Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln lärer finna, att med ett så beskaffädt Memorial egentligen ingen befattning kan vidtagas.
Detta Grefve von Schwerins yttrande hade blifvit afbrutet genom en Deputation från det Högvördiga 1'rest-Ståndet, anförd af Biskopen m. m.
Doctor von Rosenstein, hvilken tiilkännagaf de af PrestStåndet denna dag öfver de constitutionella förhållanden mellan Sverige och Norrige, same 4i:a §:n Regeringsformen, fattade beslut, likstämmiga med öfriga Ståndens.
Sedan Grefve von Schwerin fortfarit till slut med sitt yttrande , uppläste Herr Spaldencreutz, Arvid, ett så lydande Dictamen.
Det i sista Plenum af Herr Lector Silverstolpe upplästa och då på Bordet lagda Memorial , hufvudsakligen rörande Folkskolors inrättande, har uppfordrat mig att, i afseende på våra Skol inrättningars nar.* varande til-lstånd och de till deras förbättrande påtänkta anstalter, yttra mina tankar* Herr Lector Silverstolpe försäkrar oss: ”att fullständiga Revisioner äro förrättade öfver TJpp fostringsz - lil.
Den 8 Maji fostringsVerkets förut föga och blott fragmentariskt handa tillstånd i Riket, samt att den af Kon^l. Maj.t nedsatta Comiteen nu finner sig i tillstånd att med full kraft träda till utarbetande af Skolförfattningarna.
” — Jag, och säkert mången annan, hade önskat, att Herr Lector Silverstolpe med fullständiga facta närmare upp. lyst hvad i förra fallet vore vidgjordt, emedan Allmänheten på 2:ne års tid, eller allt sedan Maj Månad iSl3, då första Häftet af Kongl. UppfostringsComitéens Berättelse utkom, saknat all vidare underrättelse från denna Comité.
Man hade då med fullt hopp kunnat fästa sig vid Herr Lectorns försäkran om den fuija kraften.
Jag måste högtidligt förklara min fruktan, att denna kraft, sorn behöft hela 5 års premisser, eller nästan en hel generations verksammaste undervisnings-period, för att alstras, kan fordra en ännu längre tid, för att komma till ett verksamt resultat
Jag är helt och hållet okunnig om orsaken hvarföre Kongl; Maj:t först den 2g Januari lSl2 i Nåder förordnade en UppfostringsComité. då Riksens Ständer redan den 3 April 1810 i underdånighet önskat, att Kongl. Maj:t i Nåder ville åt UndervisningsVerkens förbättrande lemna all den upplysta omsorg, sorn ämnets vigt fordrade.
Ännu mindre kan jag förstå, huru den tillsatte Cotnitéen i 3 derefter följande år ej hunnit längre, enligt Herr Lector Silverstolpes försäkran, än att nu hafva uppnått de krafter, som till syfteRidd. och Ad.
Prat. N:o 27* 28.
C 1$> Den 8 Maj. målets uppnående erfordras.
Om jag ej har fullkomliga skäl att hysa några betänkligheter, så måste det förlåtas mig på den grund, att jag önskat att medlen till Samhäilets upplysning och kunskapsodling samt deraf följande lycka och säkerhet ju förr ju hellre kunnat användas till ändamålets vinnande.
Säkert hade vår närvarande bedröfliga ställning varit mycket mindre svår, om kunskaper och duglighet varit allmännare.
Herr Lector Silverstolpes Memorial innehåller förträffliga reflexioner och högst nyttiga idéer, och ingen kan värdera deras förtjenst högre än den som lifvas af samma nit för medborgares odling, som han.
