Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det år visserligen sannt att stängseln medtager mycken skog, Den 6 September f. m. 209 roen det är bättre, än alt få nedtrampadt allt hvad raan eger.
Ingen kan vara mera rädd om skog än jag, men jag består heldre skog till min hägnad, än att få min jord förstörd.
För att undvika det skulle jag få vidkännas dubbla kostnader, om den ifrågavarrde grundsatsen iaktloges i förfatlnm, ty då skulle jag få stänga ensam, men nu får jag hjelp dertill af raina grannar.
Jag anhåller om bifall lill Utslcns förslag.
Hr af Ström, Israel Adolf, anförde skriftligen:
Dä jag läste ingressen lill det sammansatta Utskrs Betänk., väckte den en glad förhoppning om att de deruti yttrade äsigter skulle en gång göra sig gällande, såsom grundade både på billighet och i andra länder vedertagne bruk; men slutsatsen kullkastade alla dessa förhoppningar.
Man inser nyttan och billigheten af en förändrad författu. i slängselfrågan, men man vågar icke tillstyrka den.
Icke är delta konseqvent!
Vårt jordbruk och vår skogsskötsel är på god väg alt höja sig, men motarbetas af gamla bruk och plägseder från en förgången lid, som leda till landels ruin, om de fortsättas.
Vi hafva goda efterdömen alt följa, hemtade från våra sydliga grannar, hvilka aldrig begagna de kostsamma och skogsödande gärdesgårdarne och drifva stark boskapsskötsel, men ändå hafva sina åkrar, ängar och skogar bevarade från förstörelse af beteskreatur.
Icke bör det blifva mindre möjligt för oss att nå samma goda ändamål, blott man icke envist stretar emot alta goda förslag.
Jag anhåller om återremiss af Betänk, och hemställer att Frih, Hjertås reservation, eller ock det som Frih.
Raab i sin motion yrkar, malte läggas till grund för ett nytt Betänk.
De motiver, sora Utsk:n framställt för detta Betänk., äro i sin början så väl skrifna och framställda, att man med största förundran ser del resultat, hvartill Ulsk:n kommit.
En hvar trodde väl att man efter dessa motiver skulle få se ett förslag om uphörande af slängsellagen, men deremot kommer man till det resultat, att dessa motioner icke må till något resultat föranleda.
Flere hafva redan förut, och Frih.
Hjerta nu i sin reservation, visat huru väl och huru nödvändigt det vore för oss om vi kunde komma till ett annat resultat i delta afseende.
Rehbinders framställning och de bromsstungne oxarne, som icke ens af 10 personer kunde hällas i styr, så tror jag, att, för att icke göra det omöjligt, så skulle säkert innevånarne i en ort, der det icke kostar mer att hägna än alt valla, vidlaga den förra åtgärden, men det vigtiga är, ali den principen blir etablerad, att hvar och en skall svara för sina kreatur, ty just derigenom tillhålles en hvar, att icke släppa ut sina kreatur på annans mark, så vårdslöst sora nu är händelsen, då icke något ansvar dermed följer.
På grund häraf förenar jag mig med Hr Adelborg.
Att vidare utveckla detta ämne, anser jag icke nödigt, knappast att vederlägga en mängd skäl för Utslcns tillstyrkande, som af Frih.
Rehbinder blifvit framställda.
Jag förenar mig i det fallet med de korta ord, som af Hr Arnell nyss blifvit 270 Den 6 September f. m. nämnda, och tror att de äro tillräckliga för att vederlägga de skäl, som af Frill.
Jag hemställer, om del vore lämpligt, alt landtbrukare i landet i sin helhet skulle gå i mistning af en helsosam förfalln., blott derföre, alt denna lag skulle lill en början vara menlig för mindre jordbrukare vid deras smärre ställen.
Det måste väl vara nödvändigt, alt vid en lagstiftning i detta fall, så väl som i allt annat, se på landets allmänna intresse.
