Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi, som äro inklämda emellan tvänne eller rättare Irenne af de s. k. fem stora makterna, måste ej låta förleda oss af slika missledande framställningar, ty då skulle jag storligen frukta, att vi, genom indragningar i försvaret eller genom inskränkningar på Konungamaktens område, slutligen komma derhän, att vi genom våra för öfrigt ganska goda och berömliga förslag till canalgräfningar, hamnbyggnader, strömrensningar och stora nyodlingar m. no., pryda och odla fäderneslandet, så att det kommer att likna en väl tillpyntad brud, utan bestämd brudgrum och försvarare, öppen för all oingifvande ungdoms våldtägt, intilldess någon stal kare eller mera slipad än de öfriga sätter sig i besittning af tärnan, både till kropp och smyckning.
I följd af hvad jag nu anfört såsom försvar för flottans nuvar. sammansättning, mera emot J. O. H. än emot Utsk., anhåller jag vördsamt: 1:0
Att H. StatsUtsk. måtte afstå från sin begäran om framläggandet vid nästa riksdag af en fullständig plan ang:de sjöförsvaret; ty nu, då nya förändringar ske eller afvaktas hvarje dag, vore det omöjligt att uppgöra någon bättre plan, än den som finnes.
I öfrigt bör man fästa uppmärksamhet dervid, att Regeringen ej begärt nya anslag till skepp, utan endast till fullkomnandet af dem vi äga.
Jag skulle vördsamt tillägga den önskan, att både Utsk. och RiksSt:n öfverlemnade ordnandet och utförandet häraf till K. M. 2:0 Att StatsUtsk. ej måtte tillstyrka delning af den klena summa, som bestås, emellan de olika vapnen af vår flotta.
Delningen är, enl. min tanke, constitutionsvidrig, och i afseende härå förenar jag mig uti Gr. von Plåtens reservation.
Delningen måtte dessutom vara skadlig för ett svagare folk och utfaller så ojemnt, att då man afräknar hvad som åtgår till Den 13 Maj f. tu 54o hand tverkspersona len m. m., så får Carlskrona station endast 83,ooo r:dr b:co, du deremot Stockholms station, eller det s. k. lilla vapnet, erhåller 131,000 r:dr. 3:o
Att det alltför otillräckliga anslaget till exercis ej måtte delas emellan de olika beståndsdelarna af vapnet.
Jag anhåller, att StatsUlsk. ville antaga såsom ett axiom, att om vår flottas bela officers- och underofficers-corps samt gemenskap kunna bringas till jemförlighet med ”gamla pura” sjömän, så skola de, när så fordras, vid bandhafvandet af både stora och små fartyg, visa sig värdig* fäderneslandet.
Den delning, som Utsk. uppgjort, utfaller dessutom sfi, att då 20,000 r:dr årligen afgå till den alltid i tjenst varande corvetten, som hufvudsak ligast är utrustad för de yngre oflicerarnes öfning och hvilken öfning säkerligen gör dem fullkomligt skicklige till befäl på enkel kanonslup eller joll, så återstår ej mera än 5,000 r:dr för att öfva den s. k. stora flottan.
Jag anhåller derjemte på det aldrahögsta, alt Utsk. ville bifalla hela den summa af 90,000 r:dr, som Regeringen begärt, såvida man önskar, alt fäderneslandet i behofvets eller farans stund skall hafva gagn och ära af sin flotta.
Norrige gifver 6i,y5o r:dr till öfning af flottan, och proportionen emellan Sverige och Norrige i detta hänseende är ofvan visad.
Således tyckes en god lärdom härutinnan kunna dragas af Norriges exempel. 4:o Att Utsk. ej ville fästa afseende på Hr Sabelfelts motion; ty då Utsk. väl har sig bekant, det Regeringen ej bär medel att disponera, förefaller det mig, som Utsk., genom det föreslagna tillstyrkandet härutinnan, ville söka popularitet på Regeringens bekostnad.
Skulle StatsUtsk. deremot vilja tillstyrka något anslag för denna, ehuru i likhet med armeens underofficerare aflönta, likväl ej väl lottade class, så tackar jag förbindligast på deras vägnar, och får i sådant afseende gå Utsk. tillhanda med den upplysning, att antalet af dem, sjöartilleriet inberäknade utgör 38o personer, utom handtverks-underofficerare, hvilka ej heller böra blifva lottlösa.
Slutligen och då, såsom jag hoppas, det tydligen är ådagalagdt, att anslaget till flottan hr alltför ringa, anhåller jag, att StatsUtsk. måtte tillstyrka bifallandet af Regeringens begäran om extra-statsanslag; detta anslag utgör ett mininum af hvad som oundgängligen erfordras, helst anslagen till 4:de liufvudtiteln ej hittills afsett bebofvet af ångfartyg, hvilka likväl numera hafva blifvit nödvändiga.
Min vördsamma anhållan är således, att StatsUtsk. måtte behjerta fosterlandets sjöförsvar och bifalla hvad Regeringen begärt, men ej uppföra dessa anslag på extra-stat, utan införa dem under 4^de liufvudtiteln, under de benämningar Regeringen begärt.
Lagerbjelke, Johan, uppläste följande:
StatsUtsk. har, genom sitt förevar, utlåt.
N:o 53, synts 55o Den 13
M «j f. m. vilja föreslå R.
St. ait bestämdt afgöra den gamla meningsstriden, hvilka slags fartyg, stora eller små, som skola användas till Rikets sjöförsvar.
Mera än tio år äro förflutna, sedan äfven jag deltog i den polemik, som denna meningsstrid uppväckte; och hvarken af de då eller sedermera utkomna skrifter och tidningsartiklar, ej heller genom den ökade erfarenhet jag sedan dess kunnat inhemta, har jag funnit skäl att frångå min då yttrade mening, som var den: att det yttre, eller gränsförsvaret icke bör äfventyras att förlamas, genom dess för tidigt befarade otillräckliga kraft, icke splittras genom förmenad umbärlighet af någon bland dess hufvuddeiar; att dessa hufvuddelar äro kustens, skärgårdens, hafvets försvar, anförtrodda åt den stående, öfvade hären och bevär:n, åt skärgårds- oeh linieflottorna; att den sistnämnda, som ofta nog blefve först i tillfälle att mäta sig med fienden, hvarigenom, enär den behölle öfvervigten, de öfriga vapnen för den gången kunde lemnäs ovidrörda, således sjelf ingalunda är umbärlig; att linieflottan lika litet kan umbäras i geographiskt hänseende, och, om möjligt är, ännu mindre i politiskt; att skärgårdsflottan bör tillökas och förblifva hvad den ostridigt är, en af försvarsverkets grundpelare, för hvilken lika litet något surrogat på dess stridsfält gifves, som för linieflottan på sitt; att medel kunna linnas till båda flottornas ändamålsenliga vidmakthållande, utan uppoffring å någondera sidan ; att utvidgandet af Stockholms station för skärgårdsflottan, samt fullbordandet af dockbyggnaden i Carlskrona, är af högre vigt och troligen vida mindre kostsamt, än anläggandet af nya stationer ; att ångfartygens oförtöfvade införande på alltför stor scala ännu torde kräfva djupare begrundande, noggrannare beräkning, ytterligare forskningar och flera fulländade rön; att vi borde vårda, vidmakthålla, det vi alltid kunna, förbättra, utvidga, när vi kunna, men icke förstöra •— hvilket inträffar då medel till underhåll saknas — ty långsam och oviss är den byggnad, som skall uppföras af nedbrutna spillror.
Nej, förstörom icke denna regel : vigtig i hvarje bildadt och lyckligt samhällsskick, är den dubbelt törhända i de tider uti hvilka vi lefva.
Sedan Utsk. anfört, att, genom Sveriges läge, dess sjöförsvar onekligen påkallar nationens odelade uppmärksamhet, och ansett, att dess ordnande på ett sådant sätt, att detsamma, utan för mycket anlitande af landets krafter, ändock uppfyller siri bestämmelse, måste blifva en af de vigtigaste omsorgerna; tillägger Utsk. en lika vigtig och obesfridlig sanning, den nemi., att den olika beskaffenheten af Sveriges kuster tydligen påkallar särskildta derefter lämpade försvarssätt; hvarefter Utsk. omnämner den år 1826 af K.
M. nedsatta comite's förslag, ej mindre å det antal fartyg af hvarje olika cert, hvaraf comiteen ansåg Svenska flottan böra vara sammansatt, än, i öfverensstämmelse dermed, Den i3 Maj f. m. en arbetsplan för påföljande tio år, efter hvilken tids förlopp det ansågs, att flottan borde vara bragt uti det af comiterade föreslagna skick m. m., hvarjemte Ulsk. förmäler, att R.
St. uti anslagen för försvarsverket till sjöss anvisat tillökningar, fullt motsvar. hvad comiterade ansågo af nöden för flottans med dess tillhörigheter ordnande och underhållande, enl. den uppgjorda planen; men då Styrelsen äfven derutöfver, vid hvarje riksdag, funnit sig föranlåten äska ytterligare sanslag, samt olika åtgärder tid efter annan blifvit vidtagna till förmån än för örlogs- än för skärgårdsflottan, vill det i Utsk:s tanke synas, som ännu icke vore tillförlitligen utredt och bestämdt, hvilket systeme bör ligga lill grund för ordnandet af Sveriges sjöförsvar.
Att ett sådant systeåne verkligen finnes och funnits, bevises just af den nämnda corn i teens utförliga förslag, som ock stiidse, ifrån den tid K.
M. detsamma gillade, varit följdt och tillämpadl, hvilket Förvaltningens af sjöärendena den 29 sisth Oct. afgifna underd. statsförslag för de feni efter detta följande åren bestyrker.
Det bevisas ytterligare deraf, att skärgårdsflottan uppkommit till den numerär af fartyg comiterade föreslagit, med undantag af 8 eller g kanonslupar, hvilka på en ganska kort tid kunna anskaffas.
Häraf förklaras ock de olika åtgärderna, som Utsk. förmenar hafva blifvit vidtagna, än för det ena, än för det andra vapnet, ty Styrelsens afsigt var den riktiga att först complettera skärgårdsflottan efter den gifna planen, och derefter anväuda medlen till de större fartygens fullbordande.
Ej för närvar, ägande tillgång till den nämnda år 1826 uppgjorda planen för Rikets sjöförsvar, kan jag icke heller nu bedomina den af StalsUtsk. lemnade uppgift, att R.
St. sedermera, uti anslagen för försvarsverket till sjöss, anvisat tillökningar, fullt motsvar. hvad comiterade ansågo af nöden för flottans med dess tillhörigheter ordnande och underhållande, enl. af dem uppgjord plan; men om ock så vore, bör man dervid icke lemna ur sigte, dels hvad Utsk., i enlighet med verkliga förhållandet, upplyst, att kostnaden af materialier och dagsverken nu är 33-J- proc. dyrare än då, dels att, sedan den nämnda försvarsplanen uppgjordes, en ingripande förändring inträffat genom den utveckling ångfartygen erhållit; dels att, i den mån skärgårdsfartygen vid Stockholms station till antalet ökats, äfven nya skjul erfordrats, att nya verkstäder måst uppföras, så väl härstädes som vid Carlskrona station, samt slutligen att nödvändigheten fordrat, det så väl Stockholms som Carlskrona varf omgärdats med stenmurar, i stället för de kring dem förut varande gamla plank, hvilka icke fredat de dyrbara etablissemenlerna för nidingars och tjufvars åverkan.
Att allt detta medtagit betydliga af 1826 års comiterade till flottans complettering afsedda summor, är lätt funnet; och här - 55a Den 13 Maj f. m. af' kan afven lika liitt förklaras, hvarföre anslagen ej kunnat användas ensamt för de af corniterade uppgifna fartyg.
Vidare anför Utsk., på grund af inom RiksStm gjorda motioner om en plan och förslag till ordnande af flottans administration m. m., att sådant icke står tillsammans med fullgörande af Utsk:s åliggande m. m., hvadan Utsk. inskränker sin åtgärd till framställande af de hufvudsakliga omständigheter, som, efter dess öfvertygelse, dervid förekomma, nemi. att, då Sveriges försvar väsendtligen hvilan på en talrik, väl utrustad och öfvad skärgårdsflotta, med lämpligt antal för våra farvatten beräknade armerade ångfartyg, en dylik större flotta, i förening nied nationalbeväring och tillräckligt kustartilleri, vore ändamålsenligare, än äfven ett större antal linieskepp och andra örlogsfartyg, jemte en skärgårdsflotta af det antal fartyg, hvaraf den för närvar, beslår; hvarjemte Utsk. anför, att en flotta af 8 fregatter, i corvetter, 20 ångfartyg från 5o till 3oo hästars kraft, samt 3g6 diverse bevärade skärgårdsfartyg, kan erhållas för omkring Goo,ooo r:dr mindre än en flotta af den storlek corniterade föreslagit, hvarförutan årliga kostnaden för vidmakthållandet Liefve till förmån för de mindre fartyg™- Då detta af Utsk. framställda förslag till sjöförsvar icke inverkat på dess närvar, förslag till reglering af fjerde hufvudtitelns anslag, anser jag mig icke böra upptaga det till granskning oell dymedelst onödigtvis sätta H. R. o. Ad:s tålamod på prof; men för att icke möjligtvis missförstås, tror jag mig likväl böra framställa min enskilda opinion, nemi. att jag anser en flotta af denna beskaffenhet icke ensamt kunna skydda våra vidsträckta kuster; att jag anser ingen ändamålsenlig armering till sjökrigsbruk kunna tillvägabritigas på så små ångfartyg, sorn de med 5o till 100 hästkrafter; att ett kust-artilleri, så talrikt, att det kan värna våra af skärgård icke skyddade kuster, blifver omöjligt att anskaffa; att slutligen det synts mig, som Utsk. förglömt att i sin beräkning upptaga den mängd af transport- proviantsjuk- och kokfartvg, som erfordras till en flotta af dylik beskaffenhet, att förtiga brännmaterielen till de 20 ångfartygen, hvilken torde uppgå till minst 12,000 läster stenkol för en 6 månaders campagne.
Efter att hafva utvecklat sina åsigter af ämnet, tillstyrker Utsk.: ”att R.
St., med framställning af dem, matte hos K. M. i underd. anhålla, det K.
M. täcktes vid nästa rikdag för R.
St. i nåder framlägga en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallar och efter beräkning af den samverkan med Konungariket Norriges flotta, som, då behofvet det fordrar, kan förväntas, samt med iakttagande af all den hushållning, hvil - Den i3 Maj f. m. 353 hvilken, vid betraktande af landets icke öfverflödiga tillgångar, är af nöden; äfvensom att, intilldess denna plan blifvit uppgjord och pröfvad, all nybyggnad och väsendtligäre reparation af linieskepp, eller complettering af förråder och anskaffning af materiel för sådana fartyg måtte inställas, samt de linieskepp, som äro i det tillstånd, att de fordra betydligare reparation eller förbyggning, antingen nedhuggas till fregatter, om de dertill äro användbara, och sådant anses nied fördel verkställbar!, eller i annat fall från flottan utrangeras.”
