Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För (ifrigt anser jag att ridskolors inrättande här i landet är af hehofvet högeligen påkalladt och skall gerna rösta för både det löreslagtia anslaget och äfven för ett högre, om blott ridskolan förläggas lill någon större stad. der eleverna kunna äfven erhålla undervisning, såsom t. ex. uti hvad som hörer till humanistisk bildning.
Braunerhjelm:
Jag vill endast med ett par ord bemöta de af Gr. af Ugglas gjorda anmärkningar vid mitt förra yttrande.
Han har sagt, att stallmästaren, af brist på tid och hästar, ej skulle kunna åt det yngre befälet lemna tillräcklig undervisning.
Hvad brist på tid beträffar, torde jag hafva tillräckligt visat i mitt förra anförande, alt om befälet eger den skicklighet, man har rätt att af det fordra, så brister ej stallmästaren tid att instruera några få unga nyss på regementet inkomne officerare.
Hvad åter angår hästar, så måste befälet föra med sig sådane.
Vidare har Gr. af Ugglas sagt, att, genom anläggande af ridskolan vid Strömsholm, en besparing i kostnader skulle åvägabringas.
Ridhus skulle der kunna uppföras till billigare pris än annorstädes, och tomt dertill ej behöfva inköpas.
Af egen erfarenhet kan jag försäkra, att detta icke är verkliga förhållandet.
Det nuv:de ridhuset uppfördes under den tid, då jag var Chef för stuteri-öfverstyrelsen.
Materielen till byggnaden kostade fullt lika mycket, som på hvilket annat ställesom helst, äfvensom arbetslönerna ej voro billigare.
Vill man förlägga ridskolan till Upsala och der bygga ridhus, behölves ej heller någon tomt inköpas; den gamla stalltomten lemnar godt tillfälle till alla erforderliga byggnader.
Gr. af Ugglas har helt och hållet förbisett kanske den vigtigaste delen af frågan, nemi. omöjligheten att vid ett stuteri ställa ridskola under någon annans befäl, än stuteri-chefens.
I motsatt läll, skulle ständiga kollisioner uppkomma mellan chefen för stuteriet och chefen för ridskolan, till mehn för begge, särdeles för ridskolan.
Det är visserligen sannt, ait Hof-stallmästaren Ehrengranat både undervisade elever i ridkonst octi begagnade stuteriets hästar vid Flyinge, men skolan var frivillig och helt och hållet beroen - Den 17 Jauuari. 179 de af honom, som då kunde antaga så många elever han ville, och begagna hästarne, som han för stuteriet ansåg förmånligt.
Förhållandena blefve helt annorlunda, om en af staten underhållen allmän ridskola inrättades vid ett stuteri.
Efter mitt förmenande, är det således vida lämpligare, att förlägga ridskolan till Stockholm eller Upsala, och hvar heldst den må förläggas, måste skolan sjelf ega nödiga skolhästar, som måste anskaffas.
Jag vidblifver hvad jag förut yttrat, ang:de K. M:s Nåd.
Propos. i delta ämne.
Hr Munck, Carl Jakob:
Det kan icke vara min afsigt att nu, sedan i detta afseende så erfarne män yttrat sig, tillkännagifva min åsigt om det med afseende å kavalleriets gagn lämpligaste stället för förläggandet af en ridskola.
Jag vill endast från min ståndpunkt fästa Utsk:ts uppmärksamhet på den fördel, infanteri-officeren skulle hafva deraf, om ridskolan ej förlädes vid stuteri.
En stor del af 11. o. Ad:s ledamöter torde hafva sig bekant, huru svårt det är för infanteri-officerarne att erhålla lämpliga tjenstehästar, fastän de betalas öfver deras värde.
Blefve nu ridskola inrättad på annat ställe än vid stuteri, så skulle derigenom beredas tillfälle för infanteriets officerare att vid ridskolan antingen få köpa der lämpliga tjenstehästar eller att få sina egna der dresserade.
