Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Värvningstiden gäller minst 3 år och högst 12.
Värvas någon som är berusad återgår värvningen så vida han inte sedan han nyktrat till godkänner den.
Inga lösdrivare eller lättingar skall tålas.
De skall tas uti krigstjänst vid värvat regemente i sex år och vid indelt på obestämd tid.
Till krigstjänst tas betjänt eller dräng som efter rannsakning för olydnad, tredska, vårdslöshet och utsvävande levnad, där husbonden inte vill ha dem tillbaka.
Avskedad dräng som inte inom åtta dagar fått nytt arbete eller anmält sig hos vår befallningshavande.
Den som fifflat med sin ålder.
Soldat som inte efter sex veckor efter sitt avsked skaffat ny tjänst.
Utländsk hantverksgesäll som försummat att inom 12 dagar efter ankomsten till stad anmält sig hos åldermannen och antagit arbete.
Annars skall han efter åtta dagar lämna staden.
För svensk gesäll gäller att inom fjorton dagar inställa sig hos en mästare.
Dräng eller betjänt som av värvaren påträffas på krog eller gästgiveri där han inte har att göra.
Hantverksgesäll, dräng eller betjänt som för tredje resan blivit dömd och straffad för fylleri.
Försäljare av glas, stengods och porslin som inte har giltigt pass att få idka handel inom det länet.
Borgare eller hantverkare, som genom oskickligt leverne inte kan betala sin utskylder.
Krono- och stadsbetjänt har skyldighet att efterspana och angiva till krigstjänst förfallna personer.
Belöning betalas av regementet som får karlen.
Böter om man inte anmäler.
Vid värvning skall alltid ett tryckt formulär ifyllas och undertecknas av soldaten i närvaro av två vittnen.
Ett exemplar behåller soldaten och ett förvaras vid kompaniet.
Ingen värvad blir antagen förrän regementsfältskären gillat och godkänt honom.
Han får sedan svära trohet och lydnad åt konungen och riket genom föreskriven krigsmannaed.
Skulle någon göra sig oduglig t. ex. genom stympning straffas han med trettio par spö och skall ersätta legan.
Vägrar någon svära krigsmannaeden döms han till två varvs gatulopp i fredstid och fem varv i krigstid.
De som med hedrande bevis fått avsked vid 50 års ålder slipper att betala mantalspengar.
När mannen går i fält får hustrun och barnen halva brödkornet, även hela inkvartering om han kommenderas ifrån sin tjänstgöringsort.
Bär någon hugg och slag på officer eller Vår ämbetsman när han är stadd i värvningsärenden miste han livet.
Skulle han dräpa någon miste han först högra handen.
För försmädliga ord bötar han.
Tvingar en värvare någon med våld bötar han 16 skillingar och får fängelse på fästning ett år.
Kan han inte betala böterna förlängs fängelsetiden med 4 månader.
Är han officer eller
underofficer har han förverkat tjänsten.
Värvare får inte ge någon lös eller byta någon.
Officer blir degraderad under tre månader, manskap straffas med tre varv gatulopp.
Värvning för utländsk tjänst får inte ske, utan behörigt tillstånd.
Infinner inte värvad sig hämtas han.
Värvningstvister skall skyndsamt undersökas.
Är någon missnöjd med utslaget av ett tvistemål, överklagar han till Vår krigsexpedition, som finns i de flesta länen, inom 45 dagar.
Böter delas mellan angivaren och krigskassan.
I Pommern gäller särskilda bestämmelser vad gäller värvning och tvister.
Denna stadga skall varje värvare ha och den skall uppläsas från predikstolarna den första söndagen i augusti och för värvade trupper vid parader.
Detta gäller till den första juli.
Stockholms slott den 7 april 1802 GUSTAF ADOLPH
Formulär för Värvningsbevis, Regementskapitulation och Karlens avskedsbevis.
Kungörelse angående accis för tobaksstjälkar, som i riket införas; Stockholm den 7 maj 1802 Tullavgift skall betalas även för tobaksstjälkar med 1 runstycke per skålpund.
Stockholm den 7 maj 1802.
J LILIENCRANTS
Kungörelse angående den tid som hädanefter bör iakttagas i avseende på besvärs anförande i skjutsnings frågor; Stockholm den 13 maj 1802 Besvär över Befallningshavarens utslag i skjutsningsfrågor skall anmälas till Kammarkollegium inom 60 dagar i Sverige och 90 dagar i Finland.
