Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 236, i anledn. af skiljaktiga beslut i frågan om Commissaricn Törnemans och Revisorn Nyströms bibehållande af sina löner vid Contoret för allmänna magasinsärendenas utredning.
Med afseende på de prejudicaler, som i reservationerna äro åberopade, anhåller jag alt detta betänk, malte få ytterligare hvila på bordet.
Uti denna anhållan instämde Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, och Hr von Hohenhausen, Mich.
Vid föredragning af Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskms d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 54, ang:de väckt fråga om sättet för båtsmans förskaffande till och från tjenslgöringsortcrne, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Hr Munck, Bror Gust. Reinh., och Hr Bildt, Knut. 428 Den 17 Mars e. m.
Föredrogs och bifölls Stals- samt Allm. Besv.-o.
Ekon.Utsk:ns d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 55, i anledn. af vackt fråga om förändring i sättet för fångars transporterande.
Vid förnyad föredragning lades till handlingarne Stals-samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns nedannämnde d. 15 dennes på bordet lagde mein.:
N:o 56, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 10; IST:o 57, i anledn. af återremiss ä utlåt.
N:o 17; N:o 58, i anledn. af återremiss å utlät.
N:o 24; N:o 60, med anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 25; N:o 61, i anledn. af återremiss å utlät.
N:o 26; N:o 62, i anledn. af återremiss ä utlåt.
N:o 30; N:o 63, i anledn. af återremiss ä utlåt.
N:o 31; N:o 64, i anledn. af återremiss å utlät.
N:o 33; N:o 65, i anledn. af återremiss ä utlät.
N:o 41; samt N:o 67, i anledn. af återremiss å utlåt.
Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., och Hr von Hohenhausen, Mich.
Silvius, ånyo på bordet Stats- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:ns d. 15 dennes första gången bordlagda utlåt.
N:o 68, i anledn. af väckt fråga om en normalskolas inrättande i Stockholm för fruntimmersundervisningen.
Föredrögs Stats-, samt Allmänna Besv.-o.
Ekon.Utskms d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 69, i anledn. af väckt fråga om anslag till Stockholms lyceum och realgymnasium.
Vid detta betänk, finnes ingen reservation, oeh måhända liar jag således orätt i min anmärkn., hvarföre jag öfverlemna!- åt R. o. Ad. att bedomina om de sammansatta Utsk:n hafva fullkomligt rätt i sitt utlåt.
Det förefaller mig nemi. besynnerligt, att Ständerue skola bevilja en gratification af 3,000 r:dr b:co åt en person, för det han inrättat en skola.
St. på det sättet skola belöna hvar och en, som söker sin utkomst på eli eller annat sätt, så vet jag icke hvar det egentligen skall stanna.
Har en sådan person utmärkt sig på ett eller annat sätt, så må han belönas, men jag kan icke finna, att Utsk:n upplyst, att detta här är förhållandet.
Då härför en tid sedan var fråga, om det sätt, som R.
St. ansågo sig böra tillstyrka i afseende pä undervisningsverkens ordnande, hörde jag ingalunda denna skola nämnas såsom en modellskola, då deremot den nya Elementarskolan såsom sådan förordades.
Till denna skola hafva R.
St. icke beviljat anslag till hela det belopp, Den 17 Mars e. m. m sora af K. M. begärdes.
Jag kan således icke finna något skäl att nu lemna någon gralificatin ät stiftaren af denna skola, om hvilken troligen ganska fä hafva någon kännedom.
Jag skulle derföre helst öhska afslag å betänkandet; men om R. o. Ad härtill icke skulle vilja samtycka, anhåller jag, att betänk, måtte återremitteras, på det att Utsk. mätte tillse, att R.
St. åtminstone måtte fä någon nytta af dessa 3000 r:dr, och alt della icke skall blifva endast'en förväntan. Utsk:n säga nemi.: ”att R.