Men jag kan ej ingå på hans förslag om Folkskolors inrättande, så länge kunskapsbildningen för de högre kretsarna är så ringa; ty jag frågar med skäl:
Hvarifrån skulle vi hämta Lärare till dessa Undervisnings-an-i stalter, då just de Undervisningsverk, som skulle bilda dessa Lärare, ännu äro på en så ofullkomlig fot, och huru långt och till hvad nytta skulle dessa Folk-skolor kunna hinna, då vi äge så få medlemmar 1 Staten, som till det dermed åsyftade nyttiga ändamålet kunna förstå att använda och till Landets sällhet begagna dessa hjelpmedel?
— Jag har för några dagar sedan haft den äran att göra mina Medborgare uppmärksamma på vår allmänna kunskapsbrist, och jag gör det nu å nyo, under hjertligt hopp att sakens vigt skall uppväcka oss ur vår slura* Den 8 Maj. an mer, och åstadkomma ett, åtmindstone för framtiden, helsosamt resultat.
Herr Lector Silverstolpe föreslår, att Riksens Ständer skulle till Kongl. Maj:t inkomma med sin underdåniga tacksägelse för de mått och steg, som redan äro tagna till Undervisnings-anstalternas förbättrande.
Må det tillåtas mig att endast föreslå, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t måtte anmäla sin underdåniga önskan, att Kongl.
Maj:t i Nåder ville anmana Kongl.
UppfostringsComitéen att med mera drift, än hittills, påskynda sina göromål, så att Kongl. Maj:t snarligen i Nåder måtte vidtaga anstalter till UppfostringsVerkens förbättrande, på det att ej ännu en Undervisnings-period till må gå förlorad.
Herr Lector Silverstolpe försäkrar väl i sitt Memorial, att han känner att det hädanefter star i Styrelsens magt, att gifva vära Allmänna Skolor den inrättning, som för Nationens höjande till en sann velenskaps-bildning
Aan vara af nöden.
Härvid får jag endast förklara min önskan, att denna hans försäkran måtte vara fullkomligt sann, och att hans samt allas vårt hopp om snar verkställighet snart uppfylles.
Emedlertid, och för att få fullkomligt ljus i saken, samt erhålla de upplysningar, som till ett rigtigt afgörande af Herr Lector Silverstolpes gjorda förslag äro nödiga, får jag föreslå, att Riksens Höglofl.
Ständer så snart som möjligt ville hos Kongl. Maj:t Pen 8 Maji i underdånighet anmäla sin önskan, att Kongl:
Maj t täcktes i nåder genast anmana Kongl-, UppfostringsComitéen att, det snaraste sig göra låter, inkomma till Riksens Ständer med en fullständig Berättelse, om allt hvad intill denna dag vidgjorts, till undersökanj de af Undervisnings-anstalternas tillstånd och förbättrande; och förrän denea Berättelse in* kommit och blifvit granskad, anser jag intet Beslut böra eller kunna fattas öfver Herr Lector Silverstolpes förslag.
Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham7 Hvarken är jag beredd, eller anser jag tiden nu vara inne, att besvara de recensioner, som här blifvit gjorda öfver mitt Dictamen.
La* gen föreskrifver dess behandlingssätt: det bör remitteras till vederbörligt Utskott, och detta Utskott deröfver afgifva sitt Utlåtande: derefter kommer ordningen att discute. ra saken, och jag torde då kunna försvara den så hårdt bedömda UppfostringsComitéen, lemna upplysningar om det origtiga som för. anledt obilliga förebråelser, och kanske äfven framställa sjelfva saken under synpunkter, rigtigare i sjelfva verket, och ledande att afvända vidrigheten emot mina förslag.
Nu får jag allenast förnya mitr anhållan om remiss af mitt Dictamen tili Allmänna Besvärs* och Oeconomie-Utskottet.
Herr von Rosensteint
Min tanka ha* de varit att afgifva några yttranden och uppå gifter, som kunnat tjena till upplysande af Peri 8 Maj. förevarande ämne; men sedan Herr Lector Silverstolpe förklarat sig vilja framdeles häröfver framlägga sina tankar, får jag nu allenast förbehålla mig att, så vida hvad jag kan hafva att anföra, icke då möjligen tor. de blifva öfverflödigt, detsamma då inför Höglofl, Ridderskapet och Adeln framställa.
Herr Hammarsköld, Lorenzo, uppläste följande:
Visserligen bör hvar och en med skyl» dig tacksamhet anse Kongl.
UppfostringsCoraitéens bemödande att inhämta alla möj. liga underrättelser, angående vårt Skolverk och dess närvarande tillstånd.
En sådan re. vision har aldrig förr blifvit företagen, och angeläget är, att den en gång i systematisk ordning företages.
Att företaga en sådan revision, är väl blott en negatif förtjenst; men det-är dock en förtjenst, som bör erkännas.
Å andra sidan är jag alldeles af Herr Grefve Schwerins mening, att det verk, som icke ledes afen princip, omöjligen kan vara dugligt, kan för sitt ändamål vara gagneligt, och om man ej ohjelpligen vill förderfva, bör ett sådant verk icke till anta-- gande sanctionneras.
Blott och bar välmening är långt ifrån tillräcklig att utföra nå-’ got bifallsvärdt; tvärtom begår den oftast de afgjordaste misstag, just i sin egenskap af välmening.
Att bland dylika välmeningens misstag det icke är ett af de mindsta, att genom så kallade Folk-, Arbets- eller »14 Den 8 Maj.
Industrie-Skolor, eller hvad man behagar kalla dessa philantropiska instituter, inrättade, som man säger, för menighetens bild» ning —■ att detta misstag, säger jag, icke är ett af de mindsta, det är länge sedan, på flera ställen, så grundligt ådagalagdt, att jag derom ingen ting behöfver upprepa för den, som det läst eller vili läsa.
Men den sorn ej vill tro raisonnement, må ju tro erfaren.; heten, och de fleste länder i Europa erbju» da oss under de sednare tiderna den mest talande.
Så i Danmark, t. ex., huru mån» ga Folkskolor, för att lära Allmogen något af Chemien, såsom nyttig för brödbakningen, något af Naturalhistorien, på det Bonden måtte kunna urskilja skadliga insekter o. s. v., hafva der i landet icke blifvit inrättade, och dock klaga nästan alla Danska Patrioter, att de i dessa instituter bildade Bönder äro, i moraliskt afseende, vida sämre än de obildade voro under lifegenskapsoket.
De utgingo från Skolorna, säger Grundvig, efter nogle dars undervisning med en del overjladelige kundskaber, uhyre Hovmad og liden eller ingen Kristendom.
Vetandet är ett nöd»’ värns och konstladt tillstånd, hvilket först i sin största grundlighet öfvergår till att blifva naturligtj och derföre är det visa rådet gifvet, att man ur vetenskapskällan skall dricka djupt, eller också alldeles icke smaka den.
Halfkunskap eller fjerdedelskunskap verkar intet annat än död och förstö» leise.
Men Menigheten, hvars lif endast Den 8 Maj. åt mechaniska arbeten och oeconomrska bör^ dor är egnadt, kan icke förvärfva annat än en sådan halfkunskap, ett sådant ytligt vetande, gagneligt hvarken för den ena eller den andra.
Vetandet var åt denna dass ic* ke ämnadt.
I det stället lefde den fordom lycklig, ädel och duglig genom from tro, genom öfvertygelse för känslan, den saliga suppleanten för bristande öfvertygelse för förståndet.
Låt Bonden åter träda i sitt gamla förtrogna förhållande till sin Själasörjare, låt Presten åter blifva hans ende lärare, som, jemte Christendomens heliga dogmer, bibringar honom bokstafveringens konst, och Svenska Menigheten skall, med förfäders kunskapsmått och under åtnjutan-j de af förfäders laglikmätiga frihet, åter, som i fordna lyckliga dagar, blifva ett mönster för allmoge i hela Europa.
Jag besvär således Höglofl.
