Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att bestrida kostnaderna för rovdjurs utrotande kommer en jaktkassa att inrättas.
För att skaffa medel har Vi anbefallt Våra befallningshavande, att höra om innevånarna önskar att mot befrielse från skyldigheten att hålla varggård och varggrop, istället betala 2 skilling för varje mantal till en kassa.
Vi förmodar att jordägarna inser nyttan av en så ringa avgift och inte undandrar sig den samma.
Jakttygen skall bekostas och underhållas av kassan.
Även extra utgifter vid skallgångarna skall bekostas av kassan.
Stockholms slott den 13 april 1808.GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående tillstånd för vaktbetjäning, att vid 70 års ålder erhålla avsked med bibehållande av hela lönen.
Stockholm den 14 april 1808.
Förordningen från 24 september 1778 rörande tillstånd för ämbets- och tjänstemän att vid 70 års ålder erhålla avsked med bibehållen lön, utsträcks även till vaktbetjäning.
Kungörelse angående skyldighet för svenska sjöfarare, att på resor till utrikes orter vara försedda med prästbevis.
Stockholm den 27 april 1808.
Var och en som vill idka utrikes sjöfart, skall vid sjömanshuset när han hyrs uppvisa bevis över sin levnad och frejd från vederbörande prästerskap i den församling dit han hör.
Beviset skall inte längre som hittills förvaras i sjömanshuset, utan efter påskrift återställas till den förhyrde, att vid behov på resan vara att tillgå.
Det händer att sjöfarande återkommer till annan hamn än där de reste från och genast ger sig av på ny resa.
Nya pass fordras endast för dem som över vintern uppehållit sig hemma.
Upplysningar om sjöfolks giftermål utomlands skall antecknas.
Berättelse om finska armèns seger vid Rewolax i Österbotten.
Den 27 april 1808.
Kongl Maj: t erhöll i dag, den 7 maj, med kapten Ramsay, som såsom kurir avgått från finska armén, följande underdåniga rapport från en av rikets herrar, greve Klingspor, daterad högkvarteret Limmingo den 29 april.
Sedan finska armén efter dess erhållna fördelar över fienden vid Sickajocki den 18 dennes, vilket jag rapporterade i min sista rapport och det inte längre var brist på födoämnen lät jag den 19: de första, andra och tredje brigaden ändra ställning i och omkring Lumijocki kyrkby.
De kom nu närmare Sawolaxska trupperna och hade tillgång till Uleåborgs magasiner för att få förnödenheter.
Tredje brigaden under Cronstedt stationerades vid Tämmes och femte brigaden under Sandels vid Uleåssalå, varifrån de avgick till Carlön för att från sjösidan täcka armeéns högra flank samt hämta spannmål och fourage.
Denna ställning behölls till den 25: te då underrättelse kom att fienden med 2500 man och 6 kanoner samlats vid Wihandi, intagit Rewolax och ämnade attackera oss vid Sickajocki.
För att förekomma detta gjordes en hastig manöver.
Cronstedt marcherade till Pavola för att attackera fiendens vänstra flank i Rewolax.
Vid samma tid skulle andra attackera täten
ifrån Umijocki och inta byn och sedan gemensamt gå direkt på Brahestad för att avskära fiendens reträtt.
Attacken vid Rewolax kom att starta för tidigt, då fienden upptäckt trupperna, så att de som skulle understödja inte hann fram på grund av den 1 ½ mil långa marchen i menföre.
Efter 3 timmar måste man dra sig tillbaka, då man fått omkring 30 man dödade och sårade och fienden var överlägsen i antal.
Klockan 8 anlände fjärde brigaden, vilket fienden inte väntat och nu intogs Rewolax skyndsammeligen.
Jag vill särskilt framhålla generaladjutant Adlercreutz, som till stor del följde den av honom uppgivna planen till denna lyckliga utgång.
