Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grin har äfven talat om den nytta det medförde för truppen, att den vänjes vid att marschera.
Jag är den förste, som erkänner det, och jag anser det vara en lycka, alt man äger den utvägen, dä tillfälle i öfrigt så sällan g i f— ves till vapenöfning!)!'; men, hvad kostnaden beträffar, får jag fästa uppmärksamheten derpå, afl då fråga är om smärre commenderingar, särdeles arbetscommenderingar, skilnaden emellan den kostnad och det hästantal, som erfordras för vanlig marsch och marche forcee är obetydlig, emedan soldaten, som icke får förrätta arbete i lifmnndei ingen, nödgas medföra egna arbetskläde!', sorn måste transporteras med hästar, dä blott ett obetydligt antal flera hästar behöfves för transport af truppen vid marche forcee.
Äfven har Gr.
Horn talat om nyttan af att införa arbetscompagnier.
Fråga har varit att organiserara sådana på Washolmen; men förhållandet emellan Washolmen och Kungsholmen är i flera afseende!) högst olika.
Di Kungsholmen vid gränsen af landet, kringfluten af hafvet, erfordrar föga bevakning, är förhållandet deremot helt annorlunda med en fästning midtuti hindel, •omgifven af intet hinder för de personers rymning, som skulle utgöra ai betscompagnierna, för hvilka således behöfdes större bevakning för laudets säkerhet, medförande ökad kostnad samt ingen minskning i trupp-transporten.
Gr:n päminte äfven , att man om sommarn a ä 3 gånger om dagen äger tillfälle att begagna sjötransport roed ångfartyg.
Jag erkänner det fullkomligen, oell detta transportsätt har äfven så ofta som möjligt blifvit använd!; roen jag får tillika förklara, att tillfällen inträffa, då sjötransport omöjligen kan erhållas.
Jemväl erinrade Gr:n, att man till arbetscommenderingar icke borde välja trupper af sådana regtlen, som aro aflägse belägna.
I detta fall får jag fästa uppmärksam - Den 19 Februari e. m. helon på Ilr Grins under förmiddagens discussion, i fråga 0111 skjutsningsskyldighelen, lemnade svar på min ytlrade förundran deröfver, alt hästar till kronoskjuts kunde behöfva hemtas från så aflägse belägna ställen, sorn då exempelvis omnämndes, då ej större antal hästar erfordras än vanligtvis för Rosersbergsresorna.
Hr Grin anmärkte nemi., att 0111 man endast holle sig inom den närmare k reisen af sk jutsningsskyldige, skulle de komma alt vidkännas en alltför stor tunga.
Samma anmärkning gäller nu emot
Hr Grin sjelf; ty oin arbelscomrnenderingarne endast foges af närmast belägna regner, skulle hvarken rotehållarue eller reglternn finna sig belåtne.
Man hur äfven ordat om, alt ett olika systeme skulle följas inom Krigs-collim och Generaladjulls-expeditionen.
Jag, kan icke bestämdt svara för hvad svsteme Krigs-collim följer; men väl derföre, att de åtgärder, som inom Generaladjutls-expeditionen vidtagas, icke kunna vara för Krigs-collim främmande, emedan Gollegium från Generaladjulls-expedilionrn alltid erhåller del örn utfärdade order, på samma gång sorn dessa order afgå till reglterna.
Dessutom är det icke General-adjutanten för armeen ulan Krigscollim, sorn uppgör accord atiglde byra af ångfartyg för militär treanspol ter, hvarföre förhållandet i sådana fall icke kan vara förCollegium så främmande, att olika handlingssätt kan uppstå emellan Generaladjutls-expeditionen och Krigs-collim.
På hvad Hr Gr.
Frölich yttrat får jag endast svara, att jag känner lika val sorn han, att Landshlr icke kunna meddelas general-order till verstnllighet.
Icke heller har från Generaladjutls-expedln, mig veterligen, till någon Landsh., sådana generalorder någonsin emanerat.