Ridderskapet och Adeln att noga betänka sig, innan ett beslut tages, som så mägtigt skall inflyta på kommande generationers väl, att icke låta sig locka af de klingande namnen Folk» eller Arbetsskolor, eller låta sig imponeras af phraser om kunskapers väckande, af arbetsdrift gej nom meddelad arbetsförmåga, hvilka, trots all deras yttre pomp af djupsinnighet, icke en gång för det lägsta Grammaticaliska förståndet hafva någon mening.
L stället må vi hågkomma och djupt inprägla i vårt sinJ ne, att uppväxande medbröders moralitet, caracter och själsegenskaper, äro någon ting Den X Maji för adelf, att vara subject för principlöst företagna paedagogiska experimenter.
Det är ej min tanka att nu uppehålla Hög3ofl.
Ridderskapet och Adeln med vederlägg-* fiingar af hvad som här blifvit anfördt. jag utber mig blott för det närvarande få nämna, att jag har den äran vara ledamot af den Comité, hvars, för oduglig förklarade, välvilja i dag lupit ett så högtidligt gatlopp; och jag förbehåller mig derföre att, så vida min tid det medgifver och jag finner mig dertill befogad, framdeles få skriftligen yttra mina anmärkningar i detta ämne, för att till O-conomieUtskottet äfven kunna remitteras.
Härefter blef, uppå gjord proposition, Lector Silverstolpes Dictamen, jemte Grefve von Schwerins, Herr Spaldencreutz’s och Herr Hammarskölds anmärkningar, till OeconomieUtskottet remitteradt.
Da Herr Grefven och LändtMarskalien till föredragning upptog Herr Lilljehorns, Gustaf Adolph, i sista Plenum på Bordet lagda Memorial, erinrade Herr LandtMarskalken, att detta Memorial innefattade flera ämnen af olika beskaffenhet, hvilket vore stridande mot 5l §.
Riksdagsordningen i i anledning hvaraf han anmodade Herr Lilljehorn att detsamma i flera Memorial förde - Dtn 8 Maj, la, hvarförinnan någon Remiss deraf icke kunde vara tillåten.
Remitterades följande frenne, i sista Plenum på Bordet lagda, Dictamina, nemligen: till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet, Herr Thams, Pehr, om indragning af vissa helgedagar; till Lagutskottet, Herr Reenstjernas, Carl Adolph, angående bibehållande af blott en enda HofRätt, samt Götha HofRättshus’s användande till Magazinj samt till Bevillnings- och StatsUtskotten, rörande afskaffande af de nu brukliga afdrag af lön för begrafningshjelp, m. m, samt upphörande af Bevillningen å lönen.
Tilläts communieation med de öfriga Respectiva Stånden af Herr Hagströmers Memorial, om medel till Sundhetens befordrande i Städerna; Friherre Lilljencrantz-s Memorial, om några Författningar i afseende på Allmänningarne; och Herr Printzenskölds Memorial, rörande understöd för Fa-’ briquerna.
Friherre Hjerta, Axel, yttrade skriftligen:
Nu var det länge, sedan jag hade den äran uppvakta Höglofl.
Ridderskapet och Adeln med något Memorial, men för att ej Den g
Maj. komma ur vanan, äfvensom påminna dem huru litet naturen i min gammalmodiga uppfostran gynnat mig, då jag som bäst behöfde en grann compliment för detta respectabla RiksStånd och något af den konsten att med vältalighet förena hvad jag ärnade an* föra, blir min första vördsamma önskan, att nu, efter Representation bevisligen ännu äger qvar af gamla Verldens physionomie* undertecknad, Högloft.
