Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 96.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den il Juli 1860, Presle-Slnndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om förändring i sättet för revisioner af kyrkornas i vissa delar af Sverige räkenskaper.
(Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 107.) S. A. K.
Enär någon anledning lill bibehållande af nu gällande särskilda föreskrifter, dels rörande granskningen af kvrkoräkenskaperna från Lunds slift samt Göteborgs och Bohus äfvensom Hallands län, dels i fråga om användandet af Kyrkorna derstädes tillhörige kassor, så mycket mindre förefunnes, som kyrkornas medel voro enskildt tillhörige församlingarne, de der, i händelse brist i kassan uppstode, nödgades tillskjuta hvad som behöldes, och i öfrigt alla pastorer i riket borde hafva lika skyldigheter i afseende på kyrkornas egendom, hafva hos Rikets Ständer framställningar skett, att ifrågavarande särskilda föreskrifter måtte upphöra; och hafva Rikets Ständer beträffande detta ämne inhemtal hurusom, enligt Kongl. Brefvet den 6 April 1695, Landshöfding och Biskop skola hafva inseende deröfver alt kyrkornas medel rätteligen blifva använda till deras nytta och fördel samt alt vederbörande, åt hvilkas förvaltning dessa medel äro anförtrodda, derför årligen böra göra redo och räkning, äfvensom att, enligt 23 § i presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723, kyrkoräkenskaperna skola, innan de insändas till Biskop och Landshöfding, ölverses och godkännas af socknemännen å allmän sockenstämma samt slutligen alt delta stadgande blifvit upptaget uti sockenstämmoförordningen den 29 Augusti 1843, med undantag likväl för kyrkorna i Malmöhus, Chri - Expeditions- U Iskotte Is Förslug' tili underd.
Skrifvelse N:o 96. 209 Christianstads, Blekinge, Hallands samt Göteborgs och Bohus län, i afseende å hvilka kyrkors räkenskaper Kongl.
Instruktionen den 12 April 1815, § 18, föreskrifver, att den årliga af Pastor och Kyrkovärdar upprättade redogörelsen för kyrkornas medel bör inom stadgad tid aflemnas till Häradsprosten, hvarefter Kontraklsprostarne, hvar och en för sitt kontrakt, böra densamma granska och med sina underskrifter till rigtigheten bestyrka; åliggande det sedermera desse sistnämnde alt insända räkenskaperna till Lands kontoret, för att vidare lill Kongl.
Kammar-kollegium öfverlemnas; och är härförulan uti högstberörde nådiga Instruktion bestämdt, rörande användandet af kyrkornas medel, att endast i de fall att utgifter för kyrkans behof understiga 50 B:dr Banko, Pastor och Kyrkovärdarne, efter församlingens hörande, ega dertill uttaga medel från kyrkokassan, utan att afvakta E. K. Maj.Is Befalluingshafvandes och Biskopens godkännande.
Pikets Ständer, sorn, vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, icke funnit anledning lill ett olika förfarande vid granskning af de nämnda länens kyrkoräkenskaper med det, som i enahanda afseende eljest är i riket gällande, hafva ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid de omvägar och vidlyftigheter, som äro förenade med det ifrågavarande särskilda redovisningssättet, äfvensom vid det olämpliga deruti, att församlingarne, af hvilkas bidrag kyrkornas medel i allmänhet hufvudsakligen beslå och som följaktligen företrädesvis böra hafva fördel af medlens rigtiga användande, äro från all granskningsrält uteslutne.
Då det deremot synts Rikets Ständer vara af vigt för medlens behöriga förvaltning, att, såsom i det öfriga Sverige, sockenstämman i första hand granskar densamma, vid hvilket förhållande jemväl inskränkande föreskrifter rörande beloppen i fråga om medlens användande torde vara öfverflödiga samt Rikets Ständer anse den öfversigt af kyrkomedlens förvaltning, som, efter det denna af sockenstämma blifvit granskad, Landshöfding och Biskop, enligt ofvan omförmälda nådiga Bref den 6 April 1695, har sig uppdragen, tillfyllestgörande äfven i afseende å ifrågavarande kyrkoräkenskaper, fä Rikets Ständer, under förutsättning att, så vidt Kronans medel i dessa räkenskaper ingå, den strängare redovisning, som för sådana medels användande bör ega rum, i allt fall iakttages, hos E. K. Maj:t underdånigst anhålla, alt Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Hallands samt Göteborgs och Bohus län måtte, i afseende å så väl användande som redovisning af kyrkomedel, ställas i lika förhållande med det öfriga Sverige.
Bill. till U.
Prot. 1869 Sr 1860. 10 Sami 1 A/d. 27 210 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 97.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Juli 1860.
Preste-Slåndet den 17 — — Borgare-Ståndet den 18 — -— Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, oni upphof vande af förbudet mot skådespels uppförande i en del städer under vissa tider af året.
(Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 108.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, att det uti Kongl. Brefvet den 23 Januari 1750 stadgade förbud emot theatraliska föreställningar i städer, der Akademier eller Gymnasier finnas inrättade, malte upphäfvas, och är till stöd för ifrågavarande framställning hufvudsakligen anfördt, dels att det ej vore vådligare alt uppföra skådespel i de landsortsstäder, der Elementar-läroverk äro belägna, än i andra eller hufvudsladen, hvarest dylika representationer ej ulöfvat något för sedligheten menligt inflytande, dels ali förbudet i allt fall i sjelfva verket redan upphört att tillämpas, enär på flera ställen theatrarne, hvilka allmänna meningen med skäl tilläde betydelse af bildande anstalter, under mellanterminerna hållits öppna och ofta ej tillslutits förr än någon lid efter terminens början samt sceniska föreställningar således egt rum längre eller kortare tid in på sjelfva iäseterminen, sedan undervisningsanstalterna åter börjat sin verksamhet.
Då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, inskränkning till följd af E. K.
Majlis vid åtskilliga tillfällen under sednare lider meddelade nådiga Resolutioner, skett uti högslberörde stadgande och detta, som ursprungligen afsåg, alt skådespel hvarken under eller emellan terminerna fingo uppföras i de städer, hvarest Akademier eller Gymnasier voro anlagda, således numera till en del blifvit afskaffadt samt några skadliga verknin - Exgedilions-VIskallets Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 98.
211 gar af dess fullständiga borttagande, enligt Rikets Ständers tanke, icke behöfva befaras, om åt skolornas
Styresmän ölverlemnas att i hvarje särskildt fall pröfva, när sådane omständighet' äro lör handen, att uppförandet af skådespel kan anses ega menligt inflytande pä skolans verksamhet, få Rikets Ständer hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla att, med upphäfvande af Kongl. Rrefvet den 23 Januari 1759, E. K. Majit täcktes tillåta, att theatraliska representationer måtte få uppföras under alla tider af året, äfven i städer, der Elementar-läroverk linnas, med vilkor att, derest det skulle befinnas att menliga följder för skolans verksamhet deraf uppkonnne, E. K. Majits Befallningshafvande eger att, uppå derom af vederbörande gjord anmälan, skådespelen för den gången under terminen inställa.
Stockholm den 18 Juli 1860. i\:o 98.
Presle-Ståndet den 17 — — Borgare-Ståndet den 18 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om allmogens i Garpenbergs socken befrielse från skyldighet att utgöra tjenstbarheter åt Garpenbergs bruk samt upphörande af socknens rotering s-frihet.
(Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 114.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, hurusom hemmansegarne inom Garpenbergs socken i Kopparbergs län från äldre tider och innan ett ständigt knektehåll inom länet genom hemmanens rotering infördes, åtnjutit befrielse från utskrifning till krigstjenst, emot det alt hemmansegarne för lindrig betalning betjenade del inom socknen belägna Garpenbergs kopparverk med kolning, vedhuggning, grufarbete samt körslor.
Äfven då roteringen inrättades hade socknen derifrån fritagits, utan att numera kunde 212 Expeditions-Utskottets Forslap ti/l underd.
Skrifvelse j$:o 98. utrönas, huruvida detta fritagande grundade sig på någon särskild författning och, i sådant fall, om något vilkor af vissa bestämda tjenstbarheler dervid stadgats.
Enär likväl, vid ordnandet af extra roleringen, fråga väcktes huru Garpenbergs socknemän i afseende på roterings-skyidigheten skulle betraktas, hade af denna anledning Kopparverksegarne hos Kongl. Maj:t i underdånighet begärt, att alla hemman i Garpenbergs socken, antingen de tillhörde kopparverket eller allmogen, måtte allt framgent undantagas från rotering emot det alt kopparverkets egare, som alltifrån år 1813 erlagt rotcfrihels-afgifl både för egna och öfriga hemman i socknen, äfven för framtiden årligen betalade en sådan afgift samt allmogen å sin sida fortfor alt för en måttlig betalning till verket utgöra den betjening, hvartill densamma från äldre lider varit förbunden, hvilken begäran äfven blifvit genom Resolution den 3 April 1822 i nåder bifallen.
Då emellertid denna Resolution utvisade, att socknemännen endast för att underhålla kopparverksdriften vid Garpenberg, fortfarande fått åtnjuta befrielse från rotering, men Garpenbergs koppargrufvor numera i många år legat i ödesmål och vilkoret för roleringsfriheten sålunda förfallit, samt det ej kunde vara rältsenligt all lill förmån för ett jernverk, hvartill det gamla kopparverket numera öfvergålt, en hel socken i södra
Dalarne skulle vara befriad från rotering och denna så mycket tyngre drabba de öfriga socknarne, har på grund häraf framställning skett, alt Garpenbergs socknemän måtte befrias från de dem nu åliggande skyldigheter till Garpenbergs bruk, meri deremot alla inom socknen belägna hemman förpligtas deltaga i kneklehållet inom länet till lättnad för de af roteringen mest betungade socknarne.
Af handlingar rörande detta ärende, hvilka blifvit hos Rikets Ständer företedda, hafva Rikets Ständer inhemtat, bland annat, att genom Kongl. Förordningen och Reglementet emellan allmogen och soldaterna i Kopparbergs län af den 12 Januari 1728, Kongl. Majit i nåder stadfästat den genom Kongl.
Resolutionen den 21 Oktober 1682 allmogen i Dalarne gifna försäkran, att, sedan de ökat talet af sitt vissa knektehåll till 1,200 man, ”hvarken de, som den tiden lefde eller deras efterkommande skulle då eller i tillkommande tider blifva betungade med högre knektehåll än 1,200 man” samt alt detta sålunda bestämda antal blifvit fördeladt emellan de särskilda socknarne utom Garpenbergs socken, äfvensom att Kongl.
Majit, på sätt ofvan är nämndt och i anledning af delegarnes i Garpenbergs kopparverk derom gjorda underdåniga anhållan genom högstberörde nådiga Resolution den 3 April 1822 förklarat, alt ehuru den hemmansegarne i Garpenbergs socken från äldre tider åliggande skyldighet alt utgöra betjening till dervarande kopparverk, hvarken vore lika bestämd som roterings-skyldighelen eller genom någon författning stadgad såsom ett vederlag för knektehåll, hvadan alltså den uti 2 § af Kongl. Majit, under den 5 Februari 1811 utfärdade nådiga Instruktion för extra roterings-kommissionerna gifna föreskrift: ”att den jord må vara fri från rotering, för hvilken andra, mot roteringen svarande, lika bestämda och genom författningar ålagda, skyldigheter utgöras,” icke kunde på ifrågavarande hemman fullkomligen tillämpas; likväl och då upplyst blifvit, att Garpenbergs kopparverk icke kunde bestå utan de förmåner och tjenstbarheler, detsamma af öfrige hemmans-innehafvarne i socknen ditintills egt att påräkna, samt i betraktande af den nytta kopparverkets upprätthållande ej mindre för det allmänna än orten medförde, ville Kongl. Majit hemmanen uti oltanämnde socken ifrån extra roteringens utgörande in natura i nåder befria, emot det att socknemännen forlfore att, hädanefter såsom dittills, på vanligt sätt betjena kopparverket och bruksegarne åter att till Kongl. Majit och Kronan årligen, så väl i krig som fred, erlägga en summa af Tvåhundra Riksdaler Banko såsom vakance-afgift ej mindre för egna än öfriga hemman i Garpenbergs socken; och borde dessa vakancemedel från och med påföljande år ingå till Statsverket och bilda en fond, hvaraf kost - Expeditions-Utskottets Förslag till anderd, Skrifvelse N:o 98.
213 naderna till uppsättande och utrustande af ett lämpligi antal soldater för samma socken vid infallande krig skulle bestridas. Sedan derefter afgälden till Kronan för Garpenbergs kopparverk år 1825 blifvit bestämd till hvart fyrationde Skeppund af årliga tillverkningen, men denna sedermera så aftagit att, genom Kongl. Brefven den 9 Juli 1846 och den 26 April 1850, befrielse från all afgäld under vissa år blifvit kopparverket i nåder beviljad, bar, i anledning af Kopparverksegarnes underdåniga ansökning om fortsatt befrielse under sex år från omförmälda beskattnings utgörande, E. K. Maj:t genom nådigt Bref den 25 November 1856 förklarat, att som det blifvit upplyst och genom behörig undersökning styrkt, att arbetet på djupet i grufvorna med år 1840 upphört, emedan all brytvärd malm redan dä ansetts vara medtagen; att under de sednast beviljade sex frihetsåren flera försök till upptäckande af nya malmgångar blifvit inom grufvefältet gjorda, men ulan framgång; att jemväl den koppartillverkning, som medelst malmsofring ur de gamla varpen vid Garpenberg de sednare åren idkats, från och med år 1850 varit i nästan ständigt aftagande, så att, då garkoppartillverkningen ännu sistnämnde år utgjort 54 Skeppund, densamma år 1853 nedgått till 31 Skeppund samt 1854 till endast 26 Skeppund, fann på dessa och i öfrigt anförda skäl samt då, efter all sannolikhet, koppartillverkningen vid Garpenberg hädanefter mäste blifva mer kostsam än hittills, enär kolpriset derstädes, under den sednare tiden utgörande ifrån 4 Ridr till 4* R:dr R:mt för lästen, dåmera skulle uppgått ända till 7 R:dr, E. K.
Majit godt i nåder bifalla att ytterligare afradsfrihet för garkoppartillverkningen vid Garpenberg finge under sex års tid, beräknad från och med år 1855, tillgodonjutas.
Af hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer funnit den frihet från rotering, hvaraf Hemmansegarne i Garpenbergs socken allt hittills varit i åtnjutande, härleda sig från den dem sedan äldre tider, då kopparverket tillhörde Kronan, ålagda skyldighet att betjena nämnde verk.
Men om än denna skyldighet fordom, då koppartillverkningen i större myckenhet derstädes bedrefs, tilläfventyrs kunde anses motsvara roteringsbesväret, är detta, enligt Rikets Ständers åsigt, icke vidare händelsen, sedan tillverkningen af koppar nedgått till ett obetydligt belopp, derför tillverknings-kostnaden, oaktadt de åtnjutna förmånerna, uppgår så högt, att afrad till Kronan sedan femton år tillbaka icke kunnat af kopparverket erläggas.
Och då vid slikt förhållande samt om nu ifrågavarande roteringsfrihet icke upphörde, det skulle kunna inträffa, att koppartillverkningen endast för syns skull fortsattes, för alt At det numera anlagda jernverket bibehålla de förmåner, hvilka socknemännens önskan att fortfarande undgå roteringsbesväret kunde bereda, men sådant synts Rikets Ständer desto mindre vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, som uppenbart är, att då Dalarne medelst knektekontrakt förbundit sig alt uppställa ett bestämdt antal manskap, öfrige socknar hårdare betungas, i samma mån befrielse från deltagande i den gemensamma skyldigheten lör någon eller några eger rum, få Rikets Ständer, då för frågans slutliga bedömande en utredning af ämnet är af ofvananlörda omständigheter i hög grad påkallad, hos E. K.
Majit underdånigst anhålla, det täcktes E. K.
Majit genom vederbörande embetsmyndigheter låta verkställa utredning al förhållandet med de Garpenbergs sockens Hemmansegare af ålder åliggande skyldigheter till Garpenbergs kopparverk samt huruvida nämnde verk fortfarande kan anses berättigadt till betjening af hemmanen i Garpenbergs socken, eller om icke ifrågavarande skyldigheter böra upphöra och socknens hemman indelas till rotering samt derigenom lindring i roterings-besväret kunna åt andra socknar derstädes beredas.
Stockholm den 18 Juli 1860. 214 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 99.
]Y:o 99.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juli 1860. *) Preste-Slåndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 18 — — Rikets Stånders underdåniga adress i anledning af Deras Maje ståter Konungens och Drottningens förestående kröning i Norge. S. A. K.
Vid den betydelsefulla högtid, då Eders Maj:t emottager Norges krona och Brödrafolkets hyllning, anhålla Svenska folkets representanter att, genom sina ombud, äfven få till Eders Majit frambära sin underdåniga lyckönskan.
Ett halft århundrades minnen fästa Sveriges tacksamhet vid Eders Majlis höga ätt.
— Eders Majits frejdade Farfader utförde det största af sina många ärorika värf, då han genom föreningen emellan den Skandinaviska halföns tvänne länge åtskiljda folk gaf dem, som vi med tillförsigt hoppas, för everldelig tid trygghet genom friden, kraft genom enigheten.
— Att åt de förenade folken bevara dessa dyrbara skatter utgjorde ock föremålet för Eders Majlis vise och fridsälle Faders oaflålliga omsorger; och har den Skandinaviska halfön derigenom allt mer och mer vunnit i aktning och *)
Vid föredragning af ofvanstående adress-förslag hos Ridderskapet och Adeln samt Presleoeh Borgare-Stånden, hafva bemälde Riks-Stånd, det förstnämnda med afslag å adressen samt de begge sislbemälda med förslagets läggande till handlingarne, beslutat antaga Bonde-Ståndets, genom protokolls-utdrag
Nio 366, gjorda inbjudning till Med-Stånden att förena sig i sistbemälde Stånds beslut, alt åt Rikets Ständers redan utsedde
Deputerade uppdraga att författa den underdåniga adress, hvilken de vid Deras Majestäters förestående kröning i Norge skulle komma att, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemna.
Eccp c, di lin n s - V Istco Ut / v Förslag till anderd.
Skrifvelse IS': o 99.
215 anseende hos främmande makter, på samma gång den ostördt kunnat fullfölja sin inre förkofran.
Hvarje högtid, som sluter Norges folk tillsammans med dess Konung, är derföre af djup betydelse äfven för Svenska folket, hvilket skallar Brödrafolkets lycka såsom sin egen, då dessa folk, styrda af samme Konung och förenade genom stamfrändskap, Irosgemensamhet och frihetskärlek, säkrast bereda eget väl genom att befrämja hvarandras.
— Malte de i broderlig samverkan för detta mål länge få understödjas af Eders Majits ledande hand och måtte Försynen, förlänande siri välsignelse åt Eders Majlis rådslag, skänka de förenade folken vilja och förmåga alt rätt uppskatta och värdigt begagna desamma!
Nådigste Konung !
Vi förena oss med Brödrafolket i de uppriktigaste välönskningar för Eders Majit och dess Konungsliga
Ätt och utbedja oss underdånigst att i Eders Majits ynnest och bevågenhet städse få vara inneslutne. S. Å.
D.!
Den nya Krona, Eders Majit går alt emottaga, läster Eders Majit än närmare vid en högättad nation, jembördig med det folk, som redan hemburit Eders Majit sin hyllning. — Jemlika äro ock af gammalt dessa folk, icke blott i uppoffrande kärlek till sitt Land, utan äfven i beståndande trohet mot sitt Konungahus.
Denna nationernas likstämmighet är förvisso en borgen både för deras egen lyckliga framtid och för den Konungaätts, hvilken de af fritt val korat till ledare af sina öden.
Vid sidan af Norska folket, som under bön och lyckönskan orngifver Eders Majlis thron, står äfven del Svenska, nedkallande öfver Eders Majit, såsom Drottning, Maka och Moder, den välsignelse, som utgör höga dygders lön och helgar föreningsbandet emellan Konungahuset och Brödrafolken.
Stockholm den 17 Juli 1860. 216 Expeditions-Utskottats Förslag till underd.
Skrifvelse N:o i 00.
\ <i IOO.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adelil den 28 Juli 1860.
Preste-Slåndet den 28 — — Borgare-Slåndet den 28 — — Bonde-Slåndel den 28 — — Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående förändrad redaktion i tulltaxan af artikeln Socker samt uteslutande af 9 § i taxe-underråttelserna.
(Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o 23 och Utlåtande N:o 28.) S. A. K.
Enligt nådig remiss af den 10 Februari innevarande år har E. K. Maj:t behagat till Rikets Ständers Bevillnings-Utskott öfverlemna, för att vid behandling af tullbevillningen tagas i öfvervägande, ett af Generaltullstyrelsen den 1 i samma månad afgifvet underdånigt utlåtande med förslag till förändrad redaktion i tulltaxan af artikeln Socker, föranledt af E. K.
Majits uti nådigt Bref den 13 förutgångne Januari Styrelsen meddelade befallning alt, med afseende å den tvekan, som visat sig angående rätta betydelsen af den under förenämnde artikel upptagna rubriken ”Havanna-terres och dermed till sockerhalten lika slag”, i underdånighet sig yttra, huruvida och på hvad sätt den dermed afsedda sockerhall borde och kunde till handlandes och allmänhetens kännedom och efterrättelse närmare bestämmas och tulltaxan således i denna del erhålla behöflig förklaring.
I detta utlåtande har General-tullstyrelsen, som, af anförda skäl, funnit den hittills följda grunden för tullbehandlingen af artikeln Socker icke vidare vara ändamålsenlig, förklarat sig anse det vara i praktiskt hänseende lämpligast ali taga till rättesnöre den klassifikation af råsocker, som i den stora verldshandel vore antagen köpare och säljare emellan, och hvilken bestämdes medelst en Holländsk s. k. standard, uppställd - Expeditions-Utskottets Forsing lill anderd.
Skrifvelse N:o 100.
217 ställd i 20 nummer eller sockrels olika färgnyanser, från och med brunt till och med hvill; hvarjemte, i fråga om den nummer af denna måttstock, som borde tagas till skiljegräns emellan den högre och lägre tullsatsen, Styrelsen ansett, att, i öfverensstämmelse med behandlingssättet i England och hvad jemväl blifvit i Norge föreslaget, endast del socker borde till den lägre kategorien hänföras, som vore mörkare än N:o 18, hvarå fördenskull normalprof herde vederbörande tullkamrar af General-tullstyrelsen tillsändas; varande dock, i sammanhang härmed, af Styrelsen i underdånighet hemstäldt, att, till förebyggande af missbruk, den föreskrift, i likhet med hvad i vissa främmande länders tullförfattningar finnes stadgadt, mätte meddelas, alt, om ett och samma kolly innehåller särskilda sockerslag, som äro underkastade olika tullalgifter, den högre tullsatsen skall för hela innehållet tillämpas.
På dessa grunder och med tillika uttryckt föreskrift i afseende på råsockret af den lägre kategorien, att dertill äfven vore att hänföra dylikt socker, då det i flytande form inkommer, har Styrelsen uppställt det förslag till förändrad redaktion af nu ifrågavarande lulltaxerubrik, hvilket Styrelsen ansett höra, i stället för nuvarande bestämmelser, i införselstariffen upptagas; och har Styrelsen ansett, att, ifall samma förslag godkändes, en ovilkorlig föreskrift om inkommande hvitt sockers besigtigande å införselsorten ”af sakkunnige och ojäfvige personer” icke vidare vore af nöden, utan alt, i sådant läll, äfven i afseende på socker kunde få bero vid det allmänna stadgandet i lulltaxe-underrätlelsernas 8:de §, all, vid uppkommande tvist om en varas rälta art och benämning, Styrelsen eger atl, dess instruktion likmätigt, och sedan, der så erfordras, sakkunnige personer blifvit hörde, frågan afgöra; hvadan Styrelsen, i sammanhang med afgifvandet af nämnda förslag, tillika hemställt, att nuvarande 9 § i underrättelserna till tulltaxan måtte alldeles utgå.
Vid öfvervägande af denna fråga hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad dervid förekommit och i betraktande af hvad General-tullstyrelsen uti ofvan omlörrnälda underdåniga Utlåtande anfört, funnit sig böra till alla delar instämma i de af bemälde Styrelse framställda förslag, hvadan, i öfverensstämmelse dermed, och då, hvad angår sjelfva tullsatserna å de olika sockerslagen, Rikets Ständer icke funnit skäl till någon förändring af nu gällande bestämmelser i detta hänseende, Rikets Ständer i underdånighet hemställa, alt, med uteslutande ur tulltaxe-underrättelserna af nuvarande 9 §, rubriken Socker må i taxans Införselslarif erhålla följande lydelse: ”Socker: raffineradl, alla slag, såsom lopp-, kandi- och kali-, samt kros sadt eller pulveriseradt socker 1 skålp.— 13 öre. oraffineradt: a) till färgen icke mörkare än N:o 18 af den i verldshan deln gällande holländska standard, hvarå normalprof genom General-tullstyrelsens försorg hålles vederbörande lullkamrar tillhanda 1 skålp. ■— 13 öre. b) till färgen mörkare än nämnde slandardnummer, — äf ven om varan inkommer i upplöst eller flytande tillstånd 1 skålp. — 8 öre.