Ryssarna har nu dragit sig tillbaka på andra sidan Sickajocki Jag vill också försäkra om den goda espri och oförfalskade tankesätt som utmärker armén trots fiendens lömska skrifter och proklamationer, vilka de uppvisar framför våra förposter uppspikade på käppar.
Fångarna låter jag avgå till Uleåborg för att sedan tranporteras till Stockholm.
Den tillfångatagna ryske generalen Boulatoff har under sin tid i Savolax i olikhet med ryssarnas vana behandlat svenskarna väl.
Då han nu är illa skadad, har jag föranstaltat om vård både för honom och andra skadade fångar i Uleåborg, där de skall bliva skötta och vårdade.
De tagna artilleripjäserna blir nu översedda och kan senare användas.
Tvenne ryska fanor får jag nåden att nedlägga för Eder Kongl Maj: ts fötter, dock hade fienden tillfälle att innan de lämnades avriva duken.
I anseende till de betydligare fördelar, som Den Högste välsignat Eder Kongl Maj: ts vapen vid Sikajoki den 18: de och Rewolax den 27: de har jag funnit lämpligt att till Himmelen frambära våra offer av tacksamhet och vördnad genom ett högtidligt Te Deum av hela armén nästa söndag, vilket jag hoppas Eder Kongl Maj: t i Nåder gillar.
Högkvarteret Limmingo den 29 april 1808.
MAURITZ KLINGSPOR
Förteckning på de i affären vid Rewolax gjorda priser och fångar den 27 april 1808.
Sårade fångar: general Boulatoff och hans adjutant, 2 officerare, 100 man.
Fångar: 2 av generalens adjutanter, 2 officerare, 1 fältskär, 1 präst, 300 underofficerare och soldater.
Priser: 2 haubitsar med fina lavetter, 2 metallkanoner, 1 haubitslavette, 2 fanor, 21 ammunitionskärror, 8 trummor, 350 gevär, 284 sablar, 120 gehäng, 343 bandoler-taskor, 103 bleckflaskor, 89 ränslar, 108 kopparkittlar och 103 hästar.
Dessutom kan man anse att fienden förlorat 7-8 officerare och 200 man döda.
Limmingo den 29 april 1808.
Påbud om en allmän krigsgärd.
Stockholm den 4 maj 1808.
Då Vi blivit av angripna av Våra grannar med härsmakt, är det nödvändigt att till Vårt försvar sammandraga armén på flera ställen och att utrusta flottan.
För att lätta de kostnaderna har Vi sett oss föranlåtna att utskriva en allmän gärd.
Detta tillåts enligt regeringsformen av den 21 augusti 1772 och skall följa den grund, som rikets ständer den 15 juni 1800 antagit och stadfäst.
¾ av bevillningen vid senaste taxeringen skall erläggas.
Aktieägare skall betala 10 % mot tidigare 6 %.
Samma belopp tas ut på privatpersoners kapital.
Ridderskapet och adeln har vid sista riksdag åtagit sig bevillning för sina säterier, rå- och rörs- samt insocknehemman med mjöl och sågkvarnar.
Då detta strider mot de adliga privilegierna har Vi velat göra denna bevillning frivillig.
Vi är dock övertygade om att ridderskapet och adeln med tanke på den våda Vi befinner Oss i ej undandrager sig denna åtgärd.
Bruksägare kan redan vid stapelstadens våg i natura erlägga det järn som svarar mot krigsgärden.
De kan också betala enligt fullt pris, som Våra bergskollegier fastställt.
Denna gärd kommer att delas upp i två terminer.
Första delen skall vara betald inom nästa juli månad och den andra delen inom följande november.
Debiteringen förrättas av Våra vanliga uppbördsmän, under tillsyn av överståthållaren i Stockholm och befallningshavarna i landet.
Medlen förvaras i ränterierna.
Den del av storfurstendömet Finland som blivit intagen av fienden är undantagen från denna krigsgärd.
Stockholms slott den 4 maj 1808.
