Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vårt älskade fosterland icke ägde en uråldrig frihet; om dess intressen ej från hedenhös varit represente rade, och hela vårt samhälle ej redan hvilande på ett strängt lagbundet skick; om här vore frågan att krossa despotismens fjel t rar för att rädda hvars och ens politiska och naturliga rättigheter undan ett nesligt förtryck: så skulle jag kunna förklara, att här, liksom vid det ofvannämnda tillfället i Frankrike, känslan skulle segra Öfver förnuftet, och att man af bristande erfarenhet då skulle tro sig befogad, ja pligtig att uppbygga det nya samhället på den ideella abstractionens grunder, troende sig endast deruti finna de nödiga garantierna för bevarandet af nationens frihet.
Lyckligtvis är detta ej fallet hos oss.
Den personliga oell politiska friheten hvilar på orubbliga grunder och är genom lag och urminnes häfd så väl bevarad, att det ej k a n falla någon in att i den minsta mån försöka någon rubbning deruti.
Då denna frihet sålunda är fullt så mycket skyddad, som den kan blifva det, då landet äger en uråldrig representation, så är det ju klart, att frågan nu blott hvälfver sig om att tillse, huru den representation, som redan finnes, må kunna så utvecklas och fullkomnas, att de fel, som deruti möjligen upptäckts, må kunna afhjelpas, så att den kommer att svara emot sitt ändamål.
Detta är efter min öfvertygelse den enda verkliga reform, som nationens väl kräfver; den är ock, som jag tror, den enda, som nationens majoritet åslundar.
Om detta erkännes som riktigt, så tror jag ytterligare, att delta behof fullkomligt kan fyllas derigenom , att valen fortfarande ske på det sätt nationen är van vid, blott med nödig utsträckning till de ännu orepresenterade, eller efter stånd eller corporationer.
I denna anda har en utmärkt talare framställt ett förslag, nemi. att sönderdela dessa stånd i många classer; men äf - Den 2/} Oelober f rn.
.45 äfven della förslag, ehuru mycket förtjenstfull!, skall enl. min tanke åstadkomma en rubbning i nationens vanor, utan motsvarande gagn; ty om de ännu orepresenlerade intagas inom Stånden, så äro alla dessa classer ju redan inbegripne i de nuvar.
Stånden, och skulle då den föreslagna ytterligare sönderdelningen endast leda till en inveckling af de bestämda förhållandena.
Jag tror derföre, att det nu gör tillfyllest, örn vi komma derhän att ståndsvis välja representanter till lika antal för hvarje Stånd, med beredande af utväg för de ännu orepresenterade att erhålla den dem tillkommande andelen i representationen.
Jag går nu att efter mitt bästa förstånd af saken besvara den frågan, hvilketdera är lämpligast, skapande af ett 5:te
Stånd eller inympandet af de ännu orepresenterade på de förut varande 4 Stånden.
Jag medgifver att denna fråga är en detaljfråga, hvarom, såvida hufvndprincipen, att de skola representeras och rättvist representeras, skulle, som jag förmodar det, blifva Ståndets allmänna tanke, egentligen icke nu skulle behöfva ordas; men då jag i den motion, som jag vid riksdagens början inlemnade till Const.Ulsk., uttalat min åsigt i detta ämne, så anhåller jag vördsamt att nu få framställa mina motiver, hvarför jag stannat vid den sednare meningen, och ej, i likhet med en värd ledamot af detta Stånd, trott del vara lämpligt att bilda ett särskildt femte Stånd.
Till en början tror jag att delta femte
Stånd skulle leda till en ytterligare inveckling af förhållandena inom representationen, att ett nytt ståndsintresse skulle uppkomma, hvilket bör undvikas, då meningen nu måste vara, att så mycket som möjligt sammansätta alla ståndsintressen uti ett enda, — nationens intresse.
Jag tror vidare, att bildningen af ett femte
Stånd är i sakens nuvar. skick svårt att åstadkomma utan en orättvisa, derföre att delar af delta femte Stånd redan blifvit inympade på trenne af RiksSttn , då BondeSt. inom sig redan upptagit en betydlig dass af de år 180g ännu orepresenterade, BorgareSt. en mindie, PrrsteSt. en ännu ringare del, och R. o.
Ad. ingen.
Jag hemställer då, om, då det är fråga att rättvist uppgöra denna fråga, det är rättvist att det Stånd, som redan representerar ettså öfvervägande antal af Piikets befolkning, och som redan har ibland sig intagit alla säteri- och frälseägare, skulle ytterligare undergå en minskning i dess andel i representationen, hvilket skulle vara en gifven följd af bildandet af ett femte Stånd.
Likaså, ehuru i mindre mån, är detta fallet med Borgare- och PresteSttn i jemförelse med Adeln.
Jag tror det derföre hafva någon grund för sig, att de ännu orepresenterade böra fördelas på de Irenne s. k. privilegierade Stånden.
Detta låter äfven vida lättare göra sig, när man blott afser de beståndsdelar, som utgöra denna s. k. 15 H. 19 Den 14 Octo lier f. m. ståndspersonsclass.
Man finner då i första rummet de civila och militära ofrälse embetsmännen i eller utom tjenst.
Jag hemställer, om icke desses tjensteförhållanden, deras lefnadsvanor och sympathier redan draga dem sjelfmant till R. o. Ad.
Jag hemställer dessutom: hvad är majoriteten af R. o. Ad:s ledamöter, annat än tjenslemäns efterkommande, som blifvit adlade för embetsmannaföi tjenster, således i allmänhet en tjenstemannaadel.
Lätt räknade äro de slägter, som härstamma från gammal odalmanna-adel, och bör således ej heller å Adelns sida någon svårighet möta för detta sammanslående.
Den anmärka, kan visserligen med skäl göras, att, som desse embetsmäns antal är större än Adelns, så kunde denna löpa fara att blifva utesluten från representerandet af sitt eget Stånd, emedan de förra vid valen vore starkare ; men detta kunde lätt förekommas, örn desse embetsman blefve inom Adeln representerade på samma sätt, som brukspatronerne inom BorgareSt.
, nemi. af ett visst inskränkt antal ledamöter, utan att jag nu vill yttra mig om bestämmelsen af detta antal.
Den andra classen af de icke representerade ståndspersonerne utgöres af de gradnerade vid academierna, äfvensom af lärarne vid de lägre läroverken.
Desse äro genom sina academiska studier så bestämdt ställde i samma bildningsgrad, sorn den som råder inom PresteSt., att de redan liksom höra till detta Stånd, och mig är dessutom sagdt af flera ledamöter af detta Ständ, att om en ny fördelning kommer i fråga, så emottaga de med nöje dessa personer inom sitt Stånd, liksom de förut emottagit acadetniernes representanter.
BorgareSt. har, som jag hört, just i går slutat discussionen om sitt särskildta Utsk:s förslag rörrde näringsfriheten.
Dervid hafva de sjelfve beräknat, att manufaeturister och handtverkare på landet skola, då de betala någon afgift lill stad, deltaga i städernas representantval.
Fatighetsägarne i städerna synas mig äfven sjelfskrifne att deltaga i valen til! detta Stand, och återstår då blott den dass af jordägare på jandet, som varit borgare i stad, men upphört att vara det.
Denna ringa dass bör visserligen icke kunna göra något hinder för fördelningen, titan kunna de antingen ingå ibland Borgare- eller BondeSt. utan något mehn för någotdera.
Genom en sådan fördelning skulle svårigheterne af ett nytt Stånds bildande således, utan någon lör mig synbar olägenhet, kunna undvikas.
I fråga om valen återstår ännu blott en hufvudprincip, i hvilken jag skiljer mig från de talare, sorn förut yttrat sig i ämnet, med undantag af Hr Prosten Hallström, som i sin reservation förenat sig i samma åsigt.
Jag tror att det skulle hafva ett högst förmånligt inflytande på riksdagsmannavalen, om man medgåfve Ståndens valmän, de må nu blifva direcln eller electorer, rättigheten att, der de (inna sådant lämpligt och nyttigt, kalla någon äfven icke till Deli 24 October f. m. '47 Ståndet hörande medborgare lill representant för Ståndet, d. v. s., att fri valbarhet erkändes.
Bevisande exempel för nyttan och nödvändigheten häraf saknas ej, men det är öfverflödigt att framdraga dem, då jag är öfvertvgad alt en livar af Ståndets ledamöter lätteligen skall inse vigten för valmännen af att vara oförhindrade att kalla en medlem äfven af ett annat Stånd, der hans utmärkta egenskaper bjuda ett sådant förtroende.
Samhällets väl skulle derigenom högeligen befordras, då det högsta målet vid bestämmandet af ett val mäste vara, alt landets bästa, klokaste, erfarnaste och visaste män få inträde i representationen.
På dessa skäl vidhåller jag denna del af mitt förslag, och kan ingalunda finna mig öfvertygad om skadiigheten derutaf af de inkast, som hittills blifvit gjorda deremot.
Sedan jag nu yttrat mig om valen , öfvergår jag till frågans andra del, eller huruvida representationen bör delas i en eller tvänne kamrar.
Jag har efter min förmåga sökt utveckla mina åsigter i detta ämne, då RiksSttn voro församlade på detta rum, och har ej genom något sednare anförande blifvit rubbad n!i min öfvertygelse om enkammar-systemets vådlighet.
Det återstår då blott att tillse, huru en öfre kammare skall kunna i vårt land lämpligen och ändamålsenligt sammansättas.
Detta utgör visserligen en stor svårighet, då de elementer, som fordom ansågos för de enda rätta, ärftligheten och den större jordegendomen, dels förlorat sitt inflytande, dels allt mera och mera skingras och försvinna.
Såsom utgångspunkt hafva dock de fleste förenat sig derom, att denna kammare bör vara karaktersskiljd från den nedra, och att det icke någonsin må tillåtas de hegge hamrarne att under någon förevändning sammanträda till gemensamma öfv,erläggningar, m. e. o. , ali tvåkammar-syslemet bör inrättas på bestämd och orubblig grund.
Hvad åter sjelfva sammansättningen af den öfre kammaren beträffar, så hafva åtskilliga mycket olika förslag blifvit framställda.
Sålunda har här blifvit föreslaget, att denna öfre kammare skulle bestå af de tvänne första s. k. Stånden, Adelil och Presterne; här har blifvit föreslaget, att regeringsmakten skulle äga alt i densamma insätta ett visst antal ledamöter, utnämnde för lifstiden ; vidare att dess ledamöter skulle af den nedre kammaren säljas, meri äfven för lifstiden; ytterligare, att samme valmän, som välja till den nedre kammaren, äfven skulle välja till den öfre; och slutligen har man föreslagit, att den öfre kammaren må. för hvarje riksdag utses af den nedre.
Det torde tillåtas mig alt upptaga dessa särskildta förslag till besvarande, inen dervid får jag försl uttala den allmänna hufvudgrund, ur hvilken jag bedömmer dem.
Jag önskar nemi., all den öfre kammaren malte äga en återhållande eller modererande kraft, och alt denna kraft må vara verklig, stark och hvilande på nationens förtroende; ty annars skulle densamma alltför snart undangräfvas och upp - .48
Den a4 Oelobtr f. m. l.öra att gagna. R. o, Ad. torde medgifva, att, utur denna synpunkt sedt, det numera ej vore lämpligt att sammansätta den öfre kammaren endast af dessa tvänne s. k. första Stånden, under det de öfriga Stånden bildadej den andra kammaren.
En ytterligare skiljemur skulle derigenom uppresas emellan Stånden, värre än den nuvarande; ensidiga åsigler skulle troligen blifva rådande inom de båda kamrarne, icke öfverensstämmande med nationens allmänna intresse, eller åtminstone skulle de af den motsatta sidan så utmålas, och den moraliska kraft, man önskade bevara åt denna kammare, skulle snart på detta sätt försvinna.
I afseende på förslaget, att den öfre kammarens ledamöter skulle för lifstiden utses af regeringsmakten, så får jag till en början förklara , att enär det är frågan om en aldelning af nationalrepresentationen, så bör, efter min tanke, ingen annan än nationen sjelf äga rättighet att dertill utse representanter, direct eller genom ombud valde.
Att en sålunda sammansatt öfre kammare icke heller äger en tillräcklig moralisk kraft, 0111 ock utsedd med den noggrannaste urskiljning å Regeringens sida, derpå finner man bevis i Frankrikes oell andra länders på detta sätt sammansatta pärskammare.
Skulle åter denna kammares ledamöter väljas directe af samma valmän, som den nedre kammarens, och således ulan högre valinstans, så befarar jag högligen, att det conseivativa element, som borde vara nedlagdt inom den öfre kammaren, icke kommer alt deruti ingå.
För mig synes det klart, alt då samma personer välja ledamöter till båda kamrarne, så skola desse komma att blifva utsedde efter fullkomligt enahanda politiska åsigler, hvilket ej kan vara önskvärd t för den ärendenas behandling, som man afser med tvänne kamrar.
Åtminstone vid första riksdagen skulle de komma att utgöra en enda fraction, och det ijenade då till löga att fördela densamma på tvänne rum.
Samma inkast galler emot det förslag, som äfven blifvit gjordt, att här som i Norrige för hvarje riksdag utse ett tagting. båda delarna äro blott ringa modifica!ioner af enkammar-systemet.
Nu återstår blott att bedomina det förslag, som blifvit framstäldt, att den öfre kammarens ledamöter skulle väljas af den nedre, men för lifstid.
Jag tror, att så snart de äro valde för lifstiden, så kan skriket, — oell vi måste medgifva att afven skriket är en makt i vår lid, — soga: de äro numera utom vårt område, vi hafva intet sätt mera att kunna imponera på dem , och snart skola de utropas såsom blott tjensteandar åt den andra statsmakten, samt dermed berölvas nationens förtroende, och dermed äfven sitt nyXtiga inflytande på representationens rådslag.
I sisla fallet åter, eller om den öfre kammaren väljes af den nedre för ett visst antal riksdagar, — jag har före - Den Oct ober f. in. slagit fem, — så synes mig att de skulle, med den erfarenhet de samla under flera riksmöten, och utan något skadligt inflytande från den ena eller andra sidam, kunna lugnt och sansadt bedomina ärendena.
Då de valdes för fem riksdagar, så blefve vid hvarje riksdag eu femtedel ombyll, och den ingående femtedelen motverkade då det förstelnade i vissa idcer, som man med skäl förebrått andra länders pärskamrar.
Den femtedel, sorn utgick och som ägde rättighet att ånyo kunna blifva invald, skulle äfven verka tili detta mål, då det ligger i menniskans natur att söka bibehålla en utmärkelse, ett förtroende, som man innehar, och genom ett sträfvande härtill skulle den i sin mån bidraga till bevarandet af den popularitet, som är för öfre kammaren nödig.
INIan skall anmärka, att äfven denna formation då skall göra den öfre kammaren endast till ett Utskott af den nedre; men jag tror, att den, genom sin större continuitet och de trenne femledelarnes oberoende ställning, skall erhålla en annan karakter och vinna den återhållande kraft, hvilken jag såsom liulvudvillkor ansett erforderlig.
Dernäst anser jag högst vigtig!, alt den nedre kammaren erhåller rättighet att välja till den öfre fritt och utan afseende på stånd, samt alt de må äga att tillkalla ledamöter, som ej blifvit invalde i den nedre kammaren, om de så finna nyttigt.
Samma skal tala bär, men i en annan högie grad, för fri valbarhet, som jag förut anfört vid valen till nedre kammaren.
Det kan alltför lätt hända, att vid valen till denna kammare genom parti-inflytande någon af landets ypperste män blifvit förbigången, och hör man derföre lill delta högt uppsatta valcollegium hafva det förtroende, att detsamma, 0111 dess ledamöter sig derom förena, må kunna inkalla en sådan man till representant i den kammare, på hvilken motståndet mot öfverilade beslut och dermed landets väl så hufvudsakligt heror.
Jag tror vidare, att hos oss, der så olika intressen ingå och representeras tili den nedre kammaren, skall det blifva svårt för ett enda parti, alt der genast vid riksdagens början blifva rådande, och derigenom en så beskaffad ulgallling, som man befarat, förekotnmas.
Skulle den ändå inträffa, tror jag att den, efter de principer jag hyllar, skulle till och med kunna blifva nyttig.
Jag tänker mig nemi. icke möjligheten af att en af nationen vald kammare skulle kunna förena sig om att till den öfre kammaren invälja personer af erkänd oduglighet.
Elt så oklokt steg torde få anses otroligt.
Vid dessa val skulle den då förmodligen ledas af 2,'ne olika åsigti r , nemi. antingen vilja de i öfre kammaren insända de i deras tanke dugligaste männen, och desse skulle, om ock af en viss politisk frii g. der visserligen väl fylla sin plats, eller också skulle cle, om en sådan opinion blefve dea herrskande inom den nedre kammaren , att man tyckte sig Den 24 O c t o b e r f. m. vara generad af någons öfverlägsenhet eller envisa motstånd, söka att aflägsna honom ifrån sig, och på denna grund invälja honom i den öfre kammaren.
Jag hemställer då, om man kan önska sig något mera återhållande element emot dagens opinions måhända alltför våldsamma riktning åt ett visst håll, än man just härigenom skulle få i den öfre kammaren; ty just härigenom skulle denna ju erhålla en tillökning i sin motståndskraft.
Då jag flera gånger yttrat, att jag inom den öfre kammaren önskar en återhållande kraft, så ber jag att få förklara, att jag dermed ej blott önskar åstadkomma ett motstånd emot en alltför långt gående rörelse framåt.
Den tid kan låta tänka sig, då äfven inom Sverige hos representationen lika reactionära åsigler kunde blifva herrskande, som del inträffade under den Villéleska ministeren i Frankrike, då nemi. ti llbakagåendet var så starkt, att en öfvermäktig majoritet af 3oo ledamöter inom deputerade kammaren salle sig emot hvarje framsteg, och till och med, ledd af en anlinationel styrelse, blef ett verktyg i dess hand för att genomdrifva de mest skadliga lagar, sådana som helgerånslagen, den om förstfödslorätten in. fl. den tiden i Frankrike framtvingade.
Det är då af högsta vigt alt en tillräckligt återhållande, en moralisk kraft är nedlagd i den öfre kammaren, som har makt och mod alt afvärja sådana olyckshringande beslut, som snart skulle föra landet in på revolutionernas bana.
Jag har nu icke annat att tillägga, än en vördsam anhållan, att för ordningens skull få uppläsa det förslag lill gemensam tanke, som jag uppsatt.
Det är måhända alltför detaljerad!, men dertill har jag blifvit föranledd deraf, att en annan värd ledamot ingått i dessa detaljer, och för att kunna besvara desamma.
Ståndet anse dem öfverflödiga, så må de gerna uteslutas, men jag har trott det vara min skyldighet att närmare utveckla äfven mitt förslag, då det skett med andra.
Jag får alltså vördsamt föreslå följande: 1:0 Svenska folket representeras af> ombud, valde ståndsvis. 2:0 Representationen beslår af t vän ne kamrar.
Den första eller Folkombudens kammare, beslår af 200 ledamöter.
Den andra eller Rådkammaren beslår af 100 ledamöter. 3:o Till den första kammaren utse de hittills varande Stånden, gemensamt med de s. k. slåndspersonerne, enl. nedanskrifna fördelning, 5o ledamöter för hvarje Stånd, antingen genom directa val eller eleclorer, på sätt för livarje Stånd hittills varit brukligt. 4:o
Det är Ståndens valmän obelaget att till representant för Ståndet kalla äfven en ej lill Ståndet hörande medborgare.
All sjelfskrifvenhet tili repre - Den 24 Oc t ob e r f. ra. sentanlkallet, vare sig i följd af börd eller embete, uppli ö r e r. 5:o
Ingen må blifva medlem af den forsla kammaren förr än vid fyllda 3o år, eller af den andra, förr än vid fyllda 4o år, eller efter att hafva bevistat minst två riksdagar. 6:0
Vid val till den första kammaren deltaga de hittills orepresenterade ståndspersonerne på följande sätt:
Ibland R. o. Ad;s 5o representanter nises 10 af de ofrälse, civile eller militäre, i eller ur tjenst varande embetsman, som erhållit K. fullmakt.
Ibland P r es t e S l
A n d e ls 5o representanter invälja lii— rame vid gymnasierna och de högre läroverken tillika med academierna tillsammans 10.
Ibland BorgareStåndets 5o representanter inberäknas, utom de 5 af brukspatronerne utsedde, ytterligare 5, valde af fastighetsägare i städerna och manufacturister på landet, och f. d. borgare på landet.
BondeStåndet har redan intagit frälse- och säteriägare, hvartill således blott det tillägg göres af jordägare, som varit tjenstemän ulan K. fullmakt. 7:0 B. o. Ad:s samtlige ledamöter, som fyllt s5 år och iiro sina egne, deltaga directe i valen till representanter för sitt Stånd. 8:0 Den andra eller Rådkammarens ledamöter utses genom val af den första kammaren, med rättighet att välja inom eller utom sig. 9:0
Denna kammares ledamöter väljas för fem riksdagar.
Vid hvarje sådan afgår en femtedel af hela antalet, nemi. de äldste, hvilket vid de 4 första riksdagarna bestämmes efter lefnadsåldern och sedermera efter ledamöternes inträde i kammaren.
Dör ledamot af denna kammare, utses ny af den första kammaren.
De utgående kunna åter inväljas.
