Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De skiljaktigheter, som dock deri finnas, synas mig vara till fördel för BondeSt:s förslag, och jag är således benägen att i detsamma instämma, såsom utgörande min tanke, likvisst med de förändringar deruti, som bär af Gr.
Posse blifvit framställda, att nemi. dels riksg.- sedlarna ej må nämnas, enär de komma att de facto och de jure upphöra att existera, då denna grundlagsförändring kan beslutas, och dels i 3 mom. tillägges, att derest alla 4 RiksSt:n i ett beslut, rör:de proportionen emellan sedelstocken och metalliska inlösningsfonden eller rör:de Bankens skuldsättning, icke komma öfverens, det skall förhållas såsom i 69 5 Reg.F. är föreskrifvet.
Jag kan för min del icke instämma i Hr Rosenblads förslag.
Det innehåller visserligen fullkomlig garanti; men det har, efter min tanke, den mindre goda egenskap än BondeSt:s förslag att först och främst vara längre och att för det andra icke ställa frågan i ett så bestämdt förhållande inom grundlagen som den redaction, hvilken BondeSt. antagit.
Sjelfva grundämnena, hvarpå bancolagen och 17 H. 55 434 Den aa December f. m. alla Banken rör:de föreskrifter skola hvila, ligga i detta grundlagsförslag, och jag föreställer mig, att i allt, som rörer Bankens förhållande till det allmänna, Nationen och staten samt enskilda personer inom och utom Riket, bör man söka så mycken säkerhet som möjligt.
Så långt sträcker sig BondeStrs förslag och icke längre.
Allt, hvad som rörer Banken enskildt, är deri helt och hållet öfverlemnadt åt den ena statsmagtens hepröfvande.
Jag tillstyrker således instämmande i BondeStts beslut, med den förändring Gr.
Posse begärt.
Då jag nyss, jemte hufvudsakligt instämmande i Gr.
Posses mening, yrkade, att det i BondeStrs förslag intagna stadgande om riksg.sedlarna må qvarstå, gjorde jag det under öfvertygelse, att detta stadgande ej kunde blifva vådligt, då redactionen innehåller orden: så länge de fortfara; men jag vill ej motsätta mig, att denna mening må utgå och ber nu att helt och hållet få instämma i Gr.
Jag har tyckt mig finna, att det förslag, som BondeSt. antagit och Gr.
Posse understödt, i det hufvudsakliga instämmer med mitt förslag, och skall således icke yrka propos. på hvad jag föreslagit, såvida icke någon annan delar min tanke, utan vill jag instämma i hvad Gr.
Posse yttrat.
En värd talare har ganska peremtorisk! förkastat Hr Rosenblads förslag, utan att ingå i någon pröfning deraf.
Det är likväl en sak i detta förslag, hvilken jag anser åtminstone tarfva en vederläggning, innan den kan förkastas, nemi. anmärkn., att de b:cosedlar, som tillkommit föred. i Oct. detta år, böra undantagas från den iathegori af b:cosedlar, som skola med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas.
Jag ville se, huru vederbörande efter nästa riksdag, i händelse den af Utsk. eller BondeSt. föreslagna redactionen då blefve antagen, skulle bete sig, om man komme till
Banken med gamla b:cosedlar och med grundlagen i hand fordrade deras inlösande efter ordalydelsen.
Hr Stråle: I anledn. af Hr Cederschjölds anmärkn. får jag äran upplysa, att ordet specie, ensamt för sig begagnadt, icke, åtminstone af domstolarna, förståtts så, att det ovilkorligen skulle betyda silfver, och att det vore ett frånträdande af den tanke, som hittills varit rådande, om man nu ville antaga en sådan betydelse af detta ord.
Jag medger, att fråga derom kunde väckas, men tror, att tillämpningen hädanefter skall blifva densamma som hittills, och att den b:colag, som skulle säga, hvad med specie förstås, komme att innehålla, att en r:dr specie ej skall betyda mer silfver än det, sorn Konung och Ständer förklarat utgöra en r:dr b:co.
Den 31 December f. m. 435 Hr Rosenblad:
Då jag framställde orsaken till det i 3 mom. af min redaction införda särskildta stadgande i afseende på de gamla b:cosedlarna, hade jag äran yttra, det jag ansåg frågan vara en bagatelleös scrupel, om jag så får uttrycka mig, men att jag ej kunde undertrycka denna scrupel, emedan grundlagen bör vara bestämd och klar.
I anledn. af Hr Stråles yttrande får jag till honom hemställa, huruvida icke domstolarnas beslut, att skuldsedlar, ställda å specie, borde få inlösas med b:cosedlar, härledt sig derifrån, att den tiden voro R.
Banks sedlar inför lagen detsamma som speciemynt efter 1664 års myntfot, hvilket de upphört att ipför lagen vara, sedan bancolagen af d.
I Mars i83o utkom.
Nu då grundlagen skulle komma alt innehålla, att btcosedlarna skola efter ordalydelsen inlösas, och då gällande författningar stadgat, att specie är det speciemynt, som 1664 års myntfot bestämde, samt då specie upphört att vara detsamma som b:co, hemställer jag till Hr Stråle, om icke domstolarna blefve åtminstone tvehågsna, huruvida icke en sedel, lydande å specie, borde med silfver efter 1664 års myntfot inlösas, eller 0111 icke grundlag och bancolag komme att stå i strid med hvarandra.
För öfrigt får jag förklara, att enda motivet för mitt förslag är att söka undanrödja de bestämda och onaturliga hinder, jag i de andra redactionsfjörslagen trott mig finna, för att vid en kommande riksdag, medelst förändring af 72 §, kunna tillintetgöra de svårigheter, som den gamla redactionen ansetts innefatta emot stadgande af lag och laga ordning för en af statens vigtigaste institutioner, R.
Kan detta ändamål bättre vinnas på annat sätt än genom mitt förslag, så skall jag vara den förste, som vill låta detsamma förfalla, och jag önskar endast, att det redactionsförslag, som vinner företräde framför mitt, på den stora afgörande dagen verkligen må finnas vara bättre, så att man ej må komma att ångra, att man ej antagit min redaction, hvars största fel måhända är att vara lång.
Då jag nyss fästade uppmärksamhet derpå, att icke något bestämdt stadgande finnes, som förklarar hvad med ordet specie skall förstås, följer deraf, att man ej kan säga, att b:cosedlarnas ordalydelse innehåller, att en r:dr specie skall lösas med en r:dr silfver efter 1664 års myntfot.
Sedlarna nämna endast specie och icke någon bestämd qnantitet silfver, hvarföre man alltid återkommer till den frågan: hvad betyder ordet specie?
Och derom finnes ingen annan förklaring gjord än den, som bancolagen innehåller.
Jag tror således icke, att det kan sägas ovilkorligen stridande mot bokstafven af nu föreslagna redaction, att betalningen erlades efter nu gällande lag om b:cosedlarnas inlösen.
Jag förmodar, att ordalydelsen, då den är oförändrad, mäste bibehålla samma betydelse, 436 D c ii a* December f. m. och att således samma ord, som gåfvo innehafvare!! rätt att för en sedel före 1809 erhålla en viss quantilet silfver, måste ännu tillägga honom samma rätt, såvida grundlagen erkänner och förklarar, att ordalydelsen skall blifva gällande i afseende på sedlarnas inlösen; och jag tror följaktligen, att domaremagten ej kunde neka sin medverkan till rättvisans skipande härutinnan.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då flera anmärknlr blifvit framställda, vore intet annat sätt att afgöra denna fråga, än att å hvar och en af dem, i den ordning de blifvit afgifna, framställdes propos. till utrönande, huruvida It. o. Ad. behagade förklara någon eller några af dem för sin gemensamma tanke.
Jag underställer vördsamt Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke den ordning vid framställningarna bör iakttagas, hvilken följer af sakens natur, nemi. att Utsk:s förslag företages till pröfning punkt för punkt, jemte dervid gjorda anmärkntr?
Jag tror icke, att någons mening kan vara annan, än att få veta, hvad Ståndets tanke är, och den utrönes lättast, omförslaget företages punktvis.
Efter hvad jag vill minnas, var det Hr Stråles yttrande, som först upplästes; hans anmärkn. vid usta punkten bör således först förekomma.
Om denna torde det ock vara lättast att komma öfverens; men rörande den andra lära meningarna vara mera delade. H.
Ad. önskade, att, på sätt Hr v.
Hartmansdorff yrkat, Constit.- TJtskls förslag skulle moraentvis till afgörande företagas.
Första morn. upplästes, så lydande: R.
St:s egen vård och garanti, så att den må ostördt förvaltas af de fullmägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, efter R.
S t:s, i öfverensstämmelse med särskild bancolag och Rikets öfriga gällande lagar, gifna föreskrifter, samt att R.
St. åligger att fylla den brist, som möjligen kan uppstå i Bankens tillgångar, för fullgörandet af dess genom lag stadgade förbindelser.
Horn erinrade, att det vore anmärkningarna vid detta morn., och ej sjelfva morn., hvilka borde blifva föremål för pröfning och beslut.
Jag vill blott anhålla, att de särskilda förslagen till ny redaction må uppläsas, på det man må erinra sig dem och säkrare kunna stadga sin mening.
Hf Hjärne:
Jag anmälde mig nyss, innan Hr Gr. o. Landtm, annu föredragit 1 morn., för att yttra mig emot Den 2a December f. m. 4^7 det af Hr v.
Hartmansdorff föreslagna föredragningssätt; men sedan R. o. Ad. nu dertill lemnat sitt bifall, får jag endast anmärka, alt Hr Rosenblads förslag icke på detta sätt kan komma under pröfning, emedan det är uppstäldt i annan ordning än^Utskts förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att II.
Ex. varit af samma mening som den siste talaren och derföre velat framställa propos. på anmärkningarna i sin helhet, men att, som Ståndet varit af af annan tanke, sådant numera ej kunde komma i fråga.
Enligt hvad jag till prot. uppfattat, innefattar Gr.
Posses förslag endast den förändring i den redaction, som BondeSt. föreslagit, alt riksg.- sedlarna ej skola omnämnas, och att, i fråga om Bankens skuldsättning samt sedelstockens förhållande till metalliska inlösningsfonden, R.
Sirs mening skall afgöras enligt 69 § Reg.F. Hr Gr:s förslag öfverensstämmer således i den nu föredragna punkten helt och hållet med BondeSt:s, hvilket är så lydande: ”R.
Sits Bank förblifve under R.
Stts egen vård och garanti, så att den må ostördt förvaltas af de full— mägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, efter R.
St:s, i öfverensstämmelse med särskild bancolag och Rikets öfriga gällande lagar, gifna föreskrifter; och åligger R.
St. att fylla den brist, som möjligen kan uppstå i Bankens tillgångar, för fullgörandet af dess, genom lag, stadgade förbindelser.
” Hr Rosenblad:
Jag ber om förlåtelse för det jag något sent fäster uppmärksamhet derpå, att om man vill hafva redactionsförändringen punktvis föredragen, kan mitt förslag lika väl som något annat delas i 3:ne punkter.
Skill— naden|i uppställningen är ingen annan än den, att jag i i:sta punkten intagit, hvad Utsk. i 3:dje punkten nämnt om sättet att besluta rör:de reglementariska föreskrifter, hvilket jag velat sammanföra med stadgandet, att de skola vara i öfverensstämmelse med bancolag och Rikets öfriga gällande lagar.
Hr Lefre'n: I händelse Gr.
Posses förslag nu kommer under öfverläggning och till beslut, önskade jag, att R. o. Ad. ville lemna öppet äfven för min armärkn. att göra sig gällande.
Jag har nemi. yrkat, att de i Conslit.TJtsk:s förslag intagna orden: inga andra sedlar må få qvarstå.
Det beror af R. o. Ad. att ogilla denna anmärkn.; men på det den må komma under pröfning anhåller jag, att Gr.
Posses förslag måtte uppläsas med detta af mig äskade tillägg.
Hr Lefre'n måtte hafva glömt, att det blott är första delen af Constit.Utskls förslag, som nu är i fråga, och att således hans anmärkn. icke 438 Den 21 December f. m. hörer hit.
Jag anhåller, att Hr Stråles anmä»-kn. vid denna punkt nu måtte uppläsas.
Hr Stråles förslag upplästes, innehållande, att efter ordet föreskrifter borde sättas punkt, och påföljande mening börjas med: R.
St. åligger etc.; hvarjemte Hr Stråle ansett i detta mom. böra inflyta ett så lydande stadgande:
S t. deras fullmägtige meddela, skola, för att vara gällande, fullkomligen öfverensstämma med grundlag, bancolag samt öfriga allmänt gällande lagar och författningar.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han trodde sig böra erinra, att Hr Stråle uti ett af sina sednare yttranden instämt med Gr. Posse.
Jag anhåller, att alla de förslag, som här blifvit framställda, må uppläsas.
Jag hörde Hr Stuart uppgifva ett förslag, som jag anser vara det enda ändamålsenliga och anhåller nu må blifva uppläst.
Hr Stuarts förslag upplästes, så lydande: R.
St:s egen vård och garanti, så att den må ostördt förvaltas af den deröfver af R.
St:s i öfverensstämmelse med etc.
Gr. Posse: Sedan nu alla de gjorda redactionsförslagen blifvit upplästa, ber jag endast att få anmärka, att skillnaden emellan Hr Stråles och mitt förslag blott består deri, att i ena förslaget står: R.
St. åligger, och i det andra: och åligger R.
Jag begärde ordet för att göra den numera af Hr Gr. o. Landtm, framställda erinran, att Hr Stråle frångått sitt förslag och förenat sig med Gr. Posse.
I följd deraf anser jag Hr Stråles förslag vara förfallet och ej jemte de öfriga förslagen kunna komma under ompröfning.
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det företräde, som Hr Stuarts förslag, efter min öfvertygelse, har framför BondeSt:s eller Gr.
Skillnaden emellan dessa båda förslag är endast den, att i BondeSt:s likasom i Utsk:s förslag står, att Banken skall förvaltas af de fullmägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, och deremot Hr Stuarts förslag innehåller, att Banken skall förvaltas af den deröfver af R.
St. tillsatta styrelse.
Då fråga är att göra en förändring i lagstiftningen för Banken, tror jag, att en af de vigtigaste förändringar, som borde antagas, och den, hvaraf man kunde vinna det största gagn, vore att bereda utväg för en annan sammansättning af Bancostyrelsen; och om orden: de fullmägtige, hvarje Stånd förordnar, bibehållas, befarar jag, att det skall blifva ganska svårt att ernå en sådan ända - Den 22 December f. m. 43g målsenlig sammansättning af denna styrelse, som kunde ske, i händelse man blott utsatte: den styrelse, R.
St. tillsätta.
Jag anhåller således om bifall tilHrStuarts förslag.
Jag får fasta den siste talarens uppmärksamhet derpå, att då Riksd.Ordn. f-öreskrifver, att hvart RiksSt. för sig skall välja Bancofullmägtige, kan icke något annat sätt att välja Bancostyrelse äga rum, innan detta grundlagsbud blir förändradt.
Skulle Constit.TJtsk. föreslå en sådan förändring, så måste Utsk. jemväl föreslå en dylik förändring i den §, som nu är i fråga.
Så länge föreskriften om Bancofullmägtiges utväljande blir oförändrad i Riksd.- Ordn., synes det mig således likgiltigt, om ifrågavar. uttryck i Reg.F. bibehålies, då valsättet i alla fall måste blifva detsamma, tills jemväl ändring sker i Riksd.Ordn.
Jag har mig särskildt bekant, att motioner i Constit.TJtsk. äro väckta om förändring af 66 och 70 §§ Riksd.Ordn., hvilka angå sättet att välja fullmägtige i Banken.
Jag vet icke, om Constit.Utsk:s mening är att i anledn. af dessa motioner inkomma med något förslag; men just derföre, att jag tror R. o. Ad. vid återremissen af förevar, betänk, böra uttrycka den åsigt, att Riksd.Ordn:s föreskrifter om sättet att välja Bancostyrelse böra i sammanhang med 72 § Reg.F. förändras, anser jag af vigt, att R. o. Ad. beslutar en sådan redaction, som Hr Stuart föreslagit.
Om denna redaction, i följd af sammanjemnkning eller genom votering i förstärkt Constit.TJtsk., skulle blifva R.
St:s tanke, så faller det väl af sig sjelf, att Constit.TJtsk. skall finrina sig föranledt att inkomma med förslag till förändring af 66 och 70 §§ Riksd.Ordn.
Jag ser således intet skäl att bibehålla den gamla redactionen i denna del af 72 §.
Jag får förnya min anhållan om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till antagande af BondeStrs förslag i 1 morn., och jag har ett skäl, hvarföre jag ej kan instämma i Hr Dalmans åsigt, det nemi., att om den af Hr Stuart föreslagna redactionen antages, hafva vi deruti en borgen, att redactionsförändringen af ifrågavar. § icke vid nästa riksdag skall blifva antagen.
Posse har begärt propos. till bifall å BondeSUs anmärkn. vid 1 morn.; men jag liar ej kunnat förnimma, hvaruti skillnaden emellan BondeSt:s och Constit.Utsk:s förslag i detta mom. består.
I fall de, såsom jag tror, äro lika, skulle jag således förmoda, att denna del af redactionen bör läggas på bordet till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, och att fråga ej kan blifva om återremiss af hvad Ståndet utan ändring godkänner.
Anmärkn. vid denna del af Constit.TJtsk:s betänk, är ganska obetydlig; men såsom jag förut nämnt, 44o Den aa
December f. m. afserden rättelse af en mindre god mening.
I Utsk:s förslag förekomma orden: samt att, hvilka, då de jemnföras med föregående period, ej finnas motsvara densamma.
De hafva derföre blifvit utbytta mot orden: och åligger.
Någon annan skillnad finnes ej. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, i afseende på det nu föredragna i morn., såsom sin gemensamma lanka förklara Gr.
Posses med BondeSt:s beslut öfverensstämmande anmärkt!., att t mom. borde erhålla följande lydelse: "R. St:s Bank förblifve under R.
St:s '"egen vård och garanti, så att den må ostördt förvaltas af ”de fullmägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, efter R.
"St:s, i öfverensstämmelse med särskild bancolag och Rikets ”öfriga gällande lagar, gifna föreskrifter; och åligger R.
St. ”att fylla den brist, som möjligen kan uppstå i Bankens ”tillgångar, för fullgörandet af dess, genom lag, stadgade "förbindelser.” Ropades ja.
Hr Dalman anmälde sin reservation emot detta beslut. a:dra mom. upplästes, så lydande: R.
St:s Banks sedlar skola, vid anfordran, med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas.
Dessa och inga andra sedlar skola, uti all Kronans uppbörd och i alla betalningar till staten, emottagas lika med Rikets metalliska mynt.
Derefter upplästes BondeSt:s redactionsförslag i afseende på detta morn., så lydande: R.
Dessa sedlar, äfvensom riks g. sedia ina, så länge de fortfara, skola, uti all Kronans uppbörd och i alla betalningar lill staten, emottag as lika med Rikets metalliska mynt.
Ridd.Secret. anförde tillika, att Gr.
Posses förslag vore alldeles lika lydande med BondeSt:s, då orden: äfvensom riksg.sedlarna, så länge de fortfara, uteslö tes.
Uppå begäran af Hr v.
Hartmansdorff upplästes äfven Hr Rosenblads förlag, så lydande: R.
St:s Bancosedlar skola vid anfordran med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas; dock galle för inlösningen af dem, som utgifvits före d. i Oct. 1834, hvad särskildt derom af K. M. och R.
Bankens och inga andra sedlar kunna i Kronans uppbörd och i nila betalningar till staten emoltagas lika med Rikets metalliska mynt.
Hr Den aa December f. m. 44* Hr Dalman; Sorn jag icke haft tillfälle att öfvervara hela discussionen i detta ämne, och således ej vet, om den anmärka., jag anser böra göras vid denna punkt, förut blifvit framställd, ber jag att få hemställa, det redactionen må i detta mom. blifva sådan, som den af Constit.Utsk. blifvit föreslagen, endast med uteslutande af orden och inga andra.
Jag ser ingen fördel deraf, att inga andra än Bankens sedlar finge i uppbörden emottagas, och tror detta vara ett administrativt ärende, sorn bör bero af den statsmagt, som låter verkställa uppbörden.
Om jag rätt uppfattade Hr
Dalmans mening, önskade lian antagande af BondeSt:s förslag, med uteslutande af hvad deri nämnes om riksg.sedlarna, eller bifall å Constit.Utsk:s förslag med uteslutande af orden och inga andra, hvilket helt och hållet öfverensstäininer nied hvad jag föreslagit.
Då 3:ne särskilda meningar här sökt gora sig gällande, nemi. Gr. Posses, Hr Rosenblads och Hr v. Hartmansdorffs samt min, som afsel’ godkännande af Utsk:s förslag, får jag hemställa lill Hr Rosenblad och dem, sorn delat den af honom yttrade mening, om de icke anse ändamålsenligast att godkänna, hvad Utsk. föreslagit, på det orden: dessa och inga andra sedlar må i redactionen komma att qvarstå.
Jag fäster så mycken vigt vid dessa ords bibehållande, att jag ej kan underlåta att i det yttersta fortsätta mitt derom gjorda yrkande.
Den vigt, som också jag fäster vid denna del af förslaget, föranleder mig att afstå från allt annat yrkande, än det Hr Stuart framställt, nemi. godkännande af Utsk:s förslag.
Jag vill likväl till honom hemställa, om det ej vore lämpligare att förändra ordet skola till må, på det man ej må anse Regeringen berättigad att gifva särskildt tillstånd till andra än b:cosedlars emottagande i allm. uppbörden, i följd hvaraf anmärkn.
Liefve, att ordet skola bör utbytas mot ordet må.
Sedan en ledamot af Konungens högsta domstol förklarat, att han ej befarar, det man skulle kunna göra sedlar, lydande å specie, gällande lill betalning med silfver efter sedlarnas gamla valör, änskönt det af mig föreslagna tillägg ej blefve antaget, så skall jag i denna del frångå mitt förslag, anse min scrupel borttagen och förena mig med Hr v.
Hartmansdorff i det yrkande, att endast den förändring i Utsk:s förslag må beslutas, att ordet skola utbytes emot må.
Jag skulle vördsamt hemställa, om icke Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta R. o. Adis tanke, huruvida ej discussionen i ämnet bör anses slutad och man knn17 H. 56 44a Den 22 December f. m. de komma till afgörande af anmärkningarna.
Det faller af sig sjelf, att om inga anmärkntr godkännas, blir Utskrs förslag hvilande till nästa riksdag; men innan anmärkningarna blifvit pröfvade, kan icke godkännande af Utsk:s förslag komma i fråga.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om B., o.Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
Jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtmls nu gjorda propos., att öfverläggningen må anses fulländad, endast afser den 1111 förevar, delen och icke hela förslaget, i hvilket fall jag ej har något att deremot erinra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att H.
Ex:s sista framställning rör:de öfverläggningens slut afsåg hela förslaget.
Jag anhåller, att öfverläggningen endast i afseende på den nu förevar, punkten må förklaras fulländad, ty det lärer icke vara möjligt att utan ytterligare dis— cussion förklara och jemnka de anmärkntr, hvilka kunna göras emot de många förslag, som i 3:dje punkten förekomma.
Då jag icke med säkerhet vet, huruvida It. o. Ad. redan beslutat, att öfverläggningen i ämnet skall anses slutad, vill jag icke bestrida dess fortsättande; men den kan icke fortsättas annorlunda, än att Hr Dalman begagnar sin yttranderätt, då han blir uppropad, och jag förmodar således, att öfverläggningen snart kan blifva slutad, om Hr Dalman behagar gifva sina anmärkn:r tillkänna.
Förrän jag får höra uppläsas de förslag, som vid 3:dje punkten redan blifvit gjorda, kan jag ej framställa mina anmarkn:r deremot, hvilka bero af hvad redan blifvit yrkadt.
Äro sådana anmärkn:r gjorda, som instämma med min åsigt, så behöfves ingen anmärkn. af mig; men i motsatt fall hoppas jag att efter deras uppläsande få begagna min yttranderätt.
En gåug har B. o. Ad. kommit öfverens om att företaga betänk, punktvis, och så har äfven skett med i:sta punkten.
Nu, då vi äro vid andra punkten, skulle jag således tro, att till ordningen höler att afgöra, huruvida denna punkt skall blifva hvilande eller återremitteras med anmärkntr.
Jag anhåller således, att vi måtte erhålla propos., huruvida Ståndet vill godkänna Gr.
Posses eller Hr Stuarts och min anmärkn.
Sedan det blifvit afgjordt, komma vi till 3:dje punkten.
Jag kan ickepterhålla den anmärkn., att det Sr mindre angenämt, att den, som ämnar deltaga i dis— cussionen, ej är närvar, från dess början; ty nu inträffar, att Den a2 December f. m. 443 Hr
Dalman, sedan öfverläggningen fortfarit flera timmar, icke känner de förslag, som här kommit i fräga, fastän de alla blifvit upplästa.
Det af Hr v. Hartmansdorff omnämnda beslut, att betänk, punktvis skulle till afgörande företagas, kunde ingalunda afse, att en discussion punktvis skulle ånyo börja, utan meningen var blott, att proposlna skulle framställas punktvis.
Huruvida ens detta beslut var lämpligt, vill jag ej granska, emedan det af Ståndet blifvit fattadt; men att det skulle föranleda till en förnyad discussion öfver hvarje -särskild punkt, kunde jag ej föreställa mig, och hade jag väntat nugot sådant, skulle jag på det högsta hafva ifrat deremot.
Jag kan icke återhålla den anmärkt!., att jag beklagar, det vi icke genast fingo propos. på alt öfverläggningen skulle förklaras slutad, innan vi skredo till afgörande af de särskilda punkterna.
Det vanliga helland-, lingssättet af sådana frågor, som denna, lärer vara, att dis— missionen fortgår, tills alla hafva framställt de anmärknlr, de hafva att göra emot Utsk:s förslag, och sedan öfverläggningen är slutad, upptagas de olika förslagen lill afgörande.
Men då anser man också, att discnssionen i sjelfva saken är slutad, och att det endast är formen för frågans behandling, som kan blifva föremål för discussion.