Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äktenskap ej kan bestå utan inkördes agtning och förtroende utan äfwcn i den lika allmänt gällande sanningen och rättwifan, atr icke någon oskyldig mätte twingas alt lida oförtjent hän och ivanära, som ifrän äktenskap med brottslingar är oskiljaktigt.
De inkast, att dymedelst lättsinnighet o h sedefördärf skulle taga öfwerhanden anser jag mera skenbare än wal grundade.
Sä wist! det är Lagstiftarens pligt art medelst wisa författningar söka förebygga lät sinniga människors försök art utan werkeliga pä förnuft och billighet grundade stal, winna äktenskapsskilnad, sä orimligt, omänskligt och ochristligt more dek, akt med'
Lagens jernband fängsla en oskyldig Maka wid en brottsling, som genom nesliga gcrningar sörbrstrit sig mot Staten, och dymedelst
xä dubbelt fäkt brutit sin tro och förwerlak sin rätt i siste förhållanden till en maka ä hwilken i alla fal!, äfwen vm äktenskapsskilnad »vinnes, följderne af den brottsliges ogerning, Nog tungt drabba.
Såsom ett den lidande, mänsttigheren gäckande sophisterie anser jag det fält art argumentera, att mängden af gröfwa och nesliga brott skulle ökas gemm tillåtelsen af äktenstaps skilnad i ds af Lag-Utskottet anförda fal!.
Det är iu ej den Gerde Band- 29, rss° brsttfli' 786 »
Den 18 November. brottslige, utan den oskyldige, som en sädanMk förunnas.
Jag nekar icke akt lättsinnige finnas, som begå äktenskapsbrott för akt winna äktenskapsskilnad, och sädant, emedan defie flags brott, enligt den rä.» dande opinionen, icke medföra wanära i allmänhet.
Men samma lättsinniga menniskor hafwa förmodligen för mycken sens commun för att icke tydeligen inse, det de skulle förlora mycket mer, än winna, genom de brott, pä hwilka Lagen sätter nesliga strass och genom hwilka icke de sielwe utan deras obrottfli» ga makar skulle erhälla rätt till äktenskapsskilnad.
Det enda jag för öfrigt har att anmärkningswis tillägga, är att Högloft.
Laglsi skottet, enligt min o» förgripeliga mening, icke bordt utsätta någon Terminus Peremtorius, alidraminst den korrta tiden af twenne mannder, inom hwilken den oskyldiga makan waste begagna sig af desi rättighet till äktenskapsskilnad ifrän den brottftige.
En enfaldig upprörd af den stam och det lidande, som igenom dest makaS brott emot samhällsordningen när man träffat sig och fa» mille, stall i sin willrädighet sällan inom sä korrt tid kunna fakta, ett decisift beslut och sä länge minnet af betz äkta band är för lifligt att icke aflägsna tanken pä nya förbindelser.
Säsom för sam» hältet stadeligt, men för mänga lidande högst nyttigt, , fär jag således foresta, att icke nägon wist eller ätminstone tillräckeligare preskriptions tid mätte fastställas för den som will begagna sig af rättigheten till äktenskapsskilnad ifrän den maka, som genom ärelösa och ncstiga handlingar gjort sig förlustig af allmän och enskild agtning och förtroende.
Den 18 November- 787 profestoren Herr Doctor Illarlin^slon.
Jag förenar mig med hwcid Professoren Herr Doctor 1*3X6 i detta amne omständeligen anfört och sedermera med Professor Herr Doctor ^Im^vilk i det som rörer för korrt tid, alt äler fä inga nytt giftermål.
Och alldenstund makar som till stilnad dömde bliswit, ej* kunna anses än som civiliter för hwarandra döda, alltså synes med allmänna Lagen uti i a:te Capitlet 3 H. Giftermåls Balken jemförd med Kongl. Förklarningen öfwer allmänna Lagens stadgande i åtskilliga rum af den 23 Markit 1807, z mom. närmast instämmande, att de stilde iagttag» samma wantetid till ett nytt giftermål, som åberopade Lagställe för Enkling och Enka förefkrifwer.
Härigenom blifwer Lagen wid tillämpningen sig all» tid lik.
Men som hwarken samma
Lag eller annan Författning, stadgat någon wist tid inom hwilken Mnadens werkstallighet i Consistorio sökas bör, ritan ej sällan händer art Parterne dermed dröja hela äret och äfwen långt deröfwer; ty anser jag för min del nödigt och ordentligt att en wiss tid Ulsättes till flilnads erhällande i DomCapittet, hwilken Domaren i Utslaget till Parternes efterrättelse, med förelagdt lämpeligt wite kungöra bör. Zerr Doctor rorlén och prosten ^klllestt conformerade sig med Herr Doktor ^im^vilk. professoren Herr Doctor kaxe.
Da Herr Professor Doctor yttrande icke motstrider mitt utlåtande, deri jag i allmänhet sökt wisa wadligheren af utwidgade grönför för äktenffapsftilnader vch särskildt ingalunda hestridt, att nesiiga krorps - 75 Z Den 18 November. straff ma dertill förankeda. men derwid endast förbehållit någon bestämd föreskrift, att för wederbörande iagttaga, samt i öfrigt gerna medgifwer, att någon för ffilnads sökande, mä dem lemnäs till öfwerläagning, har jag för närwarands icke widare att tillägga, utan lärer besia Herr Profesiorens anmärkningar böra till Högloft.
LagNtstoktet remitteras.
Uti hwad Herr Doctor kaxe anfört instämde Herrar Blffopparne lVeilleman, lingllaäius,8t»- Anelius och ldlorclin, samt Hr:r Doctorer 'lVigk.- rnan, kalcll, lrlellAren» 8tarcle och KIroäin, samt herrar prostar Lak^erslon och länäerllröm.
Härefter beftöts att besia anmärkningar, i den afsigt som Regerings-Formens Z6 §. smförmäler, till LagUtstotkets argärd hänwisas stulle! hwarom underrättelse genom Protocolls utdrag bör de refpective Medständen wördsamt och wanneligen lämnaS, lllr luxn Lx krotocolli lll.
Med Hufwudffristen lika lydande, betygar polian llolmber^fori.
Afflrifk Ödmjukt anförande.
Att, pä sätt un, Remisien frän Högloft.
Ridderstapet och Aoelen äiföljande ttvenne Memorialer äflas
Den i8 November- 789 äskas och begäres, utsträcka tillåtelsen af äktenskapsskilnad
Mom de fall, i hwilka Högloft.
Utstoktet, uti desi afgifna och hit äterremiiteraoe Be änkande, den samma förestagit, anser jag för min del wara i högsta matto bekankeligt.
Utskottet, jemte tillstyrkan af skilriads tillåtelse i Åtskilliga fall, utom dem Lagen förut stadgar, trott sig derutöfwer böra förestä att afwen i wisie andra särdeles wigtiga och ömmande omständigheter, ansökning om stilnad mä kunna L underdånighet hos Konungen göras, sä synes mig akt Utskottet i faveur för en lidande och förorättad make, gatt sä längt som någonsin beskaffenheten af en sä wigtig sak kan tilläta.
Jag kan alltsä för in, gen del med Herrar författarne af nämde
Memorialer förena mig utt önskan af en ännu widstracktaro frihet frän Lagens twäng i denna del.
Att för hwarje förbrytelse af mindre swär beskaffenhet, anda lill en i brädskilnad gifwen blänad, willja stadga ett owillkorligt upplösande af akta bandet, det synes mig wara att driswa frihetsnitet litet för widt, och lämna fältet öppet för de mäst 0- tyglade begär och all stags lättsinnighet och srivolitL, samt att willja helt och hällit omstörta Skaparens wisa inrättning till menniskoflägtets förädling och deraf beroende lycksalighet.
Sä menar jag ock, att en af Europas Nationer i första utbrottet af frihetsyrstan med mindre agtning behandlat denna stiftning, men wistigen, efter - 7Z2 Den 18 November. ter nogare betänkande igen ätergätt till den helgd den förut hade genom Lagarna.
Sä lange wördnaden för den Högstad bud, agt» ningen för rena och dygdiga seder annu ager något »värde ibland ost, och man will åtminstone bibehålla stenek as en utwärkes ärbarhet, torde Högloft.
Utskottet med mig finna det owantadt att höra denria Gudommeliga stiftelse willja förblandas med hvarje annat contract eller afhandling, som mä kunna efter Conlrahenkernas godtyckv när som häldst upplösas och lill intet göras, och jag ryser för hwad der. af skulle blifwa följderna för Nelizion, MoralilL och Samhällslefnaden.
Dä jag talar icke för att tilltro mig att kunna Zlfwa någon wigt ät det beslut, som i denna del kommer ale tagas af Högloft.
Utstottet, hwars upplysta, chri ste liga . och mcdborgeliga tänkesätt arv af mig för wäl kände, för att kunna ett ögonblick dragas i twifwelsmäl, utan allenast att anmärka det skenbara i de anförda stalén för en pästädd större frihet i denna del, sä torde jag icke behöfwa wars widLöftig.
Detta gär hufwudsakeligen derpå ut, att tänka sig dymedelst förebygga olyckliga äktenskap, och pä ben argumentation att det är min naturliga rätt att flita bandet med en maka, som genom laster och odygder gjort sig oförtjent af min aktning.
Hwad i Den 18 November. 79 r Hivad det förra beträffar, sä kan wäl ingen neka att det är ett osällt öde, att se sig för lifstiden bunden wid ett äktenskap, som förbittrar hwarje dags lefnad, och akt upplösningen deraf är en walgärning för menstligheten.
Också har, efter hivad jag redan haft den äran anmärka, detta icke undfallit Wstvttets uppmärksamhet, dä det i sitt afgifna Betänkande welat för desie olyckelige öppna en särskild wäg till Konungens
Nåd och behjertande.
I öfrigt torde den frägan förtjena akt särkildt behandlas, huruwida det befrugtade onda af öfwerklagade misihalligheter i nagras enffilda sammanlefnad kan komina i jämförlighet med del onda Skaten och Samhället skulle tillskyndas genom en oinskränkt frihet till upplösning af alla äktenskapsband.
Denna fraga torde dock utan särdeles brydsamt öfwerwagande kunna lätt besmaras.
Widkommande det senare, att det är hwarje menniskas naturliga rätt att stilja sig ifrån en maka, med hwilken man icke längre kan sammanlefwa, sa tillätes mig fräga, om det icke också är en menniskaS naturliga rätt atr icke hwarken smälta eller frysa, sä länge hos andra fins någon egendom att tillgripa.
Man inwänder, att denna jemförelse är olämpelig, emedan derunder beror andras rätt, som alltid mäste hällas helig och inviolable.
Jag frägar deremot, om nägons rätt kan wara heligare än den, som grundlägger och stadgar hela wart Slägtes moralista daning, all äkta bade Christelig och medborge lig samfundsdygd, samt Statens och Samhällets derpå beroende wät och bestånd.
Om nu, hwilket o fslbart - 792 Den 18 November. felbart malte medgifwas, detta allt star i ett ostkljagkigt samband med fastheten och helgdcn af lagligen ingängna aktenstap, sä lärer wäl icke kunna bestridas, att också besia förtjena af Staten ömt wärdas och till sikt beständ genom Lagen sä befästas, alt de icke lätteligen och es er hwars och ens lättsinniga nyck och infall kunna upprifwas.
Beträffande att den förmenta fördomen om äk, lenstapels större pligt och »upplöslighet än andre bolag och Contraster, stall wara en qwarlefwa isian Catholsta riden här i Landet, da det förra mar som ett Sacrament anfedt, och hwilken fördom, owärdig eit upplyst Folk, nu bör hafwa förfwunnit; sä will jag öfwer läm eligheten och wärdet af delta anförande icke tilläta mig nägon annan anmärkning än den, att det är icke af nagra Päfwiska Stadgar, utan af Skriftens autoritL i sä wäl gamla som nya Testamente!, som äktenskapets helgd fatt sin sanction, akt den hällsis i aktning hos alla policerade Nationer, dar icke ett djupt sedeförderf hunnit inrota sig; ja ock hos hedningarne.
I Roms annu florerande tillstånd höllos Ältenstaps-Lagarna heliga; det war först efter Republikens fall, som dcsia jemte andra helsosamma stadgar, förlorade sin kraft, eller rättareg att
Republiguens fall genom desi ösiverträdelse bereddes och grundlädes, och jag fkube icke tro, att der är ifrän denna desi period, som man will hämta efterföljd för lagar och sider i wärt Fädernesland.
Jag förbigår här att något nämna om de olycksalig följderna för Skaten, Chrisiendomen och sedlig^ en, som häraf wore en ofelbar wrrkan och af hwar Den i8 November. 793 hwar och en lätt kunna inses.
Huru lätt wörö icke att förleda en godtrogen maka, med hwilken man för ett eller annat stal icke längre will sammanlefwa, kill sädana brott och obetänksamheter, som kunna, efter önskan, leda till upplösning af äktenskapet?
Hwad granlagenhet i walet af en maka, osta kanske under den föreställningen att man säster sig icke för lifstiden och kan efter behag ombyta föremål för den sinliga njutningen! hwad wore agtningen för äkta trohet och dygd! den foglighet ralamod och fördragsamhet hwarmed den ena makan öfwerfer med den andra/ fel, den omhugsan att under inbördes samhällighet lätta den ena den andras börda, skulle icke desta blifwa okända dygder i Samhället!
Huru män» ga äktenskap ffulle icke wara upphäfne, utan annat skäl. än en räkning pä wista fördelar, som derwid wörö att winna! det ständ som den allgode Skaparn stiftat till bada könens inbördes hjelp och tröst under lifwe s mödor, ställe öfwergä till en spekulation, som hade winst, eller möjligen andre ännu sämre assigter kill föremål; och den olyckeliga affödan af desta äktenskap, hwad wore icke den att beklagar Hwad skulle der blifwa af det uppwäxande Slägte! r
Den tillkommande Generationen!
Men jag har med detza ma hända öfwerflödiga anmärkningar redan för länge uppehållit Högloft.
Om Det finner att de förtjena någor afseende , torde jag fä utbedja mig, att svin ve Memorialer, hwilka dertill förandledt, blifwit i ett af RiksS änden uppläste och följagteligen ingått i dest Protocoller, de kulina fä medföllja det ytterligare
Den i8 November. utlåtande, som till Riksens Högloft.
Stander kommer art afga. O. IllambrDus.
Knlrgheten med Hufwudstriftcn intygar ^ob. Iftoimber§ton° LadeS pä börder.
Föredrogs ä nyo BancoUtstottets d. 7 Now. pa bordet lagde ProkocollsUtdrag, ätföljdt af BancoFullmagtiqes utlätande i anledning af BancoNtskottets i ProtocollsUtdrag af den 15 September gjorda anmärkningar, rörande af Fnllmagtige bewilljade Länebiträden tilt Götheborgs, Malmö och i synnerhet
Äbo Disconter, samt en gäfwa af 666 Ro. 32 st.
Banco till allmänna FatligwärdsInrält» ningen i Slockholm.
Herr Grefwen och LandlNarffalken frägade om Ridder,kapet och Adelen gillade BancoUt. skottets utlätande.
Friherre callerström, 7acob.
Detta utlakande innefattar s:ne delar, som lara behöfwa särstildt behandlas.
Den sednare delen rörer en stank ät FattigwärdsJnrätlningen: dera har BancoUlstotteL , tillstyrkt afstrifning.
Den förre angar penningeförsträckningar äk
Difconterna utom stockholm, men e. . ^ gentli - Den i?
795 gentligast den mi Äbo, för hwilken sistnämnde försträckning Vanquen till betydligaste delen annu star i risque.
Jag anhäller derföre att Herr Grefwe» och LandtMarstalken behagade häröfwer gifwa Ridderstapet och Adelen twenne särflilda propositioner» -Aerr Korstenstolpe, gullers.
Ehuru jag ej kant säga mig hafwa wid uppläsningen af dcha Handlingar fullkomligen saktat deras innehall, har jag likwäl lyckt mig förmärka att deruti innefattas likasom en angifvelse emot Fullmägtige i afseende pä Läncbiträden ät ÄöoDiscont, sedan krigsoroligheterna hade utbrustit.
Det blir wäl, ä ena sidan, alltid ett fel akt i sädana omständigheter bewilia dylika försträckningar.
Men ä andra sidan anföra Fullmägtige akt be i afseende pä de private DiscontJn-- rättningarne ej wid i8oo ärs
Riksdag erhållit bestämda föreffrifter, och explicera ett sädant sakens förhållande till sin fördel.
Ater i en annan redan förut uppläst det hafwa de säsom gällande äberopat hundrade ärs gamla Författningar.
Till förekommande af alla twetydigheter och explicationer, får jag den äran föreslä att ett sammandrag af alla nödiga Handlingar mätte göras, för att tjena till föreffrifter för Fullmägtige i framtiden.
Friherre Osterström. Hwad Fullmägtiges försträckningar till Äbo Dispont angar, har wäl BancoUtflotret ej kunnat underläta att derwid göra anmärkning, emedan de ej genom Författningar wörö tillätna; men jag tror man bör göra afseende pä Fullmägtiges afsigt, hwilken utan twifwel ivar god. 796 Dm 18 November» Hade ej Äbo
Discont erhållit biträde af- Banquen., sä skulle desi credit hafwa fallit, och dess Reverser hastigt gatt ned till 70 proc., hwaraf följt stada för Landet, och möjligtwis äfwen för Banquen.
Hvad äter beträffar åberopandet af-hundrade ärs gamla Författningar, stall VancoUtstottek genom Reglementet förordna att sädant icke framdeles ma kunna handa, och att föreskrifterna för Fullmägtige blifwa sullständige.
Herr Grefwen och LandtsskarffalVen hemställde derefter till Riddcrstapet och Aveln, att gilla BancoUtstottets ätgärd samt att i afseende pä BancoFullmägtige täta bero wid den redan derwid gjorda anmärkningen.
Bifölls: Widare gjorde Herr Grefwen och LandtMarflalken proposition om afskrifning af de 666 Rd. 32 ss. som BancoFullmägtige i gäfwa lämnat till Stockholms Stads FaltigwärdsJnraktning, hwilken med Ig beswarades.
Föredrogs ånyo BancoUtstottets den 4 November upplästa ProtocollsUtdrag af den rz October rörande upphörandet af BancoFullmägtiges ärliga sammanträde med Fullmägtige för RiksgäldsContoiret för att genomse det föregående årets afflutade Riksstat Grefwe - Den 18 November. 797 Erefwe körner, 6öran.
Sedan NN den författning är »vidtagen att StatsWerket af Riksens S anders Revisorer kommer att granstas, tror jag ej att detta sammanträde till RiksStatenS öfwerseenbe mera kan wara af nöden.
Orefrve känrner, Larl 6ak>riel, hemställde om icke, da saken afwen rörde NiksgäldsContstrets Fullmägtige, den kunde fä hwila intill desi StatsUtstottet inkoinme »ned sin berättelse rörande RiksgäldsWcrkets förwaltning. tArefwe I»lörner, ^Zolk Llöran utbad sig fä erinra, att frägan wore om en flags Revision af StarsWerket, som aldrig sträkte sig längre an till siffran och hwilken nu wore öfwerflödig, sedan Regeringsformen förestrifwer att StatsWerket, af Ständernes egne Revisorer stall mycket noggrannare revideras. Zerr Lilverllolire, 6ullak ^brakrm, trodde att berra sammanträdes upphörande sä mycket heldre kunde beflutas, som, utom det att numera ar öfwerflödigt, det i sjelfwa werkst alltid warit det; ty det har endast bestätt deri, att sedan wederbörand» warit församlade, en summarist rakning för dem blifwit uppwisad, hwilken Fullmägtige päteknat sedan de sert att Summorne i Debet och Credit gätt tillhopa.
Herr LandMarffalken gjorde härefter proposition, atr detta ärliga sammanträde mellay Banquens ^ och 798 Den l8 November. och RiksgaldsContoirets Fullmägcige, till öfwerseenLe af Ritttö Slat hädanefter mätte upphöra.
Arr Lerkman, Ambrosius ^laZnus.
Det har redan nägra är warit brukligt att en del Officersboställen blifwit utarrenderade pä go ärs tid, och nyttan deraf har blifwit allmänt erkand.
Det finnes en myckenhet Prebende» och sä kallade Stommar, hörande till Prästerskapets indelning, som af Prästerskapet icke bebos, hwilka pä samma sätt till stor förmän för Rikets allmänna hushållning skulle kunna anwandas.
Jag anhäller derföre om Herr Grefwe» och LandtMarstalkens proposition, att hos Kongl. Maj:t mätte i underdänighet anhällas om widtagande af en Författning om Präste-boställens för-arrenderande
xa lika fatt som med Milikaire Boställen stedt. Zerr Lock, Lorktr I.u6vig, förklarade att
Han gerna skulle i och för fakens nytta skuld instämma med Herr LerZman, men kunde det icke emedan hans motion wore directe stridand» emot Prästerskapets Privilegier.
Härtill ropades mänga ja. Zerr Lerkman förmäla fig ej kunna anse ett ^arrenderande pä eu bestämd tid af zo är wara siri - Den r8 November. 799 stridande emot Prästerskapets Privilegier; L sädank fall skulle han ej hafwa wäckt Lemna fräga; utan ansäge han twärt mr detta wara en gansta tilläten, likasom för landet gansta gagnelig anstalt.
Herc LandtNarffalken-
Jag skulle för min del tro, att lampeligast wore att ej nu wäcka sädana frågor, som betvge Ridderskapet och Adelen tiden till de återstående angelägna frägornas afgörande, eller ktrnde åstadkomma schism, och delning i tänkesätten , och torde kan hända Nidderstapet och Adelen alltsä behaga tilläta att denna fräga ma förfalla.
,Föredrogs ä nyo BancoUtstottets den 4 November pä bordet lagda ProtocollsUtdrag af den z:dje Oetober angående Fahlu Bergslags, genom Herr Westor instfna, ansökning om upphandling af Garkoppar, samt utwidgad Difcvnträtt i Banquen ä Kopparsedlar.
Widare föredrogs och bifölls, BancoUtstotteiS den 14 Nowember upplästa ProtocollsUtdrag as Len 6 Nov. rörande Riksdags-Fulimägtigens ifrån Ud' dewall» sos Den 18 November dewalla Stad förnyade ansökning, att framdeles för Staden af Banquen crhälla ett
Län af 25,000 R:daler.
Äfwenwal föredrog-? och bifölls, BancoUtffottets d. 14 Nov. upplasta ProtocollsUtdrag af d. 6 Nov., i anledning sf åtskilliga ansökningar om oinskränkta Bancolan pä fastigheter och åtskilliga rudimaterie^ samt räntans nedsätlande titt 4 procent.
Arr 8ilverstolps» 6nstak ^brabam, Wid e^t föregäende tillfälle, har jag redan haft den äran wanda Ridderskapet och Adelens uppmärksamhet pä nödwandigheten, att för tillkommande Revisorer i Banquen, och RiksgäldsContoiret, samt StatsConloiret utfärda en Instruktion.
De acker som ifrän Banquen sedermera inkommit lara annu mera kunna Lfwerkyga derom.
När fluteligen härtill kommer att den förestagna RiksdagsOrdningen, i en §. hwakwid ej af nägvk Srand anmärkning blifwir gjord, omtalar en sadan I istruc ion, lärer det ej wara ur sitt rum, att till tidens winnande förestå, det arbete derpå snart matte begynnas.
Jag qnhällcr derföre om proposition att författandet af en sadan Instruction mätte uppdragas ät Stats- och BancoUtskotten gemensamt.
. . Zerr Grefwen och LandtMarffalken gjorde
Hara proposition till bifall, hwilken meo Ja befwarädes. Zrp
Den i8 November.
8si Friherre knäbeck, ^.loxanäer, uppläste följande till Protokollet.
Dä under öfwerlaggningarne i BewillningsUkflottet olika meningar upstätt öfwer rätta förstän. det af den 60 §., i RegeringsFormen, huruwida Husbehofs Bränneri-Medlen böra antingen säsom en särskild afgift utgöras, eller i den allmänna Bewillningen wara inbegripne, och denna ventilation der äfwen undergätt voteringar, sä kror jag att denna pä sä olika sätt ansedda föreskrift torde fordra en närmare och tydeligare utredning, som för framlida efterrättelse nog redigt mätte bestämma werkeliga ordameningen; hwarföre jag anhäller att denna min underställning mätte till ConstitnkionsUtssottet fä remitteras, som deröfwer i Laga tid och ordning lärer med Sitt Betänkande i ämnet till Riksens Högloss.
Som jag wid dessa förenämnde tillfallen alltid warit af den tankan att BränwinsbränningsAfgiften borde enligt ordalydelsen särskildt utgå, utan att jag derföre hwarken will eller kan medgifwa at denna afgift nansin bör anses och beräknas såsom en 0» undwikelig skatt, utan framdeles wid inträffande mindre tryckande behofwer alldeles förswinna, torde mig benagit tillätas akt här fä anföra mina härtill, efter min öfwertygelft gällande, orsaker.
Med anledning af den 59 §:s föreskrift att StatsWerkets behofwer böra fyllas genom bewillningar, dicterar den derpå nästföljande 62 z. atr:
TM dessa senare räknas
Sjö - och LandLTuUS samt Accis afgifternaFjerde Band- -or, ror. post - §22 Den 18 November.
Postmddken, Charta Gigrllatae afglften, Zus' bchofS Bränner, m. dlen, samt hwad Rrkf nS Ständer derutom färstildthwarjc Riksdag säsom B.rmllning ffg äit.ga.
Af venna
H-s mnehäll har iag ansel: bet irara bestämdt att utom Bewrllningen borde dessa häruri upräknade fyra Artiklar sarstildl utgöras och till StalsWerket inga, men dä Bränwins Brännings - afgifken till sin beskaffenhet ej synes wara bi ig, dä all flags realisa, tion af egna producter ej skäligen bör wara belastad med nägra statler, önskade jaa gerna att detta amne för framtiden mätte förtjena Riksens Sänders afseende och wär Constitulion framdeles härutinnan winna någon rättelse.
Grefwe Oe Ig, (Zaräie, ftacob. I egenstap af Ledamot af BewillningsUkstotlct, anser jag för en skyldighet att nämna nägra ord i anlednina af hwad Friherre Mullbock nu behagat anföra.
Den frägan, huruwida Husbehofs Brännings-afgiften borde anses som en särskild statt, eller wara under den fä kallade allmänna Bewillningen inbegripen, Hir, såsom Friherre Kuäbeck nämnt, werkeligen uöstätt inom inom BewiliningsUtstotlet: dcröfwer anställdes äfwen votering; men det war med en stor Pluralitet berörde statt b!ef ansedd säsom en särstild Bewillning,och Bewillnings och OeconvmieUkstotlen hafwa gemensamt ppgifwit e t Försiag, bygdt pä detta begrepp om Regenn cFormens lydelse.
Jag anhälier i följe deraf, an Friherre Kuclbecks anförande mätte fa hwitå till dess, dä Brämandet inkom, mer, Högloft.
Ridderstapet och Adeln sjelf fär ti!!- Dm r8 November. 8oz fälle att pröfva, om ej Utskottet iagttagkt ConstitUr kionens föreskrift.
För öfrigt hemställer jag till Rid» derskapet och Adelns egit omdöme, om det hade kunnat wara mig såsom Ordförande tillständigt, akt veka en begärd votering, när den ej är emot Reze. tingsFormen.
Jag tror att sädant skulle wara emöt ali nödig ordning stridande, och will blott haswa detta till min justification ansördt.
AiherkL l-ii^eNcrani2z fobian vvilllelm.