Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att innan den tiden hinna bygga eller ens förändra något hus för inrymmandet af den nya riksförsamlingen, lärer blifva en omöjlighet, men svårigheterna kunna öfvervännas och behofvet aIhjelpas på ett mycket enklare sätt.
Det är för detta ändamål jag vördsamt vänder mig till R. o.
Ad., och åberopar jag mig på dess beredvillighet att alltid tjena fäderneslandet, då detsamma deraf är i behof.
Om således R. o. Ad. godhetsfullt ville upplåta Riddarhusets sal till sammanträden för medlemmarne af öfre kammaren, under nästa riksdag, så vore behofvet i detta afseende afhjelpt.
Dessa sammanträden skulle icke, enligt min tanka, förhindra R, o. Ad. ifrån att för eget ändamål använda riddarhussalen, när behofvet så påkallade.
Skulle detta förslag antagas, så anser jag det ganska lätt, att erhålla samlingsrum äfven för nedre kammarens ledamöter.
Om nemi. väggen borttages, och ersättes med hvalf eller några pelare, emellan Bonde-Ståndets nuv:de sessionssal och dess kanslirum, så skulle ett för ändamålet tillräckligt stort rum kunna åstad - Den 20 December. 487 kommas.
Öppnar man sedermera väggen mellan Bonde-Ståndets och Borgare-Ståndets kapprum, så erhålles ett stort sådant, och slutligen skulle tillräckliga embetsrum fås af Borgare-Slåndets nuv:de lokal.
Jag vågar derföre i största ödmjukhet föreslå: att B. o. Ad. täcktes för nästa riksdag erbjuda riddarhussalen till upplåtande för den öfre kammarens sammanträden; och anhåller jag om remiss af denna min motion till Riddarhusets enskilda Utsk.
Föredrogs och lades till handlingarne ett från Banko-Utsk:t inkommet Mern.
N:o 9, med underrättelse om Uiks-Ståndens beslut i ani. af Mem:t N:o 4.
Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den 16 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 12, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. öfverlåtelse till Westerbottens läns innevånare af gamla fängelsebyggnaden i Umeå med tomt; N:o 13, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. öfverlåtelse t Hl Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i 0- stersund; N:o 14, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. öfverlåtelse till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Hernösand med tomt; samt N:o 15, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. öfverlåtelse till Wester-Norrlands innevånare af gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt.
Förerirogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utskottets den 16 dennes bordlagda Utlåt:n: N:o 16, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. en af Blekinge läns Landsting gjord ansökning om inköp af en Kronan tillhörig tomt i Carlskrona; och N:o 17, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon N:o 1 i Jemtlands Ian.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 18, i ani. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse ang. de förändringar, som irträlTat i afseende på utarrenderade kungsgårdars och öfrige kronolägenheters förvaltning under sednast förflutna trenne år.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Betänkm: 488 Dea 20 December.
N:o 7, i ani. af väckta motioner om ändring i gällande föreskrifter ang. uppbörden af Kronans räntor och tiden för densamma; samt N:o 8, i ani. af väckta motioner om ändringar i gällande förordning ang. expeditionslösen.
•* Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:tsd. 16 dennes bordlagda Betänk:de N:o 9, i ani. af väckt motion om en undersökning af befordringsväsendet.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, anförde dels mundtligen dels skriftligen:
Från min aflägsna bänk har jag hört och i minnet väl förvarat ett yttrande, som Gr. von Saltza i sin reservation mot R. o. Ad:ns beslut, i afseende å representationsfrågan, fällt beträffande de s. k. »stilla i landena».
Hr Gr:n ansåg nemi. detta sätt att icke yttra sin mening, för det »föraktligaste».
Han fö redrog ock derföre egenkärleken, ehuru han ej gillade den, — man visste dock hvarest, som man säger, man har en sådan person; icke så med den, som tiger, då det höfves att tala.
Huru mycket mera då detta i afseende på representanten.
Det är ock af sådan anledning jag vid några tillfällen, då frågor, som jag trott mig förstå, varit före, uttalat mina åsigter, särdeles då saken rörer den betryckte eller ännu mera den förtryckte; och det är af samma orsak jag äfven nu vill höja min stämma.
Detta så mycket hellre, som jag icke allenast blifvit missförstådd, utan min motion äfven blifvit af Ekon.-Utsk:t alldeles så att säga förvrängd.
Försynen för det jag på tjenstemannabanan stannat i en lägre grad (numera egentligen för att bevara min pensionsrätt) ty jag är derigenom bättre än de högt uppsatte i tillfälle att bedöma den bedröfliga ställning, hvaruti extra ordinarie tjenstemännan befinna sig.
Jag tackar äfven H. M. Konungen, som, då vid omorganisationen af Dess Hof-Expedition, genom förändringen derstädes med protokolls-föringen, min tjenstebefattning blef öfverflödig, nådigst meddelade mig på begäran afsked med bibehållande af mina löneförmåner såsom pension; och hvarigenom min tid nu mera tillåter mig att sysselsätta mig med göromål, som mera öfverensstämma med mitt sinne och att icke blott befatta mig med renskrifning, den civile tjenstemannens, som icke är domare, hufvudsakligaste göromål, — ja, ända tipp till Exped.-Chefen med sina promemorior o. s. v. Denna fråga är högst behjertansvärd och jag tror mig hafva grundade anledningar att framställa anmärkningar mot det sätt, hvarpå Utsk:t behandlat min motion; och som jag ofta erfarit att protokollsförandena icke kunna med säkerhet uppfatta mina anföranden från den plats jag intager, får jag hos Hr Gr. och Landtm, anhålla om tillstånd att flytta mig till en annan bänk, mindre aflägsen ifrån de protokollsförande.
Den 20 December. 489 Ehuru jag vid motionens afgifvande tillkännagaf, att densamma ej blifvit så fullständigt utredd och med upplysande exempel åskådliggjord, som sig bordt, och jag äfven haft för afsigt att göra det, men mycket af grannlagenhet vid uppläsandet af motionen, utur densamma borttagit åtskilligt, som jag befarade kunde ansetts af mera ömtålig beskaffenhet, ehuru ändock icke på något vis afseende befordringsväsendet, dermed motionen icke det ringaste hade att skaffa, utom i så målto, som detsamma är en följd af befordringslagarna, de der af-mig ansågos vara alltför ofullständiga, eller såsom en applikation af dessa för civile, mera än för militärer saknande befordringslagar; hvarföre jag ock, såsom härhos följande nu tryckta utdrag af R. o.
Ad:ns prot. för d. 15 Nov. e. m. utvisar, (»Hr Liljenstolpe anförde muntligen:
Det är nära nog med bäfvan, ehuru fruktan höfves icke Riddersmannen, som jag åter tager R. o. Adtns uppmärksamhet i anspråk; men de extra ordinarie tjenstemännens ställning är verkligen så behjertansvärd, att jag ansett mig skyldig att väcka ett förslag, som afser förbättring af deras vilkor.
Då motionen kan synas mindre utförligt motiverad, nödgas jag, för min egen del, uti detta afseende anhålla få hänvisa det Utsk., som kommer att behandla motionen, till den motion, ungefärligen uti enahanda syftning, ehuru då hufvudsakligen rörande den ekonomiska delen af e. o. tjeestemännens ställning i Sverige, jag tog mig friheten göra vid 1850 och 1851 årens riksdag, afgifven till Höglofl. R. o. Ad:ns Prot. den 30 December e. m. 1850 (sid. 329—332); äfvensom till samma Prot. för den 4 Januari 1851 (sid. 52—54) samt den 19 och 26 Februari nämnde år (sid. 32 och 106), innehållande utförliga uppgifter ifrån åtskilliga andra länder i afseende å e. o. tjenstemännens derstädes befintliga ställning.
Hr Liljenstolpe en motion, N:o 102, ang. e. o. tjenstemännens ställning och befordringslagarne.») tog mig friheten att hänvisa till mina åtgöranden uti detta ämne vid en föreg:de riksdag, — hade jag likväl ej kunnat föreställa mig, att Ekon.-Utsk:t skulle, på sätt som skett, och med af Utsk:t begagnade, för min heder i sanning förnärmande ordalag, låtit påskina, att mitt »syfte» varit missförstådt; ja, att Utsk:t till och med skulle kunna förvränga meningen utaf de af mig begagnade ordalag samt framställa motionen såsom den skulle afsett befordringsväsendet, och icke såsom jag expressis verbis tillkännagifvit, saknande befordfingslagar, med e. o. tjenstemännen och deras ställning till hufvudsyfte.
Då nu emellertid så skett och häraf med skäl skulle kunna anses, att Ekon.-Utsk:t, egentligen concepisten af Betänk:t N:o 9, deremot någon reservation ej finnes afgifven, — velat tillkännagifva, att motionen ej vore på fullt allvar framställd, utan att andra motiver till densamma skulle ligga till grund, nödgas jag: dels uti mitt på förhand uppsatta skriftliga anförande, till utvecklande af det missförstådda syftet och den förmenta harmen, framdraga ett exempel, verkligen afseende en befordrings - 490 Den 20 December. fråga, ehuru ogerna jag gör detta, hvilket ej varit förhållandet uti motionen; dels äfven nu återkalla i minnet de af mig under min 30- åriga riksdagsmannabana afgifna motioner och detta för att visa, att icke lättsinnighet legat till grund, vare sig för de tillförene afgifna eller vid denna riksdag väckta motionerna, utan att, om jag skulle säga det sjelf, utan öfvermod, som jag afskyr, i all ödmjukhet (fastän jag derföre ingalunda är s. k. läsare) förklara att deruti förefinnas vackra och välmenande, så väl syften, som motiver.
Jag börjar med den, ang:de oäkta barns arfsrätt.
I mågen gerna le häråt, Mina Hrr! men jag begynner med denna motion, dels derföre, att K. M:t nu härom afgifvit Nåd.
Propos., ehuru blott afseende modren, då hon erkänner barnet; hvarföre icke äfven fadren, då han har mod att erkänna det oäkta barnet, som ej rår för sin födsel?
Dock jag hoppas, att äfven härutinnan billighet och rättvisa snart skall segra! — dels började jag med denna motion, emedan jag ej så lätt kan påminna mig ordningen för de af mig under en så lång tidsföljd afgifna, eller af mig med serdeles förkärlek förfäktade motioner; nej icke en gång dem alla.
Vidare ang:de qvinnans myndighet o. s. v.; om sockenbibliothekers inrättande; Jude-emancipationen, så väl uti politiskt, som ekonomiskt hänseende; ang:de upphälvandet af förbudet att besöka främmande religions-bekännares gudstjenst; ang:de de s. k. ljuspenningarnas upphörande, hvarigenom e. o. tjenstemännens ställning något förbättrats, hvad den ekonomiska delen af frågan beträffar, medelst införandet af gratifikationer, i stället för ljuspenningar: alla bifallna.
Ang:de löneförbättring för vissa embetsverk; allmän pensions-förhöjning; samt pensions-anstalternas omorganisation och centralisering (detta sistnämnde äfven framstäldt af Hr Dalman, W. F. A., och hvarom vi för närv:de hafva att behandla en Nåd.
Propos. i ämnet); ang:de lösdrifveri och försvarslöshet; samt, till fullständigande af iängeise-reformen, om inrättande af dels frivilliga, dels tvångs-arbetsanstalter; äfvensom af räddningshus för vilseförda barn ; om erhållande af ett lån för beredande af sunda och ändamålsenliga bostäder åt den arbetande klassen i hufvudstaden, eller till åtminstone en modell-arbetare-boning (efter uti England gjorda försök af s. k. »model-lodging hanses»); detta efter skyddsföreningens i Stockholm plan, hvars sekreterare och ledamot uti dess styrelse jag hade äran vara; om införande af s. k. tjenstehjons-böcker i likhet med de sedan 1833 uti Danmark befintliga »skudsmaals-böger,» i stället för nu brukliga orlofssedlar; om förhindrande af djurplågeri; ang:de bevillnings — äfvensom Charta Sigillata-förordningarne: motioner till vissa delar godkända och dels afslagna; samt slutligen 2:ne motioner, som blifvit förqväfda på så sätt, att de, till följd af deras ömtåliga beskaffenhet, ej blifvit till slutlig behandling företagna, eller den ang:de s. k. hemliga fonden Den 20 December.
491 (till följd af kabinettskassans brist) samt om 100,000 rdr till en minnesstod uti bufvudstaden åt högstsalig H. M:t Konung Carl XIV Johan, vid hvilka motioner mig torde tillgifvas att jag något närmare vill fästa mig, helst motiverna särdeles för den sistnämnde (såsom man ock kan finna af sjelfva ämnet för de flesta andra motionerna) så tydligt synas vara välmening, en varm känsla för sanning och rätt och, hvad specielt angår Carl Johans-statyn, djup beundran för den store och gode Konungen samt en gärd af vördnad och tacksamhet åt den nordiska halföns återförenare, den segersälle, fridsälle och årsalle Konungen, hvilkens valspråk; »Folkets kärlek min belöning,» utvisade hans sinnelag, och som ock derföre, enligt min förmening, hade förtjent alt, medelst en af nationen upprest minnesstod, hafva erhållit ett sannt och värdigt, synligt uttryck åt efterverlden, — utom i historien, — af denna kärlek; och att detta hade lyckats till följd af den väckta motionen, ifall icke förhållanden mellankommit, som gjorde alt motionen måste förfalla, och om hvilka jag ej torde behöfva att mera än blott påpeka, — skulle jag nu kunna bevisa endast genom att nämna hvad trenne personer, på sin tid, ehuru på olika sätt, verksamme vid Riksdags-förhandlingarne, — till mig förklarat kort efter det jag tog mig friheten väcka denna motion; dessa voro nu mera aflidne Gr. C. H.
Ankarsvärd och Ryttmästare!)
Hallenborg, äfvensom ännu lefvande Kaptenen Silfverhjelm, eller att motionen en gång väckt ej kunde annat än bifallas.
Sammaledes ang:de kabinettskassa-bristens ersättande genom bifallande af motionen om medel till s. k. hemliga fonder.
Men jag har redan tagit Höglofl. R. o.
Ad:ns tid uti alltför mycket anspråk, särdeles som jag har ett längre anförande att uppläsa, rörande sjelfva det ämne, som nu är i fråga, eller i ani. af Höglofl. Ekon.-Utsk:ls förev:de Betänk.
Jag har blott åsyftat att härmed visa, det icke lättsinnighet, utan fullt allvar föranledt mig att vid flera tillfällen, såsom ock i afseende å den nuv:de, väcka molioner af sannt fosterländskt syfte.
Såsom motionär »ang:de e. o. tjenstemännen, deras ställning samt befordringslagarna,» i afseende å hvilken motion (N:o 102) jag vid remissen al densamma tog mig friheten afgifva några i och för motionens behandling inom Höglofl.
Ekon.-Utsk:t behöfliga upplysningar, de der dock icke till Utsk:t lära framkommit, måste jag förklara, det jag varit tveksam huru jag bör förfara i afseende å Höglofl.
Ekon.-Utsk:ts nu föredragna Betänk.
