Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Consistorium, som i denna anstalt funnit åtskillige betydliga förmoner för Skolinrättningen och äfven fästat sin uppmärksamhet på det särdeles prydliga läge, som denna local erbjöde för en så smakfull byggnad som den ifrågakomne, hade i anledning deraf, såsom ersättning för berörde lägenhet, tillbjudit en i everldeliga tider utgående, årlig afgift af Tunnor fullkomligt afradsgilld Råg a 36 kappar på Tunnan, och att, till säkerhet derföre, åt nuvarande och blifvande Landshöfdingar i Örebro, denna afgift skulle vid gamla Scholaegårdens försäljning, såsom en beständig Tomtöre- eller Grundskatt, fästas vid sjelfva Tomten af samma gård, i hvilkens hand den i en framtid än kotnme och till hvad ändamål den äu måtte användas. i4o Stats- Utskottets Och då K. M:ts Bef:de, hvilken i detta ämne helt och hållet delade Consistorii åsigter och önskade kunna medverka till Örebro Stads förskönande, för sin del, ansett sig kunna ingå på Consistorii berörde anbud, anhöllo K. M:ts Bef:de och Consistorium i underdihet om K.
M:ts Nåd. tillstånd till upplåtelsen af den ifra— gakomne jordlägenheten, emot det utfästa vilkoret.
Sedan LandshöfdingeEmbetet, i afgifvit underd. utlåtande, rörande antagligheten af den såsom ersättning för afkastningen af platsen betingade årliga afrad, yttrat den öfvertygelse, att samma jordrymd, innehållande dryga 27 kappland, bringad till den högsta möjeliga odling, aldrig skulle kunna lemna den behållna afkomst som för dess upplåtelse blifvit erbjuden, samt att således blifvande Boställslnnehafvarcs eller Kronans rätt, genom en på omförmäldte vilkor grundad öfverlåtelse af merberörde äga ingalunda förnärmades utan snarare befordradest så har K.
KammarCollegium, hvars underd. förord till ofvanberörde underd. ansökning blifvit hegardt, med Handlingarnes öfverlemnande till K. M:t, i underdrhet andragit, att, med afseende ej mindre på det mera fördelaktiga läge för det nya Skolhuset, som den ifrågavarande tomten ägde framför hvilken annan local som hälst inom Staden, och den för detta ändamål mindre tjenliga local, hvilken den för Carolinska TrivialSkolan inköpta Gård erböde, än ock & den erbudne ersättningen folden åt Skolan afstådde jorden, hvarigenom , utan framlida grnvation för SkolCassan, K. M:t och Kronan, eller Landshöfdingen, såsom innehafvare af dess rätt, Betänk anden, N:is ig6, 197. i/ji blefve försäkrad om allt det skadestånd som rimligen knöde för 27 kappland jord, äfven af bördigaste beskaffenhet begäras, samt äfven i betraktande deraf, att Landshöfdingen i Örebro
Län destoheldre kunde för sitt hushåll umbära ifrågavarande jordtäppa , som han, utom betydlig Boställsjord, ägde icke allenast en större Trädgård, utan äfven serskild täppa till jordfrukter nära intill Slottet, i underdthet tillstyrkt, att den emellan Landshöfdingen och Consistorium afslutade afhandling matte vinna K.
M:ts Nåd. bifall och fastställelse.
Utskottet, som, enär full ersättning sålunda är vorden Kronan försäkrad i alla tider för upplåtelsen af den ifrågavarande jorglägenheten, funnit något hinder icke vara, att, genom dess afträdande, bereda tillfälle till den beslutne nya Skolbyggnadens uppförande på en för dess anläggande mera tjenlig local än den hittills varande, får, i följd af K.
Remiss, tillstyrka: det R.
St:r måga Jemna bifall till den emellan Consistorium och K. M:ts Bef:de ingångne afhandling om nämnde jordlägenhet, samt att densamma, på de af Consistorium erbjudna vilkor, må till dess disposition i omförmäldte afseende upplåtas.
Utlåtande, i fråga om Gästgifveri-Hemmans vid stora Landsvägarne i Norra Upland be - 14 2 Stats-Utskottets friande från Rotering och KronoTiondes erläggande.
(I.-A.) RiksdagsFullmägtigen för Bälinge, Waxsala och Rasbo Härader i Upland Eric Jansson har, i ett från Hederv.
