Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får i detta afs:de uplysa, att de tomter, som nu användas till trädgård, ligga vid de förnämsta platserna i Lund, och äro 3:ne, en gammal botanisk trädgård, en som för några och tjugo år sedan inköptes och ligger vid den största
Den 23 November e. m. 647 gatan i Lund, samt slutligen en som kallas för »Paradislyckan», hvilken af ålder tillhört Akademien, men först för 10 eller 12 år sedan blifvit inrättad till botanisk trädgård.
Dessa 3:ne tomter utgöra troligen 8 å 10 tunnland jord och skulle åtminstone delvis kunna försäljas till ganska höga priser.
Genom att bifalla det äskade anslaget torde icke någon inkonseqvens begås, såvida man, på sätt jag föreslagit, ställde det till K.
M:s disposition, för att användas till den botaniska Institutionen vid Lunds Universitet, d. v. s att man i beslutet icke nämnde byggnaden, utan blott botaniska Institutionen.
Det stöde då K.
M. fritt att välja det alternativ
Han funne lämpligast, att antingen låta förbättra den nuv;de botaniska Institutionen, eller ock anlägga en ny.
Jag fortfar att anhålla om propos. å det af mig framställda förslag, samt hemställer till de Ilrr, som i hufvudsaken med mig instämt, huruvida de icke möjligen kunna förena sig om samma ordalag som jag begagnat.
Mig synes, att man redan här är på god väg att erhålla ett nytt exemplar af frihetstidens hemliga Utsk. under dåv:de Riksdagar, ifall man antager den grundsats Hr Lilljehöök vill göra gällande, att nemi.
StatsUtsk. icke borde tillstyrka något statsanslag, med mindre inför StatsUtsk. framlägges de speciela ritningar och kostnadsförslag, som visa hvartill anslaget skall användas, ehuru dessa handlingar redan äro af K.
M. pröfvade och bedömda.
Jag anser således den omständighet, som Hr Lilljehöök anfört såsom hinder för StatsUtsk. att tillstyrka K. M:s Propos., icke böra godkännas; men då här af flere talare blifvit uplyst, att fråga kan upstå om byggnadens för den botaniska Institutionen förflyttning utom staden, och det således bör vara K.
M. oförhindradt, i händelse en sådan flyttning visar sig vara nyttig och ändamålsenlig, att kunna använda anslagen jemväl för en sådan ny byggnads upförande, förenar jag mig med de Hrr ledamöter, hvilka yrkat, att det af K.
M. äskade anslag måtte ställas till K. M:s Nåd. disposition, i och för byggnaders upförande till den botaniska Institutionen, utan att vidare föreskrifves, om anslaget skall användas till förbättrande af den gamla byggnaden, eller för hela Institutionens förflyttande till annat ställe, än der den nu befinner sig.
Den nu föredragna punktens afgörande inom StatsUtsk. företer en temligen egen omständighet. K. M. hade nemi. aflåtit en Nåd.
St:r om anslående af 30,000 Rdr till förbättrande af botaniska Institutionens i Lund byggnader.
När vederbörande i Upsala fingo höra detta, kunde de icke tåligt låta professionen i Lund få anslag till förbättrade byggnader, utan föranstaltade äfven en enskild motion att byggnaderne för botaniska Institutionen i Upsala skulle erhålla ett anslag.
Således fanns här 2:ne förslag, det ena för Lund med Kongl. Propos., det andra för Upsala med enskild.
Nu har saken inom Utsk. så utfallit, att motionen ang:de botaniska Institutionen i Upsala, hvilken väcktes just med anledn. af Proposm rörande Lunds Institution, har blifvit af Utsk. tillstyrkt och af R. o.
Ad. bifallen; Deli 33 November e m. men den Kongl. Proposm för Lund, på hvilken motionen för Upsala stödde sig, den har blifvit af Utsk. afstyrkt.
Något skäl för E. o. Ad. att bifalla detta Utsk:s afstyrkande finnes icke, så mycket mindre som den botaniska institutionens i Lund öde i Utsk. härledde sig deraf, att sedan Pfoposm var afgifven, kom raan underfund med att saken skulle på ett mycket lämpligare sätt kunna utföras, derigenom att man flyttade byggnaden utom staden.
Förhållandet hr nemi. det, att trädgården inom staden Lund är nu alldeles för trång och lemnar icke tillfälle för den förbättring som borde ske; men äfven i ett annat afs:de vore flyttningen lämplig.
