Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna hushållning är så mycket angelägnare, som stör re delen af desse persedlar äro af den natur att icke i nödig mängd vid påkommande krig i hast kunna anskaffas, som priserna i behofvens stund vanligen blifva öfver höfvan uppjagade och medan Statscassan vid sådane tillfällen dessutom blifver så starkt anlitad utaf andre utgifter, att den svårligen lärer knnna bestrida alla, utan en alltför känbar tillfällig national-ansträngning
Kriget tillhör dessutom nationen såsom fattad af historien uti ett fortfarande helt.
Nationen består, ur denna synpunkt betragtad, af tidens alla elementer, forntid, närvarande och efterverld.
Alla dessa elementer af nationen, såsom ett historiskt individuum, böra känna tryckningen af den kraft, kriget, som hotar att upplösa detta individui historiska existence.
Den generation, som vid krigets utbrott redan försvunnit, bidrager genom de förråder den lemnat i arf åt sine efterkommande; den generation som strider, får genom krigsgärd vanligen äfven sin materiella känning och kommande slägten få vanligen genom åsamkad Statsskuld sin andel af olyc ■ 954 Deri 23 Februarii; kan.
Det tillhör Statsmannen att i fördelnra» gen af Rikets behof, söka den största möjeliga jemnhet.
Det tillhör äfven Statsmannen att söka så mycket möjligt är, att fördela krigets tyngd på nationens historiska delar jämtj ty tyngdens fördelning minskar påkänningen i hvarje punct och nationens sjelfständighet vinner således härigenom i styrka.
Förråder, krigsgärd och Statsobligationer synas mig vara de medel, hvaraf Statsmannen vid denna fördelning bör betjena sig, och må det här tillåtas mig den anmärkning, att Statsobligationers användbarhet såsom mynt, härvid torde få sin reela betydelse, såsom nemligen ett mynt, påkalladt af nöden.
Till vidare utfö-- rande af denna idée, anmärker jag, att förråder ej allenast innebära sädane varor, hvilka directe i kriget kunna an vändas; utan älven sådana hvilka gälla i handel, penningen, Men ej blott den jemnaste fördelningen uppå nationens historiska elementar, påkaJiar förråd ; utan äfven den betragtelge att till beredande af en realisation, Statsverket ovilkorligen måste skildas från Banken.
Men Riksens Ständer ställa vanligen det större creditivet på Banken utan fond; således och emedan denna s ållning bör upphöra, mäste antingen fond tillskapas för sådan invisning af creditif, eller också creditifvet icke ställas på Banken.
Till följe af dessa förenade betraktelser vågar jag vördsamligen föreslå att Riksens pöglofl, Ständer hos Kongl. Majd i underdån?
Den 28 Februarii^ ifiighet anmäla behofvet af krigsförråd och casga, Statsverkets utblottade belägenhet att härtill biträda, samt nationen!} oförmåga att genom ökad bevillning skapa nödige anslag i och för detta oundgängliga behof; att Riksens Idöglofl.
Ständer anse sådan fördelning af redan medgifne anslag i och för Rikets försvar vara nödig, att något visst belop årligen afsättes för behof vid utbrott af krig; att Riksens Höglofl.
Ständer i öfverensstämmelse härmed utaf nämnde anslag årligen afsätta 3 a 500,000 R;dr Banco, hvilka ställas under Fullsnägtiges förvaltning och ansvar; att medlen användas dels till förråders inköpande , dels till fonds bildande för inlösen af creditivet.
I afseende på det reglementariska härvid, får jag vördsamt tillägga, att coutanta medlen torde böra genom BancoDirectionens försorg och un*i der dess ansvar utlånas, dock utan omsättning på det att denna fond må lätteligen blifva lyftbar.
Likväl och som densamma icke så snart kunde indragas, som Kongl. Majit möjeligen kunde sådant äska i händelse af påkommande krig eller utomordentliga behof; alltså torde Banken i sådan händelse få träda emelian ; ankommandes det på Fullmägtiges pröfning huruvida omständigheterne kunde medgifva 2 omsättningar vid sådane tillfällen.
