Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nåd. befallning, hafva under loppet af åren l8j6, 1037 och t838 telegraflinier blifvit anlagda emellan Stockholm och dess inloppsorter Landsort, Sandhamn och Furusund; den nytta, dessa linier hafva inedföit, har varit fler fa
I Id ig, hvaraf torde böra nämnas : > a) Man har derigenom inhemtat kännedom om ett yrke, som hos oss förut var nästan obekant, och uti hvilket andra länders politik förbjuder oss att intränga. b) Man har samlat erfarenhet i denna väg, som, vid anläggande af nya telegraflinier, blir högst nyttig, och hvilken, i händelse af telegrafers anläggande, under krigstid måhända hade blifvit alltför dyrköpt. c) Man har förskaffat vår handelsflotta en vigtig fördel, derigenom att skeppare kunna correspondera med deras redare, nästan i samma ögonblick som de inlöpa från hafvet i en säkrare farled, hvarföre ock Stockholms börs årligen betalar 1000 r:dr b:co för erhållande af uppgifter på alla bloch utpasserade fartyg, samt dessutom betalt särskildt, då extra bild med telegrafpost åstundats, hvarföre afgiften uppgått till circa 200 r:dr årligen; och slutligen d) har derigenom blifvit bildad en stam af befäl och trupp, som, i händelse af flere telegrafliniers anläggande, genast är tjenstbar, dels att utplaceras på nya telegrafer, dels att instruera nya telegrafister.
Dessa fördelar kosta Staten circa 12,000 rtdr årligen.
Uti ett glest bebodt land skall alltid telegraf-correspondencen medföra en bestämd utgift för Staten, emedan im por - Den a5 November c. m. 3n porten för underrättelsers fortskaffande sannolikt icke kan motsvara telegrafliniernes underhållskostnad.
En telegraflinies anläggande beror således på de fördelar man har att af densamma förvänta uti politiskt, militäriskt och coromercielt afseende.
I betraktande härutaf framställer sig närmast behofvet af en telegrafjinie till Gefle och Götheborg, hvilken sednare kunde äfven utgrenas till Helsingborg och genomskära flera vigtiga städer, såsom Norrköping, Linköping m. fl. Under förutsättande att 5o telegrafer skulle erfordras till er) linie emellan Stockholm och Götheborg, — då undersökning derom ännu ej, i brist på medel, kunnat göras, kan något bestämdt antal ej uppgifvas — skulle en sådan linie kosta i anläggning circa 3o,ooo r:dr b:co, och årligen med telegrafering endast om dagen 8 månader circa ?.5,ooo r:dr, hvilken sednare summa, ehuru betydlig den synes vara för oss, dock är- ringa emot hvad andra länders telegraflinier kosta.
Såsom bevis derpå torde jag få äran nämna, att, enligt de underrättelser jag genom en resande erhållit, skulle en dylik linie, aflönad efter den stat, som i Preussen är antagen, kosta circa 64,000 r:dr b:co årligen.
— Det har icke lyckats någon af de resande jag känt, att intränga uti den Fransyska telegrafien, hvarföre jag derom icke kan yttra mig.
För att någorlunda kunna bedomina med hvilken utomordentlig hastighet en underrättelse med våra telegrafer kan fortskaffas under klar luft, då uppmärksamheten är allmän, tager jag mig friheten nämna, att ett telegrafiskt tecken kan passera i5 å 16 telegrafer på en minut, (jag har ofta exempel på, att ett leeken löper genom 7 telegrafer och ett annat återkommer till svar på minut — men jag vill blott antaga i5 tecken i minuten.
Efter denna beräkning skulle ett tecken kunna passera emellan Stockholm och Götheborg på 3£ minut; en kort skrifvelse t. ex. kursens noterande, eller, fienden är här, skulle således kunna hinna emellan nämnda städer, en väglängd af 5o mil, samt svar derå återkomma på mindre än 10 minuter.
Det torde vara öfverflödigt att nämna alt en sådan ögonblicklig correspondance mera är en slags telegrafisk lux att briljera med, då deremot det hufvudsakliga ändamålet är. en daglig oafbruten och tydlig correspondance, — och denna vigtiga omständighet beror väsendtligast af telegrafernes proportionerade afstånd till hvarandra, hvarföre mycken tid och möda, särdeles i vårt couperade och skogiga land, måste användas vid utslakande af telegraf-stationer.
Erfarenheten har visat, alt under sommarmånaderna telegraferingen har blifvit hindrad af tjock luft (telegrafiens värsta och nästan enda oöfvervinnerliga fiende) på distancer af en Svensk mil emellan telegraferna, per medium af flera år, 17 H. 4t 331 Den i5 November e. m. en dag af ... 36 af i^ mil en dag af . . . 25 af mil en dag af . . . ao och af if mil en dag af . . . 8 Kongl. Majit, som icke pröfvat nödvändigt att ofvannämnde telegraflinjer nu genast böra anläggas, har dock icke förbisett vigten af att under fredens lugn undanrödja de hinder, som, i händelse af krig, (eller då andra vigtig,» omständigheter göra en telegraflinie nödvändig) skulle medföra både tidsförlust, och ofördelaktigt inverka på en hastig telegrafcorrespondance, och derföre i sådan nyttig afsigt uti dess nåd. propos. begärt ett anslag af i5,ooo r:dr, alt utgå i 5 är med 3,ooo r:dr årligen, för alt dels låta utse tjenliga platser till telegraflinier i åtskilliga riktningar af Riket, dels låta förfärdiga sådana telegrafpersedlar, hvilka erfordra en längre tid och noggrannhet under arbetet, såsom tuber, luckor m. in. och erhållas för bättre pris samt kunna undergå en noggrannare pröfning och besigtning, då de upphandlas i större parti på entreprenad -auetioner, än då de i hast skola anskaffas.
Sedan dylika förberedande åtgärder äro vidtagna, kan en längre telegraflinie snart nog uppsättas, och correspondancen börjas efter några månaders förlopp.
H. StatsUtsk. har lili dess nu föredragna betänk, yttrat: ”alt Postverkets öfverskott, hädanefter som tillförene ”— efter Utsk:s föreställning — skall lenina tillgång till bestridande, icke allenast af de årliga utgifterna för telegraf’’inräUningarna, hvilka K. M. å nämnda medel förut anvi”sat, utan äfven för andra högst nödiga förbättringar i 'telegrafväsendet, hvilka i fredlig tid kunna gagna h a n”d e
I n och sjöfarten och derjemte i krig blifva af ’’nytta” samt derefter tillstyrkt R.
St. meddela samtycke att de begärda i5,ooo r:dr må få utgå af Postveikets öfverskottsmedel, hvarmed jag för min del är fullkomligen nöjd, såvida man med visshet känner, att Postverket äger tillräckliga öfverskott att bestrida ifrågavar. utgift; men då jag bar grundad anledn. förmoda, att Postverkets öfverskott hafva blifvit anlitade, dels till byggande af redan färdiga ångfartyg, dels till bestridande af utgifter för ett nytt, som nu lärer vara under arbete, samt befarar att en ökad skjutslega möjligen kan menligt inverka på Postverkets inkomster, och af Utsk:s anförda yttrande jag trott mig finna, att Utsk. gillat behofvet af de begärda i 5,ooo r:dr samt verkligen vill uppfylla detsamma, vågar jag, på det inga oförutsedda hinder mätte möta för utbekommandet af delta i min tanke nödvändiga anslag, föreslå: att H.
StatsUtsk. behagade från Öfver-postdirecteurs-embetet infordra officiel t förslag öfver behållningen för år i84°, samt calcul öfver huru stor densamma kan vara Deu a5 November e. m. 3a3 att påräkna för i 84 i , med iakttagande af sådana utgifter, som för närvar, arn kända, hvarefter Utsk. sedan ytterligare må vara i tillfälle att öfverväga om lämpligaste sättet att anvisa deri äskade summan — oell får jag, till följe härutaf, vördsamt yrka återremiss.
