Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä den ort i Södermanland jag bodde var bristen så stor att mången människa farit mycket illa , om icke en och annan särdeles en af våra större Possesionater , som blo t bränt till verkeligt Husbehof, kunnat hjelpa de många behöfvande.
Rå gen i Stockholm vid Jultiden betalts med nara, och till och med 13 R:dr 16 sk.
B:co Tunnan , så vill synas , att med fortfarande Bränvins-bräuning som hitintills, Rågen skall sannolikt nästa Sommar komma att gälla vida mera, eller som sistledne, då den på vissa orter betaldes efter 16 R:dr F:co per Tunna.
Då nu härtill kommer, att Säden i år ger ganska litet, så följer af allt detta dyr tid på Bröd:
Bättre vore, synes mig, förena båda sakerna, 538 Den 27 December. nemligen Bröd och Bränvin , som troligen låter göra sig, om
Bränvins-bränningen alldrig tillätes pä sätt som hitintills.
Jag tror dessutom, det icke ingår uti en sund Politik, till Bränvin förvandla så mycket af vår Spannmål, att deraf, som ofta skedt, uppkommer dyr tid och brist.
Climatets hård» het gör ofta att de Fartyg, som från Utrikes Orter skall hämta vårt Spannmåls-behof, hindras af Isar i Skärgårdarne, så art de komma sent till sin bestämmelse , att ändamålet förfelas.
Hvad blir då följden annat än knot och ovilja, oftast utan UTskillning mot högre som lägre, och hvad är egentlig orsak till detta, annat än Bränvins-Bränningen.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskot* tet grundar sitt Betänkande på vissa Provincers låga Spannmålspris, såsom bevis på god årsväxt.
Lika troligt, troi vara, att Penningebristen är orsaken till de låga Spannmålsprisen, åtminstone bör denna Reflection gälla för Skåne, Westergöthland, Östergöthland och någon del af Småland, och tilläfventyrs flere städes.
Vidare har Utkottet framställt den ovedersägeliga sanning, att ombyte af Oeconomiska Författningar skadar Åkerbruket och Culturen, men jag frågar, är icke svultna Arbetare ännu . 9 skad ligare för Åkerbruket och Culturen.
Mig synes derföre ä‘nnu ytterligare, att en mindre
Briinvinstillverkning kunde i båda fallen vara välgörande.
Af brist på Bröd förekommer ofta de mäst rysliga Scener uti vissa Orter, utan att derföre vara hvad man egentligen kallar hungersnöd, har behofvet
Den 57 December. stundom varit så tryckande, att mången Arbetare ätit det dåliga Bröd , hans af hunger gråtande Barn velat dela:
Må derföre ej nödens rop en gång hvila tungt på våra hufvuden, om vi nu försumma göra rätt, och sätta gränsor för den öfverdrjfna vinnigslystnaden.
Herr Borgmästaren Höök och Herr Fabriqueuren Ebel, hafva hvar för sig, som Ledamöter uti Allmänna Besvärs och Oeconomie* Utskottet, genom Reservation i Protocollet, tydeligcn och på grundade anledningar, befaradt svåra följder , med fortfarande af samma Bränvins-tillverkning , som hitintills.
På alla dessa skäl, och till förekommande af gpannemåls brist, så väl som till sedlighetens bevarande, vågar jag ödmjukast föreslå, att Högvälborne Herr Grefven och Landt-Mar. skalken och Höglofl.
Ridderskapet och Adelns underdåniga anhållan till Hans Majestät Konungen , i detta ämne må blifva, att all Bränvinsbränning må genast varda instäld, intill April Månads början, dä densamma kan vara nödig , till underhjelpande af ett vanligen knapt vårfoder åt Kreaturen , samt att hädanefter det aldrig må blifva tillåtit, att bränna med mera än en Nittio kannors Pannna.
Begärdes på Bordet, Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, uppläste följande:
Uti frågan om Bränvins-Bränningen nu bor» 54© -Deri 37 December. de inskränkas ellef ej , har jag trodt mig icke böra upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns dyrbara tid; men då fråga nu är om Återremiss , kan jag i anledning deraf ej underlåta att yttra min farhåga för all ändring uti det Reglementariska af nu gällande Bränvinsförfattning, så vidt det rörer Pannerymder och villkoren för deras begagnande :
Det är redan med så mycken sakkunnighet bevisadt, att de täta förändringar, som härutinnan öfvergått Landtmannen, för honom varit högst betungande •, och att de haft ett betydligt inflytande på mångas välstånd är utan all tvifvel.
Regeringens rättighet att inställa Bränvins* bränningen är deremot uti den nu varande Författningen alltför inskränkt.
Det är i alia Länder en vigtig Regerings-omsorg att tillse huru Landets mindre bemedlade Innevånare vid inträffande svåra år ej af brist på bröd må hotas med undergång , och det bör i följe deraf, ovedersägeligen vara Regeringen förbehållit att pröfva och besluta när inskränkning i Bränvins bränningen bör påkallas till förebygg nde af ett större ondt.
Jag anser derföre såsom högst nödvändigt att befarad hungersnöd eller Krig blifva, hvar för sig, en tillräcklig anledning att inställa Bränvins bränningen, och att sammansättningen af dessa båda fall till en enda orsak, innefattar något så barbariskt, att döt otnöjeligen står att förlika med ett upplyst och människoälskande Tidehvarf.
Jag fruktår att Lagstiftare sätta sig uti en alltför samvetsgrann ansvarighet, om de genom sina åtgärder Den ?7 December. föra Regeringen i den stallning, att åt den fattige, som begär Bröd, blott kunna lemna Bränvin.
Jag anhåller att detta mitt vördsamma Memorial måtte till Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottet remitteras.
Herr Schönström} Pehr, förenade sig till alla delar med Friherre Anckarsvärd.
Friherre Sparre, Sixten, önskade att Oecomie-Utskottets Betänkande, måtte, utan Återremiss, till slutelig pröfning företagas och afgöras.
Herr Mannerstäm, Johan.
Åtskilige af de gjorde anmärkningar, särdeles de Herr Friherre
Fock yttradtj förtjena visserligen uppmärksamhet j men jag anser dem likväl icke böra föranleda till Återremiss.
De skäl som äro talande emot föibud af Bränvins-bränning, hafva dels af Grefve
Hamilton uti dess här uppläste
Dictamen och dels af Oeconomie Utskottet blifvit så fullständigt utvecklade, att jag icke vill upptaga Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tid uti ett ämne af så enkel beskaffenhet sorn detta, hvilket må hända alldrig bordt blifva föremål lör Lagstiftarens åtgärd.
Jag anhåller derföre om Proposition till bifall på Utskottets Betänkande. £42 Den 2*7 December.
Härvid utbeder jag mig att såsom en särskild nu af mig väckt fråga , som till Oeconomie- och Besvärs-Utskotten torde blifva remitterad, få hemställa om icke Krono-brännerierne i Stockholm och Götheborg, måtte genast indragas och för framtiden helt och hållet afskaffas, hvarigenom Sädesbehofvet för dessa Städer, särdeles Stockholm, minskas, och en vinst för Landtmannen beredes.
Grefve von Lantingshausen, Albrect.
Då flera värda Ledamöter vid Utskottets Betänkande framställt grundade anmärkningar, så anser jag för min del, dessa anmärkningar böra af Utskottet pröfvas, innan ifrågavarande ämne af Ridderskapet och Adeln afgöres.
På sådan grund får jag anhålla att Betänkandet, jemte de dervid gjorde anmärkningar, måtte till Utskottet åter remitteras j och skulle emot förmodan denna anhållan icke af Ridderskapet och Adeln bifallas, yrkar jag derom votering.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, hemställde äfven att Betänkandet måtte till Utskottet åter remitteras.
Jag anser för min del Oeconomie-Utskottet hafva så fullständigt utvecklat ifrågavarande ämne och framställt så tydeligen alla de skäl, hvilka tala för fortfarande af en fri Branvins-bränning, att Ridderskapet och Adeln allt - Den *7 December.
^43 för väl nu genast skulle kunna bifalla Oeconomie-Utskottets Betänkande.
Om likväl, emot förmodan, de flestas öfvertygelse ännu icke skulle vara stadgad, så får jag i anledning af 49 §. i Riksdagsordningen anhålla, att Utskottets Betänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, då jag hoppas att allmänna öfvertygelsen skall blifva fullkomligt stadgad för en fortfarande Bränvins-bränning.
Hvad Återremiss angår, bestrider jag den på det högsta , emedan derigenom ämaets pröfning altför länge uppskjutes, och den ädlare Säden emedlertid uppbrännes, under farhåga för ett möjligen inträffande Bränvins-förbud.
Herr Malmerfelt, Gustaf, föreslog att till undanrödjande af det bekymmer Innehafvaren af stora Bränvinslager möjeligen kunde hysa, i händelse den fria Husbehofs Bränvins-bränningen hädanefter komme att fortfara, Premier för Bränvinsexporterande måtte anslås.
Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde derefter Proposition till Bifall af OeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande.
Ja och Nej. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Ådeln ansåg de vid Betänkandet gjorda anmärkningar hindra detsammas antagande, och på sådan grund 544 Den 2 7 December. behagade Betänkandet jemte anmärkningarne till Utskottet återremmittera.
Friherre af Wetterstedt, Gustafi Då Plutaliteten af Ridderskapet och Adeln tyckes örtska fortfarandet af den fria Husbehofs Branvins-bränningen och någon inskränkning deruti icke uppkommer genom Betänkandets Återremiss; så får jag hemställa om icke, med afseende äfven å de emot Betänkandet framställde anmärkningar, hvilka torde erfordra en ytterligare pröfning af Utskottet, Vi kunde före. na Oss om Betänkandets återremitterande.
Friherre Sparre, Sixten, ansåg all utdrägt med sluteliga pröfningen af ifrågavarande ämne vara farlig, emedan man i Landsorterne, under ovisshet om Riksens Ständers Beslut och under farhåga för Bränvins-bränningens inställande, under tiden använde de ädlare Sädesslagen tili Bränvins-bränning, Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, förenade sig med Friherre Sparre.
Då Herr Grefven och Landt Marskalken , å nyo föreslog Återremiss af Betänkandet, begärde - Friherre Wrangel, Henning, att Betänkandet måtte bifallas eller ock Votering derom anställas.
Herr Den 27 December.
Herr Mannerstam, Johan.
Ehuru jag yrkat Proposition till bifall på Utskottets Betänkande, önskar jag likväl, sedan Votering, både om antagande af Betänkandet och om Återremiss blifvit yrkad, häldre att Betänkandet må återremitteras, än att Votering blifver anställd, hvarigenom tiden medtages uti en fråga, sorn kan handa redan blifvit af de öfrige Riks-Stånden afgjord.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagal att Friherre Wrangel, Henning, numera afstådt från yrkande af Votering, och hemställde således, att Betänkandet, jemte alla dervid gjorde anmärkningar, mätte till Utskottet återremitteras.
Företogs till pröfning Banco-Utskottets den 20 dennes atlåtne samt den 23 i samma Månad på bordet lagde Memorial, angående yrkade ändringar och tillägg uti I och 3 §. §. af den för Utskottet hittills gällande Instruction.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf.- Till Motion om ändring i lnstructionen till BanCo-Utskottet, föranleddes jag i synnerhet deraf, att Utskottet i 3 §. tyckes likväl i mörka och obestämda Uttryck åläggas , att arbeta på Banco-SedlarneS förbättring i värde, och att bereda en m$Hqhet för Ridd. och Ad.
Prot. 1 Jä. 69, 70.
Den 27 December1.
Banquen att sluteligen inlösa dem med Specie-mynt.
I den nya Redaction, som Banco-Utskottet nu föreslagit, tyckes samma mening hafva blifvit med tydligare ord uttryckt; och således det som jag af den gamla Instructionen befarade, genom Förslaget till den nya närmadt till visshet, nemligen att Utskottet vill bemöda sig att förbättra Banco-Sedlarnes värde, så att de slutligen må kunna, ”med Metalliskt.
Mynt inlösas.” Jag har förmodligen tillräckligt, dels i sjelfva Motionen , och i synnerhet i mitt senare Memorial om stadgandet af vårt Penninge-Verk, visat, huru högst förderfligt det skulle vara, att, till och med genom förbättring åstadkomma en ny rubbning i Mynt-värdet; och anser mig derföre nu ej behöfva för Högloflige Ridderskapet och Adeln å nyo upprepa bevisen för denna sanning.
Men dessa bevis äro lika så många skäl för det påstående, att Instructionen ingalunda bör ålägga Utskottet att arbeta pä en för Landet förderflig Mynt-förbättring.
Den nya Redactionen synes således nödvändigt böra omarbetas, på det i Instructionen ingen ting må förekomma, som kan syfta åt Myntets förbättring, och sålunda strida mot Riksens
Ständers förmodeligen allmänna afsigt att stadga Myntets värde.
Men om Instructionen kommer att omarbetas, skulle jag äfven önska, att en ändring måtte, för Språkets skull, göras, i i §. i enlighet med hvad jag i min första Motion hade föreslagit:
I förslaget till Instruction står nem - Deri if Decemtef« 54*7 ligen; ’’Banco-Utskottet bor icke omedelbarligen till öfverläggning upptaga något, som ruU bar och förändrar Banco - Inrättningen etc— Emedan ett Memorial omöjligen kan rubba och förändra Banquens natur och egenskap, förr än det blifvit pröfvadt af Utskottet och gilladt af Riksens Ständer; synas orden: ”Rubbar och förändrar” böra utbytas mot:
Syftar till rubb* ning och förändring.
Detta är visserligen en småsak, men då Instructionen i alla fall andras, synes mig, att man ej bör försumma, att, äfven på detta ställe gifva noggrannhet åt tan-* kan och bestämdhet åt uttrycket.
Jag får, i sföd af hvad jag nti haft äraft anföra, ödmjukast hemställa, om ej Herr Gref-- Ven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln anse detta mål böra till Högloflige Banco-Utskottet återförvisas.
Grefve von Schwerin , Fredric Bogislaus.- Då en fråga uppstår, att med Anmärkningar åter. remittera Banco-Utskottets Betänkande, anhåller jag att på tvänne omständigheter få fästa Rid-s derskapets och Adelns uppmärksamhet. 1:0
Vill det synas mig, att, då Kongl» Maj:ts Nådiga Proposition om Finance-Regleringen ger anledning att förmoda det Banquens Natur och egenskap torde behöfva undergå någon förändring, så borde ock frågan om förändring äf Instructionen af Banco-Styrelsen hvila intill dess att Riksens Ständer yttrat sig om Ban* quens blifvande Natur och Egenskap, Din 27 December. 2:0
Får jag vid det af Utskottet föreslag, ne Stadgande, att Banco-Utskottet hädanefter alltid mot slutet af hvarje Riksdag må inkomma med Project till ny Instruction, erindra att slutet af en Riksdag är, såsom erfarenheten visat, den minst lämpeliga till afgörandet af vigtiga mål.
Mer än en gång hafva mot Riksdagens slut vigtiga Beslut blifvit fattade , sorn bära spår af brådska och öfverraskning.
Dessutom, kan, sedan Banquens Natur och egenskap en gång blifvit rigtigt fattad och bestämd, fråga om förändring i Instruction för de som skola vårda Banquen sällan uppstå, och böra de förändringar, som kunna behöfvas också kunna i tid anmälas.
Herr Mannerstam , Johan ■ Erfarenheten har visat, att allt sedan 1809 vid hvarje Beslut blifvit tagne som ägt hufvudsakligt inflytande på Banco Verkets tillstånd.
Banco-Utskottet har på denna grund föreslagit, att vid slutet af hvarje Riksdag Insruction, i enlighet med Riksens Ständers Beslut, för det blifvande Ban» co-Utskottet skulle upprättas.
Samma erfarenhet synes också böra häfva farhågan för ett ölcadt värde af Banquens Sedlar.
Uti 1 §. har Utskottet tillstyrkt den förändring , att ordet omedelbarligen skulle inflyta i frågan om Banco-Utskottets åliggande, att icke upptaga något, som rubbar och förändrar Banco-Inrättningens egenskap.
Detta ord har tillkommit derföre, att Banco-Utskottet ovillkorligen mäste upptaga till öfverläggning frågor Den 27 December. 549 som ifrån Riks-Stånden blifvit remitterade, äfven om de skulle åsyfta rubbning i Banco-Inningens Natur och Egenskap.
Jag har i öfrigt icke fullständigt kunnat höra de af Herr Cederskjöld gjorde anmärkningar ; men, så vidt jag fattadt dem, tror jag icke att Betänkandet i anledning deraf, bör Återremitteras.
Jag hemställer alltså om Proposition till bifall.
En värd Ledamot har yttrat , att förevarande fråga ej borde afgöras innan Riksens Ständer fattadt sina Beslut, rörande Konungens Nådiga Proposition om Regleringen af Rikets Financer, emedan dervid möjligen hvarjehanda skulle kunna förekomma som rörde Banco-Styrelsen.
Jag anhåller att i anledning deraf få upplysa, att iiär är fråga om en Instruction för Banco-Utskottet, ej om Reglementet för Banco-Fullmägtiga.
Det är i detta Reglemente som de Stadgar böra intagas, om hvilka den värde Ledamoten talat, och det sker vid Riksdagens slut, när Banco-Utskottet detsamma uppsätter och utfärdar.
Instructionen för Banco-Utskottet är deremot i min tanka alldeles icke beroende af de Beslut Riksens Ständer under Riksdagens lopp kunna komma att fatta, och bör således utan hinder deraf nu denna sak kunna afgöras.
Herr CederskjöldEn värd Ledamot, nemligen Herr Manneistam, har origtigt förstått mig, då han tror, att jag klandrat det i 1 §. tillag - 5 so Den 2 7
December* da ordet ”omedelbarligen”.
Nej, det var ordens ”Rubbar och förändrar” sorn jag önskade måtte Utbytas mot:
Åsyftar rubbning och förändring, hvilket är allt hvad en blott Motion kan förmå.
Hvad för öfrigt sjelfva Hufvudsaken beträffar, skulle det vara så mycket olämpligare af nu vilja ålägga Utskottet, att arbeta på Myntets förbättring, då Kongl. Majt i sin Nådiga Proposition tyckes hugna oss dermed, att Han i Sin vishet anser stadgandet och oföränderliga bibehållandet af Myntets värde säsoin ett nödvändigt villkor för afbjelpandet af alla våra Financiella olyckor.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Banco-Utskottets ifrågavarande Memorial gjorde Anmärkningar hindia detsammas antagande, samt om icke på sådan grund Memorialet jemte anmärkningarne borde till Utskottet åter förvisas.
Företogs till pröfning Riddarhus Utskottets den 17 dennes aflatne, samt den 18 i samma
Månad på bordet lagde Memorial, angående de af aflidne Öfverste*L,ieutenanren C. G.
Reuterskjöld till enskilde ändamål gjorde Stiftelser.
Herr Reuterskjöld, Adam Didric, hade inlemnat följande, som upplästes* Den 37 December.
551 Jag har genomläst Riddarhus-Utskottets nyligen, eller under den 17 i denna Månad, afgifne Betänkande, hvarmedelst afslag vill beredas å den önskan min framlidne Bror, Öfverste-Lieutenanten Carl Reuterskjöld, vågat i en Testamentarisk Disposition på 25,000 R:dr yttra, att Riddarhus-Directionen må öfvertaga vården och tillsynen vid utdelningen af de utaf räntan på Capitalet faststäldte Pensioner.
För att understödja en älskad Broders välgörande afsigt, och öfverlemna hans förtjenta minne till den senaste Efterverld, utbeder jag mig tillåtelse, att vid berörde Betänkande fä göra några erindringar, i förhoppning att Högloflge Ridderskapet och Adeln deraf torde låta beveka sig till den benägna villfarighet jag härigenom ödmjukast påkallar.
Jag bör likväl i förhand anmäla, att den Egendom, hvaruti det donerade Capitalet blifvit för alltid fästadt, är inköpt för 75,000 R:dr, och att den prioriterade Inteckning på 15,000 R:dr, som deri befinnes qvarstående, skall innom fem år varda dödad.
Att min Salig Brors Testamentariska Författningar böra af någon allmänt gillad Auctoritet vårdas och i behörig helgd bibehållas, lärer ej kunna bestridas.
När dessa nu äro upprättade till förmän för Adeliga Famillier, kan väl ingen vara närmare att härom taga omsorg än Riddarhus-Directionen, och ingen mera i tillfälle att bedomina rättigheten i detta fall 552 Den 2 7 December. enligt <3e der allena befintelige Genealosiska Tabeller:
Härutinnan framställer jag ej något annat och besvärligare, än hvad samma Direction redan åtagit sig för i samma ändamål anslagne Testamenten från Blockiska, Wulfcronas, Stjerncreutska, Bungencronska, Spaldencreutska med fleras Sterbhus, hvarvid kan hän, da ej eller någon vinst tillfallit Riddarhus-Cassan.
Den fruktan Riddarhus-Direction synes hy, sa, att min Saliga Broders välgörande anstalt, ej förr än i en aflägsen framtid kan komma andra än de frenne af honom bestämda Ätter till godo, försvinner, enär i betraktande korn, mer att Wefverstedtska Famillen nu torde alldeles utslocknadt; Att Friherreliga Örnskjöld* ska snart upphörer att yrka några fordringar i denna väg, och att då Barnen efter min långt förut med döden afgångne
Bror komma i tillfälle att icke behöfva Pension, jag äger den glada förhoppning att af mina närmaste Efterkommande ingen skall för dess bergning be, höfva tillita denna Pensions-Inrättning; hvadan sannolikt blifver, att kunna förr än man väntat till detta understöd förhjelpa andra, efter Directionens godtfinnande.
För att förebygga hvarje förlust för Rid, darhus-Cassan, i anseende till Bokföring, bevakande i en framtid ra. m., är jag berättigad förklara, att då min enda Dotter fått till sin Di, sposition sig tillslagen en viss andel af Interessemedlen, icke för egit behof, utan säkerligen derföre, att då min aflidne Broder kände hen - Den 27 December, 553 nes frikosighet emot nödlidande med-människor , ville han sätta henne i tillfälle att deri fortfara, må af de henne tillfallande medel Trettiotre R:dr 16 sk.
B;Co, årligen, så länge hon lefver aftagas för tillfälliga utgifter i och för hela den donerade Summan; och det i ingen annan afsigt, än att hafva den tillfredsställelsen erfara, huruledes hennes Farbrors yttersta vilja må i allo ske tillfyllest; Kunnandes framdeles efter hennes afgång, Riddarhus-Directionen med z proCents afdrag af årliga Ränte beloppet hålla Cassan eller dess Förvaltare skadeslös för besvär och omkostnader.
Skulle det synas besvärligt, att efter Förskrifningarnes bokstaflige innehåll lyfta Intressemedlen å Holmens Contoir i Norrköping, förmodar jag kunna hos Egendoms-lnnehafvaren vinna den ändring, att Medlen insättas den i October hvarje är i Banquen för RiddarhusDirectionens räkning, på sätt som för andra dylika Donationer lärer vara antagit och Efter detta Anförande hoppas jag, att Riddarhus-Utskottet, vid erhållande återremiss af sitt Utlåtande, torde utur en annan synpunct taga saken i ett benäget och närmare öfvervägande, och således af egen böjelse och åtgärd ingå i anstalt, om villfarighet af hvad min Bror önskadt och begärt.
Friherre Tersmeden, Fredric, anförde; .dbw 554 Den 2 7 December.
Förundrad öfver Högloflige Riddarhus-Ut» skottets tillstyrkan, att Ridderskapet och Adeln skulle vägra emottaga Förvaltningen af den ansenliga och hedrande Donation , som framlidne Öfverste Lieutenanten Reuterskjöld gjort, tili för» del för A'deliga Barns uppfostran, får jag anhålla att anföra några ord, Skälen till afstyrkandet äro, att det endast vore för irenne enskilta Ätter, samt att det möjeligen kunde förorsaka Riddarhus-Cassan någon utgift.
Dä Testamentariska Disposition innehåller, att det, efter dessa Ätters utgång, är disponibelt för andra Ätter, kan jag ej annorlunda anse der än sorn gemensamt för Ridderskapet och Adeln.
Att det åter skulle möjeligen kunna förorsaka någon utgift för Riddarhus-Cassan är igenom hvad en värd Ledadamot af Reuterskjöidska namnet nu anfört, hlifvit.
Ett vägrande att emottaga Förvaltningen af en sådan Testamentarisk Disposition, skulle säkerligen afskräcka andra, som vore i tillfälle att göra sådana hedrande
Dispositioner för Ådeliga Barns uppfostran, och jag får derföre hemställa om ett afslag vore förenligt med Ridderskapets och Adelns'ädla och ömma omvårdnad för Adeliga Barns uppfostran.
Herr Nauchhoff, Carl UlricSom jag förmodar att Riddarhus-Utskottets Memorial, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras; så får jag vid detta tillfälle anhålla att, då Sex Månader snart äro förlidne sedan RiddarhuS:Direction af de, rö» Den 27 December. 5^5 rande ifrågavarande Stiftelser, upprättade Förordnanden erhöll del, utan att dessa förordnanden ännu blifvit mig veterligen i vanlig ordning lagligen bevakade, Ridderskapet och Adeln, till tidens vinnande och Fataliernas iagttagande , behagade antingen lemna en bestämd föreskrift huruvida det är Riddarhus-Utskottets skyldighet att till Ridderskapetsoch Adelns säkerhet för framtiden, i den mohn de upprättade Testamenten kunna till deras allmänna förde! anses vara gjordt, samma Testamente bevaka eller och til» låta Riddarhus Utskottet, att genom Bref anmoda Kongl, Majrts Befallningshafvande i Linköpings Län, att erindra Utredningsmannen i aflidne Öfverste-Lieutenanten Reuferskjölds Sterbhus, att ifrågavarande Testementariska Förordnande behörigen bevaka, i så vidsträckr afse. ende, som jag här förut trott tillkomma Rid. darhus-Directionen eller Utskottet.
Herr Reuterskjöld, Adam Didric, upplyste, att som alla aflidne Öfverste-Lieutenanten C. G. Reuferskjölds Arfvingar, genom behörige underskrifter, godkändt nyssnämnde Testamentariska Förordnanden, hvilka dessutom äfven voro bevakade, kunde någon ytterligare åtgärd icke återstå att härvid iakttaga.