Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
()'n åter blott år fråga om någon föråndring i RiddarhusOidningen, bör remiss ske till det blifvande Riddarhusutskott et.
Jag förenar mig nu endast med Grefve Hård uti dess anhållan att Bånkmansval i vanlig ordning måtte företagas.
Friherre Björnstjerna, Magnusanförde skrifteligen t (Se Bilagan N.o 2.)
Den 24 Jalmar ii. Friherre Ankarsvärd, Carl Hinric’.
Då Grefve von Schwerin fästade uppmärksamheten vid d<jt missbruk, som vid Bånkmansvalen un. der förra Riksdagar ägt rum, föreställde jag mig icke annat, ån att man med tacksamhet skulle mottaga hänvisningen till det råtta, sorn i denna fråga helt enkelt innefattas i den obestiideliga ordalydelsen af RiksdagsOrdningens 4t §■
Utaf de anföranden jag åhördt, synes mig icke något hafva varit rigtadt emot den åberopade §,s klara oell tydliga ordförstånd; den föregångna usurpationen synes mig blott vara försvarad under helgden af en usurpation.
Man har skiljt sig vid frågan, och ingått på afhända lingen om principer och det år detta jag bestrider; jag anser således efter min tanka att fördragande i Commandomål, äfvensom de hvilka sedan sednaste Riksdag innehaft sådane Embeten eller uppdrag, hvilka uti 4i §.
RiksdagsOrdningen betecknas, icke böra ifrån rådighet till Bånkmäns väljande uteslutas, då de icke i §:a bestämdt åro nämnde.
Nu frågar jag blott, om det öfverensstärru mer med våra i Grundlagirne bestämde pligter, att afvika ifrån Grundbgarnes föreskrifter:
Jag frågar hvad intryck det kan komma att göra på våra MedStånder, att se oss så litet vårda deras rättigheter, och rättigheter som åt vårt
Stånd ensamt åro anförtrodde att vårda, då alla de uti 4i §.
Riksdagsordningen omnämnde personer, hvilka icke lå deltaga i val lill Den 24 Januarii, UtskottsLedamöfer befinna sig ensamt inom Ridderskapet och Adeln.
Jag föreställde mig att Grundlagarne af ingen vore bättre kände och till ordalydelse förstådde, ån af de Herrar och mån, åt hvilkas dagliga vård de blifvit anförtrodde genom Kongl. Majts förtroende; och det blifver således en billig anledning till förundran, att dessa ifrågavarande personer så långe begagnat en bristande uppmärk* samhet, att vid förflutne Riksdagar inom Rid_ derskapet och Adeln, utestänga Styrelseorganerne ifrån den directa inflytelse å Riksriag6- årendernas gång, som Lagstiftaren genom 4i §.
Riksdagsordningen tydligen velat förebygga.
Jag emotser, ej utan fmgtan, den söndring uti sinnen som möjligen kunde blifva en verkan of en ovarsam behandling utaf denna sak.
Jag emotser följderna af en cåskod, och möjligen vägrad proposition: och jag hemställer till Herr Grefven och LandtMarska!ken samt Ridderskapet och Adeln, om det icke skulle vara låmp. ligt att först och framst till de inom Ridderskspet och Adeln befintelige personer, som uti 4i §.
Riksdagsordningen ifrån val till Utskotts-' Ledamöter äro uteslutne, framställa den enkla frågan, huruvida de sjelfva anse sig efter RiksdagsOrdningens ordalydelse berättigade, att uti Bånktnannavalen deltaga.
Jag tviflar ingalunda, att icke rättvisan oell Grundlagarnes helgd på detta sätt lättast böra blifva tillfredsställde; jag tror det alltid vara en fördel att undvika tvister, der lagens tydligt uttryckta ordförstånd icke lemnar den minsta anledning till tvetydighet, emedan striden under sådane för» Den 24 Janucirii, 7? hållanden alltid bildar obehagliga intryck, hvars verkningar icke alltid åro så låtta att beräkna.
Grefve Löwenhjelm, Carl Axel', Uti en fråga sorn personligen r<5rer en StatsRådsLedamot hade jag icke ämnat yttra mig.
Flere andra hafva förut så tillråckeligen talat i detta ämne, ott det nu synes vara tämligen upplyst.
Af debatterne synes dock blott en sak vara fullkomligen bestämd, den nemligen, attmeningarne åro olika.
Vid ett sådant förhållande tror jag råtta sättet vara att saken hån visas till ett Utskott, ty Ståndet åger ej rått att tyda bokstafven.
För öfrigt uti en fråga sådan som denna, hvilken rörer ordningen inom Ståndet, tror jag att RiddarhusOrdningen icke kan jålvas.
Efter min tanka år enklaste såtlet till undvikande af inflytande på någons öfvertygelse, alt lemna hvar och ens rått öppen att välja utan tvång, utan uteslutande af de ansvarsskyldige Easbetsmånnen ; jag kånner dem icke under ordet Ministrar.
Om de icke sjelfve anse sig kunna eller böra emottaga det ifrågavarande förtroendet, förmodar jag dem äga rått ett afsäga sig detsamma, och jag inser icke något hinder för dem att nu välja _ på sådant sått finnes för dem icke något tvång och icke något hinder för oss att icke välja på dem.
Då mig således synes, att ali vidare discussion häröfver, blott år tjenande till tidsutdrägt, får jag anhålla det Herr Grefven och LandtMarskalken täckte* gö; 78 Den 24 Januarii. ra proposition till företagande af Bänkmannaval.
Grefve Posse, Claes Fredrid':
Då jag ge. rom Ridderskapets och Adelns förtroende hade den åran att vid sista Riksdag vara Ordförande uti RiddarhusUtskottet, och således åger någon kännedom huru denna fråga då blef behandlad, anhåller jag att rörande detta åmne få uppgifva några historiska facta.
Ridderskapet och Adeln var vid förra Riksdagen inga. lunda okunnig oin innehållet af 4i § Riksdags.
Ordningen, då fråga var om RiddarhusOrdningens förändrande i öfverensstämmelse med Riksdagsordningen.
Redan före Bånkmansvalet vid sista Riksdag uppstod mycken fråga om råtta förståndet af ofvannåmnde ehuru ej hår på Riddarhuset, utan blott enskilt, men vid sjelfva Bånkmansvalet upplåstes 21 §.
RiddarhusOrdningen, då man på sått Herr Grefve Hård nu ganska rigtigt framställt, ansåg lagen vara tydlig, att alla borde i valet deltaga.
Sedermera blef frågan om föråndringarne i RiddarhusOrdningen, för att sätta den i öfverensstämmelse med Riksdagsordningen, remitterad till Utskottet, och då dess Betänkande inkommit, höllos ganska långa diseussioner öfver hvarje §., dels hos LandtMarskalken på Operahuset, dels här inom Ståndet, hvilket de af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter som bevistade förra Riksdagen nogsamt torde påminna sig.
Den 21 §. blef då af Ridderskapets och Adelns pluralitet antagen; der står tydeligen: Sedan Riksdagen af Konungen bilf - Den u-i Januarii, 79 vit å RiksSalen öppnad, böra nasta söknedag derefter, så vida PlentirnPlenorum icke a samma dag år a nb ef al dt, Bank mans och Ekefors Balen verkställas.
Med desse val för. hålles sålunda , att, enligt anteckningslistan, samtelige Ridderskapets och Adelns närvarande hela antal delas uti femtio serskilda, men, till beloppet lika delar, hvarvid, om något mindre a tal skulle 'öfverblifva, detsamma pd sista afdelningen med en person pd hvardera fördelas bår.
Sedan detta blifvit verk$1 bildt, uppropas hvarje afdelning för sig, som begifver sig inom skrä niet, att förrätta Bånkmansval, hvarvid hvar och en inlemnar en sluten sedel, tecknad med en af de personers namn, tom i afdelningen finnes, dåden, sini de fleste råsterrie erhållit, år behörigen vahl Bänkman.
Hafva tvenne eller flere undfått lika antal röster, dd skall dem emellan lottas, ehvad de äro närvarande eller tj.
Är någon borta, dd hans afdelning uppropas, håfve han sin rått till deltagande i vaUt för den gången förverkat.
De sålunda valde Bänkman sammanträde samma dag och välja, innan de åtskiljas med slutna sedlar, Tjugufem till säte och stämma antecknade, att vara Ridderskapets och A' delns Electorer.
Afgår Bänkman under Riksdagen, välje den afdelning, till hvilken han hårt, en annan i hans stalie, på sått stadgadt är, hvil. ket nya valy efter derom dagen förut gjordt Deri 2't Januarii, serskildt anslag alltid in -plena ske hör; ht ifa ver rum bland Electorerne ledigt, dterhesåtte! det genom val af Bänkmännen, af hvilka vid sådant tillfälle minst TjuguseX höra vara tillstädes och i valet deltaga. silla andra Elei ctnrer och Nämnder som till särskilde befatta, ningar enligt Regerings Formen och Riksdagsi Ordningen erfordras, valjas, elter derom dagen förut stedt anslag, af Ståndet samfält in Piano.
Jag kan således icke inse huru Friherre Ankarsvärd kan siga, att han i ddarhusOdningcn ej finner något »om berättigar de uti 41 § Riksdagsordningen omnåmnde ansvarige personer att i RSnkrnansvdet deltaga.
Jag anser lagen uti 21 Riddai hiisOrdningen ganska tyds lig, då deremot 4l § Riksdagsordningen icke år det, utan endast på sått Gi el ve von Schwerin anfört, eller genom en dragen slutsats, kan komma i fråga att förhindra oftanåmnde personer från deltagande i valet.
Då 5 a RiddarhusOrdningen stadgar huru förhållas bör, når fråga uppstår om förändring i RiddarhusOrdningan, tror jag att förevarande motion bör till RiddaihusUtskottet remitteras, på det RiddarhusOrdningen må kunna förändras, i lall Ridderskapets och Adelns pluralitet skulle vid denna Riksdag vara af annan tanke ån vid den förra.
Anses åter Irågan höra till Omstitutions.
Utskottet k<?n den ingalunda frän Ståndets plenum dit remitteras ulan bör enligt Riksdagsordningen - Den s4 Jnnuarii. 81 Ordningen af enskilt man hos samma Utskött väckas.
För öfrigt kan jag icke instämma mpd Grefve von Schwerin, som ansett oss alla så svaga, att Ministrarne* inflytande skulle vara skadligt, ifall de lingö deltaga i valet.
Grefve von Schwerin t
Grefve Posse: Herr Grefven har sagt att Lagstiftarne ansett oss alla för svaga.
Så trod»; de likväl ej Ridderskapets och Adelns pluralitet vid förlidne Riksdag; och ehuru de ganska
Väl då äfven kände 4i §.
Riksdagsordningen, ansågo de att Ministrarne utan olägenhet kunde uti valet deltaga.
Jag anhåller således hos Herr Grefven och LandtMurskalken om propo* sition till förrättande af Bånkraansval enligt 21 RiddarhusOrdningen.
Herr Schonström, Pehr, förenade sig till alla delar med Friherre Ankarsvärd.
Mitt hälsotillstånd tillåter mig icke, att vidlyftigt utveckla min mening i ämnet; och lyckligtvis behöfs här ingen vidlyftighet.
Jag skall anse mig lycklig örn j^g förmår återföra Högloflige Ridderskapet och Adeln till motionens råtta beskaffenhet, hvari-; från de fläste Talare synas mig hafva afvikit.
Prat. I. B, 6.
Den zfk Januarii, Stridens orsak ligger deri, att RiddarhusOrdningen som borde gifva en trogen tillämpning af Riksdagsordningen, brister i denna bestämmelse och lemnar en lucka; deraf åter, för att följa den vackra loijautét, som Friherre Björnstjerna nyss visat, jag vill medgifva, någon anledning uppstått till den mening ; att Ministerens Ledamöter kunde undgå efterlefnaden af 41 §.
Riksdagsordningenj en mening, sem också är understödd af flere Riksdagars praxis.
Likväl, och då man uppehåller sig vid Lagbudets orsak och ändamål, ratio Legis, så har man svårt att jäfva dess kraft.
Då omsorgen för Svenska Folkets frihet fordrade, att en ansvarighet inför Stånderne fåstades vid Ministeriella platserne; så var det väl också en båds naturlig och skyldig omtanka, att hindra, det ändamålet tillintetgjordes, genom ett öfverlågset inflytande af Ministéren, på Ståndernes UH skott, i sjelfva de frågor, der ansvarigheten kunde äga rum eller på valet till Utskotten.
Då nu Grundlagsbudet icke blifvit, genom något Konungens och Ståndernes gemensamma beslut ändradt, så måste det val, också äga qvar sin ful* ]a kraft; men jag besvär Högloflige Ridderskapet och Adeln att, ifrån striden om Lagbudets förstånd, återgå till det mycket simplare af sjelfva motionen.
Jag har med uppmärksamhet åhördt Grefve von Schwerins anförande, och finner icke att han begärt, hvarken någon ny lag, eller förklaring på den sorn existerar, eller ens något yttrande om dess förstånd:
Han har blott begärt att 4i §. af Riksdagsordningen må upplåsas.
Nå, väl! är det för mycket Den 24 Januarii, begärt?
Det öfriga af Motionen utgör ert Utveckling af hans begrepp om Lagbudets fordran, till ledning för dem som skulle åhöra dess upplåsande; och var han icke berättigad till denna framställning, då han lemnade verkan deraf till hvar och ens eget Samvete öch egna Vilja?
Eller detta förfarande, innebår det våt något nytt?
För min del tror jag icke, att hvarken remiss till Utskott, eller proposition till bifall behöfs.
Jag förstår icke hvarifrån •vårman i denna öfverläggning hårrör: och be,j går blott, att Lagbudet må blifva Upplåst hvar.; efter hvar och en afgör inom sig sjelf huru han Vill vålja.
Må håuda Uppfattade jag Friherrö Sparres yttrande icke rått; men som mig syn* tes nårmade sig slutet deraf till Grefve Vört Sehwerins mening.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf’.
De flå-* ste af de Herrar som yttrat sig i detta ämne hafva bestridt afgörandet af Grefve von Schwein ns motion, emedan de trott att den åsyftade en ändring uti RiddarhusOrdningen.
Om jag delade deras öfvertygelse, skulle jag éj vära den siste att yrka frågans remitterande och bestrida Ståndet all rättighet att egenmågtigt ändra en bestämd lag.
Men jag bekänner att för mig står det klart, att de uti 4i §.
Riksdagsordningen nämnde, ansvarige personer måste vara från BånkmansValet uteslutne.
Innan je likväl går vidare att bevisa hvad jag sål' yttrat, kan jag icke underlåta att uppmärksamhet vid ett uttryck sor>- hördt.
En vård Ledamot har ne 8i Den 24 Januarii, det han trodde att de förre Riksens Råd deltogs uti Bånkmnnsvalen.
Jsg tror desto häldre att detta måste vara ett misstag, sorn Riksens
Råd, om jag icke bedrager mig, voro från Säte och Stämma på Riddarhuset uteslutne, och Mott tillkallades för att lemna nödige upplysningar.
Uti 28 §•
Riksdagsordningen föreskrifves att Riddsrskapet och Adeln , Fråste- oell BorgareStånden välja UtskottsLedamöter genom Electorer.
Märken val mine Herrar! att det år Ständen som välja genom Electorer.
När nu Ståndet såges välja, så måste ju hvarje serskilt Ledamot sågas deltaga uti valet till Utskott; men hos Ridderskopet och Adeln, år det blott genom aflåmnandet af voteringssedeln till Bånkmannens utväljande som hvarje Leda: mot af Ståndet i massa deltager uti valet till UtskottsLedamöter, följaktligen böra de som ej få deltaga i val till Utskott, ej heller få aflemna sedlar till väljande af Bånkmån.
Vidare år anmärkt att 21 §.
RiddarhusOrdningen strider emot den tankan att någon Ståndets Ledamot kunde ifrån Bånktnansvalen uteslutas.
Men då hvarje specielt stadgande måste vara ett undan; tag från Allmän lag; så måste äfven genom un-’ dantagen uti 4t §.
Riksdagsordningen, ett undantag vara föreskrifvit från det Allmänna stad. gandet uti 21 §■ RiddarhusOrdningen.
Oagtadt det således stadgas i Riksdagsordningen, att valen till Riksdagsmanna Electorer hos BondeStåndet skola ske i Sock ne st ammor, lär vål »fegen böra få i en dylik Sockneståmma deltaga, sorn ej år till val berättigad.
För öfrigt i anledning af hvad som blifvit sagt att en Grund?
Den 24 Januarii, 85 lag ej får i ett RiksStånd tydas, utan endast efter bokstafven tillämpas, vill jag blott påminna, att man likväl ej må tro
Grundlagarne kunna tillämpas utan allt slags eftertanka.
I 107 §. af RegeringsFormen stadgas t. ex. att om ConstitutionsUtskottet skulle anmärka, det någon Ledamot af StatsRådet i sina rådslag icke iagttagit
Rikets sannskyldiga nytta, skall det anmäla förhållandet hos Riksens Ständer, hvilka, om de finna Rikets vål det fordra kunna hos Kongl. Majit anmäla honom till endtledigande.
Men helt visst lär likväl ingen vilja påstå, att Justitiae StatsMinistern, oagtadt Ledamot a£ StatsRådet, skulle härunder kunna vara inbegripen: ty jag ser ingen möjlighet för Kongl.
Majit att ens kunna efterkomma en slik önskan af Riksens Ständer, helst denne Embetsman ej finnes i RegeringsFormens 35 §. uppräknad bland dem, som kunna utan ransakning och dom ifrån Embetet skiljas.
Med vida mindre ef tertanka, ja af sjelfva ordalydelsen i 4i §. af Riksdagsordningen, finner man således, att de deruti uppräknade Embetsmån, ej böra få deltaga i Bånkmansvalen, såsom varande egentli-; gen första steget af val till UtskottsLedamöteri Herr Hammarskjöld, Lorenzo:
Jag hyser likasom Friherre Boije den öfvertygelse, att denna fråga är ganska enkel. 4i §.
Riksdagsordningen är klar.
Den bestämmer att de ansvarige Embetsmånnen icke kunde deltaga i Utskott eller val till Utskott.
Grundlagarne känna inga andra väljare ån Electorer, hvilka hos de tre Stånden väljas omedelbart; endast te Dea 24 Januarii. hos det talrikare Ståndet Ridderskapet och Adeln •Väljas först Bånkmån.
Då hvarje StåndsOrdning måste med Grundlagarne vara öfverensstämmande, hvad åro då vål Bånkmannen annat ån Första afdelningen af Electorerne.
Åro jm Bånkmånnen Electorer, så måste vål
Riksdagsordningen gälla för dem i första afdelningen så vål som i den sista.
Åro de åter ej Elefetorer, så åro de något iuconstitutioneltj som ej får vara till.
Endast i denna mening kan denna fråga betragtas; allt annat hör ej hit.
En vård Ledamot Herr Friherre
Boije har bestämdt antydt både min afsigt och min åtgärd.
Mitt Memorial är ej af den beskaffenhet, att det hvarken kan eh ler behöfver remitteras till handläggning af nå» got Utskott.
Jag har blott begärt promulgation ätt ett lagrum, hvilket hittills, som jag förmodar, varit mången obekant.
Och denna promulgation anser jag hvarken låra eller kunna vägras.
Hvad jag vidare anfört har jag ansett pödvåndigt för att inför Ridderskapet och Adeln rättfärdiga min begäran.
Visserligen är det min enskilta tanke, att i följd af denna 41 §. deltagande i valförråttningarne icke bör kunna de i den samme uppräknade ansvarige Embetsmin medgifvas.
Men jag begår ej att denna min tänka skall såsom proposition för Ridderskap pet och Adeln framställas.
Skulle andra dela denna min tanka så torde kanske de begära den promulgerade lagens tillämpning.
Min afsigt fiar blott varit att bereda en så klar åsigt af förhållandet, att Lagstiftarens mening skulle kun» Den 24 Januarii. 17 na bli rigtigt uppfattad, då en hvar sedan må handla såsom hans samvete det kråfver.
Ja g har således ingen motion gjort, syftande på RiddarhusOrdningens omarbetning.
Men jag tror mig hafva visat, att den nyligen omarbetade RiddarhusOrdningen år i behof att å nyo omarbetas, för att bli enlig med Grundlagarnes föreskrift och anda.
För mitt ändamål behöfde jag blott på några af dess afvikelser fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, men der finnes många flere, Jag beundrar den konst med hvilken Riddarhu-, Ordningens 21 § och de följande blifvit affattade.
Men Lagstiftarespråket har icke eller blifvit nyttjadt.
Den beskrifver blott huru tillgå skall för att komma till sitt mål.
Riddar-: husOrdningen förhåller sig till Riksdagsordningen, såsom ett ExcercitiaeReglemente till en lärobok i taktiken.
Den visar, huru en vål soutenerad plutonseld skall exeqveras, då afsigten år att bibehålla Statens ansvarige Embetsmån vid en post, från hvilken de delogerat Folksrepresentanten.
Härtill hörde, att RiddarhusOrdningens 26 §. skulle förmena till första Electorsval vald Bänkman, att sig detta förtroende afsåga, och deraf blir en följd att den ansvarige EmbetSmannen måste constituera sin fullmågtig till val af ConstitutionsUtskottets Ledamöter, antingen han det vill eller icke vill} antingen det år motbjudande för hans känsla att deltaga i en åtgärd, som sårar den allmänna känslan, eller han känner sig stark nog att 88 Den 24 JanUarii, aåtta sig öfver hvad söm plär verka uppå andra.
Så bindande åro dessa RiddarhusOrdningens §. § constituerade, att nian lika ovilkorligen kan genom dem förpligtas att skrifteligen tala, som man någon gång blifvit hindrad ifrån att munteligen tala; ehuru blott mot desse senare hotet af tjenliga medel kan användas.
Då jag i dag inför Högloflige Ridderskäpet och Adeln uppträdde såsom de Urtima Riks* dagarnas Histcriograph, i en fråga så väsendtlig, inom en Constitutionell stat, den frågan nemligen hvar gränsen ligger för verkställande magtens inflytande på den fria och sjelfständigt Folkrepresentanten; då jag i Ridderskapets och Adelns minne återkallade, det sköna monument af patriotisme och ägta constitutionel anda, sona organerna för den nya tingens ordning den i» Junii 1809 i Ridderskapets och Adelns Proto coller åt sig upprest, väntade jag jag be. känner det, att de hvilka då så skönt yttrat sig, också nu skulle yttra något vid hugkomsten af de fordna dagarna.
Jag väntade ett fritt och ädelt erkännande af en distraction, hitintills af föga betydenhet, lått ursågtelig i anseende till yttre omständigheter.
Jag vågade hysa det hopp att Ridderskapets och Adelns törsta sammanträde till denna första Lagtima Riksdag, skulle synas Nationen och kommande slågter en skön försoningsdag; att allt hvad som håndt, oroande någon gång, för de constitutionelle förhål ländernas vänner
Den 24 Jannar ii. skulle glömmas på det att allas hjertan skulle förena sig, att hjelpa folket utur det betryck, i hvilket myntiörvillelse, och andra allmänt värkande orsaker, försänkt det.
Skulle detta hopp vara försvunnit, sä får jag vidkännas det öde att om mig torde sägas, hvad som för några år sedan sades i ett annat land:
Hvad år det han vill; han år en fantast som tror på något sorn icke finns.
Herr Rosenblad, Bernhard, upplåste fölr jande; (Se Bilagan N;o 3.)
Sedan förevarande ämne nu verkeligen kommit under discussion, tager jag mig friheten anhålla, att få upplysa en pch annan omständighet, ehuru jag finner, att det blir svårt, att kunna tillägga något af värde; och får derföre utbedja mig Ridderskapets och Adelns öfverseende och tålamod för den tidspillan jag åstadkommer; jag skall icke vara mångordig.
Jag måste såga, att då ibland andra äfven jag blifvit åberopad att framställa den mening sorn rådde i 180g års ConstitutionsUtskott, hvaraf äfven jag hade det förtroende att vara Ledamot, så kan jag ej göra någon hemlighet af att den enda, som då lifvade mig och andra Ledamöter af detta Utskott, var öfvertygelsen att Sverige var ett urgammalt eonstitutionelt
Rike, och ej ett liksom på nytt fédt, att det hade sina urgamla former, som om da ock voro bristande, dock borde högaktas.
Vi 9q
Dan 24 Januarii, sago den svindel som en lång tid rasat öfver Europa, vi sågo faran för Sverige, att i en sådan period derutaf blifva angripet, och vi insågo vigten af de impulsioner, sorn ifrån grannt länder kunde gifvas oss, vi insågo vigten af da efterdömen man af äldre och nyare tiders historia kunde hämta.
Vi sågo ett Rike? sorn ef-’ ter de revolutioner det h de undergått, hada blifvit en föresyn i afseende på medborgerliga förhållanden, och vi föresatte oss att ej servilt efterfölja det, men derifrån hemta upplysningar och efterdömen.
Vi sågo att, med iagttagande af vissa local-förhållanden hvilket alltid blir oöd. vändigt, grunderne för den grad af frihet som tören Europeisk Stat blifver möjlig, der kunde hämtas, och att under sådane förhållanden som våra, den enda utväg till fullkomlig frihet bestod uti den jämna proportionen emellan de olika principerna inom Staten; att således hvarken den democratiska, aristocratiska eller monarkiska tendencen borde öfverväga; utan borde bestå med lika jemnvigt emot hvarandra.
Under sådane omständigheter uppstod 1809 års Constitution, Den gillades då och gillas ännu; och jag har haft den tillfredsställelsen att i samma constitutionella land emottaga lyckönskningar öfver den moderation , som i en så svår tid iagttogs af Svenska Nationen, hvilken krönte sig med åra, fast den ej krossade allt för det det var gammalt, eller antog allt sorn var nytt.
Under sådane förhållanden kan jag ej finna, att det blir af serdeles vigt örn den eller den Ledamoten pitter bredvid oss.
Tvärtom känner jag en till-, fredsståilelje då jag uppstiger i denna försam - Deri 24 Januarii, ST ling, att linna den till största delen sammansatt; af personer som blifva oberoende, antingen den eller den sitter bredvid dem.
Jag går vidare att besvara hvad hår blifvit yttradt, och jag tror ej att om vi dela oss i 5o delar, dessa 5o delar kunna anses så^om Utskott, då Lagen bestämdt sagt, hvad som år Utskott, och då Utskotten i Lagen nåinnas vid namn.
Ej eller kan jag finna den satsen grundad, att för det jag ej får deltaga uti en eller annan del af en sak, jag ej heller skulle få taga någon del uti de yttersta ramificationerne deraf, 18 §. uti Riksdagsordningen innehåller just ett exempel af denna beskaffenhet, då den iladgar, att personer af någon annan främmande låra, ån den Reformerta, ej kunna vara Riksdagsmän; men deremot valrätt andra christne trosförvanter icke förvågras.
Således får en Catholik t, ex. icke vara Riksdagsman, men vål välja Riksdagsmän.
Således kan jag ej annat förslå ån att de i 41 § nämnde personer ej få vara Efectorer, men vål deltaga i val af Electorer.