RiddersKapet och Adeln täcktes förlåta bevisliga brister, hvar-] emot, om de granska min välvilja att endast fästa mig vid saken, och likväl hög* akta Personer af stora och lysande egen* skaper, hvilket jag äfven har till föremål» så torde de bristande egenskaper förlåtas mig, och jag får den äran följande afgifva:
Efter det högljudda beröm, som flera år blifvit inberättadt från ena ändan af Riket till den andra, öfver Götha CanalArbe-; tets goda tillstånd och driftiga förvaltning, är jag för min del icke litet förundrad öfver Bolagets helt oförväntade, dock till det bästa anmälta, anspråk på nära Tre Millio-; ner R:drs understöd af Allmänna Medel, så framt Canalen, inom en viss, utöfver den från början påräknade, nu bestämda Arbetstid, skall hinnas färdig.
Då någre af Sveriges framfarna Konung gar önskat detta, från längre tid tillbaka Den 8 Maj. projecterade, vidlyftiga företags utförande, Landets nu varande upplysta och kraftfulla Regering, i förening med Rikets Höglofl.
Ständer, icke allenast gillat och samtyckt dess i vårt, på stora idéer fruktsamma, tidhvarf lyckligt påbegynta verkställighet, utan ock derföre redan beviljat åtskilliga betydliga uppoffringar på det Allmännas sida, hvarjemte en myckenhet patriotiska Medborgare, under ädel täflan om de fördelar man häraf lofvat sig, sammanskutit andra Tre millioner R:dr B:co till sakens befrämjande j så vill jag för ingen del räknas bland det stora antal, som betvifla den uppgifna stora och redbara nytta, både för Fäderneslandet i allmänhet och för Götheborgs stad i synnerhet, som igenom Canal-Inrättningen åsyftas; ehuru 'åtmindstone den förra, till och med i tryckta skrifter, stundom vill göras problematisk.
Om man år 1SO9 hade kunnat förutse den eftersläng, som det då gjorda projectet nu åstadkommer, hade det visserligen haft mera svårighet att vinna bifall, och ehuru begärligt det då förekom dem, som ägde penningar, och sökte genom Actier dem förädla, tror jag, att man nu mera icke är förtjust af detta project.
Men för att nu återkomma till det ämnet, som skulle utgöra min föresätta betraktelse, lärer Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, af vanlig godhet, tillåta mig nämna:
Att då på ena sidan jämmerligen klagas öfver allmän penningebrist, i följd hvaraf Län.' dets vigtigaste näringar ropa ora understöd 9 SO 3D«n S Maji af alla slags oc^ pä den andra sidan lifligen föreställes faran af nya representativers utgifvande, hvarigenom Bankens och Riks* gäldsContoirets utelöpandeSedelmassor skulle löpa fara att förvandlas till Assignater —• kan jag ej annat än, för min del, i flera afseenden, anse högst betänkligt att, i en sådan moment och för ändamål, åtmindsto» ne ej ännu af verkliga behofven påkallade, anslå ytterligare understöd af Allmänna Medel, hvilka, med mera skäl, så vidt gör-' ligt är och utan myntets discrediterande kan ske, böra användas till Embetsmännens Lönförbättringar, hvarjehanda Pios Usus, Ma» gazins-inrättningar, förnämligast Jordbrukets och Bergshandteringens upprätthållande och förkofran, samt en mängd andra sådana an» gelägenheter, af mera allmän art och beskaf-' fenhet.
Jag är ingen Financier, och derom vittnar mitt sätt att vara, och tilltror mig således icke att på ett tillfredsställande sätt upplösa den vid detta Riksmöte så ifrigt omtvistade Gordiska knuten: antingen vi håfve för mycket eller för litet penningar} men att det RörelseCapital, som finnes och Riksens Höglofl.
Ständer uti sin vishet lära täckas, efter behofvet och vederbörande Utskotts mogna tillstvrkande, antingen oförändradt bibehålla, öka eller ock förmindska, måtte med hushållning och varsamhet hellre blifva användt att bota Statens brister och underhjelpa landets, af seklers erfarenhet godkända, productiva näringar, än användas på äfventyrliga och till sina ytter - Den 8 Maj. ti ‘0 51 sta resultater osäkra projecter, om ock i grunden aldrig så ärofulla} derom tror jag mig, som ärlig Svensk, hafva full rätt att göra det kraftigaste förbehåll.