St. derjemte skulle uttala den förväntan, att en fullständig berättelse, såväl om den i berörde lyceum följda läroinethod, som huruvida och i hvad män densamma må hafva vunnit framgång, mätte af Ramström till K,. M. ingifvas.”
Det synes mig besynnerligt, att R.
St. sjelfva icke äro säkra om någon framgång vunnits med det i skolan begagnade lärosätt, men att de ändock bevilja en belöning derför.
Åtminstone skulle jag anse, att villkoret för erhållande af dessa 3000 r:dr mätte vara att Ur Ramström skall aflägga en fullständig berättelse innan han får lyfta dessa penningar, så att åtminstone någonting måtte vinnas och Sländerne icke nöja sig med en blott förväntan.
Det är otvifvelaktig!, att den siste värde talarens anmärkning är mycket grundad, och jag tillstyrker för min del älerremiss af detta betänk., och i händelse Ulsk:n icke äro i tillfälle att upplysa hvilka fördelar, som Hr Ramströms skolinrättning medfört, Utskm då mätte förändra sitt utlåt, på det sätt, att de 3000 r:dr, som här äro i fråga, måtte lemnäs lill K. M:s nåd. disposition, för den händelse Hr Ramström kan inför K.
M. ådagalägga, att den af honom inrättade skola eller lyceum har haft den framgång, att K.
M. finner skäligt att lemna honom ifrågavar. gratilication.
Jag anser, att formen af det beslut, som Stats- och Ekon.Utskm här föreslagit R.
St. att fatta, icke är riktig.
Sverige är en monarkisk stat, i hvilken Konungen är styrande och icke R.
Jag tror icke det är rätt, att R.
St. företaga sig att på en gång besluta om anslagen och tillika disponera dem, utan att K.
M. dermed får någon befattning.
St. anse det billigt alt åt Adjuncten Ramström, som på ett ganska förtjenstfullt sätt förestått en skola först i Upsala och sedan i Stockholm, lemna en gratilication för de mödor, han egnat åt undervisningsverket, så skulle jag tro, att det rätta vore, att R.
St. öfverlemnade den summa, som R.
St. för honom tillstyrkt, till K. M:s nåd. disposition, att, i fall K. 51. genom anställd vederbörlig undersökning linner honom förtjent af den gratification, som R.
St. ansett lämplig, densamma må genom K. M:s nåd. försorg till Ramström utbetalas, pä sätt R.
St. föreslagit.
Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, hemställde H' Ex.
Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot Stats - 430 Den 17 Mars e. m. samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrns utlåt.
N:o 69 gjorde anmärkurr föranleda lill detsammas återremitterande.
Föredrogs och biföllos Slats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskrns nedannämnde d. 15 dennes på bordet lagde utlåt, och betänk.:
Nro 70, i anledn. af väckt fråga om låneanslag af Slaten för den s. k.
Billska skolan å Barnängen; N:o 71, angrde föreslagne åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården; och Nro 72, i anledn. af föreslagne åtgärder till beredande af lindring i de för Rikets landtförsvar utgående prestationer.
Vid föredragning af Stats- samt Allm. Besv.-o. Ekon.Utskrns d.
15 dennes pä bordet lagda utlät
Nro 73, i anledn. af väckte frågor om förändring i grunderne för planpenningars utgörande, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Frih. Hermelin, Äng.
Söderling, och IIr von Hartmansdorff, Aug.
Föredrogos och biföllos Stats- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskrns nedannämnde d. 15 dennes på bordet lagde utlåtrnr
Nro 74, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af skyldigheten för rust- och rotehållare, att förse ryttaren eller soldaten med torp; Nro 7 5, i anledn. af väckt motion om anställande af undersökning rörrde åtskillige rnslhållsnummers i Bjäre Härad af Christianstads län skyldighet att erlägga kronotionde; Nro 76, i anledn. af väckt motion om Ira och 2ra Lifgrenadier-regrternes befriande från garnisonstjenst i Malmö; Nro 77, i anledn. af väckt fråga om befrielse för boställshafvure att erlägga skifteskoslnader; Nro 78, i anledn. af väckte frågor om öppnande af åtskilliga nya postcommunicalioner; samt Nro 79, i anledn. af väckt fråga om indragning af ordinarie aflöningsauslagen för åtkillige postcontor.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrns d.
