Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre af Wetterstedt, Gustaf, föreslog, att Ridderskapet och Adeln i stället för anmodan måtte till Constitutions-Utskottet endast framställa en begäran om ifrågavarande tryckning.
Grefve von Schwerin , Fredric Bogislaus, samt Herr Påhlman, Otto Fredric, ansägo det vara mera enligt med Formerne, att Ridderskapet och Adeln endast måtte gifva ConstitutionsUtskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, det Constitutions-Utskottet ville låta verkställa ifrågavarande tryckning.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställ - Den it April. ie derefter, om icke Ridderskapct och Ådeln behagade gifva Constitutions-Utskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan , det måtte Constitutions-Utskottet låta till trycket befordia ofvannämnde Pi otocoller och Handlingar $ hvilket bilölls.
Föredrogs å nyo Constitutions-Ufskottets den 26 sistledne Martii - afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial innefattande föreslagne tillägg uti 107 §. i Regerings-Formen samt 29 §. i Riksdags-Ordningen.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Sedan jag» i anledning af en värd Ledamots Anmärkningar i Plenum den I i denna månad, insett att Konungens Rådgifvare i Commando mål äfven bör lyda under 107 §. af Regerings-Formen, nemligen så vidt han kan underlåta att iakttaga Rikets sannskyldiga nytta; kan jag ej annat ätl högligen gilla Höglotlige Consti:uti ms Utskottets afsigt, att genom ett tillägg i §. förekomma all villrådighet för framtiden.
Men jag kan tillika ej underlåta att yttra min fruktan, att det föreslagne tillägget blott alltför oluUhomligt skulle svara mot ändamålet.
Uti §:s närvarande skick synes nemligen ‘'försummelsen of Rikets sanskyldiga nytta endast hafva afseende pä Stats-Radels LedamöterOch om Konungens Rådgifvare i Commando mål infördes på det ställe där Utskottet föreslagit, skulle han derigenom blott bindas till ansvar, i händelse han 35é
Den ii A fr il, >'icke med ovald , nit, drift och skicklighet sitt förtroende-Embete utöfvatDetta linner man tyd* ligen, då man med någorlunda uppmärksamhet läser §:n i dess sammanhang, jemte det föreslagna tillägget i ordalydelsen skulle nemligen blifva denna: ”Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stais-Rädets Ledamöter samfält, eller en eller flere af dem, uti deras Rådslag om Allmänna mått och steg, icke iakttagit
Rikets sanskyldiga nytta, — eller att någon StatsSecreterare eller Konungens
R åd gifvare i Commun do-mal , icke med ovald, nit, drift, och skicklighet sitt förtroende Embete utöfvat, åge då Utskottet etc.”
Men jag har tillförene haft äran visa, att Konungens Rådgifvare i Commando-måi ej synes , enligt naturen af dess befattning, kunna af Ständerna tilltalas för brist på nit, drift och skicklighet, hvarföre §:n utan tvifvel så bör redigeras, att just försummelsen af ”Rikets sanskyldiga nytta” må äfven till Konungens Rådgifvare i Commando mål kunna hänföras.
Att införa honom näst efter: ”StorsRådets Ledamöter samfält, eller en eller flere af dem” — skulle ej gå an; emedan de följande Orden: ”Uti deras deras Rådslag om Allmänna mått och steg,” — ej synas kunna lämpas på Konungens Rådgifvare i Commando-mål j bellst Allmänna mått och steg förmodligen ligga utom gränsen för hans verkningskrets.
— Jag vågar derföre ödmjukast föreslå följande Redaction: ”Skulle Constirutions-Utskottet anmärka, att Stats-Radets Ledamöter samfällt, eller en Den ti April. 317 eller flere af dem, eller någon Stats-Secreterare, eller Konungens Rådgifvare i Commandomål, i deras Embets-åtgärder icke iagtragit Rikets sanskyldiga nytta, eller icke med oyäld, nit, drift och skicklighet sitt förtroende-Embete utöfvat, då skall Utskottet sådant för Riksens Ständer tillkännagifva , hvilka” — — &c. Friherre Cederström, Jacob : Jag instämmer med Herr Cederskjöld deri, att den af honom foreslagne förändring i Redactionen af 107 §.
Regerings-Formen , är vida bättre än det af Constitutions Utskottet afgifne Förslag, Constitutions Utskottet har i sitt Förslag icke nyttjat benämningen af, Konungens Rådgifvare i Commando-mål, utan benämnt denna Embetsman, Konungens Föredragande i Commando-mål:
I Grundlagen finnes icke en sådan benämning, utan i i 106 §.
Regerings-Formen nämnes han som Konungens Rådgifvare, och samma benämning måste väl på alla ställen nyttjas , eller ock på alla ställen ändras.
Om Herr Cederskjölds Förslag skulle gillas blir det nödigt att 29 §.
Riksdags-Ordningen äfvenväl undergår förändring, ty för närvarande är icke Konungens Rådgifvare i Commando-mål bland dem, emot hvilka af enskildte Riksdagsmän i Ståndens Plena eller af andra Utskott änConstitutions-Utskottet anmärkning lagligen kan göras, emedan Konungens Rådgifvare i Commando-mål i denna §. icke finnes nämnd bland de Embetsman, mot hvilkas Embets-åtgärder Anmärkningar i sådan form få göras; men då det är en tydelig Analogie af Grundlagens stadgan» 3f8 Dm u April. deri, att äfven emot dessa Embetsman Anmärkningar i sadan väg böra få framställas, sä lärer det vara nödigt att §. förändras.
Herr Grefven och Dandt Marskalken hemställde, om Riddersk*pet och Adeln ansåg de vid Constitutions-Utskottets Memorial gjorde Anmärkningar i föranleda till återremiss deraf; hvilket med Ja besvarades.
Företogs till pröfning Constitutions- Utskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial, innefattande ett föreslagit tillägg uti 9 §. i Re* gerings-Formen.
Den anmärkning gäller äfven vid denna §., att Utskottet glömt i den föreslagna nya Redaction, att Konungens Rådgifvare i Commando-mål i 107 §. icke finnes nämnd.
Efter hvad jag fattat 9 §. i Regerings-Formen, kunna Stats. Rådets Ledamöter, enligt samma §. endast i" sådana fall tilltalas, då Konungens Beslut funnos uppenbarligen stridande emot RegeringsFormen eller Rikets Allmänna Lag, utan att Stats Rådets Ledamöter deremot gjordt kraftiga föreställningar och vid dessa tillfällen är 106 §. den enda hit lämpliga.
Jag anser så - Den n April. ledes den af Constitutions-Utskoftet föreslagne citation af 107 §. vara alldeles otjenlig.
I afseende på livad Herr Grefve Mörner anmärkt, får jag så vida förena mig med honom, att sådan som §. nu är, angar den ej annat än som han sagt, föreskrift för vederbörande Embetsman att, i händelse Konungens Beslut skulle vara uppenbarligen stridande mot Grundlagarne eller Rikets Allmänna Lag, sine meningar dervid yttra och framfalla; men jag tror att i denna §. så väl 106 som 107 §. § böra åberopas såsom innehållande Formen under hvilken dessa Embetsman, för uragtlåtne Embetsskyldigherer, kunna till ansvar ställas.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf:
För min del tror jig att med tillägget .af orden: *'Eller 106 f.n” i 9 §.
Regerings Formen, er hålles ett förtydligande af den öfverensstämmelse, som jag anser bör vara emelian denna §. samt 106 och 107 § n, emedan de sednares tillämpande hämtar sin grund från den förra.
Då 9 §. tydcligen utmärker Stats-Rådets Ledamöters skyldighet, att sina meningar i alla mål afgifva och då de för de^sa meningar enligt 106 och 107 §:s ordalydelse kunna under pröfning och ansvar ställas, har jag trott att saknaden af de föreslagne orden i 9 §. endast bevisar en glömska.
Jag hsr äfven troit, att detta tillägg bäst passade efter ordet io6:te, emedan jag antager, att det föregående ordet, Rådslagen är ett pluralis, sorn kan hafva afseende pä alla i stöd 3öo Den u April, af denna §:s föreskrift, afgifne Råd och Meningar.
Jag skulle för min del hemsta la, om icke §:s lydelse blefve tydligare, d-rest i sis;a Momentet, näst efter orden: ”För Rådslageninfördes: ’’l ofvannämnde fall.’\
Herr Cederskjöld.- Då i 9 §. fråga endast tyckes vara om uppenbara öfverträdelser af Grundlagarne eller andra Rikets gällande Lagar; synes också ansvarigheten endast kunna bestämmas efter 106 §., som just handlar om samma slags fel, nemligen uppenbara Lagbrott.
Utskottet synes mig således ej haft någon skälig anledning att bilägga citationen af 107 §.» 60m blott handlar om ej lagstridig försummelse af Rikets sanskyldiga nytta samt brist på nit, drift och skicklighet.