Kungörelse till samtliga dess trogna undersåtar i anledning av Sveaborgs Fästnings övergång.
Stockholm den 6 maj 1808.
När Sveaborgs fästning alldeles oförmodat fallit i fiendens händer måste det hos alla vältänkande väcka bekymmer och oro.
Det gäller att ni trogna undersåtar och redlige svenska män inte fäller modet i olyckan, utan trots denna vidriga händelse höjer er behjärtenhet, fördubblar era omsorger och ger ökad styrka åt era bemödanden att motstå fiendens anslag och efter yttersta förmåga bidraga till fosterlandets frälsning och försvar.
Vänd eder med hopp och förtröstan till Den Evige, Rättfärdige och Allsmäktige Guden, som i sin vishet ej sällan sätter redligheten och ståndaktigheten på prov, men aldrig förgäter att hägna och belöna.
Stockholms slott den 6 maj 1808.
Förordning hur med av- och förträdes- samt boskillnads- och urarva mål bör förhållas, i anseende till de borgernärer av Kongl Maj: ts undersåtar, vilka av närvarande krigsoroligheter bliva hindrade, att deras rätt och talan i laga tid och ordning bevaka; Stockholm den 7 maj 1808.
Då krigsoroligheterna kan ha hindrat borgenärerna att i laga tid bevaka sina mål, har Vi stadgat och förordnat följande: Om borgenär av fienden hindrats att erhålla kallelse som konkursdomaren åligger att ge dem, skall det inte leda till att uppehåll i målet.
Men borgenär eller boskillnadssökande maka får inte lyfta vad dem tilldömt är, utan två löftesmän skall borga därför.
Alla kungörelser i dylika mål skall tillkännages i engelska tidningar.
Vid försäljning av fast egendom, där borgenär äger inteckning, skall hans fordran med ränta vara vilande till dess han får möjlighet att utbekomma sin fordran.
Vill borgenärer för deras säkerhet gentemot okända borgenärer, låta målets slutliga prövning anstå görs anmälan till domaren.
Han utser sysslomän, som bevakar fordringsägarens rätt.
Dessa sysslomän skall förvalta det gäldbundna boets till borgenärens bästa.
Stockholms slott den 7 maj 1808.
Kungörelse om den under Kongl Maj: ts resa i nåder tillförordnade regering; Stockholm den 30 juni 1808.
Under konungens resa till Åländska och Finska skärgårdarna, där Våra flottor är stationerade, har följande ledamöter utsetts att ingå i regeringen: Sveriges drots, greve Carl Axel Trolle Wachtmeister, Sveriges marskalk, greve Axel von Fersen, En av rikets herrar, friherre Ludvig Bogislaus Court von Stedingk, En av rikets herrar, greve Samuel af Ugglas, Presidenten i Krigskollegio, friherre Bror Cederström, Kanslipresidenten, friherre Fredric Ehrenheim, Hovkanslern, generaladjutanten i Stockholm och generaladjutanten för flottan.
Stockholms slott den 30 juni 1808.
Kungörelse om underhållsutdelning av krigsmanshusmedlen till avskedade ryttare, dragoner och soldater för innevarande år 1808.
Stockholm den 6 juli 1808.
Många namngivna av de 6009 personer av över- och underofficerare samt ryttare, dragoner och soldater som delat på 23880 riksdaler 26 skillingar och 4 runstycken.
Berättelse om Finska arméns seger över den Ryska vid Lappo i Wasa län den 14 juli 1808.
Högkvarteret Ny Carleby den 20 juli 1808 Konungen erhöll i går denna rapport från en av Rikets Herrar, fältmarskalk, greve Klingspor, daterat Ny Carleby den 20 innevarande, om den seger Finska armen vunnit den 14 juli vid Lappo.
Rapporten överlämnades av stabsadjutant kapten Björnstierna.
