Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes, som vore det fullkomligt befogadt af E. o. Ad. att återremittera denna punkt, med begäran, att Utsk. ville taga den i närmare öfvervägande, så att man derefter kunde få ett skrifvelseförslag af följande lydelse: »det täcktes K.
M. vid arbetskommenderingars anbefallande från indelta Arméen till jernvägsarbetets bedrifvande, såväl för öfver- som underbefäl, utan afseende å KeseEeglementets föreskrifter, i Nåder stadga traktamentsbeloppen så att de komma att svara emot förhandenv:de lefnadskost.naders fordringar, samt att enahanda stadgande i samma afseende i Nåder måtte vidtagas vid bestämmande af aflöningen för korporaler, spel och manskap.»
Det är detta tillägg jag önskar, hvilket jag icke anser obehölligt derföre att Ofverste Ericson ingått till K.
M. med förslag om förhöjd aflöning.
Den sednare delen af punkten har jag icke vidrört.
Jag känner alltför väl de händelser, som kunna inträffa af sådana arbeten, äfvensom deras mera eller mindre ofördelaktiga inflytande på rotehållarne; men detta kan icke afhielpas på annat sätt än som i författnm är medgifvet.
Hvad angår Erih.
Eaabs förslag, kan jag icke godkänna detsamma, ty jag anser det vara alltför kostsamt och dessutom ingalunda lämpligt.
Erågan om sättet att kunna erhålla tillräcklig arbetskraft synes mig kinkigast af alla.
Om än arbetskommenderingar ur Arméen användas till jernvägsbyggnader, bör likviil ihågkommas, att hela indelta Arméen, såväl som beväringen, till större delen äro arbetare i landsorterne.
Erån alla provinser har jag emottagit bref, uttryckande farhåga, huru man skall kunna erhålla arbetare.
Denna farhåga förefinnes såväl på landet som i städerne hos näringsidkare, och derföre vore det icke ur vägen att på förhand försäkra sig om arbetare för Statens jernvägar, utan att man genom deras dragande från industrien nedtrycker densamma och omöjliggör dess förkofran.
Man beräknar en ökad produktion ej allenast af jordbruket utan ock af öfriga näringar, VI II.
16 242 Den 13 Jnnt f. m. för att såmedelst kunna erlägga räntan på de blifvande statslånen; men huru skall man väl kunna lyckas häri, om näringarne sakna arbetare.
Ur denna synpunkt instämmer jag med min namne Frih.
Baab, C. A., och föreslår ett så lydande tillägg: »Skulle det visa sig, att den arbetsstyrka, som för jernvägs-byggnaderna erfordras, icke kan frånryckas den enskilda industrien, med mindre, än att densamma varder derpå märkbart lidande, torde för en del af arbetsbehofvét corpser af in- och utländska arbetare blifva bildade för byggnadens verkställande.»
Jag tror, att den kostnad, som Staten härigenom skulle få vidkännas, icke blir i proportion större, men säkerligen mindre, än den kommunerna tillskyndas derigenom, 'att männerne äro borta på jernvägs-arbeten och kommunerna få öfvertaga vården om deras hustrur och barn.
Anckarsvärds förslag, i hvilket jag instämmer, måste på detta rum vinna understöd, men jag hemställer, om icke, då 2:ne serskilda förslag blifvit framställda såsom tillägg till denna punkt, det vore lämpligast, att återremittera densamma, hvarom jag anhåller.
På det att Utskrs förslag må blifva antaget, anser jag mig böra lemna den uplysning, att K.
M. under sisth år bestämt aflöningen till befäl och manskap vid Statens jernvägar, med hvilken aflöning de äfven varit belåtna.
Under den 30
Maj innev:de år har K.
M. för arbetschefer och manskapet äfvenledes fastställt aflöningen, hvarom Nåd.
Bref till Öfverste Ericson afgått.
Denna aflöning bestämdes efter de af Gr.
Anckarsvärd föreslagna grunder, men alldeles icke efter Bese reglementet.
Tersmeden har ansett en återre miss obehöflig och jag vill icke vidare påyrka den, utan öfverlemnar till B. o. Ad:s pröfning, huruvida det af mig föreslagna tillägg öfverensstämmer med Ståndets åsigter eller icke.
Beträffande Frih. Baabs, A. C., förslag om värfning af en arbetscorps, så har jag alltid hyst farhågor emot jernvägs-byggnaders stora inverkan på landets arbetskrafter i allmänhet, men frågan är redan afgjord och nu kommer blott an på att praktiskt gå till väga, dervid jag bekänner, att jag icke vet huru man skall bete sig.
Baab nämnde utländska arbetare, men jag befarar, att genom antagande af sådana kostnaden endast ökas, och skall arbetscorpsen värfvas inom landet, upstår ju derigenom brist på arbetare å de orter, der värfningen sker.
Således kan jag icke inse någon fördel af Frih:s förslag.
Min öfvertygelse är, att ordnandet af dessa arbeten, på ett sätt, som minst trycker på näringarna och bäst befordrar moraliteten, måste ådraga sig största upmärksamhet hos chefen för dessa arbeten, och jag har genom samtal med honom öfvertygat mig, att denna fråga ådragit sig all upmärksamhet från hans sida.
Derföre skulle jag tro, att sättet för arbetets ordnande bör rättas efter sig företeende omständigheter, och att B.
St:r icke böra gripa in i dessa förhållanden, hvilket jag anser så mycket mera Den 13 Juni f. m. 243 obehöflig);, som det icke är sagdt, att i ena eller andra afseendet det är nödvändigt att antaga serskilde arbetare med serskild arbetsskicklighet.
Skulle likväl sådant erfordras, så är chefen dertill oförhindrad.
Anckarsvärd anser jag, att ersättningen till befäl och mauskap bör fullkomligt motsvara lefnadskostnaden, och då jag tror, att en sådan ersättning innehålles uti uttrycket skälig ersättning, anhåller jag om bifall till denna punkt.
Hr v. Troil, Sam. Gust.; Då jag i 30 år varit anställd vid Indeldta Arméen, må väl ingen ifrågasätta, att jag icke vill understödja ett förslag, sam länder den till fördel, men just för det jag anser ett sådant förslag öfverflödigt, tillstyrker jag bifall till denna punkt.
I mitt första yttrande uplyste jag, att Öfverste Ericson till K.
M. ingått med förslag i detta hänseende och att K.
M. godkänt samma förslag.
Alströmer har sedermera npgifvit, att K. M. d. 30 sistl.
Maj genom Nåd.
Bref fastställt aflöningen, icke efter Rese-reglementet, utan till de belopp, som K. M., efter chefens förslag, ansett lämpliga.
Således synes mig, att man redan vunnit hvad man önskar.
Jag uprepar ännu en gång: att Skaraborgs Reg:te, som varit kommenderadt på jernvägs-arbete sisth års sommar, förklarade sig belåtet med den då bestämda ersättningen, och jag har sedan erfarit, att manskapet hemkommit med behållningar af hundratals
Rdr, förvärfvade genom betings-arbete.
Eaabs förslag om inrättande af en arbetscorps, så, om den sammansättes af inhemska arbetare, tagas ju ändå arbetare från jordbruket, och skola utländningar indragas i landet, kan deraf icke goda följder upstfl.
Utsk:s förslag anser jag lämpligt och tillstyrker alltså bifall dertill.
Raab, Adam Christian; Lika med Frih.
Sprengtporten hyser jag största förtroende till Öfverste Ericson, men i fråga om hans omsorg om industrien föreställer jag mig, att han låter tyngst i vågskålen vara omsorgen att bringa till fullföljd sin åtagna förbindelse, att hafva jernvägarne färdiga inom den af honom bestämda tid, utan att dervid fästa hufvudsakligt afseende på verkan häraf på den öfriga industrien i landet.
