Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sammanhang med hvad jag nu haft äran yttra får jag nu anhålla hos Hr Gr. o. Landtm, och R. o. Ad. att mig mätte tillåtas ånyo uptaga en del af den motion som jag vid förra Riksdagen väckt, och sorn jag anser mig hafva rättighet att nu uptaga, lill följd deraf, att det då hvilande representationsförslaget har fallit.
Denna del af motionen, som jag 1111 anhåller att få upläsa, är helt kort och lyder sålunda: ”Jag får föreslå alt R. o.
Ad. behagade åt Riddarh.Utsk. updraga ali till Ståndet inkomma med förslag till de ändringar och tillägg i nu gällande Riddarh.Ordn., som utan alt en mera omfattande ändring i Riksd.Ordn. förutsättes kunde anses ändamålsenliga.” Jag vet icke om Hr Grm o. Landtm, och R. o.
Ad tillåter att denna min motion remitteras till Riddarh.Utsk., såsom en anmärkning vid Gr. af Ugglas motion; men ifall det icke anses lämpligt att nu taga de båda motionerna under öfverläggning, så anhåller jag att milt förslag måtte såsom serskild motion lill Riddarh.Utsk. remitteras.
Med den siste värde talaren delar jag icke den öfvertygelseo att del nyligen här på detta rum afgjorda hvilande representationsförslaget afslogs af R. o.
Ad. af det skäl att R. o. Ad. hufvudsakligen önskade bibehålla sin sjelfständighet.
Jag känner åtminstone ganska många af dem, som röstade emot förslaget, hvilka icke hade delta motiv för sitt beslut.
Men jag tror likväl att del skall finnas en stor majoritet inom delta hus, som röstar emot ett förslag att ändra R. o. Ad:s representation, på sätt Gr. af Ugglas föreslagit, om ett sådant förslag icke tillika år föranledt af eli representationsförslag i större skala, d. v. s. ett sådant, som förändrar äfven de öfriga Ståndens representationssätt.
Denna fråga har varit väckt, om jag minnes rätt, tvenne gånger förut, och alt dämma eflei den ringa sympati den då erhöll, så skulle jag hafva anledn. förmoda att Gr. af Ugglas icke heller nu vinner något synnerligt medhåll hos R. o. Ad.
För min del får jag bekänna alt jag icke kan bifalla någon förändring i R. o. Ad:s representationssätt 44 Li en i mars e. m. ulan i saluiijanhang med en mera vidsträckt representationsförändring inom alla fyra Stånden.
Jag anser att då det är fråga om att remittera denna motion och få den utredd af Riddarh.Utsk., det icke vore öfverensstämmande med det afseende man bör göra på R. o. Ad:s dyrbara tid att nu vid detta tillfälle uptaga och granska detta förslag i sin helhet.
Jag vill blott hemställa huruvida Gr. af Ugglas förslag icke snarare än att kallas en förändring i Riddarh.- Ordn. är en fråga, som nödvändigt måste behandlas af alla 4 RiksSt:n, innan den kan anses vara i det skick att man derå kan begära K. M:s Nåd. sanction, ty mig förefaller som om Hr Grins motion innefattade en inskränkning, en modifikation i alla R. o. Ad:s leda möters rätt att vara sjelfskrifna representanter.
Detta är således en privilegii fråga och jag tror att denna förändring icke kan blifva gällande utan att vara bifallen af alla 4 Stånden och af K. M. sanctionerad.
Detta är det inkast, som jag för tillfället anser böra göras emot Hr Gr. af Ugglas motion.
För min del har jag ingenting emot att frågan kommer att utredas af Riddarh.Utsk., men jag skulle tro, att det varit rigligare att begära remiss deraf till ett annat Utsk., hvarigenom de öfriga Stånden äfven fått deltaga i frågans behandling.
Jag anhåller icke om propos. på vägran af remiss, men jag vill taga mig friheten att fästa R. o. Adis upmärksamhet på att det verkligen är ett ingrepp i R. o.