Sedan major von Fiandt blivit tvungen att lämna Perrho och Kockonsari samt retirerat 5 mil, kunde han först vid Dunckars hitta en passande ställning mot den överlägsna fienden.
Jag fann Gamla Carleby och arméns rygg så hotad, att endast ett häftigt anfall på fiendens huvudstyrka i Lappo kunde avvärja faran.
Jag befallde generalmajoren Adlercreutz att avgå till de vid Neder Härmä samlade trupperna och taga befälet.
Han skulle sedan gå till attack, som verkställdes den 14: de, med den lyckliga framgången att Finska armén avgick med seger, dock dyrköpt.
Major Adlercreutz lämnar en detaljerad rapport, som visar arméns tapperhet och mod, att inte ge fienden några fördelar.
Tack vare Adlercreutz kloka dispositioner, rådighet och högre militäriska kunskaper, som han redan tidigare visat, lyckades företaget.
Fienden har nu dragit sig tillbaka till Salmi, samt där intagit en säker och fördelaktig ställning.
Högkvarteret Ny Carleby den 20 juli 1808.
MARURITZ KLINGSPOR.
Rapport av major Adlercreutz.
Sedan fienden tycktes vilja framtränga till Gamla Carleby genom Perrho och major von Fiandt varit tvungen att retirera och fienden hade en överlägsen styrka i Savolax beslöt fältmarskalken att våga en avgörande affär med fiendens huvudstyrka vid Lappo.
Jag fick order att utföra detta.
På morgonen den 13: de hade avantgardet avancerat till ¾ mil från Lappo.
Där stötte vi på en stark fientlig korps som i spridd ordning attackerade med mycken häftighet.
Jag lät överstelöjtnant Aminoff attackera i sin tur, men som fienden var mycket överlägsen och huvudkolonnen långt efter blev vi tillbakavisade med någon förlust.
Så snart kolonnen hunnit fram lät jag dem formera sig i tät och oländig skog, som fienden innehade.
Brigadchefen Cronstedt dirigerade själv täten i denna attack som gjordes med yttersta häftighet.
Fienden gjorde yttersta motstånd, vilket inte hindrade vårt framträngande, som skedde med bajonetten under häftig fientlig eld.
Jag fann angeläget att trupperna fick vila, men fienden lämnade oss inte utan oroade och attackerade så fort vid stannade.
I den oländiga terrängen var det mycket tröttande.
Savolax Jägare ville inte ha någon avlösning utan fullföljde attacken till Lappo.
Ju närmare Lappo dessto starkare motstånd mötte vi.
Klockan 4 på eftermiddagen kom vi till slätten framför Lappo by, där fienden stod i slagordning med 12 kanoner och haubitsar samt kavalleri.
Vi sköt med 2 kanoner, men avståndet var för stort, så varken vårt artilleri eller fiendens nådde fram.
Jag lät 3 bataljoner av Björneborgs regemente under ledning av överste von Döbeln marchera längs landsvägen och med 4 kanoner försöka attackera vänstra flygeln.
Samtidigt hade jag planerat att låta tredje brigaden attackera högra flygeln.
Då inkom rapport att en ansenlig fientlig styrka visat sig vid Alapåå by, således i ryggen på vår kolonn.
Trupperna ordnades om och första brigaden blev reserv för att understödja, där så behövdes oländig Överste von Döbeln hade framryckt och häftigt angripit vänstra flygeln med både infanteri och kanoneld.
Men då fienden i den växande rågåkern framför sin linje placerat många jägare och infanteri och riktade elden mot de attackerande uppstod en förfärlig strid.
Överste von Döbeln med sin vanliga tapperhet lät ingenting hindra sin attack utan forcerade med den ena bataljonen efter den andra in i byn.
Detta oaktat höll fienden stånd och gjorde envist försvar.
Jag sände förstärkningar till von Döbeln och när de anlände drog sig fiendens vänstra flygel tillbaka.
Reservtrupperna angrep högra flygeln och då retirerade hela den fientliga armen och förföljdes ½ mil bort mot Kuortane.
För att betäcka reträtten brände de hela Leochtala by, genom vilken landsvägen löper och hindrade vårt artilleri att komma fram.
Jag beordrade att förföljandet skulle upphöra, de sårade insamlas och trossen regleras.
Armén intog kantoneringskvarter så långt de närmaste byarna kunde inrymma och resten bivackerades.
Att beskriva den entusiasm och tapperhet som armén visat denna dag är omöjligt.
Ingen ville vara sist och de som måste stanna som reserv, kände sig förfördelade.
Savolax Jägare fick träffa fienden mest och andra brigaden, som var otålig att komma fram, fick den dyrköpta men ärofulla lotten att huvudsakligen avgöra segern.
De störtade på fienden med en oförvägenhet, som denna fiende kanske aldrig mött tidigare och sent skall glömma.
Tyvärr kostade det 4 officerare livet.
En förlust för hela Armén som känner deras militära egenskaper och patriotiska tänkesätt.
Vidare 2 svårt sårade, 5 lättare sårade och 6 officerare som erhållit konstitutioner.
120 underofficerare och manskap är skjutna och blesserade.
Fiendens förluster kan inte bedömas, då de bortfört större delan av sina sårade och de skjutna kastats i ån eller införts till den avbrända byn.
Ungefär 50 blev fångar.
Fiendens styrka har av kunniga personer bedömts vara 6000 man och 8 kanoner.
Svenska styrka var 3300 man och 16 större eller mindre kanoner, vilka endast 8 var aktiva.
Nu återstår den grannlaga uppgiften att berätta vilka som särskilt utmärkt sig denna dag.
Då jag inte kan ha varit på alla platser har jag hos brigadcheferna inhämtat upplysningar.
Ingen nämnd som inte är berättigad därtill, men då någon kan ha undgått min uppmärksamhet just nu, vill jag framledes till fältmarskalken komma med flera upplysningar.
Följer namnen.
Särskilt vill jag framhålla stabsadjutant kapten Björnstierna som visat väl grundad uppmärksamhet på fiendens rörelser och med sin närvaro sökt liva mod och tilltagsenhet där faran varit som störst.
Särskilda förteckningar över de underofficerare och manskap som utmärkt sig, skall jag framledes sända.
Lappo den 18 juli 1808.
C. ADLERCREUTZ.
Kungörelse angående coopvaerdieskepperes och sjöfolks kronoutskylder.
Stockholm den 18 juli 1808.
Då sjöfolkets kronoutskylder på grund av deras vistelse utomlands blir sent betalda eller måste avskrivas helt har beslutats för att undvika kronans förlust att skeppsredarna i fortsättningen skall ansvara för sjöfolkets personella- och bevillningsutskylder mot att redarna innehåller sin ersättning av sjöfolkets arvorden och hyror.
Redarna är skyldiga att också svara för sjöfolkets hustrurs, barns och tjänstefolks utlagor.
J LILJECRANTS, SAMUEL AF UGGLAS.
Kungörelse angående det för silkesrederisocieteten utfärdade reglementes upphävande.
Stockholm den 20 juli 1808.
Det särskilda reglementet från 1781 angående silkesrederisociteten upphävs och den hanteringen faller i fortsättningen under författningar för fabriker och manufaktureri allmänhet.
Reglemente hur med krigsbyte till lands förhållas bör.
Grelsby den 9 augusti 1808.
Då Vi utfärdat reglemente hur byte taget till sjöss skall delas, har Vi funnit nödvändigt att även i avseende på krigsbyte till lands sammansätta en stadga för delningen därav.
Såsom lagligt krigsbyte till lands anses allt gods som erövrats i fält och tillhört fienden.
Dit räknas enskild egendom som stupade eller drivna på flykt efterlämnat vid en drabbning, såsom vapen, hästar, sadelmunderingar och åkdon.
Gäller också köpmanvaror, som fienden infört i krigstid.
Krigsbyte får inte tas innan drabbningen är slut och fienden nedlagt gevär eller blivit undandriven och högste befälhavaren gett sitt tillstånd.
Till kronan tillfaller erövrad stad, fästning eller landsort och alla troféer och segertecken, gevär och ammunition och hälften av kontanta pengar, jämte all proviant och forage.
Brev och handlingar, som fienden kommit över överlämnas till befälhavaren.
Skulle fienden ha bemäktigat sig någon kronans egendom, som inom 24 timmar återtas, räknas det inte som krigsbyte.
Detsamma gäller enskild egendom, som återlämnas till ägaren.
Det övriga bytet skall enligt denna författning delas mellan de segrande krigsmännen.
Först skall dock vederbörande befälhavare hembjuda till armén vad som kan vara användbart till vanligt pris.
Halva priset av värdet på proviant och fourage är krigsbyte.
Det åligger befälhavaren att skyndsamt rapportera till högste befälhavaren och överlämna fanor och segertecken och i övrigt föranstalta så att bytet inte förskingras.
Alla fångar skall avväpnas och ställas under bevakning samt snarast föras till högste befälhavaren, som förordnar om deras underhåll och vistelseort.
Förteckning av bytet skall upprättas och prisdelägarnas ombud, som utses bland betrodda befäl och manskap skall vara närvarande och underskriva inventariet.
De ansvarar under ed, att allt går rätt till.
Det som tillhör Oss och kronan samt enskild man skall frånskiljas det övriga, som sätts under förvar på upplagsställen, som befälhavaren anser säkra för fiendens anfall eller annan åverkan.
Hindrar fienden möjligheten att behålla och rädda redan taget byte måste i nödfall i synnerhet kanoner, artilleri och beväring göras obrukbara, proviant och andra persedlar förstöras.
Dock får man om möjligt är dela ut proviant och andra användbara persedlar till allmogen på stället.
Finns gods, som inte tål lagring, får det användas till kronans behov eller säljas till högstbjudande.
Vid bytets förvandling i pengar gäller att sälja på tillkännagiven auktion inom riket eller om bytet innehåller varor som är belagda med införselförbud, genom köparens försorg utföras ur landet.
Pengarna insätts i allmän kassa för bytesdelägarnas räkning.
Följer hur delningen skall ske.
Skulle allmogen beväpna sig och delta i fäderneslandets försvar delas de lika med Vårt krigsfolk.
Om en trupp vid särskild expedition tar byte är det deras, och de behöver då inte dela med den övriga armén.
Blir någon skadad och förlorar arm eller ben får han dubbel andel i bytet.
Änka och bröstarvingar efter soldat som dött i drabbning får dubbel lott.
Innan fälttåget börjar skall ombud väljas, som vid eventuellt byte, skall handha fördelningen och sköta rapporteringen.
För varje krigshändelse, där bytet tas, skall särskild uträkning göras.
Outtagna prispengar förvaras i krigsmanskassan i 10 år och tillfaller därefter kassan.
Om tvist uppstår, förordnar högsta befälhavaren behörig krigsrätt att göra undersökning.
Domen avkunnas av Vår krigshovrätt.
Besvär över dom anföres hos Oss.
Den som utan tillstånd tar något straffas inför krigsartiklarna.
Är plundring tillåten skall den ske efter den ordning befälhavaren föreskriver.
Grelsby den 9 augusti 1808.GUSTAF ADOLPH Blankett för utbetalande av krigsbyte.
Kungörelse angående dem av Kungl Maj: ts undersåtar i storfurstendömet Finland, som åt kejsaren i Ryssland tro- och huldhetsed avlagt.
Grelsby 16 augusti 1808.
Under det orättmätiga krig kejsaren i Ryssland börjat mot Oss, har han inte nöjt sig med att anfalla Våra länder, utan också använt de mest oväntade medel och utvägar för att förleda Våra trogna undersåtar till avfall och otrohet mot Oss och dess rätta fädernesland.
