Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. I anledning af gjorda anmärkningar vid Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 2ä
Maj afgifna och den 29 i samma månad på bordet lagda Betänkande, angående upphandlingar för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, blef detsamma, tillika med de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottets vidare handläggning förvisadt.
Följande Allmänna Besvärs- och OeconomielJtskottets den 24 Maj afgifna, samt den 29 derpå följande på bordet lagda Betänkanden blefvo vid förnyad föredragning af Ridderskapet och Adeln bifallna, nemligen; Dtn 3 Juni. 6? tro I anledning af väckt fråga om samlande af en fond till underhållande af vintervägen emellan Elfvedalen öfver Särna till Norriges Rå. 2:0 Angående fördelningen af de SoldatRotar» ne beviljade Vacancer, £:o I anledning af gjordt förslag, att Garni. zonsRegementerna måtte af vissa Districter, Härader eller Socknar, få directe uppbära LöningsSpannmålen m. m.
Och återremitterades, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, samt jemte desamma, StatsUtskottets den 26
Maj afgifna och den 29 derpå följande på bordet lagda Betänkande, 1 anledning af Herr Lectorn /Irenanders hemställan om förlag af allmänna medel till tryckning af Sam» lingar i Svenska Historien.
Ridderskapet och Adeln åtskill? des klockan 2, In fidem protocolli Å. G?.
Silverstolpe. 68 Den 5 Juni, t. nu Lördagen den 3 Juni» plenum klockan 5 eftermiddagen.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets sistlidna Plenidag på bordet lagda Betänkande, om lösens erläggande till Kronfogdarne för påskrif» ter å UtmätningsResolutioner.
Grefve Mörner, Carl Stellan, hade inlem* nät följande, som upplästes, så lydande; Höglofl.
StatsUtskottet har, i ett nu upp. låst Betänkande, rörande förbättrade lönvilkor åt KronoBefallningsmän, tillstyrkt en utväg dertill, medelst berättigandet för dem att erhålla 16 sk.
Banco för hvarje påskrifven executions ordre till underlydande Krono* Betjening.
Visserligen äro stora ansvar och, synnerligast i sednare tider, många mödosamma tjenstpligter ålagda KronoBefallningsmän* nen; men i de Län, der lönen är indelt, anser jag denna TjenstemannaCorps äga en vi* da bättre utkomst, än de fleste 2f Rikets öfrige civile Embetsman; jag tror äfven, att det nu föreslagna sättet till att öka deras inkomster icke är lämpligt, såsom en ny och verkligen kännbar beskattning, hvilken endast drabbar de gäldskyldiga och således den min* dre bemedlade folkklassen.
Med anledning af de nu i korthet anförda skal, utbeder jag mig ödmjukligen få hemställa, om icke StatsUtskottets uppgifna project till KronoBefall - Den 3 Juni. e, m. 69 »ingsmänntns förbättrade lönvilkor af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln afslås.
Hans Exc ellene e Herr Grefven och Landt.
Marskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets Betänkande, Ropades Nej, Friherre Cederström, Jacob:
Jag förenar mig i hvad som redan mot Utskottets Betänkande blifvit anmärkt, och då vårt uppbördssätt redan är tryckande nog, derigenom att fordringar medelst utmätning få uttagas, synes mig obilligt att ålägga den gäldskyldige en ytterligare utgift, genom lösen för påskrift å UtmätningsResolutioner.
Jag anhåller derföre, att Betänkandet måtte återremitteras , och yrkar, att vid hvad uti Expeditions-taxan af 1801 blifvit stadgadt, måtte förblifva.
Herr Tham, Pehr:
Om hvad Utskottet föreslagit rörer privata utmätningar, anser jag billigt, att någon lösen erlägges; rörer det åter publika, så tror jag att en sådan losea bör afslås.
