Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser att ett allt för segt fasthållande vid de gamla formerna utgör grunden till vårt nationella stillastående.
Hvarje förslag, som kan förhindra de 4 Ståndens sammansmältning, hör derföre afslås.
Jag har visserligen hört olika åsigter här tillkännagifvas, men de hafva icke rnbhat min öfvertydelse derom att oriktigt är att endast den presterliga befordringsrätten skall läggas till grund för valrätten.
Hamilton har val anfört att man i motsatt fall skulle i PresteSt. få in musik- och gymnastiklärare; jag tror för min del, att de ganska väl kunnat intagas.
Jag fullföljer min anhållan.
För att bestämma sitt om döme om förev:de förslag, är nödigt att erinra sig, det lärarne vid elementar-läroverken, i händelse förslaget uphöjes till lag, förlora en rätt., som de för nämnde ega, den nemi. att kunna representera i BorgareStåndet.
Den praktiska frågan här är således, om det allmänna kommer att vinna på en sådan förändring.
Jag för min del lemnar härå ett nekande svar.
Uti BorgareSt:t utgöra skoilararne ett alldeles nytt element och ditföra en kunskap och erfarenhet, som förut icke med säkerket der kunde påräknas.
Uti PresteSt:t skulle de deremot blifva assimilerade med den der herrskande idé.
Icke heller kunde de der, genom nya kunskaper eller genom något nytt åskådningssätt, ingjuta en lifgifvande kraft.
PresteStit hyser alltid inom sig så många medlemmar, som förut varit skollärare, att i detta hänseende något vidare icke är att önska.
Man bör äfvenledes icke heller lemna utan upmärksamhet den stora och väsendtlig» skilnad, som förefinnes emellan skoilararne, deltagande i val gemensamt med städernas öfriga invånare, oell om de utgjorde en särskild valkorporation.
I det sednare fallet skulle det vanliga skrå- och klassintresset otvifvelaktig! äfven der göra sig gällande.
Dessutom saknas icke sannolikhet, att vid val in corpore skoilararne icke kunde undgå att känna påtryckning från skolans styresmän.
Hvad man med visshet kunde förutse, vore att de skollarare, som komme att sändas, skulle hafva att för sitt utväljande tacka helt andra egenskaper och åsigter, än de, sorn motiverat inväljandet i BorgareSt:t af de fre skollarare, som vid denna Riksdag der finnas.
Förslaget strider jemväl emot en grundsats, hvarpå jag lägger stor vigt.
Enligt min upfattning bör embets- och tjenstemän icke på grund af innehafvande embete tillerkännas representationsrätt.
Att så är förhållandet för närv:de med hela PresteStrt, utgör icke tillräcklig anledning, att än ytterligare gifva flere tjenstemän dylik rätt.
Det högsta och det enda, embets- och tjenstemän i detta hänseende kunna begära, är att deras egenskap af tjenstemän 'Oen 14 December e. m icke må lägga hinder i vågen för deras väljande till riksdagsmän och deltagande i dylika val.
Då nu härtill slutligen kommer att bifall till förslaget skulle lemna styrka åt en föreställning, som man. numera utan skäl och och gillighet, vill göra gällande, eller att PresteStåndet, företrädesvis och framför de tre öfriga Stånden, representerar uplysningen och bildningen, kan jag icke med min röst bidraga till förslagets antagande.
Den siste talaren fästade uprnärksamheten på att, i läll det förslag, som nu är under öfverläggning, antoges, skulle åtskillige elementar-läroverkens lärare förlora en rätt, som de förut haft.
Jag tror först och främst att ordet »förlora» här icke är rätt användt, emedan det, som de förlorade i ett
Stånd, finge de igen i ett annat.
Innan man dessutom kan säga att en förlust för klassen upstår, bör man veta huru många lärare för närv:de finnas, som innehafva hus och sålunda kunna komma i åtnjutande af den rätt, 14 §:n ILO. dem tillägger.
Om största antalet, såsom jag tror, icke är i denna belägenhet, är det en rätt, som medgifves åt flertalet genom bifall till ifrågav.de Grundlagsförslag.
Till de skäl, sora förut afgifvits för bifall, vill jag lägga ett annat, hemtadt just från Hr Stjernsvärds yttrande.
Ilr Stjernsvärd har sagt att alla tillkommande nya elementer bidraga att stärka det Stånd, uti hvilket de intagas.
Då It. o. Ad. medgifvit ett förstärkande åt.
BorgareSt. och ett åt BondeSt., tror jag icke det vore rätt att förvägra PresteSt. en förstärkning, som det anser sig behöfva.
Öfverläggningen förklarades nu vara fulländad, hvarefter och sedan H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under diskussionen yrkats dels förslagets antagande och dels dess förkastande, H.
Exc. framställde propos. å antagande af det förev;de förslaget och, då dervid svarades ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande, 13:de punkten, innehållande förslag till ändring uti 15 g R.O., ang:de hemmansegares representationsrätt.
Det nu föredragna förslag till grundlagsförändring afser, liksom flera sådana som vid föreg-.de tillfällen blifvit föreslagne och antagne, att bereda inträde inom representationen för en samhällsklass, som står utom densamma.
Jag är för min del i allmänhet långt från att icke vilja nnderstödja så beskaffade förstärkningar för Stånden, men jag måste anmärka, att vid föreg:de likartade fall man icke endast tagit i betraktande det yrke eller näringsfång, till följe hvaraf den ifrågakomne samhällsklassen ansetts böra tillhöra ett eller annat Stånd, utau ock förenämnde samhällsklass
Törhållanden med afs.de till dess 342 Don 14 December e. m. samhällsställning och bildning.
Vid detta tillfälle deremot synes nian hafva förbisett dessa omständigheter och uteslutande hållit sig vid en annan, som är af den elasticitet, att det sannerligen är svårt att säga hvad en landtbrukare egentligen är, ty en landtbrukare kan stå på hvad bildningsgrad sorn heldst, och kan således icke, med hänseende till bildningen, i allmänhet anses tillhöra BondeSt.-
Om vi påminna oss de grundlagsförändringar, till följe af hvilka inympningar på Riksstånden egt rum. de flesta åtminstone, i händelse jag skulle förbise någon, så finna vi att först medgafs BondeSt. att egare af frälsejord skulle få valrätt och valbarhet till detta Stånd, sedermera erhöilo universiterna och vetenskapsakademien rätt att välja sina deputerade i PresteSt., vidare fingo bruksegare representationsrätt inom BorgareSt., och slutligen medgafs åt husegare inom städerne och dem, sorn egde stadsjord, att få inträde inom BorgareStit.
Vid alla dessa fall har icke allenast tagits i betraktande den samhällsställning, det yrke, som personerne innehade, som vore i fråga att pä de respektive Stin inympas, utan äfven att de voro i bildnings-hänseende jemförlige med dessa.
För min del anser jag visserligen lämpligt att denna talrika och bildade samhällsklass inrymmes inom något Stånd, men deremot mindie riktigt att inympningen sker på BoudeStit.
Det kan nemi. icke antagas vara angenämt, i allmänhet taladt, för den större eller mindre del bönder, som efter en fortgående inympning komme att stå qvar i Ståndet, att städse nödgas erfara sin underlägsenhet i bildning, ocb nykomlingens ställning torde af lätt insedda skäl icke heller blifva så särdeles angenäm.
Ehuru jag således icke kan rösta till bifall för detta förslag, tror jag det ändock vara nödvändigt fästa Ståndets upmärksamhet på ett alldeles eget förhållande, i händelse denna grundlagsförändring skulle bifallas.
Om t. ex. ett Statslfåd tager afsked och sätter sig ner å landet på sin egendom, och icke vidare är i statens tjenst, så frågar jag, huruvida han, efter nuv:de språkbruk, kan anses tillhöra allmogen; men om han. det oaktadt, väljes, huruvida Grundlagens ordalydelse, der det heter: »att allmogen väljer inom sig.» mäste anses hafva blifvit förbisedd.
Det lärer väl icke blifva möjligt att förklara ordalydelsen derhän, att om ett afskedadt statsråd, en afskedad general eller president sitter på sin egendom och af sådan anledning anses tillhöra BoudeStåndet och dit inväljes, allmogen gjort detta val »inom sig.»
Jag kail för min del således icke finna annat, än att, om ock sjelfva hufvudsaken, eller den, att denna talrika och uplysta samhällsklass inrymmes i något Riksstånd; är önskvärd, blir det likväl omöjligt att verkställa den i öfverståmmelse med Grundlagens lydelse, såsom den nu blifvit föreslagen, hvarföre jag på alla anförda skäl anhåller om afslag.
Den siste värde talaren har sagt, att det skulle vara svårt att bestämma, enl. denna grundlagsförändring, hvilka, som höra till allmogen.
Jag får fästa upmarksamheten på, att här står uttryckligen, att »till Riksdagsman af BondeSt:t väljes en inom häradet boende och besuten hemmans - Den 14 December e. m. 343 ögare, hvilken icke hörer till annat RiksSt. eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehafver)/.
Således är det icke svårt att säga hvem, sorn tillhör BondeSt., ty hvarje hemmansegare, han må hafva varit aldrig så högt i Statens tjenst, men sedermera lemnat densamma, måste räknas till denna klass.
Jag anser äfven att, om bildningsgraden skulle bestämma valet, blefve det kanske svårare än nu att afgöra hvem som skulle blifva representerad.
Man må hafva stått huru högt sorn helst, bör man doek aldrig vara generad af att genom allmogens förtroende kallas till Riksdagsman.
Jag röstar för bifall till förslaget.
Jag instämmer tili en del i de skäl, Gr.
Liljencrants anfört för afslag å denna grundlagsförändring, och får jag för afslag dessutom åberopa, hvad jag nyss anmärkt i fråga om inympningen på PresteSt:t.
Jag kan dervid icke undgå att yttra en slags förundran deröfver, att man väl söker att förstärka de andra Stånden, men att ingen yttrat sig om en förstärkning af R. o. Ad.
Hör har visserligen varit en hädangången ledamot, som önskade och föreslog något sådant, men jag tror, att det, som hände honom, afskräckt alla andra, efter man icke förnummit någon annans röst höja sig för en sådan sak.
Detta hör dock icke hit, utan hvad sorn inverkar på frågan, äro de skäl jag nyss anfört.
Det är temligen ovanligt att höra det skälet audragas mot ett förstärkande af BondeSt:t, att det element, som skulle på detsamma inympas, Ur för högt bildadt.
Jag hade trott, att bildnings insättande i ett
Stånd skulle vara nyttigt för detsamma.
Liljencrants’ sednare anmärka, ang. omöjligheten att veta, om en f. d. embetsman skall räknas till allmogen eller icke, har redan blifvit fullständigt besvarad.
Jag anser, att saken talar så mycket för sig sjelf, att det är onödigt derpå kosta några ord, och vill jag endast sluta med den anmärkn. att just det skäl, som föranleder Hr Stjernsvärd att yrka afslag, föranleder mig att yrka bifall till detta förslag.
Jag tillhör dem, som önska, att den bildade och förmögna klass, som denna § afser att förskaffa representationsrätt, med det snaraste måtte höja sin röst i nationens representantkammare, men jag anser äfven, att, då man stittar grundlag, hör man stifta den tydlig och klar i enlighet med lagstadgandets syftemål.
Liljencrants har redan ganska riktigt fästat upmärksamheten på dec otydliga i §:ns redaktion; jag anhåller att få ppläsa den af Grm anmärkte punkt, på det att icke någon af de Hrr, som fästat sig vid Gr.
Taubes yttrande, mätte tro, det Gr.
Taube vederlagt Gr.
Liljencrants.
Punkten lyder så: »Allmogen i hvart härad välje inom sig efter hemmantalet, inför Domhafvandeu, till Riksdagsman afBondeSt:t, en inom häradet boende och besuten hemmansegare, hvilken icke hörer till annat Riksstånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst 344 Den 14 December * m. i irnelia Ever».
Deraf följer klart, att när 9jelfva röstlängden skall upgöras, sä upgöres den för allmogen inom hvart härad.
Nu torde man val icke med vårt språkbruk anse förenligt, att, t. ex. ett f. d. Statsråd räknas till allmogen.
Det borde väl hafva stått »Hemmansegare i hvart härad välje inom sig etc.», om man velat vinna §:ns syftemål.
Detta har man likväl förbisett.
Vidare står, att de skola välja »inom sig» Riksdagsman, men det tillägges: »hvilken icke hörer till annat RiksStånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehar».
Det är ganska påtagligt, att det måste blifva en lagförklaring häröfver, på det icke, -om en röstlängd skall upgöras, en annan mening af §:n må upstå, än vi nu afse.
Det ligger mycken vigt uppå, att icke återigen inkasta sådana tvistefrön bland allmänheten, som den 14:de g gjorde för icke längesedan.
Sådant bör man väl undvika såsom lagstiftare.
Jag hade trott, att om denna fråga blifvit först afgjord af BondeSt:t och sedan af R. o. Ad., så hade R. o. Ad. varit i tillfälle att uttala en opinionsyttring i frågan, emedan Ståndet, utan afseende på §:ns forrnela felaktighet, kunnat bifalla densamma, i fall det. ansett denna sak vara af en sådan betydelse, att man icke för sjelfva formens skull velat uttala ett afslag.
Men då R. o. Ad. måste yttra sig i första hand öfver ett grtindlagsstndgande, så bör man icke antaga det, som eger formela fel, då man vet, att det just med afseende härå mäste ändras för att blifva praktiskt.
Mig synes således mera rätt att nu alsia denna punkt, för att bifalla ett annat förslag i samma syftning, såvida man gillar sjelfva hufvudgrunden för detta, ehuru jag, lika med Gr.
Liljencrants, anser tveksamt, huruvida det kan vara rätt, att denna ståndspersonsklass inrymmes i BondeSt:t, som redan eger en så stor del af landets jordegendom.
Ståndets representativa makt är af q va 1 i teter och derföre icke kan uttalas med en siffra; men det qvantitativa måste äfven här betraktas, och det synes vara billigt, att landets jordegare få större representationsrätt än de hittills egt, hvadan det således vid en förnyad pröfning äfven bör tagas i noggrannt öfvervägande, huruvida icke denna klass kan inrymmas på ett annat RiksStånd.
På grund af dessa mina betänkligheter mot förslaget, såsom det nu är affattadt, anhåller jag om afslag å detsamma.
Jag kan icke neka, att det är med särdeles stor förundran jag finner, att denna fråga nu vinner motstånd inom detta hus, då R. o.
Ad. vid föregående Riksdagar alltid bifallit de förslag, som åsyftat utvidgning af representationsrätten i andra Stånd och specielt i BondeStit.
Liljencrants har här nyss citerät de särskilda stadier, som frågan haft, och nämnt, huruledes säteriegare äfven blifvit ledamöter af BondeStd, Ordställningen i början af §:n har alltid varit sådan den är, och det har också icke förhindrat, att i BondeSt:t genom förändringen inkommit personer af ståndspersonsklassen, fastän de icke varit tjenstemän.
Att dessa blifvit inrymde i BondeSt:t, har aldrig någonsin väckt missnöje, och vi hafva sett personer, som icke hört till BondeSt:t, mer äu de, som nu äro i fråga, sitta der; i)en 14 December, e. m. således förefaller mig det hinder, som de värde talarne framkastat, snarare vara ett svepskäl för att afslå §:n än ett verklig skäl, om de skulle vara för förslaget.
Jag kan icke finna någon skilnad mellan en tjensteman, som tagit afsked och endast är landtbrukare, och allmogen i den mening, som här är uttryckt.
Allmogen här har en mycket vidsträcktare betydelse än annorstädes.
Med allmogen menas härstädes en man för sig. en odalman, och detta ord kan ej tolkas på annat sätt; med ett ord: en person, sora icke är i Statens tjenst, och icke tillhör något annat Stånd.
Hvad beträffar sjelfva förändringen, så innehåller den eu rättighet för en ganska stor och vigtig samhällsklass att få deltaga i representationen.
Det är visserligen antydt af den förste talaren, att han skulle hellre önskat att få in denna klass i ett annat Stånd.
Jag vet icke hvar han vill sätta dero, och jag tror det vara svårt att inflytta dem i något annat än det föreslagna, som just är bäst i behof af förstärkning i intellektuel hänseende.
Några Ledamöter yttrade härtill bifall.
Den invändning, här blifvit gjord, eller att ordet allmoge, i händelse förslaget antoges, skulle derigenom lä en betydelse helt olika med hvad det ursprungligen egt, — tror jag vara utan vigt.
Ordet »Allmoge» innefattar uti sig ett särdeles sväfvande begrepp.
Utom grundlagarne är, så vidt jag vet, Chartae-sigillateeFörordningen den enda författning, som begagnat detta ord.
Under de många år, jag tillämpat denna Förordning, har tydningen af detta ord satt mig i ganska stor förlägenhet, enär någon definition derå icke funnits.
Som det varit alldeles omöjligt att utfinna några inre kriterier, efter hvilka man kunde afgöra, huruvida en viss gifven person tillhörde allmogen eller icke, har jag i detta hänseende nödgats låta helt och hållet yttre omständigheter bestämma omdömet.
Var personen sjelf tillstädes, var äfven frågan lätt att afgöra.
Då gaf kliidedrägten utslaget.
Flade han bondkläder, då tillhörde han alimogen, annars icke.
När åter frågan skulle i hans frånvaro besvares, förefunnos större svårigheter.
Det, som då vanligast blef grund för beslutet, var tillnamnet.
Den, som icke hade sjelfständigt tillnamu, utan benämnde sig såsom sin faders son, t. ex. Andersson, Persson in. m., den karterades som allmoge, andra deremot såsom ståndspersoner.
Under sådana förhållanden och då vid ordet »allmoge» icke är fästadt något visst och bestämdt begrepp, anser jag något hinder mot förslagets antagande icke uti redaktionen förefinnas.
Att, såsom en föregående talare, vilja grunda afslag på den förutsättning, att, genom förslagets antagande, en högre bildning skulle inkomma i BondeStåndet, kan jag för ingen del godkänna.
Tvärtom borde det, enligt min tanka, utgöra ett hufvudskål för bifall.
Man kan väl icke högre önska, än att
Representationen komme att bestå af de mest uplysta och bildade i samhället.
Då jag dessutom anser, att vi, genom detta förslags antagande, skulle ganska betydligen närma oss ett länge eftersträfvadt mål, —- en total representationsreform, kommer jag att rösta för förslaget. 346 Den 14 December e. m. Gr.
Jag skall endast med nagla få ord besvara Ilr Bildts anförande.
Han nämnde, att det vore nödvändigt upläsa 15 §:n i sin helhet, för att veta huru man skall bedöma det yttrande, jag nyss hade.
Här är endast fråga om hvad som med allmoge skall förstås.
Jag ber att få lästa Hrnnes upmnrksamhet på, att Konst.Utsk:t har just sjelft i denna §, der det.säges: »Allmogen i hvart härad välje inom sig efter hemmantalet inför Domlialvanden till
Riksdagsman afBondeStit en inom häradet boende och besuten hemmansegare», salt definitionen på hvad det menar med ordet »allmoge», och jag tror icke det vore skadligt, att få in något mer bildning i BondeSt:t, äti der möjligen finnes, hvarlöre jag röstar bifall till förslaget.
Taubes anförande, har jag tagit mig friheten begära ordet.
Jag har förut yttrat att inympningen på de särskilda Stånden skulle i den händelse hafva någon fördel med sig, om den vore mera vidtomfattande.
Vid tillämpningen af denna sats på BoudeSt:t har jag kommit till följande resultat.
Om jag t. ex. antager att 10 personer af den ifrågav:de kathegorieu skulle blifva invalde i BondeSt:t, så är det min fullkomliga öfvertygelse, att man icke härmed förskaffade nämnde personer någon fördel, ty jag tror icke att man derigenom bibringade dem något slags gehör.
Jag tror att en representation så sammansatt skulle komma att spela precist samma löle som nu.
I frågor t. ex. der 3 Stånd stanna mot det 4:de, komma de icke att ge mera gehör åt detta Stånds beslut än f. n. Hvad angår dea åsigt att man skulle bibringa BondeStit en högre bildning, så, utan att ens vilja yttra mig öfver detta Stånds bildningsgrad, tror jag dock att det inflytande, som skulle utöfvas af afskedade tjenstemän, blir af noll och intet värde, äfvensom att sammanhållningen hos detta Stånd paralyserar alla försök att ombilda detsamma.
Det är äfven af detta skäl jag yrkar afslag.
Lika med Hr Frih.
Tersmeden kan jag icke undgå fästa upmiirksamheten derpå, att första delen af denna g är alldeles oförändrad sådan den var förut, och hädanefter likasom hittills innehåller den enda definition på Allmoge, som i våra grundlagar förekommer.
Likaväl som den e. o. tjenstemauneii,som är hemmansegare, hör till allmogen ifråga om riksdagsmannaval, kan den ordinarie embetsmaniien, som tagit afsked och idkar landtbruk, anses hafva åter bland allmogen ingått.
En värd talare har yttrat att dessa Ståndspersoner väl vore värda inrymmande i representationen, men att de då borde intagas i ett annat Stånd.
Det enda Stånd, der detta lämpligen skulle kunna ske, i händelse ej BondeSt:t uptager dem, vore R. o. Ad., men siågot sådant är f. ii. ej föreslaget, och utgången af ett sådant förslag, derför, som jag befarar, sympathier ej finnas på Riddarhuset, vore högst ovisst.
Jag röstar för bifall till punkten.
Den 14 December e. m. 347 Hr Cederschiöld, Hobert Theofron:
Hvar och en, som icke önskar en total och brådstörtad ombildning af den närv:de representationen, bör efter mitt förmenande vara villig att undanrödja de brister, sora deruti förefinnas.
Då nu en af de hufvudsakiigaste annor, som gjorts mot vår nuv:de representation, är den, att en talrik samhällsklass finnes, som icke är representerad, så synes mig representantens pligt vara att medverka till densammas inrymmande i representationen.
Bland dessa orepresenterade äro de s. k.
Ståndspersonerna på landet.
Man har anmärkt mot förslaget att tvetydigt vore hvad som förstås med »allmoge».
Jag medger visserl. att denna § kunnat bättre upställas, men jag tror dock icke att någon tvekan kan tipstå vid tillämpningen.
Det heter nemi. »allmogen inom livart härad välja inom sig en inom häradet boende och besuten hemmansegare;» och då det sedan står att de må välja den, »hvilken icke hörer till annat RiksStånd eller någon ordinarie beställning i rikets tjenst innehafver», så följer häraf att hvarje inom häradet boende och besuten hemmansegare, som innehaft, ulén icke innehar ordinarie beställning i Rikets tjenst, äfvensom den, hvilken förut tillhört, men ej mera tillhör annat RiksStånd, numera tillhör allmogen, och kan sål. ingen tvekan vid tillämpningen af denna punkt upstå.
Jag röstar bifall till förslaget.
Det är ganska lätt, o;n man såsom Hr Cederschiöld framställer sitt grundthema, alt sedan göra variationen, men orri gruudlheniat icke är rigtigt, tror jag att variationen slår öfver.
Han har sagt, att den enda anmärkn., man gjort mot vår representation, är att en stor klass finnes, sorn icke är repre-* senterad.
Han har deri begått ett stort misstag.
Jag tror nemi. att de största skäl till anmärka, mot nuv:de representationssättet är att ståndsrepresentationen arbetar på olika rum, och allt som dermed är förenligt, töran leder olägenhet.
Hvad beträffar de lyckliga resultatater, som de skedda inympniiigarne skola åstadkomma, tror jag att man i det afsrdet bör afvakta framtidens utsago.
Hr Cederschiöld, Robert Teofron: Hr Stjernsvärd har missförstått mitt yttrande.
Jag har ingalunda sagt, att det är det enda fel, som vidlåder vår nuvaride representation, att en stor samhällsklass icke är representerad, utan jag sade, att det var en af de hufvudsakligaste aumärkningarne mot vårt representationssätt och att jag ansåg att man borde, i läll man så kunde, undanrödja felen.
Om man denna Riksdag undanröjde ett, kunde man den andra borttaga ett annat, och på så sätt nå, om icke fullkomligheten, åtminstone något bättre än det närvide.
Exc. Hr Erih.
De Geer, Louis:
Det enda af de skäl, jag hört här anföras mot förslaget, som för mig eger någon giltighet, är oegentligheten af den bemärkelse, i hvilken ordet allmoge i förslaget blifvit begagnadt.
Det kan nemi. icke förnekas att »allmogen» i detta förslag tages i en bemärkelse, som hvarken öfverensstämmer med vanligt språkbruk eller med detta ords I)en 14 December e. rru betydelse i den nuvtde lydelsen af 15 § R. O., der nemi. de anses icke horn till allmogen, hvilka förut hört till något
Riksstånd eller någon ordinarie bestallning i Rikets tjenst eller fullmakt derå innehaft.
Men å andra sidan uttrycker ordet »allmoge» onekligen ett ganska obestämdt begrepp, äfven efter det nuvande språkbruket, och det användes synnerligen i äldre tider någon gång i en bemärkelse, som omfattar snart sagdt hela befolkningen.
Med uttrycket »Gud och Sveriges Allmoge», ansåg t. ex. en af våra frarnfärne Konungar visserligen icke att han endast vände sig till allmogen i dess inskränktaste bemärkelse.
Då i lagstiftningen sådana ord måste begagnas, som Uro obestämda och ej ega en skarpt begränsad betydelse, är det icke sällsynt att man i sjelfva lagen deröfver ger en definition, som uttrycker i hvilken betydelse det ordet der tages.