N:o 9, »i ani. af väckt motion om en undersökning af befordringsväsendet (N:o 113)» och således icke, som det vill tyckas, ej mindre af rubriken, än af motionen åsatt N:o, den motion jag afgilvit; men då jag uti samma Betänk, finner mitt namn, som ock en del af min motion, bör jag icke vara tveksam, huruvida det är min motion, eller Frih. von Plåtens, Ludvig, äfven något ang:de e, o. tjenstemännen afgifna motion, som uti Betänk.
N:o 9 blifvit afhandlad.
Då jag således anser mig berättigad, ja förbunden, att yttra mig öfver Utskits nu förevide Betänk., får 492 Den 20 December. jag härmed tillkännagifva, att jag är både nöjd och missnöjd med detsamma:
Nöjd, att det »syfte», om hvilket dock Höglo!].
Utsk:t varit tveksamt, huruvida Utsk:t rätt uppfattat detsamma, blifvit vunnet, hvilket syfte, för min uppfattning, var icke allenast, så att säga, genomskinligt, utan äfven ganska tydligt, utan att man behöfver, som man säger, »läsa mellan raderna,» — eller att detta ämne, af långt djupare betydelse, än Utsk:t tyckes vilja anse att motionären med sin framställning afsett, blifvit öfverlemnadt till diskussion och icke, såsom jag härvid öppet förklarar mig hafva varit beredd uppå, helt enkelt undanskjutit densamma och förhindrat ali diskussion, såsom varande af ett serdeles ömtåligt ämne.
Missnöjd och, jag vågar vördsamt tillkännagifva det, på det högsta förundrad deröfver, att det Höglofl.
Utsk:t, då motionen icke blef undanskjuten, behandlat densamma så, som nu skett.
En behandling, jag vågar påstå det, omöjlig vid en påföljande riksdag efter de nya förhållandena: emedan motionären då kan lättare göra sig förstådd inom den kammare, der framställningen sker, än, såsom nu är förhållandet, för de 4 hamrarne, deraf 3:ne icke behöfva och möjligen icke kunna afveta motionen (om motionären ej gör sig besvär att, genom utskrilvandet af 5 exemplar, få densamma med de respektive Med-St:n kommunicerad) förr, än då vederbörligt Utsk. behandlat motionen och deröfver inkommit med sitt Utlåt., serdeles ifall, såsom med den förev:de är förhållandet, motionen icke en gång är tryckt och till de 4 Stånden utdelad, innan eller då Utsk:ts-Betänk:t utdelats.
har väl behandlingen varit utaf den af mig afgifna motionen, hvilken ligger, eller åtminstone borde ligga till grund för Höglofl.
N:o 9, deruti Utsk:t föranlåtes tillstyrka, — ehvad meningen med motionen må vara: »att motionen må lemnäs utan afseende».
Jo, det Höglofl.
Utsk:t har först och främst, — ty den första anmärkningen gäller Betänkds öfverskrift, som lagt grunden, efter min förmening, till resultatet eller det slut, hvartill Utsk:t kommit, — behagat förändra denna öfverskrift.
Ekon.-Utsk:t har nemligen afgifvit »Betänk, i anledn. af väckt motion (N:o 113) om en undersökning af befordringsväsendet;» men min motion (N:0 102 icke N;o 113) har till öfverskrift och syfte: »e. o. tjenstemännen, deras ställning och befordringslagarne,» — ehuru äfven ang:de »befordringsväsendet», — såsom en tillämpning af de utaf mig uti motionen afsedda, och för närv;de saknande, befordrings-lagarna, — mycket skulle knnna vara att säga, fastän detsamma ingalunda ligger till grund för motionen, deruti icke heller något direkt derom innehålles, om än detsamma kan anses vara påpekadt, särdeles för dem, som vilja läsa mellan raderna; och skulle man vilja tvinga mig att sjelf göra detta) så skall jag, ehuru högst ogerna, icke alle - Den 20 December.
493 nast så göra, utan ock, med öppet vizir, framträda; uppgifvande dervid så väl obestridliga fakla, som personer.
Jag vill så mycket heldre begagna detta stridssätt med öppet visir (och en allvarlig strid skulle då tyvärr! uppkomma), som jag har till motståndare, uti främsta ledet, den utmärkte man, hvilken, under den nyligen utkämpade stora striden, med ridderligt sinne sade sig, i egenskap af soldat vilja tala högt, det vill säga öppet språk?
Jag menar det Höglofl.
Ekon.-Utsk;ts af alla så högt aktade Hr Ordförande, till hvilken jag i öfrigt direkte måste vända mig, särdeles i lall detta Betänk, icke varder, såsom sig bör och hvarom jag ock, då frågan slutligen skall afgöras, vördsamt kommer att anhålla, till Utsk:t återremitleradt, då detsamma synes grunda sig uppå af motionären icke, hvarken uttalade, eller underförstådda premisser, eller, hvad som åtminstone är förvisst — icke uppå utaf honom uti motionen uppgifven grund eller syfte.
Detta för att, genom det Höglofl.
Utsk:ts Hr Ordförande, få till öfrige Hrr Utskotts-ledamöters kännedom framfördi så väl grunden, syftet och motiverna till motionen, jemte mitt nu afgifvande försvar för densamma: detta det enda sätt att kunna kommunicera mig med Utsk:t, derest, jag åberopar det, Betänk:t icke skulle kunna blifva återremitteradt; samt motionen således tillika med hvad jag dels vid remiss af densamma den ll:te yttrade, dels ock nu till belysande af syftet och meningen med motionen, jemte grunden för densamma ytterligare går att anföra, skulle till Höglofl. Ekon.-Utsk:t återkomma; helst, såsom det af Betänlcts tydliga innehåll nogsamt synes, jag nu är uppfordrad att förklara och äfven försvara det rena uppsåtet med så väl min motion, som af det, hvartill jag nu blifvit framtvingad att, till följd deraf, förklara.
Jag har nu, möjligen alltför vidlyftigt, sökt förklara och tillika försvara grunden, syftet och meningen samt till en del ock motiverna för denna min motion i en framställning, så att säga, en fortsättning af min (med jemförelse af förhållandena uti flera andra länder) under 1850—51 årens Riksdag afgifna (se R. o. Ad:ns prot. för den 30 Decemb. 1850. e. m. sidan 329 och följande, m. fl. uti frågan under samma riksdag lemnade upplys ningar, tabeller och sifferuppgifter, — och af pressen, för att äfven nämna dess videtur, gillade och understödde, motion ang:de e. o. tjenstemännen samt deras, i afseende på den ekonomiska delen af frågan, bedröfliga ställning, hvilken äfven något förbättrades genom R.
Stms då fattade beslut om de s. k. ljuspenningarnes upphörande och bestämmandet af (såsom äfven uti min förbesagde motion åsyftades, hvilket af de densamma medföljande siller-kalkyler och uppgifter nogsamt svnesj — gratifikationer åt flitiga, icke blott uppvaktande (vi minnas litet hvar hurusom en person låtit sig inskrifva» uti 19 särskilda verk, statens och enskilda, för att undfå del af den e. o. tjenstemannen vid årets slut tilldelande enda godtgörelse lör hela årets, ofta nog trägna och bekymmerfulla tjenstgöring, — så lätt bort - 494 Den 20 December. glömdt af förmannen och den högt uppsatte Embetsmannen, — eller de s. k.
Juljusen), utan äfven verkligen tjenstgörande, för embetsverken ingalunda obehöflige e. o. tjenstemän.
