Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag eftersåg sedatt i grundlagen, om det verkligen kunde vara dess mening att stadga ett sådant förhållande, men kom dervid till ett helt olika resultat och finner rut tydligen att grundlagen aldrig förbjudit alt votera inom förstärkt Utsk., oaktadt de närvar. ledamöternes antal icke uppgått till 120; och för alt ytterligare ådagalägga detta, ber jag att få uppläsa sednare delen af 69 §:n i 1809 års Reg.F., sådan den lydde för e den deruti vidtagna förändring.
"Stanna två Stånd emot två, då skall StatsUtsk. förökas med så många ledamöter utaf RiksSttn, i vanlig ordning valde, att de blifva 3o af hvarje Stånd.
Sedan en af delta Utsk:s samtliga ledamöter blifvit utlottad, röste de öfrige samfäldt och icke efter Stånd” fjäg beder R. o. Ad. lägga på minnet att ordet "samfäldt” har afseende derpå, att man icke, såsom före 180g varit fallet, skulle rösta ståndsvis, och icke der på huruvida t2o eller r rg skulle vara tillstädes.)
"med slutna sedlar', till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt, blott i de frågor, hvarom RiksSttn varit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom R.
Sits beslut.”
I denna § fanns intet stadgande om afläggande af någon Den ii Maj. förseglad sedel, som kunde gifva utslag i händelse af paria vota, utan sedan en person blifvit utlottad, hvilken på sålt och vis företrädde den förseglade sedelns ställe, så måste ovillkorligen de öfriga i 19 vara tillstädes och rösta, för alt icke paria vota skulle kunna inträffa.
Under de s. k. menlösa dagarna, då livar och en var nian om att uppfylla sin skyldighet, förspordes ingen olägenhet af detta stadgande; men man insåg dock snart, att om det funnes någon railleur inom Utsk., som behagade att vid voteringarna framlägga dubbla eller märkta sedlar eller hålla sig undan från voteringarna, så kunde Utsk. få hålla på bela dagen och votera utan alt ändock komma till något resultat.
Detta gaf anledning att förändra §:n till dess nuvar. ordalydelse, och nu finnes ingenting der stadgadt ang:de ett visst antal ledamöter, som ovillkorligen måste vara tillstädes vid voteringarna inom förstärkta Utskott.
Detta blifver ännu tydligare genom jemförelse med 70 §:n Riksd.Ordn., sorn afbandlar samma ämne, och der det beter: ”Stanna RiksStrn i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje
Stånds beslut genom prot.utdr. remitteras till det Utsk., som med målet befattning baft, hvilket åligge att meningarna så nära möjligt är sammanjemka och med förslag öfver denna sammanjemkning inkomma till R.
St:s plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt besluta Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje R.
St. i sina särskildta plena genom allmän omröstning, till en nämnd, att förstärka det Utsk., lill hvars handläggning målet hort, så att ledamöterne blifva trettio af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste” (hvad med ”samfäldt” förstås, det se vi, då vi gå tillbaka till den ursprungliga lydelsen af 1809 års grundlag i dess 69 §, som jag nyss uppläste) ”såsom 53 §:n föreskrifva’.” I 53 tj:n stadgas, huru man skall rö^ta inom de särskildta Stånden, och om man läser slutet af denna §, så står der — ”Vid omröstningarna, som alltid skola med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar verkställas, beräkne hvarje ledamot blott en röst, änskönt han ock vore fullmäktig för flera till val berättigade corporationer.
Till undvikande af paria vota skall ordföranden vid hvarje omröstning, förrän sedlarne uppräknas, en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga.
Befinnas, vid uppsummerandet af de öfriga, rösterne lika delade, må denna sedel öppnas och gifva decision.
Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras.”