Jag hade i sanning icke ernat deltaga i denna discussion, emedan jag är öfvertyg.id 0111 att de nu lörevar. betänkt!) i alla händelser komma att återremitteras och jag derföre betraktat ändamålet med deras föredragning denria stund endast såsom eli upphemtande al de från särskildta håll kommande anmärkn:r, hvilka kunna ligga till grund för den förnyade behandling af ämnet, som Utsk. ännu vid denna liksdag kommer alt åligga.
Det var mig ingenting oväutadt, att
Utskrs framställda förslag skulle framkalla en mängd af skiljaktiga anmärkntr; sådant torde sällan kunna undvikas, och aldrarninst då det är fråga om att framställa förslag för fyra Stånd, af hvilka de ena synas höjda alt bevilja snart sagdt alla möjliga anslag och de andra nära nog ali afslå alla sådana.
Det må då vara hvarje talare obetaget att framställa sina anmärkn.
'r antingen i ett lugnt och hofsamt språk eller i ett häftigt och stormande; för Utsk. kan det vara likgiltigt; enda skilnaden är, att den förra kan äga mera sannolikhet att göra sin åsigt gällande genom den kraft, som alltid medföljer det lugna förnuftet.
Hvad Utsk:s åtgärd i det hela vidkommer, som blifvit måhända något strängt bedömd af en talare, som uppgifvit sig tillhöra en af stats-expeditiouerna, så kunna tankarna derom visserligen vara ganska delade, och i de ämnen, som för det närvar, ligga under R. o. Ad:s pröfning, finnas äfven mänga punkter, hvarom tankarna inom Utsk. varit ganska skiljda.
Äfven jag har i mera än en punkt tillhört minoriteten, der jag ansett anslagen vara för små.
Jag vågar dock tro, att Utsk , på det hela taget, med lugn kan emo'se den dom, som eflerverlden kommer att fälla öfver den syftning, hvaruti det fortgått, och all det domslut, som den vid stats-fxpedilionen anställde värde talaren på förhand behagat fälla, kan af Utsk. med temmelig likgiltighet åses.
Det förekommer mig ganska naturligt, alt Regeringens närmaste orga ner skola uppträda för ali bestrida hvarje förändring, sorn Utsk. tillåtit sig i det af Styrelsen framställda förslag.
Det är ingalunda för att i denna stund tala emot en sådan anmärkn., som jag begärt ordet; men jag fann mig föranlåten att uppträda, då en af Styrelsens närmaste organer, samt den vid ståts-expeditionen anställde talaren uppträdde för att tadla ett af de förslag, som Utsk. ansett sig böra partiell tillstyrka, derföre alt denna tillstyrkan skett på moliver, sorn ej i Konungens prnpos. arn framställda.
Det har här blifvit sagdt, att beväringens möten vore så utsatta i afseende på årstiderna, att tiel ingalunda vore behöfligt för detta manskap att dervid begagna klädesbyxor, och att ändamålet med hvad i det A
Den a5 Noyembor c. m. afseendet blifvit iakttaget för denna del af beväringsmanskapets beklädnad icke vore att användas i fredstid utan i krigstid.
Det torde -vära förlåtligt af Utsk., att icke hafva kunnat fatta, att plagg, sorn begärdes för alt complettera den utevarande och i bruk varande munderingen , icke voro afsedda för alt jemte denna mundering nyttjas; och då här blifvit sagdt, alt vården om manskapets helsa ej påkallade dem, ej ens i de norra orterna, så, ehuru betydande de auctoriteter må vara, sorn här uppträdt för att framställa en sådan sats, nödgas jag, då jag icke ville undanhålla hvad som sannt är, helt och hållet bestrida detta förhållande och förklara, att uppgiften derom icke synes mig kunna grunda sig på annat än en bristande sakkännedom, ehuru otrolig den ock må förekomma från dessa håll.