In-, till nästkommande Riksdag lärer denna casas Icke kunna växa til sådant belopp, att dess användande på detta sätt kan mötas af några hinder. 95Ö Den 2 g Februarii.
Denna motion torde få remitteras till Statsutskottet.
Sedan jag nu framställt allt hvad jag under den nogaste forskning efter det reela i den klagan man allmänt förnimmer, funnit samt vördsammast föreslagit de åtgärder, som i anledning deraf i min tanka kunna och böra vidtagas vid närvarande Riksmöte} samt äfvenledes sökt framställa min öfvertygelse om Rikets penningeväsende samt hvad dervid kan vara att göra vid innevarande Riksmöte; så får jag sluteligen öfvergå till en allmän betraktelse olver den alltsedan Regementsförändringen vid alla Riksmöten, än under en, än under annan fprm, framställda frågan; kunna de skatter som riket drager, nedsättas genom någon förminskning i de tärande classernas antal eller myndigheternas ändamålsenligare sammansättning?
De tärande medborgare, som kosta Staten något äro dess tjenare, Ecclesiaitika, Civila och Militaiva.
Huruvida de förstnämnde äro för många, eller ej, och huruvida deras inkomster böra undergå någon jemnkning och inskränkning, är ännu icke undersökt; och fråga är derom af en värd ledamot inom detta hus väckt.
Inskränkning i de Embetsmäns antal som tillhöra den administrativa delen af den inre Riksstyrelspn , och en förbättrad organisation af Styrelseverken, hafva varit i fråga alltsedan 1S09; serskildta Comitéer hafva i sådant ändamål varit nedsatte och de i detta ämne väckta undersökningar och förslag komma_i vederbörlig ordning till Kongl. Majds
Den 28 F chrit ar ii. 9T7 nådiga pröfning.
Det är väl för tidigt att be - döma verkan häraf uppå Statsverket eller om någre besparingar deraf kunna blifva en följd; men det synes mig vara anledning att förmoda, att möjliga besparingar i detta hänseende icke blifva betydliga, emedan de återstående färre
Embetsmännen i allmänhet böra lönas bättre än de närvarande samt förses med pensioner, hvartill anslag åter fattas.
Hvad som i Militairen deremot kan åstadkommas är icke utredt.
Likväl synes det, som detta ämne icke ligger doldt för mensklig forskning; men att i dess utredning sannolikt erfordras helt andra kunskaper och åtgärder ändem, Riksens Stan* der kunna äga och vidtaga, i anledning hvaraf jag vördsamt vågar framställa motionen N:0 8.
Den nationalkraft fjäg talar om elen materiella, beräkneliga) som hvarje nation kan och bör under näringars flor och nationens industriella fortgång till eultur, taga från kärnan af sitt inre lif för att försäkra sig om ytans yttre oberoende, är en uppsatts, uti hvars upplösning mångfalldiga betraktelser ingå af den djupaste art.
Men detta resultat må hvila på Statsekonomiska grunder ensamt, eller tillika bero uppå det sätt hvarpå mägtiga Folkslag under något visst tidehvarf verkställdt upplösningen af denna fråga; så synes mig likväl denna upplösning kunna antagas såsom på ett eller annat, hurusom hälst gifvit, sätt 958 Den 28 Febrtiariii fullbordadt ; och först derefter vidtager deii Krigsvetenskapliga behandlingen.
Jag föreställer mig att Svea Rike på grund af dess inre styrka kan, eller på grund af d?ss yttre belägenhet samt Europeiska magternas skick i närvarande tid i detta hänseende måste uppställa en krigsmagt till lands och sjös af viss styrka; då vidtager, säger jag vördsamt, krigiske reflexioner, ty jag frågar: huru skal), denna försvars-styrka vara sammansatt så, att den under minsta möjliga ansträngning af nationalkraft i fred, uttrycker den högsta möjliga nationalkraft i krig?