Adis privilegier, som här är i fråga.
Cederström, Rudolfi Den af Gr.
Ugglas i detta ämne föredragna motion äfvensom de dermed sammanhängande omständigheter förete, såsom jag tror, åtskilliga undransvärda, åtskilliga andra och goda, sidor; jemte det att den, efter milt förmenande innefattar några mindre antagliga beståndsdelar.
Vid föredragning af det sednast afgjorda representationsförslaget, hörde vi den ädle
Grin hålla ett vältaligt föredrag lill försvar för samma förslag, men redan innan han lemnade sin talareplats, hörde vi honom afstyrka nämnde förslags antagande, hvilket^ afstyrktes på den grund, att icke någon valordning vore upgjord; hvilken förmenta brist likväl efter andras tanka icke kunde eller borde utöfva något vigtigt inflytande på frågans utgång hos oss, enär Preste- och BondeStånden hade redan afgjort förslagets öde vid innevarande Riksdag.
Knappast hade det hvilande förslaget fallit, förrän den ädle Grin företog sig att föreslå för Ståndet, det ny valordning måtte upgöras, byggd, önskade motionären, på liknande hufvudgrunder med de, hvilka i det sednast förkastade representationsförslaget åsyftades.
Med denna ovanliga procedur finnes väl knappast någonting annat jemförligt, än hvad i Grekiska mylhologien förekommer, huruledes den yppersta ibland Olympens Gudar Zevs, eller som han af Romarne benämndes Jupiter Tonans förfor, efter att hafva blifvit oroad af en spådom alt hans första gemål Melis skulle nedkomma med ett barn, hvilket skulle växa dess fader öfver hnfvudet.
Han tog då, —■ relata refero, et horreseo referens, — det parti, att upsluka denna sin älskade maka, Melis.
Någon kort tid derefter sprängdes hans hufvud och Minerva framgick derur i full rustning.
Den 1 Mars e. m, 45 På samma sålt har Gr. af Ugglas, sedan han förut delat åsigter roed dem, som framlagt det hvilande representationsförslaget, hasth bidragit att detsamma upsluka, och strax! derefter framträder ur Hr Gr:ns hufvud fullrustad en dotter af förslaget, med eli väl scanderadt klassiskt måtto på sina läppar, om också icke på Grekiska, dock på Latin: ”gutta cavat lapidem, non vi sed saepe cadendo.”
Detta uttrycker tillräckligt den stolta tillförsigt, hvarmed Hr Gr:n förmodar, att en god saks inneboende styrka icke skall svika.
Denna tillförsigt har otvifvelaktigt sin goda sida och i denna tro på det sednast hvilande förslagets inneboende värde, instämmer jag med Gr:n samt hoppas gerna, att det goda och nyttiga slutligen skall segra: men denna seger vinnes icke så lätt, som Hr Gr:n förmodar.
Om jag derutinnan hyser någon tvekan, så må det ursäktas mig, derföre att jag ej blott interresserat mig, men äfven kämpat för nyssnämnde förslag, då Hr Gr:n deremot bar först lofordat men derpå förkastat det.
Jag öfvergår nu till de sidor af Hr Gr:ns förslag, dem jag ansett mindre antagliga, till en pröfning nemi. af den nya Minervas beskaffenhet; jag menar de framlagde valgrundernas beskaffenhet i sina serskilda beståndsdelar.
Jag kan dervid icke gilla, att Gr:n blott vill öfverlemna valen åt capita inom R. o. Ad., så framt de innehafva de qvalifikationer, hvilka Hr Gr:n anser lämpliga.
Först när hufvudmannen saknade dessa qvalifikationer, skulle ät temannens rätt inträda.
Sådant skulle i min tanka innebära en serdeles stor inskränkning uti riddersmännens nu varande rättigheter.
Det hvilande förslaget var i sådant hänseende mera liberalt.