Denna öfvertygelse hyses äfven inom hela Riket.
Yi erinra oss hurusom, för några månader sedan, ifvern för jernvägars åstadkommande var långt större än nu, och orsaken härtill är, att man börjat eftertänka, huru det skall gå med andra påbörjade anläggningar och arbetsföretag.
Så hafva åtminstone de, med hvilka jag i ämnet samtalat, uttryckt sig, och då jag delar deras farhågor, bör jag äfven uttala dem.
Man har sagt att om en arbetskorps värfvas, medtager den lika arbetskraft, som om värfning icke eger rum.
Skillnaden är dock, att den värfvade arbetaren måste arbeta hela veckan igenom, men åtminstone har jag icke erfarit, att flertalet af de icke fästade arbetarne haft ett sådant åliggande, och derföre är det arbete de fästade arbetarne åstadkomma 30 å 40 proc. större, än de icke fästades.
Jag anser behöflig! att införskrifva utländske arbetare, och anser kostnaden derigenom icke blifva större, ty jag har sjelf erfarit, att man kan erhålla ut 244 Den IS Juni f. va. ländske arbetarn emot 5 silfvergroschen.
Man kan erhålla dem på det vilkor, att man hemtar dem om våren och afskedar dem om hösten.
De kunna hemtas med kronans fartyg, som i alla fall årligen utgå på expeditioner.
Härmed har jag besvarat en värd talares fråga, hvartill de utländske arbetarne skola användas under vintern.
Eaab, Carl Adam:
Hr v. Troil har sagt, att jag yrkat intagande af utländske arbetare.
Frih. Baabs, A. C., förslag fattade jag icke så noga, men säkert är emellertid, att en arbetseorps icke förvärfvar större arbetsskicklighet, än andra arbetare.
Skulle emellertid mitt förslag icke vinna Ståndets sympathier nu, så hoppas jag likväl, att så skall ske i framtiden.
Yi få väl se huru det kan gå vid nästa Eiksdag.
Efter härmed fulländad öfverläggning framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på dels återremiss, dels ock af Gr.
Anckarsvärd, att E. o. Ad. skulle besluta en underd. skrifvelse, deri E. St:r anhålla, det täcktes K. M., vid arbetskommenderingars anbefallande ifrån Indeldta Arméen, till jernvägs-arbetets bedrifvande, såväl för under- som öfverbefäl, utan afseende å Eeghtets föreskrifter, i Nåder stadga traktamentsbeloppen så, att de komma att svara emot förhandenvarande lefnadskostnaders fordringar, samt att enahanda stadgande i samma afseende i nåder måtte vidtagas vid bestämmandet af aflöningen för korporaler, spel och manskap.
Då likväl med detta Gr.
Anckarsvärds förslag endast afsågs ett tillägg till den af Utsk. föreslagna punkt, torde E. o. Ad. finna lämpligt, att, för den händelse Utsk:s förslag bifölles, detta skedde med förbehåll att serskildt få pröfva Gr.
Anckarsvärds förslag till tillägg, hvilket åter, i det fall att E. o. Ad. beviljade återremiss, naturligtvis komme att åtfölja till Utsk., för att jemte öfriga anmärkningar tagas i öfvervägande; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa, om E. o.
Ad., med förbehåll att serskildt få pröfva Gr.
Anckarsvärds förslag, behagade bifalla den förev:de 17:de punkten.
Efter sedermera framställd propos. till bifall å Gr.
Anckarsvärds förslag till tillägg vid denna punkt, som besvarades med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om E. o. Ad. behagade afslå samma förslag, och sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, jem.te några Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig hafva funnit
Ja öfvervägande. ■IS.de punkten.
Denna punkt bifölls. 19:de punkten.
