Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den |6 Maj e. m,. 3g Hr Sandelhjelm, Paul, uppläste följande: Sedan H. SlatsUtsk., efter remiss från Vällofl. BorgareSt. å Hr C. G. Rydins i ämnet gjorda motion, upptagit och beskrifvit utredda sakförhållanden och anförda bevekelse grunder för den sökta eftergiften, yttrar Utsk. sig dock in galunda anse desamma innefatta tillräckliga skal för R.
St. alt nu helt och hållet efterskänka Riksg.contorcts hos staden ägande fordringar, sorn för närvar., utom upplupna men obetalda räntor, utgöra tillsammans 166,g3o r:dr 5 sk. 1 r:st.; stödjande sig Tits k. harvid isynnerhet derpå, alf afskrifningar af allmänna låneunderstöd, såvida ej möjligheten deraf blifvit vid lånens beviljande uttryckligen förutsatt, så myckel mindre böra beviljas, som de oftast mäste föranleda till en håde obillig och orättvis olikhet i särskilde låntagares behandlingssätt.
Och då dessutom Utsk. antagit, att den nu för Borås stad föreslagna eftergift sannolikt skulle framkalla, ej allenast anspråk på enahanda förmån för öfriga med byggnadslån understödda städer, utan ock ytterligare fordringar å dylika biträden af det allmänna, i förhoppning på deras framtida eftergift, har Utsk. afstyrkt bifall lill framställningen om ifrågavar. låns afskrifning.
Ehuru jag känner och kan vitsorda, alt Borås stad, såsom följd af 1822 och 1827 årens förhärjande eldsvådor1, och af andra på innevånarnes välstånd menligt inverkande orsaker, befinner sig för det närvar, i en betryckt och äfventyrlig ställning, så att den i högsta måtto liar behof af någon lindring i betalningsvillkoren för återstående byggnadslånen, synes mig likväl, att motionären sträckt sin framställning i ämnet alltför långt, då han begärt hela lånecnpilalets afskrifning.
Men, å andra sidan, och som Utsk. synes hafva godkant bevekelsegrunderna härtill, fastän med förklarande, alt de ansågos ej innefatta tillräckliga skäl för R.
H. St., alt nu helt och hållet efterskänka Riksg.contorets hos staden ägande fordringar, tyckes mig, att StatsUtsk. hade kunnat och bort utfinna och föreslå något annat medel, för att åtminstone lindra staden i hänseende till ålei betalningsvillkoren för det efter eldsvådan 1827 erhållna och med 5 proc. ränta löpande lånet.
Vid fråga under sistförflutna riksdag örn nedsättning i räntan härför från 5 till 3 proc., ansågo visserligen R.
St. sig ej kunna härtill lemna bifall, utan medgåfvo i stället dels anstånd till 1840 med capital-afbetalningen , dels ock den modification, att endast 8 proc. å hela lånesuminan behöfde årligen inbetalas, nemi. 5 såsom ränta och återstoden såsom amorlissement; men det kan ej vara SlatsUtsk. obekant, hurusom orsaken till den vägrade räntenedsättningen var, alt Riksg.- contoiets ställning den tiden påfordrade låns upptagande mot 5 proc., ett förhållande åter, som för närvar, ej äger rum.
Och sedan, emedlertid, räntefoten i allmänhet nedgått, samt 4° Den s6
Maj e, m. då fastiglietslån i R.
St:s hank erhållas mot 4 P*'°c. ränta* med 2 proc. amortissement: så .tror jag, för min del, nit StatsUtsk. hade varit fullt, ut befogad!, om icke skyldigt, att föreslå R.
St. en härmed jemförlig, lindring för Borås stad i ålerbetalningsvillkoien föi!; det, efter 1827 års eldsvåda, staden beviljade nya byggnadslånet, och delta så mycket hellre, sorn Otsk. ny ligen,, genom utlåt, N:o, 87,,. tillstyrkt sådana villkor, nemi. 4-.proc. r.qnia. och 2 proc. amnrtissement, för beviljandet af ett byggnadslån till .Södetdiariins stad.
Jag föreställer .mig,, alt vid. de,, utomordentlige tillfallen Staten nödgas. uppträda, för att med ian understödja en nedbränd stad, eller en af miss vext. hemsökt landsort, dermed åsyftas något högre ändamål , än sorn ingår i beräkningen, när enskild man förräntar; penningar.
Möjligheten af förlust på en slik Statens försträckning, eller åtminstone ..af en efter tidsornständigheterna lämpad lindring i åteibetalningsvillkoren, måste således slädse vara förutsatt, faslän ej uttryckligen nämnd eller tillkännagifven, då försträcka!ngen beviljas.
Så hafva ock förre Ständer förstått och behandlat frågor om eftergift eller lindring 1 likartade fall, derom exemplen äro talrika, och hvaribland de högst betydliga eftergifter och afskrifningar, flera landsorter tid efter annan tillgodonjuta å erhållna unösällningslån, må särskildt vittna; och jag inser fördenskull ej någon rimlig anleda,, hvarföre R.
H. St. just nu, då Statens drätselverk är i bättre skick än kanske någonsin tillförene, skulle afsäga sig den skön? och ovärderjiga rättigheten, att, på ett lika välgörande sätt, hjelpa betryckta städet;, och landsorter, samt genom sådan mellankomst afvärja deras undergång.
För öfrigt synes StätsUtsk. sjelft hafva afvikit från de ideel-, sorn här motiverat afstyrkändet, då StatsUtsk. förut tillstyrkt hvad R.
St. ock redan bifallit, nemi. afskrifning af ett utaf cholera-creditivet Carl Johans församling, med åierbetalningsförbindelse, tilldeladt lån, oaktadt andra församlingar, deribland äfven Borås och Wenersborgs städer, fullgjort betalningsskyldigheten för deras låneapdelar.
Jemte det jag hemställer, att H.
StatsUtsk. matte taga detta allt i behörigt öfvervägande och på grund deraf tillstyrka af mig nu föreslagna lindringen för Borås stad, anhåller jag, i sådant syfte, vördsamt om återremiss af ifrågavar. utlåtande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. O. Ad. behagade bifalla StatsUtskts utlåt.
Ropades ja och nej. lil'
Landtm, hemställde, om B o.
Ad ansåg de vid utlåt.
Nto 70 gjorda anmärku:r föranleda de>s återremitterande.
Ropades starka ja, blundade med ganska mångå nej.
Hr Den 16
Maj c. ra. 4' Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han funnit ja* hafva öfverrösta! nej, men afbröts af Hr von Hartmansdorff, Aug., som yttrade:
Just det skäl, som blifvit anfördt för återremiss af betänk.,'sr - nes mig tala för dess godkännande, nemi. det, alt R.
St. tillförene medgifvit afskrifning af beviljade lån.
Dessa praejudicater hafva ledt till ett sådant missbruk, att snart finnes icke mera 1 Riket någon menighet, som får låna afSlaten, hvilken icke med detsamma anser sig berättigad till afskrifning, eller alt undandraga sig betalning, intilldess hon fått eftergift.
Den siste värde talaren åberopade nu, huruledes vi redan vid denna riksdag beviljat eftergift af cholera-Iånen åt tvänne fattiga församlingar.
Skulle nu äfven Borås få eftergift, ser jag ej huru
Ständerne sedan kunde vägra eftergift åt någon menighet.
Jag, för min del, tillstyrker således bifall å betänkandet.
I anledn. af hvad den siste värde talaren anfört, får jag äran anmärka, att jag alldeles icke instämt i motionärens begäran om eftergift, utan blott begärt en modification i räntan å lånet, så att den måtte blifva 6 proc. årligen, hvaraf 4 proc. såsom verklig ränta och 2 proc. till amortissement, och det på det skäl, att fastighetslån i banken utgifvas efter denna grund, och att det icke kan vara billigt och rättvist, att när Staten kan upptaga lån till 4 proc., en afbrunnen stad skall betala 5 procent.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då hans förklaring, huru han ansett svaren på den sist framställda propostn, blifvit afbruten af Hr von Hartmansdorff, och discussionen något fortgått, R. o. Ad. torde finna Hr Landtm, förpligtad att framställa ny proposition.
Hr Landtm, framställde derefter propos. till bifall å utlåtandet.
Den derefter framställda propostn till återremiss af utlåt. blef äfven med ja och nej besvarad.
I anledn. af derefter förnyade propostr, förklarade Hr Landtm, sig hafva funnit, att R. o. Ad:s pluralitet ansett utlåt, böra återremitteras.
Jag får reservera mig emot det sätt, hvarpå denna fråga afgjordes.
53 §:n Riksd.- Ordn. säger: ”Besvaras propos:n med ja, må väl erinringar ”dervid i tjenliga ordalag göras, men ingen försöka att be’’slutet genom ny öfverläggning upprifva.” Föredrogs ånyo SlatsUtsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 71, i anledn. af väckt fråga om elt 7 H. 6 4»
Den 16 Maj e. m. rpntefritt lån lill jordbirikets upphjclpaiide inom "Westernorrlands län.
Frilr.
För min del kan jag icke godkänna det raisonnement, som ligger till grund för (Jlsk:s afstyrkande.
Del bör icke vara Ulsk. obekant, att nybyggare i de norra länen äro i stort behof af det biträde, de kunna få för att komma till en hastig odling, i stället för en långsam, hvarigenom de icke på lång tid kunna komma i tillfälle alt väl berga sig.
Om ett ränlefritt lån på en återbetalningslid af 10 år lemnades, att disponeras åt sådana nybyggare, som kunna lemna förtroende att det användes till odling, så blefve det en ren samhällsvinst.
Dessa förskott, som utgå från Slaten, återkomma i framtiden mångfälldigt genom statsbidrag och skaller.
Jag anhåller om återremiss, samt att Ulsk. mätte föreslå de villkor, under hvilka de begärda 10,000 r:dr:ne mätte få lemnäs till hushållssällskapens disposition, för att inom 10 år återbetalas.
Då Staten använder så betydande summor, som redan sker, på afviltringsverket i Norrland, finner jag så mycket mindre auledn. alt tillstyrka något lån, för alt utöfver dessa bidrag uppmuntra jordbruket derstädes, som tvifvelsutan Stc\tsTJlsk:s raisonnement är ganska riktigt, att det kan anses tvifvelaktigt, om det är skäl att genom konstiga åtgärder befordra jordbruket i provinser, hvilka äro underkastade ettså hardt klimat, som denna del af Sverige; åtminstone synes erfarenheten under de sednare decennierna hafva ådagalagt, att fattigdomen och bchofvet af understöd der tilltagit, och att det tvifvelsutan är riktigast och mest öfverensstämmande med statsekonomiska grundsatser, ätt rikta industrien inom dessa orter på skogarnas produeter.
Jag mäste således i detta fall bestrida den återremiss Frih.
Gederström begärt.
Den siste talaren har best ridt återremiss, på grund deraf att Ulsk. föreslagit ett betydande anslag till afvitlringar.
Jag ber alt få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att dessa bidiag till afvittlingar, långt ifrån att leda till direct och hastigt gagn, för provinsen medföra blott ett långväga gagn; men för ögonblicket äro dessa förrättningar ganska tryckande genom det handräckningsarbele, som måste lemnäs åt landtmätarne.
E11 aldrig så flygtig blick på de afvittringsberättelscr, som inkomma, och de arfvoden, som derföre måste utgå, lärer visa StatsUtsk., alt mångfalldigt större summor i dessa orter årligen af provinserna utgöras lill landtmätarne, än det ifrågavar. anslaget belöper sig till.
Hvad åter beträffar alt vilja rikta dessa provinsers näringar från jordbruket till skogarna, så ber jag fästa dea värde le - Den 16 Maj e. ra. 43 damotens uppmärksamhet deruppå, alt forsla villkoret för att kunna vända industrien på gagnandet af skogsproducler, är att äga en bosättning.
Nå väl! en sådan bosättning fordrar mera än en sluga i skogen; den fordr.lr någon jord till denna stuga, fodertillgång, nilius och dragare, alt ur skogen lill afsältningsorten framföra effecterna.
Det är sådana bosättningar, sorn iiro nödiga i dessa trakter för alt skaffa erforderliga armar lill skogsproduclernas apterande, det ur ock derföre, som nya hemman der uppkomma.
Jag vet väl, att SlalsUlsk. i fråga om gide hufvudtiteln beslutat begära, alt inga lån å denna titel matte gifvas; men betänk, har återgått med anmärknlr, och jag hoppas, att pär SlalsUlsk. närmare betänker de anmärknlr, sorn då dervid gjordes, det skall finna, att Statens intresse fordrar, alt medlen på denna litel icke bortskänkas, eller, såsom en ledamot för ett par dagar sedan yltrade sig, bortplottras, utan lillånäs för alt återgå till Staten och ständigt öka den tillgång, som för ändamålet är att använda.
Jag kan ej annat än på det högsta yrka åtérremiss, och hoppas, alt anslag till lånet matie af Ständerna beviljas att utgå af den dermed ökade gide hufvud titeln, lill disposition af -bushållssällskaperna i länen.
Jag anhåller få vela, huru detta mål är afgjordt bos de öfriga RiksStånden.
Ridd.Secret. tillkännagaf, all rör:de della mål ingen underrättelse från de öfriga RiksSlln ankommit.
SlalsUlskls ullål.
N:o 71 biet af R. o. Ad. bifallet. R. o. Ail. biföll likaledes StatsUtskls den 7 dennes e. in. på bordet lagda utlåt.
N:o 72, angille vackt fråga om anvisande af en gille hufvudlitelns anslag motsvarande sornina till låneunderstöd för menigheter.
Vidare föredrogs SlatsUtskls den 7 dennes e. m. på boillet lagda utlåt.
Nio 73, i anleda, af väckt fråga om upphäfvandet af Rikets .sist församlade Ständers beslut, angille Statens garanti för vissa bypolheks-föreningars skuldförbindelser.
Jag har tvifvelsutan icke varit närvar, i Utsk., då detta utlåt., sorn blifvit handl.igilt på en annan afileln.
, än den, lill hvilken jag hörer, blifvit i Utskls plenum afgjordt.
Jag anhåller, att det måtte få hvila på bordel.
Gyldenstolpe, Anton Gabriel, förenade sig nied Frih. Sprengtporten. 44 Dcu 16 Maj c. m.
Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtskts den 7 dennes e. m. på bordet lagda utlåt:n:
N:o 74, ang:de föreslagna åtgärder till minskning i åtskilliga kostnader för kommande riksdagar; N:o 75, ang:de sökt rättighet för staden Wadstena att återbekomma hvad som blifvit inbetaldt å ett lån för cholerakostnaders bestridande.
StatsUtskts den 7 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 86, i anledn. af Landträntmästaren J. E.
Bloms m. fl. ansökning om eftergift af tre års ogulden ränta för Örebro qvarn.
Bet är högst angeläget att i ett utsk:s-betänk., hvarom svar skall afgå till Konungen, detta skall vara i betänk, intaget; ty eljest kan Exped.- XJtsk. icke lagligen uppsätta någon expedition derom, utan endast upptaga det i riksd.beslutet, hvilket likväl icke medför någon verkställighet, derest ej särskild skrifvelse derom afgår till Konungen; dessutom synes det höra till ordning', att svar skall lemnäs på en K. skrifvelse.
Jag skulle föreställa mig, att formen för detta ärendes öfverlemnande är, att en skrifvelse af Exped.Utsk. uppsattes och öfverlemnas lill justering hos Stånden.
Jag hemställer, om någon återremiss till StatsUtsk. kan vara behöflig, för alt tillägga en sådan sak, som faller af sig sjelf.
N.o 86 blef af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo StatsTJtskrs den 7 dennes e. m. på bordet laqda utlåt.
N:o 87, ang:de sökt låneunderstöd för staden Söderhamn, i anledn. af den år i835 i nämnda stad inträffade eldsvåda.
Jag har ingenting alt invända emot lånets beviljande; men vid villkoren derför anhåller jag att R. o. Ad. måtte fästa sin uppmärksamhet, nemi. på den del deraf, som angår ränteberäkningen.
Den är föreslagen till 4 proc., under förhoppning alt Riksg.- cont. skall få låna till detta räntebelopp.
Hittills hafva, mig veterligen, inga allmänna cassör upptagit lån till så låg ränta.
4s proc. lärer hafva varit den lägsta räntefoten.
Det kan således vara osäkert, om Riksg.cont. kan få något lån emot den beräknade räntan, särdeles som afsättningen på jern och trädvaror blir ofördelaktig.
Om då Riksg.cont. misslyckas att få lån för 4 proc., men skall låna ut för denna ränta; så blir följden den, att om Riksg.contrs öfverskott anslås till Statens behof, så brista medel till ersättning af förlusten på detta och andra dylika lån.
Jag önskar således i förevar, utlåt, den rättelse, Den 16 Maj e. m. 45 att räntan blir 4 proc., om Riksg.cont. kan erhålla penningar till samma ränta, men att i annat fall räntan bestämmes till 44 procent.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å StatsUtsk:s «t lat.
Den derefter framställda proposln till återremiss af utlåt. blef likaledes med ja och nej besvarad.
Jag vill blott för min del tillstyrka, att R. o. Ad. måtte, då understöd för en afbränd stad beviljas, göra det på så liberala grunder, att Ständer ne ej måtte framdeles blifva besvärade med ansökningar om ytterligare eftergift; och på denna grund tror jag det vara lämpligast att bifalla Utsk:s betänkande.
Ridderstolpe, Fredr., instämde med Hr von Troil, Uppå derefter framställd propos,, blef StatsUtsk:s utlåt, N:o 87 af R. o. Ad. bifallet.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 7 dennes e, m. på bordet lagda mern.
N:o 88, i anledn. af återremiss på SlatsUtskrs utlåt.
N:o ao, fann R. o. Ad. detsamma icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUlsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda utlåtm: N:o 89, öfver Hr J. E. af Geyerstams motion, angtde de s. k. fi isocknarnes praestationer till Dylta svafvelbruk; N:o 90, ang:de den på Öland belägna Böda kronoparks föreslagna förvandling till härads-allmänning; N:o 91 , i anledn. af vackt fråga om några kronoparken upplåtande till allmänningar för Färentuna härad.
På begäran af Hr von Rosen, Georg, samt Gr. G y Idenstolpe, Anton Gabi'., blef IieviIIn.Utsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 11, i anledn. af så väl K. M:s nåd. propos. ang:de kurhus-afgiftens fortfarande, samt Hr Möllerhjelms, Axel, i ämnet väckta motion, ånyo lagdt på bordet.
Likaledes lades ånyo på bordet, uppå begäran af Frihtne Roye, Fredr., samt Cederström, Anders, BnnroUtsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 20, innefattande förslag till ett förändradt myntsysleme.
Företogs till pröfning LagITtsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 4°’ i anledn. af väckt fråga om än - 46 Den i6
Maj c, ro. (liing i 16 cap. j §:n Jorda-b:n och tipphäfvande af 8 §:u i samina cap. och balk.
Cederström, Anders, hlcfvo reservationerne upplästa.
Reservanterne hafva visserligen rätt deruti, att Utsk. måhända gått öfver sin rättighet och afhandlat ett ämne, som det ej hade rätt till; men jag för min enskilda del kan ej neka, att jag anser de sludganden, som äro föreslagna, vara nyttiga, och jag anhåller, alt såsom min egen motion få upptaga dem.
Ifall ej motionstiden voro tilländalupen, skulle jag instämma med den siste talaren; men att taga sig anledn. af ett LagUlsk:s lagstridiga betänk., att väcka en motion i öfverensstämmelse dermed-, lär ej stå tillsammans med grundlagens föreskrifter.
Dä ej LagUtsk. ansett sig kunna tillstyrka Just.ombudsmannens förslag utan gått deröfver, ser jag mig för min del förhindrad att antaga Utsk:s betänk., och yrkar med Ilr von Röök afslag å detsamma.
Jag vill blott nämna, att det icke är Utskis olagliga beslut, som jag begärt alt-få upptaga såsom min motion; det är i följd af Just.ombudsmannens embetsberättelse och förslag i ämnet, samt således i följd af hvad under riksdagen passerat, som jag ber att lä upptaga den motion jag omtalat.
Jag kan visp serligen icke bestämma, huruvida den förändring
Utsk. föreslagit är nyttig eller icke; men jag kan ej anse, att Utsk. föifarit grundlagsvidrigt, så snart det haft anledn. att föreslå det, som i betänk, innehålles af Just ombudsmannens embetsberättelse.
Det måtte väl ej vara Utsk:s skyldighet att antaga allt hvad Just.ombudsmannen föreslagit; det kan linna, att förslaget är bra i det liela, men att det bör redigeras på ett annat sätt eller att något hör tilläggas—.detta mätte vara Utsk:s rättighet.
Det ur väl Utsk., som ej allenast skall pröfva, om ett förslag är nyttigt, utan äfven framställa det på det sätt, sorn det anser nyttigast.
Utsk. har ej väckt en ny motion; det är under åberopande af Just.ombudsmannens förslag, som det gjort sin framställning.
Således kan jag ej finna något skäl att afslå betänk., för det alt det skulle vara olagligen framsläldl af Utskottet.
Jag kan icke förena mig i den mening, som af reservanterne blifvit y 11— träd och af en ledamot här är biträdd, att LagUtsk. skulle hafva Irädt öfver sin lätt, då det gifvit en utveckling åt det förslag, sorn Just ombudsmannen framställt.
Del är samina sak, summa iG cap. oell samma 7 och 8 §§, hvilka D c q 16
Maj c. m. 47 Itai- äro i fråga.
Så långt skulle jag föreställa mig, att Ulskrns rätt skulle sträcka sig, oell icke blott inskränka sig till att säga ja oell nej.
Då ingen bestridt ändamålsenligheten af lagstadgandet, får jag yrka bifall å detsamma.
Frill, Cederström, Jacob:
Jag leinnar derhän, huruvida det kan vara ändamålsenligt alt lemna åt stiäcka sina förslag öfver motionens innehåll.
I afseende på lagfrågor, är det alldeles bestämdt, att vi måste ändra grundlagen, innan sådant kan ske.
Utsk. har, i afseende på lagfrågor, som framställas af Konungen eller Just.ombudsmannen, ingen annan function, än att motivera sill tilleller rifstyrkande å den väckta motionen.
Detta har LagUlsk. icke gjort; det har gått öfver denna giäns, och det är detta, som är oformligt.
Då man betraktar LagUtsk:s betänk.
, så linnes, att Just.ombudsmannen föreslagit uppiiäfvande af 7 och 8 §§:na i löcap.
Jorda-b:n, och föreslagit en annan lydelse af den förra §:n, samt att den sednare skulle upphöra att vara gällande.
Det måtte då icke vara att skrida öfver ämnet, örn I.agUtsk. framställer ett förslag lill ändring af dessa §§:r, 0111 än det icke skulle vara af samma lydelse, som Just.ombudsmannen framställt.
Så har varit prakliseradt vid alla föregående riksdagar, och, instämmande med Frih. Sprengtporten och Gr. Gyldenstolpe, anser jag, att motsatsen skulle vara en alltför långt sträckt formskärning.
För min del tror jag likväl, att denna lagförändring icke är af behofvet påkallad, och att det ganska väl, såsom Hr von Röök föreslagit, kan förblifva vid det gamla stadgandet.
Jag är förekommen i hvad jag ämnat yttra af Hr Ribbing; och då Frih.
Cederström ej kunnat åberopa någon enda grundlags-§ till stöd för sin mening, så får jag endast förnya min anhållan, att Frih. o. Landtm, läcktes framställa propos. till bifall å betänkandet.
Som jag för min del finnér, att den af Just ombudsmannen gjorda framställning om upphäfvande af eller ändring i 16 cnp.
Jordn-b:n 7 och 8 §§:ne icke för det närvar, är af behofvet påkallad, hufvudsakligen med anledn. deraf, att vi hafva ett nytt lagverk att förvänta, och jag anser, att alla sådana partiella förändringar, som ej äro af behofvet ovillkorligen påkallade, icke böra lin af Ständerna vidtagas, får jag, för min del, tillstyrka afslag å betänk., på det att det måtte förblifva vid hvad som förut är stadgadt.
Jag får äfven tillägga, att 0111 äfven det stadgande, sorn nu finnes, i ett fall kan vara betänkligt, är det nog betänkligt i ett annat afseende, att jordägare, som möler en landtbonde, hvilken rymmer, ej 48 Den iG Maje. m. skulle äga rält att föra honom tillbaka, utan skulle anlita Konungens Bef:h:de, hvarigenom det kunde hända, att landtboen rymde bort med sina saker, innan Konungens Bef:h:de hunnit vidtaga åtgärder för hans gripande, och alt jordägaren således icke erhölie någon ersättning för sina förluster.
Jag tillstyrker fördenskull afslag.
I stället för den rättighet, jordägaren förut hade, att afhemta landtboen, ifall han ej gjort rätt för sig, får han enligt Utsk:s förslag qvarhålla hans saker såsom fti.erhet för sitt fordringsanspråk.
Detta anser jag vara mycket bättre, än förbållandet är efter nu gällande lag, helst det torde vara svårt, ofta omöjligt, att återfå hans saker, sedan han en gång rymt, eller begifvit sig af från bostaden med desamma.
Landtm, hemställde, om H. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
]\:o 4°* Ropades ja och nej.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid LagUtskrs utlåt.
N:o 4° gj°*'da anmärkntr föranleda dess återremitterande.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå LagUtskrs utlåt.
N:o 4°* Ropades ja och nej.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke af svaren å propos:na kunnat utröna R. o.
Ad:s pluralitet* mening, hvarföre han ånyo hemställde, om R. o. Ad. behagadebifalia LagUtskrs utlåt.
N:o 4°.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit, att ja vid denna propositions besvarande öfverrösta! nej.
Frih. Cederström, Thure, Jag får blott upplysa, att kanske många här yttrat sig till bifall för betänk., derföre att en värd ledamot sagt, att stadgandet skulle vara så redigeradt, att jordägaren skulle äga rätt att qvarhålla landtbondens saker, och det således vore af ingen betydenhet, att han ej finge återföra landtbonden sjelf.
Detta kan jag icke finna vara förhållandet.
Det står nemi. i §:n:
"Rymmer landtbo bort inom stämmotid, lite jordägaren "Befallningshafvande till att honom och allt det han med sig "fört åter hemta.”
Således har ej jordägaren sjelf den rättigheten att qvarhålla landtboens saker.
Landtbonden kan Den iG Maj e. m. 49 gifva sig af med dem och fara sin kos, innan jordägaren hinner vända sig till Konungens Bef:h:de.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. ansett öfverläggningen fulländad, och Hr Landtm, förklarat sig finna den sista propostn vara af R. o. Ad. med ja besvarad, ingenting annat, enligt hans tanke, i delta ämne återstode att göra, än att antingen begära votering eller reservera sig.