Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det bör således icke komma att utgöra många rader.
Jag är öfvertygad, att med den skicklighet, som bör finnas hos Exped.- Utsk:s ledamöter, det icke skall falla sig svårt att resumera denna historik så, att den blir klar och enkel.
Min öfvertygelse är således, att skrifvelsen kunde inskränka sig tillen mycket kort och concis uppfattning af allt hvad som i lagstiftningsväg uti detta ämne sig tilldragit från April månad 1810 lill närvar, stund, slutande sig med den utaf 3:ne
Stånd vid denna riksdag godkända mening uti precist de termer, som Stånden gillat, men med hvilka Exped.Utsk.s förslag icke fullkomligen qvadrerar.
På det sättet' uppställd, kunde expeditionen leda till gagn.
Vili man ändamålet, måste man äfven vilja medlet; men medlet består deruti att expeditionen blir klar och enkel och alt deruti icke inblandas de särskildta Ståndens olika beslut vid olika riksdagar, och långt ifrån att tro, i likhet med Gr.
Frölich att Exped.Utsk. i och lör detta ändamål skulle behöfva ombyta personal, är jag fullkomligen öfvertygad att Exped.- Ut»k. icke saknar nödig skicklighet att uppsatta ett förslag, hvarmed RiksSttn skola finna sig belåtna.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be hagade godkänna Exped Utskts förslag N:o 148.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid förslaget gjorda anmärkutr böra föranleda dess återremitterande.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta t nej, begärde Gr Anckarsvärd votering.
Den^ seni godkänner Exped.Utsk:s förslag
Nto 148 till Den 2 3 November. 269 R.
St:s underd. skrifvelse till K. M., i fråga 0111 näringsfriheten, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. ofvannämnda förslag N:o >48 böra återremitteras.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 4i.
Nej — 82. fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 10 om aftonen.
Iu fidem protocolli, F. O.
Onsdagen den .November i84o.
Justerades pleni-prot. för den 27 sisth October e. m.
Landm. lillkännngaf, att Hr af Forsell, Carl, anmält sig af sjukdom vara hindrad tillbörligen motsvara del förtroende, som honom blifvit lemnadt att vara ledamot i'
Const.Utsk., och således afsagt sig denna befattning; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda anhållan, att, det oaktadt, blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen.
Hr Landtm, tillkännagaf äfven, att Hr Ribbing, bengt, ledamot i Bevilln.Utsk., erhållit 3:ne veckors ledighet, och anmodade Hrr Electorer, att vid deras nästa sammanträde välja en ledamot i Const.Utsk. efter Hr af Forsell, och en ledamot, alt uti Bevilln.Utsk. inträda, under den åt Hr Ribbing beviljade ledighet.
Den a5 November f.m. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att, da nu snart förekommer, dels frågan om bancovinsten, dels andra banken ronde frågor, att genom votering i förstärkt BancoUtsk. afgöras, och de öfriga Stånden redan förrättat val lili detsamma, R. o.
Ad. torde finna lämpligt, att snart äfven förrätta val af ledamöter i nämnda förstärkta Utsk.: och hémställde Hr Frih. o. Landtm., om R. o. Ad. skulle behaga dertill utsätta instundande Fredag den 27 dennes pä f. m.
Hr Landtm, hemställde äfven, om Ståndet, utom de 21 ordinarie ledainöterne, skulle vid samma tillfälle behaga välja 9 suppleanter till samma förstärkta Utsk., då hvarje lista således komme att innehålla 3o namn.
Till pröfning företogs ej mindre SlatsUlsk:s, sedan den l5 sisth Augusti hvilaode, utlåt.
N:o 212, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 52, i fråga 0111 mötespassevolance-afgiftens framtida utgörande, eller särskildta medels anvisande till bestridande af de kostnader hvartill densamma är afsedd, än ock Hederv. BondeSt:s, genom prot.utdr. af den 20 nästföregående
Maj gjorda inbjudning till instämmande i BondeSt:s, genom bifall till utlåt.
N:o 52, fattade beslut. II.
Jag röstar för bifall till Utsk-.s betänk, och förening med BondeSt.
I detta så ofta debatterade ämne återstår ingenting osagdt.
Blott 2:ne skäl vill jag åter upprepa, såsom de der, hvilka bestämma mig.
För det första är jag fast öfvertygad, att Ständerne aldrig skola förbise vigten af armeens öfning.
Hvad tilläfventyrs hos en eller annan riksdagsman fattas i insigt om denna öfnings vigt för Statens väl och säkerhet, vinnes ofelbart från riksdag till riksdag, och derpå grundar jag ett hopp, att af denBa öfverlåtelse skola armeens öfningar aldrig lida.
Mitt andra skäl är, alt sedan jag, så långt jag tillbaka minnes, afhört önskningar till lättande af jordbrukarens bördor, synes mig tider vara att så göra, när, som nu, tillfälle dertill yppas.
Jag beklagar endast obetydligheten af nu ifrågavar. lättnad.
Men då den utgör, 0111 ej ett anträdande af en god väg, dock ett fortgående på densamma, röstar jag för bifall till Utsk:s förslag, och således till instämmande i BondeSt.s inbjudning.
Gr Mörner, Axel Otto:
Då denna fråga förra gån gen förevar, blef den uppskjuten.
Jag kunde då ej yttra mig deröfver, men nedlade i prot. några ord om min önskan, att R. o.
Ad. ville biträda StatsUtsk:s förslag och bifalla BondejSt:s inbjudning.
De skäl, hvarpå jag grundar denna önskan, äro följande: jag tror nemi. icke, att det är
Dan a5 November f. m. i lag beskrifvet att rotehållaren skall vid möten underhålla soldaten, utan alt det är soldatens åliggande att aftjena den matsäck lian för mötet af roten bekommer.
Huru många ledsambeter, som härigenom uppkomma, är lätt att inse, och önskar jag derföre, att, till undvikande af alla dessa olägenheter en gång för alla, rotehållarne måtte befrias från hela afgiften och icke endast från dess halfva belopp, Konungen blefve derigenom i tillfälle att efter godtfinnande ordna om arroeens vapenöfningar, emedan en summa mellan riksdagarna klefve till Hans disposition.
Jag önskar således, att R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s förslag i denna del, men ber tillika att inbjudningen till de andra Stånden måtte afgå i fråga derom att en rund summa kunde anslås, så att äfven rekryt- och remont-exercis dermed kunde bestridas, emedan de medel, som dertill äro anslagna, befinnas otillräckliga.
Med anledn. af de 2:ne föreg:de lalarnes yttranden, ber jag endast att med dem få instämma, och att R. o. Ad. måtte förena sig så väl i Utsk:s första betänk, som i BondeSCs inbjudning.
Boye, Ludv., begärde underrättelse om hvad beslut Preste- och BorgareSt:n i detta ämne fattat.
Ridd.Secret. uppläste Preste- och Borgare St:ns prot.utdr. i ämnet, af hufvudsakligt innehåll, att dessa Stånd bifallit utlåt.
N:o 52, med den förändring, att halfva passevolance-afgiften fortfarande skulle af rust- och rotehållarne utgå och den andra hälften till utgående såsom statsanslag på riksstaten uppföras.
Sedan jag hört alt 2:ne
Stånd förenat sig uti att bevilja befrielse från halfva afgiften, tror jag för min del icke, att R. o. Ad. bör gå längre utan gå dessa Stånd till mötes.
Jag befarar icke, det ju beväringsexercisen hädanefter fortgår som hittills: men jag befarar, att för mycket ordande att gå jordägarne till mötes torde ålägga oss framdeles samma band.
Jag tillstyrker bifall till de andra Ståndens yttranden.
Mörner, förenar mig med honom och får till svar på Frih.
Boyes yttrande framställa, att om jordägarne skola få någon lindring, som är rättvis och billig, så tror jag, att motsatsen bör göras af hvad Hr Frih:n föreslår.
Jag förutser alt om vi instämma i Preste- och BorgareSttns beslut, att rust- och rotehållare endast skola erhålla den ifrågavar. eftergiften till hälften; så uppstår, när nuvar. passevolance-contract upphört, samma oreda med passevolancen eller arme'ens öfningar, som varit förr i verlden, och jag är öfvertygad om svårigheten att kunna upprätta nya contracter.
Om deremot hela afgiften öfverflyltas på statsverket, så vore armdens
Den »5 November f. ra. vapenöfningar mera betryggade, än de kunna bl:'va, sä länge rust- och rotehållare ensamt dertill skola conlribuera, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. måtte bevilja hela passevolanceafgiftens öfverflyttande på statsverket; men derjemte önskar jag, att denna afgift måtte så rundligen tilltagas, att cavalleriets rekrylöfningar, äfvensom exercis-sqvadroner, mätte dermed kunna åstadkommas, på det alt icke denna angelägna sak måtte komma att stå tillbaka för några riksdaler.
Som jag, i likhet med de fleste ledamöter så väl af detta Stånd som af BondeSt., är både rust- och rotehållare, så skulle jag högligen önskat, att en sådan propos., som denna, bade kommit ifrån något af de andra Stånden och icke ifrån dessa eller R. o.
Ad. och BondeSt., soin derigenom kunna ådraga sig besky Ilningen för egennytta.
Ingen lärer kunna frångå, att de som tillhandlat sig egendom, som ar med rust- och roteringsbesvär belagd , också känt de onera, som en sådan egendom åtfölja, och alltså äro skyldige alt dem vidkännas, samt att en befrielse derifrån skulle vålla, att denna rust- och roteringstunga lomme i större eller mindre mån att läggas på andra medborgareclasser.
Jag ber äfven att få fästa uppmärksamheten derpå, alt inom det län, der jag är landshöfding, finnas många bålsmansrotar; dessa skulle icke få af denna fördel någon vinst.
Jag finnér icke rättsenligheten deruti , och tror, att vi, som äro äfven deras fullmäktige, skulle hafva svårt att explicera att vi förskaffa fördelar ål rust- och rotehållet, men ingenting åt båtsmanhållet.
Likväl, och som Preste- och BorgareStin bifallit mötespassevelanceafgiftens upphörande till hälften, så tillstyrker jag, att R. o. Ad. måtte med dessa Stånd instämma.
Anckarsvärd, A u g.:
Sedan flere af aromens aktade veteraner yttrat sig för bifall till StatsUtsk:s betänk., så har jag, hvad sjelfva frågan beträffar, icke annat alt vidgöra än att, i egenskap af rust- och rotehållare, betyga dem min tacksamhet; men för att lugna andras begrepp om frågan, att ingenting annat än rättvisa begäres åt rustoch rotehållare, ber jag att få återföra i minnet, att rustoch rotehållet visserligen icke är i samma skick och i samma förhållande, som då det inrättades; ty helt olika nu mot förr är både exercis, beklädnad och tjenstetid, utom det att tätare läger inträffa.
Jag nämner detta, ingalunda som något klander, ty jag vet ganska väl, alt eli förändradt förhållande har inträdt tili följd af tidens oemotståndliga kraf, men som ett bevis alt rust- och roteringsbördan är mera tryckande nu än tillförene.
Jag ber äfven alt i minnet få återkalla, att Svenska folket åtagit sig beväringspligten, och att denna pligt äfven bör tagas i beräkning vid denna frå - Den a5 November f m. gas afgörande ocli alt Sveriges stridskrafterderigenom mer än fördubblats, om behofvet skulle påkalla deras samlande, när jag sammanräknar den gamla armeen och vargei ingen.
Beväringen, mine herrar! består till största delen af allmogens söner, och rättvisan torde således bjuda, att någon lindring lemnäs i dessa bördor, och att ilen nu ifrågavar. ingalunda är öfverdrifven.
Hvad beträffar passevolance-afgiftens upphörande till hälften, får jag deremot invända, att , om densaminas upphörande tiil hela beloppet medgifves, sådant skulle medföra en stor moralisk verkan öfver hela landet, emedan man derigenom komme att erkänna, hvad i min lanke är mera än summans belopp, att
Ständerne verkligen fästat afseende på förhållandet i landet.
Protocoll, ii å 11 d a hos H ö g 1 o f 1 i g e RicMerskapet och Adelil vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1840 och 1841.
Tjiig ondes jelte Häftet.
Hörbergska Boktryckeriet, i84^> Tisdagen den i Juni tS/Jt.
Justerades il prot.utdr. för den 2g sisiI.
Hr Munck af Rosenschöld, Wils Rudolph, uppläste följande:
Hvad jag nu går att uppläsa är en reservation mot Ståndets beslut den tg April e. m., i afseende på Const.- UtsK:s mein.
N:o 85, sorn innehöll det nu hvilande förslaget till representationsförändring.
Jag hade ämnat att ej afgifva denna reservation förr än vid prof.justeringen, hvilken jag på grund af 2g §:n Ridd.Ordn. förmodade skulle blifva r4 dagar efter protocollels hållande, då Ståndet, mig veterlig!, icke för något särskildt fall derom annorlunda förordnat.
Men dä nu nära sex veckor äro förflutna sedan prot. hölls, och jag på taflan ser förteckningen på de till justering färdiga prot;n ej gå längre än till den 6 April, samt riksdagen lärer vara nära sitt slut, så att måhända prot. för den ig
April ej kommer att justeras; så får jag anhålla hos lir Landtm, att nu få uppläsa och till prot. afgifva denna reservation.
Jag har redan muntligen reserverat mig mot den formella behandlingen af Coust.Utsk:s mern.
N:o 85 och af de dermed gemenskap ägande memorialen, innehållande förslag till representationsförändring; jag vill härmed framställa de skäl, hvilka föranledt denna min reservation.
Jag ansåg del grundlagsvidrigt, så väl att en så beskaffad propos. framställdes, som den, nemi. att Ståndet skulle förklara för sin enda gemensamma tanke, att förslaget till representationsförändring, hvilket innehölls uti meni.
N:o 85, var oantagligt, d. v. s, afslä det och all fråga om representationsförändring för denna riksdag, som ock att Ståndet biföll denna proposition.
De §§ i våra grundlagar, hvilka föreskrifva sättet att tillvägagå vid fråga om grundlagsförändringar, äro 56 och 8i §§:ne Reg.F:n och 2g §:n Riksd.Ordn. 56 §:n Reg.Ftn handlar blott om de fall, då Coust.Utsk. tillstyrker ett af en riksdagsman till detsamma ingifvet förslag till grundlagsförändring eller utlåter sig öfver en af Konungen i lika ändamål gjord propos., och föreskrifter i dessa afseenden följande: 4 Den i Juni. 1:0 Generelt, alt
Utskts yttrande öfver dessa förslag till grundlagsförändringar skola viel samma riksdag, som förslagen till Utsk. blifvit ingifna, till R.
St. öfverlemnas, ''hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.’’ 2:0 Speciell.
I första händelsen, eller ifall inga anmärkir-r i R.
St:s plena mot Const.yskts yttrande göras, att yttrandet då skall hvila såsom ett R.
St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas; gällande då föreskriften uti 75 §:n Riksd.- Ordn., eller attalia RiksScns sammanstämmande beslut och Konungens sanction fordras, om förslaget skall kunna få kraft af grundlag.
I andra händelsen, eller ifall anmärkmr i RiksStms plena göras mot TJlsk:s yttrande, att då de, hvilka hvarje Stånd särskildt förklarar för sina gemensamma tankar, skola till Utsk. hänvisas; alt Utsk. åligger samtliga RiksShns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksSt:ns behandlande anmäla; förena sig derefter samtliga RiksStm om ett enahanda utlåt., att detta då skall hvila till slutligt behandlande på tid och sätt som ofvan föreskrifvet är; i vidrigt fall, att Utsk. skall förstärkas och genom omröstning skiljaktigheterna förena; och att det på så sätt fullständigt beredda utlåt, sedan skall hvila till R.
St:s afgörande, som ofvan sagdt är.
Härutaf ses, alt eli af Consl.Utsk. tillstyrkt, af enskild motionär vackt förslag till grundlagsändring kan vid samma riksdag, som det blifvit till R.
St. aflemnadt, förkastas, om samtliga RiksSttn underkänna Const.Utskts yttrande deröfver, eller det underkännes uti förstärkt Const.Utskolt.
För att inhemta ytterligare bestämmelser i afseende på K. propos.-r till grundlagsförändringar, måste man Öfvergå från denna §, som i sanning knn räknas till nebulosorna i lagstiftning, till 81 §:n, jemväl af Reg.Frn, hvilken i afseende på K. propostr till grundlagsförändringar tydligen föreslrifver: 1:0 ”Tillstyrker Utsk. hvad Konungen föreslagit, li vile frågan till nästa riksdag, då R.
St. skola sitt beslut derom fatta. 2:0 Afstyrker Utsk.
Konungens propos.; då må R.
St. genast kunna antingen denna propos. afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening, och, om två Stånd stanna emot två, deras, som beslutet uppskjutit.” 3:o Tillägges den uttryckliga föreskrift, att R.
St. icke under någon förevändning må förr än å nästa riksdag propos. till bifall upptaga, d. v. s. densamma för gällande grundlag förklara.
Sådana äro grundlagens föreskrifter i afseende på R.
Stts rätt alt entaga eller förkasta de förslag till grundlagsförändringar, hvilka Const.Utsk. emottagit från Konungen eller enskild
Den i Juni. 5 riksdagsman och til! RiksSt:n Sfverlenmat.
I afseende på Consl.Utsk:s egen rall att föreslå grundlagsförändringar, nämner 56 §:n lleg.Frn intet ; det är först 81 §:n, som säger i afseende på Coust.Utsk.:
"De 11 a U ts k., hvars pligt det vara skall ali grundlagarna granska, äger rätt hos R.
St. föreslå de ändringar deruti, sorn det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa.” Murken, mine herrar! att lagstiftaren i denna § har öfverlemnat åt Coust.Utsk., och icke ål Stånden, att bedomina hvilka grundlagsändringar uro högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa; hvilket bevisar, alt 1809 års grundlagsskrifvare i delta fall både hade förutseende och en noggrann kännedom om så väl Svenska som alla kastindelningars motvilja för förändringar.
Denna § slutar föreskrifterna i afseende på Const.Ulsk;s rätt alt föreslå grundlagsändringar med att uttryckligen säga: ”R.
St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta.
” — Sedan följa föreskrifter för proceduren vid detta beslut.
— Idur talas icke om några RiksSttns gemensamma tankar eller hänvisningar till Utsk. såsom uti 56 §:n, då Utsk. tillstyrkt en riksdagsmans förslag, ulan precist blott samma föreskrift, endast med litet variation i sältet att uttrycka sig, såsom ”derom besluta’’ i stället för ”sitt beslut derom fatta,” och uteslutande af orden ”hvile frågan till nästa riksdag,” finnes här i afseende på behandlingen i RiksSltns plena afen af Const.Utsk. föreslagen ändring uti grundlagarna, som den, hvilken finnes intagen i samma 81 § för del fall, då Const.Utsk. tillstyrkt en K. propos. till grundlagsändring, — för sistnämnda fall står der föreskrifvet: ”Tillstyrker
Utsk. livad Konungen föreslagit, hvile frågan till nasta riksdag, då R.
S t. skola sitt beslut derom fa l t a — hvilken propos. enligt praxis aldrig än blifvit förklarad för oantaglig eller någonsin underställd Ståndens pröfning, sedan Utsk. tillstyrkt densamma.
Att orden ”hvile frågan till nästa riksdag” ej äro intagna i föreskrifterna rörtde behandlingen af ett från Const.Utsk. omedelbart emaneradt förslag, torde ej kunna betyda annat än att grundlagsskrifvarne ansett denna tnellanmening obehöflig.
Ty det måtte vara klart, alt, då der hvarken står taladt 0111 hänvisningar, förändringar eller förkastande af ett dylikt förslag, men uttryckligen står: ”R.
St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta,” — alt, säger jag, detsamma oförändradt mäste hvila till dess.
Hvarföre skäl till denna mellanmenings eller ordens — ”hvile frågan till nästa riksdag” — inflickande uti föreskriften i afseende på behandlingen vid första riksdagen af en af Const.Utsk. tillstyrkt K. propos. G Den i Juni. förefunnits, är, emedan denna mening slår såsom anlithes till den uti nästföljande föreskrift, i afseende på behandlingen af en af Coust.Ulsk. afslyrkt K. propos., intagna meningen: ”då må R.
St. genast kunna antingen denna propos. alsia, eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta.”
Uli föreskriften för behandlingen af ett Const.Utskis eget förslag finnes icke någon sådan antithes att hafva uppmärksamheten fästad uppå, alldenstund hela föreskriften inskränker sig dertill, alt R.
St. må icke å den riksdag, ett sådant förslag till dem blifvit öfverlemnadt, utan först å den nästföljande, derom besluta.
Såsom ett biskal torde kunna anses böjelsen hos skriftställare att ej alltid begagna samma uttryck.
Men för att vidare inhemta 0111 ej andra och flera föreskrifter finnas och måste tillämpas i afseende på behandlingen af ett Coust.Utsk:s eget förslag till grundlagsförändring, än 8t §:ns Reg.F:n speciella föreskrifter i afseende på desamma, måste man öfvergå till 29 §:n Riksd.Ordn., den tredje och sista §:n i våra grundlagar, som rörer sättet att tillvägabringa föi ändringar uti desamma, och som i sitt första moment handlar generelt 0111 Coust.Utsk., dess beskaffenhet, dess och Ståndens skyldigheter och rättigheter i förhållan J O O de lill hvarandra i detta afseende.
Början af denna §, som handlar om Coust.Ulskjs tillgöranden i grundlagsändringsväg, lyder: "C o 11 s t.
U t s k., som utgöres af 24 ledamöter, tillkommer att, i den ordning Reg.F: n för e s k r i f v e r, granska Rikets grundlagar, samt upptaga frågor och till plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och fork
I a ringar de ra f; hvaröfver Ståndens ledamöter vare olie tage t att in p I e 11 o yttra sina tankar, men R.
S t. e j för r, ä 11 å den nästföljande riksdagen må beslut a.”
Denna sednare perioden är den generella föreskriften i afseende på behandlingen af Const.Utskts memorial, hvilken måste gälla i alla hänseenden, der ej särskildta undantag upphäfva densamma.
Gifven härvid akt, mine herrar! derpå, att hvarken här eller i den af 81 §:ns af Reg.Ftn föreskrifter, som handlar om Const.Utskts egna förslag, står såsom i 56 §:n Reg.- F:n — jag erinrar att 56 §:n Reg.Ftn blott rör de fall, då Utsk. tillstyrkt en riksdagsmans förslag, eller utlåter sig öfver en K. propos., den omtalar ej Utsk:s egna förslag — vid fråga om ett af enskild riksdagsman väckt och af Const.- Utsk. tillstyrkt förslag taladt 0111 hänvisningar eller ålerremisser eller hvarje RiksSlts gemensamma tankar.
Hade så varit förhållandet, så hade denna generella föreskrift äfven kunnat lämpas på den del af 81 §:n Reg.Fm, som specielt rörer behandlingen af Const.Utskis egna förslag; utan häri 1 moni. af 29 §:n Riksd.Ordu. medgifves blott, märken det, mine herrar!
Ståndens ledamöter, icke Stånden, att in pleno vid första riksdagen, då ett memorial från Const.- 0 c ii i Juni.
Utsk. till R.
Sl. öfverlemna*, deröfver yttra sina tankar; hvilken allmänna föreskrift, eller den, att .Ståndens ledamöter iiro obetagne in pleno yttra sina tankar öfver lill R.
St. af Coust.Ulsk. afgifna förslag, naturligtvis till ledning för kommande Ständers omdöme, är den enda, som får tillämpas så på 81 som 56 §:n Reg.Fm, utom i afseende på en K. propos., i afseende hvarpå ifrån denna 29 § af Riksd.- Ordn. undantagsvis hänvises till 81 §;n Reg.F:n.
Skilnaden mellan föreskrifterna för behandlingen af ett Coust.- Utsk:s eget mein. och en af detsamma tillstyrkt K. propos. är, såsom detina del af 29 §:n Riksd.Ordn., jemförd med 8r §:n Reg.Fzn, visor, följande; 1:0 att uti denna sednare §, hvartill i afseende på K. proposir undantagsvis hänvises från 29 §:n Riksd.Ordn., står rör:de dessa eller de K. proposrna ieke näinndt, således hvarken tillåtet eller förbjudet, om ståndsledamöter äga tätt att lill ledning för kommande
Ständer yttra sina tankar olver dem, sedan dem med tillstyrkande; då deremot, i afseende på Coust.- Utsk:s egna mein., väl också ingenting härom står näinndt uti 81 §:n Reg.Fm; men för dessa göres intet undantag uti 1 mom. af 29 §:n Riksd.Ordn. från de der intagna, allmänna föreskrifter, hvarföre de måste vara underkastade behandling efter detta der intagna stadgande; och 2:0 alt, i afseende på Const.IJlskjs egna mein., uti 81 §:n Reg.
F;n ej står utsatta orden ’'hvile frågan till nästa riksdag,” såsom der står i afseende på en tillstyrkt K. propos. ; men hvilket ©tvifvelaktigt torde falla af sig sjelft, då der hvarken uti 81 §ms Reg.Fm speciella föreskrifter i afseende på ett från Coust.Utsk. omedelbarligen emaneradt förslag, ej i ller i 29 §:ns Riksd.Ordn. föreskrifter för behandlingen af Const.Utskts mern., i allmänhet står taladt om återremiss eller att Stånden äga rätt förklara några gemensamma tankar, såsom der står uti 5o §'• 11 Reg.Fm; ulan der tverlom i 29 §;n Riksd.Ordn. står, såsom antithes deremot, att R.
St. ej förr, än å den nästföljande riksdagen, må öfver ett Cons!.- Tltskts mein. i allmänhet besluta den föreskriften, att Ståndens ledamöter vare obetaget att in pleno öfver förslaget yttra sina tankar.
Undantaget från 2g §;ns Riksd.- Ordn. allmänna föreskrifter, som lili 56 §:n Reg.Fm genom för der omrörda särskildta fall intagna stadganden blifvit gjordt, lärer ej kunna sträcka sig längre än till de fall, hvarför dessa stadganden blifvit bestämda, d. v. s. för behandlingen af K. proposir och af enskild riksdagsman väckta och af Utsk. med tillstyrkan åt R.