Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hill gästgifvaregården,, en skjutsdag och en dag för återreSan, tillsammans fyra dagar, för dräng och hästar att; skjutsa högst arne mit'och förtjena efter den närvar, skjutslegan för en häst allenast 3ä sk, b:co,hvilken hållskjutsning vänligen inträffar 8 å 10 gånger årligen, hvarigenom drängen och hästarne uro efter denria beräkning omkring 4° dagar åf äret förhindrade alt'utgöra det vanliga gårdsarbetn, förutan den kännbara förlusten, alt det bästa fodret mäste medtagas till gästgifvaregården, spillningen går förlorad för hemmanets åker, och drängen, sorn måste förses med minst 4 dagars matsäck, hvilken vanligen' tillagas så frikostig, att han deraf kunde hafva 8 dagars tillräcklig föda, 0111 han vore hemma, hlifver merendels vid gästgifvaregården förförd till slipning och kortspelning, eller ock förnöter han sin tid sofvande i hållstufvan samt vanvårdar sin husbondes hästar, som äro den sistnämndes dyrbaraste egendom.
Att en håilskjutsskyldig hemmansägare eller innehafvare, som äfventyrar alla de olägenheter jag här, likväl ofullständigt, nu omförmält, otvifvelaktig! gerna önskar utbyta detta onus emot en utgift, antingen i contanta penningar eller också i varor åt dem, sorn verkställa hållskjuts-skyldigheten är ganska säkert och kan sannerligen påräknas, och till bevisande att hållskjuts-skyldigheten är en kännbar hemmans-pålaga, får jag derjemte omnämna, att jag sjelf för fyra hela hemman, som äro anslagna till hållskjutsning vid Brinks gästgifvaregård i Linköpings län, har årligen, då dessa hemman innehades under eget bruk, betalt 100 r:dr rgs. — Reservskjutsen är visserligen äfvenledes betungande och besvärlig, men som den reservskjutsande hemmansägaren eller innehafvaren är boende inom högst t mil från gästgifvaregården, så kan likväl skjutsningsskyldigheten, med resan till och från gästgifvaregården, fullgöras på en dag, och hästarne behöfva ej förses med foder under resan och ej heller drängen med matsäck; och om högre skjutslega bestämmes, samt bidrag från hållskjutslaget i (penningar och varor erhålles, hvarom jag icke tviflar, kan skjutsnings-skyldigheten till och D eli io Ju u i e. ni.
1S1 nied utgöra en ej obetydlig förtjenst för en omtänksam hemmansägare, sota derefter ,inrätta»' sin hushållning.
Då, enligt min öfvertygelse och den locala kännedom, jag har örn Östergötland, ombyte af gästgifvaregårdar ålandet på de flesta ställen oundvikligen måste ske för en sådan skjutsningsanstalls tillvägabringande, hvarigenom gästgifveri- håll- och reservskjutsen kunde alldeles upphöra, och denna förändring måste medföra betydliga kostnader för skjutslagen och måhända hinder och olägenheter för resande personer; så anser jag för det närvar, vara lämpligast bibehålla de gästgifvaregårdar som nu finnas, till åstadkommande af den minsta rubbningen i den gamla vanliga ordningen, sorn, så vidt ske kan, jag tror bör afses, samt tager mig den friheten vördsamt föreslå efterföljande förändringar i våra nuvar. skjulsnings-anstalter, hvad beträffar håll- och reservskjutsen, nemligen : 1:0 att alla de hemman, som äro besvärade af skjutsningsskyIdighet. och äro belägna inom en half mil från gästgifverigården vid de större och mest (ärbara landsvägarna uti Riket, anslås tili utgörande af reservskjuts vid densamma; 2:0 att hvarje gästgifvare bör, såsom hitintills har skett, efter vägens allmänna (ärbarhet, hålla ett visst antal hästar med vagnar och tillbehör, uträknadt