IVu torde R. o. Ad. erinra sig, att vi här i Ståndet voterat både när 600 personer varit tillstädes och när endast Landtm, jemte de 6 ledamöterne vid bordet, Ridd.fiscalen som förrättar uppropet, samt några få ledamöter till, som jemte dem deltagit i voteringen, varit närvarande, hvarvid äfven den af - Dell n Maj. n Hagda förseglade sedeln, i händelse af paria vota, fått gifva utslaget.
Når nu 73 §:n Riksd.Ordn.
Lii 11 v isar till 53 §cn, som just innehåller föreskrifterna 0111 huru inom Stånden bör voteras, så år det väl tydligt att vid voteringarna inom de förstärkta Utsk:n bör tillgå på enahanda sätt, sorn inom Stånden.
Jag finner således alt grundlagens både anda, mening och bokstaf bestämma, att voteringarne inom förstärkt Ulsk. böra fortgå, oaktadt någon ledamot skulle derifrån vara borta, och att det icke må kunna bero på en enskild ledamots vilja eller nyck att paralysera bela riksdagens verksamhet.
Denna fråga är af ganska stor vigt just nu, emedan vi hafva en mängd saker att afgöra inom det förstärkta StatsUtsk., och om det skulle ankomma på en enda ledamot att förhindra votering genom sitt uleblifvande, sfi skulle vi kunna blifva uppehållne här i evighet utan alt få någonting afgjordt.
För min del önskar jag derföre, att R. o. Ad. mätte förklara den ifrågavar. voteringen vara grundlagsenlig! tillkommen.
Te r s m e d e n, Wi 1 b.
F r e d r.:
Den fråga, som nu kommit under R. o, Ad:s öfverläggning, är af en ganska kinkig beskaffenhet.
Här ur fråga om att tolka en § i grundlagen.
I allmänhet skulle jag tro att det icke tillhör Stånden alt tolka grundlags-§§, men efter det frågan en gång blifvit framställd inom detta rum, så kan jag icke annat än derom yttra min öfvertygelse.
Jag tror, och har stadgat min öfvertygelse genom den praxis hvilken alltsedan år i8oq blifvit följd, att om äfven den 69 §:n Reg.F:n icke vore så fullkomligen tydlig i delta fall, så har det likväl vid alla riksdagar blifvit ansedt såsom gifvet, att ingen votering i förstärkt StatsUtsk. kan äga rum, om icke 170 personer äro närvar, och i densamma deltaga.
Det finnes många §§ i grundlagen, hvilka kunna ganska olika lydas.
Jag tror att, då man icke är ense 0111 rätta förståndet af en sådan §, är det riktigast alt man tager praxis till sin efterrättelse.
Jag ber herrarne betänka hvatt det skulle leda, örn man skulle tillåta ett mindre antal än 120 personer afgöra inom det förstärkta StatsUtsk.
Vid denna riksdag har RondeSt. högtidligen förklarat, att det icke vilie deltaga i voteringarna uti det förstärkta SfatsUlsk.
, såvida det icke finge dess mening intagen uti StatsUtskis volerts-proposir.
Vill man kanhända nu gå ända derhän att tillåta att voteringarne fortgå,oaktadt ett helt Stånd derifrån afhållersig?
Sådant skulle vara rent af revolutionärt; och jag tror icke att detta Stånd, hvarest i allmänhet conservatism plägar råda, skulle vilja deltaga uti en sådan åtgärd, genom frånträdande af en praxis, som alltsedan år 1809 orubbligen varit iakttagen.
Hr Nordensköld har här citerat 69 §:n Reg.Ftn, sådan den ursprungligen efter grundlagens stiftande lydde, samt den förändring, som deruti sedermera blifvit vidtagen.
Men hvar 25 II.
,4 io6 Den ii Maj. före vidlogs denna förändring?