Frågan har både sin ideella och materiella sida, den kan i det förra hänseendet icke medelst ziffror ställas i räkning, ty krigarens mod och härförarens snille framkallas icke af sold eller hvilken yttre bevekelsegrund som hälst, storverk utföras ej med armars antal, utan andans kraft- Jag vet ingen herrligare tanka, då jag kastar min blick på mitt fosterland , dess glesa befolkning, mot. sträfvigä natur, vidsträckta gränsor, och mag* tiga grannar! men oagtadt nationens ideella kraft icke kan ställas i räkning, måste den likväl framför allt tagas i betragtande vid frå-^ gans utredning.
För mitt ändamål i närvarande framställning är det nog om den tanka är grundad, att denna fråga kan vara ämne för mensklig forskning.
Jag kan då icke til 1 bakahå 1 la den reflexion, att enär olika tankar länge varit af sakkunnige yttrade: så väl rörande sjö- sorni landtförsvarcts ändamålsenligaste sammansätt - Den 28 Fet/ruarii, 959 hiftg, detta ämne icke blifvit bragt till nödig klarhet.
För att rättfärdiga min öfvertygelse', att Rikets försvar till 6in sammansättning mera bör tillskrifvas en historisk härkomst än någon conseqvent uttänkt idée, bör jag vördsamt anföra:
Att Sverige, såsom ett fattigt land icke bör dela sina inskränkta tillgångar till tvenne fulländade försvars-systémer, nemligen till sjös och lands, som hvart för sig fordrar fullkomlighet om det skall göra tillbörligt gagn, och som hvart för sig måhända kräfver alla de tillgångar som hunna lemnäs till försvarets iståndsättande och underhållande.
Man invänder att sjö- bch landtmagterne räcka hvarannan hander! till ett gemensamt ändamål, men obestridligt torde vara att, i länder som omgifvas af skärgård, Örlogsflottor egentligen äro ett offensift krigsmedel; och anmärkningsvärd!, att sjö- och landtförsvars anstalter synas vara hvarandras kräfta i fråga om tillgf ngarnes användande.
Örlogsflottan fordrar befäl och manskap sorn icke kunna användas till landsj LandtArméen, befäl och manskap som icke kunna användas till sjös.
Sjöväsendet fordrar kostsamma etablissementer, som icke gagna landt-krigsväsendet, detta återigen kostsamma anläggningar, hvilka icke gagna sjöväsendet.
Sjöförsvaret fordrar befästad* hamnar och sjöfästningar, hvilkas garnizoner minska landtarttiéen och hvilkas betäckning i otid torde kun - g6<f Den 58 Februarii, na leda Arméens operationer från det inre till gränsorne, möjligen emot krigskonstens grundsattser.
Landtförsvaret deremot synes fordra centrala fästningar, sorn icke gagna sjökriget.
Det synes mig derföre sannolikt* att Svea Rike icke förmår hålla en så stor Örlogsflotta i sjön, att densamma kunde sätta Riket i detta hänseende i verklig sjelfständighet; att en Örlogsflotta som medelst stationerande i sjön för att förekomma en öfvergång ifrån fiendens sida och landstigning, genom storm lått drifves från sin punkt så långt, att den operation man ve lat förekomma, hinner verkställas innan flottan kan hafva hunnit återtaga sin ställning; att Sveriges sjömakt hufvudsakligen bör beräknas uppå försvar; att riket icke förmår på en gång underhålla både tillräckelig Örlogs- och Skärgårdsflotta, utan att båda tillika medföra halfhet i åtgärder och förmåga; att
Skärgårdsflottan kan ställas i närmaste förening med den Armée som vid kusten skulle hälsa fienden, hvilket en Örlogsflotta vid Scandinaviens farliga 6kärgårdskuster icke kan.
Man har sagt mig att kostnaden i underhållet af krafter i striden, canonelden, skall vara så betydligt skiljaktig då medlen användas uppå Örlogs-, flottas eller Skärgårdsflottas uppställning, att med samma penning, nemligen 400,000 R;dr Banco, hvarmed ett Örlogsskepp om 80 Canoner näppeligen torde utredas, och hvarigenom blott 40 Canoner hållas i ligné de bataille, förslår till att bringa hela 200 å aoo Canoner i spel emot fienden uppå öppna Canon - Den 28 Dcbrucirii, sonslupar eller Canonjollar.