Jag tror del icke heller vara rätt, all i en öfverdrifven känslighet hemta sina skäl från den fattige och mindre bemedlade.
Dessa hafva sin näring och hela sin framgång egentligen af landels större jordbrukare.
Det är af dessa de få njuta sitt arbete och sin förtjenst, och det är äfven på dessas bästa, som man i denna sak bör se.
Detta är en sats, som i alla ekonomiska frågor icke förbises, och då kommer man icke till sådane ytterligheter, hvarigenom man aldrig vinner något resultat.
Jag kan icke annat än förnya min begäran, oell vill förtydliga den så medelst, att jag anhåller få för R. o. Ad. föreslå, att ingå till K.
M. med en underd. skrifvelse och anhålla, att K.
M. ville till en blifvande grund för stängsel-förordn. nedlägga den princip jag nyligen framställde.
Hr Gripenstedt: öti den reservation, som här blifvit upläst, äro enl. min tanka de skäl, som tala för ändring i nuvai:de stängsel-författn.
, på ett ganska klart och öfvertygande sätt framställda.
De olägenheter, som i många afseenden äro en följd af den nuvar:de stängsel-lagen, äro der med ganska lifliga och starka färger beskrifna; men jag tror likväl icke alt denna teckning är på något sätt öfverdrifven, ty jag fruktar alt man knappast förmår göra sig ett klart begrepp om alla de direkta och indirekta olägenheter, som verkeligen härflyta från det nuvartde förhållandet.
För min del vill jag dock icke heller bestrida hvad som å andra sidan upgifves, eller att rått stora svårigheter mångenstädes och för mången skulle komma att upsla, derest den motsatta principen helt och hållet och utan undanlag tillämpades.
Det är, såsom jag nyss haft äran säga, otvifvelaktig! mycken sanning i dessa stridiga påståenden å ömse sidor.
Men hvad följer då häraf?
Jo, efter mitt begrepp, ganska tydligen, alt icke någon viss, ovillkorlig, utan undantag för alla orter gällande lag är tjenlig, den må nu grunda sig på den ena eller andra principen, nemi.: antingen att man sjelf skall skydda sig mot andras kreatur, eller att man befrias härifrån, mot vilkor alt taga vård om sina egna; utan att lagen bör ställas sä, att den medgifver tillämpningen, än af den ena, än af den andra af dessa principer, allt efter som landets tillstånd och odlingens framsteg gör den ena eller den andra lagstiftningen lämpligast.
Min tanka är således att en ny stängsel-lag bör utfärdas, som inrymmer begge de omförmälta principerna, den ena som regel, den andra som undanlag.
Men hvilkendera bör vara regel och hvilken undantag?
Det är onekligi, att den grundsats, som nu gäller, eller att man sjelf måste skydda sina egor för ofred, utgår ifrån del mera ociviliserade tillståndet, ifrån nomad-tillståndet, och att, i deh mån sora civilisationen framskrider, denna grundsats Den 6 September t', m. 271 blifver alli mer och mer olämplig.
Den andra principen deremot, som hvilar på mera utvecklade rättsbegrepp, är lika oneklig! den som bäst passar för en högre och fullkomligare odling.
I valet emellan dessa principer, såsom regel, tvekar jag således icke uti att anse deri sednare, eller den som öfverensstämmer med det blifvande tillståndet, dit vi alltjemt sträfva att närma oss, vara den hvilken såsom regel hör antagas, och alt den andra principen deremot endast såsom undanlag bör medgifvas der ännu så kan finnas billigt och nyttigt.
Rättigheten att följa undantaget i st. f. regeln tror jag kunna bestämmas antingen på det sätt, som genom åtskilliga motioner blifvit föreslaget, eller också möjligen derigenom att någon viss dertill bestämd auktoritet såsom l.
ex. egodelningsrätt eller någon kompromiss egde att bestämma de undanlag, som i afseende på de allmänna föreskrifterna skulle få ega rum.
