Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 8, i anledn. af Hr Anreps, Gabriel, motion bni ett förlagslån från Riddarh.-kassan för utgifvandc af Svenska Adelns Ättartaflor.
Detta Ullåt:de begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarefter Hr Anrep yttrade:
Jag hade önskat, att min motion kunnat i dag åfgörås; men då det icke låter sig göra, eftersom den fedärt blifvit bfegärd på bordet, vill jag blott påpeka, huru oriktigt och för sjelfva saken 504 Den 21 Febr u ari. menligt Ridclarh.-Utsk. i sitt utlåt, återgifvit den kalkyl, jag bifogade motionen.
Utsk. har nemi. uptagit utgifterna för hela den beräknade tiden, men inkomsterna blott för eli år: eller utgifterna till 18,000 R:dr, för att icke räkna hundratal, och inkomsterna, t. ex. för en afsättning 900 exemplar, till 10,000 R:dr.
Efter hittills brukadt räkningssätt, skulle detta bli 8,000 R:dr förlust : men Utsk. har i st. kommit lill det resultat, att det blir 3,000 R:dr vinst.
Detta sednare är också det rätta, när man, såsom man bör, beräknar inkomsterna till 6,000
R:dr eller för ett år.
Hade jag bifogat min motion en så absurd kalkyl, hade motionen varit värd att kastas under bordet, och icke att begäras på detsamma.
Landtm, förklarade, att förevande Utlåt. enl. derom gjord begäran borde ^ytterligare hvila på bordet och att således lämpligast vore att discussionen derom blefve upskjuten.
Föredrogs och bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, Riddarb.-Utsk:s d. 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 9, i anledn. af Riddarh.-Direkl:ns anmälan om orsakerne till fördröjd tryckning af R. o.
Ad:s prot. vid 1853 och 1854 årens Riksdag.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnhe från Utsk:n inkomne Utlåt:n, Mern. och Betänk:n, nemi. från ' St a t s-Utskott et: N:o 28, i anledn. af väckt motion om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter enkan Ulrika Sophia Ekedal, född Nordenberg; N:o 29, i anledn. af vackt motion, augrde vidtagande af nödiga åtgärder emot sjöns utskärningar å den i Öresund belägna ön livens stränder samt lindring för egarne till de å nämnde ö varande hemman uti deras skatter och onera; N:o 30. i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de uphörande af det från rotehållarne eller soldaterne vid indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll; N:o 31, i anledn. af väckt motion, ang:de nedsättning uti de åtskilliga hemman på Wisengsö åliggande utskylder; N:o 32, ang:de utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad, under sednaste Riksdag beviljade Statsbidrag; N:o 34, i fråga om medels anvisande för år 1857 till National-Museibyggnaden; N:o 35, i anledn. af väckt fråga om skattläggning af f. d. kronoparkerne Rälln Tall, Sörby Tall och Lindby Tall på Öland; N:o 36, ang:de väckt fråga om afskrifning af f. d, krono fogden Chr.
Öhboms upbörds-balans:
D e n 21 F e b r u a r i.
505 Bank o-Utskottet: N:o 18, angtde upgift om och huruvida någon del af den sedan 1854 års början uplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande; N:o 17, i anledn. af Gr.
Frölichs motion om reform af rikets penningeväsendc; Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.:
N:o 2, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man alt i två eller flere inrikes städer samtidigt drifva handel; N:o 3, i anledn. af väckt motion om dels ändring i 3 § och dels uphäfvande af 4 § af 3 kap. llandels-Balken; N:o 4, i anledn. af väckt motion om ändring af 3 kap. 1 § Handels-Balken; Allm.
Ek o n.
- Ulsk o tt e t: N:o 42, i anledn. af Aterremiss af Ulsk:s Betänk.
N:o 20; N:o 43, i anledn. af återremiss af Betänkt N:o 26; N:o 44, i anledn. af återremiss utaf Betänkt N:o 21, om ändring af Rese-reglementet d. 31 Okt. 1851; N:o 45, i anledn. af väckt motion om permission för hälften af Arméen mellan mötestiderne och dä annan aktiv tjenstgöring icke ifrågakommer; N:o 46, i anledn. af väckt förslag om tillägg i Militie Boställs—or«ln:n; samt N:o 47, i anledn. af väckt motion i fråga om moderförsamlings rösträtt vid tillsättande af komminister i Annex församling. H. K. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 1 e. m.
In fidem protocolli, Alberl Munck. 506
Den 25 Februari f. m.
Onsdagen den 25 Februari 1857 Plenum kl. 10 f. m.
Just. 3 prot.-utdr. för d 21 dennes samt pleni-prot:n för d. 4 dennes f. och e. m.
Sirs Elektorer vid val af R.
Sirs Just.- Ombudsm:s Suppleant hållna protoeoll, sålvdande:
År 1857 d. 21 Fehr. sammanträdde R.
Sirs valde Elektorer för att utse den man, söm skall efterträda R.
Strs Just.-Ombudsm., ifall han innan nästkommande Riksdag skulle med döden afgå; och befunnos, efter liera förnyade omröstningar i den ordning 63 § 2 mom.
Riskd.-Ordnm föreskrifver, vid slutligen företagen omröstning öfver alla de personer, som vid den första omröstningen ifrågakommit, dessa hafva erhållit följande antal röster nemi.:
Hr lläradshrn, Assessoren Gerhard Lagerstråle 24 röster.
Hr Håradsh:n Carl Wester 12 röster. llr HofRättsRådet Johan Åke Lemchen 12 röster. 1 följd hvaraf Hr Häradslun, Assessoren Gerhard Lagerstråle blifvit utsedd alt vara II.
St:s Just.-Ombudsm:s Suppleant.
Ut supra. R. o. Ad. beslöt att Exped:s-Ulsk. skulle genom utdrag äf prot. underrättas om utgången af detta val samt anmodas inkomma med förslag till förordnande för den valde samt underd. skrifvelse i ämnet till K. M.
Propos. med öfverlem nande af komilerades förslag till förändringar i nu gällande tulltaxa remitterades till behörigt Utsk. uti slutet af det plenum, som hölls före det sista, sent på natten efter slutad votering om Const.- Utsk:s Mern.
N:o 5, hade jag, jemte de liesta af R. o. Ad:s ledamöter, redan bortgått och var således ej i tillfälle att vid remissen mig yttra.
Jag får derföre nu vördsamt anhålla, att sedan jag kommit i tillfälle att inhämta några upplysningar i ämnet, en annan dag få afgifva de eringar vid Hrr komilerades förslag, hvartill jag kan finna anledn.
Denna gång utbeclef jag mig endast att få framställa några få anmärkntr i afseende å några af de artiklar, som finnes afhandlade i det StalsRåds-prot,, som åtföljer den K. Propostn.
Såsom en inledning härtill, kan jag dock icke G. F.
C. Wrede. J. G. Brodin.
N. Hansson.
Den 25 Februari f. m. 507 underlåta att betyga min lillfredställeise och, om jag så får säga, mili tacksamhet för denna Nåd.
För den, som under loppet af nära 20 år oaflåtligen arbetat för verkliggörandet af de grundsatser i afseende å tull-lagstiftningen, som i oflanäinnde handling blifvit uttalade, måste det vara förlåtligt, om han med en känsla af liflig tillfredsställelse finner, alt de åsigler, han förfäktat, ändtligen förmått genomtränga fördomarnes isskorpa och blifvit uptagna af landets Regering, aldrahelst då han under striden för dessa idéer, af deras motståndare bemötts med en sådan intolerans, att t. o. m. på detta rum citerats beskyllningar, alt den, som ifrade för liberala tullbestämmelser, vore köpt af Engelsmännen.
.lag kan icke heller uraktlåta att hembära min upriktiga, om än ringa hyllning till Chefen för Finans-l)epart:t för den klarhet och följdriktighet, hvarmed han yttrat sig i detta ämne, dervid jag tillika särskildt får uttrycka den önskan, att BevillntsUlsk. måtte gå Regeringen till mötes i afseende å en artikel, sorn jag för min del anser vara särdeles vigtig, nemi. jern, hvars tullfria införsel blifvit föreslagen.
.lag säde, att jag ville tillåta mig fästa särskild upmärksamhet å denna artikel, emedan jag varit nä stan den enda inom Svenska Representationen, som redan för flere Riksdagar sedan vågat ifrågasätta, alt utländskt jern kunde få tullfritt införas, och detta just på de skäl, som nu i StatsRåds-prot:t till den K. Propos:n finnes framställda, nemi. att jag ansett en sådan införsel icke vara skadlig för den Svenska jernhandteringen hvars produkter genom sin dyrbarare beskaffenhet äro hufvudsakligen ämnade för den utländska marknaden der de alltid böra linna afsättning.
Då jag nu går att framställa några anmärkmr vid bestämmelserna om några färre artiklar, afser jag således dermed, på sätt R. o. Ad. af hvad jag förut anfört torde finna, icke alt bestrida riktigheten af de allmänna grunder, hvaruppå det Kongl, förslaget är bygdt, utan blott att söka ådagalägga, att dessa principer i eli och annat i sjelfva verket också mindre betydande fall torde böra underkastas någon jemkning.
Jag ber dock att förut få något uppehålla mig vid ännu en af de satser, som förekomma i den K. Propos:n, nemi. den, att tull-lagstiftningen hör återföras till sin ur-*- sprungliga betydelse af endast skaltereglering.
Denna sats är, enl. min tanke, i princip fullkomligt riktig, men jag anser dock nödigt, att man. vid tillämpningen af denna allmänna sats på tullbestämmelserna, eller af det system, hvaråt man med andra ord också gifvit benämningen finanstullar, går till väga med varsamhet och ett billigt afseende å beslående förhållanden, ty eljest kan det ganska lätt bända, alt man förfaller till den ytterlighet i tull-lagstiftningen, som är motsatsen till den prohibitifva, och gör till hufvudsvfte att icke lemna något skydd åt de inhemska näringarne.
Det kan visserligen i sin alimänlighel vara en ganska riktig sats, att de näringar, som icke förmå uppehålla sig sjelfva, utan tillhjelp af så höga införseltullar att täflan af andra länders tillverkningar derigenom skall utestängas, icke heller förtjena något skydd.
Allt 508 Den 25 Febinar f. m. sådant skydd är naturligtvis i iner eller mindre mån alltid en följ i af ett konsiderationssystem, som man anser böra ega rum, i anseende till en föregående tullagstiftnings felaktighet, och för att icke utsätta för ett allt för brådslörtadt äfventyr de industrigrenar, som icke kunna hära sig under fri konkurrens.
Men om jag ock helt och hållet gillar antagandet af sjelfva principen af linanslullar, eller alt tullsystemet har lill syfte att vara blott och hart ett skalteregleringssystcm, sä anser jag dock, att man, vid tillämpningen af delta i sig sjelf rikliga system, bör noga akta sig för en villfarelse och orättvisa, som lätt kan insmyga sig under skenet af delta system Grundsatsen af finanstullar mäste nemi., såsom hvar och en inser, innefatta, att en beskattning å alla utifrån inkom mande artiklar tages ungefär i lika proportion af deras värde, med undantag af dem som i egenskap af egentliga lifsförnödenheter eller råämnen för förädling derifrån undantages
Men många som tro sig följa denna grundsats afvika dock ifrån dess konseqventa tillämpning derföre, att de, utan att kanhända sjelfva tänka derpå, under ifvern mot förut befintliga öfverdrifria skyddstullar, göra till sitt hufvudsyfte, att få hort om möjligt all tullafgift på sådana industriella alster som tillverkas inom landet, och drifva detta ända till fanatism.
Det är dä, som jag anser att man lätt begår en orättvisa, om man under en sådan ifver yrkar att vida lägre tullafgifter skola sättas på sådana industriprodukter, hvilka äfven tillverkas inom landet, och sålunda hafva att uthärda täflan med utifrån införda artiklar af samma slag, än på de artiklar som ej tillverkas inom landet.
Jag har ansett det skäligt att uttala ett varningsord emot frestelsen alt i detta hänseende slå öfver från en ytterlighet till en annan, emedan detta verkligen sker i flera länder, hvarest det s. k. finans-tullsystemett, under skenet af liberalitet och näringarnas lättande begagnas egentligen för att komma åt inkomster der, hvarest de med minsta möda kunna erhållas.
Att också vi i ett eller annatt fall redan äro på väg att falla in i en sådan villfarelse, torde vara lätt att inse genom anförande af ett par exempel.
Enl. den nu afgifna K. Propos:n äro nemi. tull— afgifterna på förbrukningsartiklar som utgöra föremål för inhemsk tillverkning, föreslagna ända ifrån 4 till högst 25 proc. af värdet.
På kafle och socker deremot, som icke kunna frambringas i landet, utgör tullafgiften 28 å 30 proc. af dessa varors medelpris eller kostnad vid ankomsten till Svensk hamn, för förtullningen.
Jag klandrar icke detta sednare, emedan jag väl inser ali man för att kunna updrifva tullinkomsterna till en påräknad summa, med mera skäl bör lägga en högre afgift på kolonialartiklar, än på spannmål och viktualievaror; jag har blott anfört exemplet derföre att det innebär ett ovedersägligt bevis för det påstående jag anfört.
Dessa saker betraktas för öfrigt från mycket olika synpunkter i olika länder. 1 England, der en liberalare tull-lagstiftning öfverhufvud på sednare tider gjort sig gällande och derifrån man också fått benämningen finansluliar. har man, till följd af den hos alla Regeringar rådande benägenheten eller liehofvet att söka draga in
Den 25 Februari f. m. 5(;9 i skattkammaren så mycket man kan öfverkomma, likväl å alla kolonialvaror nödgats bibehålla en i proportion till deras värde mycket högre tull än på industrialsler.
I Förenta Staterna har man följt ett motsatt system.
Der har det s. k. skyddstullssyslemet väl varit underkastadt många vexlingar i afseende ä den proc. af varans värde, som tullafgiften borde utgöra, men man har dock i tällan med den utrikes handeln aldrig vågat helt och hållet kasta det öfver bord, utan vid bestämmandet af tullafgiftens procentbelopp af varans värde tillika afsell den inhemska tillverkningens måttliga skyddande, hvaremot de förnämsta kolonialvarorne, såsom kalle, thé och viner, der äro tullfria vid införsel.
Jag öfvergår nu till de erinringar vid den K.
Proposm, jag för tillfället har att framställa.
I afseende å artikeln oljor är en tullsats af 2 ören efter föreslagen.
Jag anser det vara lämpligt, att någon tullafgift är stadgad för oljor i allmänhet, och särdeles sådana, som äro fabricerade vid våra inhemska oljeslagerier, och som den nu föreslagna tullbestämmelsen i allt fall innefattar en nedsättning, sä är det billigt, att åtminstone den bibebålles.
Efter det system, som i den K. Propos:n blifvit följd!, att nemi. alla nödvändighetsvaror böra så mycket som möjligt frilagas frän tull, skulle annars äfven oljorna kunnat räknas till denna kathegori, likasom del skett i den under kriget af K.
M. utfärdade provisoriska författmn, men det finnes några slag af oljor, som egentligen icke äro oljor, såsom icke flytande ulan snarare af samma egenskap med talj, nemi. palm- och kokosolja.
Dessa äro ej föremål för omedelbar förbrukning, utan användas såsom råämnen för Ijusoch tvåltillverkning.
De bafva ock förut varit fria till införsel, och jag hemställer till Bevilln:s-Utsk., huruvida de icke äfven hädanefter böra få tullfritt införas.
I sammanhang med frågan om denna artikel ber jag få fästa upmärksamheten på hvad i den K. Propos:n förekommer angule artikeln ljus, och anser mig skyldig att inför R. o. Ad. afgifva en förklaring i afseende på den discussion, som under förra Riksdagen här egde rum rör:de denna artikel.
Det är bekant att jag är intresserad i en fabrikation, som bar denna artikel till föremål, och jag kan icke begära, att man skulle anse mig opartisk i afseende derå, i synnerhet som det icke kan nekas, alt om fabri— kanterne i allmänket vid fastställande af tulltaxan för denna Riksdag skulle röna en något sträng medfart, så är detta icke mer än hvad en del af dem till en viss grad sjelfve förskyllat genom den anspråksfullhet, ja man kan säga oförsynthet, hvarmed de under förflutna tider framträdt inför R.
St. och några l. o. m. vilseledt med falska upgifter.
Jag anser mig emedlertid nu skyldig att afgifva förklaring rör:de den meningsslrid, som uuder nyssnämnde discussion uppstod emellan mig och StalsRådet Gripenstedt.
Jag yttrade dä den åsigt, alt man, med afseende å den tullafgift, som var bestämd för artikeln talg, icke måtte nedsätta tullsatsen å stearinljus så lågt som den sedan blef bestämd, dels derföre att den Ryska talgen är belagd med en ej obetydlig utförselstull och 510 Den 2:5, F et>re ar-i f. m. dels emedan man, vid tillverkandet af stearin, icke af denna produkt erhåller mera än hälften af råämnets vigt.
Denna min åsigt bestreds af llr Gripenstedt.
Pä samma gång förklarade jag likväl dä, att om artikeln talg finge tullfritt införas, sä hade jag intet emot att tullen ä stearin och stearinljus nedsattes så lågt som lät sig göra för att blott motväga utförseltullen från Ryssland på råämnet.
Jag finner nu med verklig tillfredsställelse, att, på sätt jag då yrkade, artikeln talg nu blifvit föreslagen lill tullfrihet.
Jag finner ock visserligen att tullen på stearin och, stearinljus är nedsatt sä lågt, att i sjelfva verket någon egentlig skyddstull icke kan beräknas om man tager i betraktande att nyssnämnde utförseltull å talg i Ryssland är elfva kopek silfver per pud, som gör ungefär 1 sk. 4 runst. per skålp,, och att när detta afräknas, skyddet för den inhemska tillverkningen icke utgör mer än 2 å 3 proc. af varans värde; men jag hoppas dock att det icke skall blifva omöjligt att kämpa mot konkurrensen äfven med detta ringa skydd, i en sä beskaffad tillverkning.
Jag anhåller nemi. äfven att vid detta tillfälle fä fästa upmärksamhelen deruppå, att man kan indela industriella tillverkningar i tvenne stora kategorier af väsendtlig skiljaktighet, i afseende på den konsideration som de kunna förtjena vid tull-lagstiftningen.
Den ena består af dem, som egentligen endast bero pä vetenskapliga forskningar och deras tillämpning samt på egande af kapital; den andra omfattar sådana, i hvilka arbetarnes slöjdskicklighet är hufvudsaken, och utgör det vigtigaste kapitalet.
De fabrikanter, som höra till den första kategorien, ega, enl. min åsigt, icke rättighet alt af Staten begära något egentligt skydd för deras fabrikater, emedan de hafva samma hjelp af vetenskapen här, som i andra länder, utan må det ankomma pä deras egen skicklighet och omtanka att bedrifva fabrikationen så, alt deras tillverkningar kunna konkurrera med utlänningens.
Annat är förhållandet med sådana tillverkningar, hvilkas hufvudsakligaste värde beror af en inöfvad konstfärdighet hos arbetaren.
Jag tror, att om man än ifrån Statens synpunkt har rätt att säga, att de näringar som ej kunna bära sig på egen band och utan allt konslladt stöd, må gå under, så finnes det äfven, och har alltid ansetts såsom en rikedom för ett samhälle, att en större eller mindre del af dess arbetande befolkning eger en slöjdskicklighet, hvarigenom arbetet inom landet kan erhålla ett penningevärde, hvilket annars går till andra länder för att derifrån erhålla samma slags artiklar.
Detta intresse är det som skapat de konsiderationer, som framträdt uti införselförbud och höga skyddstullar.
Om nu å ena sidan erfarenheten kan anses hafva gifvit vid handen, att ett så beskaffadt öfverdrifvet skydd ingalunda befordrar den inhemska industriens framsteg, så tror jag dock att för det slag af näringar, som nu omnämnts, det är vådligt att lemna skyddsprincipen å sido, som man, enl. hvad jag förut nämnt, synes frestad att vilja göra under föreställningen att tillämpa ett Si k. finanslullsystem, men hvarvid man lätt förledes att ej gå oväldigt till väga.
Jag ber alt i detta afseende få åbe - Den 25 Februaii f. ni. 511 ropa ett anförande i detta Högloft.
Stånd vid 1840—41 arens Riksdag, sex eller sju år innan jag ännu var intresserad i någon sådan fäbriksgren hvarom bär är fråga och således icke af den anledntn kunde vara partisk deruti, .lag updrog redan då skillnaden emellan de tvenne slag af tillverkningar, jag nyss omnämnt.
Jag erkänner öppet, att den K.
Proposrn, enl. mitt omdöme, hftr en så stor förtjenst deruti, alt tullfrihet för alla lifsförnöden-. heter blifvit föreslagen, så att industriidkarne, vid betraktande af dgnna förtjenst jemte sunda grundsatser, som öfverhufvud gjort sig gällande deruti, böra så mycket som möjligt, söka nöja sig med de föreslagna tullsatserna och genom egna ansträngningar i möjligaste män bekämpa de svårigheter, som för deras industri kunna upkomma af de föreslagna tullnedsättningarna.
Men det gifves dock några fidi, deri Utsk., enl. min åsigt, bör noga tillse, huruvida man ej gått för långt i denna tullnedsättning, och deribland får jag i första rummet nämna manufaktur och finsmide.
Jag fruktar, att det inom kort skall komina att stå mycket illa till med manufaktursmide! i, Eskilstuna, om tullafgiften å smidesvaror icke hö-, jes något litet utöfver hvad komiterade föreslagit, och anser det vpra mindre våda uti att bär få betala ett par sk. rmt mera för en pennknif, då priset på dessa varor i allt fall redan betydligt nedgått under några tiotal af år, än om det skulle blifva table race på bela denna inhemska manufaktur.
Beträffande åter artikeln väfnader, öfverlemnar jag åt Bev:lln:sUtsk. att sjelft afgöra, i hvad mån det jag nyss yttrade kan hafva någon tillämplighet derå, och afhåller mig, såsom till en viss grad partisk i afseende på en tillverkning deribland, f. n. från allt vidare omdöme derom.
Hvad angår artikeln lobak, är det icke min mening alt göra någon anmärkn. emot tullsatsen derå, utan tvärtom till alla delar instämma uti K.
M:s förslag i detta fall.
Jag fruktar dock att detsamma kommer att möta motstånd och önskade derföre lägga ett godt ord derför.
Jag tror, att man inom en icke aflägsen tidrymd skall inse, hvilken betydlig förlust tillskyndas
Riket genom de stora summor, som till betäckande af tobaksimporlen utgå ur landet, och alt man slutligen skall se sig nödsakad att, till förekommande af detta onda, göra en undantagslagstiftning för denna för helsan ingalunda nyttiga artikel, i likhet med hvad som redan skett i afseende å. bränvinet.
Jag vill derföre lägga Bevilln:s-Utsk. på hjertat att icke förbise hvad den K.
Proposrn i detta afseende innebär.
Slutligen och med hänseende till hvad som blifvit föreslagit ang:de drawback å rafTinadsocker som utföres, ber jag att få yttra min mening att denna drawback tål vid att nedsättas med ett öre rmt.
Jag ber få i R. o. Ad:s minne återföra, aft jag vid 1844 års Riksdag bade en meningsstrjd med frami.
Presid:n Frih.
Skogman ang:de rätta beloppet af denna afgift.
Det bade, då blifvit föreslaget, att drawbacken skulle utgöra 4 sk. b:ko per skålp., eller nära 50 proc. mera än införseltullen på råsocker; och delta 512 Den 25 Februari f. m. belopp försvarades af Presid:n Skogman, på grund af en upgift, sorn lian fått sig meddelad af sockerfabrikanterne, att endast från 60 till 70 proc. af råsockrets vigt kunde erhållas i raffinad, då deremot vetenskapsmän i tryckta handböcker, upgifvit att 80 proc. kunde erhållas.
Det lyckades då också sockerfabrikanterne att erhålla 4 sk. b:ko drawback, hvarigenom Staten i sjelfva verket, enl. hvad numera är ovedersägligt utrönt, gaf dem en ren present af en sk. b:ko på hvarje skålp.
Jag tror att om Ctsk. vill undersöka saken närmare, så skall det befinnas, att de sockerbruksidkare, som begagna kokning i lufltoma käril, och hvilket numera allmänt sker, kunna räkna på en raflinadproduktion af 90 proc., när fördelen af sirupsproduktionen tillika (ages i betraktande: åtminstone har jag de tillförlitligaste anlednrr att tro, att denna upgift icke bör utan en noggrann undersökning lemnäs å sido.
Skulle det visa sig vara förhållandet, så är det ock lätt att uträkna huru stor drawbacken bör vara.
Den bör ej vara större än hvad tillverkaren erlagl i lull för den vigt råsocker som åtgår för den raffinerade varans frambringande; och om sockertillverkningen gäller för öfrigt hvad jag förut anfört om den kategorien af industriella anläggningar, der icke någon konstfärdighet hos arbetaren, men väl kapital osh vetenskaplig insigt erfordras.
Detta är hvad jag f. n. velat yttra i detta ämne, hvartill jag, såsom sagdt, utbeder mig att framdeles få återkomma. R. o. Ad. biföll att delta anförande finge remitteras till Bevilln:s-Utsk.
På föredragningslistan för dagens plenum förekommer två LagUtsk:s Betänk:n N:ris 12 och 13, det förra angule ändring i lagens stadganden om börd, det sednare ang:de förändring i lestamentsrätten.
Dessa båda frågor hafva med hvarandra ett nära sammanhang men, på sätt R. o. Ad. vid genomläsandet af dessa Betänk:n torde hafva funnit, frågan om testamentsrätten bör behandlas före frågan om bördsrätten, och det är blott genom, ett förbiseende inom LagUtsk:s Kansli som Betänk, i den sednare frågan fått N:o 12 i st. f. N:o 13.
Jag förutsätter nemi., alt R. o. Ad:s beslut ang:de bördsrätten lill någon del kommer att bero af beslutet om testamentsrälten, hvilken sednare således bör först behandlas.
På grund häraf vågar jag hemställa hos Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. att dessa Betänk:n måtte blifva i föredragningsordn:n omflyttade, så alt Betänk.
N:o 13 sättes framföre Betänk.