Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke heller med de förenade Utskotten dela den åsigt, 60m deras utlåtande i 4 punkter af Betänkandet synes åsyfta, nemligen att den sökta rättelsen skall bestämmas *f, huruvida Statsverket derigenom skulle komma att vidkännas någon ytterligare gravation, eller om de genom Posthemmanens Rotering ingående medel skulle vara motsvarande den kostnad, som till den förhöjda Postskjuts* Den^iS September J.m. X37 legan kan erfordras.
Jag tror att då en del Medborgare äro orättvist betungade, böra deerhålla rättelse, om det också skall ske med någon uppoffring å Statens 6ida.
De friheter aom posthemmanen åtnjuta ifrån rotering och sorn Utskotten åberopar, föteslås af de fleste Motionairerne skola upphöra emot det de blifva befriade från Postföringen, och anhålla de att i likhet med Kronans öfrige Hemman blifva roterade eller få betala Rotefrihetsafgift.
Häraf synes tydligt, att JV?otionairerna ej handla egennyttigt, utan lära hafva giltige anledningar till 6in klagan, ty annars skulle det vara orimmeligt och bevis på särdeles sjelfförsakelse, om de skulle vilja erbjuda en större fördel i utbyte mot en mindre.
Då den ringare personal medborgare sorn lider, och i många år lidit genom Postföringsskyldigheten, icke i likhet med de Gästgifvareskjutsskyldige, förmått förskaffa sig en mot besväret någorlunda afpassad Skjutslega, ehuru de haft mycket skäl dertill, anser jag nu så mycket mera billigt och rättvist, att Riksens Ständer icke vidare lägga hinder i vägen för dem att'så snart som möjeligt erhålla den sökta rättelsen, och föreslår derföre ödmjukast att Riksens Högloflige Ständer, i enlighet med de förenade Utskottens förslag, till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma med anhållan att samtelige Herrar Landshöfdingar, med snaraste, blifva anbefallte förrätta undersökningar i ofvannämnde ämne, jemte öfriga omständigheter } hvilka med Postföringen kunna äga i38 Den 16 September j. m. sammanhang, samt att Kongl. Maj:t sedermera täcktes i Nåder tilldela de postföringsskyldige som af de inkomne handlingar finnas vara hårdt betungade, förhöjning på Skjutslegan från och med 4 till och med 8, samt från och med 8 till och med 16 sk. för milen, då skäl till denna förhöjning förefinnes, och att denna förhöjda Skjutslega kommer att utgå intill dess den af de förenade Utskotten föreslagne förändring i Postföricgsskyldigheten, (hvilken jag likasom Utskotten anser nödig och af behofvet påkallad), hinner blifva reglerad.
Jag an-, håller att Betänkandet må blifva återremitteradt, och desse mina anmärkningar måtte få åtfölja det samma till de förenade Utskotten.
Nto 4- Herr Silfverberg, Magnus Didrik:
Vid den af Herr Friherre Cederström väckte och af Herr Tham samt med vissa modificationer af Herr Grefve von Rosen understödde motion om beläningsrättighet i Rikets Ständers Bank af importvaror och hvilken blifvit till Höglofl.
Att en sådan belåningsråttighet vore förmånlig för de Handlande, är utom ail tvifvel, men då hvarken någon enskild Corporations fördel, eller den chimerika nyttan af förslag som grun* ' da sig endast på theoder, icke på ledning af föregående års erfarenhet, kunna motivera Ri - Den 16 September j. m, 139 kefs Ständers beslut vid afgörandet sf en dylik fråga, så får jag på det högsta afstyrka beviljandet deraf, emedan jag anser den icke allenast onyttig utan ock skadlig.
Om man kastar en blick på Sveriges Geografiska läge. öfvertyga* man lätt att vårt land af naturen ej är egnadt till Transitohandel i stort; det nästan enda ställe, dit man har utväg afyttra Nederlagsvaror är Finland, afsattningen är dock icke så betydelig , att icke tillräckelige Capital till denne handels bedrifvande förefianas, sorn äfven bevisas deraf att då Finland tillhörde Sverige och hämtade alia sine förnödenheter härifrån , inga beläningsanstalter sorn de ifrågavarande behöfdes; följaktligen mäste de vara så mycket onödigare nu, då Finnarne hämta större delen af de varor de behöfva från utländsk» orter directe.
