Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsverkets upoffi ingar genom denna anstalt icke skulle blifva betydliga, så ansågs det vara bäst alt bestämma tvänne portosatser, den ena på 4 sk. för den mindre, och den andra till en annan siffra för den mera långväga korrespondensen, som ersatte hvad man eljest skulle förlora, intilldess en ökad brefvexling, hvartill alla tecken äro för banden, skulle göra det möjligt alt nedsätta medelporlot till 4 sk. för hela riket.
Flera andra länder s;åfvo också exempej derpå, att mycken beqvämlighet för allmänheten derigenom vunnits, att medelporto’n med två eller till och med tre bestämmelser blifvit antagna.
I Preussen t. ex. finnas tre s. k. rayons-porto, af hvilka hvart och eli är medflporto för korrespondensen inom ett visst afstånd.
I Finland finnas två sådane, i Belgien två.
[ Norrige har funnits två, till allmänhetens stora tillfredsställelse.
De svårigheter eller olägenheter, som här anmärkts skola blifva en följd af tvänne medelporton, äro ganska obetydliga och Gr.
Mörner har ådagalagt, att de äro så ringa, alt deras undvikande icke kan vara värdt en upoffring af 100,000 R:dr b:ko om äret.
Emellertid afser K. M., att ett medelporto af 4 sk. skall införas, så snart det kan ske utan Statsverkets upoffring af de 100,000 R:dr, som ungefärligen varit den summa Postverket under de sednare åren lemnal till Statsverket.
St., pä sätt Gr.
Björnstjerna anser, finna tillgångar till statsbehofven, utan alt göra afseende pä 100,000 R:dr b:ko, så kan medelportot af 4 sk. genast införas, .lag lemnar derhän, huruvida en sådan upoffring af Statsverket nu kan göras, roen genom det uti R.
Sits beslut vid sista Riksdagen uttryckta vilkor har jag åtminstone ansett mig förhindrad alt tillstyrka antagande genast af 4 sk. såsom medelporto; men skulle R. o. Ad. vid denna öfverläggning finna, all en sådan upoffring är lämplig, och således hafva för afsigt att antaga grunden för Gr, Den 7 Juni e. in. 91 Björnstjernas reservation, och såmedelst genast komma lill det åsyftade ändamålet, hvartill K. M:s Propos. hänvisar, så vill jag gora åtskilliga erinringar vid det förslag, som Gr.
Björnstjerna liar afgifvif.
Jag anser icke, att det kan bifallas med den ordställning och det innehåll, som del f. n. har uti de serskilda punkterna, utan att Betänk. bör återremitteras, pä det att Ulsk. antingen må tillstyrka K. M:s nåd. Propus., eller, om Utsk. anser tillgångaine sådant medgifva, ett medelporlo af 4 sk. genast mätte tillstyrkas.
Uti den andra punkten af Gr.
Björnstjernas reservation, har Grin sagt, att vid inlemnande af dylika bref frimärken böra begagnas.
Jag anser icke, ali något så bestämdt åliggande för korrespondenten bör vara, ali han skall begagna frimärken, utan alt del må vara honom förunnat ali begagna frimärken, hvilka äfven böra hållas honom tillhanda, men att eli åliggande för honom att begagna dem icke vore lämpligt; ty den sora kommer med penningar i hand och vill betala kontant, bör väl icke vara förhindrad alt sä göra.
Jag anser derföre, att ordet ”skall”, som Gr:n begagnat i sin redaktiou, bör förändras lill ”kan”, eller snarare till öfverensstämmelse med K. M:s Nåd.
Uti den tredje punkten af Gr.
Björnstjernas reservation är sagdt, ”ali bref, som inläggas i de breflådor, hvilka efter GeneralPost-Styrelsens föranstaltande anbringas vid postanstalter, äfvensom ä andra ställen, der posterna färdas förbi, samt å diligenser och ångbåtar, böra vara försedde med frimärken, i värden motsvarande portot efter brefvens vigt, vid äfventyr att i annat fall brefemotlagaren ålägges all detsamma ersätta”.
