwördige Presteoch Adelns magnar:
Ståndets magnar, iola. 6- Oxenstierna. 8taZne1iu,.
Pä WLlofliga.
Borgare- Pä Hederwarda BondeSkändet magnar:
Ständets magnar: 0. i- Lclrönberr. L.
Lriclon. k. 8.
Netsel.
Delta Betänkande blef, uppå derom gjord proposition till alia delar bifallit.
Föredrogs följande:
Utdrag af Protocollet, hällit hos Riksens Högloflig» Ständers Allmänna Besmarsoch Oeconomi»-Utflott den 12 September 1809. S. D. Föredrogs ett af Herr Capilainen och Riddaren af Kongl. Maj:ts Swards Orden Grefwe lVI.
Dolma till Högloflig» Ridderflapet och Adeln ingiswit och deriflän den i8:de sistledne Augusti till detta Utflott remitteradt Memorial, angäende yrkad rättighet till inqmarlering i Stäoerne äf rxen - Dm 4 Novsmber - wen för sädane tjenstgörande Militaire Personer som der innehafwa egne hus.
Dä Utftottet hade sig bekant, att ej mindre Högloflige Nidderftapet och Adeln, än de öfrige Respeclive Ständen till omedelbar granftning törelaglt frägan om inqwarteriug uti Städerne, och deröfwer rsdan ingått i pröfning, ansäg^ Utftottet sig icke för det närwarande kunna detta ämne upptaga, eller något utlätande öfwer detsamma meddela.
Uc supra.
Lx krotocollo Utffottets Secreterare. Hwad Utftottet i detta Prvtocol!s.U'drag ytkrädt, blef, pä derom gjord proposition tili alla delar gilladt.