Jag förenar mig med Friherre Cederström i begäran af återremiss, äfven af det skäl, att detta är åter ett försök att öka löningsvilkoren för en viss dass Tjenstemän, och emedan jag icke inser hvarföre sådant bör företagas utan i sammanhang med frågan om lönförbättring i allmänhet. 73 Den 3 Juni. e. ml
I anledning af hvad nu blifvit anmärkt» återremitterades Utskottets ifrågavarande
Be* tänkande.
Föredrogos å nyo och biföllos följande LagUtskottets sistlidne Plenidag på Bordet lagda Memorial: J.‘0 Angående utlösen af vissa ProtocollsUtdrag» innehållande bevis dels öfver an» målan» att mål, uti hvilka stämningar till HäradsRätterna blifvit utverkade, äro förfallna, dels öfver inlemnandet till Hå* radsRätterna af Boupptecknings- och Arfskiftesinstrument. 2:0 Angående Arfskiften och Bouppteckningar efter personer af Ridderskapet och Adeln, hvilka dels inom Städerna vunnit Burskap och Borgare-rätt, dels i egenskap af ComingentBorgare sig der nedsatt.
Å nyo Föredrogs LagUtskottets den 29
Maj på bordet lagda Memorial, angående yrkadt tillägg uti ExpeditionsTaxan.
Herr Stjerneld, Samuel Larsfon:
Efter hvad mig bekant är, tecknas alltid lösen på Kongl.
Majps Utslag, i följe hvaraf jag tror det, sorn af Utskottet blifvit tillstyrkt, vara öfverdådigt.
Den 3 Juni. e, ml 7i Friherre Cederström, jfaceb:
Jag får börja med att säga, att det är högst obehagligt att tala i lagfrågor för mig, som icke är deruti bevandrad ; jag anhåller dock få anmärka, att då Lagutskottet synts etablera den princip, att expeditions-lösen borde tecknas å domen, har det ej derjemte bestämdt sagt, att alla afgifter i och för domen böra derå vara antecknade.
Detta är dock af vigt, i synnerhet som uti JustitieRevisionen och Högsta Dom-! stolen kanske de fleste rättegångar föras genom ombud, hvilkas räkningar, utan ett sådant antecknande, svårligen kunna controlle-ras.
Af sådan anledning anhåller jag, att Me» morialet måtte återremitteras, och yrkar det stadgande, att alla afgifter i och för domen derå måtte antecknas.
Herr Mnnnerstam, jjohan:
Den motion, som föranledt Utskottets yttrande, bevisar att lösen icke alltid blifvit påtecknad, och Utskottet har derföre bestämdt tillstyrkt, att detta ofelbart skall ske; deraf följe--, att alla utgifter, sorn tillhöra och åtfölja lösen af expeditioner, och således äfven Charta Sjgillata, då den skall erläggas, skola på expeditionen antecknas.
Utskottets Betänkande borde derföre kun^ na bifallas, utan vidare omgång.
Jag anser, att t. ex. deductions-afgiften, äfvensom alla andra afgifter i och för rättegången böra tecknas å domen, ty fråganär här derom, att Rättsökande, hvilka genom ombud föra sia rättegång, må 7a Den 3 Juni. e. m. kunna veta hvad som bör betalas och control* lera ombudens räkningar.
Herr Landt Marskalk en hemställde, om Rid* derskapet och Adeln ansåge de gjorda anmärkningarna hindra antagandet af Utskottets Memorial, Ropades ja och Nej.
Då lösens påskrifvande å JustitieRevisionens Expeditioner dels »tyrkås, dels controlleras af de qvittencer, sorn alltid åtfölja expeditionerna, så skulle jag tro, det all säkerhet är ombesörjd; och jag inser då icke någon betänklighet vid att tillstyrka bifall å Utskottets Betänkande.
Herr Landt Mar skalken proponerade bifall till Utskottets Betänkande Ropades gfa och Nej.
En Part kan blifva narrad af sitt ombud; och jag finnér intet som hindrar, att alla afgifter på domen blifva antecknade.
Grefve vm Lantingshausen, Albrecht:
Jag har från Högsta Domstolen erhållit åtskilliga Domar, och på dem hafva alltid afgifterne varit påskrifne.
