Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot den förevar.
10:de punkten gjorda anmärkn:r föranleda till äterremiss, och besvarades denna propos. med starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han funnit ja hafva öfverröstat nej. ll:te punkten, ang:de befrielse för rusthållare frun erläggande af fourage passevolans för underhåll af indeldta kavalleriets hästar samt ett deremot svarande, anslags uppförande å stat.
Utsk:s tillstyrkande i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallet. 12:te punkten, ang:de förhöjning af anslaget f ör Lifgardet lill häst, samt det för försvarsverket i allmänhet eller Krigs-collegii departementer anvisade anslags förminskande med /o,ooo r:dr, motsvarande de å beklädnads-anslaget för nämnde reg:te tillvägabrägle besparingar.
Då ifrågavar. punkt innehåller 2:ne morn., anhåller jag vördsamt alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes på hvartdera särskildt framställa propos.
Jag instämmer visserligen uti hvad den siste värde talaren sagt; men som sista mom. i denna punkt är åberopadt i 22 punkten och dermed har snart sagdt oskiljaktig gemenskap, så får jag vördsamt hemställa, att ifrågavar.
22:dra punkt äfven nu må föredragas.
Då i anledn. häraf Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge 22:dra punkten af förev. utlåtande böra nu jemväl föredragas, ropades Ja; och blef till följe deraf sistnämnde punkt, ang:de anslaget för försvarsverket i allmänhet eller krigscollegii departementer, nu uppläst.
Jag tager mig friheten återkomma till den hemställan, som Hr von Troil gjort, att lista mom. i denna punkt måtte skiljas ifrån den sednare.
Detta morn. innehåller Örn 11 Mars f. m. 123 Utsk:s tillstyrkande att det ”för Lifgardet till häst uppförda anslag må förhöjas med 3,177 ndr 20 sk., på det sätt, att beloppet af kontanta penningar ökas med 3,930 r:dr 26 sk., och anslaget af oindeld spanmäl minskas med 125 tunnor 16 kappar, motsvarande, efter 6 r:dr per tunna, 753 r:dr.”
Mig svnes som denna punkt icke Sammanhängde med de följande 10,000 r:dr och icke heller med den 22:dra punkten.
Jag önskade blott att sista mom. af 12 punkten måtte uppskjutas intilldess 22:dra punkten blir föredragen, emedan de hafva mycken gemenskap med hvarandra.
Te r.smeden, Wilh. Fredr.:
Här har af Hr von Troil, understödd af Hr von Hartmansdorff, blifvit yrkadt, att de 2:ne mora. i 12:te punkten skola åtskiljas.
I ardedn. deraf, anser jag mig böra upplysa, att dessa begge mom. ansågos inom StatsUtsk, hafva ett oskiljaktigt sammanhang.
Detta hindrar naturligtvis icke 11. o. Ad. att åtskilja dem i sitt beslut, men jag ansåg mig böra delgifva R. o. Ad., att StatsUtsk. ansåg att denna nedsättning i anslaget för krigscollegii departemenler borde blifva en ovillkorlig följd af beviljandet utaf anslaget för Lifgardet till häst.
Peyron sednast föreslagit, anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landtm:s propos. om bifall lill det l:sta morn., och att det sednare mom. måtte få till afgörande företagas i sammanhang med den 22:dra punkten.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, enligt derom gjord begäran, ansåg sig böra framställa särskilda propos:r å hvartdera mom. af 12;te punkten och nu linge hemställa, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i första morn. af denna punkt, i fråga om förhöjning af anslaget för Lifgardet till häst, tillstyrkt.
Denna propos. besvarades med ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, erinrade att frågan om den ordning, i hvilken 2:dra mom. af 12:le punkten borde till pröfning förekomma, redan vore afgjord, enär R. o.
Ad. bifallit den nyss gjorda propos:n, att 22 §:n skulle i sammanhang med detta mom. företagas.