Det är så ondt om byggnadstomter i Lund att den jord som nu användes för trädgården är alldeles för dyrbar och skulle kunna skaffa Akademien en högst betydlig inkomst om den försåldes.
Det är således en sanning att om den botaniska institutionen flyttades utom staden skulle Akademien erhålla en vida större och ändamålsenligare botanisk trädgård, men denna större trädgård med sina fulländade byggnader ändock icke kosta mera än trädgården inom steden.
Att upskjuta saken skulle väl möjligen kunna låta siggöra i Upsala der bvggnaderne ära mera ändamålsenliga, och hafva tak, men i Lund lärer verkligen förhållandet vara att inre taket på byggnaden är inramladt, så att all värme skall nu bevaras genom det yttre taket.
De hällre växthusen i Upsala hafva fått anslag på den grund att. förslag väcktes om anslag till de sämre i Lund.
Jag tror således att ehuru ondt det än må vara om penningar, konseqvensen, synnerligen sedan de bättre husen i Upsala fått anslag, fordrar att ett sådant äfven beviljas åt botaniska institutionen i Lund, men naturligtvis bör detta anslag ställas så att man icke förhindrar omnämnde flyttning utom staden, hvarförutan; och då R. o. Ad. beviljat anslag till ett Kemiskt laboratorium »med vilkor att om det framdeles skulle visa sig att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavide byggnadsföretags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter som derutöfver kunna erfordras», detta vilkor äfven må fästas vid ifrågavide anslag.
För min del anser jag billigheten fordra detta, så mycket heldre som Akademien i Lund otvifvelaktigt, ifall flyttning sker, skall genom försäljning af tomterna i den gamla botaniska trädgården, erhålla ganska stora inkomster.
.Jag föreslår således att E. o. Ad. måtte besluta att ställa en summa af 30,000 Edr Ernt till K.
M:s disposition att användas för botaniska institutionens i Lund byggnader, dock med vilkor att om det framdeles skulle visa sig att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavale byggnadsföretags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter som derutöfver kunna erfordras; — hvarå jag anhåller om propos. H. Ex. Hr Gr.
Jag ber blott att få förklara det jag inot Gr.
Lagerbjelkes förslag icke har något att erinra, utan tillstyrker bifall dertill.
Sedan jag fått höra det förslag Gr.
Lagerbjelke framställt, afstår jag från begäran om propos. å Den 23 November e. m.
Cl» mitt förslag, men jag hemställer till R. o. Ad. om man icke skulle kunna göra det tillägg, i händelse R. o. Ad. bifölle Gr.
Lagerbjelkes förslag att Akademien i Lund skulle berättigas att få försälja sina tomter.
Såsom jag fattat saken, kan en sådan försäljning icke ske utan R.
St:rs samtycke och jag hänskjuter derföre till R. o. Adtns bedömande, huruvida det icke vore lämpligt att på förhand lemna ett sådant bifall; men i händelse detta tillägg icke godkännes, begär jag icke särskild propos. derom, utan förenar mig med Gr. Lagerbjelke.
Jag har begärt ordet för att förklara att jag nu instämmer i Gr.
Det har formulerat den åsigt jag nyss uttalade.
Beträffande det af Hr Cederschiöld yrkade tillägg så tror jag att det icke kan medgifvas, emedan ingen fråga här blifvit officielt, hvarken under form af Kongl. Propos. eller motion, väckt om försäljning af dessa tomter, utan endast under form af promemorior blifvit StatsTJtsk. meddelade såsom en utväg, hvarigenom man med större fördel skulle vinna det' åsyftade ändamålet.
Jag kan således icke finna att R.
St:r kunna taga initiativet i detta fall, ehuru det kan vara ett motiv för att lemna K.
M. en mera fri dispositionsrätt öfver anslaget på sätt Gr.
Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:den framställt, att i afs:de på ifrågnv:de punkt, hvartill Hr Lilljehöök yrkat bifall, blifvit yrlcadt af Frih. Cederström, att, såsom K. M. äskat, ett anslag af 30,000 Rdr
Rmt måtte beviljas till förbättring af den Botaniska institution vid Lunds Universitet tillhörande byggnad, samt af Gr.