Stockholm den 13 maj 1802.
LAGERHEIM, LÖNBERG, WANBERG
Kungörelse angående vad iakttagas bör när kaffebönor utöver 50 skålpund från stapelstad till andra städer transporteras; Stockholm den 19 juli 1802 Med anledning av att kaffe blivit tillåtet förordnas att kaffe med en vikt av 50 skålpund och över skall tullas vid transport från stapelstad till andra städer.
Det skall gälla lika som för tobak, rom, vin och arrak för att undvika lurendrejeri och tullförsnillning.
Stockholm den 19 juli 1802 J LILIENCRANTS
Kungörelse angående åtskilliga tullfriheters upphörande, samt en likhet i accisberäkningen för vissa sädesslag; Stockholm den 26 juli 1802.
Vissa näringar har för att befrämja tillväxt och förkovran varit befriat från tull.
Då nu åsyftat ändamål blivit uppfyllt anser sig Kronan ha rätt att ta ut sin rättmätiga del av vinsten.
Sill, som fångats med egen not och eget folk, samt silltran kommer i fortsättningen att tullas.
Detsamma gäller inrikes tillverkat papper, lin och rovolja.
Havre och ärter skall tullas både i Stockholm och andra städer.
Husbehovsavgiften och bakugnspengarna när det gäller mjöl och spannmål av vete och råg beräknas till 1 skilling och 4 runstycken tunnan.
Korn för bryggning skall betalas med 2 skillingar 6 runstycken tunnan.
Dessa avgifter skall tillfalla Kronan.
Stockholm den 26 juli 1802.
Kungörelse angående lindring i tullen för vit nättelduk, när den för kattunstryckeriernas behov används; Stockholm den 2 augusti 1802.
Lindring i tulltaxan för vit nättelduk som används i kattunstryckerier.
Taxan blir densamma som för vita kattuner och bomullslärfter som införs från andra orter än Ostindien.
När nättelduk som används för tryckning förtullas mäts stycket, tullstämpel och kvitto erhålles.
Vid tryckningen skall ägaren till tryckeriet och arbetarens namn samt årtalet påtryckas i varje ände av varje stycke.
Förteckning lämnas till Hallrätten och då skall också tullavgiften tas med.
Mästaren och arbetaren skall med livlig ed inför Hallrätten styrka att nättelduken kommit vit till tryckeriet.
Början och slutet av stycket med påskriften avklippes och behålles i Hallrätten.
Då ersättning sökes för tullen jämförs med Hallrättens uppgifter.
Stockholm den 2 augusti 1802.
Förordning hur med börd och lösen av krono till skatte köpta rusthåll förhållas må; Stockholm den 19 augusti 1802.
Skilda sätt har funnits att bedöma lösningsrätt för rusthållsdelar som varit krono men genom skatteköp blivit innehavarens enskilda egendom.
En del har sett skatteköpet enbart som en förbättring, andra som en förvandling av hemmanets natur.
Det som gäller är att åbon endast äger rustningsrätt, men jorden är kronans.
Barn och efterkommande kan inte ärva.
Stockholms slott den 19 augusti 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående den tid, inom vilken kronans fordringar hos enskilda, och enskilda hos kronan bör krävas och till betalning uppgivas; Stockholm 19 augusti 1802.
Fordringar mellan enskilda personer och kronan eller tvärtom skall ha en preskriptionstid på 10 år.
För senare fordringar 20 år.
Kungörelse angående brännvinsbränningens utövande från den 1 oktober till den 1 därpå följande juni; Stockholm den 31 augusti 1802.
På grund av den förmånliga skörd, som den Högste behagat hugna riket med gäller den stadga från år 1800 angående brännvinsbränning på landet och i städer.
Stadgan gäller från 1 oktober till 15 juni nästa år.
Stockholms slott den 311 augusti 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående arrendet av Rikets sjö, gräns och landtullar med acciserna; Drottningholm den 31 augusti 1802 Trots varningar och förbud pågår lurendrejeri och tullförsnillningar, vilket skadar Våra näringar i synnerhet slöjderna.