Då den betydligaste delen af importen således åtgår till Sveriges egen consumtion, frågas, om det med sunda Statseconomiska principer kan vara öfverensstämmande, att befordra införsel af en emot behofven öfverdrifven Varumassa, sorn otvifvelagtigt klefve följden af den ifrågasatte beläningsrättigheten, hvarigenom VäxelCoursen nödvändigt skulle uppjagas, och Sedelmyntets värde genom en utsläppnin g af flere millioner BancoSediar ytterligare försämras, rakt. stridande emot de åtgärder Höglofl.
Ridderskspet och Adelm genom Sedelstockens ungefär» bestämmande och Bankens consoliderande vidtagit till myntvärdets upprätthållande, oberäknadt den nära till omöjlighet gränsande
Den 16 September f. m. svårighet, att på säkra grunder inrätta en sådan Låneanstalt, att icke förlust för Banken skulle uppkomma.
Hvad Herr Tham yttrat om fördelarne af Varubeläningarne i Götheborg genom Götha CanalDiscont, skulle jag tro ingen ting bevisa i närvarande fall, då man besinnar, att detta skedde under Continentalsystemet. då communicationen emellan England och de fläste Östersjöhamnar var aldeles stängd, och derföre alla Handelstransactioner dem emellan skedde öfver Sverige, särdeles Götheborg, en omständighet, den jag tror Herr Tham vid flere tillfällen lemnatur sigte, då han yrkat och trot, att liflighet i Handeln och deraf följande förkofran genom upphäfvandet af alla importförbud och obegränsad frihet skulle kunna återställas och vinnas, men hvilket jag af anförde skäl nödgas betvifla.
Herr Grefve von Rosen har yrkat att till bea fordrande af NordAmerikanska Handeln beläningsrättigheten borde beviljas för åtminstone 4 importarticlar, Hudar, Socker, Bomull och Tobak, hvarförutan och af brist på afsättning i Sverige, Americanerne nödgas sälja sine laster på annat håll , hvarigenom vi åter skola försättas i nödvändighet att förskrifva nämde varor ur andra hand till högre pris
Om afsigten med denne framställning varit att väcka farhåga för en minskad Jernexport, sä förmodar jag att den bäst vederlägges genom detta års erfarenhet, ty jag tror att exporten på Norra America aldrig varit från Stockholm och Den 16 September /, m. 141 Götheborg si stor Born nu, oagtadt Americaneme ej hitfört hela skeppsladdningar af egne producterj de hafva dock sedan desse på andra orter blifvit afyttrade, i stället för ballast medtagit så mycket de ansett sig kunna här afsätta, hvarföre ock på Amerikanske producter, för consumtionen ingen brist varit, hvaribland dock Socker och Hudar icke få inräkna!, såsom icke der producerade.
J«g skulle vidare tro att det för Rikets Handel, Penningeverk och sannskyldiga fördel är vida förmonligare att våra exportvaror betalas med växlar, än att vi på en gång öfverhopas med flere &rs behof af importartiklar.
- Af hvad jag nu haft äran anföra, synes mig tillräckeligen{styrkt, att deni fråga satte beläningsrättigheten af importvaror, vare sig generel eller partiell, hvarken är behöflig eller nyttigt och anhåller jag vördsamt att desse mine anmärkningar må till Höglofl.
BancoUtskottet blifva remitterade. *43 \Den iG September c. ml .
Bilagor till PleniProtocolIet för den 16 Septernberg eftermiddagen.
Då min aktningsvärde vän Friherre Nils Gyllenstjerna lemnat
Riksdagen och således är hindrad att sjelf yttra sig uti ifrågavarande ämne, anser jag mig så val genom personlig tillgifvenhet sorn egen rättskänsla förbunden, att vid Utskottets Betänkande göra några anmärkningar, hvilka jag förmodar föranleda till dess återremitterande.
Det är icke enligt med Handlingarne, att några fatalier å Familjens sida från början varit försummade- Tvärtom visa de, att först framlidne CanzliPresidenteo Grefve Horn såsom gift med en Grefvinna Gyllenstjerna år *73*» och sedan samtelige Gyllenstjernska arfvingarne 1740, 18 år och to månader efter Nystadtska fredsslutet, i föreskrifven ordning fordrat deras ersättning, inom den af allmänna Lagen Och serskildta Författningar om Statens skulder efter Carl Xlkteskrig, utstakade 20 års praescriptionstid.