Jag har anfort: dessa uppgifter för att vördsamt tillkännagifva att ingen lättsinnig elter alltför ytlig reflexion förmått mig att begagna den uppmärksamhet sorn jag uther mig Höglofl.
Ridderskapet och Ådeln behagade lemna till detta ämne',, Storleken af sammansättningen af Sveriges närvarande krigsmagt, synas mig vara mera en följd af tillfälliga händelser än af begrundning.
Den indeldta arméens stolek beror på hvad som är qvar af Konung Carl XI:s indel» ningsverk; Beväringens belopp beror uppå mantalslängderne och den värfvade armétns uppå tillgång arne.
Om en sådan tillfällig härkomst till krigsimagtens till lands närvarande sammansättning icke skulle motsvara de fordringar sorn den närvarande tidens sakkännare göra sig, så torde man deröfver mindre förundras, enär man betänker, att systems icke uppkommer af tillfälliga händelsers hopande på hvarandra, eller af en ny tids inverkan på inrättningar hvilkas uppkomst tillhöra andra tider.
Då jag anför de uppgifter, hvilka föraoiedt mig till den Öfvertygelse att problemet om fördelagtigaste (organisationen af krigsmagten till lands, icke finnes upplöst af dess närvarande skick; så sker detta anförande icke med anspråk på oJelbarhet, utan till rättfärdigande deraf, att jag
Mit till Ridd. o. Ad.
Pr. I Band. 6 i 9.62
Den 28 Februari i. i detta ämne utber mig Höglofl.
Man har sagt mig: att krighärens absoluta styrka skulle vinna betydligt genom Beväringen* fullkomliga exercerande: att medel dertill skulle kunna erhållas genom indragning af 6ooo numror af stammen, hvilket utan fara skall kunna vågas; att hvarje nummer torde rendera 6 tunnor säd, som efter Riksmar kegång å 6
R;dr 18 sk. per tunna, motsvarar 38 R:dr 12 sk Banco, att värdet af en natura portion efter fältstat står i nära beroende af spannemålspriserne, hvadan verkan deraf att vacanceafgiften bestämmes i säd icke medför osäkerhet i afseende på dess tillräcklighet för Beväringens underhåll, till styrkande hvaraf jag till denna vördsamma motion bifogar en detaillerad utredning, hvaraf följer att en natura portion efter fältstat nu uppgår till 10 sk. 42 runst. så att 6 tunnor motsvara 264 portioner, samt hela vacanceafgiften för 6000 numror, 1,584,000 portioner.
Om nu första Classens Beväring, sorn skall ungefärligen utgöra 14,000 man, exerceras Häradsvis i 14 dagar upptages deraf . . 201,600 portioner.
Andra och tredje Classernes 28,000 man, exercerade Regementsvis i 18 dygn, upptaga . . . 518,400 _ mmm Samt 6 marchedagar . 172,800 — Summa 892,800 __ Den 2g Februarii.
Hvadan en behållning af . 69r,a®o — —.
Eller omkring Banco R:dr too.ooo, uppkom, mer.
De indragne 600 numrornes beklädnad skall be spara Kronan årligen . 25,000 Samt mötes underhåll i 24 dygn å 5 R:dr 14 sk.
Riksgäldssedlar per dygn, eller 31 >75° R;dr Kikgäldssedlar per år, gör . . . 21,000 _ — Summa tillgång B:co R
Deremot erfordras beklädnad åt desse 43,200 man Beväring r efter den grund att klädnaden bör räcka 6 af; således erfordras 7,200 klädningar årligenå 18 R dr B-co, eller R.dr , . 129,600 —
Om denna calcul hiller prof, så följet deraf att 6000 vacancer bestrida excercice åt 43,200 man Beväring tiil full duglighet i fält.