Jag hemställer om beslutet var sådant, att 22:dra punkten äfven nu skall företagas.
Om sä är, sä kan det icke vidare hjelpas.
Jag får likväl taga mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att 22:dra punkten involverar äfven ett annat anslag, sorn kommer före den 22:dra punkten och som visserligen bordt vara afgjordt innan den 22:dra punkten föredrages, nemi. att anslaget för artilleri-underofficerarnes beklädnadspenningar skall ökas med 2,560 ndr.
Denna fråga borde väl först varit afgjord, innan den 22:dra punkten företogs till afgörande.
Hr von Troil: Lika med Frih.
Tersmeden anser äfven jag, att det är alldeles omöjligt att nu till afgörande företaga så väl det 2:dra mom. af nu ifrågavar. punkt, som den 22:dra punkten i sin helhet, förr än R. o. Ad. har beslutat öfver den punkt, sorn har afseeende på förökande af artilleri-underofficerarnes beklädnadspen - 124 Den II Mars f. m. ningar.
Jag förnyar således min vördsamma hemställan, atl sista mora. i denna punkt nu måtte uppskjutas tilldess vi komma lill den 22:dra punkten.
Hr Gr. o. Landtm, föiklarade, att, enligt hvad han nu erinrade sig, R. o. Adis förra beslut egentligen endast innefattat att 22:dra punkten skulle föredragas i sammanhang med det nu ifrågavar. morn., och atl derföre något hinder icke funnes för att, såsom nu blifvit hegardt, uppskjuta pröfningen af 12:te punktens 2:dra mom. tills 22:dra punkten enligt ordningen i Utskis utlät, förekomme; hvarefter R. o. Ad., uppå derom framställd propos., biföll ett sådant uppskof med pröfning af oftanämnde mom. 13:de punkten, an g: de den ti indra gningsstaten för Lifgardet till häst qvarstående summas öfverflyttning på allmänna indragningsstaten; 14:de punkten, ang:de orne hittills från anslaget till oförutsedda behof årligen anordnade, till qf)4 frdr S sk. beräknade utgiftsposters uppförande under statsanslaget för Kronprinsens hussar-regrte; 15:de punkten, ang:de förhöjning af för slags-anslaget till fouragering af värfvade kavalleriets och artilleriets hästar; och 16:de [rankien, ang:de anslaget till fouragering af artilleriets legde hästar.
Hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och yttrat, blef af R. o. Ad. bifallet.
17:de punkten, ang:dc anslag för underhåll af en Sappörtrupp.
Peyron anförde skriftligen:
I utlåt.
N:o 73 öfver regleringen af 4:de hufvudlitelns utgifter har StatsUtsk. dels i 17:de punkten afslyrkt den af K.
M. begärda underhålls-kostnad för en lill upprättande föreslagen Sappör-trupp, dels pä grund af hvad i nämnde punkt blifvit anfördt; uti den 30:de punkten, litt.
K, af samma utlät, afstyrkt anslag för uppsättningen af den ifrågavar. truppen.
Jemte det jag anhåller, att få fästa H.
Ståndets uppmärksamhet på Hr von Rosens, G., reservation i detta mål, har jag dessutom ansett mig böra tillägga följande; ehuru jag redan i detta ämnet haft här äran yttra mig på detta rum.
Behofvet af ingeniör-trupper har i alla Europeiska länder sedan långliga tider tillbaka varit insedt.
Icke blott, att man i och för de egentliga fästnings- och belägrings-arbetena behöft särskilda stående trupper, som bildats under olika namn af sappörer, piunierer, minörer, m. fl. direkte till ingeniör-vapnet hörande manskap; man har derjemte upprättat såväl pontonier-corpsen lill slående af större fältbryggor, som äfven särskilda pioniär-corpser till förrättande af alla under ett krig förekommande fältarbeten, såsom vägars och öfriga förbindelsemedels, jord- och timmer-förskansningars, förhuggningars, först ärkningsmedels m. m. anläggande och förbättrande, byggnaders, murars, höjders, pass och positioners bete - Den II Mais f. ra. 125 dande till försvar, samt slutligen till förstörandet af dylika fiendens anläggningar eller försvårandet för honom af deras begagnande.
