Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har i Utsk:s Utlåt, blifvit yttradt och icke heller bär af någon försakadt, att alltsedan år 1756 ända till år 1811 hafva dessa hemman varit befriade ifrån både extra rotering och ordinarie rotering, och endast betalt utskrifnings-penningar.
De hafva sedan år 1811 varit skyldige till extra rotering, men sluppit utskrifnings-penningar och först vid 1848 års
Riksdag blifvit pålagda den nu utgående rotevakans-afgiften.
Det är således klart, och tydligt att de nuvaride innehafvarne af dessa hemman hafva fått köpa eller förvärfva dem, utan att någon dylik skatt varit hemmanen pålagd.
Det torde icke kunna nekas att raan icke bör pålägga någon ny skatt, utan att tryckande nöd sådant fordrar, och sådan finnes icke här.
Dertill kommer ett ytterligare skäl, nemi. att utskrifnings-penningarne för dessa hemman år 1811 endast utgjorde 3,964 R:dr, men att den nu utgående rotevakans-afgiften är nära fyra gånger så stor'.
Det har visserligen blifvit nämndt att utskrifnings-penningarne i den myntsort hvaruti de först bestämdes, förvandlade till vårt nuvar:de mynt, skulle utgöra en vida större summa, men man bör ihågkomma att utskrifnings-penningarne då var en personel afgift och således icke hade den tunga påföljd för jordbrukaren, som den tal.
Man har visserligon yttrat här, att det vore hårdare för dessa hemman om de skulle betala utskrifnings-penningar än den nu utgående rotevakans-afgiften, emedan det utgjorde en större summa.
Det är då besynnerligt att de Hallänska hemmanens innehafvare sjelfva ingenting hellre önska än att återfå dessa utskrifnings-penningar.
Detta visar väl mer än något annat att den värde talarens kalkyl är felaktig, och jag vänder om frågan, om utskrifnings-penningarne skulle utgöra en större summa, hvarföre skulle man icke då låta dem behålla dessa utskrifningspenningar, om de sjelfva så vilja.
Det är dessutom här yttradt, att indelningsverket genom den föreslagna åtgärden skulle rubbas och att det vore vida bättre och rättvisare att låta hemmanen undergå en rotejemnkning.
Nu veta vi att en rotejemnkning skulle afse att lyfta en del af fiördan ifrån det ena hemmanet och lägga den på det andra för att således på detta sätt bördan af rotering mätte blifva jern - 460 Den 23 Mars e. m. uare fördelad emellan de för öfrigt lika skattskyldige eller också på det sätt att indelningsverket utbredes, om jag så må säga, öfver ett större område.
Det första alternativet kan icke här tillämpas, enär dessa hemman äro serdeles svaga, och till en del så dåliga, att det finnes många hemman som icke hafva mer än nio T:land inrösnings-jord och afrösnings-jord i förhållande derefter.
Således är en rolejemnkning efter det sednare alternativet det enda som kan komma ifråga.
Detta är också följden af Ulsk:s förslag och således allt hyad som i detta afseende begäres.
Ett annat skäl bör också anföras, till stöd för Utsk:s förslag, nemi. det, att om man antager Utsk:s Utlåt., så kommer derigenom denna sak icke i någon annan ställning än den, att dessa hemman blifva till hälften roterade emot krono- och kronoskattehemman, såsom förhållandet med frälsehemmanen varit under äldre tider.
På alla dessa skäl bifaller jag Utsk:s Betänk.
Jag anhåller alt få besvara tvenne uttryck, som blifvit begagnade af Frih. Klinkowström, nemi. att de som yttrat sig här till förmån för de Halländska hemmanen gjort påstående och velat förklara, att den ordinarie roleringen i Halland har varit orättvis.
Jag får för min del reservera mig emot dessa uttryck.
Jag började mitt yttrande dermed, att saken redan vore afgjord, och då beslutet derom redan är lag,, så egde jag ingen rättighet och ingen böjelse heller att yttra mig öfver den annorlunda än såsom en af begge Statsmagterne beslutad lag.
Hvad jag här yttrat har icke heller varit några påståenden, utan jag har vädjat till R. o.
Ad.-s billighetskänsla, och jag har, inom mig öfvertygad om att detta äfven vinner gehör, vädjat till K. M:s Nåd i detta hänseende.
Hr Bildt har redan bemött Frih.
Klinkowströms förslag om en rotejemnkning.
Denna rotejemnkning kan icke ske på annat sätt med så dåliga hemman som dessa äro, än att rotarne jemnkas derhän att det blir åtta hemman om en rote i st. f. sex, och i min öfvertygelse är detta den enda möjligheten att förekomma att många af dessa hemman blifva skattevrak.
Jag vet icke om jag upfattat det rätt, men jag tyckte mig höra Frih. Klinkowström säga att 10,000 personer skulle finnas på dessa hemman, som voro skyldige att betala inskrifningspenningar.
Denna beräkning kan jag försäkra alldeles icke slår in, ty när man känner, att inga andra skulle betala dessa utskrifnings-penuingar, än sådane personer, som äro utskrifningsgilda. och största delen af personalen på dessa hemman äro kärringar och gubbar, så skulle jag tro att det största antal af utskrifningsgilda personer man för dessa hemman kan antaga vore 3000 personer.
Hr Kuylenstjerna:
Det är endast emot Frih.
Klinkowströms siffer-beräkningar jag finner mig påkallad att upträda, på det icke R. o.
Ad. möjligen må tro att vi, som äro ifrån Halland sätta tro till de der upgifterua.
10,000 utskrifningsgilda Den 23 Mars e. m. personer skulle göra 9 ifrån hvarje hemman, men jag känner icke något enda hemman i Halland med så stor personal.
Vidare har Frih. sagt alt 20,000 daler Sant, skulle göra 17,000 R:dr.
Det är också en beräkning, som jag tror icke håller streck.
Efter den idé jag har om en daler S:mt, så är den lika med 16b:ko och i sådant fall måste väl 20,000 daler utgöra 6,606 B:dr 32 sk.
Inko, i st. f. 17,000 R:dr.
Detta är mitt sätt att göra beräkningen och äfven dessa 6,666
R:dr 32 sk. b:ko skulle endast upkomma i den händelsen att de omnämnda 10,000 utskrifningsgilda personerna funnos på de ifrågavaride hemmanen, hvilket icke är förhållandet.
Hr Sandströmer, Anders Petter:
Då jag varit i tillfälle att taga kännedom em dessa hemmans roterings-skyldighet, så anser jag mig böra uttala den fasta öfvertygelse jag, på grund deraf vunnit om billigheten af StatsUtsk:s förslag, och jag skall söka att i allra största korthet framlägga skälen för detta mitt påstående.
Om frågan nu vore hvad den icke är, nemi. den, huruvida de utsockne frälsehemmanen borde underkastas ordinarie rotering, så tror jag att ganska mångå giltiga skäl, skulle tala för deras befrielse, men denna fråga är nu redan afgjord och kan således icke vidare blifva föremål för granskning.
En värd talare i mitt granskap, hvilken har motsatt sig det förslag, sorn af Utsk. blifvit framslälldt, yttrade i går, att summum jus är ofta summa injuria, och för min del tror jag att detta äfven är tillämpligt i förevar:de fall.
Det är redan uplyst att de Halländske utsockne frälsehemmanen allt sedan föreningen med Sverige, varit befriade ifrån ordinarie rotering ända till för några är sedan, och att t. o. m., till stöd för en sådan befrielse kan åberopas en Kongl, försäkran derom.
Alla innehafvare af dessa hemman hafva under århundraden förvärfva! dem, under öfvertygelse att de icke skulle vara underkastade någon sådan rotering.
Vid den pröfning af denna fråga som K. M. och R.
St:r förehaft, har visserligen blifvit beslutadt, att denna roteringsbörda skulle påläggas hemmanen, men under sådana förhållanden, som nyss blifvit nämnde, synes nu, om någonsin, billigheten fordra, att icke utkräfva dessa rättsanspråk, såsom man säger, till yttersta skarfven.
Jag tror således att det är all möjlig billighet för att nu bevilja den ifrågasatta nedsättningen.
När nu härtill kommer att dessa hemman äro af svag beskaffenhet, så måste det vara ett bevekande skäl för bifall till hvad StatsUtsk. här föreslagit.
Det är på dessa grunder och till följd af min öfvertygelse om billigheten af StatsUtsk:s förslag, som jag yrkar att detsamma måtte bifallas, hvarjemte jag får anhålla att Riddarh.-Sekret, måtte uplysa om underrättelse ankommit om på hvad sätt frågan blifvit af de öfriga RiksStin afgjord.
I anleda, häraf uplyste lindert. Riddarh.-Sekret, att enl. ankommet prot.-utdr., BorgareSt. bifallit StatsUtsk:s ifrågavande Utlåt., men att någon underrättelse om de öfrige Riks-St:ns beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad. 462 Den 23 Mars e. m.
Här sades nyss, att de
Halländska frälsehemmanen vore af serdeles svag beskaffenhet; men en stund förut berättade Landshöfdm i länet, att andra hemman der vore högre roterade, än de ifrägavande.
Detta är också förhållandet, ty krono- och skattehemman äro i allmänhet roterade efter fyra m:t:l på roten.
Sådant måtte vjsa att en rotering med fyra m:t:l på roten, kan bära sig.
Ar det antagligt, att frälsehemmanen i Halland äro sämre än krono ocli skatte?
Adeln brukade icke tillegna sig det sämsta, som fanns i landskapet, på den tid han hade medel till jords inköpande.
Just det förhållandet, att den öfriga roteringen i landskapet är rättad efter fyra m:t:l, visar att ifrågavar:de frälsehemman, som äro roterade efter sex på roten böra ännu bättre kunna stå ut dermed.
Man har sagt, att dessa hemmans jordmån är ytterst svag.
Småländningarne i vissa trakter så i flygsand och på andra ställen i sandjord, som idke är sä fin alt hon blåser för vinden.
Ändock hafva de, såsom jag redan sagt, fyra gånger så tung rotering som de nu ifrägavande hemmanen utan att deröfver klaga vid Riksdagarne.
Man har omtalat att när roteringen gjordes i Skåne, så var det de rika som icke ville rotera, och man häri detta hänseende nämnt åtskilliga namn, hvilka jag ej vill uprepa.
Månne det icke förhåller sig likaledes med Halländningarne, att det äro just sådana bland dem som hafva råd, hvilka nu förnämligast göra motstånd.
Man yrkar att Halländningarne icke skola betala mer än utskrifnings-penningarne.
Låtom oss då upgöra en derefter rättad beräkning.
Utskylden skulle då förblifva vid hvad hon utgjorde när hon erlades.
Den ränta, som nu ligger på ett hemman borde vara lika dryg, sorn hon var i Carl XI:s tid, derest myntförsämring ej egt rum och ungefär till 1‘5 nedsatt alla penningeräutor, till hvilka utskrifnings-penningarne jemväl höra.
Halländningarne hade derigenom icke skolat år 1812 betala mera än den förringade summan 3,964 R:dr, om vi dertill lägga räntan på de 150,000 R:dr, som de fått af Statens medel behålla, hvilken utgör 7,500
R:dr, så skulle summan uppgå till 11,464
R:dr om året och således öfverstiga de 11,161 R:dr, som skolat i medeltal för åren 1849—51 utgöras.