(Anmärkn.: att kammaren skiljer ifrån sig dem de vilja vara af med, t. ex. de conservativa , och just de böra sitta i andra kammaren.) 10:0
De riksdagsmän af första kammaren, som inväljas i den andra, ersättas genast genom nya val. 11:0
Vid val lill ombud i den andra kammaren eller afgång derifrån göres ingen skilnad emellan lagtima riksdag eller urtima. 12:0 Lagtima riksdag inträffar på bestämd dag hvartannat år.
Konungen äger att åtskilja riksdag och sammankalla urtima, hvartill nya val förrättas till första kammaren. i3:o Alla representanter erhålla lika arfvode och resetractamente å statscassan.
Det torde nu tillåtas mig att slutligen få yttra några r5a Den a4 0 c t o b c r f. m. ord ronde delta Stånds enskildta intresse i denna fråga.
Både gamla och unga representanter af Ståndet halva nemi. nied varina ordalag framställt den fråga, huruvida R. o. Ad.
Liir och kan uppoffra sin hitintills varande, lagliga, sjelfskrifna representationsrätt.
Jag kan ej ogilla de känslor, som härvid uttalats, ty jag hör ej öppet klandra hvad jag i djupet af mitt 1»jerla skänker mitt bifall åt.
Jag bekänner uppriktigt, att äfven för mig är den känslan smältande, att jag nödgas med min röst biträda lill ett beslut, hvarigenom Ståndet fransa ger sig sjelft och sina efterkommande en dyrbar rättighet.
Del kan ej anses annat än som ett högst dyrbart företräde alt, ulan beroende af någons gunst, okallad kunna infinna sig för att deltaga i rådslagen om fäderneslandets vigtigaste angelägenheter och bidraga lill dess väl; men då jag sålunda delar deras känsla * som erkänt, att de med smärta frånträda denna af älskade förfäder förvärfvade rättighet, så torde det sifvén tillåtas mig att bedja dessa värda medbroder återkalla i sitt minne, att vi med dessa företräden, som vi ärft från fädren, äfven hafva arft ett dyrbart oell skönt exempel , värdigt vår efterföljd, det nemi., att, när det gäller att göra en uppoffring för ett älskadt fosterland, icke se på våra enskilda fördelar, utan att med beredvillighet om ock med smärta, på fäderneslandets altare frambära äfven denna gärd.
Jag gör det sjelfvilligt och gerna, om ock offret är tungt för min enskilda känsla.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum k o mine att fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Allt hitintills hafva öfverläggningarne i detta maktpåliggande ämne förvissat mig om livad jag aldrig bort eller har ansett tvifvelaktigt, nemi. att R. o. Ad. betraktar representationsfrågan uteslutande såsom en stor foslerlandsangelägenhet, utan alla sidoblickar på de omisskänneliga uppoffringar, som ett beslut i denna fråga kan medföra för detta Stånd; men samma öfverläggningar hafva jemväl öfvertygat mig om en annan sak, nemi. alt detta ämne redan blifvit skärskådadt från så många sidor att det i sanning är svårt att hoppas alt kunna framställa något, som icke förut af andra talare varit anfördt..
Jag anser mig således icke bär böra uppträda med en omständlig redogörelse för de åsigter, som jag i denna fråga förut framställt, och för hvilka Const.Utsk. i största korthet har redogjort.
Det är för R. o. Ad. nogsamt kändt, att jag af grundsats, så väl i detta ämne, som i andra, hyllar den progiessiva reformen; och mot deras åsigt, som tro att derigenom icke allt vinnes, får jag, med speciel tillämpning på representationsfrågan, endast erinra om en obestridlig sanning: att, om vår splittrade representation icke saknar vilja, kraft och förmå - Den 24 October f. m. >53 maga för att ombilda sig sjelf, representationen säkerligen icke i ett föryngradt skick kommer att sakna i en ännu högre grad den egenskapen alt kunna fullkomna sig.
Jag har ansett, mine herrar! att hvarken med afseende på hvad klokheten bjuder eller hvad möjligheten medgifver ett förslag till representationsförändring skulle kunna framställas med någon framgång och bifall, såvida ej i detta förslag ämnet behandlades med afseende på bestående rättigheter och befintliga förhållanden.
— Jag har fattat denna öfvertygelse, mine herrar! dels af det praktiska skäl, sorn jag framställt, och dels derföre, att jag tillerkänner theorien i lagstiftningsläran ingen absolut visshet.