efter den tillgång, sora kan påräknas från reservskjutslaget; 3:o att hållskjutsskyldiga hemman och de hemman, som icke behöfva användas till reservskjutsning, utgifva till fördelning emellan gästgifvaren och 1 esei v-skjutslaget, antingen contanta penningar eller varor årligen, enligt den öfverenskommelse derom, som kan träffas efter deras hörande, med förbindelse för den vid sammankomsten uteblifne delägaren att åtnöjas med hvad de närvar, besluta, hvilken öfverenskommelse måste hvarje femte år förnyas; 4:o att till de gästgifvaregårdar, som äro inrättade-på de mindre eller s< k. häradsvägarna, anslås vissa inom en fjerdedels mil derifrån belägna sk jutsningsskyldiga hemman att, efter bildning, fullgöra reservskjuts; 5:o alt till kronobrefs fortställande åt orternas embets-och tjenstemän utses vissa hemman, högst en half mil från hvarje sådant hemman, hvilka hemman, ej utöfver ett mantal, frikallas från skjutsningsbesväret och dervid åtföljande kostnader samt ombytas, om så åstundas, hvarje femte år; 6':o att kronobetjeningen i de härader, der gästgifvaregårdarne äro belägna, åtminstone 2lne gånger hvarje år, eller i Januari och Juli månader, mönstrar de hästar och åkdon, som böra hållas af så väl gästgifvare som äfven af de reservskjutsskyldiga hemmansinnehafvarne, med rättighet för kronobetjenten,
att vid vite från 10 r:dr till och med 20 r:dr b:co, inom viss föreskrifven tid, ålägga den försumlige att anskaffa användbara hästar och skjutsfärdsredskap, och att Den 10 Juni c. m. denna undersökning, skriftligen författad, mäste, vid en r:drs d igabot, inom t4 dagar efter förrättningen insändas till K. M:s Bef:h:de, sorn upptager och döminer öfver de anklagelser emot de felaktiga, kronobe!jeningen finner sig befogad anmäla; 7:0 att hvad det reglementariska angar i hvarje ort, det inå ankomma på K. M. Bef:h:de i länet att derom, på vanligt sätt, förordna, samt lemna en tryckt föreskrift i gästgifvaregårdens dagbok om de resandes och de skjutsandes rättigheter och skyldigheter i alla dé mål, Som befordra resandes säkra fortställande; 8:0 ätt skjutstegån så väl å landet, som från städerna, matte förhöjas till ett lika belopp, eller 24 sk. b:co milen fölen häst, samt särskild betalning, efter K.M:s Bef:h:des pröfning med anledn. af de i orten gångbara priser, för begagnandet af de skjutsandes färderedskap, hvarom de böra höras och hvarje femte år förnyas.
Med dessi af mig föreslagna förändringar, tror jag, att den öfverklagade nuvar. inrättningen nied skjutsen, i det skick densamma 1111 befinnes, är i det närmaste afhulpen och hvarigenom landet kan befrias från den besvärliga och för landtbruket förstörande hållskjutsen, sunt de resande fortställas utan uppehåll; ty genom särskildta bidrag från hållskjulslaget samt den förhöjda skjutslegan försättes, såsom jag tror, gästgifvare och reservskjutsskyIdig-1 uti tillfälle att bålla dugliga hästar och ett sådant antal deraf, som svarar emot den hållskjuts, som dagligen inställts på gästgifvaregår darna vid de större vägarna , och jag är så mycket mera öfvertygad, att mitt förslag later verkställa sig, som jag bestämdt känner, att vid de accorder, som hitintills i min hemort uppgjorts af några håIlskjutsskyldiga, gästgifvarne och reservskjntsskyldiga hemmansinnehafvarne åtagit sig dessa utan att föröka det antal af hästar, som af dem vanligen begagnats till resandes fortställande.
Jag anhåller ödmjukast, att på de skäl jag anfört H. R. o. Ad. täckes återremittera Allm.