Om det hos oss funnes majorater, om hufvudmännens hela upfostran vore här, likasom i England, rigtad pä förvärfvandet af statsmanna-bildning och kunskaper för det offentliga lifvet, så skulle det gifva oss en viss garanti för rigtigheten af Gr. af Ugglas förslag; men så är det icke här i Sverige.
Här är den yngste ättemannen ofta lika så väl som den äldste,på enahanda sätt qvalificerad i afseende på vårdad upfostran och sjelfständig lefnadsställning; sjelfva hufvudmannen kan härutinnan stundom vara den minst väl lottade i hela sin ätt.
Borde då, på sätt Gr:n föreslagit, ett minimum af velande och egande hos hufvudmannen vara tillräckligt, för att utestänga hans talrika och kanske bättre qvalificerade ättemän ifrån att deltaga i valen?
Gr. af Ugglas torde svara, att de kunna ju väljas; men det är och blir en stor skillnad, ty det är icke nog med att kunna väljas, när man ej får vara med om alt välja; det blefve i alla fall en ganska svag ersättning åt ältemänuen.
För det andra synes icke heller den fördelning af distriklerna, som Hr Grin föreslagit, vara tillfredsställande.
För att nu icke falla i för stor vidlyftighet medelst en utförligare kritik häraf, anhåller jag att få, såsom egen tanka, uptaga det amendement, som Hr Nils Tersmeden upläste vid det tillfälle, då det var fråga om att uptaga till pröfning Riddarh.Utsk:s vid denne
Riksdag ingifna förslag till en valordning för R. o. Ad.
Lika med Hr Tersmeden, finner jag Riddarh.Utskis förslag icke i detta hänseende tillfredsställande; men håller likväl Riddarh.Utsk. all räkning för den beredvillighet och 46
Den 1 Mars e. m. skyndsamhet, hvarmed Ulsk. sökte upfylla hvad Utsk. genom R. o. Ad:s beslut fick sig ålagdt; och jag tror tillika att Riddarh.Ulsk. gjorde R. o. Ad. en verklig tjenst genom framläggande af den uti Betänk, införda tabellen på antalet af Adelsmän inom hvarje län.
Sådant är alltid en faktisk kunskap som för frågans bedömande är af värde; men för min del, ogillar jag helt och hållet att Utsk. icke velat insätta några qvalifikationer för de Adelsmän, hvilka valrältigbelen skulle tillkomma.
Det är en af de mest öfverklagade olägenheterna af Adelns representation, att detta Stånd icke genom några sådana bestämmelser gifvit sina MedStånd och fäderneslandet någon garanti för det framtida värdet af sin politiska existens. R. o. Ad. torde tillåta mig alt upläsa det förslag, som jag nu har uptagit såsom milt eget, och som ursprungl. af Hr Tersmeden är afgifvet.
Jag har deruti endast gjort tvenne obetydliga modifikationer och får •tillika tillkännagifva ali detsamma temligen nära öfverenSstämmer med det förslag (ill valordning som Riddarh.Ulsk. vid 1850 års Riksdag afgaf, och med hvars pröfning man dä ansåg böra anstå, intill dess det hvilande representationsförslaget blifvit afgjordt.
Mill valordriingsförslag lyder sålunda:
Falrätt tillkommer hvarje adelig hufvud- eller ättemän, hvilken opnätt 21 års ålder, upfyller de i 18 § Riksd.Ordn. för öfrigt föreskrifue qvalfikationer, samt antingen undergått embets-, officerseller gradualexamen, eller aflagt slutligt prof vid högre militäre läroverk, å stat innehar eller innehaft tjenst vare sig på grund af Kongl, fullmakt eller såsom tjensteman i Konungens Kansli, Rikets Hofrätler och Collegier, R.