Jag har redan yttrat att sådan §m nu är, 107 §. icke deri kan åberopas; men förändring i 9 §. tror jag vara nyttig:
Det är egentligen i denna §. som ifrågavarande Embetsmäns skyldigheter äro utstakade.
106 och 107 § §. bestämma endast Formen för ansvar då dessa skyldigheter blifvit åsidosatte.
De skyldigheter, hvilkas uragtlåtenhet kan föranleda till det ansvar, som i 107 §. stadgas, böta derföre i denna 9 §. införas.
Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig :
Det synes som man allmänt vore af den tankan , att äodring j denna §. vore nyttig, och Den 11 April. den kan lätteligen vinnas genom bättre Redaction; ty frågan kan aldrig blifva , att ju icke enligt denna Stats-Rådets Ledamöter kunna göras ansvarige både efter toöoch 107 §.§.
I grund af 1 Momentet kan visserligen StatsRadets
Ledamöter blifva ansvarige enligt 106 som 107 § §.
Om detta då nämndes, innan senare Momentet kommer, som innehåller ansvarighet för Rådslag emot Grundlagen och andra Rikets Lagar, hvilket bör anses efter io5 §. > så tror jag att tydelighet i föreskriften är vunnen.
Återremiss lärer derföre vara nödvändig.
Herr Steuch» Johan Hinric.*
Jag anser för min del så väl det af Constitutions-Utskottet* med ifrågavarande tillägg åsyftade ändamåf, som de Ledamöters tanka, hvilka önska att citationen af 107 §. må i 9 §.
Regeringsformen införas lämpeligast kunna vinnas, om i början af 9 § näst efter orden: v
Ovilkorligen förbundnetillädes orden: ”Vid den påföljd 106 och 107 §.§. i Regerings-Formen stadga.’’ Hvaremot sista Momentet i 9 §. eller från och med orden: ”För Rädslagen,’’ till och med ordet, ”stadgas” kunde alldeles utgå.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Constitutions-Utskottets ifrågavarande Memorial , i anledning af de dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. 36a Den it April.
Herr Grefven och LtindtMarskalken tillkännagaf, art Plenum Romme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
Föredrogs å nyo och gillades följande från nedanniimnde Utskott inkomne, samt den 7 och g dennes på bordet lagde Bctänkanden: 1:0 Från Stats-och Lag-Utskotten, under N:o 130, angående Herr J.
D. von Engeströms Memorial, om årlige Lagsamlingar. 2:0 Från Srats-Utskottet tinder N:0 134, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, om Medels anslående till bestridande af kostnaderne vid Hans Maj:ts Kröning.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets under N:o 137, 13g, 139, 140 och J41 afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Utlåtanden, öfver gjorde Anmärkningar vid Stats-LItskottets den 23 sistledne Januarii samt den x 2 och 16 sistledne Februarii meddcldte Betänkanden : 1:0
Om bidrag af Statens Medel för Pojice-Inrättningens i Götheborg undernållande. 2:0
Om ytterligare Medel för SöderTelje Canal-Inrättning.
Den u April. 363 3:0 Om Löners anslående för Läns Notarier och Lands-Contoirister. 4:0 Rörande föreslagne Prestebohls-friheter för nya eller framdeles blifvande Kyrkoherde- eller Capellans-Boställen y samt 5:0 Angående f. d. vice Talmannen Jon Jonssons Motion om Tullgarns Kungsgårds öfverlemnande till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens fann Ridderskapet och Adeln att enar Utskottets sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bitallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden nu endast borde läggas till Handlingarne.
Föredrogs å nyo Stats Utskottets under N:0 142 afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistledne 1* ebruaril msddeidte Utlåtande, angående Herr Öfversten Carl Srlfverskjölds Accords-ersättning y och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enar Utskottets sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige frenne Respectivu RiksStånden bifallit, afven tor sin del dervid låta bero.
Lag-Utskottets under N;o 71 afgifne, samt den 8 dennes på 364 Den 11 April. bordet lagde Betänkande öfver väckt Motion, om granskning af Police-Författningarne rörande sysslolöse Personers försändande till Arbets eller Corrections Hus m. m.
Redan i början af detta år hade jag äran att i anledning af Herr Grönhagens då uppläste Memorial om Poiice-Sryrelsens förbättrande i Hutvudstaden, inför Högloft.
Ridderskapet och Adeln framställa min öfvertygelse om nödvändigheten af ett nogare åtskiljande emellan Police- och Domare-Magterne, och att i sådant ändamål våra nu gällande Police-Författningar borde undergå en fullkomlig Revision.
Mm härom gjorde hemställan, sorn då jemte Herr Grönhagens Memorial till Lag-Utskottet remitterades, blef af Utskottet behandlad i sammanhang med en af Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg i enahanda afseende gjord Motion, deröfver Utskottet uti ett Betänkande, som redan en föregången Pleni-dag blifvit återremitteradt, sig yttradt, att då något visst bestämdt ämne, deruti stiftande af ny Lag föreslogs, eller ändring, förklaring eller upphäfvande af redan gifna Stadganden ansågs nödig, icke blifvit framställd, kunde Utskottet något vidare Utlåtande deröfver icke meddela.
Hvad som sålunda funnits ofullständigt så väl af Herr Grefve Gyllenborg sorn mig iramställt; har deremot Herr Borgmästaren Holm ganska väl och fullständigt utredt, och jag kan ej neka det jag hade väntat, det Lag-Utskottet skulle å ett ämne, som åtminstone förefaller mig så vig - Den ii April. 365 ligt, fästat mera uppmärksamhet.
Då efter min tanka ingen orättvisa i Samhället är farligare än den som finnes i Lagarne och grundar sig på dem , anser jag åtminstone det vare mycket angelägnare att tillvägabringa rättelse i sjelfva de f örfattningar, hvilkas föreskrifter icke kunna sammanstå med rättvisans strängaste fordringar, än att söka förekomma enskildta misstag i tillämpningen af dessa Författningar, hvilka just då de efter Bokstafven tillämpas äro farligast.
Sådana verkeligen obilliga- stadganden tror jag i synnerhet finnas i de nu gällande Författningarne, angående ansvaret och bestraffningen för tjenst- eller såkallad försvarslöshet.
Det har alltid förefallit mig besynnerligt, att pa samma tid som Näringsfriheten hos oss varit inskränkt eller åtminstone mycket försvårad, har Näringslöshelen varit ansedd och behandlad såsom ett brott; att pä samma tid som hvart yrke, hvar Stad, hvar Församling på Landet blifvit bildad till ett slutet Samfund, hvaruti man ej utan svårighet kunde fä inträde, Personer vid äfventyr af frihetens förlust blifvit ålagde att skaffa sig ett sådant inträde; att den som i en ort, ett yrke, ett stånd blifvit genom omständigheterna försatt ur stånd att vara gagnelig för Staten och uppehålla sig sjelf, skiljd från alla utvägar att kunna på en annan ort, i ett annat yrke göra det, icke haft annat val än att förblifva i sin uselhet, eller förlora friheten.
Då Staten vill gora gällande sina rättigheter öfver den enskilta bör den ock emot honom hafva iagttagit sina pligter.
Den Stats-Inrättning sorn 366
Den ii April. ålägger Individuen att ovilkorligen innom viss tid hafva valt Närings fäng och deruti förskaffat sig sysselsättning, vid äfventyr att StatsMagten eljest bemägtigar sig hans valrätt, och bestämmer hans framtida sysselsättning , borde väl åtminstone lemna honom detta val fritt, och icke undandraga honom något tillfälle för användandet af hans arbetsflit.
— Aldraminst synes stället för utöfningen af hans krafters fria bruk till enskilt och allmän nytta böra vara inskränkt.
Äfven detta band på Näringsfliten har dock hittills varit lagdt.
Serskildta'
Corporationer hafva ägt rättighet neka inträde innom sitt område, för Personer som kanske endast på det stället kunnat hafva sin utkomst, blott under förevändning, att en slik nödtorftig utkomst möjligen skulle kunna brista, och de få
Iof att underhållas af de öfrige innom Cnrporationen.
— Denna Consideranon måste man val åtminstone komma ifrån, då man upphör att vilja inskränka välgörenheten, detta friaste yttrande af den ädlare Människo-naturen innom Classer och Districter.
— Det är likväl ingalunda min mening, att Lag-Utskottet vid denna Riksdag, hvaraf minsta deien återstår, skulle medhinna den revision af PoliceFörfattnmgarne, som jag aldrig skall upphöra att såsom nödvändig payrka.
Då en Lag Comité är sysselsatt med utarbetande af Förslag till nya Lagar, synes dr t mig deremot icke vara olämpeligt, om Riksens Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhalla, det denna Comité finge sig uppdragit, att äfven företaga en granskning af dessa Forfattningar, så - Den ii April. 367 dana de nu finnas gällande, uti förslaget till Allmänna Lagen intaga sä mycket deraf, som möjeligt och lämpeligt ansågs, tillika med den serskildta Rättegängs-Ordning, hvilken för Police-mål torde bli nödigt att stadga, samt gifva åt våra Arbets Jnrättningar och Correctionshus den Organisation, de behöfva för att blifva hval de böra vara, tillfly ks-orter, hvarest de som sakna sysselsättning erhålla den, och de sorn ej vilja sysselsätta sig, tillhållas dertill , intet strafHnrättningar för cn olycka, som anses för ett brott och h vai till omständigheter fika ofta, om ej oftare än eget förvållande, gifvit orsaken. —>
Deremot synes det föreslagna insändandet till Justitire-Oinbudsman af hvarje ti serskildt mål fällt Utslag , äfven om en närmare Controll af Auctoritetemes åtgärder derigenom skulle vinnas, föga lämpeligt till ändamålet, personliga frihetens och rättigheternas helgd, så länge sjelfva Författningarne på sitt sätt förnärma den.
Med dessa anmärk ningar anhåller jag att Betänkandet må återremitteras.
Herr c/ Brinckman, Gustaf: Uti Högloft.
Lag-Utskottets nu upplästa Betänkande, saknar jag både laglig anledning och redbar åsigt.
Hvarken Regeringsformen eller den för Riksens Ständers Justitia - Ombudsman utfärdade Instruction ställa Kongl. Maj:ts Befallningshafvande under dess inseende.
Tillsynen öfver deras och öfrige Tjenstémäns tjensteotöfmng är något helt annat.
Endast rättigheten att infordra deras beslut, icke att ovillkorligen få 3^8 Den ii April, dem insände är honom tillagd.
Jag förstår icke eller hvarför Landshöfdingarnes Utlåtande . öfver en persons frihet skall vara strängare bevakat, än hvarje Domares öfver andra Medborgares häcktande och bestraffning.
Betr3gtar man åter den säkerhet, hvarmed äfven Lösdrifvarens rätt är omgärdad, så har Kongl. Maj:t genom Nådig Skrifvelse den 7 Februarii 1816, hvarom förmodeligen både Författaren till Motion n och Lag-Utskottet saknat kunskap, i Nåder föiordnat, att de, som endast för syslolöshef anklagas, skola först föreläggas lämpeljg tid, att förskaffa sig laga försvar eller Näringsfång, och om de ännu uragtlåta denna tid, likväl i lindrigaste motto med dem förfaras.
När den som icke vill begagna detta föreläggande eller på något sätt missbrukar sin frihet, kommer i fråga till allmänt arbete, äger att urskulda dess försummelse eller anföra dess försvar, äger att afhöra det beslut, som öfver honom fattas, att tillika deraf erhålla del, med underiättelse om hvad honom till dess talans förvarande aligger; — och sluteljgen äger, att om han är inmanad i häckte, genom Konungens Befallnings, hafvandes försorg njuta kostnadsfritt biträde till författande af dess underdåniga besvär och att få dem till Kongl. Majrt i underdånighet insände; så tyckes val så mänga utvägar till befrielse vara gifven att den som icke vill begagna sig deraf, skäligen må anses hafva godkänt Den il April. 369 godkänt deri åtgärd, som emot honom blifvit vidtagen.
Om det ändå blifvit sagt, att på det icke fatalierne för den dömde, genom okun* noghet eller andra orsaker måtte gå förloradej Utslaget borde så tidigt insändas till Justitieombudsmannen, att ban, der anledningar förefunnos kunde besörja om ändrings sökande; så hade det åtminstone tillkännagifvit något ändamål ; men nu är det uttryckeligen förbehållit, att den som blifvit ålagd arbeta, skall nöjas åt beslutet, innan det insändes.
Nu företer sig intet annat synbart ändamål, än att Justitia - Ombudsmannen efteråt skall granska Landshöfdingarnes Utslag, ehuru det emot rätta Parten vunnit
Ugs kraft; skall för denna granskning infordra de upplysningar, som kunna vara elior icke vara nödvändige; — derigenom tillvägabringa en för sig sjelf och i synnerhet för Landshöfdingen, med dess nästan oräkneliga göromål, obehaglig och tröttande brefvexling; en hos den sednare deraf följande liknöjdhet för denna vigtiga Police omfattning, häldre än att blottställa sig för oförtjente critiquer och mödor; och hvad annan slutsats kan väl dragas häraf, än att man åt lättjan och liderligheten, vill bereda ett obehindradt inträde pä arbetsamhetens och idoghetens område, till söndring i Sambällvförbindel* 6en och rubbning i den allmänna ordningen.
Af dessa med de flera i serskilte yttranden Ridd, och Ad.
Prot. V B.
1 Ajd, 47, 48- 37° Den it April. af Ridderskapets och Adelns Ledamöter innom Utskottet, anförde skäl, yrkar jag ogillande af Lag-Utskottets Förslag eller att det måtte åferremitteras med de deremot ställde anmärkningar.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Lag-Utskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återreaiitteradt.
Föredrogs ä nye Stats-Utskottets under N:o 136 afgilcne samt den g dennes på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid dess yttrande, angående Pensioner för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens f. d. Lärare, Herr Uggla, Göran Gustaf, uppläste följande :
Det är på den grund, att Lön och Pension icke skola på en gång böra å Stat uppbäras , som Högloft.
Stats-Utskottet lemnat utan afseende den af mig och flere Ledamöter, vid dess första Betänkande gjorde anmärkning, att Herr Cancelli-Rädet Tannström, emot hved Utskottet föreslagit, måtte få uppbära den Pension, som för honom anslås, oafkortadt, ehvad Embete med Lön på Stat han må komma att bekläda.
Då Utskottet icke behagat för öfrigt ingå i någon pröfning, mindre vederläggning
Ben it April. 371 af de skäl, jag till stöd för denna anmärkning änförtj uppkommer deraf för mig e,n anledning mer att oföränderligt vid min till Högiofiige Ridderskapets och Adelns Protocoll den 24 sistledne Februarii i ämnet yttrade mening, hvarvid jag således icke kan hafva mscket att tilllägga.
Jag har likväl trott mig höra förklara, att då frågan nu är, icke om Pensions tilldelande ät någon Embetsman, som, i följd af lefnads- och tjenste-är, kan, enligt gällande Författningar, anses vara dertill berättigad, utan deremot att gifva ett offenteligt vedermäle af Nationens erkänsla åt en man, hvilken, vid fullgörandet af ett honom anförtrodt, lika vigtig! sorn ansvarsfullt uppdrag, gjort sig väl förtjent af Fäderneslandet, finnér jag den af Utskottet åberopade allmänna grundsatts för Pensioners reglerande, hvilken endast har afseende på förra händelsen, icke böra på den sednare ovillkorligen‘tillämpas , eller lägga något hinder i vägen för Rikets Ständer , att i förevarande ämne besluta med den liberalitet, som åt belöningen lemnar ett högre värde, i samma mån den ej, genom villkor och förbehåll j till sin kraft förringas.
Jag är fullkomligt öfvertygacl derom, att Herr Tannström, med dess varma ‘oskrymtade kärlek för Fäderneslandet, med dess djupa lifliga känsla för sin Medborgerliga pligt, beredd till verkning i samma ögonblick den af ett vigtigt tillfälle påkallas, skall för egen del icke anse någon uppoffring för stor, emot det större ändamålet att vara sitt Fädernesland nyttig 37a I Den ii April. ocli alt han således, utan afseende på alla personliga fördelar, med sann sjelförsakelse skall i Statens tjenst nedlägga ytterligare bevis af sin kraftfulla verksamhet.
Men jag kan ej anse det vara med billighet och rättvisa förenligt, att, ifrån den stund Herr Tannström för Statens skull uppoffrar sitt lugn, skall verkan af hvad Svenska Folket, genom sina Ombud, nu för honom beslutar, såsom en tacksamhets-gärd för den ädlaste af alla mödor, krönt med den lyckligaste framgång, i mer eller mindre mohn förfalla.
Också har Utskottet, i anseende till Herr Regerings-Rådet leMoine frångått den grundsatts det för Herr Cancelli-Rådet Tannström sökt göra gällande^ då Utskottet tillstyrkt för den förre ett ovillkorligt åtnjutande af en förmon, som endast villkorligen skulle tillfal-i la den sednare.
Jag finner deremot, för min del, intet skäl, hvarföre Herr Tannström, hvars förtjenst delar med Herr leMoice lika anspråk på Rikets Ständers välvilja och erkänsla, icke skall deraf röna ett lika oföränderligt och var» agtigt vedermäle.
Cancelli-Rådet