Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn Svenska Folket godkänner den adle Grefvens framställning, att nyttan och nödvändigheten af en representationsförändring är obevist; om Svenska Folket antager den värde Talarens mening, att de urgamla formerna hitintills utgjordt kärnan af vär nationalkraft, så måste jsg derutinnan vörda dan allmänna viljso, men fatta och förstå detta den ädle Grefven» uttryck kan jag icke.
Jag kan ej anse såsom obevist att allmänna rösten alltsedan 1809 högljudt yttrat sig för nödvändigheten af en förbittrad repre, »entation.
Hvilket land är för den constitutionela friheten merautbildtdt än Sverige; hvarest finnas Stånd och Glassér, mera blandade än hos oss; hvarest och i hvilket ltnd finnes allt si Den 5 Maji e. nu förberedt sorn här att emottaga ocb njuta den sanna frihetens verkningar.
Vår Statsförfattning äger utom all tvifvel förtjensten af ett för det Europeiska Samhällstillståndet nied möjligaste billighet afvägt maktförhållande emellan Folk och Styrelse; Folket är tillfreds med den andel uti SarnhällsStyrelsen det sig förbehållit: vi äro lycklige, att ingen af Statsmagterne önskar eller behöfver önska att inkräkta på den andras område; allt hvad vi behöfva är krafternas fördelning på ettsätt, att de kunna hjelpsamt räcka hvarandra handen till befräm» jande utaf det helas bästa, Månne ej våra förhållanden till Norrige äfven påkallade en större uppmärksamhet för en framtida utbildning af en närmare förening; qch månne ej våra orimliga Ståndsordningar, under en eljest god Statsförfattning alltid blifva ett hufvudsakligt hinder häremot: är det att förmoda elier att önska, det BrödraRiket skall kunna fatta förtroende till våra af oss sjelfve, såsom otjenlige erkände former; och hvad styrka lämnar väl den politiska föreningen, om den saknar stödet af den moraliska öfvertygelsen om likartade nationalintressen, och om lika förmåga att ömsesidigt bevaka och besörja dem.
Hvarest är såsom hos oss en ny Dynasti, som är politiskt inbjuden, att genom den nya ordningens utbildande till bättre, mera välgörande och pålitligare Statsinrättningar, binda tacksamheten och trefnaden vid den nya tiden, till ersättning för de sorgeliga minnena fråq den gamla.
Den g Maji p. nu Att Herr Grefve A- G.
Mörner skulle uppträda såsom försvarare af våra nuvarande representativa förmer, förefaller säkert oväntadt för den, som sedan 1810 icke föijdt de allmänna händelsernes gång: emot detta försvar behöfver jag, likväl icke anföra mera, än blott en hemställan till hvarje nitälskande och redlig Riksdagsmans erfarenhet, om de nästan
Qöfvervinnerliga svårigheterne, att under närvarande förhållanden vid våra Riksdagar för landet uträtta något verkligt nyttigt.
Jag tror ej att samhället delar den öfvertygelsen, att en Representationsförbättring icke är möjlig utan att Samhället efter den värde talsrens uttryck skulle skakas uti sina Grundvalar.
Att Styrelsen emedlertid ganska verksamt motarbetat »11 förbättring härutinnan genom underlåtenhet att samla och utarbeta de Statigtiske uppgifter, hvaraf t8oy, 1812, 1815 och 1817 års
Ständer ansågo sig vara i behof är ptt påstående, sorn jag oaktadt tjenstförrättan^ de StatsSecreteraren Herr
Danekvardts anmärk-* pingar ej kan återtaga.
De först för korrt tid sedan till Regeringen inkomae Fern års berät. telserne borde ej kunna anföras såsom motbevis; först och främst saknas ännu vid dem de Tabeller öfver Jordbrukets tillgångar och skattebidrag, som för ifrågavarande behof äro så oundgängligen nödig®, och hvilka utgjordt egentliga föremålet för Riksens Ständers önskningar. jag fruktar äfven att
Styrelsen vid denna så val som vid mången annan åtgärd inskränkt sig till dess blotta anbefallande, utan att fästa något afseende vid verksUU%hetsR3 Dea j Maji e, m. 2t) iivars pålitlighet äfven torde kunna sättas i fråga, i anseende till de flesta orter; och det torde i alla fall visa mindre egen böjelse hos Styrelsen, att bana denna väg, då det lilla sorti nu blifvit tillgjordt med lika lätthet kunnat frambringas redan 18125 och hvarföre de till Fern års berättelserne hörande Statistiska Tabeller, icke ännu kommit Riksens Ständer tillhanda torde vara en fråga, hvars besvarande kunde äskas af Herr Danckvardt.
Jag kan icke medgifva ett all representationsiörbättring är omöjlig, utan att omskapa eller upplösa vårt Sjelfständiga och oberoende Bondestånd} jag tror tvärtom att detta, skulle blifva mera i tillfälle, att lemna verksamma bevis af sitt 0- beroende; om det ägde att afhandla landets stora angelägenheter gemensamt och under ett tak med den upplystare delen af MedRepresentanter.
Det saknar nu uti sitt enstaka tillstånd nödige kunskaper för att kunna med fullkomlig pröfning behandla de ofta nog invecklade ämnen som komma under dess handläggning, men det blifver alltid innehafvare af detta rena, sunda omdöme sorn skiljer rätt från orätt och godt från ondt, der åsigterne af mea ra upplyste blifvit utvecklade
Det är emedlertid tillfredsställande att se det deltagande för Skattebördens öde, sorn uttalar sig i hvadden ädle Grefven yttrar öfver dess Representationsrätt; märkbart öfverensstämmer med denna den ädle Grefvens ömhet om BondeStåndets oberoende
Och sjelfständighet, den ihärdighet hvarmed Styrelsen sökt tillvälla sig rättighetea att till och med tillsätta Ståndets Notarier« 3® Ben g Maji e, tii.
Men Verksammare än allt annat', skulle någöri betydlig minskningiSkattbördorne försäkra detta oberoende och denna sjelfständighet; derom höres likväl ifrån Minisléren aldrig någon tanke väckas.
Då jag uti mitt anförande den 25 Mars främstälde frågan hvad Ministrarne gjort för Statsförfattningens utbildning och fullkomnahde, tänkte jag mig, att man ej härvid endast skulle fästa sig vid underlåtenheten, att utarbeta grunderne för en ny och förändrad Representation.
Huru många medel gifvas ej att genom åtskillige förändtingar förbättra, då man ej ansett sig våga att helt och håiiit omskapa; och huru lätt skulle icke all förändring åstadkommits, om framställningen derom utgådt ifrån Regeringen, och om den, af den ministeriella inflytelsen blifvit Underätödd.
RiksStånden hafva nu nyligen tagit ett beslut om voteringen per Capita i Utskotten, ett beslut hvars vigtiga följder jag förmodar kunna komma att i Svenska Folkets tacksamma minne bevara hågkomsten »f denna Riksdag.
Min öfvertygelse är likväl, att samma välgörande Utslag säkerligen långt för detta kunnat vinnas; om framställningen härom utgått från MiniStéren. på samma sätt förhåller sig med en mängd andra biförändringar, sOm skulle kunna lätta och påskynda Riksdagsarbetet, befordra större sammanhang i radplägningarne och emellan Representationens särskildte deli*, samt sålunda till någon del afhjelpa olägenheterna Af Ståndeindelninggn, och befästa det sera * - Bin 5 Maji e, ni. 3i bäöd, ej blott emellan Representanterrie sinsemellan, utan äfven emellan dem och deras Comittenter.