Yid öfverläggningen om 19:de punkten framställdes förslag, att underd. skrifvelse borde till K. M. aflåtas, med underd. anhållan, att K.
M. ville anbefalla under - Den 13 Juni /. m. sökningar inom Småland, till utrönande af huruvida ieke en lämpligare väg än den föreslagna skulle kunna åstadkommas, hvilken fråga R. o. Ad. beslöt skulle ställas i sammanhang med 19:de punkten.
På grund häraf, och utan att vidare motivera mitt förslag, anhåller jag, att, efter de i Utsk:s förslag förekommande orden »undersökningar blifvit anställde», tillägges: »dervid södra stambanans, äfvensom möjligen blifvande bibanors lämpligaste sträckning genom Småland torde förtjena serskild upmärksamhet.»
Jag förnyar min anhållan om bifall till detta mitt förslag.
Oaktadt jag tillhör dem, hvilka anse, att man icke kan kosta för mycket på undersökningar om jernvägsanläggningar och dylikt, måste jag likväl fästa Ständernas upmärksamhet på att de beslut R. o. Ad. fattat högst betydligt inskränkt den till grund för K.
M:s i ämnet aflåtna Nåd.
Proposms plan.
Af sådan anledn. hemställer jag, om det icke kunde vara skäl att, i likhet med hvad i andra
Stånd blifvit beslutadt, nedsätta anslaget till 100,000 Edr.
Jag gör denna framställning på det att närv:de ledamöter i StatsUtsk. må uplysa förhållandet.
Troil, Emil:
Under öfverläggningarna om jernvägarne vid denna Riksdag, har icke sällan klagats öfver, att de framlagda förslagen grundats på ofullständiga undersökningar, och likväl hafva de vid sista Riksdagen dertill beviljade anslag varit otillräckliga och måst öfverskridas.
Under sådana förhållanden kan jag icke inse, på hvad grund man yrkar nedsättning i det af Utsk. tillstyrkta anslaget för undersökningar, hvilket jag således anser böra snarare förhöjas.
Om ett eller annat 100,000 Rdr mera eller mindre användes till undersökningar om banornas sträckning m. m., är väl detta en småsak, enär för hela arbetets fullbordande erfordras 130,000,000
Det synes mig således vara den aldra största misshushållning att inskränka anslaget för jernvägs-undersökningar.
Då emellertid fråga om anslagets förhöjande nu icke kan väckas, anhåller jag, att det af Utsk. föreslagna anslag måtte åtminstone bifallas.
I öfrigt instämmer jag i Frih.
Raabs föreslagna tillägg.
Om banans sträckning genom Småland hafva olika meningar upstått.
Jag kan icke afgöra, hvilken mening är den rätta, men då meningarna äro skiljaktiga, och man i orterna föreställt sig, att en fördelaktigare sträckning, än den hittills afsedda, skulle kunna bestämmas, tror jag det vara skäl att önska, det alternativerna blifva undersökta och pröfvade, innan hufvudsakligt beslut fattas.
Det är ganska möjligt, att raka sträckningen genom Sunnerbo härad, som blifvit icreslagen, omsider befinnes vara den rätta.
Om ett sådant beslut fattas, beliöfver man icke frukta, att man i en framtid gifvit skälig anledn. till klander mot den, som upgjort förslaget.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag och Frih.
Raabs redaktions-förändring.
Den siste talaren har nästan i alla afseenden förekommit mig.
Hvad Hr Hjertås förslag angår, anser jag det vara det mest olämpliga beslut R.
St:r kunna fatta.
Den 13 Juni f. m.
Jag tillåter mig erinra, att vid sista Riksdagen, då jag var ledamot i StatsUtsk., lyckades jag der genomdrifva den åsigt, att den af K.
M. äskade summa i och för undersökningar borde förhöjas; men då Utsk:s förslag inkom till Stånden, blef förhöjningen, på grund af åtskilliga anmärkmr, afslagen.
Jag sökte då förgäfves på detta rum att få anslaget bestämdt till 100,000 Rdr, ty det nedsattes till 60,000
Att ett dylikt belopp är otillräckligt se vi af ifrågav:de Betänk.
Jag anser nödvändigt, att vi till nästa .Riksdag erhålla så fullständiga undersökningar, som möjligt, och lika med den siste talaren anser äfven jag det at Utsk. tillstyrkta belopp snarare för ringa än för högt, hvarföre någon afprutning icke rimligen bör ifrågakomma.
Raab mera generaliserat sitt förslag till tillägg, än det han framställde under öfverläggningen om 9:de punkten, har jag ingen anmärkn. deremot.
Vid flere tillfällen har jag visat behofvet eller nödvändigheten af ett fullständigt jernvägssystem för provinsen Småland, och ehuru jag finner det måhända mindre lämpligt, att uti ifrflgav:de punkt nämna en serskild provins, då uti 19:de punkten alla Rikets provinser afses, vill jag icke motsätta mig Frihrs förslag, ehuru jag tror, att undersökmr om förmånligaste sträckningen af jernvägarna det oaktadt komma att anställas.
Afven jag anser af vigt, att de uti denna punkt omnämnda undersökningar blifva verkställda, och då det är påtagligt, att 150,000 Rdr för det ändamålet icke är för mycket, tillstyrker jag bifall till punkten.
Under öfverlägningarna om dessa frågor, så väl hos R. o. Ad. som vid allmänna sammankomsterna, har man fästat upmärksamheten på sammanhanget emellan jernvägs-anläggningar och kommunikations-väsendet i öfrigt.
Jag hemställer då, om det icke vore skäl, att, enär 150,000 Rdr blifvit föreslagna att beviljas, R.
St:rs skrifvelse till K.
M. komme att innehålla något härom.
Skulle R. o. Ad. godkänna denna åsigt, så hemställer jag, om icke näst före ordet industri borde inflickas orden kommunikalions-väsende.
Jag anser nyttigt att tillägga dessa ord, ty om det skulle befinnas, att en sjökommunikation, eller kanal, eller en vanlig farled har sammanhang med jernvägs-systemet, är det af vigt att sådant icke förbises i den föreslagna skrifvelsen.
Raabs förslag har jag intet annat att anmärka, än att det synes mig betänkligt, att i denna punkt låta inflyta något, som har afseende på ett serskildt landskap.
Jag hemställer derföre till Frilen, om han icke vill förändra sitt förslag, så att det kommer att utgöra ett serskildt mom.
I öfrigt tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag.
Rosen:
Den föreslagna summan är allt för låg, och jag kan icke inse huru man kan begära att få fullständiga uplysningar med ett så ringa belopp.
Jag grundar detta påstående på den erfarenhet jag såsom ledamot af jernvägs-komitén varit i tillfälle att erhålla.
Jag vill minnas, att utgifterna för den komité, Den 13 Juni f. m. 247 sorn år 1851 eller 5.2 hade sig updraget att göra undersökningarne för jernbanaus riktning mellan Svartå, Hult och Christinehamn, upgingo till 26,000 Rdr bko, och min öfvertygelse är, att icke destomindre all möjlig ekonomi användes.
Resorna voro få, och komiténs undersökningar koncentrerades omkring Orebro och dit angränsande trakter.
Åtskilliga brister i den sista komiténs arbeten är att tillskrifva den inskränkta summa, hvarmed komitén hade att röra sig, och derför kunde icke heller undersökningar om vägen emellan Orebro och Askersund och icke heller om den banstriickning, Frih.
Raab i sitt förslag omnämnt, anställas.
Jag medgifver, att en mängd förarbeten blifvit gjorda, hvilka uti topografiskt afseende komma att underlätta en framtida komités arbeten, men deremot är icke något i industrielt eller statistiskt hänseende undangjordt.