Rikets redbarheter drages ur landet till utlänningens vällevnad.
Vi vill därför ställa rikets sjögräns och landtullar med acciserna under arrende.
Enskilda personer får deltaga med 3 / 4.
För kronans säkerhet kommer aktier á 200 riksdaler styck att säljas som en prenumerationssumma.
Både kronan och de enskilda skall vara representerade vid styrelsen för verket.
Drottningholms slott den 31 augusti 1802.
Förbud, mot nyttjandet av några med ovanlig inrättning försedda brännvinsredskap; Drottningholm den 21 september 1802.
Förbud att använda några nymodiga brännvinspannor, som till rymd håller sig inom lagens ram, men som kan tillverka betydligt större mängd brännvin.
Detta med anledning av den generösare brännvinsstadgan av år 1800.
De tar mer spannmål till samma avgift som andra och förorsakar förlust för kronan.
Den som använder dem pliktar 50 riksdaler och förlorar pannan.
Inom 90 dagar skall de pannor som finns sändas utomlands eller förstöras.
Drottningholms slott den 21 september GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående bevillnings beränknande av de på Kongl Nummerlotteriet utfallande vinster; Stockholm den 22 september 1802 För alla vinster i penninglotteriet som överstiger 50 riksdaler betalas en avgift på 6 %, vilken summa avräknas från vinsten.
Stockholm den 22 september 1802 EHRENHOFF, ROESENBLAD, GYLLENBORG
Stadga och reglemente för en diskontoinrättning med banco specie i staden Göteborg, på 15 års tid, med fond av enskilda delägare; Stockholm 13 oktober 1802 Då det nu är tillåtet att ha privata associationer med särskilda öppna diskontinrättningar i avlägsna och folkrika städer har handelssocieteten i Göteborg i underdånighet anhållit att få öppna sådan bank.
Tillståndet gäller 15 år.
Denna fond kommer att bestå av 200.000 riksdaler i verksilver, utländskt silvermynt och avlysta svenska silvermyntsorter.
Andelar får lösas under 5 dagar 1803 i Stockholm och Göteborg.
Förvaltningen av detta diskontokontor ställes under tre i Göteborgs stad bofasta, redbara och i bolaget deltagande män.
De skall väljas med slutna sedlar.
De sitter bara tre år.
1 / 3 av verkets vinst som överstiger 7 % tillfaller banken, sedan direktionen och betjäningen avlönats.
Direktionen får till enskilda personer låna ut högst 500 riksdaler.
Låneräntan blir 1 / 2 % varje månad och lånetiden blir sex månader.
Lån som inte betalts 8 dagar efter förfallodagen lagförs.
Direktionen skall vinnlägga sig om att för verket nyttja säkra och brandfria förvaringsrum.
Huvudboken skall föras efter bancostil och genast renskrivas.
Revisorerna sammanträder den 1 februari.
Den 14 februari sammanträder Bolaget i Malmö.
De skall yttra sig över revisorernas eventuella anmärkningar och välja direktion och revisorer till nästa år.
Efter slutad bolagsstämma fastställs aktieutdelningen och bankens andel av vinsten.
Stockholms slott den 15 februari 1803 GUSTAF ADOLPH
Förordning angående realisation av Riksgäldssedlar samt vad i anledning därav iakttagas bör; Stockholm den 4 november 1802.
Av alla de bekymmer som mött oss i Vår regerings början har inget varit så svårt som oredan i Rikets Penning- och Myntväsende.
Detta har skadliga inverkningar på Stats- och Riksgäldsverken och alla Näringar och Rörelser.
Vid senaste Riksdagen var detta det viktigaste ärendet.
Vi beslöt att införa en förmögenhetsavgift.
Rikets Ständers Bank skulle då få en realisationsfond i silver av 4 ½ miljon riksdaler specie, en Riksgälds sedelstock på 10 miljoner riksdaler.
Detta har inte kunnat ske trots god skörd och att vi lyckats sälja mycket utomlands.
Alltså har våra bekymmer ökat.
Vårt beslut är nu att realisera riksgäldssedlarna med ett avdrag av 1 / 3.
1803 upphör Riksgäldssedlarnas tillverkning och de som önskar omsätta eller realisera sina sedlar skall insätta dem i Riksgäldskontoret som för över dem till Rikets Ständers Bank.