Han har äskat tro- och huldhetsed åt sig och ryska kronan.
Å ena sidan har Vi med tillfredsställelse sett att många av Våra trogna undersåtar inte förmåtts avlägga en sådan ed, utan hellre underkastat sig vilken påföljd som helst än att bryta banden med Oss, men å andra sidan har Vi med bekymmer måst se att åtskilliga av de högre ämbetsmännen avlagt eden.
Vad de högre ämbetsmännen angår, har Vi funnit att deras uppträdande inte kan lämnas utan anmärkning och uppmärksamhet.
Genom sitt förtroende och högre upplysning bör de känna vidden av samhällsplikterna.
De högre ämbetsmännen skall genomgå undersökning inför justitiekanslersämbetet, medan de lägre tjänstemännen som avlagt eden går fria.
Vi är övertygade om att de genom hot och fiendens våldsamma behandlande känt sig tvungna att svära eden.
På de orter som återtagits har de betygat sin oro över eden och ådagalagt sin trohet och tillgivenhet.
Grelsby den 16 augusti 1808.
Reglementer som allmänna brandförsäkringsdirektionen har att sig rätta vid de Lån, som av brandförsäkringsfonden beviljats.
Grelsby den 22 augusti 1808.
Hypotek, varpå lån får göras: Egendomar av sten eller trä i städer, som står på fri och egen grund, frälsesäterier, frälsehemman, skattehemman, sågar, kvarnar, bruksbyggnader vilka alla är brandförsäkrade.
Tabell på utlåningsproportion på panterna.
Dokument som behövs för att få lån.
Formulär för lån på stadsegendomar.
Brandförsäkringsdirektionens handläggning av låneansökan.
Datum ut supra GUSTA ADOLPH.
Kungörelse angående åtskilliga till förbättring av allmänna brandförsäkringsinrättningen vidtagna anstalter.
Grelsby 22 augusti 1808.
Brandförsäkringsfonden bör delas i två, under samma styrelse, en för städer och en för landsbygd.
De skall ha skilda kassor.
Kassorna kan vid behov låna av varandra.
Då städernas kassa inte är tillräcklig har beslutats att premien höjs.
Då brandskadorna varit stora både i stad och på landet, så att fonden går med förlust, har följande föreslagits: Polisen skall genom tillräcklig eftersyn förekomma eldsvådor.
Ny brandordning föreskrivs.
Fonden har fått betala ut för höga skadestånd, då redovisningen för det brunna inte varit korrekt samt att hus varit förfallna under brandförsäkringsvärdet.
Belöning skall utbetalas till den som vid eldsvåda genom mod och oförtrutenhet bekämpat elden.
Jetton, medalj eller pengar.
Gäller även dem som bärgat husets tillhörigheter.
Gårdsägaren skall under ed uppge allt som blivit räddat.
Noggrann brandsyn skall göras varje vår och brandsynsinstrument inlämnas till magistraten.
Om eldsvåda inträffar skall syneinstrumenten för de senaste 3 åren insändas till direktionen, så att man kan bedöma om förelagda reparationer åtgärdats.
Vart femte år skall noggranna genomgångar göras av syneinstrumenten.
På landet görs detta vart tjugonde år.
Avgiften skall endast ökas för byggande som är inrättade till brännerier, mälthus, trankokerier, kvarnar och bruk.
Militärboställen och andra allmänna byggnader bör brandförsäkras.
Alla församlingar i riket erinras att brandförsäkra sina kyrkor.
Ett brandförsäkrat hus, som inte brunnit, men av olika skäl flyttats behåller sin brandförsäkring.
Delägarna har anhållit att brandförsäkringsfonden, som varit insatt i Riksgäldskontoret mot 5 % ränta utlånas mot 6 % ränta och med brandförsäkrade fastigheter som säkerhet.
Vi har bifallit till detta.