Det är lill vederbör, reglts-befäl skrifvelse!- med order åtgå angille truppers afmarsch, och det är delta befäl, som derefter sätter sig i communication med vederbör.
Landshlr röride de åtgärder, som i och för commenderingens for t— skaffande kunna erfordras; dock erhålla Lmdshine, (ill tidens vinnande, avis härom från Generaladjutanten för armeen i afvaktande på den skrifvelse, sorn, genom vederbör.
Statssecreterare, dem meddelas, sedan denne från Generaladjutanten bekommit skrifvelse i ämnet.
Ridderstolpe, Fredrik:
Med anledn. nfhvad lii- Gr Horn yttrat, får jag meddela, att jag vid 182} års riksdag vackt en motion, åsvflande en medelväg emellan maiche for erne och tåg med inqvartering.
Meil synnerlig fägnad hör jag, att detta sätt icke undgått Generaladjutantens för armeen uppmärksamhet.
Då R. o. Ad. en gång hunnit besluta, till hvilket Ulsk. motionen skall afgå, anhåller jag, att Utskls uppmärksamhet inåt» te ledas på den af mig citerade motionen, till den kraft och verkan, densamma kan anses innebära. a3o
Då en värd talare, Hr Frih. af Nordin, till mig framställt den förfrågan, 0111 jag icke ville göra det amendement till min motion, som lian föreslagit; så får jag förklara, att så vida min mening blifvit otydligt uttryckt, är afsigten likväl just den att åstadkomma en anhållan hos K. M., att della ärende, rörtde truppers transporterande sjövägen icke skulle gå i samina tågordning, som sjelfva tågordningen, utan att detsamma kunde, ulan sammanhang med denna sednare, behandlas.
Till bemötande af den anmärkning, Frill.
Gederström framställt rörtde de svårigheter, som för inqvarteringsskvIdige uppkomma genom truppers marscherande till fots; får jag erinra, alt det just är för att minska tungan häraf för de inqvarteringsskyldige, som jag anhållit om förnyande af R.
Sits tind. skrifvelse vid förra riksdagen ang:de en rättvisare ersättning för denna skyldighets, utöfning.
Dessutom, om den dristigheten tillätes mig, såsom icke varande man af facket, utber jag mig fä fråga, huruvida det icke kunde låta sig göra, att tågande trupper sommartiden medförde tält och torrlöda, och derigenom undveko att besvära allmogen.
Hr Peyron, Gustaf Abraham:
Ehuru förekommen af Frih.
Gederström, vill jag dock begagna tillfället, för att lemna en liten upplysning i anleda, af den notice, som af en värd ledamot blifvit meddelad.
Mig tycktes, som berättade han, alt Chefen för Svea Artilleriregtte skulle hos K.
Krigs-colhm hafva begärt att få skicka befäl och manskap på ångbåt till Westmanland, för alt derifrån upphemta hästar, som der varit på bete.
Regllet har deremot aldrig haft hästar på bete i Westmanland; men väl har detta legtte begagnat, så väl rusthållares, som enskildes hästar derifrån, hvarom aceord emot en viss vederkänsla blifvit träffad.
Det var förmodligen dessa hästar, den värde ledamoten menade.
För att upphemta dessa hästar, afreste en officer, en under-officer och några man, men dessa begagnade hvarken kronoskjuts eller marche forcee, utan gästgifvarskjuts, hvartill de, Ilka så väl som andra behörigen förpassade personer, torde varit fullt berättigade.
Anmälan i detta afseende har mig ve t leri ig t aldrig hos Collini förevarit.
Hr Frih. o. Landtm, anbefallle i anledn. af den vändning discussionen tagit, lindert.
Ridd.Secret. alt uppläsa 90 <j:n Reg.-F., hvilket skedde.
Jag har denna gången begärt ordet, endast för alt bemöta några yttranden af Hr Frih.
Frihln påstod, bland annat, alt det vore oriktigt af mig uppgifvet, att alne gångor hvarje år transport af båtsmän från norra provinsernna ägt rum, oell till stöd för sin åsigt åberopar Hr Frihtu den omständighet, att båtsmannens Den 19 Februari c. ra. 23i eommendering till tjenstgöring sker i tur emellan de provinser, der de finnas stationerade.
— Härvid får jag erinra om det förhållande, som för Presidenten i K.
Kammarcoll tm icke bör kunna vara obekant, att roteringen, så val i Westernorrland, som utmed hela kusten af norra Helsingland endast består af båtsmän, och att, då följaktligen, — med undantag af södra Möre, som har sin tjenstgöring i Carlskrona, — båtsmansroteringen är större i norra delen, än uti de öfriga delarna af Riket, deraf inträffar, alt cominenderingarne till Stockholm nästan årligen komma från norra provinserna; äfvensom att då de, som gå i helårs!jenst, inträffa på olika tid med dem, som träda i halfårstjenst, deraf följer, att dylika transporter, i stället för Iva gånger, ofta inträffa fyra gånger 0111 året.
Det kan visserligen vara ganska intressant för Po o. Ad. att erfara af Presidenten i Kamniar-colhm, huru målet nu står, sedan det i i5 år varit under ventilation; men då det ännu icke är expedieradt från Kammar-colkin oell Förvaltningen af Sjöärendei ne, eller har förevarit i allmänna Beredningen eller blifvit inför K.
M. föredraget; så torde R. o. Ad. med skäl kunna våga tvifla på, att denna vidtomfattande sak så fort sorn Frih.
Cederström förespeglat oss, nemi. inom årets slut, kan vara att förvänta.
Jag vidhåller således mitt amendement vid Hr Hjertås motion, nemi. att vid denna såsom det skedde vid förra riksdagen, den lind. anhållan måtte lill K. M. framföras, att K.
M. täcktes afgöra denna sak oafhängigt af frågan om tågordningen.
Det skulle fägnat mig, om motionen inehållit hvad jag nu.begärt, och motionären synes hafva åsyftat; men jag bar, för min del, i detta beseende, af motionen- icke kunnat uppfatta den tydlighet och klarhet i framställningen till Utsk., som erfordras för att af Utsk. kunna påräkna ett bestämdt svar.
Hr Hammarsköld, Carl Wilh.:
Såsom tillägg till Hr Hjertås motion, får jag föreslå, att saltpettertransporter för kronans räkning mätte ske genom accord med allmogen och ej med kronoskjuts; emedan jag är öfvertygad, att detta förslag skall leda både till besparing för kronan och lättnad för de skjutsskyldige.
Jag her om tillåtelse att få rätta ett misstag, som af en värd ledamot blifvit begånget, då han trott, att jag yrkade den sats, att under vintertiden tågande trupper icke skulle gå med marche force'e, utan att det skulle vara af mindre tunga för landet, om dylika transporter ombesörjdes genom entreprenad.
Min afsigt har varit, att sådana tåg aldrig skulle äga rum, utom under krigstider.
Jag har i detta hänseende gjort skilnad emellan krigs- och fredstid, men ej emellan vinter och sommar; ty, efter min öfvertygelse, böla trupper lika litet om vintern som om 23 3 Deli 19 I'"
c Ii r u ari c. m. sommarn resa på annat , än militäriskt vis med torr föda, utan tunga för landel.
Sådana hastiga commenderingar, soirt den till Waxholmen, tillskrifver jag brist i administrationen; emedan behofvet af en sådan conimendering bort kunna hafva varit kändt långt förut.
Behöfva fästningar islåndsältas eller bemannas, så måtte man dertill kunna beräkna en längre tid, än den, inom hvilken commenderingen lill Waxholmen beordrades, och när ett särlan t behof kan tänkas, borde organisationen vara derefter ställd.
Det ar från denna synpunkt jag betraktat frågan, nemi. ej med afseende på sjelfva militärsystemet, utan med hänsigt till organisationen, hvartill hörer att, så väl vinter som sommar, undvika dessa högst dryga tåg inom landet, hvilka icke ske på militärisk fot.