Jag förnyar ännu hvad jag förut sagt, att jag ej särdeles förstår Lagformer; men mig förefaller det helt en - Den 3 Juni. e. m. 73 keit, att å Domen påskrift göres, rörande alla omgälderna.
Att fordra, det alla slags utgifter, som förefalla uti rättegången hos Kongl. Maj:t, skulle å utgående expeditioner qvitteras, vore att fordra mer, än sam alltid kan verkställas, emedan de icke kunna alltid bestämdt sammanräknas, då de icke af samma personer uppbäras.
ProtoNotarie» emottager jnsinuations-penningarna ; den till kallelsers meddelande i ordning varande Vaktmästaren uppbär förhörskallelse-penningar; Vaktmästaren i Högsta
Domstolen åter uppbär andra kallelse-penningar till Doms emottagande; och åndtligen emottages den egentliga lösen af helt annan person, hvilken så mycket mindre kan känna hvad de andra emottagit, som sådant vanligen erlägges efter eget godtfinnande, utan att någon viss taxa derför äger rum.
Herr Mannerstam uppläste utur den Ut skottets Betänkande åtföljande taxa för Kongl. Majus och Rikets Canzli följande: ’’För Re* J’visionsDomar, DesertionsDomar, Confirma”tioner på Förlikningar, Resolutioner af tooo 3,R:drS värde, betalar then sorn saken vinner , ,5the fattige undantagna, 8 Daler Silfvermynt. 3> å 2000 R:drs värde 16 Daler Silfvermynt, 99 6ooo __ „ 24 — — IOOOO — 30 __ 99 20000 . 60 ”och vidare 30 Daler Silfvermynt för hvarje 74 Den 3 Juni. t. m. *’r 0,000 R:drs värds.
Men för alla andra
Re* ”visionsDomar, hvarest intet qvantum utnäm5, nas kan, betalas 12 Daler Silfvermynt; sam”maledes för justitieRevisions Resolutioner 12 ”Daler Silfvermynt, och gifves ingen vidare ”Canzlie-gebuhr;,, samt utur Utskottets Memorial följande : ”Utskottet finnér sig böra ”tillstyrka, att, i likhet med hvad uti Kongl. ”Förordningen den 3o:de Januari 1778, för ”UnderDorastolarna är föreskrifvet, lösens belopp alltid må å de Handlingar, som från ”Högsta
Domstolen och CanzliExpeditionerna ”till Parter uilemnas, varda tecknadt.” Friherre
Det förundrar mig att finna motstånd, i afseende på alla afgifters åtecknande å Domen.
Om alltid Parten sjelf förde Rättegången, vore saken af ringa betydenhet; men då den vanligen föres genom ombud, kan parten af densamma blifva efter behag taxerad, om icke någon controll , genom afgifternes antecknande å Domen, inrättas.
Herr Mcmnerstam:
Af alla de uti Betänkandet och den upplästa taxan samt under öfverjäggningen gifna upplysningar i denna enkla fråga synes mig vara uppenbart, att icke något ytterligare kan tilläggas den påskrift af Expeditions-lösen, än det, som Utskottet föreslagit. jag ber den värda Ledamoten upplysa, hvilka andra utgifter han rnenar, och jag tviflar, att de äro af den beskaffenhet, att de kunna påtecknas Expeditionen- Om Deductionsafgiften har Friherre Boye upplyst förhållandet.
Den 3 Juni. e. m. 75 Friherre Cederström:
För min del inser jag Intet hinder, hvarför icke
Deductions afgiften och äfvenså alla andra afgifter kunna tecknas å Domen, och yrkar i följe deraf återremiss af Utskottets Betänkande.
Uppå härefter af Herr LandtMarskalken gjord proposition blef Utskottets Memorial återremitteradt.
Å nyo föredrogs och bifölls LagUtskottets den 29:de
Maj på bordet lagda Memorial, om yrkadt afskaffande af Kongl. Förordningen den 27 April 1810 om utmätning, och Förklaringen deröfver den 27 Juli 1311.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29:de
Maj på bordet lagda Betänkande, i anledning af Hans Excellence m. m.
Herr Grefve Brahes Memorial, angående Bevillningen för Danne.' mora Bergslags Jerntillverkning.
Friherre Mannerheim, Lars Augustq yttrade sig med StatsUtskottet instämma deruti, att 90.
§. på detta ämne vore användbar, men höll tillika före, att Utskottet i sitt Betänkande borde dervid hafva stannat.
Frågan vore om återfåendet af försutten tid; sådant vore ett mål hörande till laga rättegång; Riksens Ständer kunde ej föreskrifva, att etf till slut ageradt mål skulle åter upptagas.
I anledning af denna sin anmärkning tillstyrkte Friherre Mannerheim återremiss af Betänkandet. ?6 Deri 3 Juni. e. m. Herr Drufva, Thure, erinrade, det Hans Excellence Hr Grefve
Brahe icke klagade ötver utöfningen af 1812 års Bevillningsförordning, Utan öfver sjelfva dess princip, i afseende på tillämpningen deraf till Dannemora Bergslags Jerntillverkning.
Friherre Mannerheim yttrade, att, om förhållandet vore sådant, vore åter de, som hade skäl att klaga öfver att på dylikt sätt hafva blifvit för mycket taxerade, visserligen för många, för att i detta afseende numera för den förflutna tiden erhålla rättelse.
I anledning af hvad nu anmärkt blifvit, återremitterades StatsUtskottets ifrågavarande Betänkande.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29 Maj på bordet lagda Betänkande, i anledning af Friherre Andert Cedtrströms Hietainen, inne. hållande förslag till ett förbättradt sätt till Bevillningens utgörande.
Friherre Cederström, ffacob, yttrade det visserligen hafva varit ett misstag, att Friherre Anders Cederstrvms Dictamen blifvit till StåtsUtskottet remitteradt, emedan det endast anginge Bevillningen; Friherre Wrangels i Utskottets Betänkande omfalta anförande hade deremot bort af StatsUtskottet behandlas, emedan det innehåller förslag, att Embetsman» Den 3 Juni. e. ni» 77 Rens löningsstater böra fegleras efter in natura.
Han anhöll således om återremiss af StatsUtskottets Betänkande, med begäran att Utskottet öfver detta sednare anförande måtte sig yttra.
I anledning af hvad sålunda blifvit an* fordt, blef StatsUtskottets Betänkande till Utskottet återförvisadt.
Efter förnyad föredragning bifölls StatsUtskottets den 29
Maj på bordet lagda Betänkande, angående det åt Vester, samt Norr* bottens Läns Invånare meddelade lån.
Herr Eckorn, Pehr Adolph, uppläste följande:
Om jag delat de olyckor, sorn Vester- och Norrbottens Läns inbyggare under sista kriget med Ryssland öfvergått, och om jag varit ett vittne till allt det elände, som en fiendtlig behandling derunder tillskyndat dessa lidande medborgare, den jag åtmindstone sökte lindra, då jag icke kunde afvärja den, med hvilka känslor af vördnad och tacksamhet erfår jag icke nu den betydliga Och ädelmodiga uppoffring Höglofl.
Ridderskapet och Adeln beslutit och jag äfven förmodar de öfriga RiksStånden bifalla till lindring för dessa Läns menighet, hvilken, om den icke fått erfara denna hjelp, till en stor del nödgats afhända sig en jord, deraf den likväl nu kan påräkna en framtida 7 8 Den 3 Juni <?. m. bergning.
Och jemte det mig och Länens
Deputerade i nåder torde tillåtas inför Thronen förklara Länens inbyggares underdåniga vördnad och erkänsla för den nära del Kongl. Majit
Nådigst tagit uti de dem drabbande förluster, och den om lindring och eftergift, till hälften af det försträckta lånet, till Riksens Ständer gjorda underdåniga proposition, täcktes Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloft.
