Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den, vid numerkarls antagande och inskrifning uti de å LandsContoret befintlige Recruleringsrullor, Corapaguie-Chefen förbehållne approbationsrätt, hvarigenom Rotehållarne i så målto skola vara underkastade godtycklig behandling, sorn recruten, ehvad han antages eller icke, dock fordrar utbekommandet af den betingade legan , måtte antingen upphäfvas eller inski änkas på det sätt, att Compagni-Chef, om anledning förefinnes, väl må hos Kongl.
Befallningshafvande i orten göra framställning emot karls antagande i kronans tjenst, men att karlens ovillkorliga kasserande icke må deraf blifva en följd, så vida han vid antagandet varit försedd med nöjaktige Preste- och Läkare-betyg, utan bero på ben alde auetoritets pröfning och afgörande, med lemnad rättighet för Rotehållarne att uti beslutet derom, i vederbörlig ordning, söka rättelse; samt 4:0
Alt den, sisllidne höst, vid då hållen General-Mönstring med Båtsmans-Compagnierne på Gottland, till Rotehållarne gjorde Iramslällning att de skulle befrias från Båtsmans förseende med de för hans utredning och utrustning lill tjenstgöring erforderlige persedlar, emot erläggande Bih. till R.
Trot. 1834 4 Sami.' 2 Afd. i ;sta Häftet, 2 Ilo Stats- Samt Allni Bcsv. och Ocean, Ut sk.
Utlåtande 2V;o A» of det för året derå gällande markegångspris, måtte, enär denna framställning vid nämnde tillfälle icke antogs, varda lill Rotehållarne förnyad, emedan omforma
Ide vägran härledde sig dels af okunnighet om de förmoner, som deraf borde uppkomma, dels ock af fruktan hos de. lillslädesvarande ombaden alt handla emot hemmavarande Roleinteressenters åsigt af saken; oell har Riksdagsfullmäktige!!
Per Isacsson från Gottland uti Kolmodin. s berörde yrkanden sig förenat.
Utskotten hafva tagit motionen i öfvei vägande; och beträffande först frågan om ny roteindelning på Gottand, så, alldenstund det öfverklagnde förhållande, alt Rotarne beslå af olika stora mantal, otvifvelaktig! härleder sig derifrån, att serskilde hemman, ehuru åsätta enahanda mantal, dock äro af olika godhet, hvilket således äfven mäste utgöra ett oundvikligt hinder för Motionarrens förslag att bringa alla rotar till lika mantal, hvarigenom dessutom någon fördel för Rotehållarne ej synes vara att vinna, samt, i afseende å spridda Roleandelars sammandragning, lämplig utväg för det af Motionairen åsyftade ändamål finnes anvisad i Kongl. Brefvet den 3o Maji 1836, hvarigenom blifvit förordnad t, att alla ansökningar om utbyten al ifrån slnmrotarne aflägsne hjelprotar och om. roleflytlningaj- i allmänhet, böra ske hos Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att, sa väl den rotehållare, med hvilken roteflyIlningen ar i fråga, sorn äfven Soldaten eller Båtsmannen, då någondera numera' icke är vacant, hörde blifvit, samt vederbörande Regements- eller Corp'-»Chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att efter förekommande omständigheter och gällande författningar, i anledning deraf, meddela utslag, hvilket dock bör Kongl. Kammar Collegii pröfning undeiställas; fördenskull kunna Utskotten å denna del af Motionen icke tillstyrka bifall.
Hvad härefter- angar frågan örn Ro teha] lornes på Gottland befrielse ifrån skyldigheten att förse Båtsmännen med torp; så äro, jemlikt BålsmansConfraclet af den 20 Maji 1O90 samt sedermera utkornne och gällande Författningar, Rotehållarne pligt ige att gifva Båtsmännen torplägenheter, bestående af nödige hus samt åker och äng, hvarvid undantag endast finnes gjordt för de Rotars hemman, der icke någon lägenhet tili åker och äng finnes, såsom i skärgården, i hvilket fall Båtsmännen i stället bör bestås visst belopp råg och korn, m. m.; och anse Utskotten skäl ej vara för handen, aVr serskildt för Gottland, tillstyrka någon ändring i hvad sålunda finnes stadgadt.
Rörande motionens 3:dje punkt, få Utskotten vördsamt upplysa, att Stals- samt Allm, Bcsv. och Oecon.
Utlåtande No 4• 11 jemilia 20 §. i Kongl.
