Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Orden derstädes äro följande:
De förändringar, Skog och Utmark kunna undergå genom uppodlingar Ridd, 0, Ad, Fröt, II. B. 19, 20. 146 Den 5 janmrit. till Åker9 Äng och Planteringar, böra icke verka till annat förhållande uti skyldigheten till hägnads upprättande, och underhållande , utan varde Jorden eller Marken, oagtadt sina förbättringar, ansedd efter dess förra beskaffenhet.
Antingen här må förstås blott de förändringar, som ske efter denna Höga Förordnings lifgifvande, eller att äfven de, som föregått densamma, böra komma i beräkning; så synes väl i båda fallen med all rättvisa och billighet vara öfverensstämmande, att någon viss tid bestämmes, under hvilken jordens, sorn orden lyda, förra beskaffenhet bör afses.
Så nyttigt det är, att den som företager större eller mindre uppodlingar af Skog och Utmark, njuter all möjlig lättnad, som utan andras förfång kan honom lemnäs; så angeläget vill det vara att äfven häruti utstakas någon gräns.
Man känner Odlingar af Utmark och Skog. som i senare tider skett af så stort omfång och med den framgång, att de både till stor lek och godhet vida öfverträffa Grannens In ägorj och månne det då icke är obilligt, at sådana Odlingar till Åker, Äng, Planteringa m. m. skola i evärdeliga tider bibehålla egen skapen af Utmark eller Skog och Grannen fö sina Inägor draga största bördan afStängselSky digheten, endast ur det skäl, att dessa, i ar seende till Odlingen, äro äldre?
Det kan ick bestridas, att den Jord, som nu anses för In ägor, har till största delen fordom varit Skos eller hvad vi nu kalla Utmark.
Men so; denna under tidens längd genom Odling ikläi Ben 5 Jalmar ii. 14 7 isig naturen af Inägor; så bör väl samma förhållande äga rum med de Odlingar, sorn under en sednare viss tiderymd antingen redan, skett, eller hädanefter ske.
Ertarenheten haf visat, att Utmark, om den annars till Odling är tjenlig, kan, i synnerhet genom omväxlingsbruk, på loa 15 år bringas till lika godhet och fruktbarhet med Grannens Inägor, och ej sällan derutöfver.
Om man då, till uppmuntran och lättnad för Nyjords-odlure, skulle utsätta 25 Frihets-år, så tyckes Innehafvaren af den nya Odlingen njutit en emot dess kostnad tillräckeligen svarande fördel, hvarefter ingen skillnad emellan så kallad gammal Åker och den i 25 år brukade Jorden, i afseende på olika Stängselskyldighet, vidare borde göras.
Jag ville derföre föreslå följande förändring uti Högstnämnde
De förändringar, Skog elier Utmark antingen redan undergått eiler hädanefter undergå, genom uppodlingar till Åker, Äng och Plantering nr, höra icke pä de första 25 åren , sedan den nija Åkern blifvit besådd, Ängsmark slagen eller Plantering anlagd ^ verka till annat förhållande uti skyldigheten till häg. nads upprätthållande och underhållande, titan varde Jorden eller Marken 3 oagtadt sina förbättringar, an. sedd efter dess förra beskaffenhet; men efter den tiden anses egenskapen af uppodling hafva/ upphört-, och verkstäUes hägnad pä sätt, som denna Förordning i öfrigt bjuder.
Om Höglofl Ridderskapet och Adeln täcktes finna denna anmärkning för tjena något af - 143 Den 5 Januarii. seende, anhåller jag vördsamt, att mitt Memorial måtte remitteras till Oeconomie - och BesvärsUtskottets vidare handläggning.
Genom förminskade tillgångar, dels på Skog, dels på Malm, hafva en del Jernbergslager under tidernas lopp kommit uti ett förändradt skick.
Der finnas Bergsmanshemman, för hvilka Bergsmanna-yrket icke med lika drift som tillförene kan idkasj der äro andre, som endast till någon del deruti kunna dellaga, och sådane finnas, som icke nu mera kunna tillverka Tackjern.
Men det är i och för Tackjernsblåsningen, så väl i afseende på Kronans Tionde deraf, som dess omedelbara inflytande på Stångjerns-tillverkningen och det lif denna Product sprider uti allmänna rörelsen, som BergsmansHemmanen från början erhållit friheter, hvilka åstadkommit Ödemarkens befolkning, tillökning i Rikets Intrader och afsättning af Spannemål från Rikets sädesrika Landsorter.
Nu, sedan dessa friheter verkligen skulle vara uppoffringar å Statens sida, i händelse motsvarande skyldigheter rigtigt uppfyllas, synas BergsmansHemmanens
Fribeter förutsätta en motsvarande Tackjerns-blåsning; och alldenstund, enligt hvad här ofvan blifvit anmärkt, sådant icke kan verkställas i lika mån al alla Hemman, bör efterlåtenhet i detta afseende genom en Skattejerns afgift ersättas.
Af denna anledning, och då ett stadgande i denna del alldeles saknas, anser jag nödigt Den 5 3amiant.
149 att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid detta ämne och dervid föreslå: i:o Hvarje Bergsman, som vill tillgodonjuta hela beloppet af de förmåner, som tillhöra dess åboende Hemman, bör idka full blåsning efter ägande andelar i Hyttan. 2:0 Tillverkar han mindre belopp eller alldeles intet Tackjern, skall det åligga honom, att, efter af Kongl.
Bergscollegium föreslagne allmänna och af Kongl. Majit gillade grunder, afgifva en årlig Tackjerns-skatt, som af BergsFogden i Orten på vanligt sätt uppbäres, hvarigenom den fordom, och då Blåsningarne voro i full drift, till Statsverket ingående Tionde - inkomst af Bergslagerne må Upphinnas nu som förr. 3:0
Äro flere Hemman derom ense, att från Bergsbruket afstå, eller är Malm- och Skogs* tjillgången så medtagen, att de icke vidare Hunna med skäl idka Bergsbruk, må af dessa tjernman jemna rotar utses, som helt och hållet iklädas Landslags Natur, skattläggas och roteras i likhet med andra Landslags Hemman i Orten, men de till jemna Rotelag icke indelt<L med motsvarande Skattejerns afgift tills viri ijre beläggas. Vördsammast uthedes att detta Memorial måtte till OeconomieUtskottet varda remitteradt.
Lades på Bordet. 35® Den 5 3annani* Herr Mannerhjerta, Ulric Emannel, uppläst© följande tvenne Memorial : i:o Under t vänne föregående Riksmöten , har jag vågat leda Höglofiige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet til! betraktande af piohibitiva Författningars skadliga och qväfvande verkan på ett Samhälles konstflit och idog-, het.
Lemnande åt andra mera insigtsfuila och erfarna, att utföra detta ämne i hela sin v dd, inskränkte jag mig blott att begära Höglo lig.
Ridderskapets och Adelns beifrande för en viss gren deraf.
Det var om exclusiva Privilegier jag vå gade tala- Dessa Privilegier, som urspr ing ligen äro ämnade till belöning för upp linm g • förmågan, men hvilka blifva motsatsen a. si bestämmelse, om denna belöning, för vida uf* sträckt, är i S3knad af den riktning, sorn ' samt förmår verka en sann utveckling af idoghet och konstflit.
Jag ansåg dem huivuii sakligen förfela detta sitt ändamål derigenom» att sjelfva varan, i stället för arbets methoda* vanligen privilegierades : att den uteslutar cl® rättigheten motverkar och hindrar andra Medborgares flit, i mån som den beviljade tiden deraf för långt utsträckes, samt att jemnvigt i rättigheter innom Idoghetens område eai »st kunde vinnas genom en Prmscriptions - tid upphörandet af dessa Privilegier. or ra
De grunder, hvarpå anförda slutsatser byggda, tror jag mig ej vidare behöfva ir
Den 5 januarii. 151 Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta omdöme utreda.