Man har vidare sagt mig, att bristen af befäl härtill utan serskild aflöning skulle hvad de lägre graderna angår kunna genom urval utur Beväringen till E-iter med vissa förmåner, under vilkor af 5 års tjenstgöring afhjelpis.
Härigenom skulle väl, för att slutligen utföra detta exempel, indelta och värfvade arméen nedsättas från dess närvarande belopp 37j252j Deri 2g Febriiarii, till c . i : 31,352 Mati meft deremot en Beväring uppstå som voie jemngod med Stammen, och till belopp » . 43j-00 — hvarigenom Rikets krigsmagt till landa uppväxte till 743452 mm Skulle en ännu högre nummer verkeligeti erfordras, så synes gerom ytterligare förvända ling af 3000 man Stamm, en Beväring å 21,600 ihan kunna hållas i exercice, hvadan ofvanstående styrka kunde ökas med ytterligare 18,600 man och således uppgå till 93,000 man.
Om detta allt är sanrit och rätt, hvilket till sakkunnoga mäns pröfning vördsamt öfverlemoas, så följer deraf att alla de omkostnader som nu årligen användas på Beväringens beklädnad och exercice kunna besparas»
Den fråga möter vid denna idés utförande till sådan vidd, huruvida stammen härigenom kommer uti ett rigtigt förhållande till Beväringem Om nu indeldta Infanteriet utgöt Omkring ..... 23,500 man samt värfvade Infanteriet^ .
3,000 — Således det hela 26,000 man sam£ detta belopp minskades med cooo så återstår 17,5. 0 mart Transport 17,500 mart Den 28 F chrit arti. 965 Transport 17,500 nian hvaremot svara en Beväring af 4 till 5 ganger så hög styrka eller 75,000 — För att bilda den armée af . 93,000 man som nyss omtalades.
Härvid bör ej förgätas att den. på sätt här exempelvis anförd blifvit, 3‘.ne år exercerade Beväringen lärer blifva kungjord med nu varande indeldta Infanteriet, sa vda samma förhållande med Beväringen införts i afseende på rullor, kyrkoparader m. m, sorn nu utöfvas uppå indeldta arméen.
Om nu Krigshistorien med ovedersäglig» intyg bevisat, att endast NationalBeväring kau åt stående hären gifva erforderlig styrka, I händelse af en rätt alfvarsam och långvarig fejd; orri krigsvettenskaperne hylla den grundsats att för hvarje land det gifves ett förhållande emellan stamm och beväring, som uttrycker det kraftigaste naticnal-försvar både i materielt och i idéelt hänseende, under minsta ansträngning, så kan jag icke vara likgiltig, huruvida detta historiens vittnesbörd samt denna erfarne och kunnoge krigsmäns, allmänna grundsats må qvarstå för Fosterlandets Krigshistoria såsom blott erkända sanningar, eller införas i verk och gemingar.
En nations ära och det rum densamma bereder sig i krigshistorien bestämmes icke af krigshärens talrikhet, men af dess bedrifter; peli jag tillägger, att ^allmänna historien upp - Den 2g Februarii. tecknar icke blott krigiska bragder, tnen äfven de storverk som under fredens lugn i tyst» bet byggas.
Men allt menskligt stort förutsätter lif, och lifvet näring och näringen ej blott skydd men ä ven förkofran.
På alla dessa förenade skäl anser jag en undersökning af nöden genom män, hvilkas kunskaper tillhöra alla frågan angående grenar och yrken:
Huruvida Rikets försvar, rå till sjös som till lands, är sami 7i i ansa 11 efter menskligci reflexionens hög fia fordringar i d.ttn ämne; om ripp bör den, Jor vältning en och redovisningen af de härtill bestämde anslag ej tarfvor förändring; och slut elg en hvilka besparingar härigenom hinna åstadkommas, da försvaret noga af vägas efter nationens krr./ter att bära dess tyngd; samt föreslår vördsamt Riksens Höglofl Stän* der, att härom hos Kongl.