Jemte det jag fullkomligt förenar mig med Gr. von Plåtens reservation emot den föreslagna fördelningen, ej mindre af manskap än medel , emellan de båda sjövapnen, får jag reservera mig emot Utsk:s förslag, att ingen väsendtligare reparation af linieskepp, eller complettering af förråder för sådana fartyg får företagas, emedan det kunde hafva den påföljd, att inom fern år, eller lill nästa riksdag, flera af dessa fartyg blefvo förstörda, hvarigenom Riket ofelbart skulle tillskyndas en förlust, som vida skulle öfverväga de besparingar, Utsk. förväntat sig af en slik åtgärd.
Utsk. har väl utlofvat att, vid afgifvande af dess särskildta yttrande angtde extra-statsregler:n, taga i betraktande den utsträcktare exercis, hvilken är af nöden, men likväl ansett sig böra, innan en fullständig plan för sjöförsvaret kan blifva uppgjord, ”afstyrka anvisandet af den tillökning uti anslaget för flottans exercis, som af K. M. blifvit begärd.” Vidare har Utsk., ang:de anslaget till flottans nybyggnad och underhåll, utgörande circa 583,ooo v:dr , hvaraf omkring 3o,ooo r:dr tills vidare användas till extra och expectance-statens aflöning, föreslagit: ”att, jemte det R.
St. hos K. M. i underd. anhålla, att alla de inskränkningar uti kostnaderna för linieflottan, hvilka kunna blifva en följd af hvad här förut i afseende å linieskeppen blifvit föreslaget, må komma skärgårdsflottan tillgodo, till utgifter i Och för sistnämnda flotta, må, för Stockholms och Götheborgs stationer, af anslaget till flottans nybyggnad och underhåll, bestämdt afsättas ett minimibelopp af i85,ooo r:dr årligen.
” ”Likaledes tillstyrker Utsk., att det gemensamma exercis-anslaget af 45,ooo r:dr må sålunda fördelas, att för linieflottan ut föres 2,5,000 r:dr och för skärgårdsflottan 20,000 r:dr.” Emot dessa af Utsk. framställda förslag, får jag anmärka följande:
Den princip att man bör bevara, ej onödigt förspilla det man äger, är af ganska stor vigt.
Den har ock af K.
M:s vishet varit insedd och, vid afgifvande af K.
M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, iakttagen; men G H. 70 554 Den i3 Maj f. ro. någon tillökning i anslaget för linieflottans utvidgande är icke hegard, af det skäl, att K.
M. insett angelägenheten att först fullkomligt complettera livad som finnes, för att under tiden afvakta de resultat, som en vidsträcktare erfarenhet kunna gifva vid handen, angrde ångfartygens användande till krigsbruk och deras inflytande på beskaffenheten af de flottor, framtiden kan kräfva.
Emedlertid och då användandet af ångfartyg blifver en nödvändig vehikel till ett fullständigt sjöförsvar; har K. M. — utom de förut byggda ångfartygen Oden och Gylfe af 100 hästkrafter hvardera — redan befallt bvggnaden af ett sådant med 200 hästars kraft, som lill nästa sommar blifver fullbordadt, samt af R.
St. nu äskat ett lämpligt anslag till nybyggnad af ett dylikt fartyg af 3oo hästars kraft, båda ämnade att föra bombkanoner och svårare pjecer.
Att, såsom Utsk. tillstyrkt, åtskilja anslagen, så att hvartdera vapnet erhöll sin bestämda del, anser jag högst skadligt.
Denna fördelning af anslagen bör ankomma på K.
M. vid fastställande af de årliga arbetsplanerna, i underd. föredragna af ett omtänksamt befäl.
HufVudorsaken, hvarföre flottorna år 1S2.4 sammanslogos, var att förekomma de för begge vapnen lika menliga följder af inbördes split och söndringar, men ofelbart skulle denna söndring med fördubblad styrka inträda, 0111 anslaget, befälet och manskapet fördelades; och den ena delens obekantskap med den andras vapen skulle i behofvets stund medföra högst menliga följder.
Jag kan derföre icke underlåta att på det högsta afstyrka bifall till StatsUtsk:s betänk, i denna del, likasom till förslagen att liuieskeppen skulle lemnäs utan allt underhåll, och inga förråder för linieflo 1 tans complettering anskaffas — ett förslag, som, 0111 det bifölls, skulle leda till de resultat jag förut antydt.
Att en sådan hushållning är en gifven misshushållning, lärer aldrig kunna bestridas; men att linieskepp, när de, sorn sådana, ej mera äro tjenstbara, nedhuggas till fregatter, deremot har jag långtifrån något att erinra; ty huru bittert det än blifvit klandradt, har dock erfarenheten visat, att af ett sådant nedhugget skepp blifvit en duglig fregatt, som med sitt betydliga artilleri kan göra icke långt ifrån lika stor skada, som det förra 6o-kanonskeppet kunde göra med sitt.
Då införandet af ångfartyg och bombkanoner utan tvifvel kommer att hafva ett märkligt inflytande på sjöförsvarets ändamålsenliga organisering, så instämmer jag gerna i StatsUtsk:s förslag, att II.
St. skulle i underd. anhålla, det K.
St. i nåder framlägga en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallar m. m.; hemställande jag likväl, huruvida icke delta förslag bort, såsom önskningsmål, med Allm.
BesvärsUtsk. behandlas, förvissad derom, att K. M., såsom högste Befälhafvare!! öfver Den 13 Maj f. ra. 555 krigsmakten'till lands oell vatten, ensam är i tillfälle ätt, med den säkra blick sorn fordras, bedomina, luiru Skandinaviens försvar för bibehållandet af dess sjelfständighet bör ordnas.
Att en flotta, ulan öfning för befäl och manskap, icke uppfyller ändamålet, är ett axiom, som ej tål motsägelse; och lika litet kari den sanningen bestridas, att den öfning, som kunnat åstadkommas med de hittills anvisade ^5,ooo r:dr, är alltför ringa och otillräcklig.
Om ändamålet skall vinnas, måste exercis bibringas hela personalen efter liand, ifrån skeppsgossen till den främste officeraren, synnerligen sorn det måste antagas för gifvet, att, i den mån expeditionerna blifva färre, den så nödvändiga lusten för yrket äfven aflager.
Det hade således varit att förmoda, det StatsUtsk. ej skulle hafva afstyrkt den af hehofvet högt påkallade tillökning i exercis-anslaget med ytterligare 4^,000 r:dr; och aldraminst borde det hafva förmodats, att det redan varande knappa anslaget för öfning skulle delas på ett sådant sätt, som skett, emellan den seglande och skärgårdsflottan, enär båda flottorna hafva ett gemensamt befäl, hvars gemensamma sträfvande bör vara att uppnå den skicklighet, som fordras för att kraftigt kunna försvara fosterjorden.
Ofningen för skärgårdsflottan består dels i rodd, dels i undervisning om artilleriets användande, och dels för befälet i bekantskap med. skärgårdarna och öfning i skärgårdsvapnets taktik.
Denna öfning, så vidt den rör rodden, taktiken och kännedomen örn skärgårdarna, kan ganska väl och med stor besparing ske medelst barkasser och slupar.
Hvad åter beträffar kanonexercisen, så, då pjecerna på jollarna äro fasta och jolli n således är att betrakta som lavett, kan äfven den fördelaktigt åstadkommas på exercis-batterier i land.
Under min befälstid i Carlskrona, lät jag utrusta slupar och segelbåtar, att dermed verkställa taktiska öfningar, hvilka, långt ifrån att vara betungande för befälet, tverlom ansågos som ett nöje: och jag vågar tro, att dylika öfningar äfven hädanefter vid stationen kunna åstadkommas, då vid samma tillfälle kunskap om skärgårdarna af det yngre befälet äfven kan inhemtas, isynnerhet om dessa öfningar utsträckas till skärgården.