Om Riksens Höglofl, Ständer 18C9 och l3lO, då Riket, af kända orsaker, sades vara på branten af sin undergång, bland andra räddningsmedel äfven vidtog den utvägen, att, öfver förra proportionen , emot Bankens Speciefond, utgifva Sedlar, i stället för landets annars o» undvikliga betungande med Krigsgärd och tryckande contributioner} och äfven 1312, af lika vigtiga skäl, autoriserade Riksgälds.
Contoiret att i brist af inhemska lån, till visst belopp utfärda nya Creditsedlar} så kan väl icke bestridas, det ju dessa FinanceOperationer i sin mon bidragit att i allmänhet höja varupriserna och dagsverks-lönerna, hvarigenom Canalens byggnadskostnader åter stigit, och.dess efter första calculen påräknade behöflige fond blifvit mindre tillräcklig} men häraf bör Canalbolaget dock, efter min tanka, destomindre hämta anledningar till nya pretentioner, som, enligt Ca» nalverkets privilegium, en million R:dr B:co var, efter uppgjordt förslag, ansedd tillräcklig att genom Actiers utfärdande erhållas, jemte Bankens lofvade biträde af 800,000 R:dr, och rättighet till de sedan verkställda
Disconternes inrättande, men likväl ett tredubbelt, eller öfver Tre millioner Banco, ActieCapital subscriherades och antogs, samt Verkets egna, ofta öfverklagade, vidsträckta Discontoperationer, hvartill äfven hörer <33 Den 8 Maj. den att utfärda och i landet utsprida assig* nationer på Banken, hvilka med nästlidet års slut till nara en million R:dr varit utelöpande, ehuru Bankens lånbiträde då också till hälften var begagnadt, tillskapat ej obetydliga penningtillgångar för Canalarbetets fördrifvande.
Dessa operationer hafva ock icke litet medverkat till Landets öfver* svämmande med ett försämradt pappersmynt, samt den deraf följande stegring i varupriserna och dagsverkslönerna, hvilken be. tydliga olägenhet i ännu högre mått skall inträffa, om Bolagets penningetillgångar skul. le, på sätt begärdt blifvit, förökas med ännu 2 millioner 800,000 R:dr nya sedlar, titan motsvarande reel fond; dessutom visar erfarenheten, att så beskaffade större arbeten i vårt land aldrig böra få drifvas för allmänna medel.
Så länge Trollhättan på det. ta sätt behandlades, uträttades intet annat än att ofantliga summor derigenom förslöstes och gingo förlorade; men så snart sa. ken entamerades af ett enskildt Bolag, som ej fick, efter eget godtycke, ytterligare då mera disponera Statens medel, fick den straxt helt annan fart.
Och hvarföre sker ej nu på samma sätt?
Sådant ligger i naturen af dylika företag, hvaruti den mindsta utgift och arbetsdetailen måste controlleras af ett motvägande enskildt intresse, hvadan ock, om meningen ej är att för Canalverkets, under den förflutna tiden på detta sätt avancerade, arbete rent af lägga hinder i vägen, Bo* lagets byggnadsfond, enligt min öfvertygel.
Den $
Maj. se, ej bör ökas ytterligare med publiqua meJ del, men gä för enskildtes räkning.
Man synes väl både i tal och skrifter vilja göra det till en rättmätig pretention, att det Allmänna eller Staten skall tillsläp. pa allt det som till Canal-arbetets fullbordande kunde tarfvas, utöfver det som med den enskildta fonden kan bestridas; och denna pretention vill man grunda på högtidligt derom gifna löften; men om man be. traktar saken litet nogare, skall man säkert finna dessa yttranden mindre vigtiga.
