Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle en Sjöexpedition under fredstid räcka öfver ett år, är blott en paradmundering och kavaj m. m. intjente och bestås af Kronan, men för dylika förrådspersedlar utöfver det redan bestådda, skall i öfrigt ersättning tagas af hyran. 8:o Enrollerad skärkarl och fiskare skall svära krigsmans-ed och vara i allo underkastad disciplinär-lagarne om bord samt deremot kunna befordras i förhållande till nit och skicklighet både till högre hyra och till Underofficer, om han kan undergå behörig examen, och fördenskull beredes honom tillfälle att under tjenstledighet bevista Stationens skolor, med åtnjutande af nödigt underhåll, då han, enl. företedde betyg af SkeppsCbefer, kan anses förtjena en sådan upmuntran.
Desse äro de grunddrag för enrolieringen jag vågar framställa till R.
Stirs bepröfvande och anhåller i följd deraf, och om de gillas, att ett förslags-anslag af 5000
R:dr b:ko eller 7,500 R:dr r:mt anslås under nästföljande Statsreglerings-period, för att dermed anvärfva 500 man af skärgårds- och kust-befolkningen uti fiskelägena, samt att en underd. skrifvelse i detta ämne måtte till K.
M. afgå för berörde saks lämpliga anordning i hvad på K.
M. kan bero och Högstdensamme täckes besluta.
Jag har hoppats att genom denna motion göra R. och Ad. upmärksam på en vigtig angelägenhet för Örlogsfiottan samt tillika bereda den fattiga kustbefolkningen medel till utkomst genom spridning af ett indirekt statsbidrag, som, om det motsvarar det åsyf - Den 4 December e. m. 373 tade ändamålet och med tiden omhuldas af R.
St:r genom ökade anslag till enrollering, af ett för flottan fullt behöfligt antal, omkring 6 ä 8,000 man, så skall om detta sker, visserligen 60 ä 80,000 R:dr b:ko årligen spridde bland fiskare-familjerna, utom öfverskotten af infjenta hyror, i sin mån betydligt förbättra deras ställning och föröka antalet tjenstbart krigsfolk för flottornas behof i krig.
Jag anhåller att denna motion måtte till vederbörligt Utsk. remitteras. 9:0 En af Frih. Leijonhufvud, Bror Abraham, inlemnad, så lydande motion:
Som uti det i den officiella tidningen allmängjorda K. M:s Nåd. förslag till författning, ang:de en utvidgad lleligions-frihet, 2:ne frågor förekomma, hvilka kunna från hvarandra skiljas, nemi.
Religionsfrihet, som tillåter olika tänkande att utträda ur Statskyrkan, och Andakts-frihet, som lemnar Statskyrkans medlemmar frihet att till gemensam upbyggeise och andakts-öfning sammankomma; och då det ej kan tagas för afgjordt, att båda frågorna i sitt sammanhang vinna R.
Stms bifall, men jag för min del är viss att den sednares nödvändighet af de fleste skall erkännas, så får jag vördsammast föreslå antagandet af en så lydande Lag om Andakts-frihel.
Rättigheten för Svenska Kyrkans medlemmar att, äfven utom den offentliga Gudstjensten, sammankomma till gemensamma andakts-öfningar, skall vara fri och obehindrad, såvidt vid sådan sammankomst ej något företages som mot lag eller sedlighet stridande är, eller eljest allmän ordning störer; och varder i följd häraf K. Plakatet d. 12 Jan. 1726 mot serskildta religions-sammankomster till all kraft och verkan uphäfd, tillika med öfriga isamma ämne meddelade föreskrifter.
Ej må dock vid sammankomst för religions-öfning, som sker under annan än vederb:de Presterskaps omedelbara ledning, och ej är att hänföra till enskild hus-andakt, tillträde vägras Presterskapet i församlingen, eller den offentliga myndigheten i orten eller staden, hvilken sislmde myndighet vid inträffad olaglighet eller oordning, äger alf der så.nödigt anses, sammankomsten uplösa.
