Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man ville utsätta Iärarnes flyttning lill någon af dessa lider, sä tror jag ej att några olägenheter hvarken för dem eller skolorna komme alt deraf härröra.
Vill man äter, att skollärarne skola såsom tjenstefolk, flytta 2:ne gånger om äret; sä kunna båda dessa tidpunkter dertill bestämmas.
Inskränker man sig lill en, så tillstyrker jag d. 1 Juli, dä årstiden är beqvämligast.
Orsaken hvarföre skolan om sommaren afbrytes d.
I Juli är, att, då inträffar sloltern, hvarvid landtmannen behöfver sina barns biträde.
Vid Jul oell Nyåret infalla ännu större högtider än vid midsommar, hvarförutan de korta dagarne och den kalla årstiden föranleda skolgångens afbrylande.
Men det finnes äfven ett annat skäl, hvarföre nämnde flyllningstider böra vara för folkskolorne bestämda, och det är att timmarna vid folkskolelärareseminaricrne slutas och lärare utexamineras i juni och december månader, öfver hela riket.
Vid dessa tider på äret blifver en mängd elever från seminarierne färdige att emottaga lärarebeställningar, men dessförinnan äro de af sina studier förhindrade att utgå till folkskolorna.
Om mina anmärkntr skulle anses förtjena afseende: så vill jag dock icke begära att R. o. Ad. nu genast afslår Utsk:s betänk, och bestämmer någon annan tid.
Jag önskar blott att Ulsk. må taga saken i närmare öfvervägande, antingen en eller två flyllningstider anses riktigast.
Men all antaga Utsk:s förslag i sitt närvar, skick, vore efter min tanka ett misstag.
Vil - Den 29 M a j 179 le R.
St. likväl besluta något sådan!, så skulle del ulan tvifvel föranleda en snart inträffande förändring.
Gyldenstolpe har anlydt, alt ledamöter af PresleSt. inom Ulsk. ieke gjort någon invändning emot Utsk:s förslag, och alt dess ledamöter väl borde förstå saken bättre än jag.
Ingalunda bestridande preslerskapet sin sakkännedom i detta hänseende torde det dock tillåtas mig nämna, att jag i många år deltagit i styrelsen af en folkskola, och att jag alltsedan folkskolelärare-seminarier stiftades varit ordförande i styrelsen öfver det härvarande, så att jag icke heller saknar kännedom om förhållandet med dylika inrättningar.
Hr von Hartmansdoiff har hufvudsakligen fästat sig vid de svårigheter, som skulle uppstå derigenom, att skollärares flyttningstid bestämdes lill den 1 Maj och har i stället föreslagit, alt denna flyttningstid måtte framflyttas till slutet af Juni eller början af Juli månad.
Jag anhåller lik väl, ali få fästa uppmärksamheten derpå, ali den skollärare, soirt vet att han skall flytta den 1 Maj, torde utan svårighet med församlingens skoldireklion fä uppgöra den öfverenskommelse, alt examen inom skolan anställes före nämnde tid och skolläraren får således tillräcklig lid för sin flyttning.
Vid folkskolorne är det af vida mindre vigt än vid stiftelsens högre elementarläroverk, när denna examen anställes oell det kan således vara likgiltigt, om någon gäng examen inträffar en månad förr eller sednare.
Den afgående läraren kan, om han är en duglig man, hafva uti studier förkofra! den honom anförtrodda ungdom, i hvilket fall han säkerligen önskar få sådaut ådagalägga äfven vid en tidigare än vanligt anställd examen, hvaremot, om han saknar denna skicklighet, skolan lärer vara belåten, alt blifva honora qvitt en månad förr.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag, hvarigenom förckommas de svårigheter, som eljest uppstå vid tillträdandet af den sammansatta befattningen af skollärare och klockare.
Jag ber, att få fästa uppmärksamheten dels derpå, att, om man bestämmer annan flyttningstid än d. 1 Maj, mäste det blifva tvenne särskildta flyltningstider för skollärare, nemi. en för endast skollärare och en annan för skollärare som tillhöra klockare.
Klockaren måste ovilkorligen flytta d. 1
Maj och huru skall det väl dä tillgå, om han derjemte är skollärare, men söla och erhållit, en annan klockaret jenst?
I afseende pä skollärarne medgifver jag, att Hr von Hartmansdorffs förslag kr lämpligare, men då klockate- och skollärareljenslerne åro förenade uppstår svårigheter för bestämmandet af någon lämplig lid.
Som jag redan nämnt, hafva en del församlingar serskild klockare och serskild skollärare, men i ridernes längd blifva väl dessa tjenster förenade och dä lärer väl ändå 1
Maj blifva den lämpligaste fly 11- ningsliden.
Jag tillstyrker alliså bifall lill Ctsk:s förslag.
Hr von Hohenhausen har missförstått min mening, angtde examen, enär lian omförmält ilen 12* 1 Den 29 Maj. skada, suni läijungarne i en folkskola lida deraf, all de icke blifva examinerade vid terminens slut.
Jag afsåg icke examen i folkskolorne, utan seminarierne, och yttrade, alt läi jungarne der eller de blifvande folkskolelärarne icke varda examinerade förr än i Juni och Dee. månader.
Följaktligen kunna de icke tillträda ledigblifna skollärarebefattningar förr än efter sin egen examen.
Hr Ribbing s anmärkn. ronde svårigheten med de folkskolelärare, »om tillika äro klockare och hvilka måste flytta den 1 Maj. utgör för mig ett af skälen, alt begära återremiss, emedan, såsom jag redan yttrat, det är af mera vigt, att klockares flyttningstid lättar sig efter skollärarnes, än tverlom; ty det är mindre vigligt för församlingen, hvilken som sjunger för henne, en månad förr eller sednare, än hvem som under liden läser för bennes barn.
Pä denna grund, samt på det alt Ulsk. efter sakens närmare öfvervägande mätte föreslå R.
St. en lämpligare underd. anhållan hos Konungen, är det jag sorn yrkar återremiss.
Då Hr von Hartmansdorff i sitt första anförande icke bestämde någon tid för flyttningen, syntes lian mig göra afseende på skolans nytta, hvaremot då han i sitt sednare yttrande, utsatt en tid för flyttningen, lian tycktes mig fästa afseende pä beqvämlighelen för utexaminerade seminarisler.
Jag kan likväl icke se, alt denna beqvämlighet egentligen vinnes, ty den, sora blir utexaminerad d. 1 Juni, kan ingalunda tillträda någon tjenst d. 1 Jitli likasom icke heller den hvilken utexamineras i slutet af November, kan i December månad tillträda sin tjenst, enär det erfordras 56 dagars ansökningstid och denna ovilkorligen måste vara dessförinnan tilländalupen.
Jag inser således icke, alt några fördelar uppstå ens för seminaristerne.
Deremot skulle icke obetydliga olägenheter uppslå för de skollärareplalser, som äro förenade med klockaresysslor.
Jag fortfar således i min anhållan om bifall.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i denna punkt gjorde tillstyrkande, ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna puukt gjorde anmärkmr föranleda (ill återremiss, samt då härvid ropades starka ja, blandade med många nej, förklarade det han trott sig finna, ali denna sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad.
9:de punkten, ang:<le yrkndt förbud för folkskolelärare, att vid klagomal söka otman tjenst, innan de blifvit till slut bragta; 10:de punkten, an g: de bestämmande af ett minimum af kunskap smutt, såsom vilkor för anmälning till första nattvardsgången; 1 l:te punkten, ang.-de yrkad nedsättning uti mättet af kunskaper för skolbarnen, innan de frän skolan fä af gä; oefi 12 punkten, taniken.
Utsk:s i dessa punkter gjorde tillstyrkanden, bfefvo af R. o. Ad. bifallne.
Den 29 Maj. 181 ] 3:<le punkten, an g: de ifra g a ställd ändring af dan nu stadgadt; ordningen för skolafgiflernas aflemnande till skolshjrelserne.
Då R. o. Ad. återremitterat flere punkter af delta Utsk:s betänk., anhåller jag alt äfven denna punkt måtte blifva återremitterad, enär jag icke kan godkänna Ulsk:s skäl lill afslag å de ifrägavar. molionerne.
De af Ulsk. uppgifna olägenheter, hvilka af motionärernes förslag skulle uppkomma, äro likväl af mindre vigt än de, hvilka för närvar, uppstå deraf, att skolslyrelserne mäste ur landtränlcrierne uttaga medlen, emedan detta uttagande är förenadt med vissa formaliteter, som medföra besvär och kostnader för skolslyrelserne, enär från landlränleriet icke ullemnas medel utan emot vederbör:des qvitto.
Således måste dessa vederhör:de antingen personligen inställa sig vid landlränteriet eller också på förhand aflemna qvitto.
I öfrigt får jag förklara, att de af Disk. uppgifne olägenheter, som skulle medlens tillställande till skolstyrelserna ombesörjas af kronohetjeningen, medföra osäkerhet och tidsutdrägt, och att kronofogden deraf kan laga sig anledn. att uppskjuta redovisningen längre än vederbör, icke äro grundade på verkliga förhållanden: ty äfven för närvar, kan, vid kronofogdarnes redogörelse d. 1 Maj, icke utrönas eller upplysas, huruvida de restantier som af dessa folkskolemedel utestä, äro något större eller något mindre.
En sådan utredning kan icke ske med tillförlitlig säkerhet förr än om hösten, då specialräkningarne inkomma från kronofogdarne.
Om derföre stadgades, att, vid dessa specialräkenskapers afgifvande, kronofogdarne skulle aflemna skolstyrelsernes qvitto pä medlen, så vöre delta en tillfyllcslgörande redovisning och sä beskaffad, som om kronofogden aflemnat dem i ränteriet och fäll dess qvitto.
Ett sådant qvitto af skolstyrelsen eller af landlränteriet kan för redogörelsen vara enahanda.
Någon del af de medel, hvilka äro anslagna för Iblkskolorne kan möjligen blifva lefvererad 3 eller 4 månader sednare än den del, som för närvar-.de insattes i landlränteriet till skolstyrelsens disposition.
Denna förlust i lid är likväl ingen om afgiflen regleras efter de förhållanden, som uppkommer genom den nya ordningen.
Jag förnyar min anhållan om återremiss af denna punkt, på det att Utsk. måtte taga denna fråga i betraktande, emedan den förtjenar alt ånyo öfvervägas, enär, enligt motionärens förslag, högst få olägenheter uppkomma för skolstyrelsen möjligen endast för den som från länssladen är aflägset boende. flr von Hohenhausen:
Jag kan alldeles icke dela Frih.
Palmstjernas åsigt, att eli bättre skick skulle uppkomma derigenom, alt kronofogdarne direkte tillställa församlingarne skolmedlen, ty först och främst befordras derigenom, hvad K. befule åligger att, så vidt möjligt är, förekomma, att icke med ny uppbörd beläckes balancen af en föreg:de.
Sådant skulle likväl här inträffa, om medlen icke insättas i landlränteriet.
De skulle då qvarblifva uti kronofogdarnes vård och följaktligen dermed betäc - Den 9 Maj. ka en balance.
En annan olägenhet, och hvilken ingalunda är den minsta, skulle, genom Frih.
Palmsljernas förslag, tillskyndas församlingarne, nemi. om kronofogdarne ådraga sig ballancer.
I sådant fall förlora församlingarne sina medel och kunna icke utfå dem annorlunda än efter utredning af konkurserue, hvilka såsom vi litel hvar känna, vanligen icke lemna stor utdelning lill borgenärerne.
Sedan folkskolorne varit i verksamhet under loppet af några år, möter deremot icke någon svårighet, att på landtränteriet bestämma det belopp, församlingarne der hafva att utbekomma.
Visserligen kunna medel tillkomma det sålunda bestämda beloppet, i följd af restantier, men beloppet kan i alla läll bestämmas.
Svårigheten att i Linköping, som tillika är en stiftsstad, att utbekomma medlen, mäste vara ganska ringa, enär man kan skicka qvitto eller fullmakt, att dem uppbära.
Jag kan således icke annat än pä det högsta afstyrka allt frånträdande af den nnvar. ordningen; och den, sorn en gång haft obehag af kronofogdars balander, lärer icke underlåta alt söka förekomma alla åtgärder, hvilka befordra dylika balander.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänkande.
Jag instämmer i den siste värde talarens mening, ehuru till en del på andra skäl.
Man föreställer sig måhända, all, 0111 denna uppbörd af kronofogdarne, directe linge allemnas till skolstyrelsen, en minskning i K. bef:des besvär och ansvar skulle uppkomma.
Ja.; tror likväl, att man häri misstagit sig, 0111 man befänker, alt då kronofogdarne få med församlingarna directe att göra, uppstår troligen enahanda förhållande som nu ej sällan inträffar med afgifler, som 1111 af kronofogdarne uppbäras för kommunernas räkning, eller alt dröjsmål ofta nog äger rum med levereringen, hvilket åter helt naturligen härleder sig derifrån, all man ogerna vill besvära en inom orten boende embetsman med påminnelser, och till det yttersta uppskjuter med klagomål hos embetsmannens förman.
Då sådant dock omsider mäste ske, blifver besväret för landsh-.ne så mycket Större att tillse, det hvar och en får sin rätt.
Deremot tror jag icke alt något dröjsmål med denna uppbörd gerna nu bör ega rum, såvida icke balance inträffar, ty kronofogdarne skola redovisa skolraedlen på samma gång de redovisa kronans uppbörd.
Httf vudsakligaste skälet till mitt afslyrkande af motionerne är dock att i det län, som blifvit mig auförtrodt, och jag tror i de flesta länen samma förhållande eger ruin, folkskolor ännu icke i alla kommuner kommit till ständ, i följd hvaraf den del af skyddsafgift), sorn är bestämd till folkskolornes understöd, måste förvaras uti räntcriet, intilldess hindret fördess utbetalande upphört; och då del, enligt 1846 års författning åligger landslun och biskopen gemensamt att tillse, ali denna afgift användes till sitt ändamål, skulle denna tillsyn i afseende ä folkskolornes inrättande, betydligen försvåras, om icke medlen ingingo till ränteriet, peli der förvarades, lill dess visshet vunnits om folkskolans verksamhet.
Skulle åter kronofogden directe till skolstyrelsen aflemna Den 29 Maj.
183 medlen, komme naturligtvis nyssnämnde utväg för kontrolls utöfvande, alt upphöra.
Den bristande kontroll, hvilken Hr Akerman förmodat uppkomma derigenom, att medel lill folkskolorne aflemnas direkte till skolstyrelsen, tror jag likväl vara ganska lätt alt göra fullständig derigenom, alt man lemnar kronofogdarne uppgift pä de församlingar, lill hvilka medlen skola afleinnas.
Hvad angår den härom omnämnda långväntan och dermed förenade olägenheter, sä tror jag, alt de mera förefinnas i inbillningen än i verkligheten och jag föreställer mig, alt ett sådant omdöme härleder sig från den olika erfarenhet man har af kronofogdars tjenstenit pä olika orter.
Jag anser mig böra understödja den mening.
Hr Akerman och Hr von Hohenhausen yttrat samt får tillägga, alt, om fogdarne skola lemna medlen direkte till skolstyrelsen, del i allmänhet kunde inträffa, att desse tjenstemän erhölle medlen längre tid än eljest skolat medgä till deras utbekommande, emedan de icke akta skolstyrelsen, som för del mesta utgöres af allmoge.
Afven om andra personer, höra till styrelsen, sä vet man, att allmänheten fruktar fogden och icke vill ligga i delo med honom.
Del förhåller sig pä landet såsom det står i visan : ”Länsman och fogden den må du ej reta”, fördenskull anser jag del vara bäst, alt skolornas medel ingå tilt landtränteriet och all de derifrån uttagas. R. o. Ad. biföll Utsk:s uti förevar, punkt gjorda tillstyrkande. 14:de punkten, ang-.de väckt fråga om funnen för skolstyrelser nes reqvisitioner af influtne statsmedel; 15:de punkten, ang:de skolbarnens undernisning i vapenöfning, krigslagar och reglementen; samt 16 punkten, ang:de viickt fråga att af skoleafgiftsmedlen må bestämmas arfvoden till traktamenten åt lärare i vapenöfning och slöjder. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemställt. 17:de punkten, ang:de Hr Harn mar hjelms förslag, i fråga om serskild undervisning för flickor.
Hr Hammarhjelm, anförde skriftligen:
Den eller milt begrepp mäst behötliga åtgärden för kommande generations sedeliga bildning och christeliga danande, nemi. min motion, att flickebarn, som hafva helt olika naturförmågor, och användbarheter än gossen, och bör således pä annat sätt af qvinna undervisas och behandlas, så att det hädanefter uppväxande qvinnokönet må hinna det mål hvartill skaparen det ämnat, såsom blifvande moder och egenteliga regulatorn uti den inre måst vigtiga hushållssamhällighelen, således ändamålsenligt derefter uppfostrad, utgörer både prydnaden och den person i samhället sora i första barnaåren närmast omgifver den födda menniskan, då egenteliga impression för framtiden måst tagas af modrens före - 184 l)en 29 Maj. döme, således med omsorg oell urskiljning lärd oell bildar), skulle påskynda den sednare åren födda generations moraliska oell intellektuel förbättring: ty den redan uppväxta oell hitintills vårdslösade, anser jag får lemnäs åt sitt öde, eller oförbätterlig blifvande innevånare uti de påbörjade cellfängelserna m. m., icke kan en skolmästare öfver en mängd barn på ett rum, sä noga tillse och bestraffa ögonblickligt, de oskiljakligbeter, som meden blandning af gosse- och flickebarn, fast omedvetet af följderna, att åtminstone någon gång, blygsamhetskänslan lider och möjeligen försvinner bos Hickan; som egentlligen är dess första moraliska värde oell en dugelig, sedlig qvinna, förskaffar sig merendels en dugelig man, du hon mera inverkar jin honom i dugelig väg, genom magten af sitt efterdöme:
Allt della bäfver ingen af Utsk;sledamöterna tagil uti betraktande, ulan blott lösligen föregifvit, att nu gällande författning derigenom mäste omarbetas, och utrymme felas in. in. sorn ej är förhållandet; dä vid de störte sammansatte folkskolorna, 2 ne särskilda rum äro etablerade, få hvardera af de högre och lägre bildningsklasserna, l)å den af RiksStånden 1844 beviljade skydds- och skoleafgilten, fnrmodeligen icke bör eller får användas lill lättande eller minskande af coinmuiiens lönebidrag lill skolläraren, sä med en tilltagande skal (skrifven folkmängd, och den betydeliga stimma som härigenom kommer folkskolorna lill godo, måne, om ej skolelärarens hustru vill eller kan åtaga sig undervisningshefatlningen för flickebarn, annan person upplåtas, som för en måttlig afgift per är, sig samma åtager.
Man räknar ej på de mänga millioner, Staten redan ulgifvit, och kanske än flera decennier får utgifva, för att blifva fredade ifrån än mera ökade samhällsslörare.
Men med mycken noggrannhet på en deremot svarande obetydlighet, som ovilkorligt med Gods hjelp, tili en snar framtid, om så väl presterskapet enligt deras beedigade kyrkolag, som skoldirektionerne noga och samvetsgrant fullgöra sine åligganden, så försättes samhället uti ett annorlunda förbättrat skick, än nu förefinnes.
Med a nied n. af hvad således är anfördt, så får jag anhålla om å terrén) iss af betänk.
N:o 91, med förslag, att dä förmodligen en omarbetning eller förändring af här ofvan antecknade K. nåd. förordning, ej nu kan vinnas, Utsk:n dock med inbjudning till öfrige RiksShn måtte föreslå att hos K. M. i tind. anhålla, om en tillökande redaktions utfärdande, sorn medgåfve och anbefallte skoldirektionerne, att i första rummet af den inflytande skoleskyddsafgiflen, låta inrätta särskild läse-och läroanstalt af qvinna för flickebarn.
Nu ingående på mitt 75:te år, så kan jag ej upplefva nyttan af hvad jag nu påyrkat, men anmanar mine härvar. slåndsmedlemmar af yngre är, att för sig och sine barns framtida väl, söka befordra de åtgärder jag här önskningsvis meddelat; ty skyndas icke dermed, så anser jag att allmaglen tillåter dess hämdedomar äfven öfvergå detta land, som de öfrige delarne, af det hitintills så kallade bildade Europa, iler nu förvillande vexationer Den 29 Maj.
185 och orimligheter, med en ohejdad fart utgrenar sig, således neinisis redan börjad till allmän upplösning, och detta allt för en föraktad och försummad religion, missvårdad barnuppfostran, oslrafläde skändeliga brott och oseder utan återhåll, för hvilket alli, i synnerhet för mitt fädernesland, jag innerligen skall bedja Gud oss nådeligen bevara.
Jag får i anledn, af den siste värde talarens yttrande fästa uppmärksamheten derpå, att då till den skolinrättning, han åsyftat, fordras ökade anslag, såvida meningen är, att öka anialet af undervisare i folkskolorne genom särskilta seminarier för lärarinnor; det tillhör StatsUtsk., att inkomma med utlåt, deröfver och icke Ekon.Utsk.
Hvad sjelfva saken angår, så torde man kunna hoppas, att, när undervisningen i folkskolorne en längre tid fortfarit, densamma, ål äldre flickebarn likasom i barnens spädare år, kommer att ombesörjas af raödrarne; när nu mödrarne i folkskolorna få inhemta kunskaper, att lära läsa, skrifva och räkna, blifva de i framtiden de rjeniigaste handledare åt sina uppvuxna döttrar.
Jag hoppas visserligen, att det förhållande, som Hr von Hohenhausen omförmält, må med liden inträffa.
Men det är en allmän erfarenhet, att qvinnor, såsom lärarinnor i boklig undervisning, icke hafva särdeles framgång.
Det är till en del af sådan orsak som de s. k. flickpensio nerne misslyckats, så länge man till boklig undervisning begag nade qvinnor.
Med afseende härpå och särdeles på innehållet af den qviniiga undervisningen i flickpensioner, inrättade Biskop Wallin genom dervarande lectorn, numera prosten, docktor Fryxell den s. k.
Wallinska flickskolan, som ännu beslår.
Man har sedermera inrättat flere flickskolor af dylik beskaffenhet, hvarest den bokliga undervisningen besörjes af karlar.
Jag befarar derföre all Hi’ Hammarhjelm, i fråga om undervisningen för flickor misstagit sig hvad den bokslatliga undervisningen beträffar.
Men om den, såsom jag tror, bör meddelas af karlar, följer deraf likväl icke, alt gossar och flickor skola undervisas gemensamt.
Vidden s. k.
Vexelundervisningssällskapels Normalskola här i hufvudstaden försökte man under flere år, att gemensamt undervisa barn af håda könen; men man fann sig böra derifrån afstå.
Orsaken var barnens olika natur.
Flickans försagdhet gör, att hon, ställd i en läsning tillsammans med flere gossar, icke kommer sig för.
Men sammanställes hon äler med andia flickor, sä går undervisningen jemnare och bättre emellan dem särskildt, som mellan gossarne för sig.
Undervisningen störes icke då af sådana upptåg och barnslighcter, hvilka vanligen uppkomma, när begge könen äro tillsammans och hvarigenom, såsom Hr Hammarhjelm antydt, äfven osedlighet kan bland äldre harn föranledas.
Erfarenheten har således visat, att, der båda könen icke läsa tillsammans, går det bättre och skickligare till; derutinnan har således Hr Hammarhjelm rätt.
Den särskilda undervisningen kan likväl 187 Den 29 Maj. lemnäs, utan särskilda skolrum, hvilkas anskaffande, på de flesta ställen skulle blifva mycket svårt i anseende lill kostnaden för skolbyggnadernes utvidgning.
Men Hr Hammarhjelm har vidrört en annan omständighet, som bör tagas i närmare öfvervägande, och hvarvid frågan om skolrummen lämpligen kan tagas i betraglande.
Han säger ali fordringarne efter nuvarrde skolsladga äro nog öfverdrifna.
.lag vill icke yttra mig om kunskapsmåltet; ty man må i skrift och tryck utsätta del burn högt man behagar: sä blir troligen det ändå icke öfverdrifva.
Men fordringarne på den tid, som allmogens barn skola besöka skolan, eller dagligen innehålla en svårare öfverdrift.
När denna skolsladga var under öfverläggning på detta rum, framställde jag den frågan, huru allmogens barn skulle få tid alt lära sig blifva bönder, när de hvarje dag skulle vara i skolan.
Den, som tillbringar ett eller par år i skolan, utan bondens sysselsättningar uti fria luften, blifver i vårt kalla klimat allt för klemig (ill att vara bonde.
En förändring i dessa fordringar mäste göras och kan, enl. min tanka, lämpligen åstadkommas på sätt, man redan lärer bruka i Strengnäs stift, nemi. all gossarne begagna skolan den ena dagen och flickorna den andra.
Hvardera könet använder dä tre söcknedagar i skolan och tre söcknedagar i föräidrarnes arbete.
De lära sig alltså samtidigt det yrke, som är nödvändigt för deras framtida utkomst, och att tåla det luftstreck, Iivari de skola förrätta sina sysslor.
Om samma fördelning vidtoges allestädes i stiften, så vunnes flere fördelar.
Föräldrarne som i arbetet biträddes af barnen, blefve mera belåtna, och skolrum, som måhända äro mindre tillräckliga för båda könen, då de äro tillsammans, förslå fullkomligt, då undervisning meddelas blott åt ett kön i sender.
Enahanda är förhållandet med skolmaterialier och allt annat, som bör till skolan.
Jag tror således, all betänk, äfven i denna punkt bör återremtteras.
Utsk. synes tro, att betydliga nya tillgångar skulle erfordras för skollärarinnors bildande, samt all nu gällande författningar behöfde motarbetas, emedan nndervisningssladgan endast afser undervisningens bestridande af lärare.
Detta påstående om seminarierna, må lill en del vara rikligt, men deras organisation hindrar icke deras begagnande äfven för qvinnors bildande lill lärarinnor.