Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Summan af de sednare utgifterne icke bordt med de förre, eller på det af Friherre Anckarswärd anmärkte ställe, sammanföras, likasom alt, derest Rikets Ständer ej antogo sistnämnde alternativ för medlens anvisning, det blir en nödvändig följd, att de årliga anslagen i förhållande dertill ökas.
Friherre Anckarswärd har velat såsom orsak till de nu erkändt nödige löneförbättringarne antaga den är iSi3 gjorde organisation med Armeen, i följd hvaraf Öfverstelndelningarne lemnades Generalitetet.
Vid granskning af alla de SpecialTabeller, som i detta ämne äro öfverlemnade till StatsUtskottet, och hvaraf tillfälle är att jemnföra inkomsterne för hvarje grad för det närvarande och den tid, då Indelningsverket stiftades, skall hvar och en finna huru orättvist det vore, att tillskrifva det ökade beliofvet en sådan orsak ensamt, eller ens hufvudsakligen.
Att så icke förhåller sig, bevises bäst deraf, attbehofvefc 236 Den 21 Januari!. icke är minst vid de få Regementen, der Öfverstelndelningarne varit bibehållne till sin primitiva bestämmelse.
Frågan om Regementernes fördelning på 3;ne
Ratailloner har förut varit föremål för sakkunniges afhandling, och behöfver ej vidare omförmälas.
Herr Friherren har bestridt det begärda Creditivet af 100,000
R:dr till en Cassa, genom hvars stiftelse man ville åstadkomma en reglering af de inom Arméen existerande accorder.
Att en sådan reglering vore för Ammen af oändlig vigt och af en högst välgörande inflytelse så i allmänna som enskildta hänseenden, lärer ingen bestrida.
Om nu ett sådant nyttigt ändamål kan vinnas utan ökadt anslag, utan olägenhet för Statsverket, och endast genom beviljande af ett, utan mehn för de påräknade Statsutgifterne, utgående förskott, om hvars återbetalning tvifvel ej kan uppstå, enär möjligheten dertill ligger till grund för sjelfva förslaget; så kan jag icke förmoda, att StatsUtskottet skulle afstyrka, eller Rikets Ständer afslå, ett sådant lånebidrag, I anledning af Friherre Anckarswärds, vid anmärkningarne emot Staten för Lifgardet till Häst yttrade ovisshet, huruvi - Den 21 Januarii. da Regementets mathållning och hästarnes skoning liro ställde pä Passevolance, får jag upplysa, att sådant ej är händelsen.
All passevolance grundar sig på fria aftal, dervid Passevolanteurerne naturligtvis ej lemna ur sigte möjligheten till utkomst; och lärer det således vara högst problematiskt, huruvida någon besparing i den nu ifrågasatte summan derigenom kunde tillvägabringas.
Hvad mathållningen beträffar, är den såväl vid detta, som de öfrige GardesRegementerne, numera inrättad på ett sätt, som visat ett högst tillfredsställande resultat i afseende på besparing för manskapet och ordning i deras lefnadssätt.
Dem lemnäs för ett afdrag af mellan 3 och 4 sk. å deras gage en middag, som, i afseende på qvaliteten och qvantiteten af födan och snyggheten i dess serverande, ej lemnar något öfrigt att önska.
De medel, hvarmed Statsverket bidrager för uppköp och underhåll af kok- och bordskärl, äro således väl använde, hvarom manskapets friska utseende samt mer och mer aftagande böjelse för fylleri vitsordar.
Då Herr Friherren vidare förklarar sig emot Konungens Eget värfvade Regementes öfvergående till Artillerie ej hafva annat att invända> än att landets tillgån - r*38 Den 21 Jan aari i. gar ej medgåfvo nya anslag dertill; så måste uti detta yttrande ligga ett misstag.
Genom den anmärkte indragningen är ju, efter hvad Kongl. Maj:ts Proposition bestämdt utmärker, åsyftadt att vinna en besparing att använda såsom tillgång till Artillerivapnets nödvändiga förstärkning.
Vidare är serskildt till mig ställd en fråga angående rätta förståndet af hvad i den Kongl. Propositionen förekommer om anbudet att prcestera hästar till Artilleriets årliga exercice.
Brefven af d. 19 Martii och d. i4 Maj 1828 till StatsContoiret, af hvilka det sednare är i den Kongl. Propositionen endast åberopadt, ej till innehållet närmare omförmäldt, lemna den rätta meningen utom ali tvifvel.
Det är nemligen erbjudet Rusthållarne vid en del af de afsutne CavalleriRegementerne, att åtaga sig hästars praesterande för Artilleriets behof under exercicetid emot befrielse från hästvacance-afgiften, eller erhållande af ett deremot svarande belopp, utom åtskillige andre vilkor; och skulle jemväl anbudet få sträcka sig till andre personer, hvilka i sådant fall skulle godtgöras med penningar, svarande emot hästvacance-afgiften eller värdet af 'ji Tunnor Spanmål.
De sednare årens erfarenhet vitsordar, att priset å Fouragerings-arliklarne ej är, Den Januarii. såsom Friherre Anckarswärd anmärkt, för högt beräknadt.
Hvad vidare blifvit af Friherre Anckarswärd anmärkt, är af andre talare besvaradt, och för öfrigt skulle det medföra en tröttande vidlyftighet att här utreda alla de förhållanden, som föranledt till de för Tredje HufvudTiteln upptagne summor, hvarföre jag ej annat kan, än hänvisa till alla de Speciela Stater och uträkningar, som. äro till StatsUtskottet aflemnade, och hvilka skola utvisa de grunder, som i hvarje serskildt fall äro för beräkningen följde.
Jag anhåller, att detta anförande må få åtfölja den redan beviljade remissen i ämnet till StatsUtskottet.
Herr Nordenfalk., Johan_, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Herr Silfverstolpe, David Ludvig, har, under åberopande af de förluster, som drabbat en del innehafvare af MilitiseBoställen genom nu gällande sätt för deras utarrenderande, föreslagit, att, derest en arrendator, som på 3o års arrende emottager ett boställe, kommer på obestånd och arrendet af honom eller cautionisten icke kan fullgöras, Staten måtte garantera Boställshafvaren för arrendet. 2ifO Den 21 Januarii, Af sjukdom hindrad att vara närvarande den 2g sisth Dec. f. m,, då remissen beviljades, har jag likväl ansett mig icke höra underlåta att nu meddela de upplysningar, sorn torde vara nödvändige vid den gjorde Motionens pröfning, och af hvilka upplysningar jemväl skall visa sig, att detta visserligen vigtiga ämne icke eller undgått Regeringens uppmärksamhet, fastän någon framställning derom till Rikets Ständer icke ännu blifvit gjord, och icke eller lärer vid denna Riksdag komma att göras, De serskilde Comiterade, åt hvilka Kongl. Maj:t uppdragit att öfverse och granska gällande författningar angående MilitiasBoställens utarrenderande, och att deruti föreslå förbättringar, hvarigenom de öfverJdagade olägenheterne för framtiden kunde förekommas, hafva, dels i anledning af detta uppdrag, dels i följd af serskildte Remisser, infordrat och erhållit uppgifter från samtelige indelte Regementerne å de förluster, som tillskyndats Boställshafvare genom Boställens utarrenderande på 3o år.
Med det underdåniga Betänkande, sorn Comitterade afgifvit i sjelfva saken, hafva äfven följt de inkomne uppgifterne å förlusterne och ersättnings-anspråken, hvilkas sammantagne belopp uppgår, för tillsammans 45 Boställshafvare, till omkring 29,250 R;dr Den 21 Januari!.
R:dr utom räntor* En summa, sorn jag för det närvarande endast approximativt kan nämna, emedan de uppgifne förlusterne dels icke alltid varit så uppstälde, att de kunnat till bestämda penningsummor sammanföras, dels också till någon del så beskaffade, att de, enligt min, på handlingarnes granskning grundade, öfvertygelse, äro underkastade nedsättning, då de närmare skärskådas.
Frågan om förbättring af Författningarne af Militias-Boställens utarrenderande bar ett nära oskiljagtigt sammanhang med vissa delar af den till Rikets Ständer gjorde framställning om förändring i aflöningssättetför indelta Armeens Befäl, och derföre kommer den förra icke att företagas till slutlig pröfning, förrän den sednare är afgjord. -—
Ett lika förhållande inträffar äfven med ersättningsfrågan, i så måtto, sorn, derest det föreslagne aflöningssättet bifalles, de förhållanden upphöra, hvilka hitintills gifvit anledning till de förluster, som öfverklagas, till de ersättningsanspråk > som göras.
Dessförinnan, eller så länge annu årligen enahanda slags förluster fortfara att uppkomma jemte det fortfarande förarrenderingssättet, kunde ersättningsfrågan endast ofullständigt utredas, och det hade valdt utan ändamål eller åtminstone ofullkom*o B. 16
Den 21 Januarii. ligt ledande till ändamålet, att företaga något afgörande i detta hänseende, innan man på en gång bestämt hände allt hvad som borde ersättas.
Då nu emellertid sjelfva principen eller frågan om Statens skyldighet, alt, vid ofvanuppgifne förhållande, vidkännas godtgörelse ät de lidande, blifvit genom den ifrågavarande Motionen Rikets Ständers pröfning underkastad, kan jag ej annat, än på det högsta understödja Motionairens mening.
Boställshafvarne blefvo redan, genom en år i8o5 vidtagen författning, utan deras hörande, skiljde ifrån all disposition med sine Boställen, hvilka sedermera upplåtits åt Arrendatorer genom föranstaltande af Krigsoch KammarCollegierne.
Om det är utom tvifvel, att Boställshafvaren, utan allt eget förvållande, råkat i förluster genom desse, honom oåtsporde, vidtagne åtgärder, — och säkert är att mången Indelningshafvare, som på detta sätt gått förlustig om större delen af en till nödig bärgning påräknad inkomst, derigenom sjelf råkat i oförtjent obestånd, — om det, säger jag, är utom tvifvel, att sådane förluster ägt rum, så måste det ock vara den lidandes rättmätiga anspråk, att för sålunda tillkomne förluster hållas skadeslös; och orättvist vore det, lindrigast sagdt, om en sådan ersättning af Staten vägrades.
Jfag tillstyrker alltså, för min del, att motionen mätte på det sätt bifallas, att
Den 3i Januari i.
Rikets Ständer ville antingen till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att låta, på sätt som Kongl.
Maj:t finner för ändamålet lämpligast, undersöka de väckte ersättnings-anspråkens riktighet, eller sjelfve bestämma sättet för en sådan undersökning, samt att, i båda fallen, sedan det rätta beloppet sålunda är vordet ulredt, det måtte vara Kongl. Maj:t medgifvet, att detsamma å Öfverskotterne af StatsVerkets inkomster lill betalning anvisa.
Jag anhåller, att delta anförande måtte få remitteras till behandling af vederbörligt
Utskott i sammanhang med ofvannämnde Motion.
Friherre Cederström , Jacobj hade inlemnat följande, som upplästes: Enligt Hr Grefvens och LandtMarskalkens med Heres önskan, och på grund af Grefve af Ugglas’s yttrande, att, ehuru Hr Frihere Anckarswärds anförande blef remitteradt, jag vid ProtocollsUtdragets justering i nästa plenum vore i tillfälle, alt i ämnet yttra mig, och jemväl få mitt yttrande till Utskottet remittreradt, biföll jag, att Friherre Anckarswärds anförande, som af mig blifvit begärdt på bordet, fick 16* »44 Ben 3i Januari!. till remiss upptagas.
Jag går nu att yttra mig deröfver, under anhållan att mitt anförande må fä åtfölja Friherre Anckarsvärd* Memorial till StatsUtskottet.
Den första af Friherren den ra dennes yttrade önskan, som den i5 upptogs, befanns olaglig, hvarföre Hr LandtMarskalken vägrade, att på den göra proposition; i anledning af detta förhållande yttrade Hr Friherren den förändrade önskan, som samma dag, på sätt ofvan berördt är, blef till StatsUtskottet remitterad; denna sednare önskan, skiljer sig från den första deri, att Ridderskapet och Adeln, enligt den första, skulle instämma uti, att förelägga StatsUtskottet, hvad, enligt den sednare, Friherren önskar att Utskottet måtte, med stöd af 44 §•
Riksdagsordningen, inom möjligaste korta tid, göra.
I öfrigt äro dessa önskningar ordagrant lika. 44 §•
Riksdags-Ordningen gifver visserligen Rikets Ständer rättighet, när sä. nödigt pröfvaSj att förelägga Utskotten tid till deras Betänkandens afgifvande, men då dertill fordras pluralitet inom RiksStånden, ser jag icke, på hvad grund en enskild Riksdagsmans önskan, i dylikt fall, kan blifva till Utskottet remitterad, och ehuru Rikets Ständer kunna infordra Betänkanden ifrån Utskotten inom bestämd tid, lemnar dock Grundlagen ingenstädes rättighet åt
Den at Janus lii.
Rikets Ständer, än mindre för någon enskild Riksdagsman, att föreskrifva Utskotten beskaffenheten af deras Betänkanden; detta är likväl hvad Friherre Anckarswärd med sin önskan åsyftat, då det heter, att StatsUtskottet rörande Slatsregleringep borde afgifva ett Betänkande, som i första rummet upptoge, hvad Staten, med ledning af de vid sista Riksdagen faststälda Stater, kan tarfva, till en fortsatt och oafbruten gång, med undantag af alla vid sista Riksdag beviljade anvisningar å öfverskotten, och med iakttagande af endast den tillökning, som under 8:de HufvudTiteln begäres i och för fångars skjuts och underhåll, på det Rikets Ständer måtte få bestämma den bevillningssumma, de, i följd deraf, i första rummet böra besluta. 5p och 62 §§.
RegeringsFormen samt 00 §.
Riksdagsordningen bestämma tydligen, hvad så väl Rikets Ständer, som deras Statsutskott, hafva att iakttaga, i och för Statens Reglering; all annan ordning dervid är lagstridig.
Önskningar äro för menniskan lika frie, som tankar, men yttrade af en Riksdagsman, för att verka på ärendernes behandling, måste de vara i öfverensstämmelse med Grundlagarna, eller förkastas. 44 §•
Riksdagsordningen bestämmer tydeligen, hvad med allmänna frågor förstås, 346 Den 21 Januari i. nemligen de, som kunna eller böra komma under samteliga RiksStåndens öfverläggning eller pröfning; af sådan beskaffenhet är icke Friherre Anckarswärds yttrade önskan, som blifvit remitterad till Stats-Utskottet; den är i rak strid med 5p och 62 §§.
RegeringsFormen, samt 3o §.
Jag trodde mig vid dess yttrande finna den sådan; nu, sedan jag haft tillfälle närmare granska den, får jag, med den rätt 5o §.
Riksdagsordningen mig tillägger, till Protocollet förklara, det jag anser remissen af denna Friherre Anckarswärds önskan lagstridig, hvilket än närmare kommer att utvecklas, genom granskningen af Friherrens motiver för sin första önskan, hvilka fått åtfölja den sednare, vid Remissen till StatsUtskottet.
Friherren uppgifver sig hafva hemtat anledning till sitt förslag från en i BondeStåndet väckt Motion, hvilken sedermera jämväl blifvit med Ridderskapet och Adeln communicerad; och förklarar sig finna fördelningen af StatsRegleringens föremål deri vara både ändamålsenlig och riktig, samt upptager den lika, nemligen: 1:0
Hvad som fordras för underhållet af Statsinrättningens jemna oafbrutna gång.
Denna punkt är i fullkomlig öfverensstämmelse med 5p och 62 §§.
Riksdagsordningen, Den 21 Januarii.
247 men innefattar jemväl allt hvad Friherren genom följande punkter söker att derifrån förrycka. 2:0 Hvad sorn af Styrelsen nu begäres såsom tillökning uti de vid sista Riksdag beviljade anslag.
Så framt de begärda anslagen icke äro till föremål främmande för Sambällsinrättningen, hvilket Friherren förgäfves lärer söka bevisa, höra de naturligtvis till första rubriken, eller hvad som fordras för Statsinrättningens jemna oafbrutna gång. 3:o Alla sådana tillfälliga anslag, hvilka till bestämda föremål vid sista Riksdag beviljades, och hvilkas fortsättande nu begäres.
Jemväl dessa äro påtagligen af samma natur; eller höra icke desse till föremål för Samhällslnrättningen?
Kan Sarnhällslnrättningens jemna oafbrutna gång beredas genom afbrott i nödvändiga anslag?
Det må vara Friherre Anckarswärd förbehållit alt påstå det.
Afbruten och oafbruten gång skulle då kunna betyda ett och detsamma. 4:o Hvad som nu af Styrelsen begäres såsom utomordenteliga bidrag, och till hvars fyllande låneutvägen är föreslagen.
Enär behofven blifvit erkände, åligger det Ständerne, enligt ofvan åberopade
Dea 21 Januärii. i Grundlagarne, att fylla dem; hvarTid, om lån icke äro af nöden, låneutvägen icke eller behöfver vidtagas, 5:o
Styrelsens såväl som enskiltes fordrade Statsbidrag, till mer eller mindre allmänna föremål.
Vid pröfningen af dessa förslager, måste naturligen de, hvilka befinnas medföra allmän nytta, ingå i Statsreglerjngen; de öfrige, om sådane finnas, afslås. 6:0 Hvad RiksgäldsContoiret fordrar, för fullgörandet af sådane skuldliqvider, och räntebetalningar, som Rikets Ständer redan erkänt, och på RiksgäldsContoiret anvisat.
Det vöre verkeligen ett sällsamt påfund, för bibehållande af förtroende till, Ständers beslut, om de härtill nödiga anslagen blefvo skiljde från Statsregleringen, och lemnades oafgjorde, då Rikets Ständer åtskiljas; det skulle i sådant fall komma att utgöra ett helt nytt slag af Credit-systeine.
Herr Friherren yttrar: ”Jag har tagit ”mig den friheten visa Konungens rättighet, att efter den Mars låta afblåsa Riksdagen, när honom godt synes.
Jag har ”ådagalagt, att den gamla bevillningens fortfarande derutaf blefve en följd; månne *'jcke härifrån uppkommer en positiv pligt* Den Ja nu a r i i.
"att i första rummet stadga ett Bevillnings”belopp, hvarigenom Rikets Ständer åt"minstone försättas uti mera säkerhet, i anseende till den tid, som oundgängeligen "fordras, för de stora Samhällsangelägenheternas afgörande, på ett sätt, som ej "lemnar någon anledning till det olyckliga ”omdöme, att det möjligtvis varit förhastadt.
” Jag har redan uppgifvit de §§. i Grundlagarne, som bestämma formen och ordningen för Statsregleringens fastställande, och att detta alldeles icke kan förenas med Friherre Anckarswärds förslag.
Men följom yidare Hr Friherren; han yttrar:
"Jag tror det icke vara rigtigt, jag "tror det icke vara rätt, att Folkets Representanter, i anseende till tiden för behandlingen af Folkets angelägenheter, stäl”la sig uti ett absolut beroende af Styrel”sens en gång möjligen inträffande Grund* higsenliga godtycke, uti denna del,” Så länge Folkets Representanter icke låta förleda sig, att åsidosätta de Lagar och Former, de för sig sjelfva bestämt, kunna de, med fullt förtroende till Styrelsens medverkan, rådslå och besluta öfver Statens angelägenheter; först då (hvilket jag hoppas aldrig måtte inträffa) Rikets Ständer voro nog okloka, att göra sig dertill skyldige, kan Hr Friherrens yttrade a5o Den 21 Januari i. farhåga besannas, och måste det lör Samhällsinrättningens bestånd.
Hr Friherren fortfar: ”Medgifven, mi”na Herrar! att penningebidragen uti den ”Constitutionella Samhällsinrättningen ensamt utgöra Folkets egenteliga andel uti ”magtbestyret, och besinnen, att J icke ”börén, utan moget bepröfvande, eller af ”blott fördom mot en Motionair, förkasta ”en Motion, hvars hufvudföremål är att bibehålla Folkets Representanter uti den ”oberoende ställning, som alltid blifver ett ”oeftergifligt vilkor för de större
Samhällsangelägenheternas ändamålsenliga behandling, uti Lagstiftningsväg.”
Den fienteliga syftning, Friherren här. sökef uppställa såsom grund för den Constitutionella Samhällsinrättningen, och som längre fram återupprepas såsom medel till förtroende, är ett, med sådana SamhällsInrättningars bestånd , alldeles oförenligt element; dessa Samhällsinrättningar fordra enighet och förtroende, dermed kunna de fortgå till allt större kraft och fullkomlighet, genom motsatsen uppkomma brytningar, hvilka förr eller sednare medföra Samliällsinrättningens upplösning.
Det tillhör derföre hvarje rättskaffens Medborgare, alt motverka hvarje försök, att bereda oenighet.
Friherren upprepar sednare delen af iog §.
ReggringsFormen, och yttrar:
Den 2,j Januarii.
”Lagstiftaren bar bär anvisat en ovilkorlig nödvändighet för Rikets Ständer, ”att framför allt, inom den föreskrifna tiden, ”bestämma ett Bevillningsbelopp.
Lagstif”taren har förutsedt möjligheten af sådana ”omständigheter, att Rikets Ständer, oaktadt en sig bestämdt åtagen Bevillning, ”icke om dess fördelning blifvit ense.
Lag”sliftaren har således undanröjt alla de "hinder för bestämmandet af en Bevillning, ”hvilka äfven ifrån ett Bevillningsutskott ”möjligen kunnat uppkomma, i ansende till ”fördelningen af Bevillningssumman, inom ”den i Grundlagen föreskrifna tid.” Detta Friherrens yttrande utmärker en oväntad okunnighet om innehållet af 70 och 71 §§•
RegeringsFormen samt 3i §. af Riksdagsordningen.
Af dessa §§. kan Herr Friherren erfara, att det åligger BevillningsUtskottet opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna Grunderna för den blifvande Bevillningens fördelning, och alt derefter, sedan Bevillningssummans belopp blifvit faststäldt, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till Bevillningens utgörande.
Bevillningssumman skall således enligt Grundlagarna icke i förväg bestämmas.
Och af 71 §. i RegeringsFormen finnas Herr Friherren reflectioner öfver 109 §• vara alldeles origtige; det är således icke underligt, att de slutföljder Friherren häraf, genom sin origliga upp - Den ii Januari i. ställning, dragit, jemväl äro i strid mot Grundlagen, och att Ridderskapet och Ådelm derföre icke kunnat biträda den gjorda framställningen, Herr Friherren yttrar vidare: ”Jag har ”sökt utveckla motiverna till denna åsigt, ”i anseende till ett i min tanka förevarande behof af säkerhet för Rikets Ständer, ”att ostörde få tillgodonjuta den tid, som ”oundgängligen erfordras, för sakernas brinnande till något slut, och jag önskar att ”Rikets Ständer, genom den utväg jag fö”reslagit, sätta sig i besittning af denna ”säkerhet, som på ingen annan väg kan erbås, ty Ministeren skulle icke kunna bibringa någon lugnande försäkran i anseende härtill; dess tystnad vitsordar denna "förutsättning, och den blotta möjligheten, "att Konungen kan omkring den izf Mars "eller vid hvilken tidpunkt som hälst förandra Ministéren, rättfärdigar, mera än nå"got annat, Ministrarnas tystnad i denna "fråga; men icke nog härmed, mine Herdar! det förslag jag afgifvit innebär äf”ven den enda utvägen Folkets Represen”tanter äga, att med något slags eftertryck ”fordra de concessioner, som Folkets bästa ”kräfver, och Konungamagten kommer säl"lan i tillfälle, att erfara Folkets behof, på "annat sätt, än genom dess Represen tan”ters vilkorliga beviljande af de äskade Stats-» ”bidragen,"
a53 ”Jag vill göra mig begriplig genom ”det exemplet att vi behöfva återställandet ”af en oss, under fagra löften, afloekad tryckfrihet, och jag påstår, att det är en Ri”kets Ständers pligt, att genom Bevillnings”beloppets bestämmande, till den lägsta ”punkt, som kan förenas med Statens jemna ”oafbrutna gång, sätta sig uti en ställning, ”att kunna bevilja Skattebidrag, såsom vil”kor för Styrelsens begifvande, i anseende ”till sådana Nationens fordringar, som afse ”lika mycket den Styrandes, som de Styr”des, sanna och verkliga fördelar!” Jag har nödgats upptaga denna långa period af Friherrre Anckarswärds yttrande, för att icke ur sitt sammanhang rycka taflan öfver afsigten med dess yttrade önskan.
Af de anmärkningar jag redan i det föregående har gjort, är jemväl detta till det mästa vederlagdt.
Jag har dock velat fästa uppmärksamheten på Herr Friherrens caracteristika medel, att sätta Konungamagten i tillfälle erfara Folkets behof, samt att kunna bevilja Skattebidrag, såsom vilkor för Styrelsens begifvanden, i anseende till sådane Nationens fordringar, som afse lika mycket, den Styrandes, som de Styrdes, sanna och verkliga fördelar, t. ex. sådane, som Fri herr ens, jör Försvarsverket.
Herr Friherren fortfar: ”Det gifves ”icke något annat sätt att bibringa Konun - 254 Den 21 Januarii. ”gamagten ett sant begrepp om Folkets ”förtroende lill verkställande Magtens förmåga, att leda de allmänna angelägenheterna till det för Folk och Konunga”magt gemensamma föremål af ett jemt ”stigande inbördes förtroende, såsom följd ”af ett åskådligt begär hos Styrelsen, att ”utan återhåll befrämja tillfredsställandet ”af Folkets billiga fordringar, och oemot”sägeliga behof.”
Det vore i sanning högst illa stäldt med de Constitutionella Styrelseformerna, om man skulle söka alt vidmakthålla förtroende emellan Styrelse och Folk, genom de af Herr Friherren föreslagne, allt förtroende störande, åtgärder.
Funnes en faction, hvars hemliga syftemål vore samhällsordningens upplösning, kunde den aldrig ändamålsenligare handla, än att söka tillvägabringa det Statsskick, Herr Friherren anser för det Constitutionella mål, dit vi böra sträfva; men Svenska Folket behöfver lyckligtvis icke frukta för sådant.
Förtroendet emellan Regenten och Svenska Folket rubbas icke genom en eller några enskiltes skefva framställningar öfver vilkoren för Samhällsskickets och den constitutionella Samhällsinrättningens bestånd.
Den ai Januari i. a55 Herr Jennings, Georg, hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Om flyttningsterminen på Landet utsiittes till Midsommarstiden, uppkommer derutaf för busbönderne ett ökadt beroende af tjenstefolket; ty kort efter denna tid af året börjar landtmannens angelägnaste och svåraste göromål, då största delen af husbönder nödvändigt böra vara försedde med dräng och piga.