Sprengtportens propos. biträder äfven jag, ty den går derpå ut, att ett fullständigt förslag, omfattande alla kommunikationslinie!’, så till lands som vatten, skall upgöras.
Föreg:de discussioner om jernvägarne visa nogsamt, att jag vill hushålla med Statens medel, men icke desto mindre vill jag ej motsätta mig denna punkt.
Jag anser af största vigt, att noggranna undersökningar verkställas innan man beslutar att jernvägar skola anläggas.
Deremot kan jag icke godkänna Frih.
Raabs förslag, rörande stambanans sträckning genom provinsen Småland.
Jag hemställer, om man icke kunde deraf draga den slutsatsen, att man ej behöfde fästa mycket afseende på de öfriga banornas sträckning.
Det är likväl nödigt, att undersökning göres om banornas sträckning, så väl inom andra provinser som i Småland, och jag anser Frih:s förslag onyttigt, emedan det synes gå ut på, att det är mera angeläget att draga jernvägen genom Småland än genom andra provinser.
I Frih.
Sprengtportens förslag instämmer jag deremot, emedan det är nödigt att få alla möjliga uplysningar i afseende på jernvägarne.
Jag tillstyrker således bifall till punkten, med det tillägg Frih.
Sprengtporten föreslagit.
Hr Tornerhjelm, Rud.:
Då man inom R. o. Ad. afslagit en af Utsk. tillstyrkt bansträckning, har sådant skett på den grund, att fullständiga undersökningar saknats, och för att erhålla dem i någon mån intill nästa Riksdag, har Utsk. tillstyrkt ett belopp, som i sig sjelft är ganska ringa, men icke desto mindre vill man nu nedsätta detsamma.
De af enskildte inom Skåne bestridda undersökningar kostade 25,000
Rdr och då lärer väl kostnaden för undersökningar om hela landets jernvägar icke understiga 150,000 Rdr.
Jag kan icke inse, hvarföre man skall, såsom Frih.
Raab i sitt tillägg föreslagit, påpeka Småland eller någon annan provins företrädesvis.
Jag vet icke för hvilken trakt af Småland Frih. intresserar sig- Troligen är det sjön Sjösaln, och då undersökningar i alla fall komma att sträckas dit, synes mig Frilns tillägg öfverflödigt, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag.
548 Den 13 Juni /. m. Hr v. Troil, Sam.
Det är med glädje jag erfarit, att de fleste talare, och jemväl Gr. v. Rosen, ansett deri föreslagna summan allt för ringa, hvilket ock är min åsigt, och jag föreslår derföre, att R. o. Ad. måtte förvandla anslaget till ett förslags-anslag, ställdt till K.
M:s disposition i det upgifna ändamålet, hvarigenom den fördel vinnes, att, om undersökningarne erfordra ett högre belopp, K.
M. då har medel att dertill disponera.
Sprengtportens förslag instämmer jag, och lika med honom hemställer jag till Frih.
Raab, att han måtte tillåta, det hans tillägg blir ett serskildt morn.
Jag förnyar hvad jag redan sagt, att jag anser mindre lämpligt att påpeka en serskild provins, då punkten omfattar alla de län, der jernvägar skola anläggas.
Leijonhufvud, Bror Abraham:
Alan har sagt, att de på undersökningar nedlagda kostnader återgäldas vid arbetets företagande, och jag är om sanningen häraf innerligen öfvertygad; men lika öfvertygad är jag ock, att Regeringen omöjligen kan med den föreslagna summan låta verkställa de erforderliga undersökningarna, åtminstone icke så som erforderligt är.
Den topografiska undersökningen medtager 50 å 00,000
Rdr och då återstår för de statistiska industriella icke mera än omkring 90,000 Rdr.
Således är den föreslagna summan alldeles för ringa, såvida man vill att undersökningar skola göras inora alla län, hvilka jernvägarne skola genomlöpa.
