Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men under det att talaren, hänförd af sin egen eld, gick att åt sitt fädernesland bereda lycksaligheten af denna, af honom så kallade reform, dervid undergräfvande grunden för landets hela samhällsskick, hvad hände?
Landet blef ett rof för partiernes blodi - 314 Den 28 Maj e. m. ga strid; och vi vete alla huru den reformen slog ut.
Den förbytte sig i en våldsam revolution, genom hvars införande upstod ett samhällstillstånd, som, — ehvad loftal deröfver må hållas, — åtminstone icke lärer hvarken i Svensk eller Norrsk bemärkelse kunna kallas mycket ”roligt”.
Och likväl var det till bolande af en föregifven ”ledsnad”, en förespeglad ”domning”, som denna hvälfning förbereddes! — åled tillämpning af hvad jag i denna fråga först har yttrat, tillstyrker jag R. o. Ad. alt förkasta del förslag Frih.
Raab såsom sitt omfattat samt i egenskap af föreslagen gemensam tanke inför oss framställt.
Flere ledamöter hafva redan uplrädt mot mitt förslag, och en har sagt, att våra grundlagars anda icke tillåta framställning af detsamma.
Jag ber, att försl få yttra mig om den saken.
Om raan betraktar grundlagen efter bokstafven, finner man dess 56 § vara af följande lydelse: ” — — — — — — ”varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt lil! R.
St. hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta.
Sl:s plena icke några anmärkn:r emot Const.Utsk:s yttrande; hvile detsamma” — — — och vidare: ”och gatte då föreskriften i 75 § Riksd.Ordn.
Göras åter i RiksSt:ns plena emot Utsk:s yttrande anmärkn:r” — Här slår icke med en enda bokstaf begränsadt, huru omfattande dessa anmärkn:r kunna vara.
Frågan är icke här, säger man, att skrifva en grundlag, här är blott frågan om införande af förbättringar och förändringar i den redan befintliga, javäl!
Jag har icke heller åsyftat något annat.
I milt förslag finnes endast en förändring af någon större omfattning, nemi. vallagen, i öfrigt är R.
F. densamma och Riksd.- Ordn. i det allra närmaste oförändrad, det är blott sjelfva vallagen sora är olika och således har jag icke förordat något nytt förslag, blott ett annat sätt än Utsk. förordat, alt förändra vår nuvarande val-lag.
Hr Tersmeden har sagt i afseende på reservationen, att den icke kan gifva någon rättighet för ledamöter af Stånden att dervid kunna fästa sig, jag förstår i sanning icke hvarföre en reservation skulle få åtfölja ett Utsk:s betänk, om ej afsigten vore alt lemna tillfälle för Stånden, att, då de företaga hufvudfrågan tilt afgörande, tillse och begrunda de skäl som anföras af deo enskilde reservanten, samt sålunda blifva försatte i tillfälle att helldre antaga dessa skäl, än det förslag, som af Utsk:s majoritet blifvit framslälldl, ty det är ju Ständerne, icke Const.Ulsk. som beslutar öfver frågan.
Detta Utsk. är den auktoritet vid riksdagarne, som i vissa fall afgör med R.
St:s rätt, huru vår grundlag skall tolkas, det är dess majoritet, som tillåtit reservationen att komma till Ståndens kunskap, — samma majoritet som tolkat grundlagen, — och således, när reservationen fåll följa med Utsk:s förslag derifrån, innebär Den 28 Maj e. m, 315 väl också denna omständighet ett bevis att Coust.Utsk:s majoritet erkänt Ståndens rättighet alt kunna fästa sig vid ifrågavarsde reservation eller icke.
Samme talare har hemställt huru det väl skulle komma att se ut, om alla fyra Stånden skulle antaga Hr Brincks reservation.
Ja, Gud gifve all så vore! det skulle vara oändligt lyckligt om en sådan samstämmighet, som hittills icke egt rum, skulle i hast upkomma emellan Stånden, och om så väl vore, kunde man hysa de gladaste förhoppningar för Sveriges framtid.
Vidare ber jag att få, i afseende på formen, fästa mig vid huru det tillgått inom andra Stånd icke blott vid föregrde utan äfven vid denna riksdag; BorgareSt. har med en stor öfvervägande majoritet antagit detta förslag och BondeSt. godkänt en annan reservation, eller Bengt Gudmundssons.
I PresleSt., då frågan i gårdagens plenum först väcktes, börjades med afgörandet af principen, alldeles som jag yrkat att man på detta rum skulle börja att behandla saken, hvarvid, så framt jag fått riktig underrättelse, följande propos. framställdes: ”Den som godkänner Const.Ulsk:s åtgärd att hafva bibehålit
Ståndsprincipen såsom grund för uational-representationen, röste ja; den det icke vill, röste nej.
Vinner nej, har Ståndet såsom sin gemensamma tanke förklarat, att nationalrepresentationen bör på annan grund upföras”.
Således har PresteSt. och dess Talman, hvilken ingalunda gerna vill stöta grundlagen för hufvudet, meddelat en sådan propos.
Säger raan att det icke angår oss huru andra
Stånd förfara, så ber jag att få erinra huru del gått lill inom detta Stånd viden föreg:de riksdag.
Jag vill icke lala om 1840 års riksdag, endast påminna om huru ärendet behandlades vid riksdagen 1844.
Const.Utsk. framkommit med ett förslag, som yrkade bibehållande af de nuvarande RiksSt:n och derjemte tillstyrkt ett femte Stånd, att inrymmas i BorgareSt. bestående af embetsmän och ofrälse fastighetsegare på landet.
Det var således icke heller då fråga om fullkomlig förändring af våra grundlagar, likväl framkom Gr.
Frölich med förslag till gemensam tanke, hvars syftning inhämtas af sjelfva ordalagen, hvilka lyda sålunda: ”valrätt äger hvarje Svensk, till myndige år kommen man, så framt icke, genom särskilde, af lagen bestämda undantag den activa medborgare-rätten blifvit förklarad för honom hvilande eller förverkad”.
Jag tror mig icke behöfva upläsa mera af detta förslag, för att angifva syftningen af detsamma.
Detta förslag blef likväl af dåvarande Landtm, framställdt lill öfverläggning och propos. var färdig att derpå göras då Gr.
Frölich förklarade, med afseende på förut fattade beslut, sig icke anse det vara nödigt att längre drifva sitt förslag, och någon propos. kom derföre icke i fråga.
Vi hafva sålunda bevis både från en föreg:de riksdag och ifrån denna huru ärendet blifvit behandladt, allt för den meningen, att ett sådant förslag lill gemensam tanke, sora det jag framställt, icke är mot grundlagen stridande.
I afseende på sak vill jag visserligen icke längre uppehålla 316 Den 28 Maj e. m. R. o.
Ad. men anser mig dock skyldig att svara Fril).
Cederström med magra ord på den frågan, hvarföre man nu skulle antaga ett förslag, som så nära öfverensslämde med det redan pröfvade K. förslaget, som föll sistl. höst.
Jag vill icke fästa mig vid de poetiska ord som yttrades, emedan dessa ord, huru poetiskt sköna de föllo sig, säkerligen uttryckte en ganska prosaisk tanka af misshag till sjelfva grundtankan i förslaget.
Mine Hrr! om ock det förslag jag framställt skulle hafva ett syskontycke med det K. förslaget, hvilket jag icke nekar, och hvilket jag tverlom åberopar som ett värde för detsamma, så hafva vi väl från alla riksdagar, så långt jag kan minnas tillbaka exempel derpå, att förslager falla och upkomma som hafva tycke med hvarandra.
En antydan är likaledes gjord alt Ilr Brincks förordande af det K. förslaget, uttryckande lankan att de grundsatser detsamma innehåller skulle gillas af en stor del af nationen, vore en Hr Brincks förvillelse, denna förmodan tror jag vara grundad på ett misstag hos bemältc Frih:e.
Jag är öfverlygad att om Frilen rest omkring i landet och gjort sig bekant med opinionen så skulle han icke tillåtit sig det föga lämpliga skämtet, som tydde derpå att Hr Brinck vore den ende man, som hyste en sådan tanka och hade den förmätenheten och den svagheten att tro, att endast af det skäl alt han sjelf gillade det, nationen skulle göra likaledes.
För min del kan jag vittna, att, i den landsort, der jag bor, der var opinionen ganska allmän för det förslaget.
Jag anser mig icke böra besvära R. o. Ad. med ingående i ett motiveradt försvar för de särskilda punkterne i det förslag, som jag begärt må utgöra Ståndets gemensamma tanke, utan anhåller att det må blifva föremål för propos.
Efter min förmening, har Const.- Utsk. icke förfarit i enlighet med grundlagens anda, då det medgifvit, alt reservationer rör:de hela förslaget till ändring af rikets grundlagar fått åtfölja det af Utsk. afgifna betänk:t.
Det hörei* till grundlagens anda att hvarje förslag till dennas förändring skall af Const.Utsk. vara bifallet, och hemställdt till Ståndens pröfning.
Alt det icke är bifallet, ser man deraf att det framslälles under formen af reservation.
Visseriigen är det också en besynnerlighet att, som det äfven erkännes, detta förslag har fullkomlig likhet med ett annat förslag, som fallit vid denna riksdag, visst är det besynnerligt, säger jag att ett sådant åter kommer att utgöra föremål för Ständernes pröfning vid samma riksdag, hvilket äfven synes vara mot grundlagen stridande; men jag håller ej så hårdt på dessa förhållanden, utan fäster mig mera dervid att den värde motionären sjelf beklagat sig alt vara ensam om sin framställning.
Ar det verkligen förhållandet, hvilket jag för min del tror, att han derom är ensam, då vill jag till honom hemställa, huruvida han ej kunde finna skäl vara för handen, att nedlägga den begäran lian gjort, ty då man har vissheten alt vara den ende Den 28 Maj e. m. 317 sora hyser en tanke, hvad skall man väl då vinna? icke annat än tidsutdrägt!
Raab, om han icke täcktes låta denna sin begäran om särskild pröfning af det utaf honom framställda förslag, för denna gång helt och hållet förfalla.
Jag år skyldig besvara Hr Lagerhjelms upmaning framställd i anledn. af en förmodan att jag skulle vara alldeles ensam om den mening jag tagit mig friheten framställa.
Sådant kan omöjligen var.a mig med full visshet bekant och emedan det vore något så eget och så märkvärdigt om ett slikt förhållande egde rum, att jag för singularitetens skull vill utröna verkligheten, kan jag af sådan orsak omöjligen afstå från begäran om votering.
Det är R. o. Ad. väl bekant, att ingen annan må i Stånden framställa förslag till grundlagsändringar än antingen Konungen eller Const.Utsk.
Ingendera af dessa myndigheter har framlagt det förslag som Frih.
Raab förordar.
Det har framkommit från enskild motionär, som gått Const.Utsk. förbi.
Han har nemi. framställt sin mening såsom en mot Ulsk:s förslag afgifven reservation, hvilken en af Utsk:s ledamöter, Hr Tersmeden förmäler hafva blifvit tryckt ulan att Utsk. ens kände hennes innehåll.
Agde någon ledamot, att, med Const.- Ulsk:s förbigående, i Stånden föreslå grundlagsändringar, antingen i form af reservation mot Utsk:s förslag eller af anmärkn. till grund för gemensamma tankar, så skulle Const.Utsk:s veto mot enskilda grundlagsförslag tillintetgöras.
Detta måste vara olagligt.
Ehvad andra Talmän må hafva mcdgifvit eller andra Stånd beslutat, i delta hänseende så förmodar jag, att R. o. Ad. likväl icke skall tillåta en sådan olaglighets begående, äfvensom jag hoppas, att Hr Frih. o. Landtm, icke skulle vilja meddela propos. derå.
Men på det att denna öfverläggning i formfrågan icke må draga för långt på tiden, så anhåller jag, att, sedan de motsatta meningarne om saken redan blifvit yttrade, Hr Frih. o. Landtm, ville säga sin mening, eller ock att Ståndet måtte komma till omröstning deröfver, i händelse Hr Frih. o. Landtm, vill skjuta ifrån sig afgörandet.
Mitt yttrande i föreg:de plenum tillkännagaf, att jag icke delade de åsigter i sak Frih.
Raab framställt; men ehuru jag är med honom af motsatt öfvertygelse och ogillar Const.Usk:s förslag, kan jag ej annat än på del högsta bestrida den anmärkn., som blifvit gjord af Ilr von Hartmansdorff, och enl. hvilken det skulle vara någon ledamot i Const.Utsk., hvem som helst förmcnadt att framställa sin från pluraliteten skiljaktiga mening.
Jag kan ej föreställa mig möjligheten af ett sådant grundlagsstadgande som skulle förbjuda någon ledamot i Utsk. att uttrycka det han ej delar den mening, som majoriteten framställt.
Är detta hans rättighet, så måste det också vara hans rättighet att tillkännagifva hvaruti skiljaktigheten 318 Den 28 Maj e. m. består!; och är det hvarje ledamots rättighet att hår gifva tillkänna huru lian önskar att R. o. Ad. matte uttrycka sin gemensamma tanke, om detta, säger jag, år Frih. Raabs, likasom hvar och en annans, så mätte visserligen icke denna rättighet förminskas deraf, att han tillkännagifver att det är den tanken som finnes uttryckt i den reservation, hvilken är förevarande betänk, bifogad.
Om denna lanke icke varit uttryckt i reservationen, ulan om Frih.
Raab här upläst samma förslag sorn den innehåller såsom sitt eget, skulle väl Hr von Hartmansdorff då kunnat bestrida Frih.
Raab rättigheten att få detsamma framställdt, som hans önskan till R. o. Adis gemensamma tanke, och har han haft den rättigheten, så kan jag ingalunda tro att densamma förminskas derigenom att en ledamot af Consl.Ulsk. redan förut haft samma åsigt.
— Jag för min del understöder Frih.
Raabs begäran ehuru jag ogillar saken.
Det är utan tvifvel hvarje ledamots rätt äfven i Const.Utsk., att förklara del han icke är af samma mening sora pluraliteten.
Men sådant berättigar honom icke att framlägga för Ständerna ett förslag, hvilket Utsk:s flertal ogillat.
De föreskrifter, som 56 § R.
F. innehåller, äro af den beskaffenhet, att deras stridighet mot grundlagens andemening i öfrigt, föranledt de formtvisler vid hvarje riksdag, hvilka jemväl för ögonblicket återkommit.
Dessa föreskrifter har man icke kunnat bringa lill något förnuftigt sammanhang med grundtanken i R.
F., på annat sätt, än att de anmärkmr, som få göras i form af gemensamma tankar, endast må röra jemkningar af det hufvudförslag Ulsk. framställt, men ingalunda innebära ett helt annat förslag än Const.Utskrs och derigenom undertrycka detsamma.
Lika vål som man föreslår en representation så och så beskaffad, annorlunda än Const.Utsk. hemställt, så kunde man föreslå hvad som helst, hvilket detta Ulsk. icke hade godkänt.
Sådant vore att uphäfva Const.Utsk:s uteslutande rätt i detta hänseende Frih.
Raab: Hr von Hartmansdorff har fortfarande hestridt rättigheten för reservanter alt få yttra sina enskilda åsigter rör:de Const.Utskis förslag till representationsförändring och likväl har jag här i min hand Const.Utsk:s förslag N:o 26 sedan 1844 års riksdag, då Hr von Hartmansdorff sjelf var ledamot i Const.Utsk. och beledsagade dess förslag med sin reservation.
Det hade säkerligen varit en förlast för Ständerne, att icke blifva i tillfälle att erfara hvad denne ledamot haft att bibringa dem och jag skulle högeligen förundra mig deröfver om Hr von Hartmansdorff, sorn sjelf begagnat en sådan rättighet, nu, 7 år sednare, icke skulle vilja erkänna samma rätt.
Har den grundlagsenligen blifvit begagnad, så är det också grundlagsenlig! att ånyo betjena sig af densamma.
Mine Hrr! här är fråga om former, något märkvärdigt skalle det vara, om våra åsigter gått så retroactift tillbaka att man numera vill neka propos. på ett förslag, hvilande på icke mera ra - Den 28 Maj e. m. 319 dikal grund, än att ledamöter som talat derom, erkänt att det står i närmaste öfverensstämmelse med det förslag, som af landets Konung vid sistl. riksdag framställdes och under denna blifvit afslaget.
Jag skulle ej kunna annat än högeligen förundra mig deröfver, och anse del såsom nog långt gånget på den radikala sidan; och jag önskar ingenting högre, än att opinionen, som så ofta vexlar, icke måtte gå långt framom detta förslag i framtiden.
Jag anhåller att IIi rme måtte laga detta förslag i betraktande vid den blifvande voteringen.
Jag påminner mig ganska väl att jag afgaf en reservation vid omförmälde riksdag; men då var jag sjelf motionär till det förslag som Consl.Utsk. gillade.
De anmärkn:r jag då gjorde åsyftade ingalunda hvad Hr Brinck afser, att sätta ett annat förslag i st. f. det, som Coust.Utsk. godkänt, ulan de angingo blott jemkningar deraf.
Då detta är en principfråga, som torde vara vigtig att få afgjord, tager jag mig friheten hänvisa till 57 § Riksd.Ordn. som uttryckligen lemnar hvarje ledamot i Utsk. rättighet att få med reservation beledsaga derifrån utg:de utlåtm.
Förenämnde § innehåller nemi.: ”Vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanke hos de öfriga Stånden anmäla, slånde det honom fritt, genom särskildt mern. eller dictameu till prol., hvilket må MedStånden tillställas, enär han de för kommunikationen och prot. nödige exemplaren till Sekret, aflemnar.
Lag samma vare, dä någon remiss gär från Riksstånd till Utsk., eller utlät, från Utsk. till RiksStånd
;n grundlagens föreskrift i det fallet är klar och oförtydbar; och då det är en rättighet att till prot. dictera en från Utsk:s mening skiljaktig tanka, della dictamen skall innehålla hvaruti skiljaktigheten består, lärer väl ingen, utan att kränka grundlagens tydliga bokstaf, kunna bestrida en Utsk:s ledamot rättighet alt få sin särskilda mening Ständcrne meddelad.
Jag ber, att endast för historikens skull, få tillägga, att icke blott vid 1S44 års riksdag tillgick som Frih.
Haab omförmält, utan äfven vid 1S40 och 1S34 årens riksdagar.
Vid den förstnämnde framställde Const.- Ulsk. ett förslag, ungefär i samma riktning som det förevar:de; R. o.
Ad. förklarade då såsom sin gemensamma tanke, att sjelfskrifvenheten skulle uphöra, åsyftande derjemte en klass-fördelning.
Palmstjerna, som då var Landtm, fann sig likväl icke förhindrad att meddela propos. på delta, äfvensom på åtskilliga andra förslag, som i ganska väsendtlig mån skiljde sig från Const.Utsk:s. Under 1834 års riksdag var förhållandet än mera extant, Utsk. hade föreslagit alt representationens nuvarande fyra Stånd skulle kompletteras med åtskilige flya elementer.
Då framställdes begäran om propos., hvilken icke heller förvägrades, på det förslaget alt representationen skulle grunda sig på allmän 320 Den 28 Maj e. m. valrätt, äfvensom på ett af Ilr Lefrén framställdt, som gick nt på att den skulle fördela sig på fem Stånd, hvilka förslager icke stodo tillsammans med det af Coust.Utsk. framställda förslaget.
Det skulle således vara något ovanligt om Landtm, vid denna riksdag skulle frångå hvad hans företrädare på ordf:de-platsen inom detta rum icke förvägrat och de öfrige Ståndens Talma nvid denna riksdag ej nekat.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, yttrade: Frih.
Raab har yrkat, att såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke mätte framställas: ”Antagande af det förslag som innefattas uti Hr Brincks ”vid Const.Utsk:s mern.
N:o 7 fogade reservation, dock med den ”skillnad: ”l:o att riksdag icke hålles oftare än hvart tredje år; och ”2:o att landet ej för val af de 70 ledamöter, som i andra kammaren skola tillsättas af Elektorer, delas i 70 valkretsar, utan ”att dessa val ske länsvis”.
Vid början af öfverläggningen i nu förevarande ämne hade jag äran yttra den på föreskriften i 56 § R.
F. grundade åsigt, att icke något annat förslag, än det af Const.Utsk. uti dess mern.
N:o 7 till R.
St. ingifna, kunde af mig föredragas lill öfverläggning.
Detta förslag innefattar endast, såsom orden lyda: ”åtskilliga ändringar i grundlagarne”, hvaremot det af Frih.
Baab åberopade förslag icke inskränker sig lill vissa ändringar i den nu bestående grundlagen och de §§ deraf uti hvilka ändring blifvit af Const.Utsk. tillstyrkt, utan innefattar, på sätt, reservanten Hr Brinck sjelf upgifvit, ”'förslag till ny vallag, Riksd.Ordn. ”och R. F., jemte en dervid fogad serskild artikel”.
Vid delta förhållande anser jag
Hr Rrincks förslag ligga vida utom omfånget af de gränser, inom hvilka öfverläggningen, enl. stadgandet i R.
F:s nyss åberopade 56 § bör vara inskränkt.
Och på dessa skäl samt vid jemförelse af uttryckliga föreskriften uti 55 § Riksd.- Ordn., linner jag mig vara förpligtad att vägra propos. å det förslag till gemensam tanke, som af Frih. Raab blifvit framställdt.
Jag vill, vid hvarje tillfälle då jag det kan, alltid rälta mig efter Hr Frih. o.
Landlm:s åsigt, som säkert går ut på alt så vidt möjligt är, göra hvarje Stånds-ledamot till viljes, men i denna fråga, så vigtig som jag än anser densamma vara, kan jag ej underlåta att vädja till det omdöme, som Ståndet, enl. 55 §:n Riksd.Ordn. är berättigadt afgifva; och får sålunda begära, alt Hr Frih. o. Landtm, icke illa uptager det jag anhåller att i detta fall om Ståndets tanke blifva förvissad; yrkande alltså votering.
Till följd häraf och med åberopande af stadgandet i 55 § Riksd.Ordn. hemställde II.
Ex. Ilr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. yrkade den propos. II.
Ex. ansell sig böra vägra.
Hår - Den 28 Maj e, m. 321 Härvid ropades starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter II.
Den, sora yrkar den af II.
Landtm, vägrade propos. å Frih.
Raabs förslag till gemensam tanke, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, varder ofvanberörde propos. icke af R. o.
Ad. yrkad.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda; Ja — 27.
Härefter förekom det af Hr Printzensköld, Carl inlemnade sålydande förslag: ”Alt R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke förklarar, det Ståndet icke afsäger sig sin sjelfskrifvenhet, utan att det åligger Const.Utsk. att med sjelfskrifvenhetens bibehållande för Adeln, upgöra ett representationsförslag, hvarigenom alla nu orepresenterade samhällsmedlemmar, sora på grund af sin samhällsställning dertill äro berättigade, må medelst valda ombud vinna inträde i representationen”.
Då jag är långt ifrån att vilja följa den siste talarens exempel, nemi. alt begära votering i händelse Hr Frih. o. Landtm, skulle finna mitt förslag vara af beskaffenhet alt icke kunna hos R. o. Ad. till öfverläggning förekomma och Hr Frih. o. Landtm, följaktligen anse sig förhindrad att derå meddela propos. vågar jag anhålla om förklaring på förhand, huruvida berörde mitt förslag befinnes vara af beskaffenhet alt kunna till öfverläggning förekomma.
I anledn. häraf förklarade H. Ex. Hr Frill, o; Landtm., det han icke fann sig ega fullt giltiga skäl att vägra propos. å ifrågavande förslag.
Jag var på förhand förvissad att Hr Frih. o.
Landtm, skulle afgifva denna förklaring, ehuru granlagenheten emot såväl honom som
Ståndet upmanade mig alt göra den förfrågan hvarå jag nu erhållit ett nöjaktigt svar.
Jag tror att R. o. Ad. vid närmare eftersinnande, otvifvelaktig! skall finna, att det förslag, som jag framställt, är af den beskaffenhet, att ett bifall lill detsamma utgör ett oundgängeligt vilkor för Adelns bestånd, såsom integrerande del af representationen.
Under diskussionen i detta ämne, har jag, dels ur en af en frejdad ledamots från trycket utgifna arbete upläst, dels äfven sjelf 7 H. 21 322 öen 28 Maj e. K. framställt sådane skäl som jag för min del ansett böra leda lill det mål dit jag syftar: men jag förutser, att åtskilliga anmärkn:r mot förslaget, i afseende på dess upställning skola äga rum.
Const.Utsk. är nemi. en mäktig auktoritet inom representationen! och lärer väl icke emottaga några förständiganden från Sländerne, i likhet med hvad öfrige Utsk. äro skyldige härutinnan.
Jag anhåller således vördsammast hos Hr Frih o. Landtm, äfvensom hos Ståndet, att i det förslag jag framställt, och på det att detsamma må blifva antagligt och godkändt af Const.Utsk:s ledamöter, i hvad detsammas upställning beträffar, en sådan modifikation i ordalagen lill R. o. Ad:s gemensamma tanke om sjelfskrifvenhetens ändamål och syfte må få inflyta, att icke Const.- Utsk., ej heller dess härvarande ledamöter må kunna stöta sig på detsamma.
Med Hr Frih. o. Landtnäs tillåtelse, tager jag mig friheten uplåsa denna förändring i ordalagen, så lydande: att R. o. Ad. som sin gemensamma tanke förklarar, det Ståndet icke afsäger sig sjelfskrifvenheten, utan att ett grundlagsförslag bör upgöras, hvarigenom med sjelfskrifvenhetens bibehållande för Adeln, alla orepresenterade samhällsmedlemmar, som på grund af sin samhällsställning, dertill kunna anses berättigade må, medelst valda ombud vinna inträde i representationen.
Vid jemförelse af detta förslag med det som Hr Frih. o. Landtm, låtit upläsa, finnes att i sjelfva saken ingen förändring blifvit gjord.
Under loppet af sistl. riksdag inkom till Const.Utsk. en motion af ungefärligen följande innehåll: ”undertecknad föreslår en representationsförändring, hvilken bör byggas på de grunder, som Const.Utsk. behagar upgifva”.
Sä vidt jag förstår, bcfinnes Hr Printzenskölds förslag vara i nära slägtskap med den omnämnda motionen, ty den värde talaren säger visserligen att åtskilligt skall ske, men huru detta skall åstadkommas:, derom har samme talare ej yttrat ett ord, hvarföre jag vördsamt hemställer alt R. o. Ad. måtte afstå Hr Printzenskölds förslag till gemensam tanke.