Maj:t göra underdånig anmälan: jemte anhållan att Rikets Stan* der vid nästa Riksmöte må få emottaga Kongl. Maj;ts Nådiga proposition i detta ämne.
Skulle Riksens Ständer gilla detta förslag, så torde den önskan äfven i underdånighet böra anföras, att en fullständig plan för rikets hels krigsväsende, Armée, Flotta och Fästningar, så för krigs- sorn freds-fot, måtte i dess minsta detailler på grund af rent militairiska, hufvudsakeligen defensiva åsigter, Utarbetas, dock nian att meddelas ät Riksens Ständer-, men, på det att ko»tnaderne för utförandet af en sådan plan, Samt årliga kosinaderne för krigsväsendets underhåll och nödige Den 28 Februarii. 96?
rsserveförråds bildande för kommande krig, måtte utrönas och Riksens Ständer meddelas, så att det måite visa sig, till huru stor del en sådan plan kan verkställas med de tillgångar som Riksens Ständer framdeles kunna anse Rikets välstånd medgifva att anslå.
Denna motion anhåller jag ödmjukeligen måtte varda till Stats- samt allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitterad.
Beräkning öfver värdet af en natura por.} tion efter Fältstatens (1808) 7 serskilde spisordningar , beräknadt efter nedanstående nu gångbara brisér:. 1 Lisp. oriadt Rågmjöl — 40 1 tunna Korngryn 18 — 12 Lisp. I hvita Arter 15 1 Lisp. salt Kött 28 tunn.
14 Li6p. 1 salt Fläsk 425 1 — salt torrt Kött 2§ å 3 x färskt Kött 3: 26 å 3; 16 1 — torrt rökt Fläsk 6 Allegat, _ Sill Smör Koksalt kanna Bränvin x 6 8 tunn. å 16 Lisp. 36 å 40 sk. fyen 2 g Febrnarii> skålp. mjukt bröd R:dr RGS- 24 T, +■ l i ~£6 2§ qvarter Korngryn 4 3 i — Arter 3 6. 2 skålp.
Rågmjöl 4 a* salt Kött 6 ■| — salt Fläsk å 4 R:dr r» D \ — salt torrt Kött å 2§ R;dr ry O 2 färskt Kött å 3; 16 4 2 — forrt rökt Fläsk å 6 R:dr 3 ??•
I* _ Sill å 1 R dr 2 41» 2 Smör å 6 R.dr Lisp. 3 71 ♦ Jö Koksalt å 24 sk. Lisp. 3f{ 7 Jumfrur Bränvin å. 36 sk. kannan 7 10*, Tobaksskilling 1 6. ‘ Afskrifning 8. i R:dr 24 sk. 7Tö f;sti En Portion kostar således 10 sk. 4^ r:st. RGS< Då efter 1814 ärs Spannmålspris 1 tunna Råg kostade 10 R:dr Banco, och 1 tunna Korn 6 R:dr 32 sk.
Banco, utgjorde en portion 1J sk. 3 r:st.
Banco, hvaraf synes att densammas värde rättar sig efter Spannmålsprisen. * - . « N;o 4, Friherre Rehbinder 3 jjohan Fredrid, Må jag ett ögonblick få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärsamhet viii ery af våra pålagor, jag menar vår saltpetters gärd, hvilken blifvit mera tryckande än man t)en 2g Februarii, | början, vid contractets afslutande om densammas utgörande in natura, kunde förmoda.
Då gälde i Lisp Saltpetter 3^ å 4 R dr B:co och Kongl. Maj t och Kronan som hade en o?tridig rätt till all Saltpettersjord i Riket, mert sjelf förut hade bestridt sjudntngen, utfåste då, en arbetslön af 1 R:dr 24 sk.
Ekco för hvart
Lisp, således 595:delar eller minst § .'delar af Saltpetterns värde, då contfactet ingecks.