Förhållandet är icke sådant på de seglande fartygen.
Den öfning i rodd- och skärgårdstaktik, sorn lätt och på kort tid, samt med ringa kostnad — knappast fjerdedelen af hvad StatsUtsk. anvisat — kan inhemtas på de smärre fartygen, är ej tillfyllestgörande på de större; der medtager exercisen mera tid, mera arbete, mera uthållande kraft, och, i följd deraf, mera kostnad.
Den som förvärfvat sig erfarenhet och kunskaper under tjenstgöring på seglande örlogsfartyg, är redan fullt användbar på skärgårdsflottan, soni erfarenheten tillräckligen bevisat; men förhållandet är ej tvertom, hvilket är en naturlig följd af vapnens olikhet i storlek -och verkningskrets.
Jag anser för - 556 Deli i3 Maj f. m. densluill, om ändamålet skall vinnas, alt, utom de nu årligen utgående mindre öfningsfartyg, nemi. för skeppsgossar , för cadetter och för de yngre officerarne, hvilka expeditioner medtaga det nuvar. statsanslaget, minst tvänne fregatter, på en exercis af 6 å 7 månader, årligen böra utrustas; och dertill kunna de af K.
M. ytterligare begärda 45,000 r:dr icke anses för högt tilltagna, utan tvertom ett ringa anslag, 0111 man tager i betraktande, att det, jemte lastdragarefarten och de ofvan omnämnda expeditionerna, endast åstadkommer en öfning för circa en åttondedel af (lottans personal.
Af allt hvad jag nu anfört, hemlar jag anledn. för yrkande af återremiss å StatsUtskts betänk.
N:o 53, och ali dessa mina anmärkntr få åtfölja remissen.
Utan alt våga inlåta mig uti någon undersökning, om vi böra öka vår s. k. stora flotta genom nybyggnad , vågar jag dock hemställa till den Hr O. J. H, hvilken, enligt hvad jag hört af Hr Nordenskölds anförande, uppgjort förslag, att vi skulle försälja våra redan färdiga linieskepp, om icke handeln derom borde uppgöras med huset Benedichs et comp., eller detsamma, till hvilket man sålde Eurydice, Chapman, Tapperheten och jag tror till och med Äran.
Hvad det åter angår, att vi, ifall af krig, skulle låna skepp, så tror jag detta förslag icke kan vara att anse annorlunda, än såsom skämt, — ett sådant ungefär, som Danska Sjöcapitaine Weszel, sedermera Amiral Tordenskjöld, brukade, då lian, vid bristande ammunition uti en affär i Engelska canalen mot en Svensk, jag tror Backman, begärde att få låna krut af sin fiende.
De tom ma bätikarna i dag vittna nogsamt om det ringa intresse, som fastes vid fade hufvudliteln.
Jag skall derföre äfven vara kort uti hvad jag har att yttra i detta ämne.
Då jag, likasom andre talare, instämmer uti Gr. von Plåtens reservationsvis yttrade åsigt mot Utsk:s beslut att fördela anslaget emellan de olika fartygen, och på den grund begär återremiss af betänk., hvilken återremiss jag hoppas, att man icke vägrar; så anhåller jag att få underställa StatsUtsk:s bepröfvande, huruvida icke Utsk. skulle finna lämpligt att göra någon modification i sitt beslut, derest Utsk. vidblifver principen.
Att Utsk. vidblifver principen är så mycket mera ursägtiigt, som man, vid närmare granskning af StatsUtsk:s samtliga betänkm, finner, att e n princip genomgår dem alla, hvarföre föga förändring kan förväntas i hufvudsaken.
Utsk. har uti ingressen till betänk, fällt ett domslut emellan stora och lilla flottan; men i beslutet har Utsk. likväl tillstyrkt R.
St., att hos K. M. anhålla, det K.
M. ville till näst sammankommande Ständer Den i3 Maj f. m. framlägga en fullständig plan till sjöförsvarets ordnande, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallar.