Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rdr för hvarje, utgöra tillsammans om dagen 700 Rdr Rrut.
Denna summa skulle, fördelad lika på hvarje adelsman, som deltaga i valet, den minst bemedlade lika som den rikaste, säkerligen komma att utgöra flere hundra
Rdr om året; och som det knappast är troligt att genom denna åtgärd Riksdagarne skulle förkortas, så lärer overkställbarheten af hela förslaget lätt inses, hvadan, enligt min öfvertygelse, ingen annan utväg återstår, än att helt enkelt förkasta detsamma.
Jag tror icke att det är lämpligt, eller med Grundlagen öfverensstämmande, att med anledu. af förslaget, väcka några frågor i modifierad syftning, och då jag i öfrigt anser det öfverflödigt att kosta några ord på en bevisning, vare sig i ena eller andra afs:det, anhåller jag vördsamt hos Hr Gr. o. Landtm, om propos, på afslag å Utsk:s Betänk.
Då jag förra gången hade ordet, anhöll jag om framställandet af en propos., som gick derpå ut, att R. o.
Ad. ville förklara såsom sin gemensamma tanka, att R. o. Ad., utan någon annan förändring i sitt nuvtde representations-sätt, ville godkänna den grundsatsen, att ett mindre antal personer af ofrälse
Stånd, som vore eller hade varit embetsman och som egde jord. skulle kunna vinna inträde inom detta Stånd.
Jag har dock sedermera erfarit, att detta förslag innebar en sådan förändring i det nu under öfverläggning varande, att det icke kunde blifva föremål för R. o. Ad:s beslut.
Jag får derföre föreslå den modifikation i mitt förslag, att det komme att erhålla följande lydelse: »att, derest val inom Ridderskapet skall ega rum, sådant måtte ske endast i sammanhang med inrymmande af ett mindre antal ledamöter, utsedde bland egare af och fideikommiss-innehafvare af i mantal satt jord, hvilka till ofrälse Stånd höra. men på grund af fullmakt innehafva eller förut innehaft tjenst å Rikets Stat.»
Jag anhåller vördsamt om propos. på detta förslag.
Medan jag har ordet, anhåller jag att få till besvarande uptaga ett par yttranden.
Gr. Löwenhjelm har inför R. o.
Ad. haft ett anfide, som af alla med största intresse och upmärksamhet afliörts; men det slut, hvartill llr Gr. kom, ber jag att få bestrida.
Iian yttrade nemi,, att R. o. Ad. måtte godkänna förslagets idée, Den 16 Januari.
71 men förbehålla sig att sjelf i sin RiddarhusOrdn. få upgöra de förändringar, Ståndet funne nödiga, dock så att äfven de öfriga St:n skulle ega rätt att göra aumärkmr, för så vidt Adelns beslut inginge på dessa Stunds riitt.
Jag ber Hr Gr. bemärka, att i detta förslag ligger, enligt min öfvertygelse, icke obetydliga fel.
För det första skulle R. o.
Ad. derigenom godkänna grundsatsen af val, oell det nr just denna grundsats, ledamöternas antal må vara 7 0 eller 80 eller mindre, sorn jag anser varn af så stor fara.
Jag föreställer mig nemi., att huru än dessa ledamöter blefve valde, upstode allt'd samma äfventyr i afs:de. på brist på sjelfständighet och benägenhet för kast-intresse, som nu icke förefinnes, och som vållar att R. o. Ad., äfven med de anmärkta felen, dock icke har det, som i sådant fall skulle göra Adelns tillvaro mycket mera prekär, än nu är händelsen, i fall en sådan storm skulle inträffa, som Hr Gr., eldigt min öfvertygelse, ganska riktigt förutsett att vi i framtiden hafva att befara.
Lika litet anser jag äfven att R. o. Adis ledamöter borde aflönas af Staten.
Om R. o. Ad., på grund af börd och ärfd rättighet att representera, vill vara Svenska folkets representant, tror jag, att det icke kan ske blott på grund af ett adligt namn, utan det måste dertill fordras råsrot materielt stöd. och detta eger R. o.
Ad. i den del de hafva i Svenska jorden.
Många gånger har jag på detta rum hört åberopas, att R. o. Ad., i förhållande till Svenskt jordvärde, eger lika stor förmögenhet som Englands Adel i förhållande till detta lands jordvärde.
Om så är förhållandet, tror jag icke, att det vore lämpligt, att R. o. Ad., med bibehållen rättighet att utgöra en fjerdedel af Svenska folkets representation,, skulle begära betalning af Staten för det den infunne sig vid Riksdagarne.
I de andra Stånden, der ledamöterne betalas, inskränkes dessas antal så mycket som möjligt; men om Staten skulle aflöna alla ledamöterna, tror jag att deras antal snart skulle blifva dubbelt, och jag hemställer om icke, vid sådant förhållande, kostnaderne skulle blifva alldeles omåttliga, utan att resultaterna af Riksdagarne skulle blifva deremot svarande.
Efter den förträffliga skildring Gr. Löwenhjelm updragit, såväl öfver fosterlandets som Svenska Adelns ställning, återstode för mig intet att tillägga, om jag ej ansåg Hr Gr:s slutsats stå i strid med föresatserna.
Sedan Hr Gr. tydligen visat, att den sjelfskrifna Adeln väl upfyllt sin kallelse, förordar Hr Gr. dock valprincipens införande; det är en dylik tankegång jag vågar bestrida.
Fel finnas i vår ståndsordning, jag medgifver det, men månne de afhjelpas genom den föreslagna förändringen?
Jag bstviflar det.
Adeln missbrukar sin sjelfskrifvenhet, säger man, den kommer icke hit.
Detta är illa, men kan icke vara annorlunda, så länge Riksdagarne utdragas såsom nu.
Ingen med egen verkningskrets underkastar sig att tillbringa ^:del af sitt lif borta derifrån.
Yi se ju huru de största handlande i provinserna ständigt afsäga sig Riksdagskallelsen i BorgareSt.
Förkorta Riksdagarne, och det: öf - 72 Den 16 Januari. verklagade onda försvinner af sig sjelf.
Ett kraftigt medel härtill vore, att en rund summa i stället för dagtraktamente, gåfves såväl åt kanslierna, som åt de aflönade representanterna.
Man förebrår oss våra lomma bänkar.
Hvem ansvarar oss att dessa i en vald församling hade ett bättre utseende.
Nog begriper jag, att vi kunna få nöjet aflöna representanter, men huru vi skola förmå dem att öfvervara hvarje obetydligt plenum, det fattar jag ej.
Se på de aflönade MedSt., har icke deras samlingsrum ofta nog samma ödsliga utseende som Riddarhuset.
Adeln tröttnar således liksom andra vid det dagliga gnatet, men då en allvarlig fosterländsk fråga förekommer, då fy lies huset hastigt till hundratal.
Beslut, fattade af dylika talrika församlingar, väga helt olika på det allmänna omdömet, än de, hvilka afgöras af ett ensidigt kotteri, och något annat blir aldrig ett valdt Öfverhus, det visar alla länders erfarenhet.
Eli valdt Öfverhus blir ensidigt; Adeln är till flertalet konservativ; dess fullmäktige blefve ju dä alla af samma färg; ingen opposition finnes till; allt intresse för husets förhandlingar uphörde; dermed äfven allt inflytande på opinionen; det är denna sanning som gjort att valda Öfverhus aldrig kunnat trotsa folkyran eller stödja monarkien.
Valen försvaga Ståndet.
Riddarhuset nu omfattar alla olika yrken och samhällsställningar.
Statsmän, krigare, prester, jurister, embetsman, vetenskapsidkare, jordbrukare, handlande, alla hafva här målsmän.
Frågor kunna således här behandlas långt grundligare än i MedSt., hvilka hvardera endast representera ett uteslutande intresse.
Denna mångfalld, med dermed följande sakkännedom, skulle ju genom valen försvinna.
An mer, för ali ej allt för hårdi trycka de väljande, måste representanternas antal i möjligaste måtto inskränkas, troligen till föga mer än hvad Utskms fyllande krälver; härigenom nödgas vi ju aflägsna just de ledamöter, hvilka nu i lörsta rummet skänka glaus åt våra öfverläggningar.
Vi måste utesluta Stats- och Just.- Råden, de få ej sitta i Utsk.; alla högre embetsman.
Presidenter, Generaler, Landshöfdingar, RegementsChefer, med ett ord alla de, hvilkas tjenst förhindrar dem att i åratal ligga borta.
Alla större industri-idkare, hvilkas affärer fordrar deras närvaro; alla de, hvilkas högre ålder icke medgifver det trägna Utsk:s-arbetet.
Hvilka återstå dåp jo de, för hvilka arfvodet är hufvudsak.
Aro nu dessa företrädesvis egnade att bilda ett sjelfständigt, omutligt och inflytelserikt öfverhus.
Jag betviflar detta.
En vald kammare saknar den sjelfständighet ssm ärfllighelen gifver.
Den sjelfskrifne representanten beror af ingen, och är endast sitt samvete räkenskap skyldig för sina åtgöranden.
Den valda deremot måste skona kommittenternas känslor, måste ofta väga sina ord på guldvigt för att bibehålla förtroendet, eller möjliggöra återväljandet; och dessa val, hvilket rikt fält för ränksmideriet öpna de ej.
De talrika, obemedlade adelsmän, hvilka nu nro oskadliga då de icke kunna bevista Riksdagarne, de komma nog då att vid Den 16 Januari. 73 valorten afgifva sina röster; deras beroende ställning rättfärdigar åtminstone ett tvifvel om deras sjelfständighet.
Aro de valda alltid skickligare oell kunnigare än de sjelfskrifna ?
Afven detta kan betviflas.
Vid första upsättningen blefve troligen de valda, hvilka gjort sig kända för parlamentarisk öfverlägsenhet; men då sedan intet fält finnes för att upamma nya förmågor, huru skall man tillvägagå vid fyllnadsvalen?
Jo, på måfå naturligtvis, MedSt. torde kunna uplysa, att man icke ännu upfunnit någon slagruta, att uptiieka talangen.
Ett aflöngdl
Riddarhus är för Adeln både tryckande och skadligt.
Skulle hela representationen aflönas af Staten, då tog» Kiksdagarne aldrig slut.
Detta vore föga rådlig!.
Slånd torde således fortfarande få betala sina representanter.
Dör flera; härader, eller en hel stad, är detta en obetydlighet, ej så för några få adelsmän.
Fullmyndige adelsmän finnas nu 2,600.
Antagas de valda till 100, det minsta möjliga, blir detta en representant på hvar 25:te person.
Aflöningeri är således ingen småsak.
Den fattige nödgades hastigt afsäga sig adelskapet, för att rädda sig från utmätning; det vore således den förmögne, den som vill och kan begagna sin medfödda rätt, som både beröfvades denna, och dessutom finge betala fiolerne.
I sanning väl hardt!
Jag undrar hvad våra kryddkräraare på söder skulle säga, om man föreslog dem både att mista boden och betala bodbetjenten.
Valens förnämsta våda ligger duck deri, att i samma stund de införas, i samma stund uphör just den princip, hvarpå Adeln hvilar; denna princip är; SJelfskrifvenlieten, utan den finnes ingen Adel.
Samhället insåg, att den ärftliga Konungamakten icke kunde bestå, utan att stödjas af ett annat ärftligt element; samhället insåg att folkfriheten icke kunde betryggas, utan att värnas af en stark bevarande kraft; det insåg att continuitet i lagstiftning var lika nyttig sora nödvändig, häraf upstod sjelfskrifvenheten; det är denna som gör Adeln till Adel, ej namnet, detta är ju endast ett klingande ljud.
Tag bort denna rätt, hvad återstår oss då?
Jo, valrätt säger man; ja val, denna besitter äfven skomakaren, men på mera logiskt vis.
Hvarföre sk ii lie män, af så hirarnelsvidt skilda yrken, som soldaten och krämaren, fabriksidkare!! och jordbrukaren slå sig tillsammans örn en gemensam Riksdagsman?
Vore det då icke långt bättre, att jordbrukaren valde med jordbrukare,, handlanden med handlande o. s. v. Detta nr ju allt för solklart, att länge kunna motsägas.
Allmänna val och Enkammarsyslem införas snart, och Allein försvinner.
Ja, del var ju del man ville.
De ständiga anfallen mot sjelfskrifvenheten äro således i min tanke, ganska lätt förklarade.
Man inser nog, att sjelfskrifvenheten är den klippa, mot hvilket* alla den falska liberalismens vågor hittills brutit sig.
Spräng klippan, och ingenting skall mer kunna afhålla dem.
Ännu ett skälv
De, hvilka lika med mig önska en sansad representationsförändring, de måste noga undvika att röra vid sjelfskrifvenheten; i och med M
Den lfi Januari. dennas borttagande afskäres ju all möjlighet för bildandet af ett konservativt öfverhus.
Jag har hört sägas: val äro vådliga, dessa vilja vi ej hafva; vi skola endast ändra 17 § Riksd:sOrdn., endast borttaga ett hinder för en framtida förbättring.
Huru låta då orden i förändringen?
Jo: »De afgifter
Adeln ålägger sina medlemmar för bestridande af Riksdagsmans underhåll»; är ieke detta ett tydligt påpekande att valda Riksdagsmän skola finnas, ty att påbjuda en afgift, från sig sjelf till sig sjelf, detta vore ju nonsens.
Således, det lika oskyldiga förslaget innehåller just fröet tili hvad jag vill förekomma.
Ja, men det behöfver ej utvecklas, säger man; hvarföre då lofva något man intet tänker hålla; en föga ridderlig handling, hvilken MedStånden med allt skäl kutuie förebrå oss.
Anckarsvärd har nyss påmint om den afsägelse Adeln 1841 gjorde af sin sjelfskrifvenhet.
Denna afsägelse var dock vilkorlig.
Den innehöll blott att nyssnämnde rätt icke skulle utgöra hinder för en billig representations-förändring.
Ständigt frarnhälles den dock af våra motståndare.
Huru mycket starkare skulle, då ej skriket blifva, om vi nu antoge den föreslagna förändringen, således förvandlade afsägelsen från vilkorlig till ovilkorlig, utan att likväl hafva något allvar med saken.
Men, invänder man, hvarföre skulle ej Adeln, liksom MedStånden reorganisera sig?
Derföre att då MedStånden förstärkt sig, genom att bland sig uptaga nya krafter, men nu föreslår R. o. Ad. att försvaga sig, genom att borttaga just den grund, på hvilken hela byggnaden hvilar.
Fel finnas i vår sammansättning, men dessa kunna, enligt 72 § Riksd:sOrdn., rättas, utan all inblandning från MedStåndens sida.
Staten har rätt att, af sina representanter fordra ett visst mått bildning, ty okunnighet, den må nu döljas under den grefbga vapenskölden eller bondens tröja, är alltid lika förkastlig.
Staten har äfven rätt att fordra, att den som beviljar anslag, äfven bidrager att fylla statsbehofven; således besitter något. Stadgande!), hvarigenom dessa billiga fordringar upfyllas, kunna utan all rubbning af Adelns idé, genomföras.
Begagnar sedan K. M.
Sin höga rätt att adla, och vårt Stånd således kommer att omfatta allt hvad fosterlandet har utmärkt, skall det säkerligen äfven framdeles veta att försvara främsta rummet inom Svenska folkförsamlingen; liksom jag tror att historien intygar, att det hittills lyckats göra det.
Må det tillåtas mig anföra följande slutord af en hädangången talare, då just denna samma fråga 1844 här afhaudlades och förkastades: »Jag är långt ifrån att icke inse de bristfälligheter som »finnas i sammansättningen af detta hus; men jag tror att R. o. Ad. »kan säga om sig, som den store filosofen Baco: »när jag ransakar »mig, blyges jag, men när jag jernför mig, blir jag stolt.»
Den som yttrade dessa ord åtnjöt i högre mått än de fleste R. o. Ad:s förtroende; han stormade lika oförskräckt fiendens batterier, som han här från denna plats försvarade konungamaktens, den lagbundna frihetens och Svenska Adelns rättigheter; det må ursäktas mig om jag med vördnad nämner hans namn, det var min far.
Den 16 J annar!.
Allt för länge har jag redan uppehållit eder, mine Hrr.
I korthet således:
Jag anser 12 § Riksd:sOrdn. gifva Adeln rätt att ombilda sig sjelf, utan all yttre inblandning.
Jag hoppas att R. o. Ad., lika med Högv. PresteSt., måtte afslå Konst.Utsles Betänk., samt att samtliga förslag till gemensam tanke måtte dela samma öde.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde att, sedan för honom Hr Ehrenhoff anmält sig vilja afstå från sin särskilda mening och instämma i det af flere ledamöter framställda yrkandet om afslag å Utsk:s förslag, de meningar, som sökt göra sig gällande, afsågo dels förkastande af Utsk:s förslag, dels antagande såsom Ståndets gemensamma tanke, af antingen det dertill af Frih.
Raab afgifna förslag, innehållande: »att, derest val inom Ridderskapet skall ega rum, sådant måtte ske endast i sammanhang med inrymmande af ett mindre antal ledamöter, utsedde bland egare af och fideikommiss-innehafvare af i mantal satt jord, hvilka till ofrälse Stånd höra, men på grund af fullmakt innehafva eller förut innehaft tjenst å Rikets Stat», eller oek Gr. Löwenlijelms förslag, så lydande: »Att R. o. Ad., godkännande grundtanken i Konst Utsk:s förslag, likväl icke finner Riksd:sOrdn. böra undergå annan förändring, än den som kan erfordras till ett tydligt bestämmande af R. o. Ad:s befogenhet att genom RiddarhusOrdn., med Konungens bifall, ordna sin inre organisation; alltid under förbehåll af de öfrige Ståndens rätt att fortfarande deltaga i afgörandet af sådane i denna organisation möjligen ingående frågor, som röra R.
St:r kollectivt eller f. n., enligt Riksd:sOrdn. äro underkastade deras pröfning» Propos. till förkastande af Konst.Utsk:s uti förev:de Mern. framställda förslag blef härefter framställd och besvarad med starka
Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Vid förnyad föredragning af Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den 7 och 9 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 31, ang:de åtgärders vidtagande för befrämjande af en förbättrad skogshushållning samt dermed gemenskap egande frågor, äfvensom med förslag till voter:spropos:r i Förstärkt StatsUtsk., bifölls såväl Utsk:s hemställan i fråga huruvida det ovilkorliga förbudet mot getters utsläppande i skog bör utsträckas till de norra länen, som ock Utsk:s hemställan att den summa till erforderliga utgifter för Skogsinstitutet m. in., som af 11.
St,:r slutligen varder beviljad, må upföras på RiksStatens 7:de Hufvudtitel; hvarjemte den föreslagna voter:s-propos. godkändes samt förev:de Mern. i öfrigt lades till handlingarne.
Föredrogos och biföllos StatsUtsbs nedannämnde d. 9 dennes på bordet lagde Utlåt:n: 76 Den 16 Januari.
N:0 205, i anledn. af Kammarskrifvaren i Riksg:sKont:t Hr af Trolles ansökning om pension vid afskedstagande!; N:o 200, i anledn. af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda åboerne å de s. k.
Kyrkohemmanen i Halland dispositions- och besittningsrätt till samma hemman; och N:0 207, i anledn. af väckt motion om ersättning till Westerås stad för minskning i vågpenningar.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda Meni.
N:o 208, i anledn af erhållen återremiss å Utlåt.
N:o 14 0, ang:de dagsverks-skyIdighet till Kungsgårdar och andra Krono-liigenheter.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 9 dennes p<å bordet lagda nedanniimnde Utlntin: N:o 209, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. lifbergningsbåtar m. m.; N;o 210, i anledn. af viiekt fråga om användande af medel från anslaget till fångars vard och underhåll för upförande af en byggnad vid straff fängelset i Landskrona; ISTro 211, i anledn. af vackt motion om uphörande af en från Nya Elementarskolan i Stockholm till LandtbruksAkad:n årligen utgående hyres-ersättning; N:o 212, i anledn. af K.
Propos.. ang:de användandet af de å statsanslaget för Båtsmansbeklädnaden åren 1849—1851 npkomne behållningar; N:o 213, i anledn. af väckt motion att de vid innev:de
Riksdag beviljade lönetillökningar måtte i blifvande aflönings-stater uptagas i särskild kolumn; samt N:o 214, i anledn. af väckt fråga om förändring i de ang:de begrafningshjelps utbetalning till embets- och tjenstemän gällande stadganden.
Vid föredragning af Sammansatta Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den 9 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 11, i följd af RiksStåndens olika beslut öfver Betänk.
N:o 9, i anledn. af väckte motioner om dels posthemmanens och de gästgifveriskjutsskyldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnda besvär, bifölls Utsk:s deri till R. o. Ad. samt Borgare- och BoruleStm ställda inbjudning, samt lades förev:de Utlåt, i öfrigt till handlingarne.
Föredrogos och biföllos Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s den 9 d:s på bordet lagda nedannämnde Utlåfe-U: t) e ii 16 J annat i. ?7 N:o 43, i anledn. af väckte motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar m. m.; och N:o 44, i anledn. af vackt motion om inrättande af Handelsdomstolar.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s den 9 dennes på bordet lagde nedannämnde Betänk, och Utlåt.:
N:o 127, i anledn. af väckte motioner rörande kommunalstyrelser m. ra. j och FT:o 128, i anledn. af återremiss i viss del af Betänk:t N:o 116, ang:de omarbetande eller ändring af Kongl. Stadgan för Eikets Allmänna Elementar-läroverk den 14 Augusti 18 56 m. m.
Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo Konst.Utsk:s den 15 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 62, med förslag till ändring af de i TryckfrihetsFörordmn genom hänvisning till 8 kap.
MissgerningsBalken fastställda straffbestämmelser.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 15 dennes på bordet lagda Utlät.
N:o 215, ang:de förhöjd aflöning för E. St.-rs Just.- Ombudsman samt den vid hans Kansli anställda personal.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från BankoUtsk. inkomne Utlåt:n: N:o 70, i fråga om sättet för användande af de medel, som, enligt K. M:s och E.
St:rs beslut, skola till allmänna rörelsens underlättande i utrikes ort uplånas; och N:o 71, i anledn. af viickt motion om återinförande i Banken af den Fahlu Bergslag förut medgifua belåningsrätt å råkoppar.
Frih. Cederström, Eud.:
I anseende till den vigt BankoUtsk:s Betänk.
N:o 70 eger för det allmänna, anhåller jag att detsamma måtte sättas främst å föredragningslistan för nästa plenum.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts att BankoUtsk:s nu bordlagda Utlåt.
N:o 70 skulle upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att då numera föredragningslistan blifvit genomgången, någon fortsättning af dagens plenum icke erfordrades, och att således det anslag, som blifvit utfärdadt om fortsättande af plenum kl. 6 e. m., komme att nedtagas, åtskiljdes II. E. o. Ad. kl. f på 3 e. m.
7* Den 18 Jinuari.
Thorsdagen den 18 Januari 1858.
Plenum kl. C e. in. Justerades 8 prot.-utdrag för den 16 dennes samt pleni-prot. för den 7 sistl.
November e. m.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s den 16 dennes på bordet lagda Utlåt.
N;o 7 0, i fråga om sättet för användande af de medel, som, enligt K. M:s och R.
St:rs beslut, skola, till allmänna rörelsens underlättande, å utrikes ort uplånas.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den 9 och 16 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 127, i ani. af väckte motioner rörande KommunalStyrelser m. m.
Ehuru tre Stånd redan bifallit detta Betänk., anser jag likväl, att R. o. Ad. för sin del bör afslå detsamma och anhåller att i korthet få framlägga skälen till denna min åsigt.
Först vill jag likväl uplysa om orsaken, hvarföre detta Betänk., som ankom till Exp.Utsk. den 14 November sistl. år kl. 1 e. lii., först i medio af denna månad inkommit till Stånden.
Det kommer sig dels af en ytterst sorgfällig, korrekturläsning, hvilken Ekon.Utsk. sjelf ombesörjt, och dels deraf att den Belgiska KommuualLagen, som är bilagd Betänk., fordrat särskild tid för att bringas i denna förm.
Jag kommer nu till sjelfva saken.
En mera utvecklad kommunai-anda är naturligtvis alltid önskvärd, men det är ej sagdt att man verkligen vinner detta ändamål på sätt motionärerne här föreslagit.
TJtsk. har visserligen icke omfattat något särskildt af de här framstälda förslagen, utan Utsk. har endast hemställt, »det måtte R.
St:r, uti till K.
M. aflåtande underd. skrif»velse anhålla, att K.
M. täcktes låta, genom sakkunnige män, ej »mindre uprätta förslag till författning om landsting, eller en länen »omfattande kommunal-representation, än äfven, i sammanhang der»med öfverse de angående menighets-styrelse så väl på landet som »isynnerhet i städerne gällande författningar, samt derefter till R, »St:rs pröfning framlägga de förslag, hvilka i följd häraf kunna »varda utarbetade».
Men å andra sidan har Utsk. icke heller reserverat sig mot dessa förslag, utan har tvärtom på det högsta lofordat de grunder, hvarpå motionärerne byggt sina framställningar.
Jag har dock emot vissa af dem, högst väsendtliga invändningar att gora.
En provincial-representation, tillsatt genom allmänna val, skulle komma att hvila på helt andra grunder än national-representationen under dess nuv:de form; och deraf skulle lätteligen kunna Den 18 Januari. 79 upstå konflikter.
Man skulle komma att tvista om hvilken af dessa representationer, som uttryckte nationens verkliga tänkesätt.
Denna osäkerhet anser jag på det högsta vådlig.
Vidare har Utsk. ansett det vara oundvikligt, att åt ifrågavide nämnder medgifva beskattningsrätt.
För min del fruktar jag lik* väl att de grunder, sorn dessa provincial ständer antoge för sin beskattning, skulle kunna komma i strid med de grunder, som lt.
St:r fastställt för bevillningens utgörande.