15 dennes på bordet lagda meni.
Nro 80, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt.
Nro 11, angrde väckt fråga om lindring i kronobrefbäringsskyldigheten.
Vid föredragning af Stals- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskrns d. 15 dennes på bordel lagda utlät.
Nro 81, i anledn. af erhål - Den 17 Mars e. ra. 431 len å(.erremiss af nllåt.
N:o 22, biföll R. o. Ad. sistnämnde af Utsk:n vidhällne ullätande.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsTJlsk:s d. 15 dennes på bordet lagda utlåt.
I\T:o 82, i anledn. af återreniiss å Ulslcs utlåt.
N:o 29 i fråga om hemmansägares å Gottland befriande från skyldigheten alt underhålla strandridareboställen.
Föredrogos oell lades till handlingarne Allni. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 15 dennes pä hordet lagde meni.:
N:o 131, i anledn. af återreniiss af Utsk:s betänk.
N:o lil, ang:de ifrågaställd förändring i förfaltningarne rör:de mått, mål oell vigt; samt N:o 132, i anledn. af återreniiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 99, rörrde ifrågaställd försäljning af Kronan tillhöriga, oanvändbara persedlar oell elfccter.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsles den 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 133, i anledn. af RiksShns beslut om betänk.
N:o 84, ang:de upphörandet af rättigheten alt använda Finska oell Åländska fartyg lill fraktfart från de norra länen.
Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 134, i anledn. af återreniiss af betänk.
N:o 109, ang:de presterskapets löneinkomster m. m. blef detta mein. ånyo bordlagdt, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Frih.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 15 dennes pä bordet lagda betänk.
N:o 135, i anledn. af väckt motion om revision af bergsförfaltningarne.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne protutdr. frän PresteSt. af d. 5, 7, 10, 11 och 12, från BorgareSt. af d. 7, 10, 11, 12 och 13, samt från BondeSt. af d. 5, 10, 12 och 17 dennes. H. 11. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 9 om aftonen. lii fidem protocolli, Albert Munck.
432 Den 26 Mars f. m.
Onsdagen den 26 Mars 1845.
Justerades 16 prot.uldr. för d. 17 dennes, deraf 5 för f. m' och 11 för e. m.
Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Const.- Utsk., efter N:o 2202, Hr Möllerhjelm, Axel; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 331, Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 10 och 17 dennes på bordet lagda utlät.
N:o 31, ang:de 2:ne Stånds återremisser å mern.
Jag kan icke neka till, att det är med en viss förundran, som jag har genomläst detta Const.Ulskis mern.
Const.Utsk. har beträdt en alldeles ny bana i sältet att tillvägabringa grundlagsförändringar.
Väl har jag på detta runi förut mången gäng hört ifrigt drifvas den satsen, alt när Const.-Utsk. hade framlagt ett förslag till grundlagsförändring, så ägde R.
St. icke rättighet alt förhindra dess livilande till nästa riksdag, utan endast att dervid göra de anmärkn:r i uppställningen, som de ansågo behötliga för att förbättra detsamma.
Den satsen gjorde sig gällande i 1834 års Const.- Utsk., åtminstone under sednare hälften af 1834 års riksdag.
Hvar och en som var närvarande vid den riksdagen påminner sig säkerligen de strider i detta fall, som på detta rum föreföllo. R. o. Ad. uttryckte då genom voteringar ständigt den åsigt, att när, rör:de en af Const.Utsk. framlagd fråga, RiksSt:n stannade i olika meningar, äfven om någon eller några af de meningarna innehöllo, alt den föVeslagna grundlagsförändringen vore obehöflig och onödig, äfven då votering uti förstärkt Utsk. skulle anställas.