Sius verk, vid Landt-Jägeri- och Landtmäteri-Stalerne, eller är Magistratsperson i stad, eller Ledamot af Svenska Akademien, YVelenskaps-Akademien eller Witlerhets- Historie och Antiqvitets-Akademien, egare eller innehafvare af i mantal satt jord på landet eller kronohemman med stadgad åborätt, idkare af borgerlig näring, handel, fabrik och handtverk, egare eller fideikommissinnehafvare af hus eller tomt i stad eller köping, egare elier fideikommissinnehafvare af bergsbruk.
Valbar är hvarje Adelsman som fyllt 25 år och innehar de qvalifikationer, som för valrätts utöfvande här ofvan blifvit stadgade.
För Riksdagsmannavalens verkställande indelas Riket i högst 10 distrikter, med afseende å dels läns- och landskapsindelningen dels möjligen äfven Hofrätts-distrikterne; samt med de modifikationer, som i förutnämnde hänseende kunna blifva en följd af det mindre antal Adelsmän, som inom de nordligare och andra län äro bosatte.
Riddarh.-Direktm åligge ali så fort Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrka kungjord, tillsända vederbönde valförrättare förteckningar öfver de valberättigade, hvilka utse så många Riksdagsmän för hvarje distrikt, som i förhållande till de valberättigades antal, beräknadt efter En Riksdagsman för omkring 50 valberättigade, blifvit af Riddarh.-Direktm bestämdt; med frihet för de väljande att utse minst halfva antalet utom distriktet.
Adelsman bör vid valet sig personligen infinna, derest han icke vill sin röst skriftligen afgifva, i hvilket fall valsedel, Den 1 Mars e. m. 47 uptagande den valdes för- och tillnamn samt karaktär, bör, under nödige kontroller i försegladt omslag lill valförrällaren insändas.
Efter förrättadt val utförde valförrättare fullmakt för de valde, i öfverensstämmelse med det formulär, som Riksd.Ordms 22 § innehåller.
Klagan öfver valet skall ske genom lill Konungen ställde underd. besvär, hvilka inom åtta dagar efter valet ingifvas till K:s Bef:h:de i valorten, som dermed förfarer på sätt Riksd.Ordms 19 § stadgar.
Varder vald Adelsman till Landtm, af Konungen utsedd, anställes nytt val i Landtrms ställe inom det valdistrikt Landtm, tillhörer.
Det riksdagsmannaarfvode, som Adeliga Riksdagsmän tillgodokomma, utgöres af alla valberättigade
Nämnde arfvodesafgift uphäres på enahanda sätt som den s. k.
Riddarhus-kapitations-afgiften samt ingår lill Riddarh.Direkt., som arfvodena sedermera månadsvis lill Adelns Riksdagsfullmäktige utbetalar. R. o. Ad. täckes häraf inhemta, att jag icke anser någon census böra, i anseende till värde eller belopp, bestämmas i afseende på R. o.
Ad:s ägande af förmögenhet.
Det är blott föreslaget, att de väljande och valhare skulle ega någon faslighet, eller drifva någon rörelse, eller utöfva något handtverk, o. s. v. Enär, såsom jag förmodar, Gr. af Ugglas motion varder till Riddarh Utsk. remitterad, anhåller jag att milt amendement måtte få till samma Utsk. motionen åtfölja.
Tvenne talare här hafva uttryckt sin förundran öfver den procedur, såsom det heter, som jag iakttagit vid denna fråga i förhållande till representationsfrågan.
Jag skall icke ingå hvarken i de rhetoriska uttryck eller de mylhologiska bilder, sora den siste värde talaren har begagnat.
Jag skall försöka för att utreda och visa att det är sammanhang och tanka uti så väl mitt första votum som det nu framställda förslaget, sä positivt och tydligt och lugnt som möjligt framställa förhållandet.
Det ligger ett misstag uti Hr Brakels påstående alt jag har yttrat att ett skäl, hvarföre jag icke kunde rösta för representationsförslaget vore, att ingen valordning är för R. o. Ad. upgjord.
Orsaken, hvarföre jag icke kunde rösta för detta förslag, oaktadt alla de förtjenster jag hos detta förslag erkände, var icke allenast att ingen valordn. för R. o. Ad., eller för något af de andra Stånden var upgjord, utan derföre att grunddragen till dessa valordmr icke voro i grundlagen betryggade och sålunda kunde underkastas förändringar i ultra-konservativ eller ultra-liberal anda efter hvarje Stånds pröfning med Konungens sanction, ulan att de öfriga Stånden dermed hade någon befattning.
Detta var orsaken till det ogillande votum, som jag med smärta emot förslaget nedlade, jag säger med smärta, 48 Den 1 Mars e. m. ly jag fann i detta förslag så manga förtjensler, i synnerhet hvad arbetsordningen beträffar, alt jag eljest gerna skulle hafva antagit detsamma.
Jag skulle således tro att då della var orsaken till del votum som jag nedlade, och då jag dessutom här får uttrycka min tanka vara den, att den största svårigheten just låg i valordnms upgörande för R. o. Ad., så skulle jag tro att det var en logiskt sammanbunden tanka alt R. o. Ad. nu skulle taga befattning med att upgöra en sådan valordn., på det att en grund måtte blifva lagd derför, så att, om ett kommande Const.Ulsk. skulle vilja föreslå en ombildning af representationen, Utsk. visste den grund på hvilken R. o. Ad. ville slå och kunde i grundlagen antaga densamma.
Jag önskar nemi. icke att, om ett sådant förslag ånyo skulle inkomma, samma osäkerhet i afseende på dessa grundprinciper för R. o. Ad:s representation skulle finnas, som nu.
Detta har varit ett ibland hufvudskälen för det förslag jag här framställt, hvilket innehåller de grunder, hvilka jag, ansett böra läggas till grund för R.
Ars valordning, men visserligen har jag icke haft den egenkärleken alt anse dessa grunder vara de enda rätta.
Emot dessa grunder hafva anmärknir blifvit gjorda, anmärkmr dem jag sjelf gillar.
Det har blifvit anmärkt att capita ensamt efter mill förslag skulle ega att vara valbara.
Jag har, då jag upgjorde detta förslag, tagit förhållandena sådane som de nu äro.
Sjelfskrifvenhelsrälten eger i närvaride stund ingen annan än capita.
Jag har derföre åt capita velat bibehålla, hvad de f. n. ega och ål hvarje annan Adelsman äfven velat bibehålla hvad de nu ega, d. v. s. rättigheten att genom en annans förtroende, komma att utöfva sitt Riksdagsmannakall.
Jag medgifver likväl ali häruti ligger ett fel, synnerligast när man afser att R. o. Adis på detta förslag grundade reorganisation skulle blifva sådan, att den skulle ligga till grund för en kommande representationsförändring.
Detta fel ligger nemi. deruti att en icke obetydlig klass, derigenom skulle blifva utesluten ifrån valrätt, med hvilken man då finge återigen sysselsätta sig, om ett sådant., representationsförslag skulle upgöras, enär man naturligtvis icke kan förutsätta att icke äfven hvarje annan Adelsman än den, som är caput, skulle kunna äga rättighet att dervid rösta.
Jag tror således att detta är ett fel, jag säger det helt öppet, och önskar till och med att Riddarh.
Utsk. vid den pröfning af förslaget, som kommer att ega rum, ville taga denna min förklaring i öfvervägande och till och med förändra denna af mig föreslagna grund.
Hr Hjärne har anmärkt att han tror icke att Riddarh.Utsk. skulle kunna befatta sig med denna fråga, emedan den skulle vara en privilegii fråga.
Om Hr Hjärne med upmärksamhet läser 12:te, 13:de och 14:de §§:ue Riksd.Ordn. i deras sammanhang, så finner Hr Hjärne att enl. den 12:te § R. o. Ad. äger alt infinna sig till Riksdag och representeras enl.
Riddarh.Ordn.; och att densamma kan förändras genom beslut af R. o. Ad. allena med Konungens sanction.
Uti 12:te § Riksd.Ordn. står derom endast att Riddarh.- Ordn., likasom öfriga Ståndsordningar bör vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad.
Af 13:de § Riksd.Ordn. finner man att Den 1 Mars c. ro - 49 att
Presterskapet eger att på sätt det inom sig öfverenskommer välja fullmäktige, d. v. s. att organisera sitt valsätt, såsom de sjelfve bäst anse.
För BorgareSt. stadgas i 14 § att de ega rättighet att förändra sin val-ordning allt eftersom icke BorgareSt. utan hvarje serskild stads valberättigade innevånare eller t. o. m. serskilda klasser inom en stad, derom besluta, och Konungen dertill lemnar
När sådant kan ske utan att R. o. Ad. eller utan att de öfriga tre Stånden kunna sig dermed befatta, så skulle det förundra mig, om icke R. o. Ad., som har en serskild Riddarh.Ordn. äfven skulle kunna göra detsamma, utan de tre öfriga Ståndens deltagande.
Jag anser således den frågan vara fullkomligt klar, att det är R. o.
Ad:s ovilkorliga rätt att i afseende på sin representation företaga ändringar endast med K. M:s bifall.
Hr Brakel har tviflat på framgången af motionen, synnerligast derföre att han tror att anledn. till R. o.
Ad:s ogillande votum öfver det hvilande representations-förslaget var deras benägenhet för bibehållande af sjelfskrifvenheten.
Hr Hjärne har visserligen deremot upträdt, men dervid yttrat alt han icke tror någon sådan förändring böra ske, som den af mig föreslagna, såvida icke någon allmän representations-förändring i sammanhang dermed inträder.
Jag får helt öppet förklara att de, som icke anse någon sådan förändring böra ske inom Riddarhuset oberoende af representations-förändringen, de skulle i min tanka göra en sådan förändring omöjlig äfven i den stund, då det vore fråga, om att omskapa hela representationen.
Om den känslan ligger hos majoriteten af R. o. Ad., hvilket jag, såsom jag yttrade när jag hade ordet i sjelfva representations-frågan, icke anser, emedan jag är fullt öfvertygad derom, att hvar och en lifligt känner att bredvid rättigheten ligger skyldigheten, och att hvar och en inom sig erkänner att icke en hvar af R. o. Ad. kan upfylla sina skyldigheter såsom representant, till följd hvaraf det äfven måste för R. o. Ad. vara angeläget att så organisera Ståndet, att dess representanter kunna upfylla denna skyldighet, om säger jag denna känsla är så stark, att Ståndet, såsom Hr Hjärne yttrade, skulle förkasta hvarje förslag till dess reorganisation, så snart det icke vore fråga om att erhålla en fullständig representations-förändring, så är jäg fullt öfvertygad att denna känsla skall göra hvarje förändring i representationen omöjlig.
Jag vill icke vidare uptaga R. o.
Ad:s tid utan endast anhålla om remiss och att R. o. Ad. icke måtte anse sig bundna af de grunder, som jag framställt, ett utkast, hvilket jag endast gjort på det att Utsk. måtte med den stora sakkännedom det har behandla frågan och för R. o. Ad. framlägga ett förslag derutinnan.
Jag hade ämnat yttra mig vidlyftigare i denna fråga, men vill nu blott inskränka mig tili en liten anmärkn. och gömma resten, intill dess frågan möjligen återkommer från Riddarh.Utsk. Gr. af Ugglas har föreslagit att R. o. Ad. skulle representeras genom val.
Dervid kan man tänka 5 H. 4 50 Den 1 Mars e. m. sig två sätt, nemi. att de, som blifva valda, antingen skola hafva aflöning eller icke.
Skola de icke hafva aflöning, så torde det måhända blifva svårt för mången att för intet åtaga sig representant-kallet, ty det förutsätter ju stor förmögenhet.
Skola de åter hafva aflöning, så tror jag det icke vara möjligt att R. o. Ad. kan med gällande kraft och verkan åstadkomma en sådan förändring.
I 57 §:n Reg.F. står att
Svenska folket har rättighet att beskatta sig sjelft, men det står alldes icke att Svenska Adeln har rättighet att beskatta sig sjelf.
Att R. o. Ad. skulle betala sina ombud, utan att sådant vore medgifvet af det öfriga folket, tror jag vara grundlagsvidrigt och det är endast denna anmärkn. jag har velat bifoga.
Som denna discussion förekommer mig ganska torr, så vill jag icke söka att förlänga densamma.
Jag har förut för min del yttrat att jag skall motsätta mig allt val inom R. o. Ad. såsom Stånd betraktadt, emedan jag anser att R. o. Ad. skulle derigenom förlora icke sä mycket sin sjelfskrifvenhet som icke mer sin sjelfständighet, och jag förblifver vid denna tanka.
Hvad Hr Gr. af Ugglas med mycken svårighet har deducerat, alt förändringen af R. o. Ad:s valordning skulle utgöra R. o. Ad:s ensak med K.
M:s samtycke, och således ingalunda vara af grundlagsnatur, det kan han bäst sjelf göra sig reda för, om man tänker sig följden af den tanke som ligger till grund för Gr. af Ugglas’s förslag.
Om det blifver lag, skulle Ståndet ifrån att vara så pass sjelfständigt, som det är, blifva hädanefter ett beroende och ingalunda sjelfständigt
Stånd, i händelse det skulle underkastas val inom sig sjelf.
Jag undrar då huru de öfriga tre Stånden skulle blifva belåtna med det fjerde.
Lika litet förmodligen, som vi blefve belåtna med dem, om de ville vidtaga förändringar i deras valordningar, hvarigom deras representation eller deras sjelfständiga natur skulle i mer eller mindre mån uphöra.
Jag är icke af den tanka, som jag tyckte att Gr:n yttrade, att dessa Stånd hvar för sig ega att förändra sin valordning, oberoende af de öfriga, endast med Konungens samtycke.
Jag tror att detta vöre det mest grundlagsvidriga, som kunde ega rum, emedan Riksd.Ordn. är en ibland de grundlagar som icke få förändras utan R. o. Ad:s och alla Ståndens och Konungens samtycke.
Om således de framställningar, sorn Gr:n gjort, hvila på origtiga föreställningar och dessutom angå en nu mera förfallen fråga, som jag önskade att vi nu mera icke skulle behöfva att befatta oss med, så skulle jag önska att motionen icke måtte blifva remitterad till Riddarh.Utsk.
Den fråga som nu är å bane är, efter min tanke, af så betydlig vigt för detta Stånd, att den helt enkelt bestämmer om det skall vara till eller ej.
Det är då nödigt att man vid dess öfvervägande förfar med den mesta möjliga noggrannhet, och, till följd af dess, enl. min åsigt, vådliga beskaffenhet, låter den få ett sådant slut som den förtjenar och på ett sådant sätt att ett dylikt försök ej hastigt förnyas.
Under Deni Mars e. m. 51 de 3:ne sednaste Riksdagarne 1844, 1847 och 1851 hafva bemödanden i dylik väg varit åstadkomna, föranledda, jag är derom öfvertygad, af den bästa välvilja för Ståndets anseende, men, liksom nu, med föga djup eftertanke på det resultat, som skulle upstå och den förintelse, som skulle blifva en ovilkorlig följd för R. o. Ad. genom desammas framgång.
För hvarje verklig fosterlandsvän är det en pligt att för det allmännas skull upoffra sina enskildta fördelar, men detta endast då, när något verkligt bättre erhälles derför, icke, när det återgäldas med något sämre, som nu är fallet.
Gifven akt uppå detta!