Ej heller må så beskaffad sammankomst, som nu sagdt är, utan serskildt tillstånd hållas å den tid offentlig
Gudstjenst i församlingen förrättas, vid påföljd af böter från och med 50 t. o. m. 100 R:dr r:mt för den eller dem, som sammankomsten föranstaltat eller dertill uplåtit hus, och till högst 10 R:dr samma mynt för annan deltagare.
Om remiss till LagUtsk. får jag ödmjukligen anhålla. 10:o En af Hr von Hofsten, Carl August, inlemnad motion, så lydande:
Då Carlskoga härad inom Örebro län genom testamentarisk disposition fått ett Boställe för en Läkare, hvilket i arrende-afgift S74 Den i December e. m. lemnar 600
R:dr r:mt i ärlig inkomst, men denna summa befinnes alldeles otillräcklig, och då nämnde härad med en folkmängd af omkring 10,000 personer samt med 3 å 4 mils afstånd från närmaste städer, obestridligen som oftast kan vara i behof af en Läkare, och som den omförmälde testamentariska dispositionen saknar för orten allt gagn, då icke någon Läkare för ofvanmde arrende-inkomst, vill åtaga sig bestrida Läkarevården, och Rikets sednast församlade St:r beviljade ett löne-anslag af 750 R:dr r:mt åt en Extra ProvincialLäkare i Nysund, får jag af ofvan anförde orsaker ödmjukligen föreslå:
St:r måtte bevilja ett löne-anslag af 750
R:dr r:mt att utgå till en Extra ProvincialLäkare för bestridande af Läkarevården inom Carlskoga härad.
Om remiss af denna min motion till vederbörligt Ulsk., derom får jag vördsamt anhålla. liro En af Hr Boltenstern, Will).
Henrik, inlemnad motion, så lydande: I K.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, finnas lönerne för Arméens i ständig tjenstgöring varande värfvade Reg:ten och Corpser i det närmaste föreslagne till enahanda belopp, med undantag endast för Kronprinsens HusarReg:te, för hvilket det blifvit nedsatt till ungefär
J-delar af hvad som skulle bestås GardesReg:tene, Art:t och IngeniörCorpsen.
Såsom skäl till denna nedsättning, anförer Hr Depart:tsChefen i det den Nåd.
Propos:n åtföljande StatsRådsprot. de serskildta förhållanden, som vid Reg:tets tjenstgöring förekomma och Sqvadronernas spridda förläggnings-orter.
Att likväl dessa förhållanden icke synes hafva gjort sig gällande i afseende på det högre Reg:ts-befälet, inses deraf, att Reg:tsChefen och Majorernes löner blifvit upförde till enahanda belopp med dem vid öfrige GarnisonsReg:ten.
Om dessas utgifter anses jemförliga med vederlikars inom öfrige värfvade Corpser, är det svårt att inse hvarföre ej äfven enahanda förhållande skulle få gälla för öfrige grader.
Lefnadskostnaden är nu mera i Skåne i det närmaste jemförlig med hufvudstadens.
Isynnerhet är Malmö, hvarest största delen af Reg:tet finnes förlagdt, en serdeles dyr ort, der priserna å lefnadsförnödenheter i allmänhet rätta sig efter Köpenhamns-priserna.
Då nu en tjensteman vid K.
Vendes Art.Regte, förlagd till det vida billigare Christianstad, blifvit hugnad med löne-belopp, motsvarande Gardernas, har man svårt att inse hvarföre ej en vid Kronprinsens Husarer, förlagd till det dyrare Malmö, äfven skulle deraf vara i behof.
Det skäl som af Hr Depart:tsChefen blifvit anfördt, eller Sqvadronernes spridda förläggningsorter, innebär, synnerligen för SuballernOf/icerarne, en anledning icke lill minskning utan till ökning.
Det är nemi. ganska gifvet, att den Officer, som det ena året placeras på en Sqvadron i Malmö, det andra i Ystad, det tredje i Helsingborg, har vida svårare att inrätta sig husbållsamt och ådrages dessutom flyttningskostnader och andra utgifter, som icke den får vidkännas, hvilken alltid bebor en och samma garnisons-ort.
Den 4 December e. m. 375
På dessa skäl, och ehuru jag ansett rättvisast om hela Reg:tets aflöningsstat blifvit lämpad efter den för öfrige GarnisonsReg:ten föreslagne, inskränker jag mig likväl nu att hemställa, det R.
St:r måtte bestämma SubaiternOfficers-lönerne vid Kronprinsens HusarReg:te till enahanda belopp, som för Gardes-, Art:t och IngeniörCorpsen eller Löjtnant, l:sta klassen och 1 :sta Adjutant . . .
R:dr 1,200.
Löjtnant, 2:dra d:o och 2:dra d:o ... ,, 1,000. samt UnderLöjtnant ,, 800. 12:o En af Frih. Hjerta, Carl Johan, inlemnad, så lydande motion:
St:r får jag vördsamt föreslå, att en pension, lämpad efter de stegrade priserne på lifsförnödenheter, samt pensions-sökandens behof och utblottade belägenhet, jemte i öfrigt förekommande serdeles ömmande omständigheter, måtte ädelmodigt anslås åt StatsRådet J. af Wingårds Enka, Fru Fredrika af Wingård, född Biörnberg.
Skälen för denna motion, äro i korthet följande: l:o Enkefru af Wingårds belägenhet, att vid 63 års ålder befinna sig i ett högst sjukligt helsotillstånd, att se sitt och mannens bo insolvent och till Kreditorernes förnöjande upgifvet, att vara i saknad af slägtingar och andra vänner med förmåga att understödja, och att, i anseende till sjuklighet, sjelf ej det ringaste kunna förvärfva: 2:o Aflidne
Mannens mångåriga verksamhet i Statens tjenst, såsom militär i 20 års tid till år 1814, derefter i circa 30 år eller intill 1843, då han erhöll afsked från StatsRådsEmbetet, verkande inom den Civila Administrationen, såsom dels Landshöfding i Wermland, och dels StatsRåd och Chef för FinansDeparl:t; samt 3:o Förmodan, att R.
St:r, som beviljat honom fulla StatsRådslönen såsom pension, desto mindre skulle vilja, eller anse följdrigtigt, lemna den gamle embetsmannens i sjuklighet och torftighet efterlefvande hustru hjelplös, som R.
St:r i det förflutna ådagalagt så mycket och så lofvärdt ädelmod emot andra StatsRåds-enkor, bland hvilka ingen varit i större, troligen icke i så stort behof som Fru af Wingård. 400 å 500 R:dr b:ko om året får jag derföre för henne föreslå.
Fru af Wingård är nu glömd, öfvergifven, förskjuten af alla, vid 63 års ålder, svag, sjuklig och utan ringaste annat medel till den nödtorftigaste bergning, än att anlita andras barmhertighet; således i alla afseenden olycklig och beklagansvärd.
För mig är Enkefru af Wingård föga mera än till namnet bekant, och må hennes sorgliga öde, som gifvit mig mod att upträda här på detta ställe, må detsamma äfven tala för min ursäkt, att härmed besvära Höglofl. R. och Ad.
Framställande härmed till föremål för Höglofl.
R. och Ad:s pröfning, en handling af barmhertighet, kanske icke väl vald, borde 376 Den 4 Dec embar e. m. måhända jag, — utan annat anseende än det, som förlänas mig genom den äran att hafva en plats i denna sal, — rättast blott stillatigande afhöra, hvad som af värdiga förmågor i denna samling af Riddare yttras för fäderneslandets väl och enskildes bästa ; men då deltagandet för ett åldrigt, värnlöst och olyckligt Fruntimmer, olyckligare än många andra, emedan hon sett bättre och lysande dagar, åtminstone alltid kan sägas vara en hjertats bättre tanke, slägt till de högre tankar och sträfvanden, hvilka äro Sveriges Ädlingars sköldemärken, så hoppas jag att icke klandras för mitt företag, om ändamålet dermed också ej af R. o. Ad. gunstigt kan gillas eller bifallas.
Jag anhåller vördsamt, att denna motion måtte till B.
StatsUtsk. varda remitterad; och torde jag tillika få utbedja mig att till nämnda Utsk. oförtöfvadt få ingifva intyg öfver de af mig åberopade omständigheter, i afseende å boets ställning och Fru af Wingårds behöfvande lefnadsvilkor, 13:o En af Hr Wetterstedt, Ludvig, inlemnad motion, så lydande:
Så väl vid föregående Riksdagar, som sednast vid den nu innev:de, har ofta varit fråga om framkallande af kapitaler icke blott för åstadkommande af jernvägar, utan äfven för andra samhällsnyttiga företag, men hittills har man ännu icke funnit annan utväg, än att genom utländska lån erhålla härtill erforderliga medel.
Då det under närv:de penn ingekris svårligen torde låta sig göra, att emot 4£ proc:s ränta erhålla dylika lån, med mindre än att en större kapitalrabatt måste vidkännas, och då på grund af hvad i främmande land bosatte personer mig meddelat, jag är af den öfvertygelsen, att nämnde kris ej torde blifva så snart öfvergående, som man härstädes förmodat, anser jag att man hör tillse, huruvida resurser för kapitalers anskaffande finnas inom landet att tillgå, på det man ej, såsom förut ofta händt, skulle så till sägandes behöfva gå öfver ån efter vatten; och hade jag i sådant afseende förväntat, att någon värd ledamot af H. R. o. Ad., sakkunnigare än jag, skulle, under nu snart tilländalupna motionstid, hafva föreslagit grundandet af ett inhemskt statsskuldsystem, lämpligare att genomföra, än det vid sednaste Riksdag antagna.
De felaktigheter, som vidlåda sistnämnde system, äro, enl. mitt förmenande, hufvudsakligen följande:
Att räntan å de af RiksgisKont. utgifna obligationer beräknats för låg; att tillfälle icke blifvit beredt för allmänheten i landsorterna att, på närmare håll än i hufvudstaden, köpa dylika obligationer, hvadan aflägse boende personer ofta ansett den ringa fördel, obligationerne lemnade, icke upvägas af den kostnad och det besvär, som med upköpet varit förenad; att, utom det vanliga kungörandet, inga serskilda åtgärder vidtagits, för att fästa allmänhetens, och särdeles de lägre klassernas, upmärksamhet på detta tillfälle att placera sina kapitaler, samt slutligen, att minimivalören å obligationerna blifvit bestämd till för högt belopp, hvarigenom de mindre bemedlade klasserna icke kunnat i så vidsträckt Den 4 December e. ra. 311 mån, som eljest varit möjligt, med sina kapitalbehållningar bidraga till realiserande af det med obligationerna afsedda ändamål.
Då ingen motion i denna vigtiga fråga, vid nuv:de Riksdag, blifvit mig veterligen väckt, och på det att detta vigtiga ämne må komma under öfvervägande, vågar jag nu i sednaste timman föreslå följande hufvudgrunder för ett inhemskt statsskuldsystem, enl. hvilka jag anser erforderliga kapitaler inom landet successive kunna anskaffas så väl till jernvägar som andra produktiva och allmännyttiga företag, nemi.: l:o Att Riksg:sKont. skulle äga utgifva obligationer å 100, 200, 500 och 1000 R:dr r:mt, löpande med 5 proc. årlig ränta. 2:o
Att obligationerna, hvilka t. ex. kunna dateras d. 2 Jan., skola genom Riksg:sKont., såsom förut, tillhandahållas allmänheten samt dessutom, genom samtlige LandtRänterier, vissa tider afåret, t. ex. i Jan., April, Juli och Okt. månader, då vid inköpet borde betalas obligationens nominella belopp, jemte den vid köpslutet derå uplupne ränta. 3:0
Att i så väl Eiksg-.sKont., som LandsKontm, innehafvare af obligationer skola äga att den 2 Jan. hvarje år lyfta don för förflutne året uplupne ränta. 4:o
Att, vid betalning af kronoutskylder, obligationsinnehafvarne skulle äga att, såsom liqvid, lemna förfallen räntekupon, hvilken då skulle af Kronoupbördsmannen frånskiljas obligationen och, i sammanhang med den öfriga kronoupbörden, levereras och redovisas i vanlig ordning; samt 5:o
Att, efter 10 års förlopp, utlottning af obligationer till inlösen kunde äga rum till ett belopp af minst en procent och derutöfver, i den mån Statens tillgångar sådant medgifva.
Såsom ytterligare motiv till detta mitt förslag torde jag, utom den direkta nyttan, som skulle tillskyndas landet derigenom, att räntan för dess statsskuld stadnade inom detsamma, efter en frejdad Svensk författare, få anföra följande fördelar, som utgöra de indirekta följderna af ett inhemskt statsskuldssystem, nemi.: l:o Ett inhemskt fondsystem skapar en ny slags kapitalegendom, d. v. s. vinstgifvande och säljbar egendom.
Sådan är hittills i Sverige endast jord, bergverk, fabriker, hus, fartyg.
Dertill skulle nu komma statsobligationer. 2:o
Ett fondsystem är det enda medel att skapa ett säkert och solidt enskildt banksystem.
I stället för att man nu endast kan grunda den enskilta bankrörelsen, antingen på ett liggande, dödt penningekapital, eller ock på intecknade reverser, som ej kunna afyttras, och således i en kris ej kunna hindra Rankens bankrutt, eller på, hvad som värre är, utländska kapitaler, kan den genom ett inhemskt fondsystem grundas på statsobligationer, hvilka, jemte Rankernas ökade vinst, tillika skulle sätta bankrörelsen under en lätt offentlig kontroll. 3:o Endast genom en solid enskild bankrörelse kan ett säkert och välgörande enskildt kreditsystem, med vexelrörelse, kreditrörelse och depositionsrörelse upkomma. 4:o
Det inhemska statsskuldssystemet skulle verka såsom en 378 Don 4 December e. ta.
Sparbank i stort.
Allt det goda, som säges om Sparbankar, inträffar i mångdubblad grad på ett fondsystem.
Ty hvad äro de små summor, som de förra förvandla till räntebärande och besparda, emot dem som de högre, rikare, yppiga klasserna skulle kunna lemna. 5:o
Ett fondsystem skulle uphäfva inteckningsväsendet, göra slut på borgensväsendet, och göra tysta förmånsrätterna onödiga. 6:0
Det skulle införa sparsamhet i lefnadssättet, huslighet i farn i Ijel i fvet och med dessa, alla kristliga dygder. 7:o Det skulle göra alla enkekassor, alla pensionsinrättningar öfverflödige, alla förmynderskap lätta.
Jag anhåller vördsamt om remiss af denna motion till Stats Utsk. 14:o En af Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, inlemnad motion af följande innehåll:
Då jag vördsamligen härmed anhåller att få underkasta R.
St:rs pröfning en begäran, att fl- St:r måtte tillägga mig ersättning för den förlust, som mig tillskyndats derigenom, att Staten underlåtit att fullgöra det aftal, som med mig afslutats rörande utgifvandet af en samling gällande författningar rörande krigsmakten till lands, om hvilken ersättnings utbekommande jag förgäfves med underd. ansökning vändt mig till K. M., skulle jag önskat att kunna vara fåordig uti denna mig enskildt rörande framställning; men tyvärr ser jag mig nödsakad att göra den mera utförlig, för att sätta R.
St:rs StatsUtsk. i tillfälle att få ett klart begrepp så väl om sjelfva frågan, som om verkliga beskaffenheten af det lidande Staten, genom ingångna aftalets brytande, mig tillskyndat.
Sedan jag åt K. M. och Kronan afstått förlagsrätten till den af mig utgifne »Handbok för Militärer», emot den genom K. M:s Nåd.
Bref af d. 8 Aug. 1844 derföre mig tillförsäkrade ersättning, nemi. att af den Författningssamling, som i stället skulle utgifvas i enlighet med den i Högstberörde Nåd.
Bref bestämda plan, och de vidare föreskrifter, som kunde finnas nödige och af Chefen för Landtförsv:sDepart:t borde meddelas, efter det af K. M. Nåd:st bestämda pris, utaf hvarje titel, i den ordning densamma från trycket utkomme, erhålla 1000 exemplar, att till dåvar:de subskribenter å min ofvann:de »Handbok för Militärer» utdelas, så har Staten, fr. o. m. d. 1 Sept. 1844, under en tid af mer än fem år, begagnat sig af den förlags- och utgifningsrätt, som jag mot förutn:de mig betingade ersättning afstått, samt arbetet med den nya Författningssamlingen, som blifvit benämnd »Samling af gällande författningar rörande Arméen, dess styrelse och förvaltning», oafbrutet fortgått, så att 15 af de i planen bestämda 29 titlarne under nämnde tid i stadgad ordning från trycket utgifvits.
Men som K. M., genom Nåd.
Bref af d. 11 Dec. 1849, förklarat, dels att denna Författningssamlings utgifvande ej längre än till samma års slut finge fortfara på de i förstn:de Nåd Bref stadgade vilkor, dels ock att alla FörfattningsByrån tillhörande handlingar före
Maj månads utgång 1850 skulle vara till t. f. Presidenten i K. M:s och Don 4 December e. m. 373 Rikets KrigsColhm vederbörligen aflemnade, sS har utgifvandet af meranämnda Författningssamling sistnämnde år alldeles uphört, och under den derefter förflutna tiden ej vidare blifvit fortsatt.
Då emedlertid jag, som på detta sätt, emot min vilja, blifvit urståndsatt att fullgöra min mot subskribenterna på den af mig utgifne »Handbok för Militärer» åtagne förbindelse, derjemte såg min ekonomiska välfärd på ett cflcrtänkligt sätt hotad genom den för mig betydliga förlust, som skulle blifva en följd deraf, att jag icke på de uti K.
Brefvet d. 8 Aug. 1844 Nåd:st bestämda vilkor erbölle den ersättning, under förutsättning af hvars ordentliga utbekommande i stadgad ordning jag lill
Slaten öfverlåtit förlagsrätten till »Handbok för Militärer», så fann jag mig föranlåten att uti en d. 2 Sept. 1850 bos Stockholms RådhusRätt uttagen stämning yrka, det K. M. och Kronan måtte åläggas att med laga ränta till mig utgifva ersättning för den mig sålunda tillskyndade förlust, upgående, efter deröfver upgjord beräkning, lill ett sammanlagdt belopp af 12,840 R:dr b:ko.
Uti dom af d. 1 Maj 1851 har RådhusR:n, genom de för domslutet anförde motiver, på det mest otvetydiga sätt vitsordat, att min rätt till den omtvistade ersättningen hvilar på fullt moralisk grund; men dock förklarat sig ej kunna bifalla nämnde påstående, på den grund allena, att icke bela författningssamlingsarbetet blifvit fullbordadt och från trycket utgifvet inom den uti 2:dra punkten af K.
Brefvet d. 8 Aug. 1844 bestämda tid.
K. M:s och Rikets Svea HofRätt har deremot, genom dom d. 16 Mars 1853, förklarat, dels att K.
Bref af d. 8 Aug. 1844 icke utmärkte, att min rättighet att tillgodonjuta den till mig sålunda utfästa ersättning för omförmälde förlagsrätt skulle vara beroende deraf, huruvida det genom berörde K.
Bref mig, jemte annor person, lemnade updrag angående redaktion och utgifning af Författningssamlingen blefve inom den af K. M. i 2:dra punkten föreskrifne tid fullgjordt; dels att icke, emot mitt bestridande, visadt vore, att någon försummelse i afseende på berörde mig anförtrodda befattning läge mig till last, utan deremot förekommit, att t. f.
Presidenten i K.
KrigsColhm i åtskilliga, enl. K. M:s Nåd. befallning, tid efter annan afgifne rapporter, angående fortgången af ifrågavrde arbete, fördelaktigt vitsordat redaktörernes verksamhet; samt dels att, vid sådant förhållande, den omständigheten, att Författningssamlingens utgifning hvarken såsom K. M. i ofvanåberopade Nåd.
Brefs 2:dra punkt bestämt, inom slutet af år 1846, eller efter det K. M., genom serskilte Nåd.
Bref, meddelat föreskrifter om fortsättning af omförmälte arbete, sednast till
Maj månads utgång 1850, ens inom nyssberörde tid kunnat fulländas, icke föranledde lill ogillande af min i saken instämda talan.
Derefter fortfar HofR:n och yttrar sig i afseende på slutresultatet ordagrannt sålunda: »likväl och emedan någon annan bestämmelse i afseende å tiden då sökanden borde de återstående tillarne af Författningssamlingen utbekomma, icke, så vidt handlingarne uplyste, vore meddelad, än den som förefinnes i anförde stadgande 380 Den 4 December e. m. uti 6:te punkten af K.
Brefvet af d. 8 Aug. 1844, alt sökanden skulle erhålla elt visst antal exemplar af hvarje litel, i den ordning densamma ulkomme, samt sökanden följaktligen icke ådagalaggt, det han varit berättigad att, innan stämningen i förevarande sak ullogs, erhålla någon af nyssnämnda titlar; ty pröfvar HofR:n rättvist sålunda gilla RådstufvuR:ns motvädjade domslut, att K. M. och Kronan förklaras icke kunna, i anledning af sökandens i denna sak förda talan, förpligtas att något skadestånd till sökanden utgifva.» Sedan K. M., genom Nåd.
Dom af d. 25 Okt. näst]idet år, fastställt HofR:ns berörde domslut, har mitt ifrågavide rättsanspråk blifvit försatt uti ett, i afseende på detsammas godkännande, för mig, såsom det vill synas, högst fördelaktigt skick. K. M. har nemi., genom Högstberörde
Dom, dels i Nåd. förklarat, att mitt omstämda ersättningsanspråk icke kunde få ogillas, derföre att arbetet med Författningssamlingen ej kunnat fulländas inom den af K.
M. derföre bestämda tid, dels endast ansett det omstämda skadeståndet, i anledning af den uti denna sak förda talan, icke kunde mig tilläggas af det skäl, att jag ej ådagal det jag varit berättigad att, ninnan stämningen utlogs», erhålla någon af nyssnämnde titlar.
Villigt erkänner jag nu, det jag genom K.
M:s Högstberörde Nåd.
Dom blifvit uplyst derom, att jag i afseende på liden för min ersättningsrätts tillgodonjutande begått ett misstag, då jag d. 2 Sept. 1850, och således innan ännu ens elt år, efter arbetets uphörande, tilländagått, uti den uttagna stämningen påyrkat utbekommande af totalbeloppet af den ersättning, till hvars åtnjutande jag, för arbetet i sin helhet, var berättigad; men vågar jag deremot hysa den förhoppning, att R.
Skr, med tillämpning af den Nåd.
Domen, måtte finna min rätt att nu erhålla hela, eller större eller mindre del af den ifrågastä 1
Ida ersättningen vara beroende derpå, huruvida den tid nu tilländagått, inom hvilken jag bordt erhålla stadgadt antal exemplar af alla de återstående titlarne eller endast af flere eller färre bland dem.
Till 'grund för mitt bedömande af denna fråga får jag åberopa: dels alt, sedan Chefen för Landtförsv:sDepart:t, som genom K.
Brefvet d. 8 Aug. 1844, fått sig ålagdt att meddela ytterligare nödige föreskrifter i afseende på arbetets verkställighet genom behörigen kontrasignerad Resolution af d. 3 Jan. 1845, under åberopadt stöd af Högstberörde Nåd.