Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrift, hvaruti anmäles, huruledes Tjenstexnännen vid LandsStaten, nemligen LandsSecreteraren, LandsKammereraren och KronoFogdarne hittills, i brist af något stadgande i ämnet, varit nödsakade, att af egne medel och löneinkomster sjelfve bestå den icke obetydeliga kostnad, som åtgår till tryckning af K. M:ls Beflhdes Kungörelser, hvilka skola i Kyrkornc uppläsas samt till åtskillige ErabetsVerk och orter c io6 Stats-Utskottets afsändas, äfvensom till de vanlige Fångförpassningarne, hvilkas tryckning, i anseende till mängden som erfordras, vore nästan oundvikelig; men då tryckningskostnaden för Gästgifveri-Dagböcker och MarkegångsTaxor, enligt K.
Resol. på Allmogens Besvär den 22 Mars 1770 och den 29 Nov. 1706, skola utgå af Allmänna och Extra UtgiftsMedlen, hafva Hrr Landshöfdingar ansett billighet och rättvisa fordra, att, i likhet dermed, kostnaden till Kungörelsernes och Fångpassens tryckande jemväl borde af Ränterimedlen bestridas, helst någon antaglig grund svårligen skulle linnas, hvarföre LandtStatens Tjenstemän mera i ena än andra afseendet borde betungas med så beskaffade utgifter, som icke drabba andre
Embetsroän i och för utöfningen af deras tjänstebefattningar; förklarande Hrr Landshöfdingar tillika i underd., att, som icke allenast StatsUtskottet vid 1823 års Riksdag ansett LandsStaterne böra befrias ifrån denna kännbara utgift, utan äfven R.
Sl:r, såsom skäl till afslag endast anfört, så väl den olikhet
De trott sig finna uti beräkningen af desse utgifter, som äfven förmodan att tryckningskostnaden för enskiltes räkning uti Calculerna ingått, Hrr Landshöfdingar förmodade, att R.
St:r åtminstone beviljade halfva AnslagsSumman eller ioo R:dr för hvarje Län, utgörande 2400 R:dr årligen.
Utskottet, som tillika erhållit del af de denna fråga rörande Handlingar, har deraf inhemtat, att sedan så väl vid 1817 och 1818 som 1823 årens Riksdagar fråga blifvit väckt, om ersättning till KronoBetjeningen för den kostnad, som i och för tryckningen af / Betänkan (len, N:o 189.
107 omförmäldte Kungörelser kunde åtgå samt StatsUtskottet, uti deröfver afgifvet Utlåtande af den 29 Mars sistnämnde år, förklarat, att Utskottet, sorn ansåg denna kostnad för KronoBetjeningen medföra en kännbar utgift, hvarifrån befrielse skäligen kunde önskas, likväl hvarken vore i tillfälle, att beräkna det härtill erforderliga belopp af Statens medel, eller funne frågan kunna lämpligen i annan ordning handläggas, än efter Landshöfdingarnes underd. anmälan derom hos K. M:t, genom hvilken anmälan förhållandet i samtlige
Länen blefve utredt och ett generelt Förslag upprättadt, till grund för ärendets närmare bedömande; så, och efter det de fleste Landshöfdingarne i Riket, uti en till K. M:t aflåten samt till StatsUtskottet öfvérlemnad Skrift, med åberopande af hvad StatsUtskollet i förrberörde måtto yttrat, underdånigst ingifvit, ej mindre serskilde calculer öfver ifrågavarande kostnad för hvarje Län, under loppet af de då sistförflutne fem åren, än ock ett derpå grundadt Förslag öfver årliga tryckningsutgifterne för så väl hvarje Län serskildt, som för alla
Länen tillhopa, upptagande ett sammanräknadt belopp af 5ooo R:dr, hade, vid granskning af förrberörde Handlingar, hos R.
Sttr förekommit, att de uppgifne kostnaderne till tryckning af Landshöfdingarnes Kungörelser, i en del Län blifvit beräknade efter medium af utgifterne dertill, under de da sislförflutne fem åren, men i andra åter efter dåvarande förhållande samt att desse uppgifter för ätskillige
Län icke på något sätt blifvit bestyrkte, utan innelutlade endast en förslagsberäkning, upprättad af jo8 Stats-Utsiottets dem, hvilkas fördel deraf vore beroende, och sorn destomindre kunde läggas till grund för ett Statsanslag, som uti densamma äfven syntes vara upptagen kostnaden för sådane Kungörelser, hvilka för enskiltes räkning utfärdas och af dem borde bekostas; hvadan och enär således från dessa uppgifter någon tillförlitlig grund icke kunde hemtas för bestämmandet af ett Anslag till bestridande af de årliga kostnaderne i och för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser, samt, efter det Statsregleringen dåmera blifvit uppgjord, tillgång för ett sådant anslag saknades, R.
St:r, på sätt deras i ämnet under den 3 Dec. 1823 aflåtne underd.
Skrifvelse innehåller, ej eller kunde, i frågans dåvarande skick, några Statens Medel till meromförmäidte behof bevilja.
Som, på sätt sålunda upplyst blifvit, R.
St:r vid a:ne förutgångne Riksdagar medgifvit billigheten af ersättning för berörde tryckningskostnader, och den dervid förekomne anmärkning, i afseende på den för ämnets sluteliga bedömande nödig ansedde utredning af egenteliga kostnadsbeloppet, nu mera synes förfalla, sedan LänsStyrelserne inskränkt sine anspråk å samma ersättning till 100 R:dr för hvarje
Län, eller till mindre än hälften emot det i förslaget för samtelige
Länen förut beräknade belopp af 5oooR:dr; så anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka: att ett årligt anslag af 100 R:dr för hvarje
Län, till bestridande af kostnaden för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser må, intill Betin Landen, IV:o 189.
109 nästa Riksdag, då mera bestämda uppgifter på verkliga behofvet böra erhållas och vid en blifvande reglering af LandtStaternes
Löner tagas i öfvervägande, beviljas och å Stat under RiksStalens Åttonde HufvudTitel upptagas med tillhopa 2400 R:dr; oeh får Utskostet tillika anmäla, att enär den K.
Remissen i ämnet till Utskottet ankommit sedan dess Utlåtanden angående reglering af RiksStatens HufvudTitlar blifvit afgifne, frågan om berörde Anslag ej eller i sammanhang med samma reglering kunnat behandlas.
I öfrigt och som af Handlingarne inhämtas, att i de fleste Län Kronofogdarne samt i åtskilige nndre jemväl Häradsskrifvarne, Magistrater och Kyrkor deltaga i bestridande af kostnaden för omförmälJte tryckning, finner Utskottet anledning till den hemställan: att den sålunda föreslagne tryckningskostnads-ersättningen måtte i främsta rummet komma sistbemälte Tjenstemän och Authoriteter till godo, samt den kostnad, som öfverskjuter ofvan föreslagne trycknings-ersättning, af LänsStyrelsens egne Tjenstemän ensamt bestridas.
Reservation!
Då jag anser eti under detta namn beviljad löneförhöjning icke öfverensstämma med Utskottets förut, i afseende på RiksStatens 2!dra HufvudTitel, yttrade öfvertygelse, så reserverar jag mig emot Utskottets beslut i denna del.
I 10 Stats-Utskottets N:o 190.
Ullätande, i anledning af vackt fråga om ersättning till frami.
BergsRådet, Frih. Hermelins Arfvingar.
(U.-A.) Uli ett till H. R. o. A. ingifvet och derifrån lill Ulskottet remitteradt Memorial, har Hr Ribbing, Arvid, under åberopande af R.
St:rs åtgärd att tid efter annan utbetala betydliga summor till de personer, som under förflutne krigsår lidit förluster genom-Skeppsuppbringningar och Gonfiscalioner, anfört, att, oagtadt genom minskning år iSio uti allmänna Bevillningen äfven de förluster, som Innevånarne i allmänhet uti Vester- och Norrbottens Provincer lingö vidkännas genom en fiendtlig Rysk Invasion och Gärders utskrifningar, till någon del lindrades, samt i sådant afseende jemkning emellan de mer och mindre lidande sökt beredas, erhöll likväl framlidne Frih. Sam.
Hermelin eller hans rätts innehafvare icke någon ersättning för den serskildta förlust, i och för honom fråntagne Materialier till den af Fienden uppförde Brobyggnad öfver Luleå Elf, ehuru LandshöfdingeEmbetet derom hemställt, och K. M:t Nådigst lofvat att framdeles hafva sådant i åtanka, hvilken ersättning, uppgående, efter godkände Räkningar till 1,124 R:dr B:co, sedermera icke heller kunnat utbekommas af skäl, att Frih.
Hermelin fått njuta 8 å 9 månaders räntefritt betalningsanstånd med dess Kronoutskylder för år 1809, till ett belopp af 1,692 R:dr B:co, och Betänk and en, N:o 190. m att lian, likasom nämnde provincers öfrige innevånare, åtnjutit den allmänna lindringen i Bevillningens utgörande; men enär merbemälte Friherre, under en otacksam motgångs period för jernhandteringen, uppoffrat sina tillgångar på anläggningar i Norrbotten, hvilka dock nu komme i andras ägo, bära för dem och Staten frugt, och största delen af sistnämnde Krono-ntskyider voro tillkomne såsom följd endast af Frih.
Hermelins uppoffringar, syntes det Motionären, att ett sådant räntefritt betalningsrådrum icke bordt begagnas såsom skäl, då Fastigheterne icke kunde så hastigt genom en tvungen försäljning realiseras och annan tillgång icke kunde anskaffas.
Och då i stället för 9 månader nu mera 19 år förflutit, utan ränta och utan ersättning af sjelfva capital-förlusten för Brobyggnaden samt den för de allmänna förlusterne medgifne lindringen uti 1810 års Bevillning icke ens kommit Frih. Hermelins
Arfvingar till godo af den anledning, att DebiteringsLängderne i afseende å den dåvarande progressiva Bevillningen blefvo hitsände och icke kunde af Uppbördsmännen, med förebärande af deras okunnighet eller glömska om Egendomens läge i den af fienden occuperade provincen, behörigen förminskas, hvartill komme, att bemälte
Arfvingar åtagit sig betalnings-skyldighet till Wadstena KrigsmanshusCassa till ett mångdubbelt större belopp, som icke kunde af dem lagligen utkräfvas, under förutsättande att äfven tillgodonjuta de återstående efterlemnade tillgångarne; har Motionären hemställt, alt förenämnde 1,124 B:dr med ränta, efter afdrag af räntan å na Stats-Utskottels förrberörde Krono-utskylder, må frami.
Hermelins Rättsinnehafvare tillerkännas, att utgå af de medel, hvilka, enligt K. M:ts Nåd.
Sttr förmälas hafva Riket tillkommit i liqvid med Rejs.
Ryska Regeringen, i och för det krig, hvarigenom det lidande uppkommit, hvarföre ersättning nu Vikas, och sådant med större skäl af både Lag och billighet, än Friherrurne Hermelins dryga utbetalningar till Statens alllmänna Cassa, till hvilken de lagligen icke ägt någon skuld, ännu årligen foitfara.
Af de Handlingar, dem Motionären, enligt dess i förevarande Memorial gjorde förbehåll, sedermera till Utskottet aflemnat, har inhemtats, att, enligt tiil Landshöfdingen i Norrbottens
Län under den i3 Nov. 181 i allåten Nåd.
Skrifvelse, bade, vid föredragningen af de underd. ansökningar, hvarmed åtskillige invånare af detta Län inkommit om befrielse från Kronoutskylders erläggande för åren 1808, 1809 och 1810, K. M:t, hvad först beträffade den sednare tiden eller från och med år 1810, funnit ali fråga i detta ämne böra helt och hållet förfalla, sedan R.
St:r, i betragtande af Provinsens lidande under då sistförflutne krig, på sätt BevillningsStadgan innehöll, redan i betydligaste måtto eftergifvit utskylderne; men deremot, med afseende å annu innestående Krono-restantier för åren 1808 och 1809 till Landshöfdingen öfverlemnat de ingifne HandJingarne, med Nådig befallning, att, efter behöriga undersökningar på stället, i ett sammanhang utreda och bestämma, i hvilka delar de lidne förlusterne varit - Betänkanden, N:o 190, n3 rit af dets känbara beskaffenhat, att ytterligare och serskildte förmäner, utöfver dem som R.
Sttr för Länet i allmänhet beviljat, billigen kunde Sökanderne tilläggas: och skulle, intill dess sådant hunne blifva i underd:het anmäldt, det på Landshöfdingen få ankomma, att inställa indrifvandet af de obetalda KronoUtskylderne för alla dem, som, efter skäliga anledningar, syntes vara i behof af ytterligare lindring.
Till följe häraf hade Landshöfdingen Ekorn uti Skrifvelse d. i3 Januarii i8i3 i underd:het insändt de af
Domhafvauderne i orten i detta ämne hällne undersökningsProtocoller, och för egen del, bland annat, i underdthet anfört, att, enligt hvad samma Protocoli utvisade, BergsRådet, Frih. Hermelins
Egendomar icke haft större känning af Fiendens besök i landet, än i allmänhet andre Jorgägar.e, hvilka Utskylderne sig afbördat, men att BergsRådets, å dess Lastplats vid GäddviksSundet upplagde Bräd-förråd blifvit af Ryska Armden användt till en Brobyggnad öfver Sundet, samt att allt det jern och öfriga smide dervid åtgått blifvit taget från dess i Länet varande Jernverk, i hvilket afseende BergsRådet väl lidit en känbar förlust, men då densamma bade egenskap af de olyckor, som kunde träffas i en Handelsrörelse, och icke berättigade till befrielse från de grundräntor och afgifter, som åtfölja fasta Egendomar, enär ägaren icke varit isrståndsalt att dem begagna pä sätt ställningen och förhållandet i Landet medgifvit, öfverlemnade Landshöfdingen till K.
Mits Nåd. bepröfvande, huruvida 3 B. 8 • - 'k i ii4 S t a t s - U t s k o 11 e t s någon eftergift af BergsRådets
Utskylder lunde äga rum, och om icke dess ansökning derom borde anses förfalla, sedan han afslått sin Egendom till sine Creditorers förnöjande, och nämnde utskylder blifvit i Concoursen bevakade samt då berodde på Domstolens afgörande; hvadan ock, i det uuder d. io Mars iS13 till Landshöfdingen härå aflåtne Nåd.
Svar samt till KammarGollegium i ämnet afgångne K.
Bref, något afseende icke blifvit fästadt å BergsRådets underd.
Ansökning.
Under d. i3 Nov. 1811 hade K.
M:t äfven i Nåder låtit
Sig föredragas ej mindre Landshöfdingens i Norrbottens
Län serskildta underd. skrifvelse, med anhållan om Nådigt tillstånd att emellan Allmogen i Länet jemt fördela de förluster den genom utskrifningar till Ryska Armeen lidit, samt med anmälan om ersättning för kostnaderne vid de för Ryska Troupperne verkställde Brobyggnader, än ock, i sammanhang dermed, en al RiksdagsFuIbnäktigen A. Åberg och tvenne af enskifta personer ingifne underd.
Ansökningar i enahanda ämne.
Och då den lindring i BevillningsUtskylder R.
St:r lemnat Westerbottens Invånare varit allmän, utan dervid hafdt afseende på olika orters större eller mindre förluster och lidanden, fann K.
M:t det vara billigt och med sakens beskaffenhet öfverensstämmande, att en jemkning i ersättningen för de betydligare bidrag som enskifte nödgats göra till Fienden, serdeles af Materialier till Brobyggnader och dylikt, på behöriga grunder företoges.
Öfvertygad att Westerbottens Inbyggare, med den samdrägt och med - B e t ä 11 landen, N:o 190.
115 borglighet sorn dem alltid utmärkt, sjelfmant önskade att fä fördela de ännu obotade följderne af ett olyckJigt krig, på sådant sätt att, genom en rättvis lindring, derus undergång malle alböjas som varit ett närmare inål för fiendens härjning, täcktes K. M:t, med öfverlemnande af de inkomne Handlingarne, i Nåder anbefalla Landshöfdingen, att, i hvad Norrbottens
Län beträffade, med utsedde HäradsFullmäktige och Städernes Deputerade sammanträda och öfverlägga om en sådan reparation och ersättning samt huru denna borde gäldas m. m. Uti Skrifvelse den 3o Jan. 1813 anmälde i underd:het Landshöfdingen, det han, till fullgörande af berörde Nåd. befallning, utsatt sammanträden med Deputerade från Soeknarne i Länet, till fördelande af den contribution Ryska Makten under kriget Landets Innevånare ålagt, hvarvid desse Deputerade, sedan Torneå Fögderies Allmoge redan före Länsdelningen en slik jemkning inom sig sjelfve förrättat, enhälligt förklarat sig beredvillige, att inom hvarje Socken en sådan fördelning företaga, hvilken, enligt Allmogens yttrade önskan, komme att gå i verkställighet, och medlen att, inom tvenne årstid från 1813 års början, uppbäras, så framt icke Landet äfven år 1814 skulle med missvext hemsökas, då ett längre anstånd blefve af nöden.
Beträffande dernäst de på Ryska Befälets Ordres anlagde Broar öfver Calix och Luleå Elfver; så hade, hvad Byggnaden af den förra angeck, hvartill Landets samtlige
Innevånare blifvit af fienden förklarade skyldige bestå kostnaden, Öfver- och Neder - n6 S t a t s-U t s k o 11 e t * Calix Socknemän sig emellan öfverenskommit om byggnadsersättningens utgörande, efter deras innehafvande HemmansMantal, på sätt det inför Landshöfdingen d. 16 April 1812 hällne och af honom insände Protocoll närmare utvisade, i hvilket beslut dock ÖfverCalix Socknemän skola sökt ändring, men hvarå Landshöfdingen icke gjort något afseende, utan förklarat det en gång vidtagne beslut borde gå i verkställighet; men hvad deremot vidkomme godtgörandet af kostnaderne för Brobyggnaden öfver Luleå
Elf, så hade ej mindre en del af Luleå Stads Borgerskap, än Luleå Sockens Allmoge velat undandraga sig ersättandet af de omkostnader, som till berörde Brobyggnad åtgått, och en del af Stadens Handlande Borgerskap jemte BergsRådet, Friherre Hermelin förskjutit, sedan Allmogen afstått från allt anspråk i afseende på till Brobyggnaden utgjorde dagsverken, samt aflemnade Hus och Timmer, i anseende hvartill Landshöfdingen ansett sig icke kunna någon åtgärd i detta ämne vidtaga, utan i underd:het öfverlemnat målet med åtföljande Handlingar till K.
Mtts Nåd. pröfning; men likväl förmodat följderne af denna kostsamma Broanläggning blifva för vederbörande mindre kännbara; såframt något partie Bjelkar kunde å Allmänningen få af Allmogen huggas, för att till Stadens lidande Innevånare öfverlemnas, och om BergsRådet Hermelin, i anseende til* de a hans Bruks Egendomar under kriget tillskyndade öfrige förluster kunde erhålla någon eftergift af 1809 års Kronoutskylder.
Betänkande!), N.*o igo. 117 Häruppå meddeldtes jemvät under den 10 Mars t8i3 det svar, att K.
M:t i Nåder gillat så väl de af Landshöfdingen vidtagne åtgärder till fördelning Länets Innevånare emellan af de Contributioner, som af Fiendtliga Makten under sist påstående krig emellan Sverige och Ryssland blifvit dem pålagde, sorn de emellan Neder- och ÖfverCalix Socknemän öfvercnskomne samt af Landshöfdingen fastställde grunder för ersättningen af kostnaderne vid den på Ryska Befälets befallning uppförde Brobyggnad öfver Calix Elf; att K. M:t, på sätt Landshöfdingen i underd:het hemställt, i Nåder tillåtit, det ett partie Bjelkar finge uppå Kronans Allmänning huggas, för att, efter föregången underd. anmälan, så väl om den till detta ändamål erforderlige myckenhet, som angående sättet att verkställa huggningen deraf, jemte den dertill åtgående kostnad, efter Landshöfdingen pröfning af vederbörandes behof, såsom ersättning tilldelas dem af Luleå Stads Innevånare, som vid den af Fienden anbefallde Brobyggnad öfver Luleå Elf blifvit mäst lidande: samt att, beträffande Landshöfdingens underd. anmälan ang:de eftergift för BergsRådet, Frih.
Hermelin af 180g års Krono-utskylder för dess BruksEgendomar i Norrbottens Län, K. M:t, enär BergsRådet dåmera afstått all sin Egendom till sine Creditorers förnöjande, funnit en sådan eftergift för honom för det närvarande icke böra äga runi; men ville dock i anseende till Frih.
Hermelins känbara lidande, framdeles, enär Boets omständigheter hunnit utredas, tillse hvad nåd Lunde honom personligen beviljas. 11B Stals-Utskottets
Det var med den anledning detta K.
Bref innehöll, sorn Curatorerne i BergsRådet Frih. Hermelius Concours, å bemälte Frilierres Creditorers vägnar, i underdthet anliöllo , alt sedan de resterande Kronoutskylderne för dess Egendomar i Norrbottens
Län blifvit för åren iBio, iBi i och 1812 liqviderade, K.
M:t i Nåder mätte täckas, i anseende till det mångfaldiga lidande, sorn öfvermått desse Egendomar, bevilja dem anstånd till år i8i5 med betalningen af de för merberöide Egendomar för år 1809 resterande Krono-titlagor, emedan den ersättning olvnnnärnnde innehafvare, jemlikt nyss åberopade K.
Bref agde att af de öfrige
Hemmanen i Socknarne åtnjuta för de lidne förlusterne, icke skulle hinna att inom år i3i5 uppbäras, och hvaruppå K. M:t, medelst Nåd.
Resol. af d. 16
Mars 1814 pröfvade skäligt att, i anseende lill det lidande, som under sista kriget blifvit ofvanomförrnälde Egendomar tillskyndadt, bifalla Sökanderncs underd. anhållan om anstånd till år 1810 med betalningen af de för Meldersteins och Svartå Bruk med dertill hörande Egendomar för ar 1809 återstående Kr 0110-utsky Ider.
Sedermera inkomma till K. M:t Kamrnarherrarne, Friherrarne Carl och August Hermelin med underd. anhållan, om ersättning för deras aflidne Faders, BergsRådet Frih.
Hermelins förlust af ofvannäinnde lill Brobyggnaden öfver Luleå Eif använde bräder, jeni och smide med 1,124 Rtdr 02 sk.
B:co ock ränta derå endast ifrån i8i5 års början, emedan K.
M:t intill nämnde tid beviljat anstånd med de det begärda er - Betänkanden, N:o 190.
11 g sältningsbeloppet motsvarande, för Meldersteins och Svartå Bruk nied tillhörande Egendomar för år 180g återstående Krono-utskyider 1,692 R:dr 14 sk. g rtst. hvarvid Sökanderne bland annat anförde, huruledes de såsom prioriterade, men obetalde fordringsägare i de ras framlidne Faders Coneours, uppfyllt hans förbindelser till det allmänna, i det de betalt och årligen afbetalar en mångdubbelt högre summa, hvartill de lagligen icke varit förbundne och hvaröfver K.
M:t på lätt Dess i styrkt Afskrift Handlingarne bilagde Nåd* skrifvelse till K.
KrigsCoIlegium af d. 12 Nov. 1826 fmehåller, serskildt till dem låtit förklara Dess Nåd.
Välbehag.
Häröfver bordt, hade K.
StatsContoiret i underd. skrifvelse af d. 12 April 1826 sig utlåtit, att om, efte- hvad sålunda uti ersättningsfrågorne och dermed genenskap ägande ämnen i Nåder afgjordt och beslutad blifvit, Sysslomannen i Frih. Hermelins
Coneours ej cess mindre skulle ansett sig befogade att af Kronan yrka betalning för de till Brobyggnaden öfver Lule, Eif lefvererade materialier, hade det utan tvifvel äegat dem dervid ställa sig till efterrättelse K* KamnarRättens d. g Junii 1S14 utfärdade Kungörelse, hvari enom, till åtlydnad af den uti K.
Rescriptet af d. 21 Maji samma år gifne Nåd. befallning, var stadgadt, att ala de, som hos K. M:t och Kronan förmente sig äga imestående fordringar för lefverancer, upphandlingar.
Magazins-procent eller andre ersättnings-anspråk if hvad beskaffenhet det vara måtte, i och för 1808 o:h 1809 årens krigsrustningar, borde, vid för - !2o Stats-Utskottets lust af all vidare talan sina fordringar sjelfve eller genom laga Ombud eller behörig rätts innehafvare, inom 1814 å>'5 slut hos KammarRälten anmäla; men då sådant icke skedt, utan ersättningsfrågan först flere år derefter blifvit väckt och således ej ens inom den i K.
Kungörelsen af d. 19 Augusti 1802 för Kronan* fordringar hos enskilte och enskiltes hos Kronan stadgade praescriptionstid af 10 år, öfverlemnade K.
StatsContoiret till K. M:ts Eget Nåd. bepröfvande, huruvida å ifrågavarande underd. ansökning något afseende måtte kunna göras.
I allt fall ansåg K.
StatsContoiret sig icke äg» anledning att i underd:het tillstyrka Nåd. bifall å den sökte ersättningen, ty om å ena sidan BergsRådet Frih.
Hermelin, förmedelst aflemnandet från dess Egendomar af omförmäldte brädförråd och smide, tillskyrdats en större förlust, än Länets Invånare i allinänlet fått vidkännas, så hade ock å andra sidan bem/lte BergsRåd S3rot dess ConcoursMassa, genom anstårdet med 1809 års Krono-utskylders erläggande, njuti en serskild förmån framför de öfrige Jordägarne, hilka dem i behörig tid sig afbördat, i anseende hvartill och då nämnde utskylder, enligt Räkenskapernes föranledande, icke förrän år 1817 blifvit liqvideradesamt vederbörande således i sju år fått räntefritt be/agna och till
Bruksrörelsens understöd använda en l«lftera större Summa, än den fordran för hvilken betdning med ränta nu sökes, icke skäligen synes bordt .unna Lia gas öfver uteblifvandet af allt skadestånd frat Kronans sida; hvartill Lomme, att ersättningen f<r den ifrågavarande förlusten egentligen var bestämd och påräknad att utgöras af de öfrige Hemmanen i Socknarne, hvadan och emar det af Curatorerne berott, att vid de derifrån influtne ersättningsmedels utdelning, boets rätt till andel deri bevaka och iagttaga, något godtgörande af merberörde förlust icke syntes böra komma det allmänna till last.
I anledning häraf har K. M:t, efter det Sökanderne med påminnelser i underdihet inkommit, medelst Nåd.
Resol. af d. 3 Aug. 1826 förklarat, att som R.
St:ri betragtande af det Norrbottens Län under Ryska kriget öfvergångne lidande, betydligen eftergifvit 1810 års Krono-utskylder, hvilken förmån frami.
Hermelins inom Länet belägne Egendomar jemväl tillgodokommit, samt K. M:t, derjemte, under den 16 Mars 1814 i Nåder beviljat anstånd till påföljande året med betalningen af de å berörde Egendomar för år 1809 återstående Krono-utskylder, funne K.
M:t icke skäl att till den underd. ansökningen lemna Nådigt bifall.
Vid öfvervägande af hvad sålunda i ämnet förekommit, anser Utskottet frågan om förevarande ersättning böra förfalla.
Utlåtande, angående Anslag af Medel lill Stockholms Stads Storkyrka. (U. A.) Jemlikt ankommet ProtocoIlsUtdrag från Högv.