Lagerbjelke, med hvilken flere ledamöter förenat sig. att till K. M:s Nåd. disposition måtte ställas 30,000 Rdr Rmt, för att användas till botaniska Institutionens byggnader vid Lunds Universitet, dock med vilkor att, om det framdeles skulle visa sig, att berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågav:de byggnadsföretags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunna erfordras, blefvo de först till bifall å Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan och sedan till bifall å Frih.
Cederströms förslag framställde proposine besvarade med starka
Nej jemte ett eller annat Ja; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den hemställde om R. o.
Lagerbjelkes förslag, samt efter denna proposms besvarande med starka
Ja och några Nej, förklarade det han härvid funnit
85:te punkten, ang:de anslag till inköp af bostad åt en särskild Kapell-predikant inom Tyngsjö kapellag; och 86:te punkten, ang:de anslag lill folkundervisningens befrämjande.
Dessa punkter lades till handliugarne. 87:de punkten, ang:de anslag för utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket.
Denna punkt bifölls. 650 Den 23 November e. m. 88:de punkten, ang:de anslag lill inköp af inslrumenter för meteorologiska observationer.
89:de punkten, ang:de anslag för utgifvande af ett planchverk öfver Svenska svamparter; 9 0:de punkten, ang:de anslag lill lifgifvande af 2.-ne planchverk, del ena öfver fornsaker och andra historiska märkvärdigheter, som i Statens historiska museum förvaras, och det andra öfver medellidssigill; och 91:sta punkten, ang:de. anslag till fortsatt inredning af Historiska Museum och Mynt-kabinettet.
Dessa punkter biföllos. 92:dra punkten, ang:de anslag lill inköp af Svenska konstnärers arbeten.
Dessa punkter lades till handlingarne. 93:dje punkten, ang:de anslag för nybyggnad vid Götheborgs Hospital; 94:de punkten, ang:de anslag lill den nya Hospilalsbyggnaden å lägenhelerne Hedvigsberg och Konradsberg invid hufvudstaden; 95:te punkten, mande brist i Hospilalsfondens inkomster: och 96:te punkten, ang:de anslag lill fortsättande af Nalionalmusei-byggnaden.
Dessa punkter biföllos. 97:de punkten, ang;de anslag för utskrifning af ännu felande registratur inom de särskilda afdelningarne af K. M:s Kansli.
Då härvid först förekom Utsk:s tillstyrkande rörande anslagets beviljande, yttrade Hr Cederschiöld, Gustaf:
Den utgift, som i denna punkt tillstyrkes, är, enl. min upfattning, alldeles onödig och bör således besparas.
Att något gagn af ett sådant anslag icke är att förvänta, tror jag redan vara af erfarenheten ådagalagdt.
Vid en föreg:de Riksdag beviljade R.
St:r anslag för samma ändamål, och RiksArkivet erhöll updrag att öfver medeln disponera; men, så vidt jag kunnat erfara, har dermed icke vunnits något väsendtligt.
Orsaken härtill ligger deri, att man, vid verkställandet af renovation, icke skiljer emellan handlingar af vigt och intresse samt sådana, hvilka för allmänheten och särdeles i en framtid alldeles sakna dessa egenskaper.
Af denna sednare beskaffenhet äro flertalet af de från de Kongl. Departm utgående expeditioner.
Dessa angå dels tvister emellan enskilde, oell dels ringare administrativa ärenden, som endast för tillfället kunna ega något intresse.
Att renovera sådana, är alldeles ändamålslöst, och tjenar endast att onödigtvis bortspilla tid och penningar.
Ett sådant sätt att tillvägagå, eller att icke skilja emellan det väsendtlig? och vigtiga samt det obetydliga, utan att å det sednare använda lika mycken möda och arbete, som å det förra, är just hufvudsakliga orsaken dertill att vårt statsmachineri röres så trögt och med så stor kostnad.
Men då det hela Den 23 November e. m. 6!>1 beror af summan utaf dess delar, anser jag mig böra, så snart jag påträffar en detalj, deri lättnad i de tunga formerna kan utan melin beredas, — en sådan reform påyrka.
För allt görande och låtande måste man ega ett förnuftigt ändamål.
Med det nu äskade anslaget måste således äfven något dylikt åsyftas.
Frågar man sig hvilket detta är, så finner man att sådant icke kan vara annat än att åt kommande tider bevara dokumenter, som då kunna ega något intresse i ett eller annat afside.
Det är således endast sådana, hvilka böra ifrågakomma att renoveras.
Härvid ber jag att få fästa upmärksamheten å en omständighet, som icke torde böra lemnäs alldeles å sido.
Vid all historisk forskning mötes man af en utaf tvenne lika besvärliga alternativer.
Det är nemi. antingen brist eller öfverflöd på dokumenter, som besvärar forskaren.
Det förra förhållandet eger rum för äldre och det sednare för nyaste tiden.
Skrifveriet har under innev:de sekel i sfi fruktansvärd grad utvecklat sig, att, i händelse derför icke sättes någon damm, har man att befara en öfversvämning af papper.
Jag afstyrker det begärda anslaget, och tror det åsyftade målet kunna vida lättare ernås, om man lät renovera endast sådana handlingar, som vore af mera betydenhet och intresse.
Härigenom vunnes ock något ganska väsendtligt.
Man finge nemligen i det renoverade registraturet en prejudikat-samling.
För hvar och en, som ville initiera sig uti något visst Departits administration, ägde der ett slags florilegium, hvarur han med lätthet kunde erhålla en historik öfver förvaltningens gång och utveckling.
En sådan samling skulle särdeles för Regeringen och blifvande Depart:tsChefer, blifva en stor lättnad.
Hvar och en, som sökt efter prejudikater, för att erhålla kännedom huru Regeringen förr beslutat, känner allt för väl af hvilka svårigheter, man dervid mötes.
Massan af obetydliga mål gör att man lätt förbiser de vigtiga.
Det hr rikedomen, öfverflöd det, som här besvärar.
Och för att i denna massa af slagg hitta ett guldkorn, spilles ofta en dyrbar tid, som vida bättre kunde användas.
Men invänder man, hvem skall bestämma hvilka expeditioner, som äro af den vigt, att de böra renoveras?
Härpå svarar jag:
Den, som om ärendet äger den närmaste och fullständigaste kännedomen — föredraganden.
Enl. min upfattning, skulle Depart:tsChefen eller vederbörande föredragande, när han fann en expedition af en eller annan anledn. vara af någon vigt för framtiden, låta tillsäga vederbörande att å konceptet tecknades ordet renoveras.
På sådant sätt kunde man utan särdeles kostnad och besvär erhålla en samling, som icke saknade intresse hvarken för den historiske forskaren, eller för Regeringen sjelf.
I afsule på vigten och nödvändigheten att bevara alla från K.
M. utgående beslut, torde jag få erinra att dessa redan finnes i StatsRåds och Flogsta Domstolens protokoll antecknade; att någon ytterligare säkerhet icke vinnes genom ett stadgande att renovera allt, enär massan af expeditioner gör att sådant icke kan medhinnas af tjenstemännen, hvilkas arbete erfordras för de löpande ärenderne; och slutligen förefinnes ett vida säkrare sätt att bevara expeditionerne, — ett sätt, som jag, sedan jag tillträdde min nu innehafvande tjenst 062 Oen 23 November e. m. i Just.Revisionen, derstädes infört; oell det, är helt enkelt att låta inbinda koncepterna.
Derigenom vinnes utan omgång och kostnad det mål, man med förev:de anslag åsyftar.
Till hvad jag nu yttrat, anhåller jag att få referera mig, då nästa moment kommer under öfverläggning.
I motsats mot
Hr Cederschiöld anser jag det vara af högsta vigt att denna punkt bifalles.
Det är icke sällsynt utan tvertom ganska vanligt att begagna koncepter såsom ledning vid handläggning af ärenden som pröfvas hos K. M.
Sådana koncepter blifva ofta nog utlånade till Colkr och andra verk och kunna sedermera vid förekommande behof icke återskaffas.
Det har en längre tid varit afbrott i dessa renovationer, hvadan en större lucka upkommit, som blir mödosamt att fylla, och hvarigenom äfven ett större anslag erfordras; men när man väl hunnit intill nuvtde tid, torde det lätteligen låta sig göra att successive verkställa dessa Registratur-arbeten.
Likväl vill jag icke bestrida hvad Hr Cederschiöld yttrat i afsale på embetsmännens otillräcklighet i händelse detta arbete skall fullgöras, men att i RiksArchivet K. M:s föregale Bref och Resolutioner böra kompletteras och finnas, det måste hvar och en erkänna vara af stor vigt.