Orden ”andra ställen” äro alldeles för vidsträckta.
Det skulle blifva alltför många ställen måhända, som skulle inbegripas under dessa uttryck, och del skulle blifva nästan omöjligt i verkställigheten.
Dessutom anser jag, att i de breflådor, som på de ställen, der posterna gå förbi, äro utsatta, böra icke få inläggas några bref, som icke äro försedda med frimärken.
I annat fall skulle der kunna hopäs en massa af bref.
Det vore väl icke heller omöjligt, att en tiggare och strykare, som icke hade frimärken, kunde roa sig med att kasta in bref i dessa breflådor, sorn hängde på många ställen, såväl vid postkontoren i städerna, som vid landsvägarne bär och der, och det skulle endast förorsaka myckel besvär för post-tjenslernännen, många olägenheter för dem som skulle mottaga dessa bref, och ingen nytta.
Den som vill inlägga bref på Rådane ställen, bör således i min tanka förse dem med frimärken.
Äfvenledes anser jag, att de bref, som i breflådor på ångbåtar inläggas, utan att vara försedda med frimärken, borde icke endast af brefemotlagaren ersättas med postporto, utan äfven all, i annat fall, brefemoltagaren måste betala, ej allenast fullt porto, ulan ock derutöfver serskild lösen, motsvarande eli enkelt porto, pä sätt i K. M:s Nåd.
Propos. är föreslaget, och således anser jag, alt 5de och öde punkterna i denna propos. äro lämpligare än Gr.
Björnstjernas reservation
I fjerde punkten af reservationen är sagdt, alt lösbref och lokalbref må emot hittills stadgad afgift befordras samt denna afgift fortfarande tillkomma postföivallarne; börande likväl dylika bref, för alt geuom Postverket forlskaffas, i vigt icke 92 Den 7 Juni e. m. få öfverstiga, lösbref 8 lod samt lokalbref 4 lod.
K. M:s Propos. innehåller 16 lod såsom maximum för lösbref.
Jag är af den öfvertygelse, afl för många, som bo på landet, är del nyttigt, all vigten af dessa bref ej alltför myckel inslträukes.
Visserligen sker missbruk med dessa lösbref, men 8 lod torde vara en större inskränkning än som är nödig, och en stor inskränkning i begagnandet af lösposterna anser jag icke böra ega rum.
1 femte punkten af Gr.
Björnst jernäs reservation står, att ”till brefdragare,” der sådane af General-Post-Styrelsen anställas, skall för hvarje bref, sorn till adressaterne hembåres, af desse betalas 1 sk b:ko.
Jag anser det 8:de mom. i K. M:s Nåd Propos. vara bättre och mera bestämmande, ty ordet ”sorn” innefaltär icke uågol åliggande för postkontoret alt låta brefdragare hembära bref, utan blott ett medgifvande, att om dessa bref bäras bern, sä betalas de med 1 sk. b:ko.
Det bör vara ett åliggande för postkontoret att skicka brefdragare med brefven, såvida icke korrespondenten har begärt, att de må bli qvarliggande på posten lills de afhemtas.
Uti 7:de punkten af Gr.
Björnstjernas reservation synes -mig redaktionen vara mindre tydlig.
Der säges, att postkartorna endast skola uplaga antalet orekommenderade bref, o. s. v. Postkartorna komma väl alt uptaga något annat också.
I K. M:s Propos. står, atl poslkartorne skola uptaga endast antalet af afgående orekommenderade bref, men icke adressaternes namn, såvida ej detta sednare serskildt äskas utaf brefsäudaren, som då derföre erlägger en serskild afgift, hvars belopp af K.
M. bestämmes.
Jag anhåller om ålerremiss af detla Utsk:s Utlåt.
Genom den siste värde talarens yttrande är jag förekommen uti åtskilligt af hvad jag ämnat säga.
Det torde likväl, med afseende på Gr.
Björnstjernas och äfven Gr.
Gyldenstolpes yttrande, att K. M:s Propos. icke skulle medföra någon nyttig förändring, tillåtas mig få erinra, att f. n. finnas elfva serskildta brefsatser, hvilka man mäste känna för alt veta hvilken som är tillämplig.
Således måste de nuvartde portosalsernes nedsättning från 11 till 2 redan vara en högst betydlig förenkling.
Björnstjerna har trott, att den kunskap, som jag ansåg lätteligen kunde vinnas om de städer eller de postkontor, hvilka äro belägne inom 20 mils afstånd från brefskrifvaren, skulle vara af en serdeles vidlyftig beskaffenhet.
Detta torde likväl icke vara svårt att lära sig.
Gyldenstolpe, förmenade äfven, att genom den Kongl. Propos:n sådane bref, hvilka hittills gått för 5 sk., skulle hädanefter få betalas med 6 sk.
Det förhåller sig likväl icke så, utan alla bref, som hittills betalts med 5 sk., skulle, efter antagande af K- M:s Propos. , endast komma att betalas med 4 sk., då de förses med frimärken.
Förändringen skulle således för brefskrifvare i detta fall medföra en lättnad af 1 sk. för hvarje lod af brefvets vigt.
Det var delta jag log mig friheten fästa upmärksamhelen på, då jag förra gången hade ordet.
Hvad angår de anmärkntr, som blifvit gjorde i den syftning, Den 7 Juni e. ra. 95 ali enl.
K. M:s Propos. någon förhöjning i portot skulle ega rum, så inträffar detta endast för sådane bref sorn ou vidkänts lägre porto än 4 sk., men får jag till försvar för förslaget i denna del endast erinra, att med dessa bref alldeles enahanda förhållande kom mer att inträffa, derest, såsom Utsk. anser företfädesvis önskvärd!, ett enda porto af 4 sk. fastställes.
De bref, som hittills hafva gått för lägre porto än 4 sk., utgöra äfven ett jemförelsevis ringa antal.
Alla bref åter, som hittills hafva betalts med 6 sk., komma hädanefter fortfarande att med posten befordras för 6 sk., men alla de bref, som hittills betalis med 7 till 12 sk., skulle hädanefter endast få vidkännas ett porto af 6 sk.
Således äfven för dem en ganska betydlig lindring.
Björnstjerna omnämnde den stora utveckling, som korrespondensen i Belgien tagit.
Korrespondensen bar i nämnde land betydligt stigit, men, efter hvad GeneralPost-Styrelseus till K.
Al. afgifne Utlåt, nplyser, är i det landet rayonsporto anlaget.
I Belgien betalas nemi. porto för ett bref om ett lod inom en omkrets af 20 mil med 10 centimer, och för af stånd deröfver med 20 centimer.
Der är således 2:ne portosalser.
I Tyskland finnas tre satser.
Bref inom 10 mil betala en groschen, inom 15 mil 2 groschen, inom 20 mil och derutöfver 3 groschen.
I Finland började man med ett enda medelporto, men det bar sig icke, ilian blef för stor förlust för Statsverket; man måste derföre införa rayonsporto med två satser.
1 Norrige har man haft ett rayonsporto med två portosatser och under den lid, som delta system varat, har korrespondensen ökats, så alt man der nu mera anser sig kunna borttaga den ena portosatsen.
Skulle icke äfven vi kunna gå samma väg, som dessa länder galt före oss?
Först göra den förenkling, som f. n. utan allt för stor upoffring kan göras och sedermera taga stegel fullt ut, för att öfvergå till hvad man anser endast önskvärdt?
Vid denna frågas behandling inom Bevilln.- Utsk. har jag icke biträdt Utsk:s förslag.
Jag har ansett K. M:s Propos., i närmare öfverensstämmelse hvarmed afdelningens förslag äfven blifvit gifvet, vara fullkomligt riglig.