Banken kommer vid realisationen utge sedlar på sexton- tolv och åtta skilling.
Då det saknas skiljemynt har Vi beslutat att utge fyra kopparmynt, hel skillingstycke, halv skillingstycke, fjärdedels skillingstycke och tolftedels eller runstycke.
Ifrån realisationsdagen skall all betalning, löner och taxor räknas i banco specie.
Vi hoppas att Vårt beslut i detta viktiga ämne skall ha samma verkan som när konung Gustaf III företog sin realisation 1777.
Stockholms slott den 4 november 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse med anmaning till de enskilda parter, som i Kongl Kollegio har anhängiga oavgjorda mål, att inom viss tid tillkännagiva, hur de åstunda de anförda besvären eller gjorda ansökningarna fullfölja, och slut däri erhålla; Stockholm den 26 november 1802 Då det Gamla Kungshuset på Riddarholmen i Stockholm brunnit och Kammarkollegium hade lokaler i huset kan man befara att en del handlingar blivit förstörda.
De som vet att de ha oavgjorda mål uppmanas att inom natt och år anmäla sig hos Landshövdingen.
Den som inte hörs av inom tiden får sina mål förfallna.
Stockholm den 26 november 1802 SAMUEL af UGGLAS
Kungörelse angående frihet från passtagande och dubbel sjötull för salt, som vid inrikes transporter ej överstiger tre tunnor; Stockholm den 2 december 1802.
Salt får föras från stapelstad till annan utan påskrift i tullen om måttet inte överskrider 3 tunnor.
Stockholm den 2 december 1802.
Kungörelse angående gärningsmäns antagande på landet; Stockholm den 14 december 1802.
Allmogen i Gävleborgs och Västerbottens län har ansökt att få anställa andra hantverkare som sockengärningsmän än skräddare, skomakare och smeder.
Glasmästare på landet får arbeta åt de lantmän som önska deras arbete.
Glasmästare i städerna får arbeta både i städer och på landet.
Murare får antas som gärningsmän om Häradsrätten prövat behovet.
Garvare får verka på landet, där var ock en kan bereda sina skinn.
De får inte konkurrera med lädergarverierna i staden, där de tillhör skrået och är en borgerlig rörelse.
Snickare och hjulmakare tillåts inte bli gärningsmän på landet, då man menar att allmogen skall kunna förrätta sådana sysslor själva.
Stockholm den 14 december 1802.
J LILIENCRANTS, SAMUEL af UGGLAS
§ 106.
1809: Finner Utskottet af desse Protocoll, at någon Stats-Minister, Stats-Råd, Hof-Cantzlern, Stats-Secreterare eller annan Ledamot af Stats-Rådet, eller den Embetsman, som i Commando-mål, Konungen råd gifwit, uppenbarligen handlat emot denna Regerings-Forms tydliga föreskrift, eller tilstyrkt någon öfwerträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit at göra föreställningar emot sådane öfwerträdelser, eller dem wållat och befrämjat genom upsåtligt fördöljande af någon uplysning, då äge Constitutions-Utskottet at ställa en sådan under tiltal af Justitiä-Ombudsmannen inför Riks-Rätten, hwaruti, i stället för Stats-Råd, fyra de äldste Justitiä-Råd, twänne af Frelse och twänne af Ofrelse Stånd, i dessa fall komma at säte taga, och gånge härmed som i 101. och 102.
om tiltal emot Högsta Domstolen föreskrifwes.
Denna domstol, som riksrätt kallas, skall i sådant fall bestå av presidenten uti Konungens och rikets Svea hovrätt, vilken däruti före ordet, presidenterna uti alla rikets kollegier, vid tilltal emot högsta domstolen fyra de äldsta regeringsråd, men, när regeringsrätten är tilltalad, fyra de äldsta justitieråd, ävensom, i båda fallen, högste befälhavaren över de i huvudstaden tjänstgörande trupper, högste närvarande befälhavaren för den vid huvudstaden förlagda delen av flottan, tvenne de äldsta råd i Svea hovrätt och det äldsta råd i varje av rikets kollegier.