De hafva så väl vid 1809, sorn 1815 års Riksmöten, vunnit samtelige RiksStåndens erkännande, och det Betänkande af den 12 Junii 1815? sorn i Allmänna Besvärs ■ och OeconomieUtskottet föranleddes af min framställning om exclusiva privilegiers skadliga inflytande på Konstflitens och Slöjdernas förkofran , innehåller: att
Utskottet har på dessa grunder trott sig böra framföra den vördsamma hemställan, att i händelse Riksens Höglofl.
Ständer skulle gilla detta Utskottets Utlåtande , Riksens Ständer då hos Kongl.
Maj t anmälte en förnyad underdånig önskan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes göra afseende på hvad Riksens Ständer i detta ämne, vid etne Riksmöten, till Kongl. Maj:ts
Nådiga godtfinnande i underdånighet hemställt.
Och detta Utlåtande hafva Riksens Stän-t ider bifallit , och i följd deraf inför Thronen nedlagt sin underdåniga önskan att Kongl.
Majtt täcktes derå göra Nådigt afseende.
Då, utom de vedermälen vi äga af Konungens vilja att uppmuntra Samhälls - fliten , Hans Majtt dessutom i Sitt Tal till Rikets församlade Ständer yttrar: att Han önskade kunna befria vårt HandelsSysteme från de band, som nu fjettra dess utveckling, tilläggande : ”att så länge Näringsfliten innom Landet är bunden och inskränkt, skall detta tillstånd nödvändigt återverka på Handelns gång och liflighetj” så äger intet tvifvelsmål rum, 15* Den 5 Januarii, att det icke för Hans Maj:t Konungen vore en stor tillfredsställelse , att se Sitt Folk njuta frugten af sin omtanka och sina mödor , icke störde af, till grunden orättvisa förmoner, som den ena Medborgaren kan , på bekostnad af den andras verkningskrets, äga; och man skall endast hafva att beklaga om de Auctoriteter, hvars åliggande det är, att bereda de välgerningar.
, hvilka Konungen önskar att Dess Folk måtte åtnjuta, kan hända icke alltid med den kraft och skyndsamhet, som ämnenas vigt och tidernas förändrade skick kräfver, skulle gå sin Konungs milda och välvilliga afsigter till mötes.
Ännu fjettras vår Handel och allmänna Maring af Monopolier och Skrålagar, uppkomna under tider af andra Borgerliga Inrättningar, med andra begrepp om Samhälls - pligter och Sambälls-rättigheterj Lagar — kan hända go-j da för sin tid men icke öfverensstämmande med den sannare upplysning, de bestämdare begrepp, som genom Sekler banat sig väg till vår närvarande.
Ännu fjettras
Konst-fliten af exclusiva Privilegiers tillvaro, och hindras i sin utveckling att genom egen kraft framtränga till de Fält , hvarpå den kunde frodas och utgrenas till Samhällets trefnad.
En värd Ledamot af detta Stånd har om Monopoliers och Skråinrättningars upphörande, nyligen gjort Motion.
Jag har trott mig, i anledning häraf, icke böra förtiga, hvad jag i min mohn sökt förut Den 5 Januarn, 153 till detta ändamål medverka, och går i följd deraf, att för tredje gången til!
Högloflige Ridderskapets och Adeins ompröfvande vördsamt hemställa :
Samma grunder till förändrad riktning vid exclusiva Privilegiers utgifvande , som 2.'ne gånger tillförene blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln antagne, och som finnas i Höglofl* Riksens Ständers Allmänna Besvärs- och , OeconomieUtskotts ofvannätnnde Betänkande upptagna, nemligen : 1:0
Att de Privilegia Exclusiva, sorn Uppfinnare af någon Inrättning eller
Förfärdigare af något arbete för mera än 20 år tillbaka undfått, och sedan tillgodonjutit, böra förlora deras exclusiva egenskap,. och andra Personer tillåtas, att med Production af samma slags ar-, bete sig sysselsätta. 2:0
Att icke något Privilegium Exclusivum hädanefter måtte beviljas för längre tid, än 10 år, eller, om uppfinningen fordrat särdeles möda och kostnad, högst 15 år , utan Prolongation, hvilken i sådant, fall aldrig bör meddelas , samt 3:0
Att, sedan en Person gjort någon ny uppfinning, men en annan bevisligen upptäckt någon ny och gagnande förbättring uti samma ämne, den förres Privilegium Exclusivum icke bör ligga den sednare i vägen att erhålla en dylik förmån, om han behörigen kan styrka, att förbättringen varit en följd af hans egen, och icke någon annans skicklighet. 154 Ben 5 Januarii. 2:0 De Fria Konsternas alster stå alltid sora en stämpel på det Tidehvarfs bildning, hvarunder de uppstått, och den omvårdnad sora Staterna lemnat åt Konsten och dess Idkare , har alltid i välgörande följder medfött belo ningen.
Äfven hos oss linnas Konst-alster, sorn Nationen med skäl kan göra sig ära af att äga, och det är fordna Ständers frikostighet, vi äro derföre skyldige vår tacksamhets» gärd.
Likväl tror jag att Staten i närvarande tid kunde åt de Fria Konsterna räcka en mera huldrik hand.
Det Anslag, som Riksens Ständer till deras stöd beviljat, torde vara för sitt ändamål högst otillräckligt.
Jag vågar vördsamt föreslå en lämplig tillökning å detta Anslag , och att deraf måtte serskilt bestämmas en mindre Summa, att användas till införande och begagnande af Liihographign eller Stentrycket.
De anledningar, som öfvertyga mig om nyttan och allmänna gagnet häraf, anhåller jag , att en annan gång få vördsamt underställa Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta ompröfvande, och inskränker mig nu till den anhållan, att denna min Motion måtte till Statsutskottet blifva remitterad.
Herr Lorich t, Carl Fredric, hade in lein nät ett så lydande Den 5 Jannar ii. 155 Vördsamt Memorial:
Ofta, och äfven vid de sist förflutna Riksdagar , hafva öfverläggningarne varit ställde derhän , att erhålla ett närmare bestämmande af skyldigheten att gifva och rättigheten att få inqvartering för Troupper, som dels äro i ständig Garnizon förlagda, och dels af tillfälliga händelser blifva commenderade. — De InqvarteringsFörfaUningar, 6om finnas hafva, genom tidernas förändrade skick , blifvit nu mera hvarken lämpliga eller användbara, och de derigenom uppkomna skiljaktiga meningar hafva medfört olägenheter, som, för att ådagaläggas, fordrade en vidlyftighet, den jag bör undvika.
Emellertid hafva de närmast och svårast drabbat Andra Gardes - Regementet , hvars rätt mig åligger att iakttaga.
Jag vill icke ingå i ett omständligt upprepande af dess särskilta öden i detta fall; men för hvar man är att inhämta, huruledes, då Svea LifGardet och LifGardet till Idast fått Cassern på Statens bekostnad , är detta Regemente för en otillräcklig Inqvarterings - Summa nödsakadt hyra sig rum i privata hus, besörja rummens inredning, vara blottstäldt för uppsägning , och hvad som värst är, ej kunna pä ett ställe sammanhållas, utan vara spri dt på serskilta och aflägsna Malmar här i Staden.
Jag har vågat, att i underdånighet hos Kongl. Maj:t göra framställning härom, samt äfven uppgifvit Förslag, antingen till inköp af Hus, som skulle kunna utvidgas och till Cassern in. yedas, eller ock en plats, hvaråjjenlig Cas 156 Den 5 Jannarii. sernbyggnad kan uppföras.
Och ehuru både Kongl. Maj:t och äfven Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i Militäriskt afseende Nådigt funnit, att mitt yrkande varit behörigt, och haft skäl med sig; har likväl saknad tillgång af Medel hitintills lagt hinder för verkställigheten , eller att nu kunna ingå i anstalten dertill.
Af sådan orsak, och då hitintills 15,000 R:dr Banco varit på 8:de HufvudTiteln anslagna för den nu mera fullbordade Casern . byggnaden åt LifGardet till Häst, och således ej vidare behöfva* 5 vågar jag härige. nom ödmjukligen föreslå, att, i brist af annan utväg, samma Summa måtte få fortfara i det omvända förhållande, att den må komma Andra GardesRegementet till godo, så länge och intilldess detsamma kan varda med en full inredd Cassern försedd, hvarmed ej kan långt på tiden utdraga, om, genom Regeringens visa åtgärd, anstalterna få lämpas efter de serskilta omständigheter sig förete ; kunnandes Statens skyldighet att härtill medverka ej eller ställas i tvifvelsmål, då i betraktande kommer, hvad bidrag den i långliga tider gjort och än gör till Inqvarterings betalande till åtskilliga GarnizonsTroupper i och utom Stockholm , hvilket kan närmare utredas af Högloflige StatsUtskottet, hvarthän jag hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMar6kalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln ödmjukligen anhåller, att detta må varda remitteradt.
Den 5 JanuariL 157 Grefve Piper, Carl Claes, hade inlemnafc tvenne Memorial, hvilka upplästes, så lydande:
Ämnen af stor vigt för Samhället och Medborgsmannen hafva ännu aldrig utan deltagande blifvit framställde för detta Riksstånd ; och det är med denna tillförsigt, som jag anhåller att få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett föremål af sådan beskaffenhet.
Redan i i6:de Århundradet sökte man med begärlighet uti Skånes Flöts trakter ett äm-J ne, som, ehuru alltid af värde, likväl mäst värderas i en skoglös bygd.
Men det är först omkring år 1650, som Häfder-na omtala ordentliga försök , att på Pålsköps ägor vid Helsingborg eftersöka Stenkol, detta eldningsämne, hvilket sorgfälligt undangömdt för Inkräktarens härjningar, endast synes förvaradt åt den verkliga Inbyggarens trefliga flit, att efterhand begagna.
Liksom Naturen i sina verkningar förbehåller sig en lång beredningstidj så synes äfven denna Lag vara Konstfliten och Idogheten löreskrifven till vinnande af ett stort ändamål.
Mer än ett Århundrade framskred således, innan dessa Stenkols - anledningar, under tidernas ojemna skick, ömsom gynnade, ömsom öfvergifna, ändtligen år 1786 föllo i en 158 Den 5 Januarii.
Ägares hand, som insåg hela värdet af dessa Skatter, och som med förmågan att fatta ett stort beslut, förenade mod och ihärdighet, att möta de hinder,* sorn alltid äro oskiljaktiga från utförandet af vidsträckta företag* Grånad under trettio åra mödor, för Nä* ringarnes och Siöjders danande , och uppmuntrad innom Fäderneslandet, har Hans Excbllencö Herr Grefve Ruuth upplefvat den tidepunct, då en förtjent vördnad för nyttiga bemödanden hembäres af Samtiden och nya utvägar för tusendes bergning skola tacksamt ledsaga dess Namn till kommande Slägter.
Huru lätt att innom kretsen afsln Familia njuta och öka en ärfd Förmögenhet, men huru svårt, att med beständiga uppoffringar uppamma nya Näringar och med klokhet afböja de hinder , som öfverallt möta första Anläg» garen!
Fäderneslandet saknar icke exempel af detta slag j de äro få $ men Samhället skall med desto större tacksamhet veta att värdera
Män af så sällsynt förtjenst.
Jag skall icke upptaga en dyrbar tid med anförandet af Skånska Stenkolsverkets Historia, hvilken utförligt finnes uppgifven uti det af Hans Excellence m m.
Grefve Ruuth uti Kongl. VettenskapsAcademien hällne Tal vid Praesidii nedläggande år 1814, hvarvid är© bifogade tvänne SituationsChartor, samt en Förteckning på de vid Stenkolsgrufvan företagne Sänkningar, uppförde Hus och Byggnad Dén 5 januarii. 159 der, inrättade Ång-machiner, samt föranstaltade Jordborrs-försök.
Jag vill blott i korrt-' het anvisa några synpuncter, hvarifrån detta Verks anläggningsmöda^ vidsträckta omfång och allmänna nytta kan bedömmas.
Första hufvudsakliga steget, för'kunskaps vinnande i denna sak, var, att genom Jordbor^nings-försök utröna Kolflötsernes läge och mägtighet, ett företag, sorn, endast för sig sjelf betraktadt, är af icke ringa betydenhet, och torde hafva uppgått till en kostnad af 12 till 15,000 Rd:r, då Fyrationie sådane Försök tid efter annan blifvit gjorda, hvaraf ett varit fortsatt ända till 3o famnars djup.
Dels till vattnets afhåilande, dels till Stenkolens uppfordring ur Grufvan, hafva sju styc2 ken
Äng machiner blifvit uppbyggda, af hvilka den största äger en Cylinder af 3 alnar 2 tum diameter.
Af uppförde
Byggnader finnas 15 grundmurade Sandstens- och Tegelhus samt 36, dels af Korsvirke dels af Träd, med till. räckligt utrymme , att deruti härbergera circa 700 personer, sorn, Hustrur och Barn inberäknade, utgör Grufvans Folknummer.
Till den öfre Kolflötsen hafva 9 Schakt blifvit nedsänkte och till den nedra »8.
Den sammanräknade kostnaden till detta Verks bearbetande från början af år 1796 till slutet af år 1816, med afdrag af den Provenue, som under tiden utfallit, bestiger sig till omkring 420,000 R
Under nu varande Bolagslnteressenters styrelse, hafva utur dessa Schakter (till 1816 års slut) blifvit upptagne öfver 1,500,000 tunnor Stenkol, hvaraf omkring 160,000 Tunnor blifvit afsände till Utrikes Orter, och det öfriga, utom hvad som åtgått vid Verket, blifvit af* yttradt innom Landet.
Dessa Stenkol äro af två sorter:
N:o r. nyttjas till Gjuterier, Fyrbåkar, Sockerbruk, Brännerier, Smidning och alla de behof, hvartill man vanligen införskrifvit de Engelska Stenkolen: N:o 2., hvilka ej innehålla så mycket brännbart ämne, som de förre, användas förnämligast för ÅngMacbiner och Eldstäder vid Verket, Tegel- och Kalk bränning, samt uppköpes af Allmogen till bränsle, i stället för den mycket dyrare bränn - torfven, hvarpå också i senare åren brist börjar förmärkas.
En hvar finner lätt, hvilken Nationalvinst således genom denna Anläggning tillflutit Landet, ej mindre genom den Summa, som utifrån inkommit, än genom besparing af den ännu betydligare , som i annat fall åtgått för Engelska Stenkol , att icke nämna den mäst vigtiga, ehuru tillfälliga fördelen, att vid tilläfventyrs i framtiden någon gång förändrade Politiska förhållanden, kunna förse inhemska
In - Inrättningar med en Nödvändighetsvara , hvarförutan de icke skulle kunna aga bestånd !
Säkert skall ingen sann vän af Fosterlan. det med liknöjhet se, om denna så kostsam-, ma Anläggning, af en eller annan orsak, skulle upphöra att begagnas, och likväl skall det, förr elier sednare, inträffa, om icke i tid medel påtänkas till dess upprätthållande.
Det gifves en gräns, då enskilda Verksamheten synes böra lemna ruin åt Statens mera vidsträckta Verkningsförmåga, och vid denna gräns synes mig Svenska Stenkolsverket nu vara.
Om en medfödd böjelse för stora företag, en framhärdighet, i deras utförande, ett oförsvagadt mod vid inträffade motgångar , vore Allmänhetens lott , huru oförtjent vore icke då deto beundran, sorn hvarje Land. hvarje
Tidehvarf blott trott sig rättvist böra skänka åt några få personen Hvem undrar då, om, i saknad af det verksamma biträde, sorn vid våra Sammankomster, med Erfarenhetens öfverlägsna kraft, gifvit stadga åt våra beslutj om i en tid, då Myntets omväxlande värde och dess åtminstone till en del hvilande förmåga medförer svårigheter , särdeles i vidsträckta Näringar; om med de olägenheter, som alltid åtfölja äfven det bäse sammansatta Bolag, hvem undrar då, om Actie: Ridd, o. jdd.
Fröt. II. B. 21, 22. 1Ö2 Den 5 Januarii. ägarne, som anse för en dem åliggande vigtig skyldighet, att göra Rikets Ständer uppmärksamma på följderna för Stenkolsverket af dessa samfällde iörhållanden , lör att, urskuldade inför framtiden , att icke nog tidigt hafva gjort
Samhällets anspråk pä kraftiga räddningsmedtl gällande, nu underkasta sitt beslut det Allmänna Ompröfvandet , då Bolagslntexessenterne, mera än andra, böra kunna förutse den ansenliga kostnad , det skulle medföra, att blott efter några få års ödesmål, bringa dessa Arbeten i det skick de för det närvarande äro, sedan nästan oberäkneliga vattenmassor åter hunnit nedtränga till de gömställen, hvarifrån det fordrats flere tiotal af år, stora svårigheter och ansenliga Summor, att blott småningom kunna uttömma dem.
Härtill kommer afven, att genom detta betydliga Verks nedläggande 700 Personer bexöfvas sitt hittills enda Näringsmedel _ att fruktbärande Åkerfält och Ängar åter sättas under vatten , och största delen af Skånes slättbygd skiljes från tillgång af ett bränsle, som en längre vana och dertill enkom inrättade Eldstäder gjort för dem alldeles oumbärligt, att förtiga den tillgång at Stenkol och eldfasta Leror, som derjemte skulle upphöra.
Med afseende på hvad jag nu haft äran anföra, underställer jag vördsamt Riksens Ständers ompröfvande, om någon lämpligare utväg finnes än den, att detta Verk af Staten öfvertages, om fördelarne hvaraf, så väl
Den 5 annani 163 i anseende till Stenkolsverket, som det Allmänna, jag endast utbeder mig få tillägga nå* gra ord :
Olika åsigter uppkomma , då man anser Staten , eller den Enskilda såsom ägare af ett sådant Verk.
Jag säster i. första rummet d^n af uppkom* na Krigsoroligheter, då genom tillgång al Sien» kol tili Fyrbåkar, Gjuterier och många slaga Inrättningar,' det kan blifva utaf högsta vigt för Staten , om än sjelfva Stenkolsbrotten skulle drilvas med förlust.
Det är endast af Regeringen det beröf, att förvandla Höganäs till ett Sheffield eller Birmingham, hvilka Städer östridigt hafva att tacka Stenkölsgrufvornas grannskap föf deras verldskunmga producter.
Genom förUtt» nade förmåner och tillgången på ett kraftigt bränsle, skulle o^vifvelakiigt många uppmuntras, att der anlägga Jerngjuterier , Jern* och StålManufacturer, Valsverk, Glasbruk, Sockerbruk, Gevärs», Porrellains Och LerkärlsFabriker, hvartill de Stenkols flötgen åtföljande eldfasta Leror, hvilka vid nästan alla af nyssnämnde Inrättningar erfordras, lemna det mest öfvertalande skäl.
Då mångåriga försök bevisat Svenska Stenkolens tjenlighet vid Fyrbåkar och Bonnerier, skulle snart dessa betänkligheter vid deras användande upphöra, sorn så betydligen skadat
Dm 5 3armorn. de Private Actieägarne.
En ganska stor afsättning skalle endast, härigenom uppkomma, äfvensom i allmänhet, dä Regeringen har i sin magt, att eker omständigheterna bestämma Tullen pä de utifrån inkommande Kolen.
\ Hvad Verkets Scientifiqua och Oeconomiska Styrelse beträffar, så äger en Regering tillgång till de kunnigaste