— Att allt detta, huru stor arbetsvana ocfi slöjdfärdighet en krigshärs trupper i allmänhet än må äga, icke kan verkställas af sig sjelf eller utan ledning af förgångsman, är klart för hvar och en.
Men skulle man ock antaga, att vår Svenska soldat är särdeles passande för de nämnde arbetena, så återstå dock alltid sådana konstigare anläggningar, som l. ex. sapper, mingallerier, bryggor m. m., hvilka det, i synnerhet under fiendtlig eld, är alldeles omöjligt att utföra, utan nödig handledning af deruti förut inöfvade arbets-förmän.
Ett vanligt landtbruk behöfver sina rättare, och till detta är väl ändock vårt svenska manskap mer än till något annat inöfvadt!
Redan de krigserfarne Romarne insågo viglen af fältarbeten, hvilket bevisas af deras förordning om hvarje decurias utrustning..
— De sednaste krigen hafva ytterligare ådagalagt behofvet af ingeniör-trupper.
— I alla riken med ordnadi krigsväsende hafva derföre dylika trupper blifvit upprättade; exempelvis, i ett af de största, Frankrike, 3 reg.-ten; i ett af de minsta, Danmark, 2 kompanier.
— Afven i Sverige har denna nödvändighet före vår tid varit erkänd.
I äldre lider voro våra artilleri-kompaniers första numror afsedda till sappörer och minörer.
Pomerska fästningsbyggnadsstaten uppsatte år 1778 en pionier-corps, sorn utom befäl kostade årligen (1,916 r:dr i silfver.
Denna corps visade ännu 0år 1807 sin stora nytta, men den gick med Pomern förlorad.
Ar 1798 uppsattes 400 man s. k. ”Valldrängar” af Finska medel.
Vid 1813 års krig mäste behofvet af ingeniör-lrupper ersättas genom dertill särskildt beordradt manskap, sorn dock till följe af bristande öfning icke uppfyllde sin bestämmelse!
Sednare sökte man bilda en dylik corps af sjö-officerare, sjömän oell skeppslimmermän.
Med ett ord, vid alla krigslillfällen har detta behof blifvit ådagalagdt och försummelsen härutinnan varit dyrköpt.
Man har nemi. i farans stund köpt den med förlust af tid, hvilket nästan alltid varit förlust af blod.
Detta tarfvar ingen förklaring, då man besinnar, att kanske endast 2 eller 3 ingeniörbefäl vid hvart arbetsställe skola i krig leda och undervisa flere hundra, stundom ända till tusen man.
Den nu föreslagna nummerstyrkan, endast 60 man, och de för dess uppsättning nödiga medel, endast 8,995 r:dr äro väl så ringa och obetydliga, då ett så vigtigt mål afses, att jag har svårt förmoda, det R.
St. härtill gifva afslag.
Underhållskostnaden är visserligen beräknad till 10,621 r:dr 42 sk.
Men kostnaderna för nuvar. kommenderingar ur indelta arméen å Carlsborg utgöra omkring 9,708 r:dr 32 sk.
Då den föreslagna truppen tillika vore ämnad att i dessa kommenderingars ställe inrättas, hvarigenom en förmån för de indelta rust- och rot-hållen skulle uppstå, och då de sist uppgifne medlen dertill användas, skulle följaktligen den årliga kostnaden för sappörerna med dertill erforderligt befäl icke fordra en större tillökning än omkring 913 r:dr. — StatsUtsk. har t. o. m. erkänt nyttan och ändamålsenligheten af den ifrågaställde truppens bildande, men dels ansett utväg lill den dertill nödiga kostnaden kunna beredas genom minskning i den värfvade arméens numerär, 1 20 Den 11 Mars f. in. dels betviflat lämpligheten af en värfvad trupps begagnande till fångbevakning.