Genast efter det ingångna contractet, började Saltpetterspriset att böja sig och steg snart till närvarande pris af 7| R:dr samma mynts men arbetskostnaden förbfef dock oförändrad, hvilken med dertill utgående ved var hvad som mäst stigit i värde, och billigt vis bordt förhålla sig i proportion till Saltpetterns förhöjda pris, och således med Adelar eller minst f-.delar af detta sednare värde bordt utgå.
För att ej allenast uppmuntra utan ock befordra anläggningen af Saltpetterslador och artificiella samlingar af Saltpetterjord, lät Kongl. Majit anskaffa Österboifningar, hvilka mera ■vana vid denna handtering, skulle mot contant betalning biträda dem sorn ville vid dylika ani läggningar begagna deras erfarenhet.
Tvenne sådana kommo till Östergöthland och voro där, sorn jag tror, öfver en sommar.
Genast derefter tiilkännagafs, efter hvad jag vill påminna mig, från Konungens Befallningshafvande, att, för att hålla Kongl. Maj:t och Kronan ska deslös för den kostnad desse Finnars anskaffande förorsakat, 16 sk. B*.co per Lisp. af den o.; betydliga arbetskostnadep skulle årligen af-.
97® Den 28 Februarii. dragas.
Detta har fortfarit allt sedan och säkert i 7 år, och måtte således låsgt för detta hafva renbourserat kostnaden, då af öfver 5000 hemman med städernas
Saltpetter inberäknadt nara 1000 R:dr Banco årligen ur provincen utgått, utom den vanliga gärden.
För; modligen har samma förhållande i flera
Län ägt rum, hälst jag med visshet vet, att flera än arne sådana Finnar voro anskaffade.
Huru tryckande emedlertid denna gärd blifvit, som förvandlat sig till en nästan stående grundskatt på hvarje hemman af 3 R;dr 2 sk, och i synnerhet för dem, som i brist af Saltpetters jord och friskt vatten, rätt ofta äfven af ved, således aldrig kunna tillverka en mark af denna vara, lärer Höglofl.
Ridderskapet och Adeln med mig inse; och som en mängd sådana hemman finnas i synnerhet i våra skärgårdar, torde deras belägenhet förtjena behjertande, hälst det stegrade priset på Saltpettern alltid blir dem till last, då producenten i den högre betalningen för varan, kan lätteligen hafva sin arbetskostnad äfven ersatt, genom det öfverskott af Saltpetter han har att lefverera, utöfver sin egen möjliga gärd.
Att detta skall falla sådana hemmansägare så mycket svå^ rare, som de vid contractets ingående ej hade annat ögonmärke för deras frivilliga bifall dertill, än billigheten att dela de bördor och Olägenheter, som förut ensamt tryckt deras medbroder, hvilka innehafvare af Saltpetter jord ofta hvart 3:dje år, blifvit hemsökte afKongl.
Maj ts och Kronans sjudare , är ganska gifvit - Den 28 Februnrii.
Då enligt min fullkomliga öfvertygelse denna sista afkortning på arbetslönen otvifvelagtigi ägt rum, utan Kongl. Majus vettskap, h v lilien helt säker ej tillåtit en så obillig
Statsverkets vinst på undersåtares bekostnad; så vågarjag vördsamt hemställa, och hämtar styrka för denna min hemställning af Herr Grefve Gyllenborgs meddeldte upplysning om Salt— petterfondens så betydliga tillväxt, om det ej är billigt att föreslå, först en efter saltpetterns ökade värde proportionerad arbetslön af minst | delar af hvad Saltpettern nu går och gäller, eller möjligtvis framdeles kan komma att gälla; och för det andra, att sedan en rigtig beräkning blifvit uppgjord af Kongl. Maj:ts och Ktonons kostnad för dessa Finnars anskaffande, öfverskottet af hvad alla dessa åren blifvit utbetalt, må vid framtida lefverering blifva bonificerade, hälst dettas ingående till Stats, verket ej varit förenad hvarken med rättvisa eller billighet.
Jag får således anhålla att detta mitt vördsamma memorial må blifva de öfrige respective medstånden communiceradt och till StatsUtskottet remitterade.
Ko 5.
Friherre Rehbinder, Johnn Fredric: