Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förste talaren nämnde i sitt sednaste anförande, att det vore omöjligt att verkställa detta, då Kontrollören var anställd vid mera än ett bränneri; men antalet af dem, som innehafva sådan dubbel befattning, är högst obetydligt, och hans yttrande gäller således endast med afseende på några få ställen.
Förfins mening har varit, att det skulle bestämmas, huru mycket per månad kunde brännas, emedan det varit straff på, om man för en månad öfverstiga den tillåtna qvantiteten bränvin.
Sådana hafva de hufvudsakliga skäl varit, som föranledt ByråChefens begäran om en förändring i detta afseende.
Hvad Hr Printzensköld sagt, skullo jag tro komma deraf, alt ban ick läst Utles förslag, ty Utsk. talar icke om dygn, utan om dagar.
Skall man för öfrigt, såsom Hr Printzensköld sagt, taga solens gång till grund för sin beräkning af dygnet, så är sådant väl lättare, då solen är uppe på himlen, än då hon är nere.
Att man skulle få beräkna en månad från d. 15 i ena månaden till d. 16 i månaden derpå, man må nu räkna från klockan 12 på dagen eller på natten, det är en sak som jag icke fattar.
Ordalagen i Utslcs förslag äro: »Brön vinstill verkning »skall så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess instäl»lande, vara tillåten under 2 månader af året, nemi. från d. 15 »Okt., klockan 12 på dagen intill d. 15 Nov. vid samma timma, »samt från d. 15 Nov. klockan 12 på dagen, intill d. 15 Dec. vid samma timma;» och trotsar jag hvem som helst att kunna räkna denna tid till mera eller mindre än 2 månader.
Om dagen hafva vi aldrig talat, och torde således den stridighet, som den siste värde talaren omnämnt, få förfalla.
En olägenhet finnes, som Hr Braunerhjelm anfört, nemi. att då en annan timma varit i den hittills gällande författnm utsatt, misstag skulle kunna derigenom upkomma, då nu timman ombytes, men hvar och en, som utöfvar en näring, får väl ställa sig de derför utfärdade föreskrifter till efterrättelse; och om någon försummar detta, så kan man icke säga annat, än att han med rätta står sitt kast.
Jag fäster icke någon särdeles vigt vid denna fråga, men jag tror att skäl finnas för Ulskrs förslag,och jag’vrkar dertill bifall.
I anledn. af mitt förra yttrande anförde Hr Braunerhjelm, att Kontrollören, om ban vore anställd vid flera brännerier, icke kunde på mera än ett ställe vara vid bestämd tid tillstädes.
Detta kan visserligen icke bestridas, g 50 i för - Den 4 Maj. 469 fattn:n ålägger K. M:s Bef:h:de att tillsätta en edsvuren Kontrollör vid hvarje bränneri, derest icke en kan begagnas till flera.
Det är således Landsh:n öppet lemnadt att, om han så för godt finner, tillsätta en Kontrollör för flera brännerier.
Men hur har nu denna författn. blifvit tillämpad?
Jag är i tillfälle att härom kunna uplysa i afseende å ett af de största distrikten, nemi.
Stockholms och Södermanlands län.
Inom det förra, der flera stora brännerier finnas, förfor man det första äret så, att 2 Kontrollörer fingo 2 brännerier hvardera.
Men den erfarenhet, som vanns under detta första år, i afseende på kontrollens utöfvande på dessa ställen, gjorde att K.
Bef:h:de följande år icke begagnade den medgifna rättigheten att tillsätta en Kontrollör för flera brännerier.
Jag tror således att Hr Braunerhjelms skäl, som ganska väl låter sig säga. är i praktiken af ingen betydelse, ty om också i flera län det brukats att tillsätta en Kontrollör för flera brännerier, detta icke torde komma att vidare äga rum, innan någon mekanisk machin för bränvinets mätning och gradering blifvit antagen.
En omständighet, som också förtjenar att tagas i betraktande, är hvad Gr. af Ugglas anfört om upmätningen klockan 12 på natten vid första månadens slut.
Vid detta tillfälle måste vittnen tillkallas, och derigenom förorsakas en särskild kostnad för ersättning till alla dessa vittnen, hvilken skall upgå till 3 å 400 Rdr Bko.
Detta är en onödig utgift, som kan undvikas, om man antager Utskrs förslag, då upmätningen får förrättas klockan 12 på dagen i st. f. på natten.
Nyttan af den föreslagna förändringen synes mig ganska tvifvelaktig, under det olägenheterna deraf mera tydligt framstå.
Man må säga hvad man vill om allmänhetens förpligtelse att taga kännedom af utkommande förfatln:r, så kan det likväl icke nekas, alt då förhållanden ägt rum mansåldrar igenom, såsom fallet är med detta, böra de icke utan giltiga skäl rubbas; eller också blir följden, då allmänheten icke kan inse anledn:n till förändringen, öfverträdelse af lagens stadgande, och dessa får då förändringens stiftare på sitt samvete.
Man har sagt att det kunde för bränvinstillverkaren vara temligen likgiltigt, huruvida bränningstiden börjas klockan 12 på dagen eller vid samma tid på natten; jag tror dock icke att så är förhållandet.
Tänkom oss att denna lid började och sedermera jemväl utginge på en Söndag eller Måndag. R. o. Ad. finner då lätteligen, att tillverkaren skulle förlora icke blott det sista dygnet, utan äfven hälften af det föregående.
Man har äfven talat om
Kontrollörens svårighet att vara tillstädes på platsen vid den ifrågav:de tiden på natten; men han bör naturligtvis icke ställa sin ankomst alltför knappt, utan borde väl, äfven om upmätningen skulle försiggå klockan 12 på dagen, för säkerhets skuld fastheldre infinna sig aftonen förut; och då kan lika gerna företaga upmätningen på natten.
Vittnen böra visserligen tillkallas; men hvad Gr. af Ugglas talat om, att nitälskande umgängesbekanta och grannar kunde tillse, det ingen för - 470
Den 4 M aj. brytelse beginges, kan jag ingalunda biträda.
En bränvinsbrännare måste naturligtvis underkasta sig den af lagen föreskrifna Kontrollörens närvaro, äfvensom de författningsenligt tillkallade vittnens; men komma vänner och grannar, för öfrigt af egen drift tillstädes, kan han med skäl säga dem: »Sköten J edra egna affärer, »jag skall nog sköta mina.»
Det af Hr Hjärne gjorda inkastet i afseende å vittnenas ersättning, kan visserligen vara riktigt, men denna synes mig vara af obetydlig vigt, i jemförelse med vådan af allmogens möjliga inledande till lagbrott.
På grund af hvad redan blifvit anfördt får jag anhålla, att R. o. Ad. behagade afslå den föreslagna förändringen och låta de nu gällande §§ oförändrade qvarstå.
Jag kan icke vidkännas att hafva riktat någon förebråelse mot Utsk.
Jag har endast sagt, att jag hade ansett bäst att öfverlemna till K. JI. upgörandet af de reglementariska föreskrifterna.
Hvad nu den under öfverläggning varande punkten beträffar, så har Gr. af Ugglas sagt, att upmätningen af bränvinet bör ske p& natten, emedan tillverkaren eljest kunde lida förlust, om ban icke finge tillgodonjuta hela den afverkning, som honom med rätta tillkommer.
Ordningsstadgan förbjuder nemi. just upmätning å sådan tid, och stadgar i stället, att bränvinet skall upmätas från klockan 6 på morgonen till klockan 6 på aftonen.
Dertill kommer omöjligheten för Kontrollören att vara på mera än ett ställe i sender, hvilken också måste tagas i betraktande, så länge det är i lagen tillåtet att lemna åt en Kontrollör tillsynen öfver flera brännerier.
— Man har vidare sagt, att tillverkaren skulle, genom ett sådant stadgande, tillskyndas stor förlust derigenom, att bränvinet ej upmättes precis vid hvarje dygns slut, ty om det ej skedde, vågade han ej forcera tillverkningen, af fruktan att den skulle komma att öfverstiga maximiqvantumet.
Detta är icke riktigt, ty han äger rätt att tillverka det ^ öfver angifna minimiqvantum.
En så stor öfvertillverkning kan icke äga rum på dygnet utan brist på all beräkning.
Jag kan således icke tillerkänna någon vigt åt de skäl, Gr. af Ugglas och Hr Hjärne anfört, utan får vidblifva min begäran om afslag af Utsk:s Betänk, i denna punkt.
Enl. allmänt gällande begrepp börjar dygnet klockan 12 på natten.
Det föreslagna lagstadgandet skulle således innefatta ett undantag från det eljest antagna.
För min del anser jag det icke vara så noga med om det brännes en elier annan timma mer eller mindre, blott man kunde slippa de odiösa rättegångarne.
Det må vara att den, som har med saken närmare att skaffa, vill iakttaga all möjlig noggrannhet; men helt annat är att stå här och göra upp författningar, då man icke så noga känner huru det går till på landet, och huru lagen bör vara beskaffad, för att tillämpas, utan att man befarar chikaner och svårig - Deli 4 Maj. 471 heter.
Jan kan icke annat än med åberopande af de grundliga skäl den siste talaren anfört, instämma i bans yrkande om afslag.
Jag tror icke det skulle blifva svårt att bevisa Gr. af Ugglas, att han misstagit sig vid beräkningen af de 2 månaderna, då han vili beräkna tiden från klockan 12 på dagen d. 15 Okt. til! klockan 12 på dagen d. 15 Dec.
Man vet att klockan 12 på dagen d. 15 Okt. äro redan 12 timmar af det dygnet förflutne.
Således har tillverkaren redan förlorat 12 timmar, under hvilka han egentligen skulle hafva rättighet att bränna.
När ban nu kommer till ,4- 15 Nov., och han får bränna till klockan 12 på dagen, så har han vindicerat’ sin rätt derigenom, att Okt. månad innehåller 31 dagar.
Men om man sedan beräknar tiden från d. 15 Nov. till d. 15 Dec., så inträffar ett annat förhållande, emedan Nov. icke innehåller mer än 30 dagar, och om denna månad beräknas sluta klockan 12 på dagen d. 1 Dec., så återstår af Dec. endast 14^ dygn.
När bränvinstillverkaren således af Dec. månad ej får tillgodonjuta mera än 14£ dygn, så vet jag icke huru man skall få ihop 30 dygn, men väl 29.
Detta kan jag icke anse vara rätt.
Deremot innehåller den gamla författningen mycket riktigt, att bränningen är tillåten från och med d. 15 Okt. till och med d. 15 Nov., samt från och med d. 15 Nov. till och med d. 15 Dec.
Jag skulle sålunda tro, att en missräkning af Utsk. ligger till grund för den föreslagna förändringen; och som meningen icke torde vara att inskränka bränningstiden för den som skall betala skatten, så tror jag man gör klokast uti att låta den gamla författningen i detta fall fortfara.
Jag skulle anhålla att Hr Printzensköld ville taga en almanacba och efterse, om icke från d. 15 Nov. klockan 12 på dagen till månadens utgång gör 15^ dygn; om han då lägger sina 14|~ dygn af Dec. dertill, så får han sin fulla månad.
Efter först till bifall å Utsk:ns ifrågav:de tillstyrkande framställd propos., som besvarades med blandade Ja och Nej, blef propos. till afslag derå framställd och besvarades med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, att lian ansåg
Vidare förekom Utskins tillstyrkande i fråga om en tidsbestämmelse för beredning af mäsk till bränvinstillverkning, och yttradq sig derom Hr Braunerhjelm:
I denna § har Utsk. gjort ett nytt tillägg i nu gällande författning, förmenande att deruti skulle förefinnas en brist, i fråga om mäsktillverkningen.
Skulle en sådan brist verkligen vara för handen, så vidlåder den äfven den föregående författningen.
Denne omtalar icke alls mäskberedningen, som är tillåten när som helst och af hvem som helst.
Den kan ske för olika ändamål, såsom för beredning af ättika, prässjäst 472 Den 4 Maj. eller kreatursfoder, eller jäst, och det är omöjligt att urskilja för hvad ändamål den företages, eller bevisa att den gjorts för brän vinstillverkning, förrän mäsken kommer i pannan, för att der kokas till bränvin.
Lika väl som Utsk. känner jag, att förfrågningar varit gjorda bos K. M., om mäskberedning skulle få företagas.
Om någonsin det ordspråket, att »alla frågor äro farliga», kan finna sin tillämpning, så är det här; ty det gafs till svar, att roan egde rätt till mäskning 3 eller 4 dagar förr än bränvinstillverkningen skulle företagas.
Om händelsen då hade gjort som i år, att bränningstidens början infallit klockan 12 natten emellan Onsdagen och Thorsdagen, så hade tillåtelsetiden för mäskberedning först inträdt natten emellan Lördagen och Söndagen, men författningen förbjuder allt dertill hörande arbete från klockan 10 Lördags afton till Söndagen samma tid.
Således hade bränvinstillverkaren ej kunnat mäska förr än klockan 10 Söndags afton, då mäskberedningen ej kunnat sluta förrän Måndags morgon.
Onsdags natt klockan 12 skulle han afverka den beredda mäsken; den hade då fått jäsa endast två dygn, då deremot 3 å 4 dygn erfordras dertill.
Hvad skulle då bränvinsbrännaren göra?
Antingen skulle han låta bli att bränna ett dygn, och betala skatten för intet, eller också skulle han afverka mäsken innan den varit utjäst och färdig, i hvilket fal! kanske produkten blifvit blott hälften af hvad den eljest bordt blifva.
Sådana olägenheter blef den, som förfrågade sig, underkastad, då deremot alla andra voro derifrån befriade; och jag måste beklaga, att den nuvar:de ByråChefen icke gjort sig underrättad härom.
På grund af nu anförda skäl får jag anhålla att i denna författning, likasom i den föregående, icke något stadgande måtte inflyta öfver tiden då mäskberedningen får företagas.
Sådant skulle kunna föranleda många obehagliga rättegångar.
Mäskningen är och bör alltid vara tillåten, den tillgår på samma sätt, antingen det mäskas för kreaturens utfordring eller bränvinstillverkning, och det är för Fiskalen omöjligt att bestämma hvilketdera som åsyftas, men deremot mycket lätt att föranleda onödiga rättegångar, som kunna undvikas.
Till en del är jag af samma tanke som den siste värde talaren, att ett sådant stadgande som det föreslagna kunde vara öfverflödigt.
I anledn. af särskildta förfrågningar har K. M. 1853 utgifvit en förklaring, hvaraf Hr Braunerhjelm meddelat åtskilligt.
Då nu en sådan förklaring finnes, som hvar och en får lof att ställa sig till efterrättelse, men genom särskilda omständigheter, såsom första mäskningsdagens infallande på en Söndag, svårighet kan upstå att få mäsken färdig till den tid då bränningen skall börja, hemställer jag, om det icke är bättre att, såsom Utsk. nu föreslagit, lemna tillverkaren 24 timmar till för hans mäskberedning.
Den siste talaren nämnde äfven, att det föreslagna stadgandet kunde föranleda chikaner och obehagligheter.
Det är dock tydligt att ingen domare kan fälla för mäskberedning, då ej kan bevisas att mäsken varit afsedd för bränvinsbränning.
Sjelfva föreskriften finnes genom K.
M:s förklaring, och det har Den 4 Maj. 473 endast varit fråga om att intaga densamma i författmn, samt göra den litet mera vidsträckt.
Jag kan svårligen medgifva, att en resolution på några personers förfrågan, när de få mäska, kan gälla som lag för hela riket, utan endast för dem som förfragat sig; eljest hade nästan alla bränvinsbrännare i hela Sverige skolat åtalas för olaga bränvins-bränning, emedan de fleste torde mäskat mera än 4 dygn före bränningen.
En sådan förklaring torde väl ej kunna gälla som lag, förrän den blifvit såsom sådan promulgerad.
I den siste värde talarens åsigter er känner jag välviljan att icke söka försvåra de förberedande arbetena för bränvinsbränningen.
Men om, på sätt jag i likhet med Hr Braunerhjelm anser, den af K. M. d. 22 Sept. 1855 afgifna förklaring egentligen utgör ett svar för dem, som ett sådant begärt, så tror jag dock icke att den innebär något o v i 1 kori igt åliggande för R.
St:r att intaga i författn:n ett dylikt stadgande, med afseende på tiden för mäskberedningeu.
Det är representantens skyldighet att tillse, det hvarje loflig näring må befrias från alla onödiga band, och icke stäfjas en hårsmån längre än omsorgen om det allmännas väl kräfver.
Då nu förmodligen mäskning i hvarje väl ordnad landthushållning äger rum, icke allenast när det sker för bränvinsbränning, utan äfven för ladugårdens behöriga ans, så kan jag icke anse det i ringaste mån tjenligt, att man låter den, som för sin ladugårdsskötsel begagnar mäsk, utsättas för åtal af en kitslig Fiskal, om han också, inför rätta släpad, sedermera skulle från ansvarspåföljd befrias på grund deraf, att anklagaren icke kan bevisa, att mäskningen varit företagen i afsigt att tillverka bränvin.
— Jag får således, till förekommande af onödiga och skadliga rättegångar, i likhet med Hr Braunerhjelm, anhålla det R. o. Ad. läcktes afslå denna punkt i Utsk:s Betänk.
Under 50 års tid, som jag varit landthushållare, har jag aldrig brännt bränvin, men ganska mycket låtit anställa mäskning för slastboskaps gödande.
Jag får således fullkomligt instämma i hvad den siste värde talaren och Hr Braunerhjelm yttrat, ocb anhåller att Betänk, måtte i denna del afslås.
Propos. till bifall å Utsk:ns förev:de tillstyrkande blef först framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja, hvarefter propos. till afslag derå framställdes och, efter det svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte några Nej, Hr.
Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit
Beträffande slutligen Utsk:ns förslag till förändring af 2:a §:ns sista morn., anförde Hr Braunerhjelm: 2:dra mom. af 2:dra §:n har i Utsk:n undergått en förändrad redaktion.
Utskm har velat förtydliga det 474 O en 4 Maj. gamla stadgandet; men det händer icke sällan att, då man vill förtydliga hvad tydligt är, blir det otydligt.
Jag fruktar så äfven här är fallet.
Särskilda
Utsk: vid förra Riksdagen sökte att finna ett ord, innefattande hela den process, som vid mäskning försiggår, intilldess mäsken lemnäs att jäsa i jäsningskaret.
Den sönderfaller i flera delar, såsom först tillblandning af råämnen med hett vatten för sockerbildningen, sedan afkylningen och sist jästens tillsättande och massans nedsläppande i jäsningskaret för att der iemnas att jäsa; då först är det slut med hela denna process, hvilken fått benämningen mäskberedning.
Jag hemställer, om icke detta namn tillräckligt tydligt tillkännagifver, att det innefattar all den beredning, som bör föregå jäsningen.
Mig veterligen har denna g icke heller blifvit oriktigt tolkad eller öfverträdd på mera än ett ställe, nemi. i Stockholm af en destillator, som lät företaga mäskens afkylande på natt till helgedag, och derför tilltalades af en på stället varande kontrollör.
— RådbusR:ns majoritet frikände visserligen destillatorn från ansvar, men Svea HofRätt kullkastade detta domslut, och dömde honom till 2,800 Rdrs böter, hvilken dom blef af K. M. fastställd.
Jag tror således att detta tillräckligt bevisar att ordet mäskberedning är tydligt och att tydligheten vunnit laga kraft.
Utsk. har velat utbyta detta ord mot mäskning.
Utsk. har likväl genast funnit detta ord så litet uttrycka hvad det dermed ville säga, att det måste tillägga »deruti jemväl mäskens afkylande anses inbegripen», men förbisett att af mäskberedningen återstår ännu jästens tillsättande och mäskningens nedsläppande i jäsningskaret.
Aro då dessa göromål mera tillåtna än något af de föregående efter kl. 10 helgedagsafton ?
Jag tror ej så är menadt.
Vidare har Utsk. utbytt ordet bränvinslillverkning mot mäslcens afverkning, och dervid förmodligen förbisett, att vid mäskens afverkning uti de mindre brännerierne bränvin ej genast åstadkommes, utan produkten af mäsken blir lank, hvilken sedan måste omkokas eller klaras för att blifva bränvin. — Författn:n föreskrifver tydligen att redskap i mindre bränneri ej får vara så inrättad att bränvin kan åstadkommas utan omkokning eller s. k. klarning.
Då nu efter Utsk:s förslag endast mäskens afverkning är förbjuden verkställas på natt till helgedag, så skulle det blifva tillåtet, att i de smärre brännerierne på nämnde tid förrätta klarning — detta måtte väl aldrig vara Utsk:s mening.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag att den af Utsk. föreslagna redaktions-förändring af 2:a § måtte afsiås och den nu varide redaktion ordagrannt blifva bibehållen.
Jag instämmer i vissa af Hr Brauner.hjelms re sonnemanger, men jag skiljer mig från honom deruti, att jag anser en del af Utskins förändrings-förslag böra antagas.
Huruvida den af Utsk:n nu föreslagna redaktions-förändringen är lämplig, vill jag ej bastämdt afgöra, men mig förefaller det, som kunde förbättringen gjorts annorlunda.
Såsom Hr Braunerhjefm erinrat, vet man att en bränvinsbrännare under den förflutna bränningstiden förbrutit
Den 4 Maj. 475 sig mot denna g, och maskat under förbuden tid, till följd hvaraf han äfven blifvit sakfälld.
Jag tror emellertid icke, att man får antaga detta faktum vara så allmänt kändt, eller att de som förut varit i ovisshet om rätta meningen af ordet mäskberedning, skulle härigenom blifvit tagne ur sin tvekan.
Jag anser det således riktigt att man söker förtydliga detta ord, hvaremot jag icke inser hvarföre Utsk. begagnar uttrycket mäshning.
Detta ord förekommer icke på något annat ställe i hela författningen, och jag anser att det ej heller behöft inflyta här, utan att det gamla uttrycket bör bibehållas.
Vidare förekommer uttrycket mäskens öfverilning i st. f. bränvinstillverkning.
Detta förra ord är också alldeles nytt.
Det finnes icke i den förra författnm och icke på något annat ställe i nu gällande Förordn.
Hvarföre det då särskildt här skall begagnas, kan jag icke förstå.
— Jag får således tillstyrka, att Utsk:s förtydligande tillägg, som innehåller att afkylningen tillhör mäsknings-processen, måtte bifallas, men att ordet mäsltning måtte utbytas mot mäskberedning, samt »mäskens afverkning» mot bränvinstillverkning.
Den siste värde talaren har anfört åt skilliga ganska riktiga skäl, hvarföre R. o. Ad. icke bör bifalla den föreslagna redaktions-förändringen; men då man ogillar Utsk:s förslag, kan jag icke inse, hvarföre man ej skulle bibehålla den gamla författn:n, hvars innehåll numera hunnit blifva någorlunda kändt, och jag anser för min ringa del icke talaren härför afgifvit tillräckligen giltiga anledmr.
Om också en och annan domare eller bränvinsbrännare skulle tolka det omtvistade ordet orätt, så måtte, sedan en sådan tolkning blifvit af ÖfverRätt ogillad, R.
St:r alltså icke vara skyldige att lappa och förändra den bestående författnm.
Jag tror åtminstone icke detta, och är öfvertygad, att enär man i lagskipningsväg har all utsigt att vinna full rättvisa, så bör denna utväg fortfarande anlitas; hvarföre jag ock, i likhet med Hr Braunerhjelm, anhåller att R. o. Ad. måtte afslå den nya redaktions-förändringen och bibehålla i detta fall den nu gällande författnm.
Jag får fullkomligt in stämma i den yttrade åsigten, att ordet mäskberednings utbytande mot mäshning kan förorsaka mycken misstydning.
Jag skulle således tro bäst vara att, såsom de båda förste talarne föreslagit, låta det gamla stadgandet qvarstå.
Likaså kan det blifva otydligt, om man i st. f. bränvins tillverkning sätter mäskens afverkning.
För att undvika misstydning af ordet: »mäskberedning», skulle jag önskat en mellanmening, ungefär lydande så här: »deri jemväl inbegripes mäskens afkylande och allt öfrigt arbete intilldess mäsken blifvit i jäsningskaret insläppt.»
Då skulle icke någon, som nu möjligen vill taga sig anledn. att förklara mäskberedning såsom endast mäskens första irörande i mäskhufvudet, kunna få en undanflykt för att arbeta i olaga tid.
Om emellertid detta mitt förslag ej skulle vinna understöd, sluter jag mig till dem som 476
Den i Maj. yrta afslag på Utskms förslag och bibehållande af det gamla stadgandet.
Det har blifvit yttradt, att mäskningsprocessen icke är slutad med afkylningen utan att den fortstttes vidare genom jästens nedsläppande i jäsningskaret, m. m., men hela denna sednare process låter sig göra på 10 minuter.
Det kan således icke vara af någon vigt att ytterligare till detta stadgande lägga en mellanmening som Hr von Knorring yrkat.
Om man skulle förutsätta att en bränvinsbrännare ville begagna bristen af denna mellanmening, så finner man att ban måste laga så att bans afkylning är verkställd kl. 10 på aftonen, och om han då kan få jästen i karet efter den tiden, så har han vunnit sitt ändamål; men det är då frågan blott om en liten stund.
Af detta skäl anser jag icke någon egentligen förvillande otydlighet förefinnes, ehuru jag erkänner att man icke fullständigt definierat hvad man menar med ordet mäskberedning.
Jag instämmer i hvad en talare yttrat, att det af Utsk. i denna punkt framställda förslaget är ofullständigt och vilseledande.
Sedan hafva 2:ne talare sökt förbättra detsamma, men icke deri haft någon framgång.
Jag anhåller derföre, i likhet med Hr Braunerhjelm, att vi måtte få behålla den gamla författn:n, som är tillräckligt både känd och af erfarenheten pröfvad.
Då åtskillige talare sagt, att de icke kunna förstå orsaken hvarföre Utsk. föreslagit ifrågav:de förändring, så får jag förklara, att jag icke håller mycket på ordet mäskning; detta ord bar emellertid tillkommit på yrkande af samma person, som förut varit omförmäld, således icke till följd af hos K.
M. gjorda förfrågningar och derpå afgifna förklaringar.