Jag tror mig hafva betraktat dessa förhållanden temmeligen nära och kunna försäkra, att om ej, emot hvad som egentligen bort äga rum i de norra länen, manskapet varit tillåtet att under de af Kronan lemnade linnebyxor om nätterna begagna sina egna vadinalsbyxor, hade en betydlig del af detta manskap varit utsatt för fara till lif och helsa.
Sprengtporten, Jac. Wilh.: Ehuruväl IJr Stjerngranat^ yttrande icke kan anses innebära egentligen någon panegyrik öfver StatsUtsk., ber jag honom vara fullt förvissad, att jag icke deraf det ringaste finner mig rubbad i min förut uttalade öfvertygelse, att, när menings-striderna kallnat och man blifvit i tillfälle att närmare inse följderna af StalsTJtsk:s tillgörande, omdömet torde blifva både rättvisare och billigare i afseende på detta Utsk:s handlingssätt.
Jag har visst aldrig yttrat icke ens någonting som liknar det, att StatsUtsk. upprest åt sig eller Lieredt Ständerna tillfälle att uppresa åt sig ett monument, genom att bevilja anslag till fängelserna; men jag begagnar detta tillfälle att complettera mitt yttrande i detta afseende med den förklaring, att efter min öfvertygelse blir delta beslut, om RiksSt:n bifalla hvad i det afseendet är tillstyrkt, ett fullkomligen värdigt beslut, och att R.
St. derigenom betala en skuld, som de äro skyldiga både mensklighelen och omtankan om landets inre säkerhet.
Den yttre sjelfständigheten och säkerheten är ett vigtigt föremål , och jag tror mig omfatta det med lika värma som Hr Stjerngranat, men jag tror derföre icke, att man ensidigt får förbise de åtgärder, som fordras för att befordra hela landets inre frid och sedlighet.
Sedan redan en mängd talare uppträdt med anmärkmr mot SlatsUtsk:s nu föredragna betänk.
, så tager jag för afgjordt att det blir återremilteradt, och tager mig derföre den friheten att anhålla alt i en punkt äfven få bifoga en anmärkn. emot detsamma.
Det ur emot andra punkten af utlåt.
Den a5 November e. m. 3a5 A, rörtde beviiringens beklädnad, deruti StatsUlsk. tillstyrkt R.
St. att till anskaffning af kliidesbyxor för beväringsmanskapet, företrädesvis i de norra länen, bevilja en summa af 60,000 r:dr att under trenne år ulga med 20,000 r:dr årligen.
Fullkomligen erkännande SlalsUtsk:s goda afsigt med detta anslag, kan jag icke annat än i allo instämma i SlatsUtskts förslag att nämnda summa malte af R.
St. beviljas; det är endast i afseende på sältet för dess användande, som jag tager mig friheten att göra en anmärkning.
Utsk. hatföreslagit, att dessa 20,000 r:dr årligen skola användas till uppköp af klädesbyior för att complettera förråden.
Jag tror, att hvad beväringen beträffar , bör man så litet som möjligt fylla förråden för att bekläda den, utan i dess ställe söka tillställa sä, att beväringen, så mycket sorn möjligt är, bekläder sig sjelf.
Byxorna äro af det slags persedlar, som beväringsmanskapet lätt kan sig sjelft anskaffa, om Staten betalar hvarje beväring:karl något visst, för det att han sjelf skall förse sig med byxor, likasom han gör med strumporna och skorna.
Jag vill derföre taga mig friheten föreslå , att StatsUtsk. måtte tillstyrka att denna summa användes på så sätt, att, efter en uppgjord beräkning, hvarje beväringsyngling, som inträder i första classen af beväringen, målte få en viss summa, hvaremot han är skyldig att hålla sig bvxor af en viss färg och efter en viss modell.
Jag hade ämnat yttra mig rör:de det af K.
M. föreslagna anslaget för telegrafinrättningarna, men är hufvudsakligen förekommen af Hr Heland , och vili lolo 11 tillägga några ord.
Efter den uppgift om Postverkets tillgångar, som Hr Peyron lemnat, lär R. o. Ad. med visshet finna, att inga tillgångar derifrån kunna vinnas till de 15,ooo r:dr, som för telegrafpersedlars anskaffande äro begärda.
Jag beklagar, om ett sådant förhållande skulle komma att äga rum.
Man kan visserligen hafva olika tankar i afseende på nyttan af telegrafinrätlningar under fredstid, huruvida de då svara eller icke svara emot de stora kostnader som de förorsaka ; men hvad som åtminstone i det fallet måste vara afgjordt, och hvarom ingen delad åsigt lär äga rum, är dessa inrättningars nytta under krigstid.
Numera intaga telegrafinrättningar ett betydligt rum bland anordningarna för ett lands försvar, och det är gifvet att vid första skynit af ett fredsbrott komma telegraflinier att anläggas i inångfalldiga riktningar från hufvudstaden till Rikets förnämsta hamnar och allestädes utåt kusterna.
Vid ett sådant tillfälle visar sig behofvet af att förut hafva beredt sig att kunna genast företaga dessa arbelen.
Det är icke möjligt vid ett krigs utbrott, då medel , omsorger och tankar äro riktade åt så många håll, att då på en gång i hast kunna få färdiga de många och i afseende på tillverkningen svåra piecer, som fordras för telegrafinrättningar; det är nödvändigt 3i6
Den a5 Novimkr e. m. alt förut vara derpå beredd; vid början af ett krig blifva de dyrare ocb sätare gjorda än eljest och i det fallet odugliga för bebofvet.
Det är derföre nödvändigt, att man förut vet livar man vill hafva telegraflinjerna, hvilka orter som böra sammanbindas, och hvilka punkter, som dervid böra begagnas.
Allt sådant fordrar mycken tid , och om det ej förut är bestämdt, så stannar man i mycken villrådighet; tiden är förlorad och med den hela ändamålet med telegrafinrättningen förfeladt.
StatsUtsk. har erkänt nödvändigheten af de förberedande anstalterna, men oaktadt redan Hr Grundelstjernäs anförande förliden sommar borde hafva fästat Ulskts uppmärksamhet på all Postverkets tillgångar icke blifva tillräckliga till bestridande af kostnaderna för dessa inrättningar, har Utsk. nu icke desto mindre anvisat på dess tillgångar ett anslag af i5,ooo f:dr.
Jag anhåller derföre, att, hvad denna punkt beträffar, betänk, måtte återremitteras, och att Utsk. mätte taga i närmare öfvervägande det anförande Hr Peyron nyligen afgifvit, och, derest Utsk. icke skulle finna de lemnade uppgifterna tillräck liga, att Utsk. då ville från Postverket infordra bestämda calculer , och, om i följd deraf skulle finnas, alt postraedlen blifva för ändamålet otillräckliga, att Utsk. i sådan händelse ville anvisa de ifrågavar.
15,ooo rtdrna på sådana medel, som med säkerhet kunna beräknas att utgå.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Hvad främst beträffar Utsk:s afstyrkande af anskaffning utaf redskaps-, rid-, anspanns- och stallpersedlar för 10 batterier af fältartilleriet, samt beklädnads- och utredningspersedlar för beväringsmanskapet, kunna visserligen sådana persedlar under magasinering lida.
En annan och betänkligare ytterlighet vore dock att vid påkommande krig alldeles sakna de förråd, utur hvilka beväringen skynsamt kan utrustas.