Ridderskapet och Adeln tillåta mig få tolka dessa Vester* och Norrbottens
Läns inbyggares vördnads* fulla erkänsla och förbindelse för den räddning dem nu blifvit tillskyndad, och hvaraf ett tacksamt minne skall lefva i kommande tidhvarf; och jag vågar äfven försäkra, att den nu beviljade eftergift, som sprider glädje hos olyckliga medborgare och återgifva hoppet om lyckligare tider, skall komma de mest behöfvande till godo, samt Högloft Ridderska» pets och Adelns samt de öfriga RiksStåndens föreskrift på det noggrannaste uppfyllas.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29 M?j på bordet lagda Betänkande, angående Riksdagsmannen Bagges Memorial, rörande Bytesverket.
Friherre Cederström, ‘Jacob:
Uti det nu upplästa Betänkande om BytesContoiret, har Utskottet motiverat sitt tillstyrkande på en Konungens Förordning af den 16 November Den 3 Juni. e. n:. 79 1S13, deri termin (då alla från år 1680 till i?23 gjorda byten skola anses afslutade) blifvit bestämd till 10 år, ehvad de det verkligen blifvit eller icke.
Ständer anhöllo t8io hos Konungen, atf alla byten emellan ofvannämnda år skulle anses som då afslutade, och all vidare fråga derom upphöra.
Maj:t har, på några enskildtes anhållan att, oaktadt Riksens Ständers beslut, få göra sina fordringar gällande, och sedan vederbörande blifvit hörde, utfärdat ofvannämnde Förordning af den 16 November 1813.
Det är icke på mindsta sätt min afsigt att i någon måtto klandra Hans Majit Konungens beslut i frågan, dertill äger ingen Riksdagsman rättighet; men jag önskar kunna ådagalägga, att BytesContoirets tillvarelse alldeles icke gagnar hvarken Kronan eller Nationen.
De fleste i BytesContoiret anmärkte Bytesbrister liqvideras genom Kronofordringar, hvilka oftast med mycken tjenstfärdighet af Verkets Embetsman Herr Kamreraren Stenberij anvisas eller anskaffas.
Att Kronan deraf har någon vinst, kan jag ej,finna; deremot färdén enskildte, som nödgas ersätta en anmärkt brist, vidkännas den mest orättmätiga förlust; ty 1:0 är bristen, genom beräkningssättet af interessen på interessen, i den mängd af år sora förflutit sedan bytet gjordes, uppstigen till en orimlig högd; och 2:0 utkräfves skulden icke hos den som gjort den, eller dess descendenter, utan hos närvarande innehafvaren af jorden.
Visserligen lemnäs tillstånd att från man Den 3 Jani. e-, till man söka sin ersättning; men rättegången blir så vidlyftig, att den skulle kosta kanske ännu så mycket som sjelfva bytesbristen; och tilläfventyrs kunde den, sorn egentligen är skyldig att betala bristen, befinnas ur stånd att göra det.
Då Riksens Ständers rätt att eftergifva alla Kronoiordringar är obestridliga så är frågan ensamt^ om Riksens Ständer och Konungen gemensamt kunna Upphäfva en Författning, hvars skadlighet blifvit erkänd; ehuru några få personer äga interesse i dess bibehållande.
För att rigtigt kunna besvara den* fordras t 1:0
Att undersöka, onl ägande räti ten derigenom förnärmas; 2:0 om en eller flere enskildtes individuella vinst tillåter en pä rätta grunder byggd samhällsordning att utkräfva skulder hos andra, än dem som gjort skulderna eller deras arfvingar.
Kan inom ett samhälle en person erkännas ägande rätt till en fordran på Staten, hvilken aldrig i affskiften blifvit beräknad, och hvarför inga sädafle afgifter någonsin af närvarande innehafvare blifvit erlagde, som vid arf åtfölja fordringar i allmänhet?
Eller kan, med någon billighet, Lagen i ett samhälle tillåta, att en person ålägges betalningsskyldighet derför, att han ej kan framte bevis på att icke vara skyldig?
Är icke principen för all skuldfordring, att Borgenären skall bevisa sin fordran?