Detta beslriddes af 1834 års Const.Utsk., men den satsen godkändes allmänneligen af RiksSt:n under åberopande af 56 §:s andra inom. 1840 års Const.Utsk. tolkade 56 § Reg.Form. på samma sätt, som 1834 års Ständer. 1840 års Const.Utsk. ansåg deras pligt vara att i första rummet söka sammanjemka de olika meningarne, och om oförenliga skiljaktigheter funnos, uppställa voteringspropos:r.
Detta sätt att behandla grundlagsfrågor godkändes äfven af 1840 års Ständer.
Här hafva vi nu ett nytt sätt att gå tillväga.
Const.Utsk. har afgifvit ett betänk., i afseende på hvilket tvenne Stånd hafva förklarat, att förändringen är oantaglig.
Här har Const.Utsk., i rak motsats emot 1834 års Const.Utsk., gått i från - Den 26 Mars f. ra. 433 frän sin tanka och förklarat, att när två Stånd ansett förslaget vara oantagligt, frågan borde förfalla, d. v. s. att de hafva så småningom kommit derhän, att behandla grundlagsfrågor på samma sätt, som vanliga lagfrågor.
Jag hemställer, om någonsin 56 § kan så tolkas.
Jag tror det icke och förmodar, alt 11. o. Ad. icke kan i detta afseende hafva så förändrade åsigler emot hvad li. o. Ad. mångfaldiga gånger förut yrkat, att detta Coust.Utsk:s förfarande skulle kunna vinna R. o. Ad:s bifall.
För min del yrkar jag återremiss af Const.Utsk:s betänk, med föreläggande för Utsk. att uppställa voter.propos. Frih.
Den siste värde talaren bar erinrat U. o. Ad. om tilldragelser i afseende på grundlagsfrågors behandling vid riksdägarne 1834 och 184(1. lian har förbigått tilldragelserna vid 1812 års riksdag, då grundlagsförändringar föreslogs, bearbetades, antogs af 11» St. oell af K.
M. prornulgerades såsom fastställd lag.
När man åsidosätter lag i ett fall, så går det lika bra ali göra det i ett annat, och alla de omständigheter, som blifvit åberopade ifrån 1834 och 1840 års riksdagar, äro icke annat un samma historia, men i andra termer och andra förhållanden.
Nu finnes i vår grundlag icke mer än en enda möjlighet all tillrättavisa eli Utsk., vare sig Const.Ulsk.eller något annat, som tillåter sig alt på grundlagsvidrig väg förfara, nemi. att tal männen i Stånden vägra propos.
På samma sätt är det med talmannen i Stånden.
Om de försöka att vägra propositioner på sidan om hvad grundlagen bjuder, så har lagen bestämt Coust.Utsk. att förklara, alt propos. skall framställas, hvarefter den icke får vägras.
Nu följer af sig sjelf, att om man vill beträda den banan, all behandla grundlagen huru som man önskar, sä finnes intet beqvämare, än all den ena gången låta grundlagsfrågorna förfalla, den andra gången tillstyrka, att de genast må bifallas, och alltsammans går lätt, om man har villiga talmän, sorn derpå göra propos., och riksstånd, som bifalla dem, samt gå lill K.
M. med tillstyrkande deraf, och slutligen Konungamakten, som jemväl bifaller de iler i grundlagsvidrig väg påbudna stadgauderna.
Nu finnes likväl i 56 § 1 mom.
Reg.F. löreskrifvet, att Utslcns betänk:n skola först i IliksStins plena framställas till antagande utan förändringar eller tillsatser.
Det ifrågavarande betänk.
N:o 31 är af beskaffenhet, alt jag hoppas Hr Gr. o.