Då nu så mänga skäl anförts för återremiss af Betänk, behöfver jag icke anföra flera, utan förenar mig endast i begäran om återremiss.
Jag skall söka att med några ord be svara de anmärkn:r, hvilka blifvit gjorda mot min reservation.
Palmstjerna har klandrat andra punkten der det står, att frimärken ovilkorligen skola begagnas, då bref inleranas vid poststationerne.
Jag anser ett sådant stadgande vara nödvändigt.
Naturligtvis få inga bref afsändas utan stämplar.
Desse sednare skulle då vid sjelfva postkontoren påsättas, i händelse ostämplade bref kunde inlemnas, ingen kontroll kunde härå hållas, ej eller kan man billigtvis fordra det post-tjenslemännen skola utan ersättning härmed sysselsätta sig.
Dä porlomärken alltid skola linnas att tillgå vid postkontoret, vore det ju föga besvärligt för en hvar att der skaffa sig dem och der - 94 Den 7 Juni e. m. med sjelf förse silf bref
Hr Frih:n har vidare anmärkt som en brist på logik alt, sedan jag yrkat att inga oslämplade bref finge afsändas, jag i nästa punkt omtalar, huru med dylika förbudne bref skall förhållas.
På eu ångbåt eller diligens kan ju lätteligen ett. sådant bref i ladan instoppas.
Något måste väl då stadgas, huru dermed skall förfaras. K. M. bar för dem föreslagit en plikt, som af mottagaren skulle erläggas.
För min del finnér jag del något hardt, att mottagaren skulle straffas för afsändareris synder.
Det malle väl vara nog, att han betalar portot, när han erhåller brefvet.
Vid nästa punkt har Frih.
Palmstjerna anmärkt, att vigten på de bref, som sändas med löspost, blifvit i mitt förslag nedsatt till 8 lod, i st. f. de af K. M. förordade 16.
Orsaken härtill är den, att dä enl. K. M:s Propos. den fördubblade afgiflen för lösbref skulle ingå lill postverket, har jag deremot föreslagit, att nämnde afgift till sitt novaride belopp skulle såsom hittills ingå lill postförvaltarue.
Jag ansåg då att 16 lods vigt, forslad för 1 sk., vore för myckel, serdeles då, såsom utdyst är, man i småstäderna på det otroligaste missbrukar löshrefsrällen.
Emot 5:te punkten af min reservation, der del står: ”att till brefdragare skall för hvarje bref, som till adressaterne hembäres, af desse betalas 1 sk. b:ko,” har blifvit anmärkt, att detta stadgande vore otydligt
För min del trodde jag, att det berodde på post-styrelsen, då den antager brefdragare, att meddela dem noggrann ininslruktion, utan alt en dylik i Ständernas beslut, behöfde intagas.
Hr Fiih:n har önskat, att i stadgandet om poslkartorne ordet ”endast” skulle omkastas.
Jag vet sannerligen ej hvad postkartorne innehålla annat än upgifl på brefven, men vill visst icke motsätta mig denna förändring, om den finnes behöflig.
Gyldenstolpe ansett det hvarken vara nödigt eller nyttigt alt nu vidtaga denna reform.
Svårt är att tvista om hvad som är nödigt eller nyttigt.
Grin säger t. ex., att de för sakens genomförande nödvändiga 300,000 R:dr skulle vara bortkastade, då de användes lill lättade postkommunikationer.
För min del åter anser jag, all de icke kunna användas på bättre säll; dessutom får jag fästa upraärksamhelen derpå, ali om Staten icke kan helt och hållet undvara alla tillskott från postverket, kan, äfven med 4 sk:s medelporlo, en summa af 50,000 R:dr b:ko ärligen derifrån erhållas nu genast.
Jag tror dock att dessa 50,000 R:dr långt ändamålsenligare användas till godlgörelse för posthemman, än om de ingå till Statsverket.
Jag anhåller derföre vördsamt om bifall till mitt förslag.