Följaktligen hafva de redan, om deras egna anspråk godkännas, fått något till skänks.
St:r ytterligare göra en eftergift, så erhölle
Halländningarne större lindring än om de bibehållit utskrifnings-penningarne oförändrade såsom de sjelfva önskat.
Détta är en så stor öfverdrift i anspråk, att det skulle efter min tanke vara en olycka om R.
St:r dertill samtyckte, och derigenom för framtiden drogo på sig alla dem, som kunde vara lika efterhängsna.
Jag yrkade förra gången återremiss af Betänk, i sin helhet, men anser likväl den första punkten kunna bifallas, och förmodar att ingen har något deremot.
Alltså anhåller jag att Hr Gr. o.
Landtm, ville först göra propos. pä bifall till den första punkten och sedermera på återremiss af den andra.
Den 23 Ilars e. m. 463 Frih. Klinkowström:
Det är blott i afseende på ett yttrande af Hr Sandströmer, som jag anhåller att få yttra några ord.
Hr Sandströmer har nemi. sagt, att sedan de båda Statsmagterne beslutat att underkasta dessa hemman ordinarie rotering, så får man föga sig efter de båda Statsmagternas beslut; men, i Skattejemnknings-komitéens Betänk, af år 1847, således före båda Statsmagternas fattade beslut rör:de Halländska hemmanens rotering, hvilket egde rum vid 1849 års Riksdag, — yttrade samma komité, pag. 9, ”att skillnad bör göras emellan befrielse ifrån skattebidrag till Staten, hvartill rustning och rotering jemväl äro att hänföra, samt de öfriga förmåner, som egendomar af privilegierad natur tillgodonjuta”.
I förra hänseendet, eller hvad angår befrielse från rotering räknar komitéen det ypperliga frälset eller rå och rör och insockne frälsehemman, till den jord, sorn enl. komitéens förmenande är ifrån rotering befriad, men utsockne frälsehemmanen anser komitéen tillhöra den jordnatur, som är befriad ifrån halfva mantals-räntan eller så kallade termins-penningar och salpeterskatt, men icke ifrån rotering.
Jag skulle således tro att när Hr Sandströmer, Ordförande och själen uti nämnde komité år 1847 hyste den åsigten att dessa hemman borde vara underkastade ordinarie rotering, så är all anledn. för Hr Sandströmer att bibehålla denna åsigt äfven nu sedan deras rotering en gång blifvit stadfästad.
Jag förenar mig i öfrigt med Hr von Harlmausdorffs i dess sednaste yttrande uttalade åsigt.
Jag skulle visserligen icke besvära 11. o. Ad. med något vidare yttrande i ämnet om jag icke blifvit dertill upmanad af den siste värde talarens anförande, hvarigenom han velat visa att Skalteförenklings-komitéens Betänk, vore i strid med hvad jag nu har yttrat.
Jag anhåller i anledn. deraf endast få erinra Frilun att Skatteförenklings-komitéens yttrande afser förhållandet i allmänhet i Sverige, då deremot här är fråga om det serskildta förhållande, som eger rum med hemman uti de eröfrade provinserna.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, förklarat att, enl. derom gjord begäran, de tvenne punkter, hvari StatsUtsk. fördelat sitt Utlåt., borde blifva föremål för serskilda propos:r, hemställde Hr Gr. o. Landtm, först om R. o. Ad. behagade bifalla den punkt af ifrågavar:de Utlåt., hvaruti blifvit hemstädlt, att David Anderssons motion måtte lemnäs utan vidare afseende.
Denna propos. besvarades med Ja, och efter sedermera framställde, med blandade Ja och
Nej besvarade propos:r först till bifall och derefter till återremiss å Utsk:s uti 2:dra punkten med anledn. af Hr Bråkenhjelms motion gjorde tillstyrkande, framställde Hr Gr. o. Landtm, förnyad propos. till bifall å hvad Utsk. i sistnämnde punkt tillstyrkt, samt ropades dervid starka Ja, blandade med många Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Ja nu hafva öfverrösta!
Nej. 4G4 Den 25 Mars e. m.
Klinkowström begärde votering.
Uplästes till justering och godkändes en så lydande votensp ropos.:
Den, som bifaller StatsUtsk:s i sednare punkten af dess Ullåt.
JVs 04, Litt.
G, med föranledande af Ilr Bråkenhjelms motion, gjorda tillstyrkande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o.
Ad. de mot berörde punkt af U(sk:s Utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande.
Vid voteringens slut funnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 54.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt.
JV2 64, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster.
Efter af Ilr Gr. o. Landtm, gjord samt af R. o. Ad. bifallen hemställan, att detta Utlåt, måtte punktvis företagas till afgörande, förekom först Utsk:s hemställan, ”att spanmålspriset vid ”beräkningen af Statsverkets inkomster för nästa Statsreglerings'- ”period må, i likhet med hvad i Hr af Geijerstams motion blifvit ”föreslaget, bestämmas till 6 R:dr 32 pr T:a.
Vid afgifvandet af K. M:s Nåd.
Propos. har det nogsamt varit insedt att spanmålspriserne under de sednare åren och under den sednare perioden af tio år öfverstigit 6 R:dr och äfvenledes öfverstigit 6 R:dr 32 sk., enär medeltalet af riksmarkegångs-prisen ifrån och med år 1844 t. o. m. år 1853 utgjort 7 R:dr 33 sk.
Många omständigheter förekomma likväl, hvilka göra det betänkligt nog att höja beräkningen af det förut antagna värdet, 6 R:dr för enT:a spanmål.
Det kan nemi. hända att spanmålspriset icke upgår till 6 R:dr 32 sk. b:ko T:an.
De år spanmålspriset icke upgår till detta belopp, hvilket egde rum år 1845, då den endast gällde 5 R:dr 20 sk., år 1849 då den gälde 6 R:dr 22 sk. och år 1850, då den upgick till samma belopp; dessa år skulle brist i inkomsterna upkommit om beräkningen varit upgjord efter 6 R:dr 32; en brist som icke blifvit ersatt för Statsverket genom de påföljande årens större inkomster eller högre spanmålspris, enär för hvarje år liqvid emellan Riksg:skont. och Stats-kont. skall upgöras, och då gäller endast den inkomst, som för året har influtit, hvarvid man icke kan påräkna ersättning genom något annat års öfverskott.
Ett sådant förhållande kan naturligtvis föranleda svårighet för Stats-kont. och en ganska stor svårighet om priset faller under det beräknade, hvilket - Den 23 31 ars e. ra. 465 ket icke är omöjligt.
Den som Iefvat något längre, har sett att efter flere års högre spanmålspriser såsom åren 1817, 1818 och 1819 komma vanligen en följd af år såsom det hände 1821, 1822, 1823, 1824 och 1825, då priserna nedfalla till hälften emot hvad de förut varit.
Sådant kan ännu inträffa om vi få några goda år, och derföre har det sina betänkligheter att upsätla priset lill 6 R:dr 32 sk. för T:n.
Den föreslagna förhöjningen af priset till G R:dr 32 sk., skulle deremot inverka ganska mycket på beräkningarne, under flera rubriker, så väl inkomster som utgifter.
Hvad den ordinarie räntan angår, så ligger uti den till 1,690,200 uptagne indelta räntan ganska mycket spanmäl.
Utsk. uplyser att den spanmål, som vid sista Riksdagen beräknades, såsom Staten behållen af de medel, som varit anslagne till kassor, utgjorde 5000 T:r spanmål.
Om den öfriga delen af den indelta räntan är af samma beskaffenhet, såsom jag förmodar, så ligga deruti 120,000 T:r spanmål, hvaruppå Utsk. icke gjort afseeude vid sin beräkning.
Denna beräkning af 1,690,200 borde således komma att ökas med 80,000 R:dr; spanmälen utaf arrende-medlen borde uptagas till 11,000
R:dr mera än Utsk. gjort; rotefrihets-afgifternes belopp, hvaruti spanmälens värde ingår, borde jemväl ökas.
Genom dessa tillökningar, sammanlagde med dem Utsk. har beräknat och upgifvit, skulle således en tillökning i inkomst-titlarnes beräkning upkomma af icke mindre än 220,000
R:dr, utan att derföre en enda skilling mera i Stats-kassan inflöte än som med bibehållande af nuvande spanmålspriset 6 R:dr, skulle inflyta.
Deremot borde, då priset pä inkomst-spanmålen förhöjes med 32 sk., priset på den spanmål, som är inbegripen under utgifterne på Riksstatens hufvud-titlar, jemväl beräknas till 6 R:dr 32 sk. och således en mängd summor på dessa rättas härefter, utan att verkliga blifvande utgifterne derigenom ökades.
Dessutom borde anslaget för fouragerings-behofven förhöjas, enär de ofta visa brister, upkommande af höga priser på hafran, hvilka brister hittills kunnat motvägas af öfverskotten på spanmåls-inkomsterne, men hvilket enl.
Utsk:s förslag ej skulle lemna så mycken tillgång.
Om likväl K. M:s och R.
Stms beslut i afseende på räntornes och kronotiondens utgörande efter medeltal af 10 års markegång, kommer till verkställighet, hvilket det icke ännu har gjort och hvilket beror på R.
Stms beslut vid denna Riksdag, sä kan jag icke inse någon fara uti att beräkna spanmälen till 6 R:dr 32 sk.
T:n, ty i sådant fall så kunna ett, två eller tre års låga priser icke inverka så mycket att icke ett års högre spanmålspris kan fylla bristen; men om detta beslut icke är verkställbar med nästk. år 1855, så kan Statsbrist pä detta sätt upkomma och Stats-kont. komma i förlägenhet om det blir mycket goda år och priserna falla ner.
Af detta sednare skäl hufvudsakligast, mjiste jag vördsamt hemställa att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt och hvad som uti de följande dermed har gemenskap, på det att StatsUtsk. må taga dem ännu en gång i öfvervägande.
När Stats5 H. 30 406
Utsk. återkommer med sitt förnyade Utlåt., så kan frågan om räntornas utgörande efter medeltal af 10 års markegång måhända vara inkommen till R.
St:r och pröfvad, och i det fallet inser jag icke någon fara med antagandet af Utsk:s förslag, ehuru den olägenheten qvarstår att så många felaktiga beräkningar måste rättas; men detta är en olägenhet, som drabbar StatsUtsk. och som icke kan vara förenad med någon betydlig svårighet, men i alla fall måste det observeras.
På ett eller annat ställe i StatsUtsk:s beräkningar skulle jag dessutom möjligen hafva någon anmärkn. att göra; men jag är säker om att i händelse allt hvad som angår beräkningen af spanmåls-priserne blir till StatsUtsk. återremilteradt, och ifall R. o. Ad. behagar att återremittera den första frågan, så observerar nog StatsUtsk. de förbiseenden, som möjligen skulle vara begångna vid dessa beräkningar.
Palmstjerna och anhåller således att med honom få instämma, men ber att dertill få lägga några ord.
Det är ett vanligt förhållande att efter flera på hvarandra följande svåra år, då spanmålen stått i högt pris, inträffa flera goda år, då spanmålen kommer att falla.
Detta har vid flere föreg:de tillfällen visat sig, och det är alldeles icke omöjligt att ett sådant förhållande kommer att ega rum under den tid som nu upgöraude Staisreglerings-period omfattar.
Om nu en ny bränvinslagstiftning antages af R.
St:r, hvarigenom ett mindre qvantum spanmål än hittills, kommer att i bränvinspannorna afverkas och derjemte serdeles goda år inträffa, så blir det i min tanka förhållandet i rikets södra provinser, att landtmannen der får mycket större svårighet än man kan föreställa sig, att till förmånliga priser afsätta sin spanmål, och att detta är en naturlig följd af spanmålens fall.
Jag tror att det kan inträffa lindér Statsregleringsperioden, att spanmålen något år kan komma att understiga det belopp af 6 R:dr 32 sk. b:ko för T:n, som blifvit af StalsUtsk:s majoritet föreslagen.
Dertill kunna ännu flera skäl läggas.
Bevilln:sUtsk:s Utlåt., ang:de tullen på spanmål, är ännu icke inkommet.
Skulle nu möjligtvis spanmålstullen nedsättas, så är gifvet, att detta förhållande äfven inverkar på våra spanmålspriser inom landet.
Jag har ännu ett annat skäl för min åsigt, nemi. att om skatteförenklingen kommer att sättas i verkställighet, såsom den i vissa punkter redan blifvit af R.
Sier vid sista Riksdagen afgjord, så blir deraf en följd att de år, dä sädespriset understiger medel-markegångspriset komma räntegifvare att begagna sin rätt att upsäga sin spanmål till levererings in natura.
Kronan måste då emottaga denna spanmål i sina magasiner, för att till en början förvara och sedermera försälja densamma.
Hvar och en finnér att dessa förvaltnings-kostnader kunna upgå till icke obetydliga belopp, likasom man vet, att då ett större parti spanmål finnes inom landet och är samladt i kronans förråder och auction derå Den 23 Mars e. m. 467 skall anställas, så kommer denna spanmål att vanligen nied förlust för kronan afyttras.
Alla dessa förhållanden göra att jag tror att det f. n. är vådligt att antaga den beräkning af spanmålen sorn Inkomst-afdelningen i StatsUtsk. uti förevaride Betänk, har föreslagit.
Afven vill jag fästa upmärksamhéten derpå att i Statsregleringen hafva förslags-anslagen icke blifvit uplagna till deras fulla belopp, hvarigenom brist upkommer.
Jag tror derföre, alt då man har att välja emellan två onda ting, antingen att sätta spanmålsberäkningen något för hög eller något för låg, så är det bättre att göra det sednare.
På dessa skäl och dem sorn af Frih. Palmstjerna blifvit anförda, anhåller jag om återremiss af detta Betänk.
Att anföra mera talande skäl för riktigheten af det förslag, som blifvit af StatsUtsk. upgjordt än de som ligga i sjefva saken eller de sorn blifvit af StatsUtsk. framställde, är svårt, men då anmärknir häremot blifvit gjorda, så anhåller jag att fä anföra några skäl, hvarföre jag tror, att Betänk. i denna punkt bör bifallas.
Det lärer icke vara någons önskan att sätta Statsverket, om jag så får säga, i något trångmål.
Det är således nödvändigt att tillse huruvida något sådant här verkligen skulle upkomma till följd af vidtagandet af en åtgärd, hvars riktighet i och för sig sjelf ingen bar bestridt och ingen lärer kunna bestrida, ty det är naturligt alt då, såsom handlingarne uplysa, medelpriset på en T:a spanmål har under 10 år varit 7 B:dr och nära 36 sk. biko, hvar och en skulle under sådana förhållanden finna besynnerligt att icke allenast icke beräkna det priset, utan icke heller det som af StatsUtsk. blifvit föreslaget så lågt, d. v. s. ett pris, som med 1 R:dr 4 sk. understiger hvad det verkliga priset är.
Man har sagt att det vore bättre att ställa beräkningen för högt än för lågt och att faror och olägenheter eljest möjligen skulle upstå ifall man missräknade sig.
Först och främst tror jag att några sådana faror icke äro alt förutse.