På denna grund ändrade ock, efter dä gällande .Regerings Lagar
Riksens Den 16 September c. m. 143 Ständers Secrete Utskott vid 1766 års Riksdag, den afslagsresolution, som Konungamakten år, 1741 på töregifven anledning af försutten tid, emot Famillen låtit expediera» Efter detta ådagalagde förhållande, kaa ett sednare försök att' behandla Famillens anhållan om verkställighet af högsta samhällsmagtens år 1766, beslutade liqvidation, såsom å nyo väckt resningsfråga, destomindre betraktas annorlunda, än såsom en fullkomlig nullitet, då högstsalig
Konungen 1809 aldrig låtit förmå sig att utfärda eller underskrifva någon Resolution i öfverensstämmelse med Högsta Domstolens afstyrkande mening- De utur KammarCollegii Betänkande hemtad* gissningar, dels att Konung Carl Knutsons åt Staden Danzig försträckte penningar kunde hafva varit tagne ur StatsCas6an, dels att lånet möjligen blifvit
Famillen ersatt innan Konung Carl Xlhtes march till Ukraine , förtjena såsom obestyrkte ingen serskild vederläggning.
Enär SecretaUtskottet under den så kallade Frihetstidens Riksdagar i ftnancielle, lika eå väl som rninisterielle ärender, innehade Ständernes hela magt och myndighet, oeh vid utöhiingen der* l44 Den 16 September e. m. af, vanligen gaf directa uppdrag åt Konungen, lärer hvar och en finna, huru en försummad formalitet att blott upplysningsvis lemna RiksStånden underrättelse, om sitt i Hufvudsaken vidtagne beslut, om den ock vöre bevist) ej kunna förändra saken eller lagligen verka till förminskning af Gyllenstjernska Famillens rätt, att utbekomma sin fordran, som för öfrigt grundar sig på de mest authentika handlingar; Fältmarskalken Grefve Stenbocks utgifoa qvitto för hypotheket och af Konungen approberade redogörelse öfver medlens användande till Statens tjenst, samt Konung Carl XII:tea, Familjen gifna högtideliga försäkran om ersätta ning.
Vid sådana omständigheter skulle ingen enskildt gäldenär, utan att fela emot samhällslagarna kunna söka att på så yteliga skäl, som dem StatsUtskottet begagnat, undandraga sig att underhandla om betalningen af sin skuld, med en Borgenär som lemnat öfver joo.dt åra anstånd.
Efter vanlig ränteberäkning, har den ifrågavarande skulden under detta långa uppskof, stigit till en ganska betydlig summa, hvilken enligt RiLegäldsContoirets åberopade Reglemente i laglig rättegångsväg kan utsökas; men genom underhandling och förlikning torde kunna miaskas.
Ständer värdigt, att utan föregången närmare undersökning, hvarken afslå eller bevilja, hvad å Famillens sida blifvit ifrigaställdt; så är min tanka, Den 16 September e, m, I tanka, att Statsutskottet, hvilket i anseende till
Riksdagens annalkande slut,sjelf icke lärer medhinna utvecklingen af alla till saken hörande omständigheter, hade i stället både kunnat och bordt tillstyrka någon sådan förberedande åtgärd, hvarigenom hos Kongl.
Maj:t i underdånighet begärts, att antingen något Embetsverk, eller någon dertill hörande enskilt Embetsman, känd för insigt och erfarenhet i så beskaffade utredningar, måtte i Nåder få sig uppdragit, att företaga ärendets fullständiga utarbetning och derom inkomma med Embeteutlåtande; på det Riksens Ständer ;vid ett kommande
Riksmöte deraf må lemnäs del, till upplysning och vägledning vid målets slutliga afgörande med nödig sakkännedom.
Då Ridderskapet och Adeln vid Rikets allmänna Firsancereglering nyligen funnit för godt, vidtaga den utvägen att anlita Statsoch NationalCrediter» om inhemske
Lån, är min öfvertygelse: att ingångne äldre skuld förbindelser matte honoreras och aktning viBas för sådane Medborgares grundade recijmationer , sorn under den förflutne tiden gjort uppoffringar för Staten och redan länge varit i saknad af deras tillständiga rätt — framgången af den nya Creditoperationen torde med skäl till en betydlig del blifva beroende af den noggrannhet hvarmed denna princip iagttageff.
Jag anhåller om återremiss af BetänkanBil till Ridel. o. Ad.
Band. to 14S Den 16 September e. m. det och att detta mitt anförande måtte få åtfölja återremissen, N:o 2. * Herr von Franckent Augu/l; StatsLJiskottet tyckes, som Orden i dess Utlåtande lyda: funnit allmänna röjlen inom RiksSt åliden förenad derutit att undantag från hvad
För fattningar ne fladga om penjion för af [hedstagande Embet/män, bör g örat för LandJiå ding Järta, och har ansett 6ig i följd häraf böra tillstyrka ifrågavarande 2003 R:dr Banco.
Jag kan ej likt Utskottet tro detta vara allmänna xöstens önskan, oaktadt några Ledamöter inom 3:ne
Stånd yttrat sig derföre; tvertom jag skulle an6e mig misskänna pluraliteten om jag hyste den tanke att de i vår nu varande mindre lyckliga financiella ställning skulle vilja, sä misshushålla och 6å illa årligen använda 2000 R:dr, som, om de ej directe gåfa f Be vi Ilningen, ändock i det hela utgöras af hvad den skattgifvande tillskjuter.
Ridderskapet och Adeln känner det otvifvelaktigt huru dermed förhållit sig, men det jag vågar påstå, är, att många våra Embetsman varit och äro i sine kall lika skicklige och många såsom Embetsmän äfven förtjenstfullare än han, utan att vi till dem hvarken vilija Den 16 September e. m. eller kunna lemna 2oco R:dr om året för cferas öfriga lifstid.
Jag vill" således endast hålla mig vid Herr Järtas förtjenst att år 1809 hafva sorn Utskottet yttrar, ensamt uppsatt vår nu varande RegeringsForm, och i fall Herr Järta det skulle gjort medger jag, att vi varit skyldige honom en gärd af vår tacksamhet, ocW om detta är å Ständernes sida uraktlåtit, så har vår Konung åtminstone 3:ne gånger sedan nämnde år hågkommit honom med vedermälen af sin Nåd, nemligen-, Nådigt utnämnande till StatsSecreterare, derifrån Nådig transport till Landshöfdinge öfver Stora Kopparbergs
Län och sednast äfven Nådigt afsked från denna befattning; men hvad vi uraktlåtit om vi varit något skyldige böra vi ändock ersätta i synnerhet i denna tidepunkt, då både Konung och Ständer gemensamt skörda välgörande verkningar af denna Constifution, och gemensamt erkänna den lycklig för Sverige på samma gång sorn i öfrige Länder oenighet om Constitutioners förmån så allmänt va* rit rådande.
Efter dfenna ingress får jag åter upprepa, att åro vi något skyldige så böra vi vår skuld betala, och då kunde vi ju dertill välja sätt som våra tillgångar medgifva samt vår egen och Constitutionens ensamma Författares he - i48 Dan 16 September e, m. der fordrar, då kanske tjenligare vore att till efterverlden lemna någon hågkomst på sätt skedt med Författaren af 1720 års Constitutionj men äfven detta vedermäle, har jag endast velat omnämna såsom mera tjenligt, än att i vår medellösa tid anslå* årlig betydlig penningeafgift till en man som både år, helsa och själsförmögenheter tillåta att sora närande medlem i Staten förtjena sitt och°de sinäs uppehälle behöfva utan att endast vara StatsCassan till last.
Jag tror tvärtom att åt Herr Järta intet bör vidgöras för RegeringsFormens författande emedan det ej vcir han forn författade denfammct, utan endast gemensamt med många andra dertill utsedde delade besväret, och bland hvilka framledne RiddarhusSecreteraren Silfverstolpe torde hafva lika stor, om icke större, förtjenst än Herr Järta, och när Herr Silfverstolpe som tjenade till slutet af sin lefnad och ej i några förmonliga vilkor efterlämnade Enka och Barn, icke såsom Författare af RegeringsFormen kom i åtanka af pension, så vore det väl högst olämpligt att nu efter 14 års förlopp ensamt vilja belöna Herr Järta för hvad flere, med onekeligt lika stor arbetslust som han deltagit uti.
Redan för flere veckor sedan har ett Riksstånd bestämt afslagit ifrågavarande pension,och har säkert gjort det med mångdubbelt skäl, ty just detta Riksstånd äger hvar och en i sin hembyggd troligen ofta tillfälle att hos inhyses nödtorftiga se armodet i hög grad och husfader, som oaktadt de ej hafva utsigt för Den 16 September c. /n. morgondagens föda åt det käraste de ä>ga fina barny ändock skatta till Stat®n och följaktligen äfven bidraga till utgörandet af bättre lottade Medborgares pension.
Det vore väl om detta motskäl äfven togs i öfvervägande af de män, om på detta rum sådane finnes, som o - aktadt de inse obilligheten af att gifva Herr Järta 2000 R:dr Banco årligt underhåll, som oaktadt de inse vådan af detta skadliga prejudikat, ändock af gammal vänskap till den ifrågavarande personen söka understödja denna efter min tanke onödiga gåfva på äfven den nödlidandes bekostnad.
Bilaga till PleniProtocollet för den 18 September, förmiddagen.
Friherre Anckarfvärd, Carl Hindric: StatsUtskottets Betänkande rörande tredje HufvudTiteln, framställer sig nu nästan uti 150 Den 18 September/, m. samma skick som före den, vid första föredragningen, beviljade återrsmissen, och om Statsutskottet icke funnit anledning, att till följe utaf gjorde anmärkningar, ändra åsigter, så har icke eller jig under tiden funnit några skäl att ändra min öfvertygelse.
Jag förbigår att åter upprepa ds mindre betydliga anmärkningar, hvarå jag redan förut ta,git mig friheten fästa uppmärksamheten, utan att de vunnit det Höglofl.
Utskottets afseende, men hvad den betydliga utgiften i och för Andra Gardets Caserne vidkommer, anser jag det af högsta vigt, att aldrig upphöra att söka fäst3 det sunda omdömet vid olämpligheten att fortfarandi bekosta dyra Militaireétablisementer uti Hufvudstaden , på den grund Utskottet föregifver, nemligen att tidpunkten ännu torde vara långt aflägsnad för ett ändamålsenligare behandlingssätt.
Mig förefaller det högst besynnerligt att Stockholms Garnizon under en så lång tid kunnat vara dessa Allmänna Caserneinrättningar förutan, och att deras uppförande nu först sedan Stockholm blifvit en gränseort, vunnit egenskap afgå högst nödvändige.
Då Stockholms Stad i alla fall bekostar Inqvarteringen för de härstädes Garnizonerande Trupperne , så synes mig, som do till detta ändamål föreslagne 15,000 jl:dr B.co om året skulle inom tredje Hufvudtiteln , för nödvändigare behof vara erforderlige, eller i annat fall Bevillningen åtminstone med denna summa kunna minskas.
Utskotffet företer ibland ordsakerne för dess tillstyrkande af denna an-» Den 18 September f. m. »51 slagssumma, att Utfkottet anfer af vigty att orubbadt bibehålla Rikfens Standert fattade befut och att uppfylla gijne Jerfäkringar.
Man skulle härutaf lätteligen kunna draga dea slutsatts att förra Riksens Ständer genom formeligt Contract med Kongl. Andra LifGardesRegementet förbundit s:g till den ifrågavarande Casernebyggnaden ; som jag likväl icke tror förhållandet vara sådant, så får det förlåtas mig, om jag icke anser mig kunna tillstyrka fortfarandet af en utgift , den jag icke finner påkallad af högsta nödvändighet, och detta under en tidpunkt af verklig förlägenhet, huru utvägar skola finnas till de mera trängande Statsbehofvens fyllande.
Jag fortfar äfven uti mitt påstående, att ingen löneförhöjning för Chefskapet vid Östgötha LifGrenadierRegementet måtte beviljas, och torde det äfven härvid tillåtas mig, att anmärka, huru den anledning till beviljandet af denna löneförhöjning, man velat hämta ifrån Chefskapet vid Nerikes Regemente, vid en noggran undersökning skulle visa sig, icke vara af ett lika förhållande , då den nuvarande Chefslönen vid Nerikes Regemente blott är en af de mindre förmonlige Majorslöner i Arméen, men deremot den ifrågavarande LifGrenadierRegementets
Chefslönen är en gammal ÖfversteLieutenantslndelning.
Som jag hoppas att en ali - i5a Den 18 September f. m? män Lönereglering för Arméen icke måtte va
Jag tillstyrker sålunda äfven i denna del afslag å Betänkandet.
J»g utbeder mig först och främst, att såsom i min tanka anmärkningsvärdt få framställa, att detta nya behof, är ifrån GeneralAdjutanten för Arméen, och icke ifrån StatsSecreteraren för Krigsärenderne till Kongl. Majtt framstäldt.
Under ett fullkomligt rättvisande af Herr Friherre Björn6tjernas ofta visade nit för Försvarsverket har det likväl icke kunnat undfalla min uppmärksamhet, att jag tror Statsförfattningen derutinnan vara ganska tydlig, att allt hvad som rörer Försvarsverket i anseende till dess behof och anslag tillhörer StatsSecreteraren, och icke Konungens föredragande i Commandomål, att undersöka, pröfva och föreslå.
Det är i min tanka af ganska mycken vigt att administrationsgrenarne icke undandragas sine rätta adminiBtratorer.
Det är StatfiSecreteraren för Krigsärenderne, sorn har sig uppdragen omfattningen af Försvarsverkets alla delar , det är StatsSecreteraren som bör hafva sig bekant alla förhållanden inom detaillerne: det är han som bör känna det fel» agtiga, och genom tidförändringarna olämpliga s inrättningarne*. det är han som bör kunna'
Ben |8 Sep tauler f. ml If3 uppgöra förslag till förbättringar: det är han sorn bör känna huruvida tillgångar kunna finnas, som med mera fördel kunde användas till andra behof än dem de egenteligen afse, det är med ett ord, StatsSecreteraren, som är Rikets Ständer ansvarig för det mera eller mindre nit, skicklighet och drift, som kan stämpla dess Embetsförvaltning , då föredraganden i Commandomål deremot med dessa administrativa förhållanden hvarken i följe af Grundlagen eller likmätigt dess Instruction äger någon befattning; jag kan således icke tillbakahålla min förundran deröfver, att den enda verkelige StatsSecreteraren vi åge, så litet synes interessera sig för den betydliga administrationsgren, hvars ledare han borde vara, att han låtit bero vid ett Memorial från General Adjutanten, att i och för Tredje HufvudTiteln tillstyrka nya anslag.
Då StatsUtskottet genom GeneralAdjutantens Embetsmemorial, fått sig öppnadt ett förut /ahrndt tillfälle, att i detail gran/ka behofvens förhållande till an/agetsi synes detta tillfälle deremot för en StatsSecreterare för Krigsärenderne alltid varit öppet, och torde det icke böra anses såsom en.allt för obillig fordran, att StatsSecreteraren uti StatsRådet inför Kongl. Majit framställt samma besparingsmöjligheter å GeneralAdjutantens förslag , som StatsUtskottet ådagalagt vara grundadt på de förflutne 5 årens erfarenhet.
När man nu tager i betraktande huru det lyckats Utskottet, att endast genom jämförelsen mellan hvad som blifvit fordradt3 Dm xg September f. m. och det som verkeligen åtgått, afkorta en summa af ej mindre än 85,000
R:dr utaf de äskade beböfven , så ledes man helt naturligt åtminstone till tvifvelsmål, huruvida icke ändå betydligare besparingar kunnat vinnas, om man varit i tillfälle att undersöka huru inom detaillerne hushålladt blifvit, emot huru man möjeligen hushålla kunnat: det måtte vara tillåtit att yttra en känsla af bedröfvelse, då man vid granskningen af dylika förhallahden finner, huru Styrelsens organer endast anse sig såsom blotta vehicler för öfverförandet af nya fordringar till ökande af folkets bördor, föga till fromma hvarken för Konung eller Folk.
Det måtte icke mycket kunna klandras om man härvid helt oförtäckt yttrar , huru förtroende till en Styrelse aldrig kan äga rum, der intet bemödande visar sig, att, genom hushållning nied den skattdragandes förmåga, öfvertyga, att man beräknadt den, vid uppställningen af Statsbehofvens föremål , och det måtte åtminstone finnas consequent om Representanten uncfer 6ådane omständigheter , af alla sina krafter motarbetar bifall till nya anslag, dem han icke finner sig någon annan utväg att fylla, än att på ett eller annat sätt betunga Folket , hvars belägenhet han känner sådan, att den med hopp om Samhällets välgång och trefnad icke medgifver några hvarken direct eller indirect Ökade bördor.
Tredje HufvudTiteln eller försvarsomkostj naderna är den kräfta , som snart sagdt ifrån urminnestider utsugit Svenska Statskroppens
Den j8 September f. m, i55 krafter, utan att lämna något annat resultat, än förlorade länder, och ett jämnt aftagande af enskildt välstånd.
Jag bekänner upprigtig! att, jag ej sällan förundrat mig, att ifrån det enskildta lifvet såsom ett dageligt taleämne hafva inhämtat dessa obestrideliga sanningar, och att de likväl så litet göra sig gällande vid vårs allmänna sammankomster i egenskap af Lagstiftare.