Ibland de vackraste af nutidens reformer synes mig vara iuförande af eli uniformt postporto. R.
St. tycktes äfven vid förra Riksdagen hafva insett detta och omfattade dä frågan med ett varmt och lifligt intresse, ända derhän, att de ingingo till K. M. med begäran, att K.
M. mätte låta utarbeta eli förslag, grundadt på ett raedelporto af högst 4 sk. b:ko.
Sedan K. M., med anledn. af denna begäran, vidtagit utarbetande af ett sådant förslag och framlagt för R.
St. en propos. i ämnet, som Den 7 Juni e. m. 95 åtminstone går ut på en ganska stor förenkling i del nuvar:de förhållandel, så har Bevilln.Utsk. denna Riksdag förklarat, alt på hvad R.
St. vid förra Riksdagen önskat, bör vid denna Riksdag afseende icke fästas.
Skälet härtill skulle vara, all en dylik reform komrae atl medföra en sådan minskning i Statens inkomster, all (fet icke f. n. låler sig göra.
Aro då Slatens tillgångar så myckel mera medtagna nn.__ än rle voro vid förra Riksdagen, dä R.
Sl:s önskan uttrycktes?
Är Slatens tillstånd i delta afseende så betydligt försämrad! pä dessa år?
Del kan jan för min del icke
Iro och vi hafva vid denna Riksdag fått anslag beviljade, dertill äfven Gr.
Gyldenstolpe, om jag icke misstager mig, sjelf bidragit, hvilka tyckes visa, alt Statens tillgångar icke varit så medtagna, att de icke kunde tåla vid den minskning af inkomster man förespegla!.
Hela den minskning som är i fråga, den största möjliga, är 100,000 R:dr Iv.ko och del är, eul. hvad Gr.
Björnstjerna i sin reservation anfört, på sätt äfven erfarenheten inom andra länder ådagalagt, alldeles icke afgjordt, att
Staten skulle komma att göra förlust af hela den inkomst, _som Slaten f. n. har af Postverket, men om man äfven skulle antaga, att denna reform skulle medföra en upoffring af 100,000 R:dr b:ko, anser jag den mera väl ersatt genom den stora enkelhet och beqvämlighet i alla möjliga afseenden, som deraf skulle npkomma.
Må man besinna, att en liten porloafgift drabbar såväl en person, som skrifver om affärer, som angå många mill:r R:dr, som den fattige arbetaren, hvilken skrifver för att fråga, huru hans hemmavarande anhöriga befinna sig.
Billigheten fordrar således, alt denna beskattning göres så låg som möjligt.
I andra länder har man också alltjemt mer och mer nedsatt brefporlo Gr.
Gyldenstolpe har sagt att det icke vore samma förhållande i England som här, derföre att nedsältningen der var betydligare och således medförande en större allmän fördel.
Hvad delta beträffar, så tror jag likväl icke. att nedsättningen i förhållande till allmänna varuvärdena i öfrigt i England var betydligare än^den här i Sverige nu ifrågavartde nedsältningen till 4 sk. b:ko.
Åtminstone tror jag icke att skillnaden kan vara betydlig.
Man har äfven framkastat, att nyttan af denna nedsättning icke skulle komma alla till godo, och jag har hört upgifvas, att just arbetsklassen icke skulle komina i åtnjutande af en sådan.
Detta är just fullkomligt motsatsen till hvad jag tror vara förhållandet.
Arbetsklassen här i Sverige korresponderar icke pä nära håll, utan det är hufvudsakligen den från hemmet utvandrande arbetaren, hvilken skrifver till sina hemmavarande, och just för denna hos oss ganska betydliga arbetsklass vore det en lycka, om en sådan nedsättning egde rum, ty f. n. får han ofta upoffra nära hälften af sin dagspenning, för att få bref till sina föräldrar eller andra hemmavarande anhöriga.
Man har här talat om de olika fördelarne af ett rayonsporto, såsom K. M. föreslagit, och det af Gr.
Björnstjerna föreslagna medelporto af 4 sk. b:ko.
Jemför man dessa tvänne, så får jag för min del bekänna, att jag anser fördelen öfvervägande ligga på medelportot.
I Norrige har man, såsom här redan blifvit nämndt, tillförene haft ett rayonsporto, men nu öfvergått lill antagande åfelt medelporto.
Är det 98 Den 7 Juni e m. dä icke sannolikt att, om man antager ett rayonsporto nn, man vid nästa Riksdag äfven hos oss skall få ett medeiporto.
Är det då icke skäl att med ens göra denna reform.
Beträffande de anmärkmr som Frih.
Palmstjerna gjort, så får jag förklara, att jag lika med Hr Frilen anser, att man icke bör vara skyldig att begagna 'frimärken, ulan att det endast bör vara en rättighet.
Likaledes anser jag, att den föreslagna maximi-vigten på lösbref är för låg, och tror för min del, alt den bör vara minst 16 lod.
Jag skulle till och med tro, alt det vore väl, om man kunde bestämma den något högre.
Äfvenledes tror jag, alt den af Hr Frilen föreslagna omflyttningen af ordet ”endast” icke vore så ur vägen, ty nog är det språkrigtigare alt sätta delta ord der Frih.
Palmstjerna föreslagit, alt detsamma skulle sättas.
Med ett ord. här finnes åtskilliga anmärkmr emot dessa punkter af Gr.
Jag skulle derföre tro, alt R. o. Ad., med gillande af grundsatsen, borde antaga första punkten af Gr.
Björnstjernas förslag, i afseende hvarå jag med honom lill alla delar instämmer och återremitterar de öfriga punkterne till Bevilln.Utsk. för alt taga dem närmare i betraktande och sätta dem i en närmare öfverensstämmelse med hvad K. M. i Sin Propos. föreslagit.
Då jag förra gången hade ordet, kom jag alt underlåta att besvara några yttranden af Gr.
Han ansåg åtskilliga förbättringar i poslväsendel vara nödiga och trodde, att postverkets tillgångar borde dertill användas.
Del lärer väl icke kunna förnekas, att i delta hänseende åtskilliga förbättringar kunna vara af nöden, ehuru hans anmärkmr om posternas långsamhet i detta land torde grunda- sig på eli misstag.
Jag skulle tro att ibland länder, der icke jernvägar finnas, skall det vara få, om ens något, der posterna färdas så fort som i detta land, men hvad angår de ifrågasatta förbättringarne, så synas de mig blifva svära att utföra, om man ställer så till, att postverket kommer att sakna inkomster, och sådan blifver otvifvelaktig! händelsen, åtminstone under de första åren, ifall man antager det medelporto som Gr.
Björnstjerna föreslagit, såvida man får sätta tro till den erfarenhet, som vunnits i alla de länder, der man hittills infört ett sådant uniformt porto.
Brefvens antal har tillvext, men inkomsterna hafva icke vext i samma proportion, emedan å ena sidan det fordras ofantligt många flere bref, för att med det lägre portot åstadkomma samma summa, som med det högre brefportot ingår till statsverket, och å den andra det ökade antalet bref föranleder ökade omkostnader af alla slag.
Det är en ovigtig grund att gå efter, det raedgifver jag, att vilja anse postverket såsom en inkomstkälla för Staten.
Dess ändamål är att befordra den allmänna rörelsen, och man mäste söka komma derhän att kunna befrämja detta ändamål, men man måste dervid gå tillväga så, att icke förbättringarne stanna af och det skulle kunna hända genom en så brådstörtad öfvergång, som här är i fråga.
Minskningen i postverkets inkomster kan man icke f. n. med säkerhet utan blott förslagsvis beräkna, men alt den till en början Den 7 Juni e. m. 97 början blir rätt ansenlig, innan korrespondensen hinner atl öka sig, det är gifvet.