Hr Lilljehöök: R.
St:r hafva redan vid 1847—1848 årens erkänt vigten af Registraturens komplettering och med anleda, häraf anvisades också ett anslag till detta ändamål.
Nu vore meningen att komplettera dessa Registratur ända intill närv:de tid.
Jag medger att de handlingar som utgå från K. M:s Kansli ofta äro en hop domar, som röra enskilda personer, hvilka derföre kunna vara af mindre vigt att förvara i RiksArchivet, men att deremot alla sådana Kongl. Skrifvelser, som röra administrativa mål och som kunna ligga till grund för framtida beslut eller kontroll, måste finnas i RiksArchivet, det anser jag nödvändigt, och jag tror att Utsk. på denna grund tillstyrkt det af K. M. begärda anslag.
Jag finner lika med Hr Cederschiöld det vara ett ganska stort onus att verkställa utskrifningen af förev:de Registratur, och om någon utväg funnes att garantera Staten, det de koncepter som nu finnas inom hvarje StatsDepart:tet och jemväl i K. M:s Just.RevisionsExped. kunde blifva så säkert förvarade att deras förstörelse till större eller mindre del icke vore att befara, skulle jag förena mig med Hr Cederschiöld i den åsigteu att det anslag hvarom är fråga icke vore af behofvet påkalladt.
'Men nu företer sig det förhållande, hvarpå Frih.
Alströmer jemväl fästat upmärksamhet, att många af dessa lösa Exped:r måste i och för handläggning af åtskilliga mål utlånas t. o. m. af Coll.-ne, men hufvudsakligen af StatsDepart:ten och Just.Revisiouen, hvaraf ofta nog kan hända, efter som sådant redan har handt och ligger i den menskliga naturen, att man glömmer återställa koncepterne till det ställe der det borde vara förvaradt och later det ligga qvar i akten, Den 23 November e. m. 653 hvilken sedermera bortregistreras utan att man någonsin kan gissa sig till att konceptet i och för det målets afgörande blifvit utlånadt oell ligger qvar bland handlingarne, då det blir nära nog en omöjlighet, äfven om såsom jag tror förhållandet vara, akten finnes i RiksArchivet och der har sin särskilda nummer, att konceptexpeditionen derstädes uplcta.
När man således icke kan ega någon slags säkerhet derför att alla dessa koncepter förvaras så att icke något kan bortkomma, är det verkligen af vigt att Registraturet kompletteras såsom hittills skett.
Jag tillstyrker derföre bifall till punkten.
Hr Cederschiölds förklarande att det vore mindre nödvändigt att afskrifva förevide koncepter, när de röra enskilda mål, oell att man derföre borde utgallra de Expedrn, hvilka anses vara af större vigt och böra förvaras från förstörelse, vill jag besvara dermed att om denna utgallring sker, kan det hända at.t. den person som verkställer densamma, tycker att den eller den Expedm är af föga eller ingen vigt, att den icke behöfver förvaras eller utskrifvas, under det likväl sådana förhållanden kunna upstfl, som göra det af utomordentlig vigt särdeles i enskilda fall om detta koncept hade varit tillfinnandes.
Om då så är att icke något Registratur finnes, kan detta lända den enskilde till en skada vida större än att den upväges af den utgiftsbesparing
Hr Cederschiöld åsyftat.
Jag anhåller hos de Hrr, som talat för bifall till detta morn., att få fästa deras upmärksamhet derå, att det af dem åsyftade mål vida lättare och säkrare vinnes, om man stadgar, att endast de vigtigare och intressantare Expedme skola renoveras, men icke ovilkorligen alla och således äfven de, som alldeles sakna nämnde egenskaper.
Den stora mängden af Exped:r, som från K. M. utfärdas, gör det till nära nog en faktisk omöjlighet att få dem alla renoverade.
Dessutom äro de nu föreslagna medlen dertill alldeles otillräckliga.
Beviljas det begärda anslaget, blir deraf en ovilkorlig följd, att ändamålet dermed icke vinnes, utan kommande Ständer nödsakas anvisa än ytterligare anslag.
Vill man således nödvändigt att renovation skall ega rum, och anser den af mig föreslagna enklare methoden, att låta inbinda koncepterna, icke tillfyllestgörande, torde man böra föreskrifva att sådant sker endast med de Expedm, som för framtiden ega något intresse.
I mitt förra yttrande antydde jag de fördelar, som deraf skulle härflyta.
Och som jag af en 1 5-årig erfarenhet känner svårigheten, ja nära omöjligheten att under nuv:de förhållanden kunna åstadkomma en fullständig och pålitlig renovering af Registraturet i sin helhet, kan jag icke af de skäl å motsidan blifvit anförde finna mig öfvertygad.
Under den tid jag i Just.Revisionen haft tillsynen öfver Registraturens renovering, har jag funnit en möjlighet att få en stor mängd renskrifvet, men dermed är icke allan rättfärdighet upfyld.
Man måste äfven ega säkerhet derom att det renoverade är korrekt och med originalet öfverensstämmande.
Och att åstadkomma något sådant, har jag funnit nära nog ogörligt.
Till verkställande af kollationering finnas icke disponibla annat, än unga och oerfarna tjenstemän, hvilka lätt förbise misstag och be - G54 Don 23 November e. m. gångna Pfel 'vid utskrifningen; — och sådant så mycket snarare, som medvetandet deraf, att de äro utan kontroll och att begångna misskrifningar möjligen aldrig komma att updagas, — lätt föranleda dem till slarf och oupmärksamhet.
Alströmer har anmärkt, att koncepter lätt bortkomma, hvarföre renovation vore nödvändig.
Härpå torde det tillåtas mig genmäla, att, i händelse konceptet är bortkommet, kan någon renovation deraf icke ifrågakomma; att en skingring af koncepterne är vida mer att befara, ju längre man fördröjer deras renovering; att sådan renovering af de vigtigare Expedme sker vida hastigare, om alla utan undantag skola renoveras; att, om efter renovation de Exped:r, som röra intressantare och vigtigare beslut, konceptet till ett ringare och mindre betydande skulle gå förloradt, förlusten icke vore så särdeles kännbar, helst besluten igenfinnas uti StatsRåds- eller Högsta Domstolens protocoll.
På grund af hvad jag anfört, yrkar jag antingen afslag till förev:de punkt, eller, om sådant icke låter sig göra, att de föreslagna medlen måtte användas till renovering af sådana vigtigare eller i ett annat afs:de intresse egande Exped:r, som, efter granskning, utpekas af dertill förordnad sakkunnig person.
Jag delar deras åsigt som ^anse att EiksRegistratur bör finnas.
Jag tror icke att det kan ersättas på det sätt Hr Cederschiöld föreslagit, att nemi. koncepten inbindas, ty man vet att de ganska ofta vid förefallande frågor för begagnande uttagas från StatsDepart:ten och Just.Revisionen, och då vore det väl högst olämpligt att draga hela den inbundna luntan med sig, hvarjemte då ett koncept kan vara behöfligt för en person, kan ett annat åter vara det för en annan, det äfven af närande orsak är nödigt att koncepterne förblifva sådana de äro.
Men på det att de alltid och fullständigt måtte vara att tillgå böra de renoveras så tidigt som möjligt.
Detta bör ske icke blott med afs:de på den nytta det medför för administrationen i allmänhet, utan för forskningen i en närmare eller fjärmare framtid är det äfven af ganska stor vigt att allt hvad som frän K.
M. utgått på ett ställe finnes samladt.
Man ser ofta huru en i allmänhet högst obetydlig sak kan vara af stort intresse för en person som forskar i en detalj-fråga, och huru är det väl möjligt äfven för sakkunniga män att, såsom Hr Cederschiöld föreslagit, bestämma hvilka koncepter som kunna vara af vigt att renovera, då man icke kan tänka sig de i framtiden förekommande fall, då det skulle vara af stort gagn att hafva dessa skenbart obetydliga Exped:r registrerade.
Jag för min del får således, äfven, med åberopande af de skäl som Frih. Alströmer och Hr Printzensköld anfört, vördsamt anhålia om bifall till punkten.
Jag för min del åter måste förklara att jag är af Hr Cederschiölds mening.
Detta eviga skrifveri tjenar till ingenting; här är blott fråga om att bevara de en gång författade koncepterne och då synes det mig verkligen lämpligare att Den 23 November e. m. 655 dessa koncepter så fort som möjligt bindas- in, än att anslå ett försvarligt arfvode för renskrifning af handlingar, hvilka man sedermera icke begagnar, knappast kollatiotoerar.