Hit kubna hänföras öfverläggning i vissa fall på gemensamt fum emellan alla Stånden3 gemensam klubbinrättniog; publicitet vid öfverläggningarne; Ständernes tätare sammanträden; petitionsrätten förunäad åt enskildte och åt Corporationef; afskaffandet eller jemkning af Regeringens envälde i anseende till den Economiska lagstiftningen, af lika mycken olägenhet i många fall för Regeringen sjelf, som för Fölket3 men Ministéren har aldrig synts fästa sina tankar vid någon förbättring af våra Coastitutiönellå förhållanden, då deras stympande och inskränkning likväl under tiden flere gånger med framgång varit i fråga* enligt hvad jag förut yttrat.
Om Götha Canal är så mycket taladt, att jag icke vågar trötta Huset, eller allmänheten med dess ytterligare behandlande, men skulle den med visshet ej komma att lemna efterkommande betydligas re förmåner än dem jemförelsetl med Roms ruiner kunna framställa, så kan jag icke neka mig att finna, att den då blefve ett af vår tid alltför dyrt betalt minnesmärke af vår få-^ fånga.
Om Svenska Folket antager dett värde Talarens försvar, för den Ståndpunkt å hvilken näringsfriheten sedan 1809 hvilat; om Svenska Folket finner sig tillfredsstäldt med den värde Talarens fråga, hvilka de skatter äro hvaraf landet utarmas, och om det finner iig tillfredsstäldt med de^ underrättelsen, att skata 32 ben 5 Maji c. ni. terne äro desamme som de af ålder varit, så får visserligen äfven jag åtnöja mig; dermed; men jag nödgas likväl ännu påminna, att skatterna i Sverige sedan allt för långt tillbaka, å jordbruket varit alltför stora, och att de i sednare tider genom ökade arbetslönerj och förhöjda värden å alla nödvändighetsvaror, genom stockning i all rörelse blifvit svårare att Utgöra* genom ökade Passevolanceäfgifter, genom de stigande fordringarne i anseende till Rust- Och Roteringskostnaderrié blifvit snart sagdt odräglige.
Vår indelta Armé söm vid sin Inrättning icke var annat ari en Milice, är kanske nd för tiden en af de bäst hällne stående Arméer i Europa; och det;: ta kan ej vara utan en ökad kostnad för jord* ägaren, som håller den, Stora Jäger, långväga marcher och Canaiarbeten draga nu för tiden en stor del af deå indelte Arméen ifrån Jordbruket; man uppgör beräkningen af millioner dagsverken utgjorde af den indelta Arméen, såsom vittnande otri en stor nytta, och man synes ej ihågkomma, att dessa Dagsverken utgjorde på inproductiva företag, äro direct tagne ifrån Jordbruket, som nödvändigt häraf mäste häfva sin känning.
Fordom fästade mari i anseende till indelta Arrnéens excercitier och rnöten ofta afseende å förevarande mera eller mindre godä årsväxter, samt andra tillfällige Economiske förhållanden: nu mera göres intet afseende bära; man klagar öfver strängare behandling ia Den 5 Maji e. m. 33 än Indelningsverket vid sin inrättning åsedt; och man beviseg genom ziffror, att man saknar allt fog till klagan, efter de beräknings* grander man efter godtycke för tillfället finner för godt att stadga; ju mera man klagar ju hårdare hemsökes man, och exempel torde kunna företes å orter, sorn för stdje året se sine Ryttare beordrade till långväga Lustläger, under en tid då foderbristen år så svår, att man näppeligen minnes den sådan, hvaraf följden måste blifva, att
Hästame utsvult* ne komma att göra en långväga marche, och derpå följande exercice, till säker olycka för mången fattig Jordbrukare, som härifrån kan komma att räkna sin undergång.
Fordom hade man under sådane förhållanden åtminstone fördröjt mötet till Hösten, nu icke mera sä, sedan man har en Statsförfattning med ansvarige Rådgifvare, förpliktade att sjelfkrafde påminna om Rikets rätt och bästa; Kkatterne kunna sålunda vara desamma och skillnaden i sättet att utkräfva dem, likväl betydligt förändra deras egenskap af mera och mindre tryckande; af mera och mindre utarmande.
Herr Grefve Mörner upprepar sä ofy ta huru man blott för nöje skull klandrar, att man snart skulle vara frestad att tro, det han blott roar sig i förlitande på Svenska Folkets godtrohet, då han anför, huru de skattg skyldige fått erfara en ej obetydlig lindring uti de af af ålder med Hemmanen följande besvär.
Om min klagan att Landet utarmas ge - Bil. till Ridd o. Ad, Pr. IV Band. 3 34 Den 5 Maji e. m. oom ständigt okade 'katter enligt den adle Gref* vens yttraodeär fullkomligen ogrundad, Olifver en'riga som af Folket må atgöras o b besvaras; dsn värde Talaren får förlåta att jag emedlertid icke ännu anser mig öfverfygad, att Sverige icke saknar ett på sanna grunder fo* tadt Sratshushaliningssysteme och de 3 förenade Utskottens hemställan i dfnoa del torde väl gifva någon styrka åt min mening.
Den ädle Grefven bär sökt fritag* Mini-ä stören ifrån all delaktighet i de åtgärder, sorn vållat förvirringen i vårt penningeväsende.
— Då jag yttrat huru jag trodde, det Ministéren kunnat afböja förblandningen af Rikets skuld med landets mynt, i fall den dertill gjort nåi got försök, så ansåg jsg mig ej behöfva befara, att missförstås såsom hade jag dermed menat den utsläppning af BancoSedlar, som skedde i början af 1809 år»
Riksdag för de då oundvikelikelige krigsbehof; jag hade trodt att man ännu ej bordt förglömma att Riksens Ständer vid simma Riksdag beslöto, att 4 Millioner utaf krigskostnaderna skulle betäckas med annuifeter, men att detta redan fattade beslut upphäldes vid 18to års Riksdag 1 Öfebro, utan att Ministeren sökte att afvärja det; och att sedermera vid 1812 års
Riksdag ytterligare tre och en half millioner R dr Banco an vistes på RiksgäldsContoiret, som också utbetaltes jemie lilla Creditivet och törskotterne till Hamnstängnrngen, med tillsamman* öfver en million eller tillhopa nära 9 millioner; och att Mmistéien till denna s.aff - Dtn 5 Maji J. m.
I operation med de 3 och en half millionerne ganska verksamt bidrog är allmänt bekant.
För att bedomina om
Riksmyntets tillgripande var så nödvändigt åberopar jag FinanceComiftéens
Betänkande* undertecknadt af Fem Ministérens Ledamöter, och ibland dem äfven af den adle Grefven sjelf.
Det beter der om dessa och dylika operationer ”Hvad först beträlfar den hjelp, som Banken vid allmänna vådor lemnat Staten och som Rikets Ständer uppmanas att icke afhända sig j så torde med skäl kunna anmärkas, att vid dessa Financeoperationer en öfverdrifven men mindre riktig hushåll ningsberäkning gådt i bredd med det befallande behofet af biträde.
Man har velat bespara räntor, som hade tryckt Folket med nya bördor, och derföre utgifvit myntsedlar i stället för Statsskulds förbindelser.
Häruti ligger väsendteliga orsaken till påföljande oredor, men derjemte ett väsenteligt bevis, att annat hjelpemede! fanns, om man velat begagnat det: ty omöjeligen kan det inkastet godkännas, att sådane Statsobligationer ej kunnat vid ifrågavarande tillfällen användas» Den*värde Talarens fråga till mig hvarföre jag icke då yttrade mig öfver detta ämne besvaras med den uppriktiga bekännelsen, att jag icke ansåg mig äga tillräckliga kunskaper för att ingå i afhandling om de Financiella åtgärderne;, att jag I8t2 icke yttrade mig häröfver förklaras deraf att jag då ännu hvar Embetsman, och att jag i min egenskap af sådan icke tilltrodde mig att tilli* Den 5 Maji f, mi ka uppfylla pligterne såsom Riksdagsman.
Hvad den ädle Grefven uti samma ämne anför rörande
Discontcstastrophen torde äfven kunna betraktas ifrån flere synpunkter, hvarigenom mitt yttrande troligen ej skulle sakna stöd; men om som den ädle Grefven påstår
Discontinrättningarne föllo till följd af felaktigheten i sjelfva planen för dessa inrättningar utan att den vådlige utsträckning de åt sine företag kunde gifva genom Riksens Ständers biträden och authorisationen af Assignationerneg emottagande i uppbörden dertill bidrogo, så skall det synai så mycket mer anmärkningsvärdt, att Regeringen genom en formelig proposition kunde föreslå Riksens Ständer denna authorisation och ett stort Creditif för en så felaktig inrättning, som CanalDisconten, och att derpå villja bygga ett sådant luftslott sorn Götha Canal.
Bevisningen har likväl stadnat vid blotta omnämnandet af dessa offentliga handlingar.
Jag delar val ej med den ädle Grefven vissheten att deras innehåll nu är i friskt minne, men om jag blott får förmoda det, så tror jag mig lika trygt som min värde motståndare utan att derutur göra några anföranden inför denna upplysta samling kunna påstå, att de för min Den 5 Maji c. rn. 37 satts innehålla flere bevis än för den motsatta meningen.
Att Ministéren under en tiderymd af J 3 år, och efter 5 Riksdagar också skulle fått tillfälle att vara complette overksam, samt endast sysselsätta sig med föredragning och afgörande af befordringar, distinctioners utdelande, Lustlägers sammandragande, enskiltas ansökningar eller med ett ord blott couraata mål låter icke heller tänka sig, då så många vigtiga frågor i allmänna ämnen på Riksdagarne blifvit väckte i form af önskningar, eller i form af beslut till Regeringen öfverlemnade, och som förr eller sednare nödvändigt påkalladt någon slags åtgärdmen om utur dessa Riksdagsberättelser afsöndras dylika mål som mera bevisa för den enskilte Riksdagsi mannens och för Riksens Ständers verksamhet än för Ministerens, så lärer föga återstå som skall komma att i betydlig mohn intyga den verksamhet hvilken jag tagit mig friheten bestrida.
Åren 1812 och »813, Conferencerne i Åbo inbegripne, äro i Sveriges Häfder för märkbara tidepunkter för att inför samtiden kunna fördomsfritt och sanningsfullt behandlas, mina tänkesätt härom äro icke alldeles obekanta, och äfven jag torde kunna komma, att för en framtida Historieskrifvare lämna några anteckningar öfver dagens händelser under des^ sa märkvärdige åratal. 38 Den 22 Maji e. m, Mycket vöre visserligen ännu för mig att upptaga utur Herr Grefve A* G.
Mörners vidlyftiga antörande. hvaribland mången torde förundra sig, att jag aldeles förbigår de mig tillagde motiverne för mitt handlingssätt sorn Riksdagsman; äfven som den framsuilte förmodan, att mine kunskapskällor äro brochurer, som den ädle Grefven stämplar såsom föraktelige.
Mörner äfven intog en plats i Oppositionen , Och jag har dervid aldrig betvlflat anledningarne till dess yttrade tänkesätt; jag an. ser mig också nu icke annorlunda böra besvara den ädle Grefvens framställningar i dessa delar emot mig.
Jag har icke kunnat undgå, att emot den adie Grefven anmärka huru Grundlagen bör läsas till punkt; och jag ser mig äfven i anledning af den ädle Grefven emot mig rigtade anmärkningar, föranlåten erindra om nödvändigheten att med mera nog-* grannhet räkna till 13, emedan eljest ett misstag så lätt kan äga rum vid tydningen af en motståndares mening, då jag yttrar min förmodan, att ingen lärer vilja åtaga sig bevisningen, att Svenska Folket nu 1S23 befinner sig uti ett bättre mera individuelt lyckligt tillstånd än för 13 år sedan vid denna tid, borde jag icke vänta mig att man i stället för i31o, skulle upptaga den olyckliga ställningen före och under revolutionen 1.S09, såsom den jämförelsepunkt med närvarande tid, hvartill jag hänvisat.
Ert sådant uppsåtligt misstag förtjenar ej att till vederläggning upptags®, då hvar man vet att jag säkerligen me - Den 5 Maji e. m. 39 fs verksamt än den adle Grefven sjelf och än de fl este af dess Colleger bidrog, att under denna Fäderneslandets brydsamma ställning frälsa det, som frälsas kunde; men det är likväl påkostande att under sådane förhållanden, genom en så uppenbar misstydning, blifva framstäld såsom den der önskade fllbaka den olyeks ställning för hv*ra afhjeipande jag i min mohn efter yttersta förmåga bidragit, och för hvars eviga af värjande jag kanske just derföre med mera otålighet än andra begär Styrelse- uppmärk s. mhetens fästande vid Folkets fordringar, behof och tänkesätt.
Nio 2» > Herr Hjerta, Guflof:
Jag vill ej deltaga i den strid, som upp^ kommit derom, huruvida Svenska Folket äger en administration, liknande andra Grundlagsstyrde Folks.
Anner åtminstone ej i Englands Constitution någon Ministére; men jag finnér likväl en Minister® i England.
Folken finna sig behöfva; Folken fordra; tiden medgifver och. — nya former uppkomma, der de icke ännu finnas; eller iakttagas och. utbildas,der de verkeiigen finnas..
Jag vill ej heller yttra mig derom, huru' tida vås administration varit så verksam^ sona l 4Q Den 5 Maji e. ml man har rätt at£ fordra.
Ibland hvarje Folk, finnas i hvarje tid många anledningar, att, både tro och misstro en verksam administrations verkliga nytta för Samhället i sitt stora bela betragtadt.
Der Foikclassernes olikhet i bildning och förmögenhet är betydlig, blifver of-: ta en administration, sorn verksamt följer exem-: pel från Folkslag af jemnare bildning, jemnale fördeld förmögenhet, en skadlig administra-} tion.
Der folken äro öfvergående från gamla despotiska former till nya, samhälliga; men icke Folkundervisningen, eller ej en gång den högre undervisningen, blifvit af dessa nya former uppfattad j stå de under öfvergångstiden i ett helt annat förhållande än det, hvari man vanligen skådar dem.
Man ser nemligen eljest ynglingen utur undervisningsverket utgå, med ädlare grundsattser än han sedan som undersåte kan, i allmänna lifvet, följa; men då, ser man återigen i första liderne, män, sorn ynglingarne skulle vörda, om de lärde begripa dem och följa om de kund® fatta samhällets sanna fördelar.
Under ett sådant vacklande tillstånd, är kanhända en overksam administration den bästa, näst efter en fullkomligt ädel.
Menskligt naturkraften, der - Den 5 Maji e, nt; 41 vid lemnad till sig sjelf, rättar då de misstag, hvari man hade fallit, om magten förstått att leda allt och att till allt anvisa behagliga platser och sysselsättningar.
I en sådan tid uträttas föga, det är sannt; men den är ock korrt, och i dess spår framträder en annan, en tid, då den kraftfulla generationen, af egen erfarenhet inser nödvändigheten af undervisningens och Samhällsformernes öfverensstämmelse i den stora uppfostringsanstalten, Staten; och denna tid blifver då verkfamhetens tid, den bättre tid, då frihetens värde icke mera betviflas; ordningens bud icke missförstås; uppfostrans och lagen goda anda, sprider enighetens lugna kraft ibland lyckligare slägten.
Jag 6kulle likväl kunna beskyllas för att glömma, att jag yttrar mig till Svenska Riddersmän, örn jag dervid skulle försöka, att öfvertala.
Der hvarje hjerta klappar för ett kärt Fosterland; der hvarje tanka förenar begreppet om dess lycka, med det om sanning, ordning, enighet; der hvarje röst höjes till upplysningens och rättvisans försvar, der behöfver man ej mycket orda, för att af en hvar förstås; när man säger: ätt den Grundlag forn majli befvärjas, bör och kännas.
Men så enkelt detta bevis är och så tillräckligt det vore på detta rum, anser jag mig likväl böra utbedja mig Ridderskapets och Adelns tålamod, vid framställningen af ett bevisningssätt, 42 Den 5 Maji e. rrv. sorn ehuru ovanligt, jag likväl tror mig borg använda, emedan det kanske icke är öfverflödigt lör allmänheten och efterkommande.
Jag ville derigenom bevisa nödvändigheten, au Grundiagen rätt läses, och rätt förstas; och Grefve Mörner, som gifvit mig anledning att nu yttra mig, har älven gifvit mig det kraftiga medel för detta bevis, sora jag nu går att framställa, genom det sätt hvarpå Herr Grefven sjelf i sitt anförande visat sig lära och förstå Grundlagen Det tillhör Rodderska pet och Adeln, att bedÖmma, om flydde tider» härdelser öka eiler minska vigten af deG ta bevis.
Grefve Mörn-r, sora säger i sitt yttrande: ”Då har man glömt hvad i §. i RegeringsFormoD bjuder:” Läser denna §• sålunda; ”Konungen (Iger allena Jlyra Riket.”
Jng c!tr upp densamma och se! der står: ”Konungen tiger aliena styra Riket på det srltt denna Rrge rings Fonn får e skrifverHvarken punct eller komma finnes i danna mening.
Hvar och, en 8f o«s, hvarje Svensk man, vet och vill, att dess Konung, enligt 9
V af denna vår be. svurna Grundlag skall alhna beflnta, sedan ban hört StatsRadet: hvar och en af oss vill åt lyda hvarje Konungens beslut, gom enligt 3S för att blifva gällande, fordrar*, att en Stats^ Secreterare heflnter, att derföre inför folket ansvara.
Men ingen at oss lärer tro, att Konun - Den g Maji c. m. 43 gm tiger allena flyr a Riket, utan på det fatt Regeringsformen föreskrifver.
Och sannerligen Carl Johan har aldrig glömt oeh kan aldrig glömma, att Han allena på det sätt äger aft styra Sveriges Rike, som Sverige» Regeringsform föreskrifver.
Det är således endast sättet hvarpå Grefve Mörner läst 4 §., som jag till dess menliga följder vill framställa, i fall det vid andra Grundlagsparagrapher skulle af Kon. ungens Rådgifvare användas.
Den lyder (se Regeringsformen) läser jag ej denna §. till punkt utan stadnar vid ordet förrättar har jag endast dess föreskrift sålunda: (se nämnde §).
Då blifver icke Rikets allmänna Beredning hvad den enligt Grundlagen bör vara.
Bortglömd eller icke nog aktad, blifver hon icke svarande mot Grundlagens fordringar, utan endast tillfredsställande enskildte personers pensionsbehof.
Jag läser 28 §.
(Se RegeringsFormen) stadnar jag här vid ordet utfärdar, föreskrifver densamma endast följande:
Då förglömmes den förslagsrättigbet och med detsamma den skyldighet, att rätt upprätta Förslag, som för de inför Konungen ansvarige Chefer för Embetsverk m. ni. mäste bibehållas, om de skola kunna gagna Konungen och landet. jag läser 33 §.
(Se RegeringsFormen), , läser jag nu endast till och med or - 44 Den 5 Maji e, rn. den yttra jig, skulle denna §. blott bjuda:
(Se nämnde §) och då förglömdes en af folkets billigaste fordringar; den nemligen, att i Statens Embetsman se personer kände för skicklighet och förtjenst.
* Jag läser 37 §■