De fleste af eder, mine herrar! äro för unga att på nära håll hafva sett huru vid en allvarsam rustning tillgår, det fjesk och spring som då uppstår; huru man då, under jemmer öfver tidens korthet, ångrar att hafva lemnat allt att på en gång besörjas, och hvilken ofantlig misshushållning då uppstår genom öfverdrifna priser för dålig vara.
Häri är således en medelväg att hålla, och denna anser jag af K. propos.-n träffad.
Jag öfvergår lill gevärsfabrikationen.
Främst må jag, i hvad lill min kunskap kommit, vitsorda den hushållning, den verksamhet och den teckniska riktighet, hvarmed Generalfälttygmästare-emhetet tillvägagår.
Dess i de berömdaste utländska gevärsfabriker utbildade elever , öfver hvilka jag utöfvat förmynderskap, hafva hemfört utomordentlig skicklighet, och i anseende till deras tarfliga lefnad har Statens kostnad blifvit o t ro I ig t iinga.
Ammen är icke bevärad för kris.
Vi äaa omkrim?
Den a5 Wovern ner e. m. 80,000 musköter, oberäknadt de alldeles odugliga, hvarmed beväringen exercerar, och de icke stort bättre uti indelta armeens händer, — således icke 2 gevär per man åt armeen och hela beväringen, — och knappt 2 gevär per man ål arrnden och en beväringsclass.
Franska krigsadministrationen, hvilken dock har någon krigserfarenhet, anser icke infanteliet beväradt för krig, med mindre 5 reservgevär per man ligga i förråden.
Nu till befästningarna.
Utsk. tillstyrker det till befästning af Waxholm och af Stockholms skärgård begärda anslag , men föreslår nedsättning af det som K. proposrn begär till Carlstens fästning och Marstrands hamnförsvar samt befästningsarbetena vid inloppet till Carlskrona.
Utsk. förutsätter, att dessa sistnämnda befästningar mindre brådska; men dess grunder för denna förutsättning förmår jag ej fatta.
Jag förutsätter, alt de icke befäslade punkter blifva de, sorn en fiende främst angriper.
— Till fullbordande af Carlsborgs fästning tiIIstyrkes 5o,ooo r:dr b:co, att årligen i 5 år utgå; och mera är ej heller hegardt, förmodligen emedan ej mera kunde förväntas.
Förbigående den i mina ögon likgilltiga frågan emellan anslag för 3:ne år och anslag till nästa riksdag, klandrar jag sjelfva systemet att i thy mål tillvägagå medelst årliga anslag, när det icke handlar om permanent årlig statsutgift, men 0111 capilalutgifter.
Jag kallar så dem, hvilka beviljas till ett allmänt företag och upphöra när detta är fulländadt.
Di är det det erforderliga capitalel, som bör beviljas.
Fördelarna deraf har jag utvecklat då nya T10IIhätte-canal förevar.
— I hvad särskildt angår de till Carlsborg årligen anslagna 5o,ooo r:dr b:co, är mig alldeles olidligt, sedan jag i 20 år vetat denna fästning påbegyndt, nödgas tänka, att ännu i 4o år blifver den såsom ett futurum i Sverige omtald; ty snarare blir den, ä 5o,ooo r:dr årligen, icke färdig.
Är det så en Stat skall bygga sina fästningar?
Är det så Staten, när tillgångar icke blista, bör bygga eller bedrifva något företag?
Kanske irrar jag, och må jag då upplysas.
Men intilldess blifver jag detta homoeopatiska lillvägagåendes oaflåtliga mottalare.
Sist afslås anslag till exercis-compagnie!' för vårt indelta infanteri, som, för alt kunna mäla sig med alla infanterier i vei Iden, intet annat behöfvrr än den öfning, till hvars vinnande exercis-compagniers bildande är det osvikliga och yppersta medlet.
Exercis-sqvadronerna har jag tillförene på detta rum, och med den mig tillkommande fäderskänslan, förordat.
På detta rum har jag också tillförene afhandlat misshushållande hushållning.
