Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. deraf nådigst täckas inhemta, hurusom ibland de 24 länestyrclserna, de uti Nerikes, Wermlands, Stora Kopparbergs, Vester-Norrlands, Vesterbottens, Norrbottens och Jemtlands, eller tillhopa 7 län, inskränkt deras utredning af frågan till den uppgift, att inom dessa län icke funnes någon Den 18 Mars e. m. 3i3 sfi beskaffad Ki'onans egendom, som kunde komma i fråga att till skatte försäljas, ehuru E. K. M:s Bef:h:de i Norrbot-' tens län för sin del tillagt, att det för innehafvare och åboer å kronohemman, krononybyggen och kronotorp, samt åtskilliga, dels under hemman och dels eljest emot viss ränta upplåtna lägenheter, äfvensom för Staten, vöre nyttigt, örn alla dessa hemman, nybyggen och lagenheter under skattemannarätt upplätos, hvilket likväl, så vidt dessa lägenheter under åborätt besittas, icke i annan ordning, än författningarna om skatteköp föreskrifva, lärer kunna äga rum, och ej heller utgör föremål för nu ifrågavar. utredning; att åter för 8 län, nemi.
Södermanlands, Östergöthlands, Gottlands, Skaraborgs, Jönköpings, Blekinge, Christianstads och Malmöhus län, försäljning af Kronans ifrågavar. egendomar blifvit i anderd, afstyrkt, såsom snarare ledande till skada än fördel för Kronan, enär, troligen icke kunde genom försäljning påräknas lika stor årlig inkomst i grundräntor, som nu erhölles i arrenden, hvilka rättade sig efter tidsförhållandet och förmodades stiga i bredd med jord-och varuvärdet; men alt E. K. M:s Bef:h:de i de öfriga g länen deremot, dels på grund af åberopad erfarenhet om den vanhäfd och försämring, som med åtskilliga utarrenderade egendomar ägt runi, dels af de förluster, sorn uppkomma, än af arrendatorer och löftesmäns obestånd , än af den mer och mer tilltagande svårigheten inom vissa landsorter, att, utan betydlig nedsättning i hittills utgjorda arrende-inkomster, finna redbara arrendatorer till egendomarnes bruk och skötsel, ansett nu var. arrende-sysleme både olämpligt och skadligt, samt att derföre skatte-försäljning skulle leda till största fördel för Staten, både nu och i framtiden, ej mindre i afseende på egendomarnes förbättrade bruk och skötsel, sedan de kommit i enskild ägo och besittning, än genom en högre inkomst i grundskatt, jemte ränta af blifvande skatte-köpeskilling, än en arrendator möjligen kunde finna sin räkning vid att under en inskränkt besinningstid i årlig afgift erlägga, utan utsigt till sina efterkommandes skadeslöshållande för nedlagda förbättringar.
Ilos sistnämnda om sjelfva principen ense 9 läne-styrelser hafva olika meningar gjort sig gällande, huru långt den af dem i allmänhet hyllade skatteförsäljnings-åtgärden borde sig sträcka, i så målto, att försäljning blifvit tillstyrkt för Upsala län, af de i länet varande Ulltuna, Ryda och Elfkarleby kungsgårdar; för Stockholms län, af Sköldnora, Stora Benhamra och Rådmansö kungsgårdar, Mällösa hofstalläng samt åtskilliga mindre, å särskild förteckning upptagna hemman och jordlägenheter, jemte alla i länet varande, föga betydliga fisken; 4 11. 4» 3i4 Den 18 Mars e. m. för Hallands
Ian, af alla nu utarrenderade kungsgårdar och öfriga Krönans lägenheter och fisken inom länet; för Götheborgs och Bohus lan, af alla odisponevade Kronans hemman och lagenheter, jemte fiskeliolmar i saltsjön; x för Gefleborgs län, af alla inom länet varande Kronans fisken, utan undantag; för Calmar län, af de i länet varande kronolägenheter, utom kungsgårdarna; för Westmanlands län, af indragna militiae-boställen och alla mindre kronolägenheter inom länet; för Kronobergs län, af alla i länet varande icke disponerade Kronans lägenheter, bestående uti indragna militiae-boslällen samt Skens ålfiske; och för Elfsborgs län, afall Kronans nu ifrågaställa egendom i länet, likväl samtidigt med försök till egendomarnes utarrenderande, då högsta anbuden borde bestämma, om försäljnings eller utarrenderings-åtgärd skulle vidtagas.