BondeStåndet till Utskottet remitterad t Memorial anfört, huruledes de olägenheter, som åtföljde Gästgifveri-rörelsen, i anseende till det högst betydliga antal resande, hvilka färdades åtminstone på de större Landsvägarne i Orter, der Ångfartygs begagnande ej kunde komma i fråga, skulle de senare åren ansenligen ökats; och med framställning af de besvärligheter, som Gästgifvare vid flere Norr om LäneResidenset i Upland belägne Gästgifvaregårdar fingo vidkännas, i förhållande till de ringa förmoner, som de åtnjöto, har, enär en del Gästgifvaregårdar vid stora Landsvägen väl voro från Rotering befriade, men andre åter, närmast belägne, ännu vidkändes detta tryckande onus, Motionären anhållit, att de GästgifveriHemman vid Stora Landsvägarne i Norra Upland, som voro med Rotering besvärade, måtte, efter föregången undersökning, derifrån befrias, eller ock få uppbära motsvarande årlig ersättning i penningar; äfvensom att, då åt omförmäldle GästgifveriHemman icke funnos indeldte någre sådane förmoner, som uppvägde de Gästgifverirörelsen åtföljande olägenheter, berörde Hemman kunde blifva från KronoTiondes erläggande frikände, hvilken Tionde-afgift, der den redan vore indeld kunde ersättas af Kronans behållne TiondeSpannemål.
Efter hvad Utskottet af K.
Resolutionen på Allmogens Besvär den i Aug. 1727 och K.
GästgifveriOrdningen den 12 December 1734 inhemtat, tillhör det Landshöfdingen i de Orter, der Gästgifvaregärdarne och Gästgifveriet, efter skedd undersökning vid Tinget i Allmogens närvaro, ined tillförne meddeldte förmoner icke kunna uppehållas, att till K.
M:t afgifva underd. förslag, hvad friheter, efter Ortens och farvägens beskaffenhet, dem skäligen lemuas inå.
Och som, i följd häraf, Utskottet ansett ifrågavarande ämne i den ordning, detsamma nu inkommit icke tillböra R.
St:rs pröfning; så kan ej eller Utskottet någon åtgärd i anledning deraf tillstyrka, utan finner, det vederbörande, sorn till större förmoner, än de hvilka GästgifveriHeminanen vid Stora Landsvägen i Upland nu åtfölja, anse sig berättigade äga, att', i den ordning författningarne föreskrifva, sig till erhållande deraf anmäla.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för en del Hemmansägare i WesterNorrlands
Län att, med andras uteslutande, få idka fiske af hvad beskaffenhet som hälst vid egen strand i ÅngermannaElfven. (i.-A.) ederv.
BondeStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af RiksdagsFuIlraägtigen från WesterNorr - N:o 198. 144 Stats-Utskottets lands Län Nils Strindlund, hvaruti lian anfört: att svårligen någon rimlig orsak kunde uppsökas, hvarföre de längst efter ÅngermannaElfvan emellan berg och höjder belägne små odlingslägenheter redan i äldsta tider blifvit bebodde och befolkade, medan ännu händigare samt af Climat och växtlighet bättre lottade ägovälden voro ointagne och odisponerade, om ej Elfvens då ägande rikedom och tillgång på Fisk varit dertill föranledande.
K. M:t och Kronan, sorn ägde uppbära skatt af allt hvad Bonden kunde sjel(fika och furu, fann likväl billigt, att de sorn of desse förmoner sig begagnade borde erlägga någon lämplig afgift till Kronan; och de Byar uti Thorsåker, Botheå, Sållefteå, Resele och Ramsele Pastorater, hvilkas ägor gingo ned till Elfven, bade derföre blifvit belaggde nied en mycket högre skatt än de, med afseende å sin jord i jemförelse till sina grannar, bordt erlägga.
Genom uppbärandet af Hemmansskatten skulle sålunda Kronan hafva frånträdt sin rätt till bedrifvande af fisket för egen räkning, eller upplåtelsen deraf till annan man, än som skattade för vattnet vid sin strand; men sedan de längre bort boende, eller de, som genom Strömdragens ofta inträfFade förändringar eller andre orsaker sago att en del Hemmansägare njöto, vid bättre lägenheter, förmoner, som de vid egen strand ej kunde vinna, erbjudit K. M:t oell Kronan ytterligare arrenden, för att få till begagnande upplåtna de redan deras grannar tillhörande härrligheter, och då de åter, hvilkas rätt sattes i fråga, inläto sig, antingen af Betänkanden, Nto 198. i45 af okunnighet eller af fruktan, att, i strid med Kronan, gå om sin, genom fiskrättens begagnande, möjeliga utkomst förlorade, i arrende-anbud, uppkommo de om desse fisken nu varande ArrendeAuctioner.
Men som ofvannämndePastorats-boer härigenom fingo vidkännas lidanden och betryck, då de, urståndsatte att af den utöfver dess godhet uppskattade jorden hämta nödig bergning och bestrida alla de Pastoraterne åliggande tyngder och besvär, måste söka en oumbärlig inkomst genