Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag för min del tror dock ej, att detta mål kan vinnas genom en återremiss af denna punkt, enär tvänne Stånd redan bifallit den del af Betänk., hvarom nu är fråga och som innohäIler en hemställan, att Hr von Seths motion måtte lemnäs utan afseende.
Då följaktligen en återremiss vore en alldeles onyttig åtgärd, får jag anhålla om bifall till punkten.
Ehuru jag är öfvertygad der om, att R. o.
Ad. kommer att återremittera denna punkt, må det dock tillåtas mig att beledsaga denna återremiss med några ord.
Jag önskar, att Utslcn icke alltför mycket må fästa sig vid förslaget, att tillsyningsmännen öfver vägunderhållningen skola vara civil-ingeniörer, hvilket jag för min del ej anser vara oundvikligen nödvändigt.
Alla äro vi ense derom, att väghållningen är en stor tunga för landtbruket, men de flesta, samt deribland äfven jag, äro jemväl af den tanke, att jordbrukarne ännu icke kunna befrias från denna skyldighets fullgörande.
Vårt sträfvande bör således egentligen gå ut derpå, att så mycket som möjligt lindra denna tunga.
Nu har hvar och en på landet boende troligen erfarit, att för landtmannen upkommer mycken olägenhet derutaf, att de, som skola bedöma vägarnes skick och det sätt, hvaruppå de blifvit bättrade, icke alltid förstå att bedöma saken.
Man kan icke heller med fog begära, att hvarje länsman, för att kunna anses vara fullt duglig på sin plats, nödvändigt måste i grund känna det bästa sättet att laga vägar.
Jag tror således, att det skulle vara en stor lättnad för jordbrukarne, likasom en betydlig båtnad för det allmänna, om verkligen sakkunnige personer finge upsigten öfvor vägunderhållningen.
Men sådana personer behöfva, i min 460 Den 2 Maj. tanke, icke ovilkorligen vara Civilingeniörer, utan dertill kunna användas så väl sådane länsmän, som verkligen förstå saken, som ock andra på landet bosatte sakkunnige män.
På detta sätt blefve kostnaden för uprätthållandet af en behörig tillsyn öfver de allmänna vägarnes beskaffenhet betydligt mindre, än om af Staten lönade Civil-ingeniörer skulle utöfva denna tillsyn.
Liljencrantz har visserligen sagt, att vägarnes underhållande i fullgodt skick ej läte sig göra, så länge de nu gällande författningarne om väghållningen finnas.
Äfven denna omständighet anser jag utgöra ett skäl för frågans återremitterande, enär Utskm derigenom finge tillfälle att öfverväga, huruvida något i detta afseende vore att vidgöra.
Jag anhåller således om punktens återremitterande.
Jag skall icke uptaga tiden med något ytter ligare anförande i ämnet, men då tvänne ledamöter, Hrr Cederschiöld och Hjerta, förebrått Utsk., att de ej till besvarande uptagit
Hr von Seths motion om öfverlemnande af tillsynen öfver väghållningen åt af kommunerna valde Styrelser, så kan jag ej underlåta att anmärka, att dessa Hrr icke behagat aktgifva Utsk:ns förslag å pag. 8, att nemi. »i de härader, der underhållandet af allmänna vägarne fullgöres genom entreprenad eller annorledes genom vissa af de väghållnings-skyldige utsedde personer, må vägpenningar af vägfarande upbäras.»
I min tanke kunde Utskm svårligen på ett mera kraftigt sätt förorda inrättandet af de föreslagna bestyrelserna, än derigenom att Utskm föreskrefve, att endast i de härader, der sådana bestyrelser funnos, finge vägpenningar upbäras.
Om jag än i öfrigt ej kunnat dela Utskms åsigt i ämnet, vill jag dock freda Utskm från den tillvitelsen, att de ej till besvarande uptagit de motioner, som i frågan blifvit afgifna.
På sätt den siste värde talaren uplyst, har förslaget att tillsynen öfver väghållningen skulle öfverlemnas åt af kommunerna valda Bestyrelser, visserligen blifvit af Utskm i förbigående omnämndt till besvarande, men jag kan ej medgifva, att något ordentligt svar å detta förslag från Utskms sida följt.
Raab har uptagit Frih.
Stael von Holsteins förslag, att väghållningen måtte ordnas sålunda, att hvarje jordägare finge sin väglott på egna ägor.
Hr Cederschiöld tyckes åsyfta samma sak, hvilken äfven af mig i mitt första yttrande förordades.
Hr Hjerta har hållit sig till den del af Hr von Seths förslag som åsyftar detsamma.
Alla dessa meningar stödja sig således på Frih.
Stael von Holsteins och Hr von Seths motioner, och att vid sådant förhållande begära en återremiss är väl ej för mycket fordradt, ty det måtte väl vara ett Utsk:s skyldighet att besvara de motioner som blifvit till detsamma remitterade, äfvensom de derpå grundade förslag.
Då öfverläggningen om detta Betänk, bör jades och det var fråga derom att detsamma skulle punktvis före - Den 2 Maj. 461 dragas, så hyste de, som förordade discussionens förande öfver Betänk. i dess helhet, den mening att hela Betänk, borde återremit teras.
Om nu deremot äfven denna punkt bifalles, hvad blifver då följden?
Jo, att behandlingen af denna ytterst vigtiga fråga vid denna Riksdag ej heller kommer att leda till något resultat.
Ar det då alldeles omöjligt att i detta hänseende åstadkomma någon förbättring?
För min del erkänner jag ej en sådan omöjlighet och fortfar derföre att påyrka återremiss.
— Det resultat, hvartill man, 1 min tanke, vid denna Riksdag åtminstone borde komma, är det, att R.
M. täcktes genom Sina Bef:h:de låta undersöka huruvida de väghållningsskyldige vore villige att erlägga en viss afgift för att derigenom få vägarnes underhåll uplåtet på entreprenad.
Detta torde i många län vara möjligt, och i de län hvarest väghållningsskyldigheten på detta vis vore alltför mycket betungande, kunde ju Staten träda emellan och tillskjuta den fyllnadssumma som erfordrades för åstadkommande af entreprenader.
Detta är ju en helt enkel åtgärd, hvartill man utan svårighet vid denna Riksdag kunde komma.
Jag anhåller således fortfarande om återremiss.
Sparres sednaste yttrande anser jag mig böra erkänna, att jag begått ett misstag då jag upgaf att Utsk:n ej besvarat Hr von Seths motion om Bestyrelserna.
Detta misstag härledde sig derifrån, att jag å pag. 9 kom att förbise ordet: »Bestyrelser» och endast fästa mig vid ordet: »Civilingeniör».
Men då jag erkänner detta hoppas jag att Hr Gr.
Sparre äfven skall medgifva det han misstagit sig då han upgifvit att Utsk:n tillstyrkt Hr Seths förslag om de ifiågav:de Bestyrelsernes inrättande.
Då man å pag. 7 läser följande ord: »Om i sådant fall de väghållningsskyldige utsåge en Bestyrelse, hvilken för denna skyldighets ordentliga fullgörande vore ansvarig, så torde äfven på detta sätt, genom den underlättade kontrollen öfver vägarnes beskaffenhet, enahanda ändamål vinnas»; och vidare finner att Utsk:n på grund häraf föreslagit följande stadgande: »I Härad, Tingslag elier Stad, der underhållet af allmänna vägarne fullgöres genom entreprenad eller annorledes genom vissa af de väghållningsskyldige utsedde personer, etc.»; så skulle man verkligen kunna tro, att Utsk:n på sått Hr Gr:n upgifvit, tillstyrkt förslaget om Bestyrelsers inrättande; men går man än vidare till pag. 9, så finner man att Utsk:n kommit till ett helt och hållet motsatt resultat, ty der heter det: »De af Hr von Seth föreslagna Bestyrelser, spm, biträdde af en med lön på stat inom hvarje län tillsatt Civilingeniör, borde äga inseende och ledning vid vägbyggnadsföretag och vägunderhållets fullgörande, skulle, efter Dtsk:ns omdöme, icke komma ali medföra det gagn, etc.»; och tillstyrka Utsk:n sedermera på grund af den föreg:de motiveringen, att Hr von Seths motion ej måtte bifallas.
Jag hemställer nu till Eder, mine Hrr! huruvida det kan gifvas något kraftigare skäl till en återremiss än det förhållande, att Utsk:n först motiverat behofvet 463 Den 2 Maj. af Bestyrelsers inrättande, och sedermera afstyrkt den derom väckta motionen, hvilken Utsk:ns Ordhde nu, oaktadt detta tydliga afstyrkande, förklarat vara af Utsktn tillstyrkt.
Huru skola R.
St:r kunna få reda på Utslcns verkliga åsigt, då Utsk:n på ena sidan tillstyrka och på den andra afstyrka ett och samma förslag.
Att föra en discussion sålunda, att man genom oriktiga citater och sammanställningar söker advocera bort ett sakförhållande, kan jag för min del ej anse vara lämpligt eller en representant värdigt.
Hr von Seth har föreslagit, att Bestyrelser, bilrådda af Civilingeniörer, skulle inrättas, och det är sådana institutioner som Utsk:n på anförda skäl afstyrkt.
Men deremot hafva Utsk:n på sätt jag förut sökt ådagalägga, på det amplaste sätt förordat Bestyrelser utan Civilingeniörer, enär Utsk:n gjort sådana Bestyrelsers inrättande till vilkor för rättigheten att uptaga vägpenningar.
Om Hr Cederschiöld behagade göra sig reda för skillnaden emellan Bestyrelser med och ulan Civilingeniörer, så torde han finna förklaringsgrunden för den af honom uptäckta inkonseqvensen emellan Ulskrns t i 1 lstyr kaden å pag. 7 och afstyrkande å pag. 9.
Jag har ej kunnat finna att Utsk:n, åtminstone icke nöjaktigt, yttrat sig öfver punkterna 6, 7 och 8 i Hr von Seths motion, och derföre anhåller jag att Utsk:n, oro frågan återremitteras, måtte taga dessa punkter i öfvervägande.
Öfver de af Hr Mannerskantz omnämnda punk ternas innehåll hafva Utsk:n pag.
10 yttrat sig sålunda: »äfvensom Utskm finna hvad Hr von Seth i öfrigt anfört om väghållningsskyldighetens förvandlande till en ny afgift till Staten, eller vilkorligt, om taxa å hästar till vägunderhållningsbesvärets underlättande, icke vara tjenlig!- eller lämpligt, helst i flera landsorter åkerbruket skötes nästan endast med oxar; hvadan Utsk:n vördsamt tillstyrka, att 11 r von Seths ifrågav:de motion så i ena som andra afseendet icke må vinna R.
Stirs bifall.»
Jag för min del kan ej begripa att Utskm kunnat uttrycka sig mera tydligt.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o, Landtm, framställt, hurusom i afseende på Utsk:ns förev:de yttrande blifvit yrkadt, dels bifall, dels återremiss samt att Frih.
Raab särskilt begärt, att vid återremissen skulle bifogas de yttranden som blifvit afgifne i fråga om Utslcns förslag till grunder för en ny förordning om vägunderhållets bestridande genom upbärande af vägafgifter, blef propos. till bifall å ifrågav:de punkt framställd och besvarad med starka
Nej jemte några Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge denna punkt böra återremitteras med bifogande af discussionen rörande nyssnämnde förslag till grunder för en ny förordning, samt, sedan svaren härvid Don i Maj.
4G3 utfallit med starka
Slutligen förekom och bifölls Utsk:ns yttrande ang:de Johan Westermarks framställning, om rättighet endast för den som till vägunderhållet bidrager att åtala försummelse att hålla väg i laggildt skick.
Uplästes och begärdes på bordet ett från BondeSt. inkommet prot:s-utdr. af d. 25 sisth April, i fråga om sammanträde af samtliga RiksStm å ett rum till gemensamma öfverläggningar ang:de regleringen af RiksStatens 4:de och 5:te HufvudTitlar.
Anmäldes och lades på bordet ett från Bevilln.Utsk. inkommet Betänk.
N:o 8, ang:de stämplade pappers-afgiften.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl, half 11 på aftonen.
Måndagen den 4 Maj 1857.
Just. 2 prot:s-utdrag för d. 2 dennes samt pleni-prot:t för d. 30 sisth Mars.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Hr von Troil, Fredrik, som varit ledamot af Riddarh.Utsk. i dag inlemnat sin riksdagsmannapollet, samt anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot uti nämnde Utsk. i st. f. llr von Troil.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 25 och 29 sisth April på bordet lagda Betänk.
N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning.
Härvid förekom först och bifölls Utsk:s hemställan ang:de de i allmännare syfte af Hr Björk samt Riksdagsfullmäktige Gustaf Jonsson och Olof Olsson väckte motioner. 464 Den 4 Maj.
Sedermera förekommo
Utsk:ns yttranden i fråga om nedannämnde §§:r af Förordna ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning. §. 2.
Af de rörande denna § afgifne yttranden föredrogs först och bifölls Utsk:ns afstyrkande af bifall till åtskilliga i afseende på tiden för bränvins-tillverkningen föreslagne förändringar.
Då härefter förekom Utsk:ns tillstyrkande, att middagstimmen å de föreslagne begynnelse- och slutdagarne mätte antagas till inoch utgångstid för tillverknings-terminerne, yttrade Hr Braunerhjelm, Ferdinand:
Sällan, om någonsin, bär en lag, så ingripande i den enskilda hushållningen, så stridande mot inrotade åsigter och häfdvunna vanor, sorn den nu gäl lande lagstiftningen rör:de bränvinstillverkning och försäljning, vid sin första tillämpning mött så litet svårigheter, vunnit så starka sympathier och medfört så lyckliga resultater.
Jag hade derföre trott det vara bäst, om R.
St:r vid denna Riksdag sökt att, så vidt möjligt, bibehålla författn:n oförändrad, och endast tagit under öfverläggning frågor rör:de grunderna för beskattningen eller föranledde af väckta motioner, samt öfverlemna! åt K.
M. att göra de reglementariska förändringar som kunna vara af behofvet påkallade.
Då nu i CivilDepart. finnes särskildt tillsatt en Byråchef för behandlingen af dessa ärender, har jag all anledn. förmoda, och man bör väl äfven hafva rätt att fordra, att denna, under den tid författnm varit gällande, kunnat genom K. M:s Bef:de, ÖfverKontrollörer, Kontrollörer och alla dem som det åligger att vaka öfver förfaltms efterlefnad, erhålla nödiga uplysningar om de deruti möjligen befintliga brister, samt på grund deraf inkommit till Regeringen med ett fullständigt förslag till förändringar i detta hänseende.
Nu har emellertid icke så skett, utan Utsk:n har för R.
St:r framlagt ett förslag till ny författning, hvaruti flera förändringar förekomma.
Jag har då ansett mig skyldig att bemöta dessa i hvad jag anser dem icke vara nyttiga eller lämpliga.
I denna punkt har Utskm föreslagit, att in- och utgångstiden för tillverknings-terminerna skulle förändras från midnatt till middag.
Jag tror denna förändring vara visserligen ganska oskyldig, men fullkomligt obehöflig.