Besvärs-och Ekon.Utsk:s betänk, i denna del, samt alt mitt yttrande får åtfölja.
Hr Bergenstråle, Claes Gabriel, anförde skriftligen :
Skjutsningsbestyret är en inrättning, som ganska djupt ingriper i vårt samhällsskick ; —dess förändrande till ömsesidig belåtenhet är ett högst svårlöst problem; ett talande bevis derå förefinnes i det förslag, som Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. i detta afseende afgifvit; ty fastän inom detta Utsk. finnes många upplyste och för saken nitälskande män, bar Utsk., efter min öfvertygelse, väl sönderbrutit denna inrättning, sådan den i århundraden fortgått, men icke lyckats att i dess ställe ordna något helt, som kan anses motsvara de hufvudsakligasle fordringarna, nemligen jordbrukets befri - Den 10 Juni e. m. i85 ande ifrån detta onus, — förekommande af dess menliga inflytande på sederna, — med skyldigt iakttagande af, att icke försvåra communicationsmedlen inom vårt vidsträckta land.
De olägenheter för jordbruket, man tillskrifver den olivar. ordningen, variera emellan att vara ganska betydliga, ganska ringa, och att t. o. m. öfvergå till förmåner, — en föl|d af de olika förhållanden, som uppstå icke allenast inota olika provinser, utan inom en och samma provins, och äfven inom ett och samma skjutslag.
Dessa skiljaktigheter bero merendels: på skjutsens bestridande genom håll- och reserv-skjutshållens längd, vägarnes jemna eller backiga beskaffenhet, äfvensom det bättre eller sämre skick, hvari de underhållas, — myckenheten af utgående skjuts och dess proportion lill skjutslagen, — de skjutsandes längre eller kortare afstånd ifrån stationerna, —- hemmanens höbol, — de skjutsandes hufvudnäi ingar, hvartill skjutsskyldigheten kan vara hinderlig eller ej, — de skjutsandes egen ordning och omtanke, — och slutligen äfven på de vägfarandes sätt att färdas.
Alt en inrättning, som är beroende af så många olika förhållanden, som i mer eller mindre mån inverka på dess bedömmande, blir ansedd såsom olämplig, må icke förundra någon, men berättigar derföre icke atl öfver densamma afkunna en allmän förkastelsedom, åtminstone icke förr än mari kan framlägga et t förslag, hvarigenom denna landets högst vigtiga angelägenhet icke allenast på papperet synes, Ulan äfven i verkställigheten med säkerhet blir bättre.
Man har i allmänhet ansett, att skjutslegan är för låg och icke motsvarar hvad detta tjenstebestyr rätteligen är värdi.
Dess värde, torde vara ganska svårt att bestämma, emedan äfven det är beroende af Iaea la och tillfälliga omständigheter;; den som vet sig vara i tur att skjutsa, kan i de flesta fall, genom omtanke förut, så ordna sina göromål, att, när lian blir budad till skjuts, kan han å den förtjena mer, än genom qvarvaron vid hemmet; — måste han åter under skördetiden ifrån sädes- eller hölasset spänna sina hästar och deri: dagen icke mer kunna fortsätta den angelägna liergningen, och derefter inträffar ett flera veckors ihållande regn, så kan deli skjulsningen. förorsaka honom en sådan förlust, alt man sorn skjutslega icke kan tänka sig en summa, som i detta fall motsvarade hvad detta tjenstebestyr skulle vara värdi; men det vidlåder alla menskliga företag, icke endast vinst utan äfven förlust.
Beträffande förhöjningen af skjutslegan, som af de skjutsande ändock komme att anses för otillräcklig, må icke heller förbises, om vinsten för de skjutsande i det hela kommer att motsvara den förökade tunga, som för communicatiorierna inom hela landet deraf blefve en följd.
Vårt lands communicationslinier äro ojemförligt vidsträcktare än de flesta andra länders; och må vi besinna de förökade utgifter, D en 10 J un i e. m. sorn genom den föreslagna förhöjningen, fastän af de skjutsande ansedd för obetydlig, uppstå för statsverket, folden enskilde resande, för varors transporterande, för alla' deni skola ersätta skjuts till prester, läkare, domare, landtmätare, kronobetjening m. fl., då de uti tjensteärenden anlitas.
Hvad gör icke den föreslagna förhöjningen för én ökad beskattning för armeens officerare och underofficerare; jag säger med skäl beskattning, emedan deras resor icke ärö frivilliga, utan tillhöra tjenslen.
Öfverhufvud kan man med ali säkerhet antaga, att hvarje officerare vid indelta armeen, under resor till möten, rekryteringar, krigsrätter, torpsyner rn m., hvarje år färdas minst häst pålägges honom således en förökad utgift af 8 i:dr 16 sk.; och kan sådant med rättvisa och billighet vara förenligt?
Vi känna alla, huru otillräckliga isynnerhet det lägre befälets löner äro, äfven för den nödtorftigaste utkomst, och är det icke vida mer behöfligt, att icke med 8 r:dr 16 sk. på detta sätt föröka en meddellös officers beskattning, än alt för en person, sorn äger arbetsförmåga och icke är så fattig, att han icke kan försörja sig sjelf och de sina, ändock för honom nedsätta skyddsafgiften ifrån 44 Öil 24 sk..
Skulle förhöjningen beslutas, så får jag vördsammast föreslå, att R.
St. i sammanhang dermed i underd. fästa K.
M:s nåd. uppmärksamhet på behofvet att af statsmedel tilldela a romeus befäl skjutspenningar för resor i tjensten.
Vidkommande det menliga inflytande, som nuvar. skjutsinrättningar sägas äga på vår allmoges moralitet och seder, så existerar detta, såsom en följd af skjiltsningen, alldeles icke i Småland och öfriga orter, der skjutsen bestrides genom endast reserv; och skulle farhågorna och frestelserna i detta afseende helt och hållet försvinna, dels om hållskjutsen upphörde och dels om bifall skänktes till hvad jag förut haft ära föreslå, nemligen att all brännvinsminutering vid gästgifvaregårdar blefve förbjuden, och hvarförutan de nu af Högh Utsk. föreslagna entreprenader blefve plantskolor för att bringa osedligheten och fylleriet till högsta höjd; ty icke komme det alt falla sig så lätt, att finna entreprenörer, sorn både äro ordningsmän och tillika äga vilja att uppoffra den vinst, de på fylleriet kunna påräkna; utan är det att befara, att det nu redan existerande kroglifvet, som föres af löst folk och gesäller, skulle vinna tillvext af skjutsdrängarne, som säkerligen icke heller underläto att dertill äfven inbjuda den kringboende allmogens barn och tjenstfolk.
Jag anhåller att nu få äran göra några anmärkntr vid hvad Utsk. i efterföljande punkter föreslagit.
Enligt i:stä punkten, hvarigenom det föreslås olika skjutslega vid de Stationer, - der entreprenad blifvit verkställd, emot å dem; der" sådan icke kunnat ti 11 vägabringas, uppstår en mannamån och tig deraf härledande missbelåtenhet; ty om det är en förmån - Deli 10 Juni e. ni. i85 nian att ifrån jordbruket få lyftadt skjutsningsbestyret, så ar det icke nog, att ilen, som af local- eller andra omständigheter hindras ifrån att få tillgodonjuta denna förmån, sjelf nödgas utgöra skjutsningsbesväret, utan han skall få ett ytterligare skäl till missbelåtenhet, i det att han icke får tillgodonjuta samma skjutslega, som haus tilläfventyrs lyckligare lottade grannar.
Efter o.tdra punkten, när entreprenör erbjuder sig att för den bestämda skjutslegan öfvertaga skjutsen, så äger icke skjutslaget, om det så önskar, rättighet att fortfara med skjutsningen; i en tid, då så mycket ordas emot näringstvång, så tillskansa sig likväl R.
St. sjelfve ett förmynderskap öfver landets jordbrukande classer; — välmeningen är åtminstone icke conseqvent.
Då man jern för 4-‘de punkten med de i premisserna uttryckta grunder, uppkomma 2:ne slags entreprenader, nemligen: der hållskjuts finnes skola entreprenörerne tillförbindas att vid stationen tillhandahålla minst ett lika antal hästar med hvad hållet utgjort, hvilket blir en verklig entreprenad; då deremot det andra slaget endast bör få namn, heder och värdighet af entreprenad, emedan den i sjelfva verket ej blir annat än en orubbad fortsättning af nuvar. skjulsningsbestyr, med legan förhöjd till 24 sk.
Det sednare slaget blir det allmännaste; ty öfverallt, der det icke (innes håll, utan endast reserv, skall naturligtvis de skjutsande finna sin uträkning vid att uppgöra entreprenad sålunda, att gästgifvaren ikläder sig entreprenaden, skjutsar som vanligt med sina hästar, och reserven förbinder sig att äfven sorn vanligt skjutsa efter tur och budning; allt detta uppgöres i form af entreprenad, och blifva de derigenom berättigade till den förhöjda legan; och som de i lagstiftningen gifna föreskrifter äro iakttagna, kan Konungens Bef.- litde icke vägra att stadfästa ett sådant missbruk; ■— och huru har då det åsyftade ändamålet att tvinga jordbrukande classen ifrån skjutsningsbestyret vunnits?
Uti 6:te punkten föreskrifves, att entreprenad skall ske äfven om ej mer än halfva och t. o. m. endast | af skjutslaget sig derom förenar; och att i det fallet skall den vägfarande väl erlägga den förhöjda legan, men entreprenören ensam uppbära förhöjningen.
Härigenom motverkas ju bestämdt införandet för hela skjutslaget af de, som så gagneliga ansedda entreprenaderna; — ty antagom, att vid 2:ne stationer skjutsas t. ex. i mil med 21 hästar vid hvardera om dygnet; der hela skjutsen är entreprenerad, blir inkomsten för dessa 21 hästar 10 r:dr 24 sk., eller för 7, som är |:del, 3 r:dr 24 sk.; — vid den andra stationen åter, der endast Jtdel af skjutsen bestrides af entreprenören, erhåller han för sina 7 hästar först 3 r:dr 24 sk., och dessutom för de öfriga i4> hvarmed reserven skjutsat, 8 sk. för hvar 8 H. 24 Den 10 Juni e. m. häst, eller 2 r:dr 16 sk.; då således den förre med 7 hästar endast förtjente 3 r:dr 16 sk., så har den sednare förtjent 5 r:dr 4° sk.
Häraf följer, att det alltid blir entreprenörens vinst att åtaga sig entreprenad endast för halfva eller J:del af skjutslaget.
— Dessa föreskrifter motver ka ju således det åsyftade ändamålet och innebära dessutom den orättvisan, att den, som skjutsar, erhåller blott |:delar af legan, och den, som endast ser på, huru en annans hästar spännas för, får — allt en följd af del förmynderskap, som lagstiftningen, äfven motverkande det sökta målet, trott sig berättigad att utöfva.
Å sidan 18 föreslår Utsk. i aldra punkten af iakttagelserna: att när det skjutsas med endast 1 eller 2 hästar, är den skjutsande berättigad alt sjelf köra, men ej om hästantalet är större.
Månne de resande, sorn derigenom att antingen de sjelfve köra, eller dertill hafva en inöfvad betjening, vilja förekomma den fara för lif och lemmar, som genom vårdslös körning ofta kan inträffa, icke böra vara berättigade att begagna detta försigtighetsmått, lika så väl om de färdas med 1 eller 2, som med 3 hästar?
Den enes lif måtte val vara lika förtjent af att bevaras, som den andres.
— Desom åka med flera hästar än 2, räknas merendels till de s. k. högmögende, och efter de omdömen en del tidningsskrifvare i flera år sökt att inarbeta i nationen, borde det vara mera enligt med den allmänna opinionen, som de säga sig föra, att för dem, som åjia med ett större hästantal, bereda ett lättare tillfälle att blifva ihjelkörda, än för dem som åka med ett mindre.
Utsk. har utan tvifvel sökt anledn. till hvad det föreskrifvit deruti, att
Utsk. ansett det vara svårare att köra 3 hästar än ett mindre antal, men efter min öfvertygelse är icke så förhållandet, och i alla afseenden kan jag ej annat än anse föreskriften för^alldeles olämplig; Vidare förekommer i 3:dje punkten af iakttagelserna: att lämplig plats att sitta skall anvisas den skjutsande å det åkdon han skjutsar.
Efter denna föreskrift skulle man icke vara berättigad att, då man begagnar för en vagn flera än 2 hästar, anvisa den skjutsande plats å en åtföljande kärra, om han icke äfven för densamma har en honom tillhörig häst.
— Föreskriften ”lämplig plats att sitta”, är dessutom, åtminstone i hvad den framlysande meningen skall uttrycka, alldeles olämplig, ty hvarken må vi tro, att vår allmoge är, och ännu mindre böra vi i lagstiftningsväg söka göra den så veklig, att den icke, likasom hitintills, kan sitta eller stå under ett skjutshåll.
Får åsigten framgång, torde det vid en annan riksdag blifva nödigt att föreskrifva, det de resande skola vara försedde med sådana särskilda korgar på fjädrar bakpå vagnen, som här i hufvudstaden nu äro brukliga, på det den skjutsande deri må kunna sitta lämpligt.
— Äfven ligger uti orden ”lämplig plats att sitta” något så obestämdt, att det gifver anledning till god - Den 10 Junie. ra. 1S7 lycklig tolk ti ing; och deraf kunde väl blifva en följd, attén sorn skjutsar 2:ne fruntimmer och tycker det icke vara lämpligt att han skakas på den plats han bakpå vagnen begagnar, kan så påstå sin rätt, att den ena damen blir nödsakad att stiga utur sin vagn, niga för skjutsbonden och bedja honom med sig byta plats.
Utom de ofvan anmärkta förhållanden, torde äfven böra tagas i betraktande: att om man skulle lyckas uti det föregifna ändamålet att helt och hållet befria jordbruket ifrån skjutsen, så skulle man, efter min öfvertygelse, beröfva Sveriges allmoge de flera 100,000 r:dr, som nu årligen genom skjutsen ibland dem sprides; och jag tror, att vår jordbrukande allmoge icke ännu hunnit den ståndpunkt i agronomiska beräkningar, att den genom besparandet af den tid och de kostnader, som användas å skjutsningen, kan finna utvägar att ersätta en så högst betydlig minskning i dessa dess vanliga inkomster.
Härtill kommer äfven, att vid stationerna måste uppföras byggnader för entreprenörens hushåll, skjutsstall, foderlador m. fl. för inrättningen oundvikliga hus, ty med få undantag äga nuvar. gästgifvare hemman, för hvilkas brukande de å dem nu befintliga hus äro oumbärliga; uppförandet af hus för entreprenören kostade troligen omkring 1000 r:dr; och i det lyckligaste fallet, som naturligtvis borde vara, att entreprenader vid alla gästgifvaregården, som inom landet torde uppgå till minst 1000, blefve ingångna, skulle denna kostnad för landet uppgå till 1 million r:dr.
Entreprenörerne mäktade säkerligen ej att bestrida dessa utgifter, de drabbade således antingen häraderna eller skjutslagen, och i händelse de dertill voro villiga, hvarpå jag högeligen tviflan, uppstode derigenom en högst betydlig kostnad, utan någon slags säkerhet för ett fortfarande behof eller nytta af dessa byggnader, ty utan allt tvifvel komma dessa entreprenader, i följd af förbindelsernas åsidosättande, på många ställen att tid efter annan upphöra, då skjutsbestyret komme att återgå till dem, som det nu åligger.
I följd af hvad jag haft äran anföra, anser jag det i förevar, betänk, framlagda förslag till skjutsväsendets förändrande icke vara antagligt; emedan det för landet ej skulle komma att medföra den allmänna nytta och gagn, som dermed åsyftas; utan får jag vördsammast föreslå, att man för det närvar, måtte inskränka sig till: att hållskjutsen måtte helt och hållet afskaffas; att de, som hitintills utgjort hållet och ej äro aflägsnade längre än J:dels mil ifrån skjuts-stationen, anslås till reserven ; att vid de stationer, der reservlaget, genom ett tilläfventyrs längre aflägset håll, skulle anses icke blifva tillräckligt för skjutsens bestridande, särskilda öfverenskommelser
Den io Juni e. m. efter iocala förhållanden må i samråd med Konungens Bcf.- h:de uppgöras; att med hållskjutsens indragning äfven försvinner resandes rättighet att på nugot ställe erhålla hästar på annat sätt, än som nu tillgår vid de stationer, der endast reserv finnes; att, till förekommrnande af den olägenhet, som på vissa orter nu skall inträffa, att då den resande vid en station icke genast erhåller skjuts, hvilken som helst äger att honom fortskaffa, hvarigenom den i tur varande reserv-skyldige ofta en längre tid, än som vederbör, hålles i ovisshet om bildning, och således är hindrad att sig ifrån hemmet med hästarna aflägsna, författningen, som sådan skjutsning tillåter, måtte förändras, så att hvar och en i sin tur kommer att skjutsa; att till vinnande af nödig controll derå, att den vid gästgifvaregården etablerade skjutsningsturen iakttages, och de missbruk, som i delta afseende ofta öfverklagas, må kunna motverkas, Konungens Bef:h:de anbefalla, att vid gästgifvaregårdarne skall för hvarje månad föras en budningslista, hvarmed länsmännen vid deras visitationer skola jemföra den ordning, som emellan de skjutsande är uppgjord ; och slutligen att, till afskaffande af de med skäl öfverklagade osedligheterna vid gästgifvaregårdarnn, den i 1766 års K. författning gästgifvarne lemnade befrielse ifrån att vara försedde med brännvin måtte förbytas till ett förbud af dess tillhandahållande, samt att skjulväsendet för öfrigt, så till lega som annat, tills vidare blifver oförändradt.
Må man af hvad jag haft äran anföra icke draga den slutsats, som skulle jag med min röst vilja sätta mig emot all hufvudsaklig förändring i vårt skjutsväsende; då ett förslag framlägges, hvarigenom allmän nytta och gagn vinnes, skall jag så väl af pligt som böjelse rösta för dess antagande.
Gr. Lewenhaupt, Patrik, uppläste följande anförande:
Ehuru jag hufvudsakligen biträder Allm.
N:o 26, önskade jag dock få fästa Utskts uppmärksamhet på några olika åsigter i ämnet, i händelse af en återremiss.
Jag kan ej gilla Utskts förslag i 6:te punkten, att då en entreprenad-anstalt för en del af ett skjutslag är inrättad, skjutslegan för hela skjutslaget dock skall höjas till 24 sk. milen och entreprenören tillgodonjuta öfverskottet å skjutslegan för de hemmansägare, som sjelfve bestrida sin skjuts; må desse åtnöja sig med den nu gällande skjutlegan, såsom nästan enda medlet alt befordra entreprenad.