Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro mig alltför mycket brista antingen i högagtning för Gref* ve Anckarsvärd, eller i rättvisa åt mig sjelf, 544 Den 25 Maji. om jag ej sökte undanrödja den stridighet i nit för det Allmänna, som här synes visa sig oss emellan j ett nit, som vi visserligen känna lika, om vi också olika yttra det i denna fråga.
Om fråga varit att öka Bevillningen på Nationen, att öka Nationens bördor, så bade jag visserligen ej understödt denna begäran om biträde.
Men sådan är icke frågan, StatsUtskoitet har sina gifna Summor af Bevillningen att disponera.
Medgifva de ett sådant biträde, så har jag tillstyrkt att det må lemnäs, men ej i annat fall.
Jag tackar Herr Grefa ve Anckarsvärd, som beredt nng tillfälle att upplysa hvad jag redan trodde mig hafva tydligen yttrat , nemligen att jag aldrig föreslagit att för Thcaterns skull beskatta den fat-' tige, 90m alldeles icke drabbas af Theafer-afa giften, eller af äfven de 5 procent af ÖfverflödsSkatten, hvilka icke angå Allmogen.
Eniot mig behöfver den torftiges sak icke försvaras, och jag gläder mig åt det hopp, Grefve Anckarsvärds tal gifver mig, att hos Herr Grefven linna ett mägtigt understöd , då jag om några dagar ämnar med gerning här visa mitt nit för den fattige Skattdragarens sak.
Beträffande Entrée-prisernas förhöjning , upprepar jag hvad jag sagt om den skada Cassan deraf skulle taga» och anhåller, det Herr Cederskjöld och Ståndet behagade, utan trött-, samma detaillers affordrande, tro min erfaren* het under de 6 år jag, för syndernas skuld , haft "befattning med detta vanskliga Penninge-verk.
Den 25 Maji. *45 Friherre Cederström, Jacob : Jag anser Grefve Löwenhjelms förslag, om en viss beskattning för Spectacbrnas underhåll, fullkomligen uppfylla det dermed åsyftade ändamål, och jag förenar mig alltså hufvudsakligen dermed, men jag skiljer mig endast i så måtto derifrån, att jsg anser StåndsPersoner i LandsOrterne, hvilk* vilja tillbringa någon del af året i Stockholm , äfven böra äga öppet, att vid Mantalsskrifningen låta anteckna sig till Spectacle- afgift.
Jag är öfvertygad, att om den idée Grefve Löwenhjelm nu uppgifvit till beredande af Fond för Theiterns underhåll, förut varit väckt och StätsUtskottet meddeld, hade Utskottet säkert lemaat deråt all möjlig uppmärksamhet.
Anckarsvärd har begärt Betänkandets ytterligar® hvilande på bordet, men j*g tror, att sådant nu icke kan medgifvas.
Väl hade denna begäran kunnat bifallas, om den af flere framställts straxt efter Betänkandets uppläsning , men icke på dess enskilte begäran, sedan discussion i ämnet redan blifvit börjad j sådtnt är alldeles stridande mot formerna.
I anledning af Herr Grefve Anckarsvärd# anmärkning, att det vore olämpligt mäta Stockholm efter andri förmögnare HufvudStäder, får jag blott äran erinra, att jag ingalunda sagt, det Stockholm borde täfla i yppighet och nöjen med de rikare Europeiska HufvudStäder.
Min mening är tydligen yttrad den, att då Svenska Folket med allt skäl kan räknas bland de mest civilisera - Ben 25 Maji. de Nationer, och vi hafva en förträfflig
Huf* vudstad, hvarest vårt Hof vistas, och som besökes af främmande Ministrar, jemte en mängd Utländningar, fordrar.
Nationens egen heder och i visst afseende Majestätets glans, bibehållande af en NationalTheater, på det vi icke måga sänka oss under hvad man af ett civiliseradt Folk skäligen pretenderar, hellst jag derom är förvissad, att Nationen sjelf skulle misstycka, om Theatern odelades.
Deremot har samma värde Taltre rigtigt anmärkt , att det vore orimligt pålägga Nationen bördor tor Stockholmsboemes nöje, och får jag försäkra Herr Grefven, att jag, som hyser med Herr Grefven lika deltagande känsla för den Nation, hvaraf jag har äran vara en Medlem, och för den fattige, således skolat högligen ifra deremot, om någon förhöjd Bevillning för NationalTheaterns underhåll åsyftats, hvadan jag ock redan protesterat emot den af Herr Grefve Löwenhjelm i sådant ändamål föreslagne 5 procents förhöjning å Öfverflödsafgiften.
Men hvarken har Herr Grefve Löwenhjelm framställt, eller jag tillstyrkt, det någon allmän Bevillning till Theaterns underhåll skulle Nationen påläggas, utan vi hafva blott föreslagit en frivillig afgift eller gåfva af hvar och en, som vill äga frihet att Spectacler frequentera- Och då onekligt bland Nationen Stpckholmsboérne utgöra det största antal, som hafva tillfälle bevista Spectaclerna, varder uppenbart följden, den Herr Grefve Anckarsvärd önskat, att förnämligast Stockholms* Dm 25 Maji, 247 boerna sjelfva komma att till NationalTheaterns underhållande biträda.
Enär vi icke funnit obilligt att tillstyrka andra Öfverflödsafgifrer, tåsom för friheten att nyttja vissa Meubler, att supa Brännvin, att dricka Caffe m. m., kan jag icke inse, hvarföre, då NationalTheatern är nyttig och nödig, samt i behof af understöd för dess bibehållande, någon skulle finna den föreslagna frivilliga afgiften anstöilig.
Den, som är fattig eller saknar tillgångar att kunna tillfredsställa sin jsmak för Brännvin och Cafie, med de flere Öfverflödsvaror, derföre särskild afgift uti BevillningsFörordningen kommer att stadgas, han förvägrar sig denna njutning, låter icke vid taxeringen anteckna sig derföre, och slipper att erlägga den derföre bestämda Bevillning.
Samma för4 hållande uppkommer ock vid ifrågavarande Theater-afgift, ty den, som icke har råd eller lust att frequentera Spectaclerna, tvingas in-' galunda dertill, utan lemnar Theaterhusen obesckta, låter icke anteckna sig för Spectaclers bevistande , och undviker derigenom den derföre projecterade afgift; och således kan icke deremot någon med skäl invända, att man åsyftar tvång eller åläggande af nya bördor på den fattige, utan allt beror på hvarje Sam-! hällsmedlems fria vilja, utan annat tvång, än så vida han åstundar att Spectacler bevista, och i detta senare fall är det ock billigt, att han bidrager till underhållande af det Tempel, hvarest han nöjet njuter.
Jag förnyar således vördsammast min anhållan om Betänkandets åferremit - Den a 5 Maji, terande i anledning af de deremot gjorda Anmäikningar, hvilka torde tå åtfölja.
Friherre Anckarsvärd: Friherre
Ceder ström bestrider mig rättigheten att bsgära Målet på border, sedan discussion är börjad ; jag känner ej det Grundlagens rum, hvaraf jag kan hindras derifrån ; men sedan Grefve Ane» karsvätd yttrat sig i ämnet, har jag ingalunda ansptak. atr kraftfullare kunna utveckla skälen emot.
Herr Grefve Löwen hjelms äskande af Statsbidrag för Theatrarne; jag afstår derföre gerna ifrån min begäran att få Målet hvilande, och förenar mig till alla delar med hvad Hi.rr Grefve Anckarsvärd yttrat.