Vid granskning af de från sistnämnda 9 län afgifnu yttranden förekommer, att R.
St. i deras ofvanberörda und. skrifvelse bestämdt förklarat, det oflicers-boställen icke må till skatte försäljas, samt att E. K. M., ej mindre vid armeens nya lönereglering, än ock vid pröfning af sednast inom Riket verkställda roterings-förrättningar såsom grundsats antagit, att jemväl indragna militiae-boställen, de derunder indelningsverket uro inbegripna, ehuru för närvar, icke till arme'ens aflöning använda, dock borde för armeens möjliga behof till framtida disposition bibehållas samt derföre endast blifvit med extra-rotering belagda; i anseende hvartill hvad om dessa boställens försäljning nu blifvit af några länesty reiser framstaldt, icke lärer förtjena afseende.
Hvad åter angår kungs- och kungs-ladugårdars samt andra utarrenderade kronolägenheters i ofvanberörde måtto föreslagna försäljning; så synas E. K. M:s Bef:h:de, som denna åsigt hyllat, dervid mera hafva utgått ifrån egen öfvertygelse om olämpligheten för Staten att äga och förvalta jord, samt om fördelen af densammas upplåtande till enskild ägo och besittning, emot nu antagna utarrenderingssysteme, eller ifrån sjelfva principfrågans uppfattning, än de grundat sina framställningar på särskilda omständigheter och local-förhållanden, som i ena orten, mer än i den andra, i allmänhet, eller särskildt vid vissa egendomar, kunde, enligt derom verkställd undersökning, gifva R.
St. grundad anledn. att för sådana orter eller särskilda egendomar undantagsvis åsidosätta deras redan fattade beslut, att kungsoch kungsladugårdar icke må för alltid från E. K. M. och Kronan af-öndras, och i följd deraf hafva antingen missförstått eller förbisett hvad R.
St. i ofvanberörda und. skrifvelse, efter collegii tanka, bestämdt antydt, nemi.: alt endas; D <• ii 18 !W ■» r s o. m. särskildta förhållanden borde och kunde till någon viss egendoms eller lägenhets försäljning till skatte föranleda, men att fråga för ingen del nu vore om något allmännare afhändande af Kronans odisponerade egendom; utur hvilken synpunkt collini fördenskull nu icke heller linner sig tillständig!, att i lind. fästa E. K.
Mis nåd. uppmärksamhet på andra försäljnings-förslag, än som afse några mindre kronolägenheter, för hvilka särskildta förhållanden blifvit uppgifna, afbeskaffenliet att lägenlieternes afyttrande må anses medföra verklig fördel för Staten, men hvilket colhen för sin del endast funnit äga rum med Härja utjord i Södermanlands län, hvilken icke kunde utarrenderas, kronofiske-lägenheten Mälbön i Skaraborgs län, för hvilken arrende-afgiften endast utgör i r:dr sk., Skens ålfiske i Kronobergs län, samt de inom Stockholms län varande mindre brofisken, för hvilka, vid skedd utarrendering, sällan de åsätta grundräntorna kunnat i arrende betingas, samt de smärre holmar och lisken i saltsjön, i Götheborgs och Bohus län, hvilka för lotsverket obehöfliga, hittills gifvit Staten dels ingen, dels högst obetydlig afkastning;, hemställande alltså colhm till E. K.
M:s nådigsle pröfning, huruvida nåd. framställning till R.
St. under deras nu förestående sammanträde må göras om dessa lägenheters sk a t teförsäljning.
En ledamots särskilda mening bifogas i und.; och colhm framhärdar Cederström.
Fägersten.
Cassel.
Liljenroth.
Brandel.
Hasselqvist.
Duva.
Likheten med originalet intygar Carl Johan PalmeV. Afskrift.
Bilaga Litt. B. Till protocollet den 3o December i 8 3 9.
Referenten, Kammarrådet Cassel, yttrade sig, det han väl för sin del på det sätt uppfattat R.
Stis ifrågavar. und. skrifvelse, att meningen nu icke vore att tillvägabringa en allmän skatteförsäljning af Kronans under 77 §:n af Reg.Fin inbegripna, under Kammar-colkii förvaltning ställda egendomar och lägenheter, samt att det fördenskull icke heller nu tillhörde colhm att föreslå grunderna och sättet för en sådan allmän försäljning; men då R.
St. tydligen och bestämdt uttryckt den und. anhållan, att, i händelse någon kungsgård, kungsladugård, eller annan till boställe icke anslagen kronolägenhet, skulle finnas af den beskalfenhet, att verklig fördel för
Staten uppkomme genom försäljning tili skatte af sådan egendom, K. M. i nåd. måtte vederbörligen låta utreda förhållandet och förslag i ämnet derefter till R.
Stis pröfning öfverlemna: så kunde KammarRådet, för sin del, icke finna annat, än att R.
Stis afsigt rätteligen blifvit Den iS Mars e. tu. förstådd oell iakttagen af de läne-s ty reiser, sora, med erfarenhet och kännedom af bristerna oell olägenheterna i orrvar. förvaltningssätt, samt verkningarna deraf till många, om icke de iiesta egendomars vanhäfd och försämring, ansett skatte-försäljning deraf leda till verklig fördel för Staten, ora icke alltid genom en större inkomst för Kronan än nu erhålles, dock genom egendomarnes successiva förbättring, och på sudan grund lill försäljning uppgifvit dels alla inom länet varande Kronans egendomar och lägenheter, dels större eller mindre del deraf, fastän de för hvarje till försäljning föreslagen lägenhet icke anfört särskilda omständigheter, eller egentligen synas hafva afsett annat förhållande, än K.
St. sjelfve antydt, nemligen Statens större fördel; och ansig Kammarrådet sig derföre böra fästa sig mindre vid de särskildt anmärkta förhållanden, som kunde inträffa med några få smärre lägenheter, hvilkas bibehållande eller afliändande för Staten vore temmeligen likgiltigt, än på vigten och omfattningen i sin helhet af sjelfva principfrågan: om med Rikets sannskvlldiga intresse må vara förenligt, att Staten fortfarande skall till ägo och besittning bibehålla all den egendom eller största delen deraf i jord och lägenheter, som nu för hennes räkning förvaltas, och om denna förvaltning uppfyller sin bestämmelse , icke blott att gifva statsverket en tillständig inkomst, utan ock att förvissa om egendomarnes ändamålsenliga bruk och skötsel till framtida både bestånd och förbättring.
För att kunna på denna vigtiga fråga gifva ett svar, sorn icke bär pregeln af förhastande eller ensidighet, vågade
Kammarrådet likväl icke så förlita sig till de omdömen, sorn ofvanbemälda läne-styreiser, utan föregångna local-undersökningar, eller ens åberopande af handlingar, efter egen åsigt af ämnet, afgifvit, att Kammarrådet kunde förbise angelägenheten af den vederbörliga utredning af förhållandet, sorn R.
St. påkallat, i afseende på sådana kungs-och kungsladugårdar samt andra krono-lägenheter, hvilka kunde komma i fråga att skatteförsäljas; men då denna utredning borde verkställas af sakkunniga, oväldiga män, med erfarenhet i jordbruk och landthushållning , samt erfordrade längre tid och kostnader, till hvilkas bestridande medel icke blifvit anvisade, hvadan densamma icke heller efter förloppet af sista riksdag kunnat åstadkommas, funne Kammarrådet sig, i målets nuvar. skick, icke kunna eller böra ofvannämnda fråga fullständigt besvara, men ville likväl, utan fruktan för misstag, tillåta sig yttrandet af den förmodan: att tiden snart skall besanna läne-slyrelsernas ofvanberörde omdömen, och en mera allmänt utbredd kännedom om åbyggnadernas förfall, skogarnas sköfling, ängsmarkernas försämring genom länge fortsatt sädesodling, utan derpå följande igenläggning med gödselämnen och annan misshushållning vid en del kungsgårdar, indragna militite-boställen och Den 18 Mars c. m. 3.; annan Kronans jordegendom, åstadkomma en allmännare öfvertygelse derom, att Kronans befattning med jordbruket hittills, med få undantag, icke medfört, eller i tidens längd kan föranleda till lyckligare resultater, än hennes sysslande i bergsbruket, vare sig genom egen disposition, eller utarrendering af Statens bergverk, under i6:de och iylele seklerna, utan, enligt sakens natur, skall finnas lika förkastlig, som allt annat hennes inblandande i landets näringar, hvaribland särskildt må nämnas de bedröfliga conflicler med innevånarne i de norra orterna, som Kronans der ägande fiskesrättigheter förorsakat, och med afseende hvarå K.
M:s 15ef:h:de i Gefleborgs län nu jemväl föreslagit, att alla Kronans dervar. fisken må till skatte försäljas.
Enligheten med originalet bestyrker Garl Johan PalmeY. Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med Hr af Ekenstams till samma Utsk. remitterade motion, angtde kungsgårdars försäljning.
Föredrogs Borgare-Sus denne dag f. m. genom deputation meddelade prot.ntdr. af denna dag, innehållande, alt Ståndet uttryckt den önskan och för sin del fattat det beslut, att nästk.
Lördag den 11 dennes välja ledamöter uti den nämnd, som, enligt Reg.Ftns io3 Jo äger att dömma, huruvida Högsta
Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjenle alt i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem må anses böra ifrån ittöfningen af Konungens domsrätt skiljas; i hvilket beslut Ståndet inbjudit MedStånden att sig förena.
Likaledes föredrogos, dels ett prot.utdr. från BondeSt , af denna dag, innefattande enahahanda inbjudning, som BorgareStts prot.utdr. innehåller, dels ett prot.utdr., äfven af denna dag, från Preste-St., innehållande att Ståndet biträdt Borgare- och BotnleSUns beslut, angtde tiden för ofvannämnda nämnds väljande.
Frih.Boye, Ludv.: 64 §:n Riksd.Ordn. stadgar uttryckligen, att samma dag, sorn valet sker, skall opinionsnämnden sammanträda för att uppfylla sitt värf.
Detta förutsätter naturligen en Öfverenskommelse Stånden emellan om ett gemensamt val på samma dag; en sådan öfverenskommelse är icke träffad, då de andra Stånden nu föreslå en dag till val.
Det är icke blott i formen, sorn jag bestrider nödvändigheten af inbjudningen, utan det är af en mera vigtig orsak.
Ända hittills har vid föregående riksdagar opinionsnämnden aldrig blifvit vald, förrän Const.Utsk. slutat läsningen af protocollen och inkommit med berättelse derom, och än mindre förrän Just.ombudsmannens berättelse huru lagskipningen försiggått, varit före i Stånden.
Jag bekänner, att den besynnerliga brådska, sorn framstår hos BorgareSt., synes mig icke vara 318 Den 18 Al a i' a o. m. fri fran p a s s i o n , och opinionsnämdrns ändamål i Reg.F:n var visserligen icke sådant.
Jag anhåller således, att Ur Frih. o. Landtm, läcktes upplysa oss, huruvida i Tahnans-conclaven någon öfverenskommelse angtde dags bestämmande för valet blifvit träffad, hvarpå jag dock tror mig hafva anleda, att tvifla, emedan jag förmodar, alt om en sådan öfverenskommelse ägt rum, hade Hr Frih. o. Landtm, gifvit oss del deraf.
Skulle en sådan öfverenskommelse icke blifvit träffad, anhåller jag, att Ståndet ville uppskjula med valet till en annan dag, och icke förrän Just.ombudsmannens berättelse här varit under öfvervägande.
Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af Frih. Boyes till honom ställda fråga, huruvida någon öfverenskommelse i Talmans-öfvei läggningen vore gjord om sammanträde af den nämnd, hvarom io3 §:n Reg.Ftn talar, ansåg sig böra lemna R. o.
Ad. ilen upplysning, att sedan, för flera veckor tillbaka, under en eller flera Tahnans-öfverläggningar, fråga redan uppstått om sammanträde af denna nämnd, utan att likväl af någon utaf Talmannen då tillstyrkas, haele, vid gårdagens sammanträde, öfverläggning uppstått om Val af densamma.
Så väl Talmannen för BondeSt. som Talmannen för BorgareSt. tillkännagåfvo, ali i deras
Stånd motioner voro väckta om dags bestämmande för detta val; och hemställde båda, att dagen måtte utsättas i denna vecka.
Hi- Frih. o. Landtm, för sin del hade ej ansett sig böra föreslå R. o.
Ad. någon dag i denna vecka, emedan tiden vore för kort från den första dag, då R. o.
Ad. derom kunde underrättas.
Hr Landtm, hade ansett Måndagen vara den första dag, han kunde föreslå R, o. Ad. för valets förrättande, men någon öfverenskommelse Talmännen emellan om någon viss dag, hade ej träffats förliden gårdag, emedan de voro af olika tankar derom.
Så vidt jag kunnat fatta, står det icke i grundlagen, att öfverenskommelse härutinnan ovillkorligen skall vara träffad mellan Talmännen.
En sådan öfverenskommelse kan ske på många sätt, visserligen genom Talmännen, men också på sätt som nu, att 3 Stånd förena sig om en dag och väcka fråga om, huruvida icke det 4;de Ståndet skulle vilja biträda.
Jag vill, för min del, förbise hvilken möjlig vigt kan ligga i orden, som Frih. Boye yttrade: nemi. brådska, som icke vore fri från passion, och endast yttra, att jag icke tror R. o.
Ad. har annat att göra, än conformera sig -med hvad de 3 öfriga Stånden beslutat, för att icke uppväcka strid.
Sedan Hr Frih. o. Landtm, gifvit tillkänna, att å hans sida icke något begifvande ägt rum för någon viss dag, kan jag icke finna annat, än att R. o. Ad. är oför» hindradt att afgöra, huruvida-de vilja skrida till val af opiuionsnämnden nu, då Ståndet, så till sägandes, saknar upp - Ben 18 Mars e. m.
3,9 lysning om de förhållanden, hvarom opinionsnämnden skall döinina, eller uppskjuta dermed, intilldess Ståndet af Just.- ombudsm:s berättelse förnummit, huru han anser, att lagskipningeu försiggått sedan sista riksdag.
Jag för min del tror, att det ligger en besynnerlig skyndsamhet i denna inbjudning nu, då man jemför hvad som i detta afseende ägt rum vid förra riksdagar.
Jag skall icke motsätta mig företagande af valet, sedan det blifvit utredt, huruvida Just.ombudsmannen gjort några anmärkningar eller icke; men iu nan dess sättes opinionsnämnden i belägenhet alt domina om en sak, hvarom den förut icke ransaka!; och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville för sin del besluta, att valet icke må äga rum, förrän Just.ombudsmannens berättelse blifvit föremål för öfverläggning härstädes och begär propos. derpå.
