Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottet äger tillförlitlig kännedom derom, att. på flera orter i Riket Ekbarken är så litet efterfrågad, att Garfveriidkare© ej en gång vill antaga Jordbrukarens anbud, att utan pen minsta afgift erhålla barken till fri disposition, om han endast åtager sig afskaljingsbesväret 5 och enär i sadan händelse ordbrukaren ej mindre ser Ekbarken onyttigt bortruttna, utan ersättning för arbete och möda, än äfven sig sjelf blottställd för Resv. och Ekon.
ITtsh.
Betankanden, 517 Rättegångar och böter, i händelse han •; till alla delar skulle uppfylla Författningens, för ingen nyttiga, men för honom högst skadliga föreskrift; så tror Utskottet sig äga lull anledning, att i dessa fall anse ifrågavarande skyldighet såsom ej i ringa moa betungande, och hyser derföre den öfvertygelse, att Riksens Höglo!!.
Ständer finna den lättnad, Utskottet nu föi-eslagit, vara både med billighet och rättvisa öfverensstämmande5 Hvilket dock, jemte tvänne JLedamöters i ämnet afgifna serskildta utlåtande, till Riksens Högloll.
Ständers egen pröning vördsamt ölverJemnas.
Stockholm den 2 Aprill 1818.
Transsumt af Protocollet hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott dea 2 Aprill r8i8* § 4- —• —■ — RiksdagsFuIlmägtigen Berg ifrån Rohuslän reserverade sig, såsom bibehållande samma öfvertygelse om nyttan af Ekbarkens expoi futtighet, hvilken Utskottet 1 sitt förra Betänkande, sorn alternativ, framställt.
Herr Friherre Edelcrantz A. N. framförde den anhållan, som bifölls, att till Respective RiksStånden måtte, såsom dess serskilda tanka, få åtfölja Friherrens den 21 sistiidne Januari till Protocollet i detta ämne afgifna anförande, så lydande :
Den allmänna författning, som ovillkorligen föreskrifter bar - 5xS Bes v. och Ekon.
Be: änh emden. kens aftagning på utsynta ekar, äger ostridigfc till sin afsigt att uppmuntra och befordra de så kallade Engelska Garfverierna i Riket, för hvilka Ekbarken är ett oundgängeligt råämne, hvilket de genom denna anstalt tlifva försäkrade att i tillräckelig myckenhet och till lindrigt pris erhålla.
Denna åsigt af saken, och ändamålet att gynna en loflig och nyttig näring, hafva föranledt det förslag till betänkande, som sedan Utskottets förra sammankomst hvilat på bordet.
Med erkännande af principens rigtighet, ensamt och för sig betraktad, skulle äfven jag vara beredd att dertill bifalla, om jag ej trodde, att flera åsigter af denna sak gåfves, och att flere intressens anspråk borde tillika komma i fråga.
Dessa intressen äro, dels de enskilda personers, som äga att disponera Ekarne, dels Rikets samt Skogshushållningens i allmänhet, hvartill kunde läggas garfveriet» nas eget, betraktadt under en annan synpunkt.
Rättmätigt synes utan tvifvel det anspråk vara af Landtmanr.en, att kostnaden för arbetet både vid barkens aftagande och fless transport till afsättningsorten, bör ägaren godtgöras, om ock intet värde för sjelfva varan skall honom beräknas.
Denna ersättning erhålles likväl nu sällan, i synnerhet vid de frän kusterna aflägsna Ekskogar, der i många fall alldeles ingen afsättning för barken gifvas, och aftagarens möda således helt och hållet är förspilid.
Enligt LäneStyrelsgns uppgifter i Mai - Eesv. och Elion. UtsJi.
BetänJictnden. mö, Christianstad, Kalmar och Carlskrona förlidet år, finnes medelpriset af en tunna Ekbark, på dessa ställen, transporten inberäknad, ej hafva utgjort mer än 43 sk. 5 rst.
Efter en i Carlskrona upprättad calcul af en i Skogshandteringen ganska erfaren man, skill* le en tunna Ekbark, från dessa orter transporterad till Stockholm, ej kunna utan ägarens förlust försäljas för mindre än 1 lid. 45 sk., och då densamma vanligen här gäller omkring 1 Bd.
16 sk. är förlusten på arbets- och transportkostnaden gifven, utom den af sjelfva varans eget värde.
Följden dex-af måste nödvändigt blifva, att barkaftagningen på flera orter antingen alldeles försummas, eller, der det af fruktan för åtal ej låter sig göra, verkställes så hastigt, och med så liten omsorg, att bärken finnes föga duglig, och följaktligen denna nyttiga product både för det allmänna, och för Engelska Garfverierna är förlorad.
Det låga pris, hvartill barken i allmänhet föryttras, härrör af den inskränkta afsättning som derföre inom Riket gifves, under det, enligt nu gällande Författningar, denna product ej får exporteras till andra orter, der den skulle säljas till ett mångdubbelt pris.
Detta export-förbud motverkar äfven anläggningen och vådan af nya ekplantager, a £ hvilka i de första 20 å 50 åren ingen annan inkomst kan dragas, än genom försäljning af den bark, som rotskott och spädare grenar, vid Ekskogens rensning och utgallring kunna leoina.
I hela Riket finnas vid $?.a Btsv, och Elion TJtsk, Betänkande^ pass 40 så kallade Engelska Garfveriet grun-. dadé på Ekbark, hvilka således omöjligan kunna använda, föijakteligen ej upphandla» och till sitt värde betala hela den qvantitet deraf, som frambringas på Södra hälften af Rikets areal, hvars jordmon och klimat ära tor detta trädslag tjenlige.
Af alldeles samina orsak härleder sig äfven denna saknade, tillgång på Ekhark, hvaröfver man stundom i hnfvudstaden hört felagas; ty ingenting är naturligare, än att en vara ej utbjudes till försäljning, då ej productions» och transport, kostnaden, än mindre dess eget värde genom, det gångbara piiset ersättes.
Skulle deremot utförsel af bark vara tillåten, så funné Skogsägaren en möjlighet att, genom den, exporterande Köpmannen eller Skeppsredaren för en på utrikes orter så begärlig vara, söka dep förmonliga afsättning, sorn inom.
Riket saknas, oell således både Staten genom ökad production, och Landtmannen genom belönt möda och arbete, kunna vinna förkofran.
Derjemte, då frakten för en vara af så. stor volume nödvändigt skulle flerfallt öfverstiga dess värde, ägde Svenska Garfveri-Idkaren derigenom en säkerhet, att erhålla deri hemma till vida lägre pris än utländningen skulle nödgas erlägga, om ock förstnämnda pris klefve iner svarande mot värdet och productions-kostnaden.
Det är på dessa skäl, jag vågar yttra jnin öfvertygelse, att Randtmannen endast med det villkor borde åläggas skyldigheten till barkens aflagande, att en ny utväg till Beit’, och Ekon, Utsk.
Bstänkanden 521 dessförsäljning tillika för honom öppnades genom tilläten export: men att, så länge nu varande export-förbud är gällande, ekbarkens aftagande bör blifva en ovilkorlig sjelfvillig följd af den utväg, han finner till dess förxnonliga användande eller försäljning, utan sin förlust, emedan all slags industri och dess production otvifvelaktig! mindre säkert befrämjas genom befallningar, vitén eller tvångsmedel, än genom Producteurens eget intresse, samt en förmonlig afkastning af hans flit och mödor.
Nr 90, Riksens Uöglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Betänkande, i anledning af vackt motion om upphäfvande af den författning, som påbjuder hvart frode Tunnlands plantering med Träd pS, slättbygden i Skåne.
Ridderskapet och Adeln under den 5te sistlidne Januari till detta Utskotts åtgärd remitterat ett af Herr Munck af rosenschöld, Eberhard, ingifvet anförande, deruti han föreslår, att R.
Ständer hos Hans Maj:t Konungen måtte i underdånighet anhålla, det den författning, som påbjuder hvart 50 tunnlands plantering med Träd på slättbygden i Skåne, måtte blifva upphåfven, eller åtmindstone betydligen inskränkt, har samma Stånd, genom remiss af den 2dra 522 .Emi’, och Elion. Utsi:.
Mars öfverlemnat ej mindre ett tillägg af nyssnämnde författare, innehållande uppgifna grunder för den redan gjorda motionen, än hans, Friherre IJ, Wrangels, Herr Stussen/eldts och Herr Ceclershölds anföranden, i anledning af förekomna discussioner rörande ämnet.
Herr Rosenschöld har, såsom skal för upphäfvande af berörde författning, åberopat, att en sådan plantering är: 1:0
Overkställbar5 da hvarken tillgång pä plantor ej heller anstalt till bekommande deraf, för framtideu linnes för ett så vidsträckt ändamål, utan att förstöra en del af dan skog, som redan existerar, och då stängsel omkring så många ställen skulla blifva högst svär, ja ofta nästan omöjlig i en ort, der enskiftsn redan skola ålagt
Hemmansägare en alltför tryckande stängselskyldighet. 2:0 Shadelig: ty många byar skola linnas, hvilka icke hafva något tunneland, sorn ej mera gagnar, då dst användes till åker och äng, än till skog, och många af slättbygden, äfvensom Riket i det hela kan anses vinna mera deraf, att hvart jordstycke användes till det, som lemnar den förmon ligaste afkastning, och de olika bygderna kunna utbyta sina proaucter mot hvarandras, när afståndet ej är allt för stort.
Härtill kommer äfven det skäl, att, om skogsplanteringen på slättbygden bereder för dess invånare ett oberoende af skogsbygden i afseende på trädvaror, så ökar den Rikets i dethela beroende af ötländningen för Spannmål och andra jordbrukets Besv. och Fkon.
Utsk. Betänkande/!* 523 prodncter.
Herr Rosenschöld medgif ver, att den påbudna planteringen kan vara gagnelig i de orter af slättbygden, som ligga längst frän skog, nämligen om den till åker rnindst dugliga jord dertill användes och icke större oftugtbara fält finnas i granskapet, som böra helt och hållet planteras med skog, men han anser följden af dess allmänna verkställande blifva, att slättbygden slutligen skulle producera kanske mera skpg än den egentliga skogsbygden, der produetionen af skog och vården om denna i allmänhet skulle i samma mon aftaga, som Skogsplanteringen på slättbygden tilltog, samt skogsboen, äfven då tillgängen på spannmål på slättbygden minskades, nödsakas öka sin åkerrymd, om slättboen ökte sin skogsrymd: hvaraf den slutföljd skulle kunna dragas, att nian ville uppmuntra skogsplantering pä bördig jord och åkerbruket på oländig.
5:0 öfverflödig, ty om slättboen icke bör få vära i behof af att, i utbyte mot egna produeter taga någon del af Trädvaror från skogsbygden, så kan tillgång på dessa inom slättbygden beredas honom: 1:0 genom plantering pä de stora sandhedar och andra ofrugtbara mycket stenbundna markel', som finnas äfven på slättbygden, 2:0 genom plantering vid boningarna, på gärdesgårdar, och landsvägar, hvilken sistnämnde icke bör vara /så tät som påbudet var, emedan deraf blåstj och sol hindras att upptorka vägarne, 5:0 genom skogarnes i skogsbygden bättra 524 Besv. celi lilion, XJtsk.
Betänlitinöen.
Vard,4-:o genom Höganäs Stenkolsverks bibehållande, och 5:0 genom veds likså fria införsel till Skåne från Blekinge, sorn till Sverige frän Ryssland.
H err Rosenschöld slutar detta anförande Smed den tillönskan, att man en gång i dell inre
Rikshushållningen måtte hinna att se vidt omkring sig, att betrakta alla denna hushållningens delar i deras förhållande till hvarandra, och således undgå att se hvarje serskild hushållsgren isolerad utan sitt behöriga sammanhang med de öfriga.
Uti hvad sålunda blifvit andräget hafva Herrar Cederschöld och Strussenf eldt med Herr Rosenschöld förenat sig: hvaremot Herr Friherre Henning Wrangel anfört, att, i hans tanka, berörde författning icke synes, obillig, då tillgång på plantor genom anläggande Trädskolor bör kunna erhållas och nödig stängsel uppföras af vallar af jord och lera.
Utskottet, som nu går att yttra sig öfver de i denna motion framställda skäl till upphäfvande eller inskränkande af ifrågavarande öfverenskommelse samt deraf följande påbud otti hvart 5ode tunnlands plantering med träd på slättbygden i Skåne, får, i afseende på hvad forst blifvit anfördt om overkställharheten deraf i brist på tillgång af plantor och i saknad af anstalt till Plantors erhållande för framtiden, upplysa, att sådane planteringar aldrig böra kunna lämpligen verkställas genom redan af naturen frambragta plantors flyttande från ett ställe till annat, utan genom frösåning i stort, samt Besv. och Elion.
Beiinkanätn. ätt, till detta ändamåls befrämjande, Kongl.
LandtbruksAkademien anmodat samteliga Lä»e-hushållningssällskaperne att draga försorg om insamlingen af alla vanliga sorter frön, på det att de orter, som af några slag kunna vara i behof, må dertill erhålla tillgång, hvarigenom således ingen olägenhet i detta afseende synes vara att befara.
Derjemte anser Utskottet sig böra erinra, att Utskottst väl d«jlar med Herr Rosenschöld den öfvertygelsen, att en genom berörde plantering
Uppkommande större stängselskyldighet skall Vara serdeles tryckande på en skoglös ort, men tror likväl, det densamma i någon måtto, åtmindstone småningom, torde kunna Underlätta* genom anläggande af jord- och lervallar och sä kallade lefvande gärdesgårdar af vide och andra trädslag, i hvilket afseende tillräckliga efterdömen kunna åberopas från Tysklands skoglösare orter, der sådan hägnad är bruklig.
Vidare har Utskottet till den öfverklagade författningens skadlighet icke kunnat hemta tillräckligt skäl af det anförandet, att
Skånska slättbygdens jord i allmänhet mera gagnar, om den användes till åker och äng än till skog, då det är bekant, att samma orts öfverflöd på spannemål ofta tvingar till utbjudande af denna vara för ganska lågt pris, men skogen deremot alltid måste köpas dyrt, och således det ofta blir möjligt, att af en väl anlaggd plantering, som, utom i dess första början, medför ringa kostnader för årliga underhållet, större afkastning kaa 52(5 fiesv. och Ehott. XJtsk.
Bctänkanäeni vinnas än af åkerbruk på svag jordmon.
Det är dessutom i motionen medgifvet, att den påbudna planteringen kan vara gagnelig i de orter af slättbygden, som ligga längst ifrån skog, om den till åker roindst dugliga jord dertill användes} äfvensom det är sannolikt för öfrigt, det den befarade skadliga följden, att slättbygden skulle komma att producera mera skog än skogsbygden, aldrig någonsin lärer inträffa.
Slutligen får Utskottet tillägga, att, efte behörig pröfning af Herr Rosenschölcls anförda skäl, Utskottet väl trott sig finna fler förtjenande mycken uppmärksamhet} men, d ' Malmöhus
Läns samtelige Invånare, sammankallade inför samma Läns hofdinge, ingått en frivillig öfverenskommelse, på sätt sorn. redan förberördt är, och denna öfverenskommelse blifvit af Kongl. Maj:t under den 8 Aprill 1813 i Nåder gillad och bekräftad samt några underdåniga Besvär emot Commit terade till verkställigheten häraf, inom de föreskrifna tiden, så vidt Utskottet har sig bekant, ej blifvit anförde, och ej heller seder mera några olägenheter eller menliga följder vid verkställigheten blifvit anmälde, uta tvärtom flere af Länets vid denna Riksdag närvarande ledamöter förklarat sig med denna allmänna anstalt fullkomligen nöjde, så anser
Utskottet sig icke berättigadt att gör afseende på hvad en enskild person föreslagit till upphäfvande eller inskränkande af den samma, och saknar således, åtmindstone för det närvarande, tillräcklig anledning att å mo» Se sv. och Ekon.
Eetankanden.
527 tiotien derom tillstyrka bifall.
Härtill kommer äfven det skäl, som Utskottet trott sig icke böra förtiga, att, då detta är en inont en enda province träffad, ehuru af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästad, frivillig öfverenskommelse, så—synes frågan om ändring häruti först böra genom en dylik öfverenskommelse väckas, och endast derefter blifva föremål för Riksens Höglofl.
Ständers öfverläggningar och afgörande.
Dock varder detta allt Riksens Höglofl.
Ständers egen upplysta pröfning vördsamt understäldt.
Stockholm den 18 Aprill 1818.
N:r 91.
Riksens PVöglofl.
Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi-TJtskotts Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid dess afiätna Betänkande, rörande väckt fråga om rättigheten för Lumpsamlare, att omkringresa i Landet, samt om stallet till Lumpors anskaffande för Papp ers Brukens behof. leetta Betänkande har blifvit återremitterade af Högvördiga PrestStåndet och Hedervärda BondeStåndet, til! följe af de anmärkningar, sorn flere bland dessa Respectiva Ståndens; Ledamöter dervid behagat göra, och hvilka Bihang till RiksSt.Prot, 1817-18181 8!(le Sami.
N;r 67. 63. £28 Bav. och Ekon.
Betänkamlen. hufvudsakligen åsyfta, att, enligt hvad Utskottets Ledamot, Ri sdagsmanneri Nils Månson, till sin reservation serskildt anfort, en inskränkning i Lumpsamlares antagande måtte foreskrifvas, så att visse Lumpsamlare antoges antingen för hvarje Härad, eller för hvarje PappersBruk, med afseende på dess tillverkning, och så, att för öfrigt de Socknar, hvilka med vissa Pappersbruk ingått ackord om Lumpors samlande, måtte slippa Besök af Lumpsamlare frän andra Pappersbruk.
Efter en noga pröfning häraf får Utskottet, med åberopande af de grunder, sorn innehållas uti ifrågavarande Betänkande, hvilket redan vunnit de 2na öfriga RiksStåndens bifall, till vördsamt besvarande anföra, att
Utskottet icke anser de öfverldagade olägenheterna på lämpligare sätt kunna föreIcommas, än om, såsom Utskottet redan föreslagit, Konungens Befallningshafvande, som bäst känna Slöjdernas och Näringarnes tillstånd och verkliga behof i hvarje Län, anmodas noga tillse, det Allmogen icke med ett i förhållande till Pappersbruken öfverflödigt antal af Lumpsamlare besväras.
Stockholm den 16 Aprill 181S.
N:r 92.
Ständers Allmänna Besvärsooh Ekonomi- XJtskotts utlåtande i anledning af väckt motion om frihet för Landt•
Betänkanden. 5^9 mannen, att mot lag eller ingen Tull fil exportera sina producter.
II öglofl.
Ridderskapet och Adeln har till dietta Utskotts handläggning behagat remittera ett af Herr Friherre Henning Wrangel ingifvet Memoria!, deruti han hemstäl-. ler, att Landtmannen inå äga rättighet, att mot låg eller ingen Tull exportera sina producter och derigenom få en ny källa till välmåga.
Som få Provincer utom
Skåne skola redan kunna begagna sig af denna förmon, och som onekligen denna frihet skail bidraga till Productionens förökande, så anim Iler Friherren, att, åtminstone för Skåne, må blifva tillåtet, att med modilicationer, som för ett eller annat tillfälle kunna finnas nödi ga, , exportera deras producter, af hvad namn som heldst, och i synnerhet ladugårdens ssfkastningar.
Utskottet, som tagit detta i behörig pröfning, har, i likhet med hvad Utskottet yttrat i dess Betänkande rörande flera dylika frågor, äfven i anseende till denna motion icke ansett det tillhöra sig, att föreslå förändringar uti Tullafgifternas bestämmande, eller deras upphäfvande; Och får derjemte, t afseende på friheten att exportera Landtmanna~producter i allmänhet äfvensom de af Författaren serskildt uppgifna Ladugårds-afkastningar, erinra, att, ehuru de fleste af deni redan genom gällande Författningar äro till export tillåtne, sådana tvingande orsaker likväl kunna inträffa, i synnerhet i afseende på g30 Besv. och Ekon.
Eetänkanclen, export af Spannemål, att desamma, åtmin-; stone för en kort tiel, stundom avedersägeJigen kräfva inskränkning, hvilket äfven Författaren sjelf synes medgifva j i anledning hvaraf Utskottet icke finner lämpeligt tillstyrka den oinskränkta exportfribet, sorn af Friherre Wrangel blifvit i allmänna termex', Samt egentligen för en enda Provins, yrkad.
Ständers eget upplysta afgörande vördsamt understäldt* Stockholm den 16 Aprill i3i8.
N:r 93.
Riksens Huglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi- Utskotts Betänkande i anledning af vacht fråga om. inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande.
H öglofl. Ridderskapet och Adeln har under den 24 sistlidne Januari hit remitterat ett af Herr H. E. Mannerhjerta författadt Memorial, deruti han anför, att, sedan han vid ene Riksmöten förut gjort Motioner omförändrad rigtning vid Exclusiva Privilegiers lifgifvande, hvarå Riksens Höglofl.
Ständer behagat lemna sitt bifall, och, lill följe deraf i underdånighet anhållit, det Kongl.
Majit täcktes derå göra Nådigt afseende, men ännu icke någon följd visat sig, går han nu att för tredje gången för Riksens Höglofl.
Ständer framställa samma grunder, nämligen Eesv och Ekon.
Betänkuiden.
,55 att de Privilegia Exciusiva, som uppfinnare af någon inrättning, eller förfärdigare af något arbete för mer än 20 år tillbaka undfått och sedan tillgodonjutit, böra förlora deras exciusiva egenskap, och andra personer tillåtas, att med production af samma slag* arbeten sig sysselsätta 5 att icke något
Privilegium exclusivum hädanefter måtte beviljas för längre än tio år, eller om uppfinningen fordrat serdeles möda och kostnad, högst Eemton år, utan prolongation, hvilken i sådant fall aldrig bör meddelas, samt att, sedan en person gjort någon ny uppfinning, men en annan bevisligen upptäckt någon gagnande förbättring uti samma ämne, den förres privilegium exclusivum icke bör ligg» den sednare i vägen att erhålla en dylik förmon, om han behörigen kan styrka, att förbättringen varit en följd af hans egen och icke någon annans skicklighet.
Derjemte har a f smma Författare uti ett sednare Memorial, sora under den 24 sistlidna Februari till Utskottet remitterades, blifvit öfverlemnad en berättelse om de i Frankrike gällande Brevetter för uppfinningar, äfvensom en underrättelse om Engelska Patenterna, dem, han ansett bidraga till ämnets fullständigare utredning.
Utskottet har, efter behörig pröfning af detta förslag, icke kunnat annat än förblifva vid den öfvertygelse, som vid 3809 och 1815 årens Biksdagar föranledde Utskottet att tillstyrka, det måtte Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla 53® Besv.' och'Ekon.
Belankanäen, om inskränkning i Exel u-iva Privilegiers meddelande i enlighet med de grunder, som af Herr Mannerhjerta nu blifvit anförde; men som efter den, på sådan anledning af Riksens Högloft.
Ständer i underdånighet framställde önskan, någon åtgärd ännu icke inträffat, så, ehuru tillika a a :dra sidan ej blifvit anmäldt, och Utskott t icke heller kunnat erhålla und rrättelse, att under denria tid några exclusiva Privilegier af den skadliga beskaffenhet, hvaremot Memorialets Författare med skäl ifrar, blifvit i Nåder bevill* jade; anser Utskottet sig' böra, jemte gillande af Författarens grunder, till Riksens Högloft.
Ständer hemställa, om ic e hos Kongl. Maj:t den underdåniga önskan må anmälas, att Kongl. Majit i Nåder täcktes, genom utfärdande af en allmän Författning i dftta ämne, till allmänhetens upplysning och föreskrift bestämma grunderna och villkoren för åtnjutande af en sådan uteslutande rätt, som kan förena det allmännas intresse med de enskilde personers billiga anspråk, hvilka dels först uppfunnit eller förbättrat, dels forst i Riket infört någon inrättning af mer eller mindre värde.
— Dock varder detta Rik ens Högloft.
Ständers eget mogna ompröfvande vördsamt understäldt.
Slockholm den 13 Aprill 1818.
N:r 94.
Vördsamt Memorial; IKA Eesv. och Ekon.
555 Högloft.
Ridderskapet och Adela har, under den lyde sistlidne Februari, behagat Sterremittera Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets utlåtande, rörande vackt fråga örn utfärdande af en Förordning, angående vattenverksägdres åliggande, rn. in. pä grund af en utaf Herr Grefve F. B von Schverin dervid gjord anmärkning, som innehåller, att Utskottet icke lemnat underrättelse, huruvida den fråga, hvaröfver Kongl. Maj:t behagat anbefalla D:ss och Rikets Bergscollegium samt Dess samtliga Befallningshafvande i Länen att afgifva underdåniga yttranden, sedan år 1815 skridit närmare möjligheten af sin utveckling.
Med anledning häraf får Utskottet till vördsamt besvarande anföra, att Utskottet vid det återremitterade utlåtandet, hvilket de 5ne öfrige RiksStånden redan behagat bifalla, icke har att göra vidare tillägg än det: att Kongl.
Majtts och Rikets Bergscollegium, under den 16
Maj 1816 afgifvit sitt infordrade underdåniga Betänkande i ä att flere
Landshöfdingars underdåniga yttranden ännu saknas.
Stockholm den 16 Aprill 1818.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi- Utskotts Betänkande i anledning af Herr Ombergs Motion om efelf Besv. och Ekon.
Bctänkanäen.
GöihaCanalarbetes inskränkning tills vidare inom Linien mellan] Venern och Vettern.
Yälloil.
BorgareStåndet har till detta Utskott behagat remittera ett af Herr C. T. ^Ornberg ingifvet Memorial, deruti anföres, att, då Riksens Högloft.
Ständer icke lära böra opponera sig emot allmänna Opinionen, och ilen sistnämnde redan i flere års tid och mest uti närvarande villervalla i penningeväsendet bestämdt lärer yttrat den öfvertygelsen, att Götha Canalarbete blifvit efter en alltför vidsträckt plan företaget och forceradt, torde tidepuncten vara inne att bestämma Samma arbetets inskränkning tills vidare inom Linien mellan Venern och Vettern. —•