Med anledning af Herr Grefve Löwenhjelm® förmodan , fttt försvaret af den fattiges rätt här ej vore på sitt rätta ställe, emedan det skulle vara fråga blott om den bemedlades bidrag, vill jag alldeles lemna det, Och fästa uppmärksamheten dervid, att det först och främst är mycket svårt att bestämma, om den, som synes rik, alltid är det : om bidragen ifrån den bemedlsde till den grad fordras, att de öfverstiga en proportion, som gör det möjligt att lemna dem , utan en årlig försämring af förmögenhet, så verka dessa, den rikares höga Skatter directe tillbaka på den fattige, derigenom, att han kommer att sakna den arbets förtjenst , som den fordom bemedlade uti sitt utarmade tillstånd icke mera förmår att lemna; det är icke så afgjordt, hvad som är öfverflöd eller ej, och ännu mindre om sträng
Den 25 Maji. 249 direct beskattning derå. blifver en rigtig Sfatshushållningsprincipe, i händelse den öfverklagade luxen derigenom skulle minskas, emedan det är i naturen af saken, att den verkligt ri. kes luxe befrämjar den arbetande Classens utkomst.
Jig har under en kort öfversigt af Gref. ve Löwenhjelm» Anförande, funnit Contracters helgd vara åberopad , men jag känner ej att Riksens Ständer i denna del slutat några sådana, och således ej hvad som kan förbinda till deras godkännande.
Ständer blifva varsammare att lemna bidrag der de äskas, så är det icke underligt, dä sådana bidrag anses få en si bindaude natur, att de som Contracter åberopas, då Riksens
Ständer icke längre finna sig kunna fortfara att belasta Folket med alla de bidrag , som under bättre tider varit lemnade.
Jag går för öfrigt icke in uti beräkning af Theatems nytte och nödvändighet för vårt Land, men jag tror, att der en NattonalTheater ej kan uppehållas utaf 70 å So,000 människors folkmängd, matte Spectoclet endera vas ra stridande emot Folkets lynn®, eller Inrättningen i Oeconomiskt afseende förfelad.
Den, som i anledning af till Theatern fordrade Stats-bidrag , vill göra jemförelser emellan de löner och pensioner, som af Theatrarnes Artister åtnjutas, med de Statens Embetsmäns, som uppbäras ofta efter soårig tjenste - 250 Den 2 5 Maji. tid, endast utaf till PensionsCassor afsatfe egna bidrag , 6kulie finna förhållandet besynnerligt.
Att den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagne afgift skulle blifva frivillig, kan jag ej medgifva, då den till någon del skulle komma att utgå genom 5 procents förhöjning på all Öfverflöds- afgift; jag vill nu ej längre uppehålla tiden, och anhåller blott, att dessa mina anmärkningar må till Utskottet få åtfölja Grefve Löwenhjelms, och torde jag v>d det definitiva afgörandet få tillfälle att utförligare yttra mig i hufvudsaken.
Till slut an håller jag, att ännu ytterligare få förklara, det jag icke, i anledning af friherre Cederströms och Herr von Hauswolfls påstående, afstått ifrån min begäran, att få Målet hvilande , hvilket ej kunnat nekas mig, då någon annan med mig instämt uti ett sådant yrkande.
Då jag begärde ordet, var det hufvudsakligen för att anmoda Friherre Anckarsvärd att afstå från dess yttrande om detta Betänkandes ytterligare hvilande- Jag begagnar detta tillfälle att förklara, det hvarken jag eller pluraliteten i StatsUtskottet med liknöjdhet ansett vår Na* tionalTheaters bibehållande; tvärtom har det varit en smärtande föreställning, att denna Theater, hvilken redan upphunnit en större grad af fullkomlighet, än den på långliga tider ägt, i brist på nödiga medel, skulle förfalla; men de flesta innom StatsUtskottet hafva li - Dm 2 5 Maji. 2 51 kaledes delat den öfvertygelse, att en Theai ter i Stockholm ej bör underhållas af Stats, medlen.
Om medel genom frivilliga sammanskott, på sätt Grefve Löwenhjelm'och Friher. re Åkerhjelm föreslagit, skulle till detta ändamål kunna utfinnas, synes mig att ingen kan vara deremot, och jag tror äfven, att det vore möjligt att ett sådant sammanskott åstad-} komma.
Controll på dem, som icke anmält sig till Spectacle-afgift, anser jag, på sätt Grefve Löwenhjelm anfört, icke vara svår, emedan det icke är troligt, att många skulle vilja blottställa sig för den obehagligheten, att blifva öfverbevist om obehörigt begagnande af Spectaclet.
Om ärendet återremitteras till Utskottet, kan tillfälle’derigenom beredas Utskottet, att närmare taga kännedom af de gjorda Förslagen, och torde en betydlig nedsättning af den Spectacle-afgift Grefve Löwenhjelm föreslagit, äfven förmå flera personer att dertill bidraga, och hvarigenom kunde åstadkommas en betydligare summa.
Äfven anser jäg, lika med hvad Friherre Cederström nyse yttrat, att Ståndspersoner å Landet böra beredas tillfälle att för Spectacle-afgift sig anteckna; och jag tviflar icke heller, att mången, ehuru på Landet skattskrifven Ståndsperson med nöje skulle gifva något till NationalTheaterns fortfarande.
Jag anhåller af dessa förenade anledningar, att Betänkandet måtte varda återremitteradt, hvarvid jag anser en särskild remiss till 252 Den 25 Maji.
Bevillningsutskottet öfverflödig , enär Statsutskottet har sig öppet lemnadt att sjelf med Bevillningsutskottet samråda, ifall omständig heterna så skulle fordra.
Jag glömde nyligen tillägga, att mig är nogsamt bekant, huru såsom Höglofltge StatsUtskottet med upplyst nit omfattat Theaterns öde.
Jag är således långt ifrån den otacksamhet, att vilja tadla Utskottet, som troligen sjelf fi arnstadt mitt i dag anmäldta Project, om jäg hunnit det till Utskottet aflemna* innan det afgaf sitt Betänkande.
Man yttrade sig nyss öfver TheaterSujetternes höga Pensioner.
Detta fordrar förkla. ring.
Nu finnes inga af Staten åt Theatern gifsa Pensioner.
De, som ännu synas på Pen. sionsStaten , äro giina åt 1807 års afskedade psrsonal.
Då ansåg man, att när en Acteur tjent 20 å 30 år, och utan eget förvållande afskedas, är det rättvist att gifva honom Pension.
Nu finnes ingen annan tillgång till Pensioner, än hvad genom Verkets egna till. gangar och min industri kunnat beredas, hvarförutan vi kanske fått röna den smärta och den Nationella förödmjukelse, ett en dag se Hjortsberg och Åbergsson med sina Familier lida nöd.
Man får ej, i afseende på inkomsterne, jemföra TheaterSujetter och Tjenstemän.
När Cancellisten går i tjenst, är han berättigad att i inbillningen utstaka sin bana ända till StatsMinister-stället.
Hvarje Fändrik äger att i andanom se sig FältMarskalk en dag.
På bådas väg väntar dem ock uppmuntran, distinctioner och äretecken- TheaterArtisten har ingen annan belöning, är» Allmänhetens bifall, han beror af danna, ofta orättvisa Do; mares ynnest 5 ett obetydligt lyte, eit ringa försvagande af arbetsförmågan kan vålla Allmänhetens ogunst, och tili och med för alltid afbryta Acteurens bana.
Befordran och distinctioner finnas i denna väg icke.
Enda förmånen är en småningom stigande aflöning, hvarmed Acteuren emot ålderdomsns annalkan-t de kan ibland lefva ett någorlunda beqvämt lif, och anständigt försörja sin Fantille och uppföda sina barn.
Mine Herrar! när man belo-’ nar blott med penningar, måste man gifva mycket penningar.
Så framt Riksens Ständers ej lemna Theatern något understöd af Allmänna Medel, kan jag för min del ej inse, huru de med denna sak kunna taga någon befattning, utan synes det böra bero på Theater-1 Publiquen och Stockholms-boarne sjelfva, att afgöra, huru och på hvad tätt de finna lämpligast, att utgöra det erforderliga tillskottet.
I händelse derföre detta Mål blir, som jag förmodar, till Utskottet återremitteradt, vill jag vördsammast hemställa, om ej Högloflige Utskottet skulle finna nödigt, att innan svar till Ständerna afgifves, först höra Stockholms Stads egna Auctoriteter, t. ex- Magistraten, de Femtio Äldste , om de vilja åtaga sig den af Herr Grefve Löw nhjelm föreslagna, enligt min tanka i sin fördelning ganska obilliga 254 Den 2 5 Maji.
TheaterBevillningen, hellre än att se Biljettpriset upphöjas.
Grefve Lowenhjelm har behagat anmärka mot mitt yttrande, att han undantagit Allmogen från SpectacleBevillnings erläggande.
Jag medger riktigheten häraf.
Det undföll mitt minne i ögonblicket, men jag kom ihåg det sedan, jag vill lika fullt erinra, att de 5 Procenien skola orättvist drabba stora mängden i Landsorterna, hvilka aldrig sett Stockholm och ännu mindre dess Spectacler, nemligen de så kallade mindre bemedlade Ståndspersoner och Närings idkare i Landsorterne med flere.
Jag protesterar derföre mot ali ökad Bevillning till Spectaclernes förmån, och anhåller, att derest min önskan om Proposition på Betänkandets antagande icke bifalles, det samma måtte varda återremitteradt med dessa mina anmärkningar.
Jag nödgas ytterligare yrka, att andan af mitt Förslag, att dess exclusiva fotande på frivilliga bidrag, rätt inses.
Frivilligt antecknar man sig för att njuta Spectacler.
Frivilligt antecknar man sig att njuta öfverflöd ; i allt hvad jag sagt finnes intet spår af Theaterns underhåll genom tvungen beskattning.
Jag anhåller, att blott med få ord få bestrida Herr Grefve Löwenhjelm® mening, att afgift till SpectaclerUe blefve frivillig, på den grund, att det sto - Den 2 5 Maji. 255 de hvar och en öppet att afsäga sig njutningen af allt, sorn stadgades som öfverflöd 5 den, sorn vill dricka Caffe, må derföre betala afgift, men det vore i högsta måtto obilligt, örn man skulle tvingas att betala till Spectaclerne för det man ville dricka Caffe och så vidare} det synts ju tydligt, att afgilien för Spectaclerne måste blifva directe erlagd för sitt ändamål, om den skall kunna nämnas såsom frivillig} så snart afgift-m skall härleda sig ifrån begagnandet af någon annan njutning, så blifver det ett sammansatt förhållande, och Spectacle-afgiften aldrig frivillig, utan alltid tvungen, i den händelse 5 procents förhöjning på allt öfverflöd, som Spectacle-afgift, skulle blifva Landet pålagd} hvarföre jag aldrig kan förena mig om annat än frivillig
Subscription till sådant ändamål.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må till Utskottet få åtföt ja Grefve Löwen hjelms Memorial.
Marskalken hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåge de emot Utskottets Utlåtande framstälda anmärkningar föranleda till återremiss, samt på sådan grund behagade ifrågavarande Utlåtande , jemte anmärkningarne, till Utskottet återremittera} hvilket bifölls.
StatsUtskottets den 13 dennes afgifna Utlåtande, i anledning af b 256
Den 25 Maji. väckt Motion, så väl om fördelningen af aN beiet emelian Riksens Ständers Revisorer af Stats- Banco- och RiksgäldsVerken, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers Berättelser.
Friherre Boye, Ludvig'.
Vid den punct, som rörer tryckning af Revisorers Berättelser, ville jag göra *n anmärkning.
Ali Publicitet är ej nyttig, och urskilning måste deri, som i allt annat, vara nödig.
Erfarenheten visar, att Revisorer kunna finna sig nödsakade att uppgifva sådana saker, som icke böra af Allmänheten kännas förr, än de kunna hjelpas, hvilket åter icke kan ske förr , än vid Riksdagar.
Att i förtid kungöra sådant, synes mig vara detsamma, sorn itt tvinga Regeringen att göra Riksdag, hvarje gång Revisor rcrnes Berättels® kan innehålla någonting oroande.
Att stadga, det exemplaret, som inlemnas till RiddarhusDirectionen, bör vara försegladt, och tillika stadga, att det genast bör tryckas, förefaller mig dock innebära en Contradiction j ändamål.
Jag begär återremiss, och föreslår, att på Revisorernes egen pröfning må ankomma, om tryckning skall äga rum eller ej.
Ce2 derström har i sin Reservation utvecklat skä-i len, äfven för min öfvertygelse i denna fråga- Revisorernes ändamål är att upptäcka bri^ ster uppstådda antingen genom fel eller genom olyckor.
Så nödvändig, som Publicitet är i sådana Den 25 Maji. ■257 sådana fall, då den Autoritct är tillsammans, sorn kan afskaffa missbruket, och hjelpa olyckan, så skadligt kan det bli, att utsprida underrättelsen derom några år förut.
Jag får derföre, på de af Baron Cederström utförligt framställda skälen, yrka, icke återremiss, utan afslag af Betänkandet, men i fall denna anhållan ej bifalies, återremiss deraf.
Tili hvad mitt nyss upplästa särskilta yttrande innehål, ler, och hvarigenom jag, såsom skadligt , afstyrkt tryckning emellan Riksdagarne af Riksens Ständers Revisorers Berättelser, får jag nu tillägga, att exempel gifves, då Revisorer kunnat misstaga sig om personella åtgärder, och att erfarenheten ådagalagt att
Revisorer öfverträdt gränsen af deras befattning
Om således deras Berättelse skulle tryckas, utan att Riksens Ständers granskning och bifall dertill förutgått; så skulle lätt Allmänna Opinionen deraf kunna missledas, då man blott hört den ena parten, utan att den andra fått tillfälle att sig förklara öfver hvad sorn blifvit såsom felagtigt uppgifvet.
Dessutom finnes ett ytterligare skäl emot en så beskaffad tryckning, deruti, att TryckfrihetsFörordningen skulle derigenom eluderas. / \ . '•
I nämnde Förordning stadgas: ”Alt Re~ visorernes Protocoll och Handlingar icke Lunna till tryckning befordras eller utan Vederbo* rändes tillstånd utbekommas.
Det kan icke Ridd. 0.
Afd. 33, 34- Den 35 Maji. vara Revisorerne, som här menas med Vederbörande, etter deras åsigter äro underkastade pröfningen af en högre Autoritet, utan det är Riksens Ständer.
De anmärkningar , som Revisorer under granskning af något Verks förvaltning kunnat göra, bör ej af samma Veik. till deras innehåll kännås, utan förseglade förvaras till kommande Ständers pröfning; det är först sedan Riksens Ständer fått kännedom af förhållandet och efter deras bilall, som de samma kunna till trycket befordras.
I Betänkandet finnes slutligen ett tillägg, angående Revisorernes Rese-penningar och Tractamente; detta kan i sig sjelf vara oskyldigt och äfven nyttigt för d m, som ej känna Författningarne och derigenom tveka att sig ett sådant förtroende åtaga; men då vanligen till Revisorer väljas sådana Personer, hvilka förut varit Riksdagsmän och således känna hvad dem i denna del är tillagdt, tror jag detta stadgande vara öfverflödigt, och tillstyrker derföre helt och hållet afslag på Betänkandet.
För min del tror jag, att den ena ytterligheten är ej bättre än den andra.
Ehvad tran ovilkorligen tillåter, eller ovilkorligen förbjuder tryckning, begår man efter min tanka en ytterlighet.
Hvad angår TryckfrihetsLagens
Bud, att tryckningen ankommer på Vederbörande att bitalia, eller afslä, så tror jag ej, att det talar emot min mening.
Konungen tager ingen befattning med vår Banque; och denna Vederbörande kan således, Dm 15 Maji. 259 emellan Riksdagarne, ej vara någon annan, eller andra, än Ständernas befullmägtigade Revisorer.
Skulle deras magt i denna del vara tvetydig; så är ingen ting lättare, än att vid denna Riksdag göra den tydlig.
1 anledning af Friherre CedersTÖms yttrande, att Revisorer skola öiverträdt gränsen af deras befattning, hvilket synes syfta på våra sista Revisorer, ber jag att få förklara, det jag icke kan deri instämma.
Jag tror, att de både förtjent och äga Nationens agtning och erkänsla för det frimodiga nit, hvarmed de uppfyllt deras uppdrag.
Jag vill ej länge uppehålla Ridder3kapet och Adeln vid den contradiction, som. ligger i föreskriften, att Revisorerne* Berättelser skola på en gång både förseglas och genom trycket göras allmänna.
Jag kan ej inse någon annan nytta deraf, än att åt LandtMarskalken vid en blifvande
Riksdag bibehålla nöjet att lå bryta förseglingen på convoluten, då Berättelsernes innehåll redan genom tryckningen förut är kändt.
Jag anser det tillstyrkande, Utskottet gifvit, om Berättelsernas allmängörande, härleda sig från en något flygtig genomläsning af den Instruction, som är Revisornne meddelad.
Annars skulle man lätt finna, att egentliga orsaken till Revisorernts sammanträden och den granskning, dem är anförtrodd, icke är någon annan, än den, att lätta Riksens Sländers arbete; men ingalunda gifver Instructionen någon anledning till den förmodan , sorn skulin 260 Dén 2 5 Maji.
Revisorerne, under Revisions-arbefet, till stör* xe eller mindre del äga sig uppdragit Riksens Ständers magt.
Sådant skulle leda till oordning, och erfarenheten har visat nödvändigheten af att med varsamhet gå till väga.
Jag instämmer fullkomligen i den anmärkningen, att Revisorerne blott hafva Riksens Ständer till Principaler och ej Allmänheten, och jag tror således, att Allmänhetens pröfning är för tidig, då Riksens Ständer ännu icke tagit kännedom af de anmärkningar, Revisorerne kurn* nät göra.
Jag vill ej klandra förra tiders Revisorer j men om man skulle dömma efter tiden, hvari vi lefva, föreställer jag mig såsom möjlig den händelse, att sådana Personer åtminstone af de andra Stånden kunde tilläfventyrs blifva valde till Revisorer, hvilka ej kände allmänna affairer, och om dessa skulle göra anmärk* ningar, hvilka i en eller annan måtto voro menliga för ett Verks Credit eller Förvaltning} så skulle ett allrnängörande af dessa anmärkningar vara skadligt för allmänna ordningen, och verka tätare Riksdagar, samt vara alldeles stridande mot den principe, jag nyss anförde, att Revisorernes arbete endast bör förbere; da Riksens Ständers, och att således detsamma först bör af Riksens Ständer kännas, innan det meddelas Allmänheten Jag anhåller alltså om afslag af denna punct i Betänkandet.
Hvad andra puncten åter angår, eller införandet i Instructionen af beloppet utaf Revisorernes arfvode under förrättningen, är det i sig sjelf Den 25 Maji. indifferent, antingen denna punct afslås eller bifalles; men om Ridderskapet och Adeln an. ser det senare böra ske, tror jag, att det är mest enligt med Formerne, att hela Betänkandet varder återremittcradt.
Grefve Mörner, Adolph Goran: Sedan Herr Silfverstolpe förekommit mig i hvad jag ämnade anföra, vill jag endast förklara, att jag tror, att enhet i Lagföreskrifter är det, som utgör deras värde.