Äfven får jag erinra, att, 0111 jag nämnt, alt de närmast commenderingsorten belägne reg:ter borde till commenderingar användas, min mening icke var, att så alltid skulle ske, ulan blott vid sådana tillfällen, då behofvet ej kan på förhand beräknas.
I sådana fall böra regtterne i gränsorterne anlitas först, och sedermera de, som äro mera aflägse belägna.
Detta måt te ej hafva samma tillämpning, som den erinran jag pär f. mtn log mig friheten göra, i afseende på krenoskjuisen.
Det må väl vara att H. Ex. Hr Gr.
Brahe anser sig berättigad att gifva mig ett svarpå de upplysningar jag lemna!, hvilket kunde anses innefatta en dementi åt mig; jag vill likväl icke gifva honom dementi tillbaka, genom att uppläsa de handlingar jag har i min hand, hvilka äro afskriften tagna af originalhandlingar.
Medan jag har ordet, anser jag mig skyldig upplysa, det jag begått ett misstag, då jag, i frågan om den första comnienderingen, förstod Hr Gr.
Brahes muntliga vttrande så, sorn skulle reqvisitionef) af dessa 4° man till Waxholm, hafva kommit i början af Mars månad.
Jag har sedan enskildt blifvit upplyst, att det var i slutet af samma månad.
Sedan jag på delta sätt fullgjort denna rättelse, vill jag, isynnerhet efter den uppläsning af 90 §:n, som Hr Baron och Landtm, låtit verkställa, afstå från att visa alt deraenti’n till mig icke var förtjent.
Det är i anledn. af den uppläsning, Hr Frih. och Landtm, låtit
Hr Ridd.Secret. verkställa af 90 §:n Reg.F., som jag tagit mig friheten att ännu en gång påkalla R. o. Ad:s uppmärksamhet.
Det är visserligen Hr Frih. o. Landtm:s rättighet alt låta Hr Ridd.Secret. uppläsa hvilken § uti grundlagen, han behagar, och vid hvilket tillfälle han behagar, och Ståndet kan visserligen icke nogp mycket och fullständigt lära sig grundlagen; men så vida af den verkställda uppläsningen skulle dragas den tydning, att Ståndet - Den i g Februari «. m. det tinder den discussion, som ägt rum, på något sätt inträngt på den upplasta grundlags-§:ns område, får jag deremot på det högtidligaste protestera.
Denna § stadgar nemi.* "Under Ii.
Sits eller deras Utsk:s öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna grundlag bokstafligen föreskrifter, komma frågor om em bets- och tjensteiuäns till- oell afsättande; ltegeringsoch domaremak lernas beslut” &c.
Här har icke förevarit under Ståndets öfverläggning och pröfning något Regeringseller domaremakternas beslut.
Här hafva blott såsom vehikel för en framställning 0111 ändring uti en författning blifvit citerade några händelser, och dervid såsom bilagor upplästa beslut af auetorileler.
Jag hemställer, om någon riksdag sedan 1809 förflutit, då icke detsamma vid många tillfällen ägt rum; om icke till och med de flesta af K.
M:s nåd. propos:r innehålla sådana redler afnuetoriteters handlingar och hemställningar, som, derest denne 5 skulle sättaS i verkställighet efter den tydning, man velat gifva deråt, och hvartill jag med högsta förundran hört en talare på andra sidan gifva anleda., skulle göra det omöjligt att öfverlägga örn nästan något enda af sådana ämnen, sorn fordra en grundligare utveckling och undersökning, go §:n Reg.F:n har väl icke tillkommit för något annat, än att förekomma det obehag, den villervalla och anarki, som under frihetstiden härledde sig derifrån att Ständerna genom SecretaUtsk. ville tillvälla sig en del af verkslällandemakten; och jag vågar påstå, ehuru bardt det later, att det vore ett nonsens, om man deraf ville draga den slutsats, att Stånden icke under sina öfverläggningar skulle aga att citera aucloriteters förhandlingar.
Hr Stjerngranat, Gustaf:
Då det var jag, som Jemnade Hr Gr.
Frölich den enskilda upplysningen, så torde jag äfven få påkalla någon correclion af Hr Gr:ns sista yttrande.
Jag upplyste nemi., att General Melins memorial, dat. den 3r Mars, inkom till Generaladjutanls-cxped. ‘n den 3 April och expedierades den 4 April, och att således den hvila af en månad, som det der skulle hafva erhållit, reducerar sig till en enda natt.
Remitterades lill Stats-Ulskoltet.
Vidare föredrogs
Hr Hjertås, Lars, den i5 dennes e. m. på bordet lagda motion, i fråga om ingifvande af trycket utaf gällande författningar och stadganden rör:de rustoch rotehållares rättigheter och skyldigheter i afseende å knektehållet.
Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus:
Uti nu föredragna motion uppgifver Hr Hjerta, att det är öfver i5 år, sedan fråga uppstod 0111 ingifvande af gällande författningar och 2 H. 3o •j34 D«n 19 Ftbruari c. m, stadganden rör:de rust- och rotehållares rättigheter och skyldigheter i afseende på knektehållct.
Det är ganska sannt, att det är öfver i5 år sedan; Hr Hjerta hade kunnat gå mycket längre tillbaka, ty för iner än 100 år sedan väcktes enahanda fråga.
1728 ingingo nemi.
Ständerna med en lika und. anhållan till K. M., sorn sedermera blifvit förnyad.
Den af K.
M. för revision af dessa författningar förordnade eomite'e, uti hvilken Generalerne Burenstam, af Tibell och af Melin, efter hvarandra, varit ordföl'., fortsatte arbetet under i5 års tid, och upplöstes comite'en 1837, sedan den i und. tillkännagifva sig icke kunna fullgöra uppdraget att ordna dessa författningar.
— Samma år befallle K. M., att verkställigheten deraf skulle anförtros någon enskild person, och Krigsrådet Forssberg bär sedermera haft befattning dermed.
Jag tror mig jemväl böra nämna, för den händelse någon afR. o. Ad:s, de öfriga Ståndens eller Utskts ledamöter skulle önska alt taga kännedom om huru arbetet framskridit, att tillfälle dertill lemnäs i Krigs-co!l:m. Jag vågar på förhand försäkra, att den som vill göra sig mödan att personligen underrätta sig om förhållandet härmed, skall finna sig tillfredsställd af den ordning och drift, hvarmed arbetet fortgått. K. M. bar äfven befallt, att hvarje £ år und. anmälan skall afgifvas om hvad som under tiden ytterligare medhunnits. Remitterades till Allmänna Besvärs- och Ekon.-Utskoltet.
Bland de motioner jag väckte uti sista plenum saknar jag den ang:de utvidgning af testamentsrättigheten.
Det är möjligt, att jag glömt att aflemna den, och för den händelsen anhåller jag att få uppläsa en afskrift deraf, hvarmed jag nu är försedd, som må hvila på bordet' eliel' genast remitteras, hvilketdera R. o. Ad. behagar besluta.
Underl. R i d d.-S e c r e t.:
Sedan jag hört innehållet af Hr Hjertås motion, erinrar jag mig, att densamma af honom upplästes i förra plenum, men den har icke blifvit till protocollet aflemnad bland de i4 motioner jag emottog.
Hr Hjertås nu omförrnälde motion ansågs, såsom icke uppförd på föredragningslistan, böra hvila på bordet.
Föredrogs Stats-Utskts den t5 dennes c. m. på bordet lagda meni.
N:o 3 i afseende å Riksdagsmannen Petter Pehrssons från Jönköpings
Ian motion, rör:de upphörande af K. M:s I3ef:h:des och K.
Kammarrättens rätt att pröfva Berednings-comiteers beslut.
Den 19 Febr mri c. m. a35 R. o. Ad. ansåg eletin meni. böra hvila, till dess från Bondé-St. underrättelse ankommit om nämnde Stånds beslut deröfver.
Vid förnyad föredragning lades (ill handlingarna BancoUtsk:s den i5 dennes e. in. på bordet lagda meni.
IVro 3, med anmälan, ali Banco-Firllmäktiges lill Utsk. nfgifna berättelse ofördröjligen kommer afl till B.
St. öfverlemnas.
Ä nyo föredrogs Exped.Ulskrs den i5 dennes e. m. på bordet lagda mein.
JNT:o 1 angrde ökadt Cancelli-biträde hos Utskottet 111. m.
Jag vilt icke hestrida Exped.Ulskrs ifrågavär. begäran, ulan tillstyrker bifall dertill; men jag begagnar detta tillfälle att i annan form, än motionsväg, framställa den önskan till Utsk., att Utsk. måtte så fortskynda tryckningen af de Utsk:s-betänk:n, sorn äro afgifna, att icke sedermera, då de vigtignre och vidlyftigare frågorna inkomma, Utsk. må komma på bakkälken och vi icke vid denna riksdagen må sakna den fördelen vi ägt vid föregående riksdagar, att, när frågorna komma till öfverläggning och afgörande, äga Utsk:ns belänkm och utlåtrn i händerna och icke behöfva förskaffa oss afskrift»' deraf.
Exped.Ulskrs meni.
Nro 1 blef af R. o. Ad. bifallet.
Vid förnyad föredragning af Exped.Ulskrs den i5 dennes e. 111. på bordet lagda mein.
K ro 1 angrde upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens protocoller, fann R. o. Ad. för godt att gilla Exped.Ulskrs i detta mein. anmälda åtgärd.
Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm, Gustaf, uppläste följande:
Jag föreslår afskaffandet af den sedan iya3 tjänstemännen åliggande tunga att aftjena begrafningshjelp och civila pensionscassans godtgörande af statsverket för dess förlust dervid.
Välment var omisskänneligen denna anstalt; men icke klok, icke rättvis.
— Den ledande nfsigten var, att åt torftiga tjenstemanna-sterbhus bereda en liödpenning till den aflidnes anständiga befordrande lill hvilostellet.
Beklagas må visserligen, alt lönestatens knapphet så ofta beredt behofvet af denna hjelp, men den är alltför dyrköpt.
— Eller hvilket är värst, de torftiga sterbhuseiis framtida förlägenhet, eller de a 111 i c i pe r n d e lidanden, medelst hvilka den ringa och osäkra undsättningen måste beredas?
Och härmed menar jag ingalunda tjenslemannens omedelbara försakelser.
Jag menar de svåra liekvmmer och vådor, hvilka för honom skapas genom lönlöshet. enkom tillställd fördel
Den 19 Februari c. m. der foista t tynga tjensteåret, då equipering mäste bekostas under erläggande af cnncelli-gebiihr, charta-sigillata, sigillpenningar — dessutom; — och befordringsafgifter lill pensionscissor, krigsmanshus, lazarett m. 111. — idel betunganden, sorn arn okända i stater, der gamla s p i n d e I v ä fvar bortsopas.
Och detta första år är i än ett annat afseende så ganska kinkigt.
Vi lia ju alla varit unga, mine herrar! och mer eller mindre medvela vi oss, alt lockande var verlden och opålitlig visheten.
Och hvem vet ej huru förderfligt första credilaffären knn inverka på ynglingens hela bana?
— Är ibland oss en enda, som icke stickar öfver lofvatide, aktningsvärda ungdomsbekanta, hvilka den första till procentaren algifna lilla reversen för alltid inledt på den der osaliga skiildsältningsstråten, der alltid lifvets trefnad, och ofta lifvets hela värde tillsättas.
— Men hvad är väl mot detta, den alsedda nödpenningen åt ett ändå i torftighet fortlefvande bo?