Jag anhåller att detta mitt yttrande mätte få medfölja till Stats-Utsk:t.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef den K.
Proposm jemte yttranderne remitterad till Stats-Utsk:t.
M:s den 14:de dennes bordlagde Nåd.
Propos. , ang:de i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af kronans egendomar.
Cederström, Gustaf: Uti förev.de Nåd.
Propos. har K. M. föreslagit, att vid utarrendering af kronojord yttrande bör inhemtas om arrendesummans högsta och lägsta belopp af kronobetjeningen och 2:ne särskildt tillkallade sakkunniga personer, hvilka sistnämnde jemväl må meddela hvad i afseende å odling o. s. v. kan anses vara ändamålsenligt; men vid utarrendering af kronofiske!), till hvilka jord ej hör, har K.
M. ansett, alt kronobetjent må ensam upprätta förslag till arrendets högsta och lägsta belopp, dock utan att för öfrigt någon särskild åtgärd föreskrifves, för att få utredt hvad som kan eller bör göras till dessa lägenheters förkoiran.
Då det likväl numera är kändt att fiskena äfven kunna genom bearbetning och odling upphjelpas och förbättras, synes analogien i dessa afseenden mellan jordbruk och sjöbruk påkalla att, jemväl vid fiskeriers ut - 180
Den 17 Januari. arrendering, något göres, för att få utredt, hvad som bör iakttagas i och för deras förbättrande.
Det är visserligen sarint att sjöbruket i \årt land ännu icke uppnått någon särdeles hög ståndpunkt, men det liar dock åtminstone i andra länder visat sig kunna genom ändamålsenlig behandling och odling uppbringas till betydligt ökad alkomst.
För floden Ta i j i Skottland, hvarest lax fortsatt odlats alltsedan år 1853, lära inkomsterna af laxfiskena suecessive okats lill icke mindre än omkring dubbla beloppet, eller nära 7000 £ st., mer än de utjorde år 1852, under det att i de flesta andra Skottlands laxfloder åtkomsterna af laxfiskerierne elter nämnde år minskats.
Häraf torde inses att älven vid sjöbruk i vissa läll betydliga fördelar kunna vinnas genom bearbetning.
Jag anhåller alt denna anmärkning får åtfölja remissen af den K.
Proposm till vederbörligt Utsk.
Efter härmed slutad öfverläggning oell uppå framställd propos.
, blef den K.
Proposm jemte vttrandel remitterad till StatsUlsk:t.
Föredrogos och remitterades till Stats-Utskit K.
M:s den 14 dennes hordlagde Nåd.
Propostr: ananie hegrafnings- och öfriga kostnader, med ani. af H. M.
Enkedrottning
Desiderias dödliga frånfälle; om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afseende å vissa Westerås domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnadsanslag i lönings-staten för högre elementarläroverket i Westerås; samt ang:de Musikläraren vid Malmö elemenlar-Iäroverk fl. J.
Tengvalls uppförande till pension å allmänna indragnings-staten efter erhållet entledigande.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts d. 10 och 14 d:s bordlagde Utlåt.
N:o 24, i ani. af väckt motion om ett anslag å 12,000 rdr till ersättande af utgifter för undersökning af den s. k.
Gr. von Rosen, Adolf Eugéne:
För min del anser jag att denna fråga blifvit af Stats-Utsk:t alltför knapphändigt utredd.
Det är visserligen sanrit, att denna utredning icke blifvit af regeringen uppmuntrad, men det torde dock vara ganska vigtigt alt man ej hindrar komnmnerne eller provinserna att göra undersökningar, hvilka sedermera kunna vara af stor nytta för frågans vidare fu II tö
Ija lide.
Ehuru jag icke sjelf kan bilda mig ett bestämdt omdöme om denna banas nödvändighet, eller ens möjlighet, tror jag dock att det är högst vigtigt att frågan blir utredd, och ehuru det torde blifva ett prejudikat, bör man väl ändå siika utröna, huruvida frågan verkligen är af den vigt och betydelse, sorn några anse.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag anhålla om återremiss.
Den 17 Januari. 181 Frih. af Ugglas, Gustaf:
Jag vill icke ingå i någon undersökning angifle ilrågav.de hanas framtida vigt och värde.
Stals-Utsk:t har icke heller berört denna del af frågan, ulan endast fästat sig vid det olämpliga deruti att enskilda personer, som, utan att derom hos K.
M. göra någon framställning och icke heller med ani. af något 11.
St:rs beslut, blott och hart låta göra undersökningar arigule en tillämnad jernväg, nu, då de insamlade medlen icke räcka till att hetäcka kostnaderne, hos R.
St:r begära anslag till fyllande af den uppkomna bristen.
Det kan blifva ett farligt prejudikat lör framtiden.
Man skulle nemi. litet hvarstädes i landsorten kunna göra jernvägsundersökningar, genom insamlande af en mindre summa bland enskilde personer; men då denna icke vore tillräcklig, vända sig till R.
St:r med begäran att erhålla det som fattades.
Det var på grund af hvad jag nyss nämnt, som Stats-Utsk:t icke ville tillstyrka bifall till Hr Mengels motion, och får jag nu anhålla hos Hr Gr. o. Landtm, likaledes om propos. på afslag å detta Retänk.
I denna fråga måste jag, ehuru det smärtar mig, vara af olika tanke med Stats-Utsk:t, på samma gång jag icke kan annat än erkänna att de af StatsUtsk:t uppgifna motiverna för afslag äro riktiga, d. v. s. att man bör akta sig att gifva prejudikat i ett läll sådant som detta.
Jag tror mig hafva reda på att denna ifrågav:de summa af 12,000 rdr tillkommit på ett sådant sätt. att det är omöjligt att obetingadt bevilja den.
Då undersökningarne gjordes, hafva flere sträckningar blifvit föreslagne, äfvensom fråga varit om inrättande af hästbana, och det är nu kostnaden lör alla dessa undersökningar, som uppgått till nämnde summa.
I vanliga fall beräknas väl undersöknings-kostnaden endast för den sträckning, som är definitivt afgjord att vara den ändamålsenligaste.
Hvad beträffar Nvnäshamnen och planen att öppna segelfart på Östersjön under vintertiden, bör denna plan icke h. o. h. lemnäs å sido; men det torde på samma gång icke vara lämpligt att staten framdeles begagnar sig af en karta, som blifvit uppgjord af, om jag så får säga, ett bankrutteradt bolag.
Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader har tillstyrkt att 4000 rdr skulle lemnäs i ersättning lör dessa undersökningar, och då dertill lägges hvad vår utmärktaste ingeniör i fartygs byggande.
Kapten Carlsund, sagt, nemi. att sjöfart kan ega rum på Östersjön alla tider af året, och då dessutom desse verkställde undersökningar kunna vara af värde för landet, kan jag ej annat än tillstyrka att Stats-Utsk:t måtte taga Irågan i förnyadt öfvervägande och närmare göra sig underrättadt om detaljerna vid densamma.
Jag får derföre anhålla om återremiss. 182 Den 17 Januari.
DS Frih. von Schulzenheim utredt denna frSga i den syftning, jag anser vara den rätta, inskränker jag mig till att, lika med honom, anhålla om återremiss af detta Betänk.
Den förtsa delen af Frih. von Schnlzenheims anförande innebär i min tanke de alldra bästa skäl för det slut, hvartill Utsk:t kommit, nemi. afslag å Hr Mengels motion.
Icke desto mindre har samme talare slutat med att begära återremiss, för att Stats-Utsk:t måtte kunna blifva i tiillälle att bevilja någon ersättning för de gjorda kostnaderne.
För min del tror jag alt det skulle blifva ett farligt prejudikat att bevilja någon ersättning.
Huru förhåller sig dessutom med dessa undersökningar?
Jo, enskilda personer hafva låtit företaga dem, utan att förvissa sig på förhand om medel till undersökningarnes bestridande; hvarjemte undersökningarne uppgå i kostnad till en ganska betydlig summa, relativt till väglängden.
Inga verifikationer hafva blifvit inlemnade till Utsk:t; motionären har endast föreslagit att R.
St:r måtte bevilja 12,000 rdr att öfverlemnas till komiterade för ifrågav:de undersökningar, såsom ersättning i och för de derför gjorda utgifter, dock med skyldighet för komiterade att till K.
Givil-depart:tet aflemna ej allenast fullständig räkning å de bestridda utgifterne, utan äfven alla undersökningen rörande handlingar.
I min tanke är det nödvändigt att antingen i den ort, der undersökningarne skola göras, skaffa sig tillräckliga medel till kostnadernas bestridande, eller också hos vederbörande på förband göra framställning i ämnet, men icke gå till väga såsom nu skett.
I Malmöhus län hafva flera gånger jemvägsundersökningar blifvit gjorda på enski da personers bekostnad, meri aldrig har det fallit dem in att sedermera hos K.
M. eller R.
St:r begära ersättning för sina utgifter i dylikt hänseende.
För min del måste jag på det alldra bestämdaste tillstyrka bifall till Utsk:ts Betänk., och endast tillägga att Stockholms kommun och den ort, hvarigenom undersökningarne verkställts, borde hafva sammanskjutit medlen, men ingalunda staten lemna något bidrag.
Ehuru jag i denna fråga instämmer med dem. som yrka återremiss, anser jag mig likväl derigenom icke medverka till detta, af några talare såsom så ytterst våd ligt och riksförderfligt omordade prejudikat.
Jag har nemi. den erfarenhet, att R.
St:r icke uti sina åtgöranden låta så synnerligen binda sig af prejudikater; — ty bifall till en sak kan ega ruin, utan att bifall till en annan likartad sak deraf blir en så gifven följd.
Då nu denna fråga rör, icke en särskild orts, ulan hufvudstadens intresse, anser jag alt representationen bör göra ett undantag från den allmänna regeln.
Af vår riksdagshistoria finner man, att detta icke skulle vara första fallet — sannolikt
Den 17 Januari.
183 blir det icke heller det sista —, då undersökningar befunnits vara af det gagn för det allmänna, att staten dertill lemnat bidrag; och till det allmänna räknar jag hufvudstaden.
Men då — och detta beklagligen icke nu första gången — hufvudstadens representanter befinnas vara alldeles likgiltiga lör sin stails väl, måste representationen sjelf, som man säger, taga i saken.
Det synes mig vara ett axiom, att en hamn, som lägger sig 2 å 3 månader sednare än Stockholms hamn och kan öppnas en lika lång tid före sistnämnda hamn, måste för Stockholms kommun vara nyttig.
Beträffande seglationen vintertiden å Östersjön, har Frih.
Schulzenheim redan förut åberopat Kapten Carlsunds yttrande i detta ämne.
Då alla andra orter i landet arbeta på sina kommunikationer, öppna segelleder och öfvervinna alla hinder i dessa hänseenden, tror jag sannerligen icke att Stockholm nu mera kan längre låta, så till sägandes, kringskära sig.
Till och med på Weltern, — denna insjö —, underhåller man medelst en isbrytare kommunikationen hela året om Utan svårighet har man sålunda å dess vikar genombrutit 9 å 10 tums is.
För det fall jernvägen från Härljunga till Wenersborg kommer till stånd, äro af mig underhandlingar inledda med ett bolag för anskaffande af dylika ångbåtar lör Wenern.
Afven staden Uddevalla är betänkt uppå att göra försök med sådana isbrytare.
Bör Stockholm då ensamt vara overksamt?
Jag har hort yttras att med tiden Malmö skall blifva Stockholms »uthamn».
Huruvida sådant vore för samhället välgörande, vill jag icke utlåta mig om; men hvad jag med säkerhet vet, är att det skulle vara långt iner välgörande, om Nynäs blefve denna uthamn.
Det är för att gagna hufvudstaden, sorn jag tillstyrker att man, genom att lemna något bidrag till if ågavide undersökning, icke må låta de i detta afseende gjorde bemödanden blifva helt och hållet utan uppmuntran.
På dessa skäl erhåller jag om återremiss.
Hr Nordenfelt, Enar Wilh.:
Frågan huruvida jernväg till
Nynäs skall anläggas eller icke, vill jag lemna alldeles å sido; och endast hålla mig till det, som utgjort föremålet lör Utsk:ts pröfning, eller huruvida detta anslag bort beviljas.
Hittills har ofta förekommit, att undersökningar uti åtskilliga orter, till och med lör stambanor, blifvit verkställda, utan att anspråk om någon ersättning af staten derför blifvit framställda.
Å andra orter hafva de blifvit framställda, men icke blifvit beviljade, annat än i sammanhang med de arbeten, hvraför dessa undersökningar ligga till grund.
Denna fråga synes mig så klar, att jag ej skulle anse skäligt derom vidare utlåta mig, för så vida jag icke förmärkt 184 Den 17 Januari. att man under diskussionen sökt för saken framhålla åtskillige biskal.
Om man nemi. beträder den vägen att bevilja anslag, innan frågorna äro utredda, så, ehuru jag icke är mycket rädd för prejudikater, belarar jag dock att sådant skulle komma att ligga till grund lör många onödiga undersökningar, företagna i hopp att staten framdeles skall dem ersätta.
Antingen är denna bana nyttig för hela landet, och då bör staten ersätta eller lemna bidrag till undersökningskostnaden, eller för Stockholms kommun eller denna ort, uti hvilket sednare fall kostnaden bör derifrån utgå; men detta allt under förutsättning att frågan på förhand blifvit utredd.
Man har klandrat att undersökningar försiggått, icke allenast på en, utan flere linier.
Detta förfaringssätt anser jag dock vara en förtjenst af den, som verkställt undersökningen; ty, till och med vid våra stambanors anläggning, liar visat sig att de första undersökningarne ganska väl fordrat rättelser.
Något afdrag för detta större antal undersökta linier anser jag derföre ej böra ifrågakomma.
Det är nemi. endast genom jemförelse man kan komma till visshet om hvad rättast är.
Sparre har ordat om nyttan af isbrytare och sagt att de skulle obehindradt förmå genomskära is af 9 å 10 tums tjocklek.
Samma talare bar jemväl förmält att ett sådant experiment i vinter egt rum å Wetterns vikar.
Som jag bott nära Wettern under 9 års tid, bör jag ock hafva någon kännedom om förhållandet med isen i denna sjö.
Med anledning häraf finner jag högst otroligt att Wetterns vikar redan i medlet af Januari månad skulle vara belagda med så tjock is, som uppgifvet blifvit; och detta är en så mycket mer vansklig uppgift, som väderleken detta år varit långt mer mild än vanligt.
Den som meddelat Gr:n denna uppgift, har säkerligen misstagit sig i så måtto, att han ansett Munksjön och Lillsjön vara vikar af Wettern.
Jag yrkar bifall till detta Betänk.
Hr Skogman, Carl Johan Alfred:
Det är egentligen med anledling af Frih.
Schulzenheims yttrande, som jag begärt ordet, Bemälde Frih. har nemi. ansett att staten icke borde begagna sig af den karta, som komitén skulle hafva upprättat öfver Nynäs hamn.
