Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndel hafva återremitterat denna paragraf, emedan de föreskrifter, som finnas uti paragrafens andra moment, ansetts lägga hinder i vägen för andra personer, än näringsidkare, att på Apothek erhålla sprit till tekniska behof, hvilket skulle medföra flera olägenheter, enär en fullkomligt ren sprit svårligen kunde åstadkommas annorstädes, än på Apotheken, och dessutom mångå af de mindre städerna saknade distilleringsidkare. 4 Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande Ai 7.
Då emellertid förevarande § blifvit af Preste- och Bonde-stånden godkänd, och Utskottet fortfarande hyser den öfvertygelse, att de i densamma befintlige stadganden äro icke allenast nyttige, utan äfven af verkligt behof påkallade, till förhindrande deraf, att, såsom på flera ställen redan inträffat, krogrörelse på Apothek bedrifves, anser Utskottet sig böra vidblifva sitt ifrågavarande förslag och inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, att i de öfrige Riksståndens beslut instämma.
Denna §, gillad af Preste- och Bonde-stånden, har blifvit förkastad af Bulderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, hvilka åt paragrafen gifvit samma lydelse, som § 26 i nu gällande förordning; och enär två Stånd sålunda stannat emot två, lärer, jemlikt § 87 i Regerings-Formen och § 75 i Riksdags-Ordningen, Utskottets förslag böra förfalla och § 27 komma att lyda sålunda:
Under sön- och helgedag må. ej bränvin, som är förytlradt genom parti- eller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas.
På landet vare då all aman utskänkning förbjuden, än på Gästgifvaregårdar vid måltider till resande, derest Kongl. Majits Befallningshafvande ej, på grund af särskilda omständigheter, undanlag meddelat.
I stad ege vederbörande myndighet att bestämma, hvilka limmar om dagen utskänkning må vara tillåten.
Under Gudstjenst skall ulskänknings-ställe alltid vara tillstängdt. §§ ii och 46.
Oaktadt Utskottets förslag till §§ 44 och 46 lemnats utan anmärkning af samtlige Riks-stånden, har Utskottet likväl ansett sig böra vidtaga de förändringar i redaktionen af sagde §§, som betingats deraf, att förslagen till §§ 25 och 27 förfallit; hvarföre Utskottet hemställer, att förstnämnde två §§ måtte erhålla följande lydelse: § 44.
Idkar någon minuthandel med eller utskänkning af bränvin å annat ställe, än dertill uppgifvet är, eller tillåter den, som icke är till utskänkning berättigad, att, då han i parti eller genom minuthandel säljer bränvin, något af det sålda på försäljnings-stället förtäres, eller förbryter sig den, som till minuthandel med eller utskänkning af bränvin berättigad är, mot § 25 mom. 1 eller 2, § 27 mom. 2 eller 3, eller § 30; bote första gången från och med \5 till och med 30 Beotlin.-, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskoltets Utlåtande J\t 7. 5 R:dr, samt andra gången från 30 till och med 60 R:dr och vare dessutom andra gången sin minuthandels- eller utskänknings-rätt förlustig. öfverträdes det förbud, som i § 25 morn. 3 gifvet är; vare bot första gången från och med 15 till och med 30 R:dr, andra gången från 30 till och med 60 R:dr samt tredje och följande gånger från 60 till och med 120 R:dr.
Säljes dervid mindre än 15 kannor; ansvare förbrytaren tillika enligt § 40. § 46.
Förbrytelse mot § 4 mom. 2, § 22, § 21 morn. 1, § 28, 29, 34, 37, 38 eller 39, straffes med böter från och med 7 R.dr 50 öre till och med 30 R:dr.
Då förbrytelse skett mot § 34, vare tillika det till salu hållna bränvin underkastadt beslag och förbrutet. § 6‘I Utskottets förslag i § 61, att den nya förordningen skall lända till efterrättelse från och med månaden näst efter den, då förordningen blifvit kungjord, har blifvit återremitteradt af Borgare-ståndet, som ansett tiden derför böra bestämmas till den 1 Oktober 1858; men då samma förslag vunnit de öfriga Riks-ståndens bifall, lärer återremissen icke föranleda någon åtgärd. öfrige delar af betänkandet och författnings-forslaget hafva blifvit af samtlige Riks-stånden gillade.
Stockholm den 3 Augusti 1857.
Prot. 1856 & 1857. 5 Sami.
2 Afd. 9 Haft. 2 - •'
• :i . : • i :;>! nautin.
STOCKHOLM, tryckt hos E Westrell, 1867.
Bet).-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsk. Memorial N:o 8.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Aug. 1857, kl. 6 e. m.
Memorial, i anledning af Riks-Stdndens skiljaktiga beslut beträffande § 26 i Utskottets förslag till Förordning, angående vitkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker.
Sedan Utskottet, uti dess Utlåtande N:o 7, i anledning al' från Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet skedd återremiss af § 26 i Utskottets förslag till förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, inbjudit nämnde två Riks-Stånd, att, lika med Presteoch Bonde-Stånden, godkänna sagde §, sådan den funnes i Författnings-förslaget vid Betänkandet N:o 4 intagen, så hafva, enligt Utskottet tillhandakonme Protokollsutdrag, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, med afslag å den gjorda inbjudningen, beslutat att ofta omförmälde § skulle erhålla samma lydelse, som motsvarade § 25 i nu gällande förordning; och då i denna fråga, som icke är af bevillnings natur, två Stånd sålunda stadnat emot två, lärer, jemlikt 87 § Regerings-formen och 75 § Riksdags-ordningen, Utskottets förslag böra förfalla och § 26 komma alt erhålla löljande lydelse:
Pd Apothek må ej bränvin, med eller utan droguer eller andra tillsatser, i minut säljas, utskänkas eller annorledes till förtäring pd stället utdelas Stockholm den 27 Augusti 1857.
Brot. 1856 ff 1857. 5 Sami. 2 Afd. 10 Häft. v'*'* . .o-iA i.,: .v -Å ‘itu.v, -\jv, V ! i.
, v> .\nVtowtv$ STOCKHOLM, tryckt hos N. Marc os, 1857. / Sammans. Bev.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 9. i N:o 9.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Nov. 1857, kl. 6 e. na.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om dels posthemmanens och de gästgifveri-skjutsskyldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär.
Motioner i detta ämne hafva blifvit väckta, hos Ridderskapet och Adeln, af Herr Arnell, G., hos Borgare-Ståndet al Herrar A. G.
Badling och G.
Hammar, samt hos Bonde-Ståndet, af vice Talmannen Anders Andersson jemte Riksdags-full-- mäktige P. F. Mengel Irån Upsala län, Guslaf Johansson från Kronobergs län.
Anders Jansson från Westmanlands län, Anders Pehrsson från Östergöthlands län.
Nils Pehrsson från Calmar län, Anders Ersson från Stora Kopparbergs län.
Anders Pehrsson och Nils Nilsson från Nerikes län.
Olof Larsson från Gefleborgs län.
Erik Larsson och Pehr Östman från Wester-Norrlands län, A.
Bäckström och J. E. Rutström från Norrbottens län, Anders Pehrsson från Malmöhus län, Nils Åndersson och Nils Svensson från Kristianstads län.
Anders Nilsson från Hallands län samt Olaus Eriksson och Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län.
Uti dessa motioner, hvilka blifvit remitterade dels till Bevillnings- och dels till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, men, jemlikt 45 § Riksdags-ordningen, behandlats af Sammansatta Utskottet, har hufvudsakligen blifvit, anfördt: att de friheter, som, enligt Kongl. Kungörelsen den 19 Augusti 1801, äro post-hemmanen beviljade, vore ringa och af ingen synnerlig betydenhet samt icke svarande emot postförings-besväret, hvilket under sednare tider omättligt ökats, utan att deral pärn till R.
Prot. 1856 f 1857. 5 Sami. 2 Afd. 11 Haft. 1 2 Sammans. Bev.- samt Ålim. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 9. kallad lindring vunnits.
I stället att vid post-inrättningens uppkomst år 1656 postförarnes skyldigheter inskränkte sig till brefs förskaffande en gång i veckan genom gångbud, måste ordinarie posten nu i flera orter fyra till fem gånger i veckan skjutsas, oberäknadt den extra postföringen, som nästan lika ofta inträffade och, i anseende till sistnämnde posters oregelbundenhet, fordrade ett ständigt tillhandahållande af folk och hästar.
Postbonden och hans enda dragkreatur voro således, till stort mehn för jordbruket, nästan uteslutande sysselsatte med posternas förskaffande.
Härjemte hade så väl den allmänna som den enskilda bref-posten så ökat sig, att den, äfven på ställen, der postbonden erbölle lega endast för en häst, ej kunde forslas med mindre än två hästar, hvilket äfven föranleddes deraf, att posten nu mera nästan alltid åtföljdes af en postiljon, som enskildt medförde bref och gods.