— Är icke då bättre att låta ankomma på tarlligaste begrafning?
Oförtjent armod i den gångna stats!jenarens bo vanryktade aldrig hans minne.
Skötom pojken rätt, så sköter gubben sig sjelf.
Enskild philantropi må handla för känslan; Stats-ekonomien är bunden att blott beräkna — och, i valet, är det ungdomen som skall stödjas, ty ynglingen följer staten längst på resan.
E11 välmenande afsigt röjer sig likaså i egnandet åt civila pensionscassans fond af den behållning, hvilken tillkommer genom den aftjentu begrafningshjelpens icke återbetalande till de tjenstemän, sorn lemna tjensten, innan de lemna verlden.
Men detta är den uppenbaraste orättvisa emot dem, som afträda före upphunnen pensionsålder, och som vid så kännbara försakelser och i flera omgångar, nemi. vid hvarje befordringsgrad, varit i mistning af löneinkomster, hvarå räntorna, i mån af tjenstetidens längd, hade mångdubblat capitalet, om tjenstemannen fått disponera det sjelf.
När staten vill hushålla för individen, må staten åtminstone för honom hushålla klokt och redligt.
Men icke heller sterbhusen sker alltid rätt.
Begrafningshjelpen knn blifvit aftjent vid höga markegångspriser, hvilka, när den skall utgå, kunna vara ganska låga, ja, ända ned till normalpriset 6 r:dr h:co.
Ja! det bar stundom handt — och vederbör, verk vitsorda det — alt dels i ansende till mängden undantagsfall, som—sedevanligen hos oss — compliquera anstalten, dels i följd af handlingars vådliga förstörelse, eller vårdslös anteckning och förvaring — sterbhusets rätt icke kunnat utredas, och sålunda gått förlorad.
Rättvis måste staten likväl vara alltid, och föregå den enskilda rättrådigheten med efterdömen, — en förpligtelse ifrån hvilken ädlaste välmening icke verkar ringaste frikallelse.
Statens vinst af uppbärandet tidigt af den begrafningshjelp, hvilken sent till sterbhusen utbetalas, är alldeles in - Den 19 Februari e. m. 23j gen; ly statsverket kan icke på korta och obestämda tider förränta behållningar.
Statens tunga, af ersättandet till civila pensionscassan af den begrafningshjelp, som afskedstagande tjenstemän icke återfå, blir iså målto ingen, att denna ersättning kan ulan känning anvisas å besparingarne.
Det son» jag 1111 föreslår och för t jenstemännen begär, nemi.: tjenslelönens tillträdande med månaden efter den, då tjensteförrättningen tilltiädts, liar redan skett vid Tullverket; — se K. brefvet af den »4
Maj i8åi — och jag föreslår det i sammanhang med det äldre förslaget, att statsverket öfvertager uppbärandet af all uppbörd, som nu ingår till petisionscassor, under namn af vacance- och liggetids-, samt af nådårs besparingar.
Liqvidatiunen af redan aftjent begiafningsh jelp kan härvid komma i fråga; men skeende på en gång, blef den för staten kännbar.
— Lämpligast skulle jag anse, att den, på sätt nu tillgår, sker i mån af afgång.
I alla fall tarfvas en undersökning, af hvad verkligen blifvit afljenadt, hvarförutan beräkningen icke blifver tillförlitlig, och hvarigenom arbetet betydligen underlättas.
Circulaire skulle aflåtas lill vederbör, auctoriteter att inkomma med uppgift öfver personer som aftjent, och öfver aftjenla belopp; och dessa uppgifter, efter bellö: ig granskning af vederbör., utställas till de enskildas controll, genom offentliggörande i statens tidning.
Jag hoppas bifall till min motion i den mån mig lyckats bevisa, att den deri afklagade anstalt är radikalt orättvis; vanmägtig i sin välmening, och deremot alltför kraftig i sin menliga verkan å tjenstemännen och följaktligen å statstjensten.