Mera praktiskt tror jag det likväl vore, att i hvarje stängsel-lag sådane undantag kunde bestämmas genom beslut af majoriteten af slängselskyldige, då dessa på samma gång egde mer än hälften af jorden.
I öfverensstämmelse härmed är min tanka således den, alt den blifvande lagen i| detta hänseende icke borde blifva sådan, som Frih Hjerta i sin, reservation med ledning af Ulskms a fdel n :s-förslag. hemställt, eller att såsom regel bibehålies den nuvaride stängselskyldigheten, och rättighet lill undantag medgifves för de stängsel-lag, som sådant önska, utan alt regeln för stängsel - författn :n hädanefter bör vara den, att en hvar är pligtig alt laga vård om sina kreatur, men att, der lokala förhållanden så gifva vid handen, den gamla stängselskyldigheten ännu såsom undantag må tillåtas alt qvarstå.
Utgående från denna grundsats tror jag alt en ny lag för stängselskyldigheten bör upgöras, men då det torde vara otjenlig! att nu genast föreslå något delaljeradt förslag i detta afseende, hemställer jag, huruvida icke R. o. Ad. skulle finna lämpligast att återremittera frågan till Utsk:n i afsigt att der få ett förslag upgjordt på de grunder jag nu haft äran anföra.
Hr Flach, Johan:
Det har väckt någon upmärksamhet att premisserna i detta Utskms Mern. stå i dis-harmoni mot konklusionen, och jag medgifver alt della förefaller något eget för den, som icke känner till förhållanderne, för hvilka jag, såsom ledamot af de sammansatta Utskm, går att redogöra.
När afdelnms förslag upgjordes. så etablerades den grundsats, att nuvaride slängselskyldighet visserligen skulle såsom princip antagas, men att grundsatsen, att en hvar bör taga vård om sina kreatur, skulle derjemte såsom undantag tillämpas, och derefter lämpades Ulskins premisser, hvilka jag vågar tro behandlades af en man, som så lillsägandes con amore sysselsatt sig med delta ämne; men när afdelnms förslag kom till det sammansatta Utsk:s plenum, väckte det slutt, hvartill Ulskins afdeln. kommit, ett så starkt motstånd, enkannerligen af samtlige ledamöter utaf BondeSt , att förslaget på denna grund gick öfver ända, dock utan att pretnisserne ändrades i öfverensstämmelse med volerisproposme och de af dessa föranledde beslut.
För min del har jag för liten kännedom om saken, för att i sjelfva hufvudfrågan kunna 272 Den 6 September f. nr. yttra mig.
Jag vill likväl säga, att då jag ansåg ämnet egentligen och hufvudsaUligast röra den klass af medborgare, som genom BondeSt. representeras, så instämde jag med dem.
Emedlertid vill jag nu tillägga, alt vid den votering, som sedan anställdes, segrade den åsigt, som nu ligger lill grund för Utsk:ns förslag, med endast 3:ne rösters pluralitet, och det ligger således icke utom möjlighetens gräns, att vid en ålerremiss resultatet kan blifva ändradt.
Frill, Rehbinder: Hr Arnell har såsom mig synes icke vederlagt något af mina skäl.
Del enda sorn han genmält var ett exempel, som jag begagnade, om en mängd oxar, som stingas af bromsar.
Detta Hr Arnells yttrande har dock Hr Adelborg antagit för fullt giltigt; han har förklarat, alt han icke ens behöfde vederlägga mina skäl, emedan Hr Arnell hade fullständigt vederlagt dem.
Delta förefaller mig ungefär som det står i visan, att när jag dricker är det rätt.
Jag kan icke linna annat.
Annorlunda har Hr Gripenstedt förfarit.
Han är visserligen, ehuru moderat, af andra åsigter, men medgifver att motslåndarne kunna hafva rätt.
Skulle R. cr.
Ad. finna skäligt att återremittera frågan, så vore det i min tanka vida lämpligare, än att Frih.
Hjertås reservation nu skulle antagas. Hr Gripenstedts förslag kunde kanske vara ganska bra, men det beror på den närmare utvecklingen deraf.
Jag nödgas likväl begära bifall till Utsk:ns förslag, men skulle detsamma blifva återremitterad!, så vore jag icke mycket ledsen deråt.
Man talar om våldgästning just genom gärdesgårdarne.
Jag hemställer då om icke våldgästning kan äga rum äfven om inga gärdesgärdar funnos, och huru skulle man då kunna säga hvem som gjort skadan ?
Man har talat om vårt fögb utbildade jordbruk.
Jag hemställer likväl till R. o. Ad:s ledamöter, om detta verkligen är förhållandet och om icke tverlom jordbruket på de sista tio åren gått ganska mycket framåt.
Egendomarne hafva stigit i värde och vi producera nu dubbelt så mycket spanmål som för 20 år sedan.
Oaktadt sista året icke var godt, så hafva vi dock exporterat ganska betydligt med spanmål och jag förmodar alt under det kommande äret ännu betydligt mera kommer att utföras.
Jag tror således att vårt jordbruk är i starkt framåtskridande.
Man har talat om att småskogen förstöres genom stängseln.
Man kan likväl till stängsel använda ganska betydligt med grof skog och det sådan skog, som eljest icke duger till annat än ved; men det låter så bra att endast lala om småskogen.
Det har här blifvit taladt om att motiveringen i Utskrns mern. icke blifvit öfverensstämmande med beslutet, och jag erkänner att det verkligen så förhåller sig, men jag tror att man till stor del lät motiveringen qvarstå af det skälet, att man ville, såsom man säger, stryka motslåndarne om munnen.
De farhågor, som allmogen hyst emot den här föreslagna grunden för stängsel-lagstiftning, hafva äfven varit delade af flera andra.
Afven jag har vid föregående Riksdagar varit af samma åsigt som nu.
Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm År i8i5.
STOCKHOLM, Txyekta hos Olop Grahn, i8i£. •M **U Lördagen den 5 Juni. rlenum klockan 8 förmiddagen.
Justerades PleniProtocollan för den 29
Maj för- och efterm ddagen.
Upplästes en Herr LandtMarskalken, vid sednaste Plenum Plenorum å Rikssalen tillställd afskrift af Kongl. Maj:ts Tal, innefattande Dess Nådiga sanction å det af Riksens Ständer beslutna tillägg i 14. §- af JustitiaeOmbudsmannens Instruction, att honom bör åligga ”vid hvarje Riksdags början till Riksens ”Ständers
ConstitutionsUtskott inlemna de öf*’ver dess Embetsförrättningar, sedan sistlid5, ne Riksdagen , hållne Diarier, för att af detsamma granskas*’; hvarvid Kongl. Maj:t behagat tillägga, att, som detta beslut icke blott innefattar en ny förbindelse för JustitiaeOmbudsmannen, utan äfven nya åtgärder för ConstitutionsUtskottet, så väl i afseende på granskningen af hans Embetshandlingar, sorn på det yttrande, hvarmed Utskottet vid hvarje Riksdag, inom utsatt tid, bör till
Riksens St nder inkomma, och föreskriften af dessa åtgår - V" 'V 4 jDen 3 Juni. der, sorn göra ett tillägg, förändring eHer förbättring i Grundlagarna, icke lärer kunna finna sitt rum annorstädes, än i dem, eller i sär. skildta handlingar af samma helgd sorn Grundlagarne; så har Kongl.
Maj:t i Nåd. r velat erinra Riksens Ständer om nödvändigheten att i de paragrapher af RegeringsFormen och Riksdagsordningen, som angå ConstitutionsUtskottets göromål och JustitiaeOmbudsmannens val, föreslå och underställa så beskaffade rättelser, som af det beslutna tillägget i JustitiaeOmbudsmannens Instruction synas vara ovillkorligen föranledde; viljandes, sedan Riksens Ständer meddelt deras underdåniga yttrande om de jemkningar, som blifvit en töljd af det' beslutna tillägget i Instructionen för JustitiaeOmbudsmannen, Kongl.
Majt låta Författning derom utfärda.
Remitterades till ConstitutionsUtskottet.
Upptogos till afgörande Allmänna Besvärsoch Oeconomieljtskottets den 24 Maj afgifna och den 29 på bordet lagda Betänkanden: 1) I anledning af väckt fråga om samlande af en Fond till underhållande af vintervägen emellan Elfvedalen öfver Särna till Norriges Rå. *) Angående fördelningen af de SoldatRotarne beviljade vacancer.
Den 3 Juni. 1 Hvilka betänkanden, uppå särskildta af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskaiken gjorda propositioner, bi föllos.
OeconomieUtskottets den 29 Maj upplästa Betänkande, af den 24 nästföregående, angående upphandlingar för Kongl. Majus och Kronans räkning Friherre Lagerbjelke, Johan, anförde skriftligen:
Vid det nu upplästa Betänkande Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs och OecOnomieUtskott afgifvit, angående sättet huru upphandlingar af varor för Kongl.
Maj ts och Kronans behof böra verkställas, har jag funnit en och annan erinran nödig, och hvilket jag nu får till Eders Excellences och Högloft.
Riddersknpets och Adelns bepröfvande ödmjukt underställa: i)
Då tiden så medgifver, blifver det onekligen af mycken nytta, att upphandlingsauetioner tidigt före leveraucernes fullgörande anställas, så väl i afseende på en större concurrence, som äfven nödigt rådrum för Speculanter att anskaffa en vara; men lika visst är det, att vid inträffande särskildta händelser, en sådan anstalt icke blifver möjlig, då ögonblickens be hof påkalla en skyndsammare anskaffning, enär tillgångarne ej alltid medgifva för - 6
Den 3 Juni. förråder af alla erforderliga persedlar och äfven vissa af dem äro så beskaffade, att de hvarken kunna eller böra vara i förråd att tillgå, emedan deras förvarande blifver svårt, och sådana varor genom längre liggningstid försämras eller taga skada.
Således måste undantag i sådana fall äga rum, och åtgärderne böra då bero af de administrerande, som äro för sina göromål ansvarige, utan att en slik ovillkor, lig föreskrift lämpligen bör finnas uti en så beskaffad reglementarisk författning. 2'/ Det föreslagna sätt, att anbud jemväl måga inlemnas, är visserligen godt, och har äfven på flera ställen hittills blifvit följdt, men det synes ej vara enligt med en rigtig principe, att den som inkommer med försegladt anbud, tillika skall bifoga vederhäftig borgen, ett besvär som ej rätteligen bör kunna åläggas, dels i anseende till ovissheten om anbudet antages, dels ock, att, ifall denna person får leverera, contracterne, åtmindstone på de ställen der jag kunnat inhämtanärmare kännedom härom, blifva så ställda, att
Leverantören förbindes till 6 procents vite af den, för bristen uti dess leverance belöpande betalning, och dessutom ersätta Kronan den drygare kostnad, som genom ny upphandling af varan förorsakas, och längre synes man ej kunna komma; ty en person bör ej lagligen kunna förpligtas att ställa borgen för en persedel, som ännu Den 3 Juni. 7 ej tillhör Kronan, och hvilken ej är betalt, osh jag inser ej heller orsaken, hvarföre olika skall förhållas med den som inlemnar försegladt anbud och den sorn på Auctionsdagen gör inrop.
Att införa särskildta anbud uti AuctionsProtocollet, verkar mera oreda än gagn; ty AuctionsProtocollet är till rättelse och säkerhet för dem som personligen infinna sig, men icke så egentligen för den på annat sätt bjudande.
Således bör efter vanligheten tillgå, att sedan auction är slutad, alla förseglade anbud på en gång öppnas, och deras innehåll uti ett särskildt Protocoll intagas, hvilket ock är det rätta; men att, t. ex från ett Styrelseverk till orterna afsända Auctionsprotocollen, blifver både utan nytta och ändamål, ty pröfningsrätten i afseende på antagandet af anbud eller inrop , måste nödvändigt skola bero af det Verk, som äger hufvudbefattningen med dylika ämnen.
På det ställe, dör jag har äran vara Ledamot , tillgår så , att vederbörande i Landsorterna med omgående post insända såväl AuctionsProtocoll, som ingifna anbud, och sedan allt hunnit granskas , erhålla vederbörande genast underrättelse om hvad som blifvit antaget.
Den omständighet, att den som gjort lägsta anbud eller inrop bör äga företräde, är ganska rigtig, och följes jemväl; men jag får härvid den äran nämna, att om, t. ex. s
Den 3 Juni, en vara blifver erbud^n i orten att levereras för högre pris, än hvartill den kunnat härstädes erhållas, afseende likväl bör göras på kostnaden af en sådan varas transport till förbrukningsorten, och om transporten finnes jemte det här erbudna priset gå öfver hvad i orten blifvit budet, synes väl det vara med mesta förmån för Kronan förenadt, att då hålla sig till den i orten varande Leverantör.
För öfrigt synes mig, att, i detta afseende, ett bestämdt stadgande icke bör gifvas, då det möjligen kan hända, när concurrencen är liten, att äfven det lägsta bud på en vara vid en auction vida kan öfverstiga de gångbara priserna i allmänhet. 3)
Det förslag Utskottet gjort, att en Leverantör skall aflemna sin vara på förbruk-' ningsorten, är väl vid första påseende godt och nyttigt ; men häremot förekomma flere omständigheter: erfarenheten har mer än tillräckligen visat, att, hvad flottorna angår, icke några, åtmindstone ganska få, och det sällan, hafva härstädes åtagit sig att i orterna , eljer vid stationerna , leverera varor, och om detta skulle utgöra ett nödvändigt villkor, måste följden deraf onekligen icke blifva annan, än att concurrencen blifver mindre, och skall slutligen alldeles upphöra, hvaraf åter befaras den skada och olägenhet, att priserna, antingen genom sam r manräkningen eller ock andra omständig - Den 3 Juni. 9 heter, uppstegras; till stöd för hvilken tanka jag tror mig biott behöfva nämna, att vissa artiklar uti särskildta förbrukningsorter ej finnas, utan mäste från annat häll anskaffas, såsom t. ex.
Skepps ankare och kanoner, hvilka af Leverantörer hittills aldrig blifvit på deras kostnad tilt orterna transporterade.
Dessutom finnas åtskilliga andra varor, såsom kläder , Buldan och i synnerhet Bultjern, hvilken sednare artikel måste vara af den bättre sort jern, som här är att tillgå, såsom af yttersta vigt att användas till Kronans fartyg, emedan Bultjern af sämre malmsorter, sorn i orterna finnas, är alltid skört, och ej sällan springer, hvaraf de största förluster kunna tima.
Dessutom får jag härvid tillägga, att transporterne för flottorna alltid kunna verkställas för bättre pris, då Kronan har sina egna Lastfartyg, hvilka i alla fall behof, vas till transporten af Eke-och Furuvirke, och som tillika1 medföra den stora nyttan, att de i fredhg tid äro en oundgänglig exercice för en del af Kronans manskap. 4)
Det kan visserligen icke så egentligen skada, att alla persedlar som erfordras, till antal och beskaffenhet, uti en Auctiouskungörelse utsättas; men i afseende på upphandlingen för flottorna skulle detta, vid flera tillfällen, icke utan synnerlig olägenhet och tidspillan , kunna låta sig göra, ty för dem fordras en mängd särr IO Den 3 Juni. skildt,i persedlar och materialier af mångfaldiga slag, Och jag inser ej heller nyttan af ett sådant införande, när vederbörande, så väl härstädes som i Landsorterna, äga tillfälle att i vederbörandes Contoir före Auction göra sig underrättade om ej mindre tiden för en leverance, än persedlarnes antal, hvilkas beskaffenhet är dessutom uti ett till Allmänhetens efterrättelse särskildt tryckt Reglemente beskrifven, och hvarefter varornas godhet och antagande skall bestämmas.
I grund af hvad jag sålunda haft den äran anföra, får jag hos Eders Excellence och Högloft.
Ridderskapet och Adeln vördsamt anhålla, att Utskottets Memorial, jemte dessa deröfver gjorda anmärkningar, måtte till Utskottets närmare yttrande blifva äterremitteradt.
Jag föreslår, att Ridderskapet och Adeln, till vinnande af tid lör behandlande af sådana mål, som bero af Riksens Ständers eget afgörande, bifaller OeconomieUtskottets förevarande Betänkande, angående en sak, deri Konungen i alla fall kan vidtaga hvad åtgärd
Han behagar.
Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansnge de gjorda anmärkningar hindia antagandet af Utskottets förslag.
Den 3 Jmiu ii ' ✓ Svarades £?a, hvarefter Betänkandet återremitterades.
Vid förnyad föredragning bifölls OeconomieUtskottets i sista Plenum på Bordet lagda Betänkande, af den 24 Maj, i anledning af gjordt förslag, att GarnizonsRegementerna måtte af Districter.
Härader eller Socknar, få direete uppbära LöningsSpannmålen, m. m.
Upptogs å nyo StatsUtskottets den 26
Maj första gången upplästa och den 29 på Bordet lagda Betänkande, i anledning af Lector Arenanders hemställan om förlag af allmänna medel till tryckning af Samlingar i Svenska Historien.
Herr Adlerbeth, ffacob, uppläste ett Dictamen, så lydande:
Ämnet för mina anmärkningar är Riksens Hogiofl.
Ständers StatsUuskotts den 26 Maj afgifna Utlåtande i anledning af Hr Lector Arenanders hemställan om förlag af allmänna medel till tryckning af Skrifter och Handlingar, innefattande grundkällorna för Sveriges Historia under Medeltiden, och utarbetade af framlidne Biskopen Doctor C. G. Nordin, af Historiarum Professorn vid Upsala Universitet Doctor E. M. Fant. 12 Den o Juni, Till grund för StatsUtskottets beslut, att icke tillstyrka något Statsanslag för nyssnämnda ändamål, har blifvit lagdt det omdöme, att tryckningskostnaden skulle fordra en iörlagssumma tilläfventyrs dubbelt så stor, som det af Herr Lector Arenander föreslagna allmänna understöd.
Men pröfningen af tryckningskostnadernes hela belopp lär väl egentligen icke tillhöra StatsUtskottet.
Jag anser dess befattning i afseende på förevarande ärende ensamt vara att bestämdt yttra, huruvida af Statsmedlen 2000 R:dr B'0 kunna anslås till bidrag vid ofvannämnde Skrifters utgifvande.
I händelse dessa 2000 R:dr beviljas, synes mig sådant böra ske med det uttryckliga förbehåll, att hvad som vid tryckningskostnadens bestridande ötverskjuter denna summa, icke skall af Statsmedlen utgå, utan betalas af utgifvaren, antingen då denne genom prenumeration eller enskildt förlag vill utföra sina afsigter.
Frågan om Staten vill eller kan lemna honom ett understöd af 2000