Med ani. häraf får jag upplysa att när mälningarne i Stockholms skärgård förb år skulle taga sin början, så ingick komitén till K.
M. med en underdånig ansökan att mätningarne måtte få börja i trakten af nämnda hamn.
M. bifallen och mätningarna utfördes i början af sistlidne sommar.
En äldre karta fanns dessutom, uppgjord i början af detta århundrade och sedermera omkring 18H0 öfversedd och rättad, hvilken lemnar föga öfrigt alt önska.
Kartan öfver hamnen med dit ledande farvatten är således uppgjord på statens be - Den 17 Januari. 185 kostnad, och jag kan då ej inse hvarför staten skulle tveka att begaena den.
Hamnen och jernvägen synes mig i öfrigt vara 2:ne helt och hållet särskilda frågor, hvilka blifvit sammanförda på ett sätt, som ingalunda är lämpligt.
Man har tatat om behofvet af »nödhamn» vid Nynäs.
Med nödhamn menas en sådan hamn, dit man söker sig, för att undgå förstörelse af storm och oväder, och fortsätta sin färd, när vädret bättrat sig- Under antagande af en sådan hamns nödvändighet, kan jag dock icke finna, att, i följd deraf, en jernväg dit äfven skall vara nödvändig.
Vidare har man ordat om Nynäs, såsom upplag för trävaror från Norrland och jern från Roslagen och bergslagerna kring Mälaren; men äfven om der skulle uppläggas aldrig så mycket af dessa handelsartiklar, så torde väl, då dessa varor endast kunna vara ämnade för export och således aldrig komma att göra färden till Stockholm, icke för deras skuld någon jernväg från Nynäs till Stockholm blifva behöflig.
Aterremiss af Utlåtit har blifvit begärd och jag vill ej motsätta mig en sådan, ehuru öfvertygad om att den ej kommer att leda till någon ändring.
Gr. von Rosen:
Jag anser det vara ett högst olyckligt förhållande i vårt land, att inpulsen till hvarje företag skall komma ifrån statsmakterna.
Uti andra länder, der industrien är utvecklad, är detta ingalunda förhållandet, utan der blir impulsen gifven, dels af kommuner, dels af individer.
Här åter har man velat drifva den satsen, att det skall bero på staten att bestämma, hvilka undersökningar som skola göras.
Detta anser jag ingalunda vara rätt; och vågar i så lall åberopa min erfarenhet i afseeende å de här i landet verkställda undersökningar.
Denna princip har nemi. här förqväft flera företag.
Om det i berörde hänseende vore fullt tillständigt, att tydligt påpeka enskilda förhållanden, så skulle jag ådagalägga, huruledes, genom tillämpning af denna princip för en 10 å 12 år sedan, ett företag helt och hållet undansköts; och detta endast derföre, att en distriktschef var detsamma obenägen.
Det låg nemi. uti dennes skön att ställa så till, att frågan föll.
Han uppställde nemi. en mängd fordringar, såsom att kommunerna först skulle hafva vederbörande auktoriteters tillstånd, att bolag skulle bildas m. tn.
En sanning är att den nu ifrågav:de undersökningen blifvit mycket vidlyftig; men, i likhet med Hr Nordenfelt, anser jag detta icke vara ett fel, utan en fördel.
Med min första undersökning till utgångspunkt för denna åsigt, har jag funnit, alt samma min undersökning bort ske på ett helt annat sätt; men sådant hade fordrat kapitaler; och dessa tiade jag icke till mitt förfogande.
Staten underlättade visserligen sedermera dessa mina undersökningar; men på samma gång jag erkänner detta, måste jag ock beklaga, att icke 186 Den 17 Januari* något mer grundligt i den vägen blef åfgjordt.
De personer, uppå hvilka det berodde att i detta fall bestämma, ansågo nemi. några sorgfälligare åtgöranden i detta hänseende olämpliga.
Efter denna återblick på en med denna fråga något sammanhang egande, ehuru i afseende på tiden långt aflägsen, tilldragelse i mitt lif, återgår jag till det egentliga föremålet lör vår öfverläggning.
Min öfvertygelse är alltså, att detta anslag, långt ifrån att blifva ett farligt prejudikat, tvärtom skulle blifva en ganska vigtig uppmuntran; samt att man åtminstone bör bevilja dem, som verkställt detta företag, den af väg- och vattenbyggnadsstyrelsen tillstyrkta summa.
Om man, då frågan om jernvägar här i landet först bragtes å bane, följt den af Hr v.
Troil i detta fall förordade princip, så skulle man säkerligen icke i hela Sverige kunnat sammanbringa en summa af 10,000 rdr för den forsta undersökningen.
Om således den nu omhandlade undersökningen tillkommit äfven i en eller annan mindre riklig form. hör man, långt ifrån att afslå den summa, sorn väg- och vattenbyggnads-styrelsen tillstyrkt, tvärtom med glädje gifva densamma, för alt icke i all framtid afskräcka från sådane undersökningars företagande.
Härför hemtar jag äfven ett stöd uti den uppmuntran, som R.
St:r gifvit mig för de utaf mig verkställda enahanda undersökningar.
Jag ingaf icke någon räkning eller särskild framställning i ämnet; men R.
St:r voro dock nog ädelmodiga att tilldela mig en pension.
Jag anhåller om återremiss.
Frih. von Schulzenheim:
Jag har icke begärt ordet för alt tillägga några öfverdödiga upplysningar i ämnet; men mitt förra yttrande synes hafva gifvit anledning till något missförstånd.
Alven jag instämmer uti den af Hr Nordenfelt uttalade åsigt, att det vore en fördel att undersökningar verkställdes å flere linier; men ett helt annat förhållande är, att göra en sak bra, mot att skrifva räkningar.
Min åsigt är att man icke bör betala mer än som blifvit gjordt.
Endast en derför till grund liggande räkning hör slutligen ersättas.
Hr Skogman har yttrat, att denna fråga bör skiljas uti 2:ne delar, den ena om hamnen, den andra om jernvägen.
Detta anser jag icke vara riktigt; ty är icke hamnen af något värde, så är icke heller jernägen det.
Jernvägen eger nemi. ett oskiljaktigt sammanhang med hamnen.
Det skulle fägna mig, om, på sätt samme talare antydt, det lyckliga förhållande existerade, att vårt Svenska sjökarteverk vore så utmärkt, att staten icke i någon mån behöfde tillgodogöra sig enskildes undersökningar.
Äfven om jag antager detta, anser jag dock, i likhet med Gr.
Hosén, att enskilda industriela undersökningar böra ersättas, i den mån vederbörande embetsverk anse sådant rätt och lämpligt; och då väg- och Den 17 Januari. vattenbyggnadsstyrelsen tillstyrkt en ersättning af 4,000 rdr, påyrkar jag fortfarande återremiss i deri syftningen.
Man har ansett att anslag hofde beviljas för ifrågav.de undersökning, enär denna bana skulle vara, så till sägandes, »af riksvigtig egenskap».
På sätt al Betänk:t inhemtas, hafva komiterade för denna undersökning hos K.
M. gjort framställning att derför erhålla godtgörelse af statsmedel.
Jag är förvissad, att om denna bana varit af så stor vigt, som man velat påstå, så hade K.
M. både kunnat och velat till R.
Sl:r allåta Nåd.
Detta har dock icke skett; utan det är genom enskild motionär, som denna fråga här blifvit åvägabragd.
Mina Hrr, huruvida det kan vara lämpligt att på så sätt tillvägagå?
Om denna fråga verkligen vore af så stor vigt för hufvudstaden, månne icke då Stockholm skulle vara villigt att bekosta dessa undersökningar?