Det möler en annan omständighet, som hindrar att utse opinionsnämnden och låta den sammanträda och dömma Öfver Högsta domstolens ledamöter, huruvida en eller flere af dem böra uteslutas derifrån, nemi. att det åligger Coust.Utsk. att granska just.- protocollen i Statsrådet, och det åligger jemväl detta Utsk., att, i händelse dervid skulle befinnas, att någon eller någre af Högsta domstolens ledamöter tillstyrkt uppenbarlig! åsidosättande af lag, skall Utsk. låta tilltala den eller dem inför Riksrätt.
Om nu, innan Utsk. yttrat sig öfver just.— prot:n, opinionsnämnden sammanträder och utvoterar från Högsta Domstolen den eller de ledamöter, som sedermera inom Utsk. tilläfventyrs anses böra ställas under Riksrätt; så hemställer jag, i hvilken ställning Ständerne försatt sig och Const.Ulsk., emedan detta Utsk. icke. äger någon myndighet att ställa andra än dem, som äro Statsråder, eller andra Just.råd än de, som äro i tjenst och i Statsrådet öfvervarit just.ärenden, under Riksrätt.
Målet kunde således icke komma, i den ordning grundlagen bjuder, till upptagande vid Riksrätt.
På denna grund reserverar jag mig mot all delaktighet i valet, förrän Const.Utsk. inkommit med sitt utlåt, öfver granskningen af Statsrådets protocoll.
Boyes yttrande, kan jag icke annat än instämma deri, att en föregången granskning af Just.- omhudmannens berättelse medför för de ledamöter af Ståndet, sorn blifva utsedde att i opinionsnämnden deltaga, nödiga upplysningar om hvad sig i Iagskipningen tilldragit, och kan således tjena till ledning för det nej eller ja, sorn skall afgifvas.
Jag erkänner, att jag icke inser behofvet att skyndsamt välja opinionsnämnden; jag erkänner, att jag tror, att denna val-dag kunnat utsättas i talmans-conferencen, men å andra sidan mäste jag medgifva? 3ao Den iS Mars e. m. att jag ide känner något ställe i grundlagarna, som hindrar denna nämnds väljande när som helst efter denna tidpunkt pä riksdagen, — men icke godkänner jag de skäl, sorn den siste talaren framställt, ty 106 §:ns i RegFm tillämpning äger rum, lika väl på en afgången som en qvarvar. ledamot, vare sig af Statsrådet eller Högsta Domstolen.
Huruvida 107 §:n skulle kunna tillämpas äfven på en afgången ledamot af Konungens Conselj, är en fråga, sorn är mera tvist underkastad; men om ett verkligt brott mot grundlagen skulle upptäckas vara begånget, troi' j ig, att icke afsked skulle kunna befria den felaktige från ansvar.
På det skäl, sorn den nästföregående talaren anfört, kan jag icke fästa synnerligt afseende, att nemi.
Just,ombudsmannens berättelse icke ännu blifvit JR. o. Ad. föredragen.
Denna berättelse är tryckt och utdelad, tillika med LagUtskts betänk, deröfver, sa alt hvar och en af Husets ledamöter, sorn derom velat taga kännedom, dertill haft tillräcklig tid.
Icke heller lägger jag synnerlig vigt på den förmodan, att några passioner skola vara i rörelse hos de andra Stånden, och att man derföre borde dröja öfver Söndagen, då man lärer hoppas att de skola stilla sig: och då derjemte tages i betraktande, att 3 Stånd beslutat att förrätta valet nästa Lördag, och för R. o.
Ad. anmält sin önskan, att R. o. Ad. äfven malte förrätta valet på samma dag; kan jag icke neka, att det skulle förekomma något eget, 0111 R. o. Ad. skulle vägra en önskan, hvars uppfyl lande så lätt, och till vidmakthållande af sämjan Stånden emellan, skulle kunna åstadkommas; jag får sålunda tillstyrka, att R. o. Ad. behagade foga sig efter de öfriga Ståndens begäran i denna del.
Jag är förekommen af HrvonTroil i de upplysningar jag ville lemna på Frilune Boyes och Cederströros inkast, och hemställer endast, i anledn. af hvad Frih.
Boye yttrat derom, att det skulle synas besynnerligt och blifva föremål för tydningar, om Ständerne så skyndade att välja opinionsnämnden, innan Just.ombudsm:s berättelse blifvit granskad, — om icke måhända det skulle synas än mera besynnerligt, om R. o. Ad., genom sin vägran att antaga inbjudningen, tillintetgjorde de 3:ne öfriga Ståndens beslut.
Jag skulle också anse mig förekommen af Hr von Troiis framställning, rör:de de dubier Frih.
Cederström framkastat, 0111 icke Hr von Troil gjort ett misstag, då han trodde, att 106 §:n Reg.Ftn kunde tillämpas till Just.råd.
Men så förhåller det sig icke. 106 tj:n hänvisar till de omständigheter, under hvilka Högsta Domstolen kan af Riksrätt dömmas, då deremot 101 §:n säger:
"Skulle den _ oförmodade händelse inträffa, att antingen liela Ko - Den 18 Mars e. m.
"Konungens Högsta
Domstol eller af dess ledamöter en eller "flere funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlig"het så orätt dömt, alt derigenom någon, emot tydlig lag "och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, rnistat ”eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, "vare R.
St:s Just.ombudsman pligtig, äfvensom Konungens ”Just.canceller berättigad, att vid den Rikets domstol, sorn "här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, "samt till ansvar efter Rikets lag befordra.” Endast på detta sätt, d. v. s. efter vanlig lag, kunna sådana åtal, som Just.- ombudsmannen eller Just.cancelleren anställer, utan påminnelser af Const.Utsk. lagligen äga rum mot Högsta Domstolens ledamöter, och då blir det sedermera fråga om dom; men har är icke fråga om dom, utan ioj §:n handlar om opinionsyttring, icke för sådana fall, som behöfva eflerletas i Just.ombudsmannens embetsberättelse, och med hvars granskning af LagUtsk. detta icke bar något sammanhang, utan huruvida ledamöterne af Högsta Domstolen gjort sig förtjente att på sina platser bibehållas.
JVär man lägger dertill, att icke någon annan ansvarighetslag finnes, än den jag uppläst, och som refererar sig till allmänna lagen, men deremot den som angår Statsrådets ledamöter och föredraganden i commandomål icke är lill delta fall tillämplig, lärer man finna, att man icke behöfver afvakta någon yttrad mening från Const.Utsk. för att välja nämnd, och att denna nämnd må sammanträda.
Hade den värde ledamoten, som sist yttrade sig, läst några räder i början af 106 Jin; så hade lian funnit, alt Just.raden äro inbegripne under samma 5.
Den lyder så: ”Finnér Utsk. af dessa prot., att någon ”Statsminister, Statsråd, Hofcancelleren , Slatssecreterare ”eller annan ledamot af Statsrådet, eller den embetsman, "som i commandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen "handlat emot denna Reg.Fonns tydliga föreskrift, eller "tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets "gällande lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot "sådana öfverträdelse!-, eller dem vållat och befrämjat genom ”uppsålligt fördöljande af någon upplysning; då äge Const.- "Utsk. alt ställa en sådan under tilltal’’ &c.
Annat Sillvad i samma §. förekommer, rör:de Just.rådens handläggning af domstols-ärenden i Högsta Domstolen: der hänvises lill de §§. i grundlagen, som ålägga Just.ombudsmannen, att, utan all remiss från Const.Utsk., åtal anställa.