Då justitiekansleren, justitieombudsmannen eller militieombudsmannen finner sig befogad att högsta domstolen samfällt eller särskilda dess ledamöter inför riksrätten tilltala, eller justitiekansleren eller justitieombudsmannen att regeringsrätten samfällt eller särskilda dess ledamöter under sådant tilltal ställa, äske han hos presidenten i Konungens och rikets Svea hovrätt, såsom riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas.
Presidenten i hovrätten foge därefter anstalt om riksrättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ordning behandla.
Skulle emot förmodan han detta underlåta, eller någon av de övrige förenämnde ämbetsmän undandraga sig att uti riksrätten deltaga, stånde de, för en sådan uppsåtlig försummelse av deras ämbetsplikt, till lagligt ansvar.
Hava en eller flere av riksrättens ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon av dem laga jäv, vare ändock rätten domför, om tolv däruti sitta.
Är presidenten i hovrätten av laga förfall eller jäv hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjänst varande presidenten.
Denna domstol äge, sedan rannsakningen fulländad är, och domen efter lag fälld, att densamma för öppna dörrar avkunna.
Wid hwarje Riksdag skola Riksens Ständer wälja Tolf Ledamöter af hwartdera Ståndet till en Nämnd, som äge att dömma, huruwida Högsta Domstolens samtelige Ledamöter gjort sig förtjente, att i deras wigtiga kall bibehållas, eller om wisse af dem, utan bewisligen begångna fel och brott, hwarom föregående §.
I den ordning, 69. och 97.
föreskrifwa, röste samtelige Ledamöterne, man för man, och icke Ståndswis, med slutna Sedlar, öfwer den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens Ledamöter?
Beswaras derefter denna frågan enhälligt eller af de flesta rösterna med Nej, blifwe då Högsta Domstolens samtelige Ledamöter bibehållne.
Då Justitie-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitie-Stats-Ministern och Twå Stats-Råd, Twå af Högsta Domstolens Ledamöter dem öfwerwara, med den skyldighet att till protokollet sig yttra, som 9 § föreskrifwer.
1809: Konung ware myndig, då Han Tjuguet år fylt.
§ 98.
Stadgandet om statsrådens rätt att övervara alla ärenden i statsrådet flyttades med 1918 års grundlagsändring från § 5 till § 6.
Stadgandet om statsministern ingick ursprungligen i § 5 men överflyttades med 1918 års grundlagsändring till § 6.
Denna Regerings-Form samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfwas, utan genom Konungens och twå Lagtima Riksdagars beslut.
Riksdagens beslut i Grundlagsfråga, wäckt af Konungen, skall hos Honom anmälas, på sätt Riksdags-Ordningen föreskrifwer.
Antager Riksdagen ett inom densamma wäckt grundlagsförslag, skall beslutet derom Konungen underställas.
Beskylles riksdagsman för grov missgärning, må han ej i häkte kunna inmanas förr än, efter anställd rannsakning, domaren sådant skäligt prövat, så vida han ej å bar gärning funnen varder; dock gälle, om han, efter domstols kallelse, sig ej inställer, vad allmänna lagen i ty fall stadgar.
Ej må riksdagsman i andra fall, än som i denna och nästföregående § sagda äro, sin frihet berövas.
Konungen äger att allena styra riket på det sätt, denna regeringsform föreskriver; inhämte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse och råd av ett statsråd, vartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade, infödde svenske medborgare.
Konung vare myndig vid fyllda aderton år.
Lag samma vare för den till tronföljden närmast berättigade prins och den af hans bröstarfvingar, som efter honom är till tronen närmast berättigad.
Stadgandet om naturalisation flyttades med 1909 års grundlagsändring från § 28 till § 33.
1809: Skulle den olycka tima, at hela Konungahuset, inom hwilket Arfsrätten til Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förwalte äfwen Stats-Rådet Regeringen med Konungslig magt och myndighet, intil des Riksens Ständer hinna sammankomma.
Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena wäckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfwerlemnas till behörigt Utskott, som äge, att dem utreda och deröfwer sig yttra.
Utskottens Förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser.
Göras derwid i Ståndens Plena sådane anmärkningar som hindra antagandet, erhålle Utskottet del af desse Anmärkningar, för att derefter Förslagen ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredt Förslag till Stånden återkommer, då äge de makt, att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta.
Göras i Riksens Ständers Plena icke några Anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande; hwile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hwaröfwer först wid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75.