Det synes ganska tydligt, alt del varit endast af den orsak, att sedan voteringarne inom Utsk.'n i allmänhet upphört att ske ståndsvis, så ansåg man icke vidare lämpligt, att ett stadgande, hvilket endast innebar ett undantag från den förut gällande principen, skulle qvarstå, sedan sjelfva denna princip blifvit upphäfd, men den innehåller alldeles ingenting, som kunde innebära ett frånträdande af den förut stadgade bestämmelsen att alla de i 9.0 ledamöterne inom det förstärkta Ulsk. måstedeltaga uti voteringen, för att göra den gill tig.
Om äfven stadgandet uti 69 §:n Iteg F: 11 icke är så fullständigt som det kunde vara, så är det dock nog fullständigt för alt icke böra kunna missförstås, såvida icke några andra moliver ligga derunder, hvilket jag medgifver att man lätt skulle kunna föreställa sig, då man vid denna riksdag sett att ett helt Stånd vägrat att deltaga i votering, derest det icke får de anspråk uppfyllda, hvilka det tror sig hafva rätt alt fordra.
Jag kan icke annat än tillstyrka underkännande af den ifrågavar. voteringen, och att följaktligen R. o. Ad. måtte återremittera mern.
N:o 499» me<J föreläggande för förstärkta StatsUtsk. att verkställa en ny grundlagsenlig votering i stället för den förra olagliga.
Såsom jag uppfattat deri förevar, frågan, så bafve vi icke att pröfva något från Const.Utsk. inkommet förslag om grundlagstydning.
Det är således icke tillständigt att ingå i någon egentlig vederläggning af de skäl, som på den ena eller andra sidan blifvit anförda ang:de tolkningen af 69 §:n Reg.F:n. Jag anhåller blott att i egenskap af reservation få nedlägga min tanke till prot., för den händelse att R. o. Ad. skulle underkänna voteringen öfver den lö^de punkten.
Min öfvertygelse är, att denna votering varit fullkomligen grundlagsenlig, och skälen för denna min öfvertygelse 3ro tillräckligt starka för mig, ehuru jag icke är så förmäten, att anse dem nog starka för att öfvertyga alla andra.
Jag vill derföre icke besvära R. o. Ad. med deras upprepande, synnerligast som Gr.
Horn och Hr Nordensköld på ett alldeles tillfyllestgörande sätt utredt saken.
Man har frågat hvarthän det skulle leda, om man tilläte voteringar inom förstärkt StatsUtsk. med ett mindre antal närvar. ledamöter än 120, då vid denna riksdag ett helt Stånd förklarat, att det icke ville deltaga i voteringarna inom detta Utsk., så framt
Ståndet icke finge sin vilja fram i afseende på voter:s-propos:na.
Detta bevisar aidrabast hvad det skulle betyda, om man antoge en så orimlig princip, som att nödvändigt hela detta antal af 120 personer skulle fordras för att åstadkomma en gilltig votering; ty på sådant sätt skulle en minoritet, ja den aldraminsta fraction, kunna stifta lagar för majoriteten och för hela landet.
Den ii Maj. 107 Hr Printzensköld, Carl:
Äfven jag var i egenskap af suppleant närvarande i förs lärl; ta StatsUtsk., då den ifra— gavar. voteringen ägde rum.
Jag liade således tillfälle att nnd min uppmärksamhet noga följa hela förloppet, och jag får fullkomligen vitsorda riktigheten af de uppgifter, som Gr.
Horn hur framställt, och således tillika förklara, ali Hr Schartau i sin reservation vanställt sanningen och framkommit nied uppgifter, som varit rakt stridande mot verkliga förhållandet.
Det förundrar mig -att en ledamot af ett RiksSlånd kan tillåta sig hvad denna reservation innehåller, emedan den första delen deraf knappast med ett enda ord är med sanningen öfverensstämmande.
Hvad sjelfva saken beträffar, så måste jag på de skäl, som Gr.
Horn och Hr Nordensköld anfört, anse den ifrågavar, voteringen såsom fullkomligen laglig.
Vid all lagtolkning gäller den princip, hvilken äfven måste följas i afseende på grundlag, att man måste tolka lagen, icke extensivt, utan restrictivt, och till det sednare hörer ovillkorligen, att icke inlägga i lagen någon annan mening och lydelse, än den som i lagens §§ verkligen finnes.
När man jernför de särskilda §§, som finnas i grundlagen rör:de Utsk:s voteringar, så ser man att grundlagsstiftaren användt mycken omsorg för att uttrycka det stånds-voteringarna upphört.
Derpå har ordet ”samfäldt” och andra närbeslagtade uttryck afseende; men på intet enda ställe förekommer något stadgande om att ett visst antal ledamöter böra vara närvar, inom ett Ulsk. (med undantag af BancoUtsk.) likasom icke heller inom något Stånd, för att afgöra hvilken fråga sorn helst.
Det finnes icke heller ett enda ord nämndt derom alt voteringarne inom ett förstärkt Utsk. böra tillgå efter en annan princip än i de öfriga Utsk:n.
Grundlagsstiftaren bar endast velat, att ett förstärkt Utsk. skulle vara talrikare än ett vanligt Utsk., på det alt ett större antal röster skulle kunna göra sig gällande, då ett Utsk. skulle besluta med R.
St:s rätt. 38 §:n Riksd.Ordn., som bestämmer sättet för voteringar i allmänhet inom Utsk:n, innehåller, ”att alla omröstningar i Utsk:n skola ske per capita mellan Ubkts samtlige ledamöter.
Om de som påstå alt votering icke kan äga rum inom f örstärkt Utsk., med mindre hela antalet af dess ledamöter är tillstädes, ville vara conseqventa, så skulle de komma till den slutföljd, att äfven vid voteringar inom de vanliga Utsk:n fordrades att alla ett sådant Utskts ledamöter måste vara närvarande för att kunna fatta beslut.
Att så hittills icke varit ansedt, det vet hvar och en, och att sådant icke heller kan vara grundlagsstiflarens mening synes deraf, att han längre ned i samma § för BancoUtsk., då delta Utsk. med R.
Sits rätt beslutar, stadgat ett visst antal ledamöter, hvilket dock icke uppgår till mera än £;delar af Utskts medlemmar.
Ända sedan grundlagen stiftades, bar det icke ett ögonr blick varit påtänkt att tolka densamma på det sätt som hä - Den n Maj. blifvit satt i fråga.
Först nu, sedan man från clt annat RiksStånd lått höra revolutionära yttranden, som åsyfta att omstörta vår grundlag, börjar man vilja ingå på den tolkning af densamma, till följd hvaraf icke en votering skulle kunna äga runi inom förstärkt Utsk., med mindre i 20 personer vore närvar.; oell jag frågar då, 0111 icke, på sätt Frih.
Rehbinder redan anmärkt, det stöde i detta samma RiksSlånds makt, att förhindra all votering och derigenom paralysera hela riksdagen?
Man behöfde dervid icke gå öppet till väga, såsom det höfves personer, hvilka mena ärligt med sitt land, det fordrades blott att man öfverenskom, att en eller par ledamöter hvarje gång uteblefvo från Utsk:s sammankomster, för att aldrig någon votering skulle kunna der företagas.
Det är just sådant man bör söka förekomma, och det tror jag att man gör aldrabäst, då man tyder grundlagens mening sådan den verkligen är, nemi. att, sedan anslag till sammanträde inom förstärkt Utsk. är i behörig ordning ulfärdadt oell ledamöterne blifvit kallade, votering må försiggå, om också en eller annan skulle sig derifrån afhålla.
Detta tror jag är det säkraste medlet att förmå de ledamöter af ett RiksStånd, som kunna vilja glömma sig ända derhän att icke vilja underkasta sig grundlagens föreskrifter, att förmå dem, säger jag, lill uppfyllande af sina pligter.
Jag yrkar, att den votering, som skett i afseende på den i5g punkten, måtte blifva såsom gi 111 ig förklarad.
Landtm, yttrade, det han i anseende till den vändning discussionen tagit ansåg sig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på angelägenheten att bibehålla den varsamhet och hofsamhet i uttryck i afseende på hvad som sker i andra Stånd, som R. o. Ad. vid sina öfverläggningar hittills iakttagit.
Det vore ganska tvetydigt, om grundlagen medgåfve att yttra sig 0111 lagligheten af hvad som sker i ett annat Stånd, och R. o.
Ad. hade alltid hittills noga iakttagit att ej härutinnan begagna yttranderättens yttersta gränser.
Hr Landtm, ansåg sig således böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på angelägenheten af att bibehålla samma varsamhet, som alltid utmärkt R. o. Ad:s öfverläggningar i detta afseende.
Vore det så att jag kunde dela den uppfattning af grundlagens föreskrifter, som förmått pluraliteten inom RäksStånden och Gonst.Utsk. att under loppet af denna riksdag frångå det sätt att tillämpa grundlagen, som hittills varit följt i afseende på afgörandet af do grundlagsförändringar, som Const.Utsk. föreslår; vore det mig möjligt att så uppfatta grundlagens föreskrift, och sådant icke stöde i strid med grundlagens bokstafliga lydelse, så skulle jag visserligen nu finna mycket skäl att anse, det målens afgörande inom förstärkt Utsk. borde tillgå på samina sätt sorn inom de vanliga Utsk:n, och Den 11 Maj.
IO(j alt den föreskrift , som gäller för de sednare, nemi. alt beslut kunna fattas ulven om ett Utsk. icke vore lulltaligt, borde kunna tillämpas äfven på de förra.
Men det ur mig icke möjligt att komma till den öfvertygelse, att med grundlagens bokstafliga tillämpning något sådant kan tillåtas, och en 3o års praxis gifvet' i delta fall stöd åt milt sätt att uppfatta grundlagens föreskrift, så i det ena som i det andra fallet.
Grundlagens ursprungliga stadgande i afseende på omröstningarna inom förstärkt Utsk. var, såsom här för oss blifvit uppläst, alt la.o personer, 3o från hvarje Stund, borde sammanträda.
En af dessa 120 skall utlottas, men de öfrige borde ovillkorligen qvarstanna och votera med R.
St:s beslutanderätt.
Här var således icke medgifven någon annan minskning af ledamöternes antal.
Den förändring, som sedermera vidtogs i den 69 §:n Rcg.F:n, skedde icke af något annat skäl, än alt man tyckte sig icke vilja begå en chican emot någon af dessa 120 ledamöter, derigenom att lotta ut honom och låta honom gå sin väg.
I stället för denna utlollning infördes stadgandet 0111 den förseglade sedelns utläggande, och det var hela den förändring, som uti §:n vidtogs.
Då det icke kan nekas alt Pieg.Fms både anda och mening från början varit att förstärkta Utsk:n måste vara fulltaligt samlade, lör att besluta,och då ingen förändring i detta afseende skett, så torde äfven vara gifvet all grundlagens ursprungliga mening orubbad qvarstår.
Jag skulle visserligen önskat att det varit annorlunda och skulle gerna se alt i grundlagsenlig väg en förändring skedde; meri för närvar, kan jag icke gifva min röst för att tyda grundlagen på annat sätt.
Det är af vigt, mine herrar! ali vi noga iakttaga formerna.
I formerna allena ligger vår säkerhet; ty öfver R.
St. finnes ingen domare, som kan rälta en oriktig tolkning af lagen; utan vilja icke R.
St, sjelfve respectera lagar och former, så inträder laglösheten.
Jag tillstyrker alt det förevar. mern. blifver till förstärkta StatsUtsk. återremitteradl, med föreläggande’ för Utsk. att företaga en ny votering öfver den i5g punkten, icke derföre alt jag tror att resultatet af en sådan votering kan blifva annat än vid den förra, utan endast för formens skull.
Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Nordenskölds yttrande, som jag anser behöfva besvaras, emedan det tyckes hvila på ett missförstånd.
Hr Nordensköld har ansett, att del nu skulle gå an att votera i förstärkt StatsUtsk. ulan alt fulla antalet af 120 ledamöter vore närvar., af det skäl, alt då Reg.Fins 69 § ursprungligen innehöll att StatsUtsk. skulle förstärkas med så många ledamöler att de blefvo 3o af hvarje Stånd, bland hvilka ledamöter en skulle utlottas, och derefter de öfrige samfäldt votera, så hade detta stadgande sedermera blifvit borttaget, och sättet för voteringarna inom förstärkt StatsUtsk.
Undradt 1 1 IO Den il BI a j. lill fullkomlig öfverensstämmelse med livad i de vanliga Ulsktn ägde ruin.
Tersmeden har redan iipplvst, att iinledn:n till §:ns förändring icke varit drn, som Hr Nordensköld förmenat, utan att förändringen skett endast derföre, att sedan ståndsvis voteringarne upphört inom alla Utsk., så upphörde äfven behofvet af ett stadgande, som utgjorde elt undantag för det förstäikta SlatsUtsk. från det förut befintliga föl hållandet; och hvad utlottningen beträffar, så borttogs den, icke såsom Hr vou Hohenhausen påstått, emedan man ansåg den såsom en chican emot den ledamot, hvilken lotten träffade, utan derföre att man af erfarenheten funnit, att oaktadt iig personer dellogo i en votering, så kunde likväl paria vota uppkomma derigenom, att någon begagnade sig af en dubbel eller af en märkt sedel, som blef casserad.
Af denna orsak tillkom stadgandet om den förseglade sedelus Biläggande, hvilken sedel skulle gifva utslag om paria vota inträffade; men deraf följer ingalunda, såsom Gr.
Horn trott, att grundlagen velat frikalla förstäikta StatsUlskts medlemmar från att mangrannt inställa sig till voteringarna.
Jag anhåller att äfven få yttra några ord i afseende på de följder, som man ansett uppkomma, i händelse icke en votering inom förstärkt Utsk. skulle anses gilltig, med mindre samtlige 120 ledamöterne deruti deltagit.
Man liar sagt, att i sådant fall skulle en enda person, genom att afhålla sig från votering, paralysera en hel riksdag.
Dervid har man förbisett, att om en riksdagsman bryter mot grundlag och icke vill fullgöra sina skyldigheter, så innehåller grundlagen, huru lian derföre kan till ansvar ställas, och dömmas sin riksdagsmannarätt förlustig.
Detta lärer vara tillräckligt för att förhindra slika lagöfverträdelser.
Om man deremot skulle tillåta ett mindre antal än 120 personer votera inom förstärkt Utsk., så kunde detta leda dertill, att ganska få personer korinne att deltaga i dessa voteringar; ja, det skulle till oell med kunna gå ända derhän, att ordföranden koin alt sitta helt ensam och genom sin voteringssedel afgöra med R.
Sirs rätt, såvida icke denna sedel måste afläggas för alt förekomma paria vota.
Jag skulle tro, att R, o. Ad., såsom jag förra gången yttrade, gör klokast att återremittera mein. till Utsk., med förklarande att voteringen öfver i5g punkten är ogilltig.
Sprengtporten, Jac. Wilh., begärde underrättelse om de öfriga RiksStms beslut i detta ämne.
Undei t.
Ridd.Secret. tdikännagaf, alt rörrde PresteSlrs beslut ingen underrättelse ännu ankommit.
BorgareSt. hade förklarat 22 voteringen, i hvilken endast t ig ledamöter deltagit, ogilltig, samt i öfrigt lagt mern.
N:o 499 till handlingarna; och BondeSt. hade ogillat 22 voteringen enligt råg punkten, enär endast r ig röstande ledamöter deri deltagit, och lagt mein. i öfrigt till handlingarna.
D e n ii Maj. 111 Fril).
Jng uther mig till en bör jan att få lasta R o. Ad:s uppmärksamhet derpå , alt Ulskts mern. innefattar i afseende på voteringen öfver :5() punkten endast en relation öfver hvad som vid samma votering sig tilldragit, men det innefattar alldeles icke något omdöme å Utsk:s silla huruvida den ifragavar. voterts-proposm blifvit godkänd och följaktligen ett R.
St:s beslut deröfver tillkommit.
Det säger blott, att pluraliteten inom det första) kta StatsUtsk. instämt uti Devilln.Utskjs förslag rör:de denna punkt.
Det är icke af en händelse, som dessa ordalag, hvilka skilja sig från dem som vanligen användas, på detta ställe blifvit begagnade; ty då omröstningens laglighet af ett ganska stort antal ledamöter inom Utsk. blef salt i IVåga, så beslöts att meni. endast skulle innehålla en recit, en berättelse ang:de förhållandet i den delen.
För min del hyser jag mycken betänklighet vid att RiksStm skulle upphäfva sig (ill domare öfver det förstärkta SlalsUlsk:s förfarande i detta fall, hvilket icke kumle ske utan att de skulle inlåta sig uti en tolkning af grundlagens föreskrifter.
Jag skulle således föreställa mig, att det enklaste vore att lägga mein. till handlingarna, då F.xped.Utsk. på grund af det prot.utdr. från förstärkt StatsUtsk., sorn rör:de detta ämne kommer Utsk. tillhanda, ägde att efter sin åsigt bestämma hvad som i anleda, af den ifragavar. voteringen borde upptagas uti förslaget till und. skrifvelse till K.
M. angtde tullbevillningen.
När sedan detta skrifvelseförslag inkomme till Stånden, så skulle det tillhöra Ståndens talmän att afgifva deras yttrande, eller tillkännagifva deras öfvertygelse, huruvida Exped.Utskts uppfattning af frågan varit öfverensstämmande med grundlagens föreskrift eller icke och att i den sednare händelsen tillse att en nödig ändring deruti blefve vidtagen.
Sådant tror jag det rättaste sättet vore att behandla detta ämne.
Hvad sjelfva hufvudsaken angår, så anser jag, på de skäl sorn bestämt min öfvertygelse, alt det icke vore rätt lämpligt för RiksSl:n att ingå i en pröfning af grundlagens föreskrifter, och anser jag äfven mig af samma sk ii I förhindrad alt nu ingå i något bedöinmande deraf.
Att grundlagen icke innehåller något bestämdt stadgande emot ett sådant förfarande, som Utsk. uti ifragavar. fall vidtagit, tror äfven jag; men då deremot å andra sidan åberopats att en långvarig praxis gifvit helgd åt en motsatt åsigt, kan jag icke annat än finna det ganska betänkligt att frångå eje t sätt att tillämpa lagen, som hittills varit öfligt.
Hr von Hartmansdorff, Aug :
Jag säger, lika med Frih. Tersmeden, att frågan är kinkig.
Detta synes bäst deraf, alt de ledamöter, som vanligen pläga med hvarandra instämma, nu uro af stridiga meningar.
Jag skulle också, lika med Frih. Sprengtporten, hafva önskat allvi här aldrig D e 11 n Maj. linde behöft afhandla denna fråga; men tidens omständigheter äro sådana, att lion tvingar sig på Stånden oell alt vi ej kunna undkomma henne.
Om vi ån, på siitt Frih.
Sprengtporten yttrat, lugga henne åsido, intilldess Exped.Utskts förslag till lind. skrifvelse blifver uppsatt, så måste, då detta hur föredrages, samma fråga dock ånyo uppkomma.