Ständer lärer hafva, uppå derom gjord hemställan, och i anledning af upprättadt kostnadsförslag, hos Konungen i underdånighet tillstyrkt, attCanal-arbetet måtte föreJ tagas och fullbordas, samt dervid likaledes tillstyrkt vissa, då begärda, biträden af Banken och Staten, för att, i förening med enskildta personers tillskjutande medel, gagj nas till hela arbetets verkställande.
De ut-j lofvade allmänna biträden äro tydligen bestämda uti Kongl, Maj:ts Nådiga Privilegium för CanalBolaget, af den 11 April i8lO, och något löfte om ytterligare allmänna biträden, än de i detta Privilegio bestämda, hafva hvarken Konung eller Ständer lemnat.
De utlofvade biträden lära ock säkert vara uppfyllda, så vidt de ännu kunnat äga rum, men i annat fall är ostridigt att de böra fullgöras.
Enskildte personer hafva åter, genom deras subscription till deltagande i arbetet, utfäst sig, såsom jag nyss förut haft Öa4 Deri 8 Maj. äran nämna, att dertill biträda med något öfver 5 Millioner R:dr B:co, i stället för den i förelaget påräknade Summan af en Million Frdr.
Lika så litet som Actie-ägar-i ne kunna trugas att, emot deras uttryckliga förbehåll vid Bolags-sammankomsten den 15 sistidne Mars, tillskjuta något utöfver det, hvartill de sig vid subscriptionen förbundit, lika orätt lärer det blifva att vilja fordra som en skyldighet något det Allmännas biträde utöfver det, hvarom en gång är contiaheradt.
Min tanka är likväl icke, att Canal-ar« betet bör nedläggas, så framt Actie-ägarne ej häruppå ingå; men att dervid ej bör förglömmas den gamla nyttiga moralen: att rätta mund efter matsäcken, och att det är bättre hushålla med det man har i egen, än lita på hvad man kan åtkomma i en annans grytaj som skulle kunna ofta bli jänkigt.
Detta synes likväl Canal-Directionen nog jnycket hafva förgätit, då den på en gång anställt arbeten å så mångfaldiga ställen utåt hela Canal-linien, så i Östergöthland som "Westergöthland, och för sådan orsak äfven genast uppfört bonings- och redskaps- samt material-hus m. m., å dessa mångfaldiga arbets-stationer, samt för alla sådana ställen inköpt redskap eller verktyg och materialier, jemte en förfärlig mängd proviant, och engagerat en hop drygt lönad betjening.
Det III.
Det naturligaste hade väl varit att börja måttligt och med en varsam calcul öfver medlens tillräcklighet årligen, samt ej deröfver utsträcka arbetet, ty hvad som ej kan vinnas i hast, är ofta verkställbart med mindre moyens under loppet af en något rymligare arbetstid.
Westgötha-Canalen, eller den som sammanbinder Sjöarna Wettern och Wenern, kommer onekligen att blifva den mest lönande.
Med denna hade således endast, som jag vågar tycka, bort börjas, och den mindre lofvande Canal-sträckningen genom Östergöthland, eller emellan Motala och Söderköping, först begynnas, sedan den förra blifvit färdig,'och kunnat lemna Bolaget en ökad inkomst till understöd vid ÖstgÖtha-Canalens fullbordande.
Om man i denna ordning och med kand drift först påskyndat Westgötha-Canalens verksällande, och derefter på samma sätt förfarit med den i Östergöthland, torde hela arbetet nästan ändå på lika lång tid och med vida mindre kostnad kunnat medhinnas, som nu, då man delat arbetet öfver allt utåt hela Canal-linien, och derigenom mångdubblat arbetsbehofven.
Jag förmodar, att, om arbetet hädanefter på det' sättet anställes och den öfverflödige betjeningen indrages, skall ändamålet lika säkert, om än något mindre fort, vinnas, utan det äskade nya anslaget af Allmänna Medel, ty utom den betydliga Discont-vinsten, som årligen erhålles, är ännu icke hälften af ActieÄgarnes subscriptions.