Skyldigheten att utan ersättning forsla och utdela enskilde personers lösbref-väskor bidroge ock alt göra postföringen tryckande.
Genom den hastighet, hvarmed posten både i godt och dåligt väglag borde fortskaffas, skadades vid post-forslingen hästar och åkdon mera än i annan skjuts, men detta oaktadt fmgo post-förarne åtnöja sig med endast en bäst—lega, som understege den för gästgifveri-skjuts bestämda.
Dessutom borde, vid bedömandet af ifrågavarande onus, icke lemnäs ur sigte den under sednaste åren inträffade betydliga prisstegring på dagsverken och hästar.
Sedan posternas antal vuxit till den grad, att post-hemmanen omöjligt kunde bestrida all postföring, sändes nu mera en mängd så val ordinarie- som snäll- och paket-poster på gästgifvare- eller reserv-skjuts.
Huru känbar denna post-föring vore för de, af besväret med resandes fortskaffning redan hårdt betungade reservlagen. insåges lätt, vid besinnande af att snäll-posterna skulle färdas minst en mil i timman, att paket-vagnarna voro särdeles tungkörda, och hvilket stort antal hästar posterna togo i anspråk.
Så t. ex. utginge för post-föringen vid hvardera af gäst— gifvare-gårdarne emellan städerna Norrköping och Linköping 27 hästar samt från skjuts-inrättningen i Jönköping 40 hästar i veckan, och staden Halmstad passerades hvarje vecka under vinter-månaderna, då skjutsnings-bestvret vore känbarast, af 14 snälla-poster, sorn af stadens innevånare fortskaflades en sammanlagd våglängd af några och tjugo mil.
Till följd häraf hade man på sådana orter måst antingen afstå från försök att få någon, som på entreprenad åtoge sig skjutsnings-besväret, eller ock måst underkasta sig allt för känbara uppoffringar.
Det vore derföre icke underligt, om skjuts-lagen allvarligt yrkade att blifva befriade från denna nya börda; och de hade desto större skäl dertill, som hela åtgärden, att till post-forsling begagna den endast för resandes beqvämlighet inrättade gästgifveri-skjutsen, vore olaglig, enär hvarken skjuts-lagen eller Dikets Ständer medgifvit Post-verket en sådan rättighet, men skjutsnings-skyldighet vore en beskattning, som icke kunde någon åläggas eller ökas, utan Rikets Ständers samtycke.
Bev.- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Af nu anförde omständigheter, och då ingenting vore billigare, än att all post-löring bekostades af Post-verket, som, enligt hvad Kongl. Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer den Z sistlidne April, angående förändring af portobestämmelserna för inrikes bref-vexlingen, utvisade, egde för ändamålet tillräckliga inkomster, hafva motionärerne hemtat anledning att påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet å nödvändigheten att vidtaga åtgärder till upphäfvande af ifrågavarande besvär, eller till lindring deri; och innefattas de härom gjorda förslagen uti följande yrkanden, nemligen: l:o.
Att post-hemmanen, emot afsägelse af dem förunnade förmåner i och för post-föringen, äfvensom de gäslgifveri-skjutsskyldige mätte befrias från besväret att forsla posten, och detsamma, antingen ensamt eller i förening med personskjutsningen, ställas på entreprenad samt kostnaderna derför bestridas af Post-verket; 2:o. att lindring i post-föringen måtte för dem, som bestrida densamma, beredas på nedan uppgifne sätt, nemligen: aj genom inrättandet vid de större eller mera befarna vägarne af lätta postvagnar eller diligenser, hvarpå resande och paketer kunde, jemte posten, fortskaffas; h) genom förhöjning af legan för all post-skjuts; c) genom rättighet för innehafvarne af post-hemman att erhålla åkdons-lega; dj genom rättighet till skjuts-lega för två hästar, då postens och postiljo— nens sammanlagda vigt öfverstego ett skeppund, och då svårt väglag inträlläde; ej genom rättighet alt vid forsling af paket-post under de fyra första och de tre sista månaderna af året bekomma lega för tre hästar; Q genom dels förbud för postiljonerna att enskildt medföra bref och gods, eller låta andra personer, än den skjutsande, medfölja posten, och dels bestämmande af ansvar för postiljon, som under resan mellan stationerna onödigtvis sig uppehåller; g) genom erhållandet af ersättning för forslingen af enskilde personers lösbref-väskor med En Riksdaler Banko för väska, som en gång i veckan åtföljer posten, och dubbelt belopp, då väskan två gånger i veckan fortskaffas; samt h) genom föreskrift, att, till de skjutsandes efterrättelse, posterna skola vägas vid hvarje post-kontor, och uppgift om vigten af post-förvaltaren tecknas å postförpassningen.