Landtm., på den propos. jag nu kommer alt begära till bifall derå, mäste finna sig af grundlagen förhindrad alt den framställa'.
Jag får således nu begära alt Hr Gr. o.
Landtm, ville framställa propos. till bifall på Coust.Utsk:s meni.
N:o3l.
Jag bar likväl i förväg till prot. sagt, att jag förmodar Hr Gr. o. Landtm, skall finna sig förhindrad af grundlagen, att framställa en sådan propos.
Vid det nu föredrag na mern. af Const.Ulsk. finnes bifogade tvenne reservationer; uti dessa reservationer hafva flera ledamöter af Borgare- och BondeSt:n instämt.
Jag anser mig böra tillkännagifva, att äfven jag 8 11. 55 434 Den 26 Mars f. m. instämmer i dessa reservanters tankar.
Jag anser mig skyldig till stöd härför att upptaga det historiska af frågan.
Om man gar till förflutna riksdagars förhandlingar, så finnér man, att redan år lSlO ansågs det af vigt att göra ett tillägg uti 56 § Reg.F. Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med åberopande af de tlerfaldiga betänkm och utlål:n, hvilka igenfinnas uti förra riksdagars handlingar.
Jag anser dessutom, att andre talare härstädes kunna göra det mera fullständigt och inskränker mig blott till att fästa R. o. Adis uppmärksamhet på det sätt 1810 och 1812 års Const.Ulsk. betraktade frågan, och torde det vara mig tillåtet att uppläsa ett kort anförande i detta ämne.
Det är uppsatt af en berömd vetenskapsman vid Lunds universitet, och jag tror således, altman kan med full tillförlitlighet åberopa detsamma.
Det lyder sålunda: ”En särskild föreskrift, angide afgörande! af hvilande grundlagsfrågor, fann redan 1810 års Const.Ulsk. nödig, sedan Hr A. G.
Silfverstolpe derå fästat uppmärksamhet och afgifvit ett förslag, hufvudsakligen lika med det vid nu ifrågavar.
1815 års riksdag antagna.
Utsk. yttrar i mern. d. 16 Oct. 1810: ”Lika med Hr Silfverstolpe har Utsk. funnit, att om vid en grundlagsfrågas afgörande sådane förändringar eller tillsatser skulle o bestämdt vara tillåtne, hvilka, enligt 56 §, kunna af R.
St. öfver andra allmänna ämnen, då de för andra gången återkomma uti deras plena, beslutas, kunde lätteligen följden deraf blifva, alt ett gjordt och förberedt förslag till grundlagens förtydligande eller fullkomnande, igenom en sådan förändring, finge en ny och oväntad riktning, hvilken ej allenast för grundlagens bestånd kunde blifva vådelig, men hvilken snart nog skulle helt och hållet tillintetgöra de uti Rcg.F:s 81, 82 och 84 §§, till erhållande af en med mera mognad Förberedd granskning, innefattade stadganden.”
Men 2 Ständ afslogo, och 2 Stånd återremitterade vid 1812 års riksdag Const.Utsk:s hvilande förslag i ämnet.
Detta föranlät Utsk. vid samma riksdag att med nytt förslag inkomma, så mycket heldre, sorn de i delta afseende saknade föreskrifter utgöra en brist af vådlig egenskap för våra grundlagars bestånd.” I mern. d. 1 Aug. sistnämnde år heter det: ”Då alla Ståndens enhälliga röst är nödig till grundlagsstadgande, har Utsk. varit sorgfälligt att sä ställa formerna, att det yttersta beslutet, genom propos. ställd på ja eller nej, mätte kunna fattas.
Dertill fordrades, att all sammanjemkning af meningar, i fall de, vid pröfningen af det [örsta förslaget, skulle bos RiksSt:n blifva skiljaktige, borde föregå det definitiva beslutet, hvilket ej kunde innehålla annat än ett fullkomligt gillande eller ett rent afslag.