Då dessa frågor besvaras fördomsfritt, torde följande allmänna grundsatser deraf härflyta.
De ii 3 Juni. e, »/.
Sr flyta, nemligen: att de personer, som nu äga Bytes-Kronotordringar, hvilka icke i arf för dem blifvit beräknade, och för hvilka således icke de för fordringar i allmänhet stadgade afgifter äro erlagde, kunna, utan störande af ägande rätten, mista dem, och att icke, utan den mest våldsamma orättvisa, Staten af närvarande innehafvare kan utfordra betalning för en bytesbrist, genom hvars uppkomst jord innehafvaren icke dragit någon fördel, efter första principen för ali betalnings-skyldighet är att hafva erhållit valuta.
Den, snart sagdt, enda person, som vinner på BytesContoirets tillvarelse, är Kamreraren Stenberij, derigenom att, utom de höga procent han pä alla anmärkta byten äger rätt att uppbära, honom icke är ålagdt något ansvar för origtiga anmärkningar; hvilket sednare jag kan bevisa genom en händelse, som träffade min Mor:
Hon anmärktes för en bytes brist på ett af sina hemman, och, enligt vederbörande Autoriteters Utslag, blef seqvester derå lagd; då jag sedermera bland hennes Handlingar fann Gravationsbevis på detta hemman, så befans, att hon ägde derpå en vida större fordran, än den anmärkta bristen; och då detta Document presenterades i Kongl. Collegium och hos Landshöfdingen, blef följden endast, att seqvestern upphäfdes och att hon några månader derefter nödgades lösa ett förnyadt Gravationsbevis, försedt med ett grannt maroqvinsband.
Ridd, 0, Ad, Prat, N;o n, 12, 32 Den 3 Juni. e. tit.
Jag anser derföre Riksens Ständer och Ko« nungen icke kunna , utan orättvisa , längre uppskjuta med att låta detta Contoirs röfvaresystem upphöra, och tår dertore begära, att Betänkandet återremitteras Friherre Boye, Ludvig:
BytesContoirets bestämmelse omfattar 2;ne föremål:
Det ena, att utreda Kronans, i och för Kammarbyiesmålen, ägande fordringar hos enskddta familjer; och det andra, att utreda Kronans, i och för samma mål, vidhäftande skulder till enskildta personer, hvilkas rätt, i detta afseende, icke kan betraktas annorlunda, än såsom ali annan ägande rätt till enskildt förmögenhet.
Hvad nu den förta af dessa befattningar angår, eller utsökandet af Kronans Byiesfordringar, så är det ganska sant, att, i anseende till de familjer, hvilka af sådana Kronofordringar hemsökas, alla de vigtig) och ömmande omständigheter inträffa, de der nu blifvit af Friherre Cederström anförde; men deremot förekommer, hvad den andra befattningen rörer, att de familjer, hvilka äga Bytesrordringar hos Kronan, iske lära vilja bortskänka dem Riksens Ständer kunna visserligen bevilja eftergift af Statens fordran, men kjnna, efter hvad jag tror, ingalunda, utan att göra ingrepp i ägande rätten, neka att vidkännas Statens så beskaffade skulder; och då så mycket mindre någon qvittning deremellan kan äga rum, som resultatet träffar helt olika familjer, så synes mig också, att, tillg äldande af Statens skuld, den tillgång icke eftergiives, som äges i Sta* Den g Juni. e, fri. »3 tens fordran ; hvarföre jag tillstyrker bifall af Utskottets Betänkande.
Vid 1809 och I8lö årens Riksdag blef om Bytesbfisterna ordadt i flera RiksdagsProtocoll:
Detta ärendet, så Vidlyftigt utveckladt, att föga mer kali vara att tillägga.
Verkan deraf var, att alla fyra Ståndert samhälligt (annu tror jag, utan votering i något Stånd) tillstyrkte, i stöd af Kongl. Collegii förut uppgifna Betänkande, att Bytes bristerna skulle alldeles förfalla.
Mrg är ännu berättadt, ätt Kongl KammarCollegium, på JustitieKådernes sedermera gjorda förfrågan, äfven blifvit vid sitt förra Betänkande.
Mera solennt och nagelfaret kali väl alff t ig något ärende blifva afhandladt — när äfven Kongl.
KammarCollegium (Gens de métier, hvilka böra tros framför allt) gjort samma tillstyrkan tvänne gånger.
Att under alla dessa deliberationer man öfvervägt så väl Kronans, som alla enskildtas ägande rätt, ar ganska begripligt; ty annars hade det intet varit att deliberera om.
Ägande rätgen var lika helig på alla sidor; mtn den, som efter too år blef ålagd en skuld, som hail aldrig gjort, ansågs mera lidande, än den, sorn ifrån samma tid ägt en- fordran , aldrig uppgjord och aldrig påräknad.
Detta Ständernas tagna beslut har äfven varit synbart af vigt, då 4 å 5 år behöfts, innan BytesContoiret kunnat utverka JustitieRådetnes motsätta Betänkande. 14 Den 3 Juni. e. in.
För ätt få ett slags medhåll, hade man velat öfv rtaia vissa Bytcsfoi drings ägare att nu skulle deras ersättningar u,bekommas, sedan Kronans mesta liqvider voro gjorda, fastän man på en gång ville ta a till Kronans fördel.
Lika interesse bör visserligen sökas Kronan och undersåtare emellan; men de privata fordringarne, ännu outräknade, hafva aldrig kunnat upptagas till någon summa i något arfskifte, hafva aldrig erlagt någon Bevillning, äro dessutom förlorade, sedan de vid Förmögenhets beskattningen aldrig blifvit uppgifne, de äio och böra blifva i alla tider för fordringsägarne en lika osäker egendom, som slott i luften, meri utan känningar; då deremot en Bytesbetal.ire får betala en skuld, som han aldrig gjort, blifva krafd efter 10c år, i stället för 20 eller 10 år, efter gammal eller sednare
Lag, söka en hemuls-man sorn ofta icke finnes, binda hela rättegången vid sitt b; n, derfö.e att icke Kronans Embetsman i råttan tid gjoit sina anmärkningar och sitt kraf.
Detta kallar jag en mycket heligare ägande rått, ån förlusten af en Bytesbrist, som aldrig var känd eller uträknad.
Hittills är omtald bytesbristernas mer eller mindre rättvisa.
Nu får jag något omnämna BytesContoifets method:
Vid iSio års Riksdag hade jag en Bänkkamrat, feom biet' krafd loren bytesbrist af ungefär 72 D.r S:mt, hvars summa hade kanske Den 3 Juni. e. tn. 85 utgjort circa 35,000 R:dr Banco.
Till all lycka återlans ibland egendomens gamla papper vederbörligt qvitto, hvarigenom saken förföll, men utan ansvar för anmärkningen.
Ijetta förefaller mig, som om nyck!arne sitta uti en dörr och jag går in, så får jag taga hvad jag behigar, men sitter ingen nyckel uti, eller får jag igen vederbörligt qvitto, dä först kan jag vara säker.
Vid den sulsta Irranden i Riddarholms-hvalfven torde förmodligen alla dyhka qvittencer blifvit uppbrännda.
En afslutad liqvid, sorn öfver 100 år gått i verkställighet, boide i alla fall ännu vara ett qvitto.
Men ännu icke nog: jag och mina företrädare hafva öfver 100 år betalt Bevillning samt Förmögenhets afgift för denna uppdrilna bytesbrist från dess början.
Hvar får man ersättning för denna afgift?
för en egendom man icke ägt eller sorn förloras ; beräknad efter med interesse på interesse iirån samma tid?
Borde icke detta äfven vara en helig ägande Rätt ?
Dessa betänkligheter, med de uppgifter, som en värd Ledamot redan gjort, torde ofelbart göra Utskottens Betänkande värdt återremiss: att 18 1 o ars
Riksdags- handlingar må närmare blifva granskade, ,j nite Riksdagsmannens af det Hedervärda BondeSiåndet Memorial.