De skäl Utsk:n derför anfört, nemi. att det nuv:de förhållandet skulle medföra flera olägenheter icke allenast för tillverkaren utan äfven för kontrollen öfver den tid då bränningen får börja och skall sluta, kan jag icke tillerkänna någon giltighet.
Icke må man föreställa sig, att bränvinstillverkaren går sysslolös i bränneriet de sista dygnen före bränningens början; tvärtom har han då mera att göra än efteråt; och det kan för honom vara likgilligt hvilken tid på dygnet han börjar bränna.
Denna början består uti intet annat, än att i större bränneri upvrida kranen på den redan kokande ångpannan, för att insläppa ånga i bränvinspannan, eller att uti de små antända den redan under bränvinspannan lagda ved, och hvilken tid dessa enkla arbeten företages är för bränvinstillverkaren alldeles likgiltigt.
Hvad åter beträffar kontrollören vid de större brännerierna, så är han icke skyldig att tiilstädesvara då bränningen börjar.
Honom De ii 4 M aj. 465 Sligger att besigtiga apparaten minst 36 timmar dessförinnan och att dervid göra anmärkn. om någon är att göra eller lemna tillstånd att börja bränningen på den tillåtna tiden.
För kontrollören att vara vid bränneriet närvide när bränningen börjar är omöjligt, då en och samma kontrollör ofta är anställd vid flera sådana, och på mera än ett ställe kan han icke vara på en gång.
Samma förhållande äger rum i afseende på bränningstidens utgång.
Kontrollören är icke nödsakad att då vara närv.-de.
Han kommer till bränneriet när han behagar under dygnet, och upmäter då det färdigblefna bränvinet, och jag anser så myrket mindre någon kontroll härvid vara nödig, som jag svårligen kan föreställa mig att någon bränvinstillveikare skulle vilja utsätta sig för att blifva angifven och dömd för oloflig bränvinsbränning för den ringa fördel som skulle tillskyndas honom genom att börja bränvinstillverkningen en eller annan timme för tidigt eller sluta den för sent.
Snarare tror jag, att utan afseende på den föreskrifna tiden för bränningens början, bränvinstillverkare i större bränneri, om det är förenligt med bans beqvämlighet, börjar sednare, ty det står honom alltid öppet att medhinna sitt minimi-qvantum eller erhålla restitution af skatten.
Vid de små brännerierna åter finnes ingen kontrollör, utan dessa äro öfverlemnade åt sig sjelfva att börja när de helst gitta; men äro naturligtvis underkastade ansvar om de öfverträda författnm.
Sålunda tror jag mig tydligen hafva visat, att någon olägenhet ej upstår hvarken för bränvinsbrännaren eller kontrollören af den hittills stadgade tidens bibehållande, men anser deremot att det möjligen skulle kunna medföra menliga följder, om den förändrades; ty enhvar vet, att allmänheten icke alltid kan följa med upläsandet af en förordning.
Då de nemi. höra att de äga rätt att börja d. 15 Okt., skulle de ganska lätt, icke anande den föreskrift att dygnets ingående skulle beräknas vid middag i st. f. vid midnatt, som i alla tider varit brukligt, kunna tro sig äga att efter vanlig ordning begynna på natten emellan d. 14 och 15 kl. 12, och skulle således ganska oskyldigt kunna komma att begå brott emot författn:n, blifva pliktfällde och förlora sin redskap m. m.
Jag anser det obehöfligt och oklokt att göra en förändring som icke leder till någon nytta och anhåller om afslag på denna punkt af Utsk:s Betänk.
Hr Braunerhjelm anfört för ådagaläggande af det olämpliga i Utslcs ifrågav:de förslag, vill jag lägga den erinran, att, enl.
Kalendern och Almanachan börjar dygnet kl. 12 på natten och icke kl. 12 på dagen.
Således, när författnm innehåller att bränvinsbränningen får börja d. 15 Okt. och att man äger dermed fortsätta till d. 15 Dec., så måste det så förstås, att bränningen börjar när man vet att d. 15 Okt. börjar, och likaså slutar med d. 15 Dec. utgång.
Att i stället flytta dygnet fram 12 timmar vid början och tillbaka 12 timmar vid slutet af bränningstiden, är derföre oriktigt, och förvillar de begrepp som allmogen enl.
Almanachan har om dygnets början och slut.
Jag tror således att, för att icke förvilla samt V H. 30 466
Den 4 Maj, möjligen till lagbrott förleda personer, som med mindre omtanka kanske icke fästa upmärksamhet vid denna förändring, man gör klokast och bäst uti att låta författn:n förblifva i denna punkt oförändrad, hvarom jag i likhet med Hr Braunerhjelm anhåller.
Redan vid början af denna Riksdag yttrade jag min åsigt i fråga om bränvinsförfattn:n, att man så litet som möjligt borde göra förändringar i de reglementariska föreskrifterna, emedan jag trott mig finna att den nu gällande författn:n på det hela varit rätt brukbar.
Man kan visserligen icke neka att vissa stadganden deri kunde vara tydligare, men dock är bristen icke större, än att vid tillämpningen ganska få och föga betydande misstag blifvit begångna; och jag tror att de flesta personer, som haft att med denna Förordn. sig befatta, såsom Kontrollörer och ÖfverKontrollörer, temligen lika öfver hela landet upfattat densamma.
Jag tror således, lika med den förste talaren, att Utsk. gjort rättast i att icke befatta sig med en omarbetning af hela Förordnm; men då Utsk. likväl ingått i en närmare granskning deraf och föreslagit åtskilliga förändringar, som Utsk. anser vara förbättringar, tror jag man bör i vissa punkter åtminstone hålla Utsk. räkning derför.
Efter denna ingress vill jag yttra några ord om sjelfva den nu föredragna §:n.
Det förslag som Utsk. gjort, är föranledt deraf att den Byråchef i CivilDepart., som har med bränvinsfrågorna att göra, fått befallning att närvara i Utsk. och tillhandagå med uplysningar.
Jag tror att det är med anledn. af en af honom lemnad uplysning som den nu ifrågav:de förändringen tillkommit.
Derigenom att bränningen började kl. 12 på natten och slutade vid samma tid, blef det nemi. nödvändigt för tillverkaren, kontrollören och vittnena att verkställa en upmätning kl. 12 på natten; ty det är föreskrifvet i författmn, att tillverkningsbeloppet beräknas för hela månaden i durchschnitt.
Nu är det emellertid i OrdmsStadgan förbjudet att någon upmätning får ske om natten, före kl. 6 om morgonen och efter kl. 8 om aftonen.
För att i andra vigtigare frågor åtlyda författnm, måste dock en sådan upmätning vid slutet af första bränningsmånaden ske, och derföre kom befallning från ByråChefen till kontrollörerna att, för att vinna ändamålet, vidtaga en exceptionel åtgärd vid midnattstiden.
Jag tror att Utsk. nu sökt att göra en efterlefnad af författnrns öfriga föreskrifter möjlig utan att ByråChefen behöfde till kontrollörerne aflåta särskilda föreskrifter, och på denna grund torde, ehuru frågan är af mindre vigt, förändringen böra anses för en förbättring mot hvad förut finnes stadgadt, hvarföre jag anser mig böra till densamma tillstyrka bifall.
Till bemötande af den siste talarens anförande får jag uprepa hvad jag nyss sade, att det är omöjligt för kontrollören, om han har 2 eller 3 bränneriet' att kontrollera, att vara närv:de vid en bestämd tid på mera än ett ställe.
Må det då heldre bero på honom att ställa så till, att man kan få Den 4 Maj.
467 det innan hans ankomst tillverkade bränvinet skiljdt från det öfriga uti en särskild sprithål lare, i hvilket fall nödvändigheten att ålägga kontrollören samtidig närvaro på flera ställen, som är en uppenbar orimlighet, försvinner.
Mig synes det besvär kontrollören och bränneriägaren få underkasta sig, derigenom att de nödgas tillbringa en enda sömnlös natt under en månads tid, vara af så ringa betydelse och förtjena så föga afseende, att man icke bör vidtaga någon förändring som har sin grund i dessa Hirs beqvämlighet;' helst som förändringen till en ny tideräkning skulle föranleda till misstag, då man alldeles icke kan säga att det är 2 månader från d. 15 Okt. kl. 12 midd. till d. 15 Dec. kl. 12 midd., utan för att få 2 månader måste man säga från d. 15 Okt. till och med d. 16 Dec. midd., för att derigenom återfå de 12 timmarna.
Då man talar om månader och dygn, kan det väl icke vara rätt att fastställa dem annorlunda än de i Almanachan äro beräknade.
Det synes mig då alldeles orimligt att vilja förändra tideräkningen så, att man på ett håll flyttar fram dygnet 12 timmar och på ett annat flyttar det lika mycket tillbaka.
Utsk. har i den förste talarens anförande fått upbära förebråelser, som jag anser oförtjenta.
Han sade nemi. att, då denna förf. gjort så mycken nytta och blifvit så väl mottagen, borde man icke göra andra än de af högsta behof påkallade förändringar; de mindre förändringar, som befinnas nödiga, kunna deremot, då nu finnes en särskild embetsman tillförordnad för dessa ärender, af K. M. verkställas.
Hvad nu beträffar de större förändringar, som Utsk. föreslagit, tror jag de äro blott två.
Att båda dessa, nemi. i afseende å tillverkningen och destilleringen, voro af behofvet och nyttan påkallade, tror jag man skall medgifva.
1 afseende åter på de mindre förändringarne har den värde talaren hänvisat till Chefen för bränvinsbyråen och förmenat att K.
M. kunde, med ledning af hans uplysningar, vidtaga nödiga åtgärder.
Härvid får jag uplysa att de smärre förändringar, som Utsk. föreslagit, nästan uteslutande varit föranledda af framställningar från honom
Då talaren anser att denne embetsman, på grund af den kännedom af förhållandena, som han under sin tjenstetid inhemtat, bör kunna bedöma hvilka förändringar som äro behöfliga, så vet jag icke hvarföre det skulle vara mindre rätt af Utsk. att lyssna till hans framställningar, så mycket mera som K. M , i särskildt Nåd.
St:r, förmält att K.
M. just genom nämnde person ville lemna uplysning om de förändringar, som vore af nöden.
Det Utsk:s förslag, som nu är föremål för tadel, har tillkommit just på begäran af Chefen för bränvinsbyråen, och de skäl, som föranledt hans begäran, hafva hufvudsakligen varit, i afsende å de mindre brännerierna, svårigheten att kontrollera så väl när bränningen börjar, som när den uphör.
Han har ansett att det vore lättare alt på natten verkställa ett underslef, än på dagen, då, om också ingen 468 Deli 4 Maj. kontrollör vore kunde vitsorda vid hvad tid pådragningen blifvit verkställd eller bränningen slutad.
Detta i afseende å de små brännerierna, och hvad en talare yttrat, att stadgandet icke skulle leda till någon nytta alls, det tror jag vara ett misstag.
I afseende å de stora brännerierna har man i synnerhet fästat sig vid att, då en bränvinsbrännare anmält sig för 2 månader i rad, i hvilket fall en s. k. kontofil skall upgöras, och vid månadens slut skall genom aftappning af allt tillverkadt bränvin bestämmas huru mycket det för månaden utgör, denna förrättning måste af Kontrollören företagas kl. 12 på natten, hvilket är förenadt med många svårigheter.