Nå väl, mine herrar! som sådan tillkommer hushållningen på armedens vapenöfning främsta rummet.
Ett krig är redan per se en stor misshushållning ; ett olyckligt krig — och olyckligt måste krig med oöfvade trupper blifva — är ändå större misshushållning, både med penningar och med penningevärden, hvilka ändå äro Den aS November c. m. liär det minsta, ty här handlas om misshushållning med tappert blod och vapenära.
Med hopp örn framgång hos Utsk. , — synnerligast i denna punkt, — röstar jag för återrerniss af dess betänkande.
Gederström, Bror:
Då, enl. hvad som synes ej mindre af det den K. propos:n bilagda Slatsråds-prot., än ock af de från vederbör, einbelsmyndigheter afgifna och till Utsk. öfverlemnade utredningar, att de af K.
M. på extra-statsregler:n äskade anslag blifvit nedsatta till det lägsta möjliga, samt med inskränkning till framställande af de vigtigaste bland de ganska många angelägna anslagsposter , sorn så väl af K.
Krigs-colhm som af Cheferne för Ingenieurcorpsen och Topografiska corpsen blifvit uppgifna; säfar, så väl af denna anledn., som på de skäl, hvilka af Hrr Peyron, Lefre'n m. fl. nu blifviL utvecklade, jag i allo understödja de af K.M. i Dess nåd. propos. begärda anslagsbelopp, förbigående ett närmare utredande af förhållandena, då sådantendast skulle vara ett återupprepande af hvad som blifvit sagdt dels nu af bemälde herrar, dels hvarje gång frågor af denna natur förevarit i detta Stånd.
Och får jag af sådan orsak anhålla om återrerniss af Utskts nu förevar, betänk., anhållande derjemte att Utsk. behagade fästa en välförtjent uppmärksamhet vid Hr Stjerngranats nu gjorda motion , om uppförande af extra-anslag till exercis-sqvadronerna vid de reg:ten, som icke äga ett sådant anslag, och hvilken motion jag på det högsta understödjer.
I afseende på detaljerna af hvad som förekommer i utlåt. litt.
A , hafva redan flere talare inom R. o. Ad. gjort de anmärkn:r, sorn äro behöfliga, och yrkat bifall till de förslag, K. M. framställt.
Jag vill derföre hålla mig först och främst vid den allmänna anmärkn:n, att Utsk. varit oberätligadt att på grund af en förutsättning, att riksdag inom 3 år skall inträffa, föreslå anslagen för 3 år, i stället för årligen.
Det kan visserligen hända, att R.
St. sammankomma inom dessa 3 år, men dermed kan också dröja i 5 år , och derföre borde anslagen vara beräknade till i845.
I afseende åter på sjelfva den föreslagna extra-statsregler:n framställa sig några egenheter, som, jag kan icke neka det, satt mig i förundran.
Dåinan först genomläst StatsUtsk:s utlåt., kunde man icke annat förvänta, då man finner Reger:ns begäran om anslag åt försvarsverket för allmänna byggnader och för vattencommunicationer af Disk. till hälften beviljad, än att blist på tillgångar varit orsaken till denna nedsättning , isynnerhet då man vidare ser, att Utsk. ej kunnat neka anslagens behöflighet.
Men då man finner, att Utsk. har en besparad tillgång af öfver 3,ooo,ooo r:dr i Riksg.cont., oberäknadt 3,311,000 r:drs capital och räntevinst i banken, ett förhållande som icke kunnat - Den 25 November e. m. 329 nät vara Utsk. obeliant; så torde deraf finnas, att ingen brist äger runi, och att öfverflödig tillgång finnesalt anvisa hvad Konungen begärt, oell som Utsk. icke förmått bestrida vara behöfiigt för försvarsverket.
Dervid uppstår jemväl en underbar reflexion öfver hvad Utsk. tillstyrkt, i stället för bifall till Konungens propus., nemi. den betydliga summan till fängelsebyggnaderna.