Göras åter i Riks-Ståndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar; blifwe de, hwilka hwarje Riks-Stånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänwisade.
Utskottet åligge då, att samtelige Riks-Ståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks-Ståndens behandlande anmäla.
1: o. Ingen förändring av rikets vapen eller flagga må göras utan riksdagens samtycke.
1809: De uti denna Regerings-Form bestämda nya Embeten, Stats-Ministrarnes, Stats-Rådens och Justitiä-Rådens, skola upföras i Rikets Stat och må icke af någon tillika med andra Civila Embeten beklädas.
De twänne Stats-Ministrarne innehafwe Rikets Högsta wärdigheter.
Stadgandet om upplösning flyttades med 1949 års grundlagsändring från § 109 till § 108.
§ 110.
1809: Ingen Riksdagsman må kunna under tiltal ställas eller sin frihet beröfwas för des gärningar och yttranden uti Riks-Stånden eller något Riksens Ständers Utskott, utan at det Stånd, til hwilket han hörer, sådant tilllåtit genom et uttryckligt Beslut, deruti Fem sjettedelar af Ståndets wid omröstningen in Pleno tilstädeswarande Ledamöter instämt.
Ej eller skal någon Riksdagsman kunna förwisas från den ort, der Riksdag hålles.
Frågor härom må i riksdagens kamrar kunna väckas och skola, sedan vederbörande utskott däröver blivit hört, av riksdagen avgöras.
Konung vare myndig vid ålder som i allmänhet är i lag stadgad.
Konungen vare ock obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärarebefattningar vid universiteterna, de teologiska läraretjänsterna likväl undantagna, såsom ock till lärare- och andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, ävensom till läkarebefattningar, kalla och befordra även utländske män och kvinnor av utmärkt förtjänst, de där den rena evangeliska läran bekänna.
De kallas Justitie-Råd och utgöra Konungens högsta Domstol.
Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, varom i 106 och 107 §§ vidare stadgas, ovillkorligen till protokollet sina meningar yttra och förklara.
§ 53.
1809: Riksens Ständer wälje genast, sedan Riksdagen blifwit öpnad, de Utskott, hwilka skola Ärenderne bereda.
Lagtima riksdag skall för ärendenas beredning tillsätta dessa utskott: ett konstitutionsutskott, ett statsutskott, ett bevillningsutskott, ett bankoutskott, två lagutskott samt ett jordbruksutskott med den sammansättning och de uppgifter, som i riksdagsordningen bestämmas.
Dessutom böra, för oförsedda händelser, twenne serskilda tillräckliga summor anslås, och till utbetalning å Riksens Ständers Riksgälds-Contor anwisas; den ena att wara tillgänglig, då Konungen, till Rikets förswar eller andra högst wigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Stats-Rådets tankar deröfwer blifwit inhemtade, finner den wara oundwikligen nödig; den andra, att, wid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Han Stats-Rådet in pleno hört och Riksens Ständer sammankallat.
Will Konungen utom Swerige och Norrige resa, meddele Han Stats-Rådet in Pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfwer, på sätt 9 § omtalar.
Besluter Konungen derefter sådan resa och den werkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfwe den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken wistas, utan föres Riksstyrelsen under Konungens frånwaro, i Hans namn, af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om Han uppnått den ålder, som i 41 § sägs.
Han styre såsom Regent med all Konungslig makt och myndighet, enligt denna Regerings-Form; dock må Han ej Adeligt stånd och wärdighet förläna, eller till Grefligt och Friherrligt stånd upphöja, eller Riddarewärdighet utdela; äfwensom alla lediga förtroende-sysslor endast tills widare kunna förwaltas af dem, som Regenten dertill förordnar.
Finnes ej till thronföljden berättigad Prins, eller har den dertill närmast berättigade ej uppnått den i 41 § för myndighet stadgade ålder, eller är han af sjukdom eller af wistande utom Swerige och Norrige hindrad att Riksstyrelsen öfwertaga, före Stats-Rådet styrelsen med samma makt som Regent.
Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än Tolf månader ur Riket blifwer, derom warder i 91 § stadgadt.
1909: Vill Konungen utrikes resa, meddele Han statsrådet in pleno denna Sin föresats och inhämte dess tankar däröfver, på sätt 9 § omtalar.