Jag måste således biträda den siste talarens åsigt, att anslaget måtte förvandlas till ett förslags-anslag, ställdt till K. M.s disposition.
Raabs förslag, är det icke svårt att förklara, hvarföre provinsen Småland behöfver serskildt påpekas.
Jernbanan måste gå genom Småland, men denna provins är icke ännu af topografiska korpsen fullständigt undersökt.
Dessutom är denna provins mera kuperad och bör derföre noga undersökas, hvadan ock skäl är att detta behof bör uti underd. skrifvelse!) serskildt påpekas.
Undersökningarna inom denna provins blifva dessutom dyrare än inom andra.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte förvandla anslaget till ett förslags-anslag och bifalla det af Frih.
Sprengtporten föreslagna tillägg.
Jag beder att få närmare utveckla skälen hvarföre jag omfattat frågan, huruvida en lämpligare sträckning af banan skall kunna åstadkommas inom provinsen Småland.
Då jag ser på kartan och genomläser Utsk:s Betänk., så finner jag ett löfte gifvet, att i framtiden de större banorna skola gå genom Östergöthland till Wexiö och derifrån till en lämplig punkt på södra banan.
Deraf skulle inträffa, att under en längd af 15 mil ,2:ne banor skola gå parallelt med hvarandra, på ett afstånd af 8 å 10 mil.
Det är fruktansvärdt, att hvilken bana som helst inom Småland icke får rätt stor trafik, och omöjligt förefaller det mig, att 2 sådana banor kunna bära sig.
Deremot föreställe' jag mig det vara lämpligare att lägga vägen 2 mil i krok, til' undvikande af vägens neddragande till Wexiö, som kostar långt mera och medför den olägenheten, att de båda banorna få mindre trafik.
Hr Tor - De ii 13 Juni f. m. 24# nerlijelm liar omnämnt mitt intresse för sjön Sjösalen.
Jag erinrar mig nu, att en af mina mågar har en egendom i närheten af denna sjö, och Hr Tornerhjelm har deraf tagit sig anledn. att tro, det jag röstar för vägens riktning åt denna sjö endast af det skälet; men han har likväl misstagit sig, ty om än södra banan förlägges så, som Utsk. föreslagit, går hon genom denna miti mågs egendom.
Jag beder Hr Tornerhjelm för framtiden undvika dylika beskyllningar.
Jag har ansett mig böra upptaga detta, för att dermed bevisa, huru lätt det är att blifva misstänkt, då man framställer ett förslag.
Jag misstänker ingen, ty jag tror, att vi litet hvar vilja det bästa.
Då man tager i betraktande, att Småland utgör en betydlig del af Eiket och onekligen är den mest vanlottade provins i fråga om kommunikationer, tror jag, att ensamt i denna omständighet ligger en anledn. till mitt förslag, utan att jag derföre behöfver anses hysa någon förkärlek för denna provins; men man kan ju undvika att nämna densamma, derigenom att man säger södra vägen.
Jag har upgjort ett nytt förslag, hvilket lyder sålunda: »dervid de från Götheborg och Malmö utgående, redan påbörjade banornas jemte deras bibanors lämpligaste sträckning torde förtjena serskild upmärksamhet.ä
Detta förslag anhåller jag måtte få utbytas emot mitt förra, öfvertygad att jag då skall erhålla understöd för detsamma.
I mitt sednare förslag är provinsen Småland icke omnämnd, hvilket äfven är likgiltigt, endast banan är nämnd.
Hr Hjerta; Då jag förra gången hade ordet yttrade jag, att min afsigt endast var, att erhålla uplysningar i ämnet.
Jag beklagar, att discussionen sedermera erhållit så vidlyftiga dimensioner.
Emellertid hafva de afgifna anförandena varit för mig fullt öfvertygande, och afstår jag således från mitt förslag att nedsätta summan.
Jag vill dock tillägga, att jag anser Erih.
Eaabs förslag öfverflödigt.