Utsk. har derföre trott, att denna jemkning borde ske vid samma riksdag, då frågan väckes och lägges på bordet, så att den till afgörande med ja och nej, vid den nästföljande, måtte vara fullkomligen beredd.
Den förstärkning af Const.Utsk., som till jernknings förrättande blifvit föreslagen, är således af en helt annan beskaffenhet än de nämnder, som för de andra Utsk:n i Reg.F. finnas föreskrifna.
En lika afgörande rätt, som de äga, kunde ej denna lillegnas, enär yttersta afgöranderätten i dessa frågor mäste tillhöra Stånden sjelfva, Den 20 Mars f. m. 435 hos hvilka allenast ett Stånds veto gör tillfyllest att hindra ett förslags antagande.
Deremot, om, efter Utsk:s försök att förena RiksSt:n till ett enahanda utlåt., sådant ej lyckades, borde ett medel finnas att genom omröstning per capita uppgöra ett sådant bestämdt förslag, som utan förändring kunde antagas eller förkastas.
På detta sätt har Ulsk. trott sig bereda alla möjliga tillfällen till frågornas granskning, meningarnes jemförande, sinnenas förening och frågans slutliga rediga framställning, så att ett bestämdt beslut mätte kunna fattas.”
I anledn. af det nu upplästa, anhåller jag att få tillägga:
Vid en föregående riksdag har man yrkat, att ett af Const.Ulsk. framlagdt förslag borde hvila, till besluts fattande vid en blifvande riksdag, äfven om alla fyra Stånden skulle finna förslaget oantagligt.
Nu återigen vill man gå till en annan ytterlighet.
Man vill påstå, alt om två Stånd gilla ett förslag, så skall samma förslag förfalla och undertryckas, utan att någon sammanjemkning ifrågasättes, icke ens i förstärkt Const.Utsk.
För min del kan jag icke antaga ett sådant sätt att tolka grundlagen.
Jag ser deruti ett bemödande alt lillbakahälla den utveckling, som såväl lagar som andra menskliga verk böra äga tillfälle att undergå.
Jag kan således, för min del, icke aunat än yrka återremiss för frågans grundlagsenliga behandling.
Ulsk. har haft tvåvägar alt välja på, nemi. den som Utsk. valt, och naturligtvis har det äfven varit en möjlighet för Utsk. att afslula detta mål med uppställande af voter.propos:r; men då man har att välja på tvenne åsigler, hvilka sins emellan äro stridiga, hvilket här är händelsen, nemi. alt förslaget antingen skall förfalla eller alt det skall genom votering i förstärkt Utsk. afgöras; så har det i min tanka varit rättast att rådfråga grundlagens anda.
Hedan vid 1809 års riksdag och allt igenom har den princip varit följd, att man icke vill en grundlagsförändring, sorn icke vore så befästad af ett allmänt tänkesätt, att den hade säkerhet alt tillvinna sig framtidens bifall.
Delta uttryckte 1809 års Const.Utsk. på det sättet, att ett mer än tillfälligt tänkesätt barde hafva gifvit sig tillkänna innan någon ändring i grundlagarne skulle äga rum.
Ett mer än tillfälligt tänkesätt fordrade naturligtvis, att 11.
St. skulle med välvilja omfatta ett förslag, gjordt vid hvilken riksdag som helst, och att således icke förslaget skulle anses för godt endast vid den riksdag, då det beslöts att hvila, utan äfven vid den, då det antogs att vara gällande.
Då nu två Ständ afslagit den fråga, hvarom mern.
N:o 31 handlar, så lärer man finna, att aagot så beskaffadt allmänt tänkesätt om nödvändigheten af denna förändring, som nyss blifvit nämndt, icke finnes; hvarförutan frågan icke synes vara af den vigt, att icke man kan uppskjuta ett grundlagsändringsförslag i detta ämne och äfven möjligen framställa det annorlunda än Utsk. gjort.
Denna betraktelse har föranledt mig alt inom Utsk. rösta för bifall till det förslag, som Utsk. har framställt.
Det innehåller tvenne morn., nemi. först en hemställan till de 436 Den 26 Mars f. m. tvenne Stånd, som förklarat förslaget oantagligt, att foga sig efter de andra Stånden, hvilken hemställan är gjord i öfverensstämmelse med ordalydelsen i 56 §, och sedermera Utskrs sats, alt, om R. o. Ad. och BondeSt. icke vil ja foga sig efter hvad Preste- och BorgareStm beslutat, så skulle delta förslag komma att förfalla.
I sammanhang med dessa mina åsigler föreställer jag mig, alt, om R. o. Ad. vidblifver sill beslut och lägger mern. lill handlingarna, man har lillfyllestgjorl hvad grundlagen föreskrifver.
— Att vänta sig i frågor rörule tillämpningen af 56 och 81 §§ Reg.F. en fullkomlig conseqvcns ifrån en riksdag till den andra hos auctoriteterna, vare sig hos Const.Uisk. eller hos RiksStm sjelfva, lärer icke vara möjligt, då, åtminstone efter min åsigt, dessa §§ äro i bestämd strid, och hela denna formfråga innehåller det mest obestämda, som jag känner uti vår grundlag.
Den omständighet, att den ifrågavar. § är så otydlig, att den kan tolkas på flere sätt, har också föranledt Const.Uisk. att hemställa till R.
St. att en förändring måtte i denna § äga rum, hvarigenom det blir möjligt att förlika den med 81 §, hvilken äfven handlar om grundlagsfrågor.
Detta får jag nämna såsom en ytterligare förklaring af den besynnerligheten, alt ett Const.Uisk. ena riksdagen icke härutinnan tänker alldeles lika med den andra riksdagens Utsk.
Saken i sig sjelf synes mig icke utur någon annan gifven princip böra behandlas, än den, att när en ändring skall och bör ske, den måste påkallas af elt allmänt tänkesätt och vara nödig och nyttig.
Sjelfva tecknet åter dertill, alt denna ändring är nyttig och nödig uppenbarar sig i det allmänna tänkesättet och yttrar sig med en större enighet, än att 2 Stånd stanna mot 2, äfven vid den riksdag då förslaget anlages att hvila.
Jag begärde ordet i anledn. af Frih. Hermelins yttrande, flan började med alt åberopa reservationerna vid detta betänk., i hvilket Borgare- och BondeSt. instämt.
Den värde talaren har likväl förmodligen icke läst dessa reservationer ifrån början till slut.
Eljest hade han troligen fästat sig vid de contradictioner, som der förekomma.
Reservationerna börja ganska riktigt med alt visa det olagliga i betänk:s hela uppställning, men det slutar med att tillstyrka votering i förstärkt Utsk. emellan det af dem yrkade lagliga alternativet, af alt förslaget skall hvila till afgörande vid nästa riksdag, och Ulsk:s förslag, att frågan måtte förfalla, hvilket kunde blifva resultatet äfven inom ett förstärkt Utsk., dä det kunde bero på en enda röst ibland det förstärkta Utsk:s voterande Herrar ledamöter, om grundlagen skulle följas eller åsidosättas.
Är nu frågan i sig sjelf olaglig, så är den också olaglig lill omröstning i förstärkt Const.Uisk. och detta bör då icke kunna komma i fråga.
Hr Lagerhjelm har sedermera anmärkt, att grunden för de stadganden, sora Const.- Utsk. vid 1809 års riksdag anlög, var, att ett mer än tillfälligt tänkesätt skulle föregå antagandet af en grundlagsförändring, och ali ett sådant allmänt tänkesätt icke skulle kunna vid första riksdagen frambringas.