Och jag tror mig härmed äfven hafva befriat mig ifrån suppositionen, att hafva lättsinnigt framkastat detta, så att säga, Eris-äpple; hvarom mera längre fram (detta beroende uppå huru man ämnar att vidare anfalla mig och motionen); åtnöjande jag mig med att för närv:de blott förklara, att dels mina år, dels min, till följd deraf, mera än 30-åriga riksdagsmannabana, böra fritaga mig ifrån allt slags lättsinnighet, serdeles vid behandlingen af Representantens alltför maktpåliggande och full allvar kräfvande, dyrbara kall; huru mycket mera då, såsom jag uti min ringa mån nu försökt att verka, frågan angår ett ämne för samhället i allmänhet och en hvar af oss isynnerhet, (oaktadt jag ej eger några barn och således icke af denna orsak skulle kunna anses för partisk samt derföre hafva väckt motionen; ej eller för egen del, då, såsom jag nyligen tagit mig friheten tillkännagifva, att jag egentligen ingenting eftersträfvar, utan hufvudsakligen tjenar qvar för att åt mig bevara min pension); och frågan således rörer för närv:de icke blott mannen, såsom min motion 1851, utan äfven qvinnan, då tjenstemanna-verksamhet till en viss del ock för det närv:de henne blifvit medgifven.
.lag öfvergår nu till den speciellare delen af frågan; hvarvid jag anhåller att få fästa uppmärksamheten uppå, att jag uti motionen börjar med att åberopa: att genom K. M:ts Nåd.
Maj innev:de år, visserligen är bestämdt hvilka examina kunna berättiga till inträde uti »K.
M:ts och Rikets tjenst i allmänhet;» men någonting egentligt förklarande, i afseende på befordringslagarna, finnes deruti icke föreskrifvet (17 § vidrörer detta belt lösligt); väl talar R.
F. något härom, äfvensom 1756 års K.
Förordning.
Den sistnämnde är dock något antiqverad; såsom, efter den så ofta lill likt och olikt använda s. k. tidsandans begrepp, nära nog allt, hvilket undgått nutidens förändrings- och omstörtnings-lusta.
Någon slags befordringslag borde val finnas såsom ett, så att säga, räddnings- eller nödhjelps-ankar uppå detta så stormiga haf; — en slags säkerhets-hamn förefinnas för den unge seglaren (tjenstemans-aspiranten), hvilken efter studentens glada dagar, med friskt mod utskjuter sin lilla, ehuru ofta sjelftrodda säkra, farkost på detta haf med alla sina bränningar och skär; ofta nog djupliggande samt farliga äfven för den pröfvade och väderbitne sjömannen.
Något å propos dessa skär, torde mig benäget ursäktas att jag ifrån min studenttid härvid omnämner, helst sådant icke vore alldeles omöjligt att kunna förefalla äfven uti våra dagar:
Under en inom Östgötha nation uppkommen tvist, och dervid jag tagit den förfördelades parti, blef jag, jemte flera liktänkande, uppkallad till nationens Inspektor, som försökte förmå oss att återtaga en af oss undertecknad skrift, — vid äfventyr att, i annat fall, våra namn skulle insändas till Kansleren, H.
Den 20 December. 495 K. H.
Kronprinsen, samt detta möjligen skulle menligt inverka på vår blifvande fortkomst på tjenstemannabanan.
Endast en 17-eller 18-årig yngling, var jag den förste, som förklarade mig stå fast vid hvad jag underskrifvit; och af alla, jag vill minnas 19, återtogo sedermera blott 2:ne sina namn.
Hvad, — för att följa den af Högloft. Ekon.-Utsk:t, ehuru med tveksamhet om rätta uppfattandet af syftet — (någon reservation finnes icke antecknad; således svara en för alla och alla för en, för denna tveksamhet) nu ogillade motionen, hvilken tillstyrkes böra af R.
St:r lemnäs utan afseende, — har tjenstemans-aspiranten utaf den åberopade Nåd. kungörelsen af den 12
Maj 1865 för egentlig vinning?