Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl är halfva Rikets slångjernstillverkning grundad på köpetackjern, på hvilken hälft delta förhållande således verkar ganska ofördelaktigt, och under det att denna omständighet inträffar i Sverige, så vet man att i andra lauder ej allenast nya malmtillgångar och äfven tillgångar på bränsle vunnits i enorma qvantiteter, utan jemväl, genom förbättrad behandling, jernet tillverkas för betydligt lägre pris och således jern försäljes, som vid början af denna period icke var af den godhet att det kunde utbjudas på verldsmarknaden.
Följaktligen blir resultatet af jerntillverkningen i Sverige, jemförd med andra länders, att den nu är ofördelaktigare.
Detta återigen kan förekommas endast och allenast genom samma utvägar, sorn blifvit begagnade i andra länder, nemi. ökade communicationer, och under det att under loppet af de sednare åren, genom ett större anlitande af malmerna, blifvit kändt alt de på vissa punkter i Sverige finnas till öfverflöd, så har man likväl på andra punkter fått den erfarenhet, att de äro i bestämdt aflagande och försvinnande.
Under allt detta är likväl allmänt kändt, att Sverige har vattenkraft, bränsle och malmer till öfverflöd i många trakter, men jernhandteringen är här i ett beroende af communicationerna, som förr eller sednare kommer att inverka ytterst ofördelaktigt på denna näring, om man icke söker att förekomma det skadliga inflytandet deraf.
Den 24 Mars c. ra.
Då. jag i förmiddags vågade yttra mig i detta ämne för en annan canal-ledning än denna, så vidrörde jag blott en af de väsendtliga trakter i Sverige, som äro rika på malm.
Nu åter är föremålet för denna fråga de malmtillgångar, som finnas i en annan trakt eller Nora bergslag.
För alt gifva ett enda exempel på beskaffenheten af olikbeternaaf malmtillgångarna i den ena orten oell den andra, utber jag mig att få nämna, att i en bergslagsort, som gränsar till Nora, nemi.
Lindes, finnes en grufva, benämnd Stridgrufvan, hvarest arbetas på en jernmalmslräckning, hvars bredd är 4° famnar, der den är störst, och hvars längd är 3oo famnar, utom fortsättningen af samma malmledning söder ut, der många malmledningar äro öppnade.
Om man jemför en sådan malmtillgång med förhållandet i andra delar af Riket i Söderm inland, Östergöthland, Småland, Wermland, och man undantager Persberget; så skall man finna en så betydlig skilnad, att man i första ögonblicket inser att ingen jemförelse kan äga rum.
Inom Nora bergslag, som delas i 4 delar, är det egentligen |:delar som hafva så stora malmtillgångar, alt bruksidkarne inom orten äro derom ense, att icke något annat hindrar malmutförseln derifrån än begäran efter malm och möjligheten att få frakter.
Under det att detta äger rum i Nora, äro skogarne i vanvärde uti stora trakter af Wermland.
Jag vill t. ex. åberopa en del af Fryksdalen.
I dessa trakter betalas för bränsle föga mera’än arbetets värde.
Om man jemför skogsvärdet i dessa orter med skogsvärdet i bergslagerna, så finnes den skilnad jag förut vid något tillfälle haft äran omnämna, nemi. i samma förhållande som 1 till 4, hvilket åter bevisar en onaturlighet; ty huru kunde en sådan skilnad finnas, om icke en tröghet i communicationerna ägde rum, som gjorde det omöjligt att förbruka skogen på annat sätt än det hittills vanliga, nemi. genom slångjernssmidet?
Dessa malmtillgångar i Nora bergslag blifva tillgängliga genom Svea canal på a:ne sätt, dels i sydvest riktning åt Wermland, dels i sydostlig riktning åt Örebro.
I båda dessa riktningar saknas nu undersökning, hvarföre jag för min del vördsamt föreslår, att det beslut, hvaruti PresteSt. stannat rörede undersökningarna, mätte af R. o. Ad. biträdas, nemi. om ett anslag särskildt för undersökningarna.
Det är mig icke bekant, om PresteSt. dermed afsett undersökning om Svea canal eller om utgreningarna, förmodligen dock de sednare, ty de äro icke undersökta, och således fordra de en undersökning.
Efter nu uppgjord beräkning på de fraktkostnader, som för närvar, äga rum från Nora bergslag för malm och tackjern, uppgå dessa kostnader till 120,000 r:dr b:co hvarje år.
Det är ingen småsak.
De vägar, som leda derifrån, gå, såsom hvar och en känner, tvertöfver vattendragen, måste således vara besvärliga och förenade med många svårigheter.
Om detta är en sann målning af jernhandteringen för en de! af Sve - 33i Den 24 M a r s e. m. lige, nemi. den del, sorn här nr i (Väga, så vore det, såsom mig synes, elt stort drag af rättvisa från Statens sida, alt den gjorde något för jernliandteringens vidmakthållande.
Man bör besinna, att jernliandteringens utsträckning i Sverige liar berott på ett prohibitiv-systeme.
Det liar förhindrat anläggningar inom de orter, som äro närmast malmerna, och för att förekomma en stark förbrukning af skogarna, hafva de skett i de mest aflägsna orter.
Då nu åter ett sådant prohihitivsysteme inom sig sjelft innebär frö lill sin egen upplösning, genom den omöjlighet och den orättvisa, hvartill det leder, och således måste upphäfvas, så är den tidpunkt också för handen, då det är ett statsintresse att sätta något asinat i stället för detta prohibiliv-sysleme, hvarigenom Sverige må vinna samma fördel hädanefter som hittills, att få sin jernhandlering utbredd på stora vlor.
Denna fördel består icke allenast deruti, att flere orter derigenom sysselsätta sig med jernhandteringen, utan också deruti, alt folket kommer i åtnjutande af arbetsförtjenst genom kolning och körslor.
Sedan man kommit till den åsigten, att denna canal äger ett värde och ett stort värde för Riket, så följer naturligtvis i ordningen, huru den skall tillkomma.
Skall det ske genom Statens åtgärd ensamt, eller skall det öfverlemnas till enskildt acliebolag?
I fråga derom har en värd ledamot af detta Stånd i sin motion kommit till det resultat, att Sla ten borde bygga denna canal.
Jag åberopar hans förslag och de skäl han förebragt, för att i största korthet förena mig med honom.
Frågan åter, när denna canal bör byggas, synes här vara den egentliga hufvudsaken; tv såsom jag omnämnt tyckes StatsUtsk. intressera sig för saken, och denna fråga tyckes åter bero dels på tidpunkten för näringarnes behof, dels derpå att, i händelse man icke vill företaga arbetet i den ordning och med den skyndsamhet som vederbör, så förlorar man de förmåner, som bero af vunnet] arbetsskicklighet.
Det är bekant att, Trollhätte-canalbyggnad kommer att sluta om 2a 3 år.
När den slutar, blir således rälta tiden att på annat ställe använda den arbetspersonal, som der förvärfvat arbetsskicklighet.
Om då Svea canalbyggnad icke är så förberedd att desse arbetare der kunna användas, så sprida de sig kring hela Riket, och det skall blifva svårt att sedan få dem tillsammans.
Hvad som är säkert är, att om man sedan vill arbeta, kommer arbetet att ske med mindre fördel, än om det blifvit stäldt i continuitet med det arbete, som redan äger rum.
På grund af dessa mina betraktelser, hvilka jag endast framställt med afseende på jernhandteringen, ehuru jag är lifligt öfvertygad derom, att äfven alla andra näringar inom dessa orter och inom Riket i det hela skulle komma alt af detta företag åtnjuta de största fördelar, hvarom jag dock, för att bespara R. o. Ad:s tid, icke ansett mig böra ingå i en närmare fram ställning, synes mig att tiden är inne för Svenska jernhand - Den q4 Mars e. ni. 333 Irringen, (13 den behöfver elt communications-sysleme i ställel för del Hilvar. pi'ö!i i lii t i v-sy sl elilel, oell al t således det löding, som härtill af Stalén erfordras, är af beliofvet påkalladl.
De fördelar, hvilka Slaten sjelf komitier att vinna genom detta företag, 8ro så i ögonen fallande, att jag ej lie— hofver sysselsätta mig med dem.
Jag föreslår derföre vördsamt, att R. o. Ad. mätte anslå en summa, i öfverensstämmelse med del af Hr OfverstelieulPnanten Edström upppjorda kostnadsförslag, af 23o,ooo r:dr b:eo, att ställas till K.
M:s disposition, för att, sedan förslaget lill canalbvggnoden blifvit pröfvadt och godkändt, dertill användas under åren 1841 > 1842, 184 3 och i844i och får jag derpå utbedja mig Hr Frih. o. Landtm:s proposition.
Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl, uppläste följande:
Den nti ifrågavar.
Svea canal torde med skäl kunna anses vara den vigtigaste af alla nu tinder öfverläggning förevarande canalisations- och vägganläggnings-föi singer.
Jag hyser den öfvertygelsen, Svea canal kommer att blifva så i politiskt som industriell hänseende af oberäkneliga fördelar för fäderneslandet, och att denna fråga således hör med värma omfattas af livar och en af fosterlandets sanna vänner.
Uti politiskt hänseende torde det lemnäs obestridligt, all del blefve både nyttigt oell måhända alldeles nödvändigt, att genom hjerta! af Riket hafva en öppen communicalionslinie emellan Rikets tvänne förnämsta städer, och hvilken ej kan så lätt sorn Götha canal göras obrukbar genom en fiendtlig flottas bloquerande af inloppet till Söderköping.
Uti industriell afseende blefve deuna«cannl för de till densamma angränsande provinser utaf oberäkneliga fördelar; bland dessa är måhända den vigtigaste, alt denna canal skulle bereda möjligheten att lill ömsesidiga fördelar tillgodogöra de öfverflödiga naturalster, som 1111, i anseende till svåra och i följd deraf alltför dyrbara transporter, måste lemnäs obegagnade.
Nora och Lindes bergslager äga, efter menniskoberäkning, nästan outtömliga malmtillgångar, hvilkas bearbetande för närvar, inskränkes till det qvantum, hvartill kol för dess nedsmältande lill tackjern kan uti närmaste trakter deromkring anskaffas.
O111 genom den lillatnnade Svea canal dessa malmer, genom en ringa transportkostnad på canalen, kunde förås till Wermlands och Dahlsland? stora och outtömliga skogar, så skulle säkerligen mänga masugnar der kunna bediifvas med stor fördel, och härigenom den uti Wermland länge kända bristen pä malmer ersattas genom dem, som kunde ifrån de lill Svea canal angränsande rikare grufvefälten för en ringa kostnad afhemtas.
Äfven skulle, med ringa kostnad, de sädesproducerande provinsernes spanmåls-öfverdöd med lätthet försändas 33} Den jj Mars e. m. lill d('in som nu måste köpa denna spanmål till höga priser, i anseende till den dryga landltransporten.
Med anledn. af allt detta, oell hysande den innerliga öfvertygelse, att Svea canal kommer att lil i f va af största nytta för fosterlandet, yrkar jag, i likhet med Hr Lagerhjelm, att H. R. o.
Ad. malte anslå erforderliga medel till så väl nödiga undersökningar för arbetets utförbarhet, som äfven till dess utförande. 11. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm anförde skriftligen.
Det techniska förordandet af allmänna arbetsföretag har inom detta Stånd bättre organer än jag.
Mitt åtagande blifver derföre allenast att, i hvad jag förmår, undanrödja de objecliva hinder, som motiga viljor uppställa.
Bland desssa anträffas främst de politiska, som inräkna anslag till ifrågavar. företag bland dem, hvilka böra voteras eller afslås i enlighet med parleinentär belåtenhet eller missnöje.
— Emot denna åsigt anför jag den öfriga representativa verldens, sorn staller dylika materiella ämnen för parlementära debatter och vota utom den politiska tummelplats, på hvilken, likmätigt denna statsforms väsende, frid aldrig blifva kan — och sorn anser att frågor om allmännyttiga arbetens företagande enkannerligen tillhöra dem,- hvilka böra på fridlyst gebit afhandlas. -— Aldraminst användes i dessa parlament benämneisen förtroende-vota på anslag, hvilkas föremål blifva i sjelfva beslutet orubbligen bestämda och hvilkas belopp oftast, icke ens af Regeringen, men af arbetenas speciella styrelser blifva disponerade.
Ar nu sådan åsigt häfdvunnen inom representationer, der, i anseende till deras enklare mekanism, majoriteter framstå i den arithmetiska evidens, och i det compacta opinionsskick, hvarmedelst de mäkta att inom påstående session ofelbart framgå till sitt mål; oell der, för öfrigt, ett i passion begånget statsekonomiskt misstag, endast för den korta mellantiden till nästa session, är beslutet, — huru mycket riktigare må ej sådan lära åkallas hos oss, der ingen beräkningsförmåga förslår att tillförlitligen spå 0111 och när en opposition når sitt syfte, och der lika många år, som annorstädes månader, förflyta innan närmsta påräkneliga sammanträde af Representationen.
— Item må ju antagas alt icke något, till sitt ursprung fosterländskt, misslynne, huru välgrundad! det än förmenar sig vara, skulle vid lugn samvelspröfning vilja gå ända derhän att i harmen låta Sverige i åratal sakna ett ända till påtaglighet demonstreradt gagn — ja, kanske sakna det alltid; ty — mine herrar! — con jun c tur är något, som ingen förmår commendera eller i förväg beräkna; och mycket annat än ett statsverks ti11— fälliga habel är med och bildar det der, som kallas coujunctur. — t alla fall förblifver caleuiativt sannt, ja obe - D c n a4 Mars c. ra. 335 stridligt, alt en affär, när elen göres, blifvit mindre gotl med hvarje nr man egen villigt fördröjt tilltaget och profiten.
Näst nu /afliandlade motstånd, möta förslagen till allmänna arbetsföretag den ovilja, som härrör af faihågor för intrång, hvilka skulle ske aldre likartade anläggningar eller andra localileler.
— Men ofta saknar sådan oro all grund; eller bildar intrångets verklighet ett ytterligare stöd ät den projecterade anläggningens anspråk på företräde.
— Dock skulle lika obehörigt som fåfängt klandras, alt representanten med förkärlek förordar den ort lian tillhör.
Så gör jag när det gäller Wermland.
Men — hvem skulle vilja vidkännas fortsättandet af sådant ensidigt förfarande, sedan utrönt blifvit alt dermed motstås Rikets fördel på det hela; tv dennas representanter och advocaler måstfe vi ju, framför hvarje annans, vara.
Mig återstår bemödandet att återföra dem, som i allt dylikt anlitande af statsverkets tillgångar (hvilka de ganska egentligen benämna skatteprodueter) se idel mannamån och orättrådighet.
— Allmängjorda anföranden i andra Stånd vittna om sådan uppfattning hos flera riksdagsmän, bland hvilka jag dock räknar politiska vänner, hvars fosterländska redlighet skulle hafva att påräkna mitt lifligasle försvar, om ilen kunde betviflas. — Sådan åsigt hafva de med värma, ja med bitterhet, uttalat.
—Men jag må ju antaga, att i sådan villomening kunna uppriktiga sinnen icke framhärda.
Helt visst låta de öfvertyga sig, alt hvarje local, eller enskildt, välfången fördel eller förkofran omsider, men ofelbart, varder Rikets. — Hvarje påstående bör ju leda till en förståndig slutsats; eller var det icke sjelft förståndigt.
Men nu är ett företag, som icke främst, ja mest gagnar närmaste ort och dess befolkning, ju alldeles icke tänkbart.
Solen, som i morse öppnade denna dag i Stockholm, belyste ju sednare Götheborg.
Men, enär således förkastandet af hvarje företag, som icke liktidigt och genast gagnar i alla landsändar, leder rakt till den slutföljd alt i Sverige må alldeles icke några allmänna arbeten företagas, — framstår ju ett på sådan grund bygdt förkastande såsom up penbarligen oförståndigt.
De, hvilka jag mottalar, ropa på sk a t te ned sä 11 n i n g och vilja att statsverkets närvar, besparingar dertill användas.
— En doctrinär sade en dag i Franska tribunen, att eontributionen är bästa placeringen af ett capital.
Andra ekonomister påstå alt penningen är produclivast då den rjvarlemnas i den skattskyldiges ficka.
Jag rider icke för någondera af dessa ytterlighelssatser.
Skattenedsältningen är en välsignelse, nemi. när denna operation uppfyller villkoren för sin redbarhet; det är när lindringen blifver i :o kännbar och 2:0 fortfarande.
— Efter sednaste continentalkriget begynte Engelska Regeringen en skaltenedsättning, som snart eqvivalerade mer än -ftdelar af hela skatlebelop - 33G Den lt\
M a rs e. m. pel, och dermed fortfares ännu; och sådant Ian hallas förslå.
— Men, när hela den tillgång, hvarmed skatlelindring tm skulle i Sverige företagas, utgör circa hälften af ett års i contant utgående skattebelopp, — när något så abderitiskt patriarkalt som utdelning capitaliter af denna tillgång väl icke kan vara det som menas, — när det således handlar om räntans användande och följaktligen blott om en eftergift af i å 3 proc. å hvarje contributionssedels facit, — huru overksam då sådan homoeopatisk lindring, — och luiru vansklig, enär den måste upphöra om behof att använda capitalet inträffar?
— Huru mycket kännbarare, varaktigare, på idogheten och productionen helsosammare verkande, med ett ord för enskilda och för det allmänna väsendtligare förkofrande, användes icke en sådan tillgång på allmänna arbetsföretag, hvars ofelbara och dubbelt välgörande product blifver sådan förbättring i den skattdragande.?
villkor, att han lättare utgör skatt, och sådan förbättring i statsverkets villkor, att det mindre behöfver infordra skatt?
H. Ex. fortfor derefter muntligen; Jag har afsagt mig det techniska förordandet af Svea canal : — detta stortänkta företag, till hvilket ju Svea Rikes landskaper äga lika anspråk med Götha Rikes lill den canal det fått, och hvarom blotta föreställningen synes mig böra verka åtrå.
— Må jag dock framhålla en vigtig, båticke anförd fördel.
— I krigstid, och medan vår sjömakt opererar fjerran 'offensivt’ter, skulle några lå fiendtllga fregatter eller ångbåtar, placerade emellan Dalarö och Landsort, förslå att slänga Stockholm och Mälaretrakterna ifrån Götha canals östra inlopp och såmedelst ifrån denna canals commerciella och militäriska fördelar.
— Svea canal, säger jag, skulle, emot alla krigsförhinder i Östersjön, betrygga Mälare-rörelsens och försvarsverkens communicalioner med Rikets vestra landskaper.
Må jag sluta med anförandet af en bland den eftertänksamme fosterlandsvännens djupa bedröfvelser.
— I Sverige yrkas häftigt framsteg och förkofran — och det åtrått, och jag tränger mig fram bland de yrkandes främsta leder.
Samhället danades icke att, som vissa pendelur på observatorierna, stoppas för att sedan visa hvad tiden d å var.
Men det af ålder fräjdade Svenska mannavettet måste vilja medlen, när ändamålet är veladt.
— Jag formulerar icke min framstegsdrift till lag för andra.
Visst skulle jag med bedröfvelse och svår otrefnad se vårt motto blifva: ”medan andra högt braska, vill jag gå och fnaska.’’
Dock nödgades jag då erkänna conseqvensen i de åsigter, emot hvilka jag i dag uppstigit.
— Må, säger jag, om rätta stråten stridas; men — ett står fast, nemi. att förståndigt vis må roan icke sky Hornskroken då man vill till Fittja, eller Kungs - Den 24 Mars c. ra. 33 j Kungsbacken ifall af ärende till Rotebro.
— Vilja vi, sora andra Stater florera, må vi ej försmå deras bepröfvade vägar till välstånd.
Jag föreställer mig, och vill lill och med tro, att den vidt utförda oell djupt gående deduction, som af en värd talare nyss blifvit inför Huset framställd, måtte varit ganska grundlig; men mig bar det icke lyckats att förslå hvilka de motståndare varit, sora han i åtskilliga classen fördelat, emedan jag ännu icke i denna fråga erfarit eller förnummit något motstånd.
Det har lika litet lyckats mig alt uppfatta, hvilken bäst den ädle Grefven egentligen vill rida, och hvilken opinion han i detta hänseende velat uttala, ty jag tror att helt och hållet utom föremålet för denna öfverläggning ligger den mer eller mind. e viljan, olika nitet, fosterlandskänslan, med ett ord, alla de i dictionärerna befintliga ord af dylik beskaffenhet, hvilka blifvit så frikostigt begagnade i afseende på vår mer eller mindre benägenhet lill de, efter Grefvens åsigt, allmänt nyttiga företag.
Hvad beträffar den af Grefven citerade sentens, som han med bedröfvelse skulle se kunna tillämpas på oss, så hänvisar jag till fortsättningen, hvilken jag tror börjas med orden:
"högt med benen klifva.”
Hvad derefter följer, kommer jag ej ihåg, men något rimslut förekommer väl äfven derpå.
Jag hade hoppats ännu en längre stund under det anförande, hvarmed Hr Lagerhjelm började denna discussion, att han ej skulle åsyfta annat än att begära anslag till en fortsatt undersökning, och jag kan ej undertrycka min förvåning deröfver, att lian resumerade sig till att helt enkelt på detta sätt föreslå Huset att låta inleda sig till att ingå på ett anslag af 23o,ooo r:dr, för att börja ett arbete af denna vidd, utan några ytterligare förberedelser.
Den värde talaren får ursägta mig att, med all aktning för hans insigter i afseende på det scientifika af den industrigren, som han härvid förordat, jag likväl icke kan förstå huru han skulle ens kunna föreställa sig möjligheten att ett Hus, att ett Stånd, på den ståndpunkt som vårt, mine herrar! skulle på ett sådant sätt vilja behandla en sak af den omfattning, som denna.
Jag tager mig friheten hemställa till Huset, 0111 här är någon af Eder, mine herrar! som inhemta! en kännedom om alla utgreningar af denna plan, i afseende på dess ekonomiska detaljer.
Herrarne torde observera att den ifragavar. canalen kommer att gå öfver landtliöjder, och alt afven de sjöar samt vattendrag, som påräknas för denna canal, böra betraktas från andra synpunkter, innan man lättsinnigt framlöper på ett sådant företag.
Jag har för mig åtminstone icke ulredt hvilka inverkningar på landet dessa sjöuttappningar i allmänhet skola komma alt hafva, hvilka 22 II. 4* 338 Den 34 Mars e. m. inverkningar på våra klimatförhållanden skulle komma att tillvägabringas genom ett systematiskt uttappande af våra sjöar, kärr och måssar.
Jag har mig icke 11 tred t, mine herrar! huruvida dessa företags möjlighet skulle blifva stängd genom en canalledriing, då de icke blifvit tagna i betraktande i sammanhang med densamma.
Hvad beträffar den politiska delen af frågan, så beklagar jag innerligen, att Gr. Löwenhjelm, som, vid det tillfälle, då Götila canal först bragtes å bane och beslöts, redan innehade en ståndpunkt inom samhället, till hvilken den politiska synpunkten säkert hort göra sig gällande och hade kommit att, från hans sida uttalad, äga myckel inflytande, icke ledan då uttalade sin mening om äfventyret för Götha canal att blott genom ett par kryssare i Östersjön göras otillgänglig.
Jag skulle anse mig misshushålla med R. o. Adis lid, om jag skulle fördjupa mig i detta ämne, och inskränker mig derföre blott till alt bedja Huset hafva den godheten att fästa uppmärksamhet vid sakförhållandet och de vigliga omständigheter, som förekomma i afseende på eli beslut af den beskaffenhet, som man här föreslagit.
Jag tror att det vore högst betänkligt.
Emot alla de yttringar af patriotism och emot alla de hjertrörande framställningar, som i detta afseende blifvit gjorda för den motsatta meningen, vågar jag föreställa mig att härvid fordras ett vida större besinnande och närmare bepröfvande, än hvari R.
St. nu, efter min tanke, kunna ingå, då StatsUtsk., deras förberedande Utsk. i dylika frågor, har afstyrkt anslaget i sakens närvar, stadium, och på denna grund får jag förklara, att jag för ingen del kan med min röst bidraga till något annat än beviljande af ett anslag lill fortsatt undersökning, till framtida utveckling, till beredande af en fullständig kännedom i detta afseende, och en kännedom, som måste sträcka sig till alla de detaljer och alla de inverkningar, som kunna komma att blifva en följd af en så beskaffad canalanläggning öfver Sveriges landthöjder, som den ifrågavarande.
Men jag utber mig, efter här är fråga örn att så rundligen gå lill väga med anslag, att få fästa Husets uppmärksamhet på, att, vid ett så beskaffadt beslut om anslag till undersökningar, jag skulle tro det vara Representationen värdigt, alt deruti låta ingå ersättning till den privata man, som på egen bekostnad har tillvägabragt den undersökning, som i detta hänseende är gjord, och som har bragt sjelfva saken under discussiou inom RiksStflnden.
I samina stund, som Representationen anser saken vara af den vigt, att den förtjena!* ytterligare anslag för sådant ändamål, anser jag, för min del, det icke vara Representationen värdigt att begagna en enskild mans visade patriotiska uppoffring för ett sådant företag.
Således ber jag att få fästa Husets uppmärksamhet derpå, alt vid ett sådant anslag, sorn af Huset kan komma Dea Mars c. m. 33g alt beviljas, (och jag hoppas att icke något annat anslag än för undersökning kan vid detta tillfälle komma att ägo runi) en sådan ersättning borde beräknas i den summa som anslås.