Utom dessa mera allmänna förslag har blifvit yrkadt: Af Anders Pehrsson från Malmöhus län, att Rikets Ständer, med tillkännagifvande af den åsigt, att i allmänhet, der jernvägs-kommunikationer, vare sig genom statens eller enskildes försorg, blifvit öppnade, Post-verket borde begagna desamma till brefs och paketers fortskaffning, måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att General-poststyrelsen anbefalldes, att sända posterna emellan städerna Lund och Malmö på den der redan befintliga jernväg; k Sammans. B ev.- samt Allm.
Best- och Ehon.-Utsh. Bet.
N:o 9. af Lars Rasmusson, alt sorn postföringen emellan Kungelf samt Marstrand och Oroust, hvilken skedde två gånger i veckan nattetid och utan att postiljon medföljde, vore lörenad med stor fara, så att postföraren nödgades hafva en karl till sitt biträde, för att förhindra postens bortröfvande, det måtte hemälde postförare erhålla en tillökning i postlegan, motsvarande minst ”två tredjedelar af hvad för den större postföringen kunde blifva anslaget;” samt af Pehr Östman, att som egarne af hemmanen 6 f/2 seland N:o 2 Näs samt 20 1/2 seland N:ris 1 och 2 Näsland i Säbrå socken af södra Ångerman lands fögderi, genom Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes i Wester-Norrlands län utslag den 31 December 1850, som Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium fastställt, blifvit ålagde att, emot åtnjutande af båtsmans rotevakans-afgift. biträda posthemmanen Mörtsal och Näs i dem åliggande postförings-skyldighet, oaktadt de förre sådant bestridt, det måtte förstnämnde hemman från denna skyldighet befrias, emot det alt de afstode ilen anslagna vakans-afgiften.
Innan Utskottet går att yttra sig öfver de nu uppräknade olika förslagen, torde det icke vara öfverflödigt att meddela följande upplysningar: Genom Kongl. Post-ordningen den 20 Februari 1636 inrättades det första ordnade postväsende i Sverige, och anvisades då vissa utmed allmänna landsvägarne på 2, högst 3 mils afstånd ifrån hvarandra belägna hemman, emellan hvilka posten lill en början lortskaflades af gående personer.
Emellertid stadgades re dan i Kongl.
Förordningen den 20 Augusti 1646, att ingen postbonde finge fördrista sig att fortskicka brefsäcken med någon till fot löpande, utan skulle alltid en god häst dertill brukas.
Posterna befordrades allenast en gång i hvarje vecka intilldess, genom Kongl. Nolifikations-plakatet den 20
December 1662, det bestämdes, alt alla poster till utrikes platser och mellanliggande orter derefter skulle från Stockholm alga två gånger i veckan samt alt eller hand posterna till andra orter i riket jemväl skulle fördubblas.
Nu mera afgår den af posthemmans åboer ombesörjda Ordinarie posten allmänt två gånger i veckan fram och åter å de större vägarne.
Ehuru det redan i Kongl. Brefvet den 31 Maj 1693 medgafs, att större paketer af skrifter och andra saker finge emot modererad afgift roed posten befordras, är det likväl först i sednare tider och synnerligast sedan fribrefvens antal och vigt ökats samt tryckta skrifter, försedda med tidningsstämpel och derigenom portofria, börjat i allt större omfattning spridas, som po sternas tyngd så tilltagit, att för deras förskaffande flera hästar erfordras.
En - Santmans. Bev.~ samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 9. 5 ligt Öfver-postdirektörs-embetets uppgift, uti ett till Kongl. Maj-.t den *28 December 1849 afgifvet underdånigt yttrande, afsändes då i medeltal under hvarje vecka från Stockholms postkontor ensamt i tidningar och tryckta skrifter 7 skeppund 8 lispund 8 1/2 skålpund samt i fribref 4 skeppund 13 lispund 12 3/4 skålpund, och sedermera har spridningen af både bref och tryckta skrifter varit i fortsatt betydligt stigande.
1 afseende på den skyndsamhet, hvarmed posterna borde befordras, var i Post-ordningen den 20 Februari 1636 stadgadt, att post drängen skulle hafva två timmar på hvarje mil att löpa, men, sedan hästar vid postföringen börjat begagnas, föreskrefs först, atl post-forslingen borde ske så hastigt som möjligt samt att den, som beträddes alt icke rida ”i galopp eller fyrsprång, ” skulle straffas med långelse; och genom Öfver-postdirektörs-embetets så kallade åtvarning den 18
Maj 1 745 meddelades deri ännu gällande bestämmelsen, alt i godt väglag högst 1 1/4 och i dåligt 1 1/2 timma på hvarje mil linge användas.
Att de föreskrifter, rörande den tyngd, som får lastas efter en häst, hvilka för gästgifvarskjuts äro gällande, äfven skola ega tillämpning vid postföring, synes först hafva blifvit förklaradt genom Kongl.
Brefvet den 3 December 1842.
Posthemmanen åtnjuta, såsom Kongl. Kungörelsen den 19 Augusti 1801 utvisar, åtskilliga i ersättning för postförings-skyldigheten tid efter annan medgifna ganska väsentliga friheter, nemligen: från materialiers och timmers framskaffande vid allmänna hus och byggnader; från kungs-, krono-, håll-, reserv- och gästgilveri-skjuts. den sistnämnda så framt hemmanet icke förut är indeldt till gästgifveri med skyldighet att skjutsa; från inqvartering och gästning af Kronans manskap; från krono-brelhäring; från nämnde-, fjerdings- och sexmäns med flere dylil a befattningar; från knekte- och båtsmanshåll, i hvilket afseende är stadgadt, alt, om hemmanet är roteradt eller bör för annan orsak än postföringen vara från rotering befriadt, årlig roterings-ersältning utgår af postverkets medel efter ett lör fem ar i sender bestämdt belopp, utgörande nu, enligt General post-slyrelsens kungörelse den 17 Juni förlidet år, 54 riksdaler banko för hel rote.
Postförare, försedda med ”Beslällningsbref,” äro dessutom, jemlikt Kongl. Kungörelserna den 27 Oktober 1812 och den 13 Februari 1849, fritagne Iran bevärings-skyldighet.
Postföringen medför jemväl för hemmans-innehafvarne en kontant inkomst i hästlega, hvilken, enligt Kongl.
Resolutionen på allmogens besvär den 17 Augusti 1762, då fastställdes för större poster, som fördes fyra gånger i veckan, till 7 öre, för de mindre till 6 öre och för sidoposter, som fortskalfades allenast två gånger i veckan, till 5 öre silfvermynt, men sedermera biel', genom ofvan åberopade nådiga Kungörelse den 19 Augusti 1801, bestämd för sidoposter, gående två gånger i veckan, till 2 och i vissa orter 2 1^4 skillingar, för poster fyra gånger i veckan till 3 och i vissa orter 3 1/2 skillingar, för tyska [losten 3 1/2 skillingar och för extra poster ytterligare 1 skilling, allt på 6 Sammans.
Bev. samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 9. milen.
Denna lega har härefter blifvit genom särskilda nådiga beslut förhöjd och vid den tid. år 1819, då legan lör gästgifveri-, håll- och reserv-skjuts å landet bestämdes till 16 skillingar banko milen för hvarje häst, utgjorde den, enligt Kongl, ffrefvet den 18 Mars 1818, för enkel postföring 6 skillingar samt för dubbel sådan äfvensom för tyska posten 8 skillingar banko milen.
Uti Kongl. Brefvet den 2 7 Mars 1850, då ytterligare förhöjning medgafs, förklarades tillika, att för det miltal, hvarmed postföringen å helt mantal efter en häst i samma vecka öfversteg 8 mil eller 446 mil på året och i förhållande derefter för större och mindre postgårdar, skulle full gästgifvare-skjulslega betalas, och blef, genom Kongl. Brefvet den 5 December 4842, detta miltal nedsatt lill 6 mil i veckan eller 542 mil på året.
Enligt sistnämnda nådiga Bref samt Kongl. Brefvet den 4 7 September 485 4 åtnjuta posthemmans-innehafvare för närvarande i hästlega: för enkel postföring, som icke öfverstiger 5 42 mil på äret, 40 skillingar; för dubbel dito dito, 42 skillingar; för postföring emellan Östersund och Herjeådalen, 4 4 skillingar; för extra-poster, ny elter år 1850 tillkommen post och all den postföring, som öfverstiger 342 mil på året, 24 skillingar, allt banko milen, med tillägg i vissa fall af 1 skilling banko milen i åkdons-iega.
Jemlikt Kongl. Brefvet den 4 4 Januari 4852 förstås med enkel postföring postens forslande en gång åt ett eller två håll i samma vecka, samt med dubbel postföring, postens förande till mer än ett håll, två gånger fram och åter i samma vecka eller skjutsningen af sådan post, som åt ett eller flera håll fortskafiäs tre gånger i veckan; och grundar sig ofvanberörda särskilda stadgande rörande lega för postföring tillkommen efter år 4850, på Kongl. Majis den 27 Mars samma år meddelade nådiga föreskrift, att vid dubbel postförings inrättande å vägar, der enkel sådan redan funnes, den tillökla postföringen skulle, så framt den pröfvades vara förenlig med posthemmanens bestånd och deras skyldighet enligt författningarne, åligga dessa hemman, dock emot betalning såsom för gästgifvare-skjuts.
I sammanhang med sistberörda föreskrift meddelades äfven den, att när dubbel postgång icke kunde åläggas redan befintliga posthemman, äfvensom då ny postgång inrättades på vägar, der posthemman icke funnes, postföringen företrädesvis skulle bestridas medelst beting till lika eller lägre betalning än gästgifvare-skjuts, men, der sådana beting icke kunde tillvägabringas, med gästgifvare-skjuts och helst med gästgifvaren egna hästar.
I allmänhet hafva stora svårigheter mött för så beskaffade betings uppgörande och för närvarande förhåller sig den postföring af alla slag, hvilken efter beting besörjes, lill den för hvilken gästgifvare-skjuts begagnas, ungefärligen som 4 till 7.
Jemte de ordinarie posterna hafva på sednasle tiden tillkommit så kallade Snäll- och Pakel-poster.
Den första snällposten inrättades, enligt Kongl. Brefvet den 2 Sammans.
Bev. samt Albit.
Besv- och Ekon.-Utsk.
Bet. N:b 9.
7 Mars 1827, att två gånger i veckan befordras mellan Stockholm och Ystad med gästgifvare-skjuts eller, der gästgifvaren icke vore skjutsskyldig, medelst beting eller ock med håll- eller reserv-skjuts, under iakttagande, alt iner än en timma på hvarje mil icke finge användas, hvaremot dc skjutsande egde tillgodonjuta en förhöjning af 4 skillingar banko utöfver den vanliga skjutslegan.
Under enahanda vilkor anbefalldes, den 15 Mars 1850 och den 50
Maj 1834, inrättandet af dylika poster mellan Slockholm å ena samt Götheborg och Norrska gränsen å andra sidan, och blefvo mellan Stockhom och Jönköping, med utgreningar till Carlskrona, Ystad, Helsingborg, Malmö och Götheborg, snällposter, genom Kongl. Brefvet den 28 Juni 1856 reglerade att året om gå fram och åter tvä gånger i veckan.
Vidare hafva, genom särskilda nådiga Bref, föreskrifter blifvit meddelade om tillvägabringande af snällposter emellan Halmstad och Götheborg den 16 November 1858, emellan Malmö och Ystad den 5 September 1859, emellan Linköping och Kalmar den 10 Oktober 1840', emellan Örebro och Uddevalla den 11 April 1844, emellan Stockholm och Gelfe den 25 Juni 1845 och den 7 April 1847, emellan Stockholm och Grisslehamn den 2 7 Oktober 1846, emellan Malmö och Ystad den 6 April 1850, emellan Wexiö och Carlshamn den 11 Oktober 1855 samt emellan Carlshamn och Sölvesborg den 2 Augusti 1856; varande likväl dessa poster till en del bestämda endast för vissa tider af året.
Slutligen är snällpost-förbindelsen emellan Slockholm och Helsingborg, genom Kongl. Brefvet den 25 Januari 1856, utsträckt till alla dagar i veckan under Januari, Februari, Mars, April och December månader, sålunda att nya snällposter fem gånger i veckan färdas fram och åter, med anlöpande af Skenninge; äfvensom nya snäliposter äro inrättade alt under nyssnämnde månader afgå två gånger i veckan från Halmstad till Götheborg och tre gånger i veckan från Götheborg till Halmstad.
Med snällposterna befordras de utländska posterna och inrikes bref, som icke öfverstiga 8 lods vigt, men tidningar endast undantagsvis och inga lösväskor eller lösbref.
Snällpost-skjutslegan per mil för en häst, hvilken, enligt Kongl.