Hvad det sednare skälet beträffar, så kan jag icke fatta detsamma, och får i min ordning betvifla detta, enär en ständigt kasernerad trupp väl måtte äga minst lika disciplin och ordningsva na, med en blott tillfälligt kommenderad.
Hvad åter det förra skälet angår, så kan jag icke nog mycket beklaga, att man så ofta återkommer lill de två stora villomeningarne vid ordnandet af fäderneslandets försvarsangelägenheter, nemi. att vår, jemförelsevis med andra länder, ringa krigsstyrka skulle vara sä stor, att indragning deruti kunde äga rum, och att vår, jemförelsevis med andra länder, obetydliga krigsbildning, skulle göra en inskränkning deruti möjlig, och äfven den nu ifrågaställde öfningen af en ingeniör-trupp obehöflig.
Jag kan icke nog beklaga, alt man fruktar en utgift af 913 r:dr för ett vigtigt ändamål.
De fä kamrater som ännu åro qvar, af dem som gjort sista krigen, torde icke kunna jäfva hvad jag haft äran yttra, och anhål ler jag vördsammast om äterremiss i detta afseende af detta under föredragning varande utlåt., anhållande att delta anförande får åtfölja remissen.
Hr von Hosén, Georg Ludv.:
Uti min reservation emot denna punkt i S(atsUlsk:s betänk, har jag uppgifvit de skäl, hvarföre jag icke kan instämma i _StatsUtsk:s fattade beslut.
Jag behöfver således icke här vara mångordig, men måste likväl, för att icke beskyllas för att fela om jag icke yttrar mig då jag är reservant, upplysningsvis meddela, att, enligt den K., proposm, kostnaden endast utgör 913 r:dr b:co såsom tillökadl anslag för ifrågavar. corps’ aflöning och underhåll. K. M. har beräknat den ärliga utgiften för detta ändamål till 10,621 r:dr 42 sk., men återstoden af dessa 10,621 r:dr 42 sk. sedan förenämnda 913 r:dr blifvit afräknade, skulle utgå af anslaget lill fångbevakningen å Carlsborg, hvilken komme att bestridas af denna trupp, i st. f. nu beordrade kommenderingar ur indeldta arméen.
Den egentliga skillnaden emellan nu och förr skulle således endast blifva 913 r:dr årligen.
När jag nu beräknar, att jag kan få en brist i organisationen af vår armé fylld med 913 r:dr och tillika min öfvertygelse är, att denna brist bör fyllas, såsom något ganska väsendtligt för arméen, sä böra vi väl icke tveka att bevilja denna ringa summa.
Till slutsatsen om vigten för vår armé att hafva en sådan trupp, ledes jag deraf, att jag icke känner någon armé, som saknar en sappörtrupp.
Vi behöfva icke gå så långt utöfver våra egna gränsor för att finna det.
Vi kunna endast fästa uppmärksamheten på hvad vi hafva haft förut och sedan längre tid.
Så länge vi ägde Pomern, fanns en sådan trupp på Pomersk stat, men sedan vi förlorade det, sä håfve vi varit utan.
I Finland var en permanent arbetskommendering af alla reg:ten.
De afsade sig den och betalte i stället en ganska talrik trupp för att användas i detta fack.
I ett sådant land som vårt, der vi måhända böra på allt sätt befordra truppens framgång, så skulle jag tro att sappörerna icke kunna anses mindre behöfliga än i något annat land, och när man kan organisera en sådan trupp
Den 11 Mars f. m. 127 med så ringa kostnad som 913 r:dr, så ser jag intet skäl alt afslå detta anslag.
När man nu dertill lägger, att denna corps, ehuru liten till antal, dock kunde till en början blifva en stam, med hvilken en del af beväringsmanskapet kunde sammanslås, vore, genom denna stams upprättande, början gjord till enahanda organisation för detta vapen som för öfrige vapen inom arméen; sä tror jag äfven att man derföre bör gå K.
M:s önskan till mötes, så mycket mera, som det måhända kunde anses för en besparing, ehuru den icke blifvit upptagen, .lag får på dessa skäl tillstyrka återremiss af Utsk:s betänk.
Jag instämmer för min del i allo med hvacf af Frih. Peyron och sednast af Hr von Rosen blifvit anfördt, men får derjemte fästa uppmärksamheten på ytterligare en omständighet.
Man har sagt vid detla ärendes behandling,, att Svenska arméen skulle lemna särdeles dugligt folk i fält för dessa arhetens bestridande.
Jag erkänner at t Svenska infanteriet, måhända mera än de flesta länders, är egnadt för sådana arbeten i fält : men, mine Hrr! annat är massan af de trupper, sorn skola utföra sjelfva arbetet, oftast under fiendens eld, och annat är de ledande personer, som skola säga huru arbetet skall bedrifvas, så att det blifver fort och ändamålsenligt verkstäldt, ty detta är ju nödvändigt, såvida man icke vill uppoffra en mängd af arbetare under fiendens eld genom den längre tid, som de der måste uppehålla sig, i saknad af förgångsman, sorn kunna leda dem sä att de hastigt utföra hvad sorn skall utföras.
Denna fråga innefattar således 2:ne högst vigliga omständigheter, den första att bereda skyndsam och ändamålsenlig verkställighet af de förberedelser, som i fält måste äga rum, antingen för att hastigt komma ät fienden, eller all undandraga sig hans verksamhet; den andra, som är högst väsendtlig, att icke uppoffra folk i oträngt mål genom den okunnighet, som räder hos dem, som borde leda folket i farans ögonblick.
På grund af dessa skäl, tillagde till de många som förut blifvit anförda, kan jag icke undgå yrka återremiss, helst summan är så liten och den lilla trupp, som här vill bildas, blott är 60 man.
Latom oss dela dessa 60 man i behofvets stund på alla de ställen, der förgångsman behöfvas vid dessa nödvändiga arbeten, och hvar och en inser huru oumbärliga de äro.
Jag vägar likväl icke yrka förökandet af truppens antal, ty jag känner hvilka svårigheter som finnas, så fort det blir fråga om anslag, vore det också till sådana ändamål^ som absolut bespara medborgares lif.
Lika med föregående talare, yrkar äfven jag återremiss på betänk., emedan jag i högsta grad känner behofvet af den lilla sappörtrupp, som här är i fråga att föreslås.
Jag beklagar att icke Statens tillgångar förslå att göra den större, än den nu är föreslagen, emedan det är den minsta, som kan ifrågakomma.
Jag vill likväl till de skäl, som blifvit anförda, tillägga, att de indelta reg:tena hafva hvardera 8 stycken s. k. timmermän.
Dessa hafva i sednare tider efter en ny instruktion blifvit öfvade i den s. k. sappör-tjenstgöringen.
Detta är likväl ganska otillräckligt, men om det funnes en elit-corps af sappörer med större vana vid 128 Den 11 Mars f. m. dessa arbeten, så skulle den vid flere regdens samfälda öfningar kunna inlära regrtenas timmermän i alla sappörtjensten tillhörande förrättningar.
Huru nödvändigt detta är under ett fälttåg, har förut blifvit ådagalagdt.
Jag vill påminna dem ibland eder, mine Hrr! som gjort Tyska fälttåget, att vi hade då ingen annan sappörtrupp, än ett kompani sjömän, såsom sappörer och pontonierer.
Den var ganska otillräcklig och alldeles oöfvad.
I behofvets stund kunde den icke fördelas på alla punkter, der den behöfdes.
Jag vill påminna mig ett tillfälle och derom erinra alla som voro närvar., då det var fråga om att företaga några sappör-arbeten vid cerneringen af Maestricht.
Der fanns ingen sappör-trupp att tillgå, inga förgångsman som kunde undervisa soldaterna.
Man måste begagna de soldater, som kunde föra yxa och spade, men de saknade förgångsman, som kunde visa dem huru de skulle bära sig åt.
Vid cerneringen och sedermera eröfringen af Fredrikson och Gliickstadt i Holstein 1813, måste sappörer lånas från en främmande makt.
Om nu den föreslagna sappörtruppen inrättades, så kunde den förstärkas genom dertill utsedt manskap inom reg: t ena, samt derigenom vexa och blifva tredubbel i fält.
Jag anhåller således att denna vigtiga punkt måtte blifva återremitterad.
Dä främmande länders exempel torde kunna tjena till någon ledning vid bedömande af denna fråga, så torde det tillåtas mig att uppgifva följande data, ronde proportionen emellan åtskilliga länders arméer och deras geni-trupper.
Österrike har för en krigshär af 454,065 man, 6,250 man geni-trupper, hvaraf 944 sappörer, 880 minörer och 4,426 pionierer; Preussen med 216,000 man, nemi. den stående hären och landtvärnets lista uppbåd, 2,606 man geni-trupper af alla brancher; Bayern med 56,600 man, 618 man geni-trupp: Wurtemberg med 11,371 man, 129 man geni-trupp; Hannover med 21,800 man, 198 man geni-trupp; Danmark med en armé af 24,823 man, 295 man geni-trupp, Nederländerna med 54,472 man, 698 man geni-trupp och Frankrike med en armé af 334,982 man, 5000 man geni-trupp.
Derjemte får jag anmärka, att de Tyska Förbunds-staterna hafva ansett geni-trupper vara af den vigt, att de mindre Förbunds-staterna, som icke äro i stånd att sjelfve hålla en öfvad geni-trupp, hafva blifvit fritagna ifrån detta åliggande, som i stället är öfvertaget af de stora staterna Preussen, Baden, Wurtemberg, Bayern etc.
De öfriga mindre staterna lemna endast truppkontingenter af hufvudvapnen, artilleri, kavalleri och infanteri, men inga genitrupper.
Man har ansett dessa trupper böra utbildas under fredstid, och omöjligt är att vid inträffande krig kunna anskaffa en så beskaffad trupp och bilda den.
Man har derföre öfverlåtit detta vigtiga åliggande ät sädane stater, hvilka i sin fredsorganisation redan hade en sådan trupp.
Förenande mig med de talare, som förut yttrat sig i detta ämne och här yrkat återremiss på den grund, att det är af ytterlig vigt för Den 11 Mars f. m. 129 för vår armé att, när den göres mobil eller sättes på krigsfot, den äger en öfvad ingeniör-trupp, åtminstone en stam derför, får jag anhålla om återremiss af betänk.
Åd. ansåge de emot den förevar.
17:de punkten gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 18:rfe punkten, an g: de anslag till beredande af tillfälle för 'A:ne officerare af landtarméen att ingå i utländsk aktiv krigstjenst.
Den summa, som af motionären är begärd, är ganska ringa, om vi jemföra den med vära öfriga anslagssummor; men summan är ganska vigtig för det ändamål, som motionären afsett.
Jag skulle önska att StalsUtsk. funnit utvägar att tillstyrka motionen.
Jag vägar likväl icke begära återremiss, ty detta anslag har ett ändamål, som kan uppskjutas, ehuru sökande af bildning i de länder der krig föres för arméens befäl visserligen är af deir vigt, att det fullt ut skulle betala de kostnader, sorn derigenom kunde föranledas.
Det är med sorg, som jag nödgas bifalla Ulsk:s betänk., emedan jag ser att vi ännu icke äro mogna att kunna taga i beräkning hvad som egentligen bör konsidereras, såsom högst väsendtligt i frågor om vårt försvarsverk. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i 18:de punkten tillstyrkt.
19:de punkten, ang:de väckt fråga, att de artilleri-officerare, hvilka u rikets fästningar äro kommenderade, måtte få sig tillagde enahanda aflönings- och öfriga förmåner, som för närvar, tillkomma officerare af indeldta arméen, då desse lill tjenstgöring u fästningarne kommenderas.
Utsk.-s i denna punkt gjorda tillstyrkande bifölls. 20:de punkten, ang:de förslags-anslaget för beväringens vapenöfning.
Mauritz, uppläste följande: R. o.
Ad:s uppmärksamhet har jag trott mig böra påkalla till ett ämne, af stor vigt för fäderneslandet och som Regeringen redan gjort till föremål för R.
St:s pröfning, nemi.:
Landtförsvarets organisation.
Behofvet af en genomgripande förändring med Sveriges försvarsväsende uppstod egentligen vid Finlands förlust.
Väl hade redan förut varit ifrågasatt, huruvida indelta arméen och båtsmanshållet motsvarade den kostnad, som de erfordrade, eller uppvägde de olägenheter, som deras anskaffnings- och underhålls-sätt för den jordbrukande klassen medförde; men så länge
Finland var ett afgörande hinder för direkta anfall af Ryssland på moderlandet; så länge de andra grannrikena icke ägde någon folkbeväpning, utan hufvudsakligen endast värfvade trupper, hvilkas antal icke lätt kunde för3 H. 9 i:j,o Den 11 Mars f. m. ökas: men isynnerhet sedan Sveaborgs anläggning och skärgårdsflottans organiserande gifvit åt Finland en förmodad, om ock öfverskaltad, försvarskraft; ansågs Sveriges stående armé, betydligt förökad med de värfvade reg.-ten, hvilka fästningssystemet i rikets södra och vestra orter gjort nödiga, dä vara tillräcklig.
Regeringen var dessutom vand, att jordbrnkarues för rikets tillfälliga behof åtagna tillfälliga uppoffringar, godtyckligt och ansvarslöst förvandlades i ständiga skyldigheter, och kunde således påräkna, att genom sitt maktspråk, med -y föröka indelta arméen, medelst utskrifning af det eljest utaf rust- och rothållet blott för 1741 års krig åtagna varieringsmänskapet.
Man tänkte således icke då på någon förändring, åsyftande hvad sorn nu förstås med ett national-Jörsvar.
Den ständiga arméen var allt.
Den ansågs tillräcklig för subsidie-krigen; möjligen, under en tid då den ”politiska jemvigten” spelte en rol inom diplomatien, tillräcklig för att afvärja anfallen från Danmark och Norrige; och, såsom det troddes, tillräcklig för att förstärka Finska stridskrafterna.
Franska revolutionen, med dess starkaste stöd konskriptionen, framstod då ännu såsom olycksbådande för Monarkerna, och Regeringarne hatade således all folkbeväpning, troende att den skulle öfverallt bereda folkstyrelser.
Det var således först, då alla de gamla fördomarnes makt måste vika för farorna, och Rysslands, Danmarks och Norriges förenade stridskrafter sattes i rörelse, för alt hämma Sveriges Konungs halstarriga fiendtlighet mot den hjerfve, Franska verldsbesegraren, som en folkbeväpning här i landet påtänktes; men i följd af brådskan, planlösheten och oskickligheten, att ej säga illviljan, vid dess organisation och utrustning blef Land/värnet, i stället att gifva en förebild för landets framtida försvarsorganisation, snarare ett medel att fortfarande afskräcka från bildandet af ett på folkbeväpning grundadt nationalförsvar, Likväl var het just ett sådant som behöfdes, då Finland gått förloradt och Aland lemnades i Ryska maktens händer.
Den Finska, sjövanda kustbefolkningen förstärkte nu