Kan således
Statsverket undvara alla bidrag ifrån postverket, så tror jag visserligen, att, efter förändringen, postverket sjelf kommer att någorlunda reda sig, tnen icke komma inkomsterna atl lemna tillgäng till alla de stora förbättringar i kommunikations-anstallerne, som Gr.
Björnstjerna önskat.
.Alt förändringen i England var vida mera genomgripande, än den-, som här är ifråga, det kan jag med upgifter ådagalägga.
Före förändringens införande i England, var portot der t. o. m. 40. sk., och sattes ned till 1 penny, som är lika med 2| sk. rgs.
Det i Gr.
Björnstjernas reservation framställda förslag, att en del bref skulle fortskallas, utan att vara försedde med frimärken, auser jag icke för någon förbättring i K.
M:s Propos., utan snarare såsom en försämring, ly deraf skulle följa, att man icke undginge de kontanta liqviderne, utan finge serskildt skicka penningar till postförvaltare.
Detta anser jag såsom en brist i Grins förslag.
Enligt K. Rl-.s Propos. skulle sådant icke ega rum.
Enligt densamma kunna lokalbref äfven med frimärken förses.
Detta är således en fördel, som saknas i Gr.
Jag fortfar att begära återremiss af Betänk.; och skulle Frih. af Ugglas önska, att man skall afgöra någon del af frågan, så får jag anhålla om Propos. på bifall till första punkten i K. M:s Nåd.
Fullkomligt instämmande uti den åsigt, som Gr.
Björnstjerna har uttryckt i sin reservation, i den delen nemi., der han säger, att den grundsats, som mer och mer gör sig gällaude i alla andra civiliserade länder, atl postkommunikationerne, såsom kraftiga medel lill folkens andliga och ekonomiska utveckling, snarare böra uprauntras och underlättas, än göras till föremål för beskattning, förtjenar visserligen äfven hos oss upmärksamhet.
Fullkomligt instämmande i denna grundsats, som jag anser vara antagen såsom ett nutidens axiom i Stats-ekonomien, och hvilken jag äfven hört erkännas af den talare, som sednast här yttrade sig, anser jag mig böra tillstyrka, alt den första punkten af Gr.
Björnstjernas reservation må antagas, men icke blott den, utan äfven den sista punkten, mot hvilken icke någon anmärkning blifvit gjord.
Jag anser det vara af serdeles vigt, att först och främst den grundsats stadgas, att endast ett nniforml, porto antages.
Det förhåller sig emedlertid så, som Konungens rådgifvare redan uplysl, att uti den skrifvelse, som var af R.
St. vid förra riksdagen afgifven, deruti utarbetande af ett förslag i della ämne begärdes, så, på samma gång som det skulle upgöras ett förslag till medelporto, skulle detta icke få åstadkomma någon förminskning i statens inkomster.
Det är således naturligt, att man icke kunnat vänta något annat förslag ifrån K.
M. än det afgifna, men K. M. säger i sin Propos., att K.
M. anser emedlertid ett enda likformigt brefporlo, utan afseende på afståndet emellan afsändnings- och adressorterne, böra vid den inrikes brefvexlingen införas, så snart sådant kan verkställas utan korrespondenternes känbara betungande och 8 H. 7 98 Den 7 Junie. tn. utan att Statsverket åfventyrar någon hufvudsakligare minskning uti dess af postmedlen påräknade inkomst, men att dock under tiden en betydlig lättnad för korrespondenterne skulle vinnas genom antagandet af 2:ne porto-satser,, eller rayons-porton.
Samma Konungens rådgifvare förklarade, att derest medel funnos att tillgå, så att man kunde pä en gång komma till detta mål, så hade han icke något deremot.
Hans anroärknrr emot den reservation, som Gr.
Björnstjerna framställt, hafva också hufvudsakligen angått de emellan' den första och de två sisla liggande punkterne.
Den aldra sista, som blott innefattar en tidsbestämmelse, har jag icke fästat mig vid.