Instructionen för CompagnieCheferne vid Båtsmansliållet af rlen 17 November 1818, approbation af legd Båtsman tillhör CompagniChefen, eller den i hans ställe commenderande Officer, som noga tillser och ansvarar, att endast välfrejdadt och till tjenslen dugligt folk antages; oell då Motionairen, såsom skäl för sitt yrkande i denna del, icke ens anmärkt, att berörde stadgande föranledt lill missbruk å CompagnieChefernas sida; men om sådane skulle begås, och lidande för Rotehållärne derigenom uppkomma, desse hafva öppet att, genom anförande af klagomål å vederbörlig ort, deruti söka rättelse, kan Molionairens framställning i detta afseende af Utskotten icke biträdas.
Hvad motionen slutligen innehåller, angående Rotehållarnes på Gottland befrielse ifrån Båtsmännens förseende med persedlar, emot skyldighet att derföre erlägga betalning efter Markegångspris, är, i Utskotten» tanka, elt Rotehållarne enskildt rörande ämne, som beror på deras egen underdåniga anmälan hos Kongl. Maj:t, och hvarmed det icke lärer tillhöra Rikets Ständer att taga befattning.
På grund af hvad Utskotten sålunda anfört, hemställes vördsamt, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
O Hvilket dock Rikets Ilöglof], Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 19 Junii 1334- STOCKHOLM, hos Ludv. Westerberg, i834* Stats- samt Allm. Besa.- och Oeconomie-Utslottens Betänkande JSf:a 5, t N:o 5.
Ankom till Exp._Utsk. den 4 Julii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om, förändring uti gällande stadganden, angående de till Brukens tjenst anslagne recognilions-skogar.
Till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet har Vällofl.
BorgareStåndet remitterat: 1:0 ett af Herr T.
Petre' afgifvet memorial af följande innehåll: ”Statens och enskilde Bruksegares bästa fordrar, att i de aflägsna mindre hefolkade orter, der sådane till Brukens tjenst upplåtne recognitionsskogar finnas, som, i följd af gällande Författningar, böra lill hemman skattläggas, men icke kunna såsom hemman bestå , hvarken för sig sjelfve eller i förening med Bruken, undantag ifrån berörde Författningar, efter omständigheternas föranledande, tillåtes på det sätt, att för dylika skogar må, med befrielse från skatteköp, en, efter rättmätiga grunder, afpassad årlig afgift till Staten utgöras; öfver hvilken framställning jag anhåller, alt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet måtte, efter från vederbörande Embetsverk infordrade upplysningar, till Rikets
Ständer med utlåtande inkomma;” 2:0 ett anförande af samme Motionair, så lydande: ”Såsom tilllägg lill den motion jag afgaf den 17 dennes, och hvarå remiss till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet då beviljades derom, att förvissa recögnitions-skogar må, med befrielse från skatteköp, en efter rättmätiga grunder afpassad afgift till Staten utgöras, får jag yttra, det jag, i afseende på recognitions-skogarne uti Norrland, tror 8 §. af Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga, angående Afvittrings-Verket i Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens Län, af den 10 Februarii 1824, vara tillämplig, hvarigenom hufvudsakligen bestämmas frihetsår för nya hemman ifrån 25 till 5o år, samt 10 till 12 år för torplägenheter och öfver lopps-jord, bibehållen vid gamla hemman.” Stals- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskollen, som till gemensam behandling företagit delta mål, få vördsamt erinra: att frågan, på hvad sätt och efter hvilka grunder de till Bergverken och Bruken anslague recognitions-skogar måtte till Statens största fördel, i förening med enskild nytta, lämpligast kunna användas och indelas, vid flere Riksdagar, från och med 1809, utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning; alt stad Biliang till R.
Prot. 1834. 4-.de Sami.
Jlidra Afd. i 2-dra Häftet.
3 'Statia samt Allm» Besv.- och Oeeonomie-Utskottens Betankanåe N;o $4 § inden och förordnanden för användandet, skattläggning och skatteköp af essa skogar, tid efter annan, utkommit och igenfinnas hufvudsakligast i Kongl. Kungörelsen den 4 Februarii 1811, Kongl. Brefvet den 18 Julii 1821, Kongl. Kammar- och Bergs-CoHegiemas Kungörelse af den 3i Mars 1824 samt Kongl-.
Kammar-Collegii Circulaire-Bref den 2 April i83a; och att Collegiernes berörde Kungörelse innehåller, bland annat,, att en andel af recognitions-skogarne, sorn Bruksegarne, i följd af hållna undersökningar, förklarats berättigade att för sina smiden behålla, böra, så fort ske kan, till hemman indelas och skattläggas efter den i orten gällande method samt af Bruksegarne till skatte köpas.
Beträffande nu Herr Petrés motion och dervid gjorda tillägg; så få de förenade Utskotten vördsamt yttra, att de, af hvad Herr Petre anfört, så mycket mindre heratat anledning tillstyrka någon förändring uti de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, efter en långvarig pröfning, redan stadgade vilkor för skattläggning och skatteköp af till Bruken anslagne recognitionsskogar, . som Utskotten betvifla, att någon recognitionsskog finnes, hvilken är så ringa,, att den hvarken för sig sjelf eller i förening med Bruket kan såsom heraman bestå; hvarföre Utskotten vördsamt hemställa, att ofvanberörde memorial och dervid gjorda tillägg må förfalla.
Hvilket dock till Rikets Höglo!!.
Ständers egen pröfning vördsamt ö/h ^érlemnas.
Eli Ledamots reservation bifogas.
Stockholm den 3 Julii 1834'- Reservation af Herr Petre"*. ”Någon egentlig reservation mot de förenade Utskottens Beslut anser jag utan ändamål, då den vid omröstning dertill uppkomne respectabla majoritet tillräckligt öfverlygat mig, att någon ändring idet af Utskotten tillstyrkta afslag på min ifrågavarande, efter hvad jag ännu vågar tro, rättmätiga motion, icke är att inom Riks-Stånden hoppas.
Emot redactionen af Utskottens Beslut måste jag dock göra den erinran, att samma Beslut, efter mitt omdöme, blifvit origtigt moliveradt, enär, enligt hvad jag inför Utskotten förklarat, intet skäl kan hemtas af det obestridda af Utskottet anförda förhållandet, att ingen recognitionsskog är så* ringa, alt den icke uppgår till hvad Författningarne stadga för utgöran - Stats- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Vtskottens Betänkande N:o 6. 3 de af helt hemman, men deremot lika ostridigt är, att, på sätt motionen antyder, i folkfaltiga orter finnas recognitionsskogar, hvilka, om de komma att i föreskrifven ordning indelas till en myckenhet hemman, icke kunna, i anseende till de skattläggningen åtföljande onera, bestå, hvarken i serskilda egares händer eller i förening med Bruken.
Ankom till Exp—Utsk. den i3 Julii» Betänkande, i anledning af väckt fråga, att transporterande af Båtsmän samt Kronans effecter hädanefter, i stället att ske med Kronoskjuts, måtte verkställas sjöledes, då sådant kan ega rum.
Till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets handläggning hafva från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitterade: ilo serskilde motioner af Riksdagsfullmäktige från Gefleborgs , Upsala och Stockholms Län, innehållande förslag derom, att åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom Båtsmäns samt Kronoeffecters transporterande emellan nämnde Län och Stockholm, som sker med Kronoskjuts, måtte i stället,, när det låter sig göra, verkställas sjöledes på Ångfartyg, sorn till sådant ^damål kunde, då behofvet fordrade, för Kronans räkning förhyras; och har, såsom skäl härtill, blifvit anfördt, att skjutsningsbesväret, som vore serdeles betungande i de Norra Or terne, der den skjutsskyldige merendels måste färdas många mil för skjutsens utgörande, skulle i betydlig mon minskas, samt att, på sätt med bifogade handlingar sökt visas,, transporterna skulle kosta vida mindre sjöledes, än landvägen; och a:o en af Måns Månsson från Calmar Län väckt motion, deruti han hemställt, att Ölands och Gottlands Båtsmän, då de commenderas till tjenstgöring i Carlskrona, mätte transporteras sjövägen på Kronans fartyg, samt att Båtsmän i allmänhet, när de nödvändigt skola färdas landvägen, böra, likasom Manskapet vid Infanteri-Regementena, marchera till fots, samt erhålla skjuts endast till förskaffande af deras packning.
Desse motioner, hvilka ansetts böra af Stals- samt Allmänna Besvärsoch Öeconomie-Utskotten gemensamt behandlas, hafva Utskotten i behörigt öfvervägande tagit; och sorn transporterande sjöledes ej mindre åf Båtsmän» än af Kronans manskap i allmänhet samt af Krono-effeeter skulls 4 Slats- samt jillm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande JS[:o 6. leda till en betydlig lindring uti Krono-skjutsnings- oh inqvarterins-besväret, samt delta transportsätt följaktligen synes böra företrädesvis begagnas, äfven om detsamma skulle blifva något dyrare, än forslandet till lands, hvilket senare dock ej är att förmoda, utan synes fastmera troligt, att, på sätt Molionairerne anfört, besparing i Stats-utgifterne derigenom äfven skulle vinnas; alltså få Utskotten vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes i Nåder förordna, att transporter af så väl Kronans manskap i allmänhet som Krono-efFecter från en ort till annan inom Riket hädanefter alltid måtte verkställas sjövägen, vare sig på Kronans egne eller på hyrde fartyg, då ett sådant transportsätt kan begagnas.
Beträffande härefter Måns Månssons hemställan, angående sättet för Båtsmän att färdas, då sjötransport ej kan ega rum; så få Utskotten upplysa, att så väl i Tåg-Ordningen den i5 September 1791 §.
4» som Inte rims-Tåg-Ordningen den 24 September 180g, Mom. 12, finnes, i likhet med föreskrifterne i alla förut gällande Tåg-Ordningar, stadgadt, att Underofficerare och ringare Betjente samt Manskapet af Sjömilicen, på tåg emellan Flottans eller Escaderns Station och något derifrån aflägse embarquerings- eller debarqueringsställe, skola forthjelpas med skjuts på samma sätt som deras vederlikar vid Infanteriet vid tillfälle af marche forcee.
Utskotten hafva trott sig finna, att desse stadganden om Båtsmäns forslande härleda sig derifrån, alt Båtsmän i allmänhet och oftast commenderas på längre tåg, än Landttrupperne, men äro ovana att marchera; alt deras beklädnad under långa marcher komma i betydlig mon att slitas, och att den större utredning de, jemförelsevis med Infanteriet, ega och hvilken icke kan af dem bäras, skulle, om manskapet marcherade, i allt fall fordra ett betydligt häslantal, äfvensom tillökning i Befäl för uppsigten å manskapet då blefve nödig samt längre lid för marchen åtginge, genom hvilket allt någon större besparing i utgifter eller betydlig lindring i Kronaskjutsen af det föreslagne tågandet till fots troligen icke skulle uppkomma; hvaremot inqvarterings-besväret, som drabbar ensamt de närmast landsvägen boende hemmansegarne, då blefve, i anseende till de korta dagsmarcherne, desto mera tryckande.
På grund häraf anse ock Utskotten, att, vid tillfällen af längre tåg. bör förblifva vid hvad hittills stadgadt och vanligt varit; men som, då fråga endast är om några få dagsresor, tågande till fots synes lämpligen kunna ega rum för Båtsmän, likasom för:
Stats-, samt Allm. Besa.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N'.o y. 5 Soldater; hafva Utskotten funnit sig böra så vida understödja Måns Månssons hemställan, att Utskotten tillstyrka den underdåniga anhållan hos Kongl.Maj:t, att, näromständigheterne ej medgifva, att Båtsmän sjöledes kunna transporteras, och vägen, sorn skall tillryggaläggas, ej öfverstiger åtta eller nio mil, Båtsmän då må, på lika sätt som Infanteri-Regementenas Soldater, till fots marchera med vanligt tåg.
Hvilket dock tili Rikets Höglofl.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 3 Julii 1834- N:o 7. Ankom till Exp.-Utsli. d. i3 Julli.
Betänkande, i anledning af väckta motioner , dels att den afgift, som till Svenska Kyrkan i London erlägges för fartyg, hvilka besöka Stora Brilanniens hamnar, matte upphöra, dels ock att nämnde Kyrka måtte försäljas.
Uti en inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt motion, som till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet blifvit remitterad, har Herr Olof Ffijk hemställt, alt de afgifter mätte upphöra, som af Svenska Skeppsrederien erläggas för underhållandet af Svenska Kyrkan i London, och hvilka afgifter utgå på det sätt, att för fartyg, som lossa eller lasta i London, betalas 3 pence per läst, samt, då fartygen besöka andra hamnar i de förenade Konungarikena England, Skottland och Irland, 2 pence per läst; till hvilken framställning Motionairen anfört följande skäl: att SkeppsCapilainerne sällan skola tillåta sitt folk att besöka nämnde Kyrka, af orsak att densamma vore omgifven af flere näringsställen, hvilkas värdar ofta öfvertalade matroserne till rymning; att
Kyrkan således vore för sjöfolket mindre behöflig, helst på de Svenska fartygen ännu skall hållas i helgd den urgamla sed, att förrätta bön morgon och afton, samt läsa en predikan för besättningen å helgedagarne; samt att, om Kyrkan någon gång besöktes af en och annan bland de skeppsbesättningar, som anlända till London. kunde detta ej vara fallet med besättningarne å de till andra hamnar 6 Stais- samt Allm.
Besa- och Oeconomie-Ut&kotlets Betänkande N:o 7» ankommande fartyg, hvilka derföre ej borde beskattas; och har samme Motionair, uti ett sedermera ingifvet samt till Stals-Utskottets handläggning öfverlemnadt Memorial, yrkat, att ifrågavarande Kyrka måtte försäljas, såsom yarande af ingen nytta för de sjöfarande, emedan den, ehuru egentligen för deras skull inrättad, sällan af dem besöktes, och, då sådant skedde, sjömannens ofärd ofta vore dermed förenad, helst han vid in- och utgången till Templet funne Landsmän, som bosatt sig i närheten såsom krögare och på det mest förledande sätt sökte förmå honom till rymning, krogsittning och ett oordentligt lefverne; hvartill komme, att Kyrkans underhållande ej kunde fullt bestridas med de afgifter, som betungade sjöfarten, utan derjemte vållade Staten en éj ringa utgift, oberäknadt det salarium, som Pastor erhölle; deremot, genom försäljningen, en betydlig summa skulle till Stats-Verket inflyta.
Vid föredragningen häraf till remiss, hafva åtskillige Ledamöter af "Vällofl. Borgare-Ståndet, nemligen Herrar Ekerman, Strehlenert, Helsingius och Rydin sig yttrat, hvarvid Motionairens båda framställningar blifvit bestridda, på grund deraf, att, i samma ögonblick afgifterna till Kyrkan upphörde, blefve följden den, att Gudstjenst derstädes ej kunde förrättas, att det ej vore värdigt Svenska nationen låta en sådan försäljning ske, och att Kyrkans Pastor understödde fattiga sjömän, genom insamlade betydliga bidrag, samt emottoge och utdelade de bref, som ankomna© till i London vistande Svenskar.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten, som gemensamt tagit desse motioner i Öfvervägande, och, i den ordning 42 §•
Riksdags-Ordningen stadgar, från Riks-Archivet och Kongl.
Commerce-Collegiura inhemtat upplysningar i ämnet, få vördsamt anföra: att ifrågavarande Kyrka, hvartill grunden i början af år 17a8 inköptes, under loppet af samma år, blifvit uppbyggd genom medel, som samlats medelst colleeter och stambok i Sverige, frivilliga bidrag samt anslag af extra licenter eller convojmedlen; att, till bestridande af Kyrkans utgifter, Pastorslönen deruti inberäknad, årligen utgå dels etthundrade Pund Sterb från Svenska Convoj-cassan och en lika summa från Norrska Regeringen, dels ofvannämnda afgifter för fartyg', eller hamnpenningar, hvilka under de senare åren, tillsammans för alla hamnarne, uppgått till olika belopp, från några och femtio till nittio Pund Sterb årligen; hvarförutan Kyrkan har att påräkna tillfällige, mindre inkomster, äfvensom colleeter för densamma i Sverige blifvit insamlades; • Stats- 'samt Allm. Besa.- och Oeconomlc-Utslottens Betänkande IV:o y. j att Kyrkan vid r33a års slut varit försatt i betydlig skuld, hvilken dock, genom besparing af Pästorslönen under den efter förre inneliafvarens befordran till tjenst inom Riket inträffade vacance, lärer till större delen blifvit liqviderad; samt att förenämnde hamnafgift grundar sig på Kongl. Kungörelsen den 4 Maji 1S14, sorn innehåller,, att sedan Kongl. Maj;t, efter erhållen anmälan, att Svenska Kyrkan i London, vid dess dåvarande inkomster, saknade de för dess underhåll oundgängligaste tillgångar, inhemtat de handlandes i Rikets Stapelstäder underdåniga Utlåtande, huruvida de skulle vilja ingå uti att för alla deras till Konungariket Stora Eritannien ankommande handelsfartjrg erlägga enahanda afgift, som dittills för dem, hvilka till London anländt, blifvit uppburen; och Kongl. Maj;t dervid med tillfredsställelse erfarit, att, med få undantagr de fleste Rikets handlande förklarat sig villige att en sådan afgift sig åtaga, och att alla erkänt vigten af det angifna behofvet och angelägenheten att dertill erforderlige medel utse; så faststäldes ifrågavarande afgift att utgå till det belopp och ,på det sätt, som här förut blifvit uppgifvet, med tillägg, att denna afgift, hvilken af hvarje Svenskt handelsfartyg, sorn till någon af ofvanuppräknade hamnar anlände, skulle en gång- för hvarje resa erläggas, likväl komrae, äfven om ett fartyg inom året gjort flere resor, att allenast för en gång uppbäras-, och det endast för de fartyg, sorn uti nämnde hamnar varor lossade eller last intogo,
men icke af sådana, hvilka, utan egentlig destination till någon haran uti de förenade Konungarikenas område, likväl för hvarjehanda tillfälliga orsaker funnit sig föranlåtne alt dit inlöpa och derifrån med oförändrad laddning åter afgå; och ville Kongl. Maj:t framdeles Sig utlåta,.
Kuru länge samma afgift kunde behöfva att fortfara.
Efter meddelandet af desse upplysningar, öfvergå Utskotten till mo« tionernes besvarande; och då, i fråga om hamnpenningarne, desse afgifter tillkommit i följd af frivilligt medgifvande utaf de fleste Handlande i Rikets Stapelstäder, samt Svenska Kyrkan i London måste anses hafva, genom Högstberörde Kongl. Kungörelse, erhållit försäkran att tills vidare få åtnjuta samma inkomst, hvilken, i följd af hvad här ofvan blifvit upplyst,, nu icke, utan menlig inverkan på Kyrkans oeconomiska ställning, skulle kunna densamma fråntagas; anse Utskotten, att,, så vida Kyrkan bibehålles, hvarom Utlåtande
Kär nedan korn mer att meddelas, ifrågaställde afgifter ej böra för närvarande upphöra.
Beträffande härefter den föreslagna försäljningen af omförrr.älde Kyrka; så gifvas väl, på sätt; Molionairen anfört, skäl för en sådan åtgärd, dfit 8 Stats- samt Allm. Besa.- och Oeconomie-Ulsloltens Utlåtande IV:o 8. man ser på vissa materiela fördelar, som derigenom kunde Staten och enskilde tillskyndas: men Utskotten tro, att frågan icke får ensamt utur denna synpunkt betraktas.
Det vore nemligen, i Utskottens tanka, Svenska Nationen icke värdigt att, genom salu, afhända sig ifrågavarande Kyrka, en af de få Nationen eger i främmande Land, och hvilken tillhört Sverige öfver 100 år; äfvensom, enär det torde med skäl böra komma i öfvervägande, huru den ifrågasatte försäljningen skulle utom Riket anses.
Utskotten icke tveka att yttra den öfvertygelse, att, om Svenska Kyrkan i London korame att afyltras, sådant skulle hos andra Nationer, men i synnerhet den Engelska, gifva anledning till ett mindre fördelaktigt omdöme om Svenska Nationen; och som, för ett sådant förhållande, de af Motionairen i nyssberörde måtto anförde skäl synas böra vika, samt Utskotten så mycket mindre kunnat fästa sig vid Motionairens anmärkning, att Kyrkan ej skall kunna med de till densamma anslagne inkomster underhållas, som Kongl. Maj:t icke för Rikets Ständer i Nåder lillkännagifvit något behof att öka de medel, som redan äro Kyrkan behviljade; hemställa Utskotten, att Herr TVijks motion om försäljning af Svenska Kyrkan i London icke måtte bifallas.
Såsom en följd häraf och med tillämpning af hvad Ulskotlen, i fråga om Hamnpenningarnes upphörande, här ofvan yttrat, torde den härom väckta motion böra förfalla.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas._ Stockholm den 3 Julii i834* N:o 8.
Ankom till Exp.-Utsk. den t3 Julii.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om behof vet utaf nya Provincial-Läkares tillsättande i åtskillige delar af Riket.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeeonomie-Ulskotten hafva blifvit öfverlemnade följande med hvarannan gemenskap egande motioner, nemligen: a) Från Stats- samt Allm. Bcsv.- och Oeconomie-Utslottens Utlåtande N:o 8. f) a^) Från Högvörilige Preste-Ståndet: 1:0 Af Herr Contracts-Prosten Hallström, sora anfört, att, sedan Rikets senast församlade Ständer, inseende angelägenheten af en förbättrad läkarevård på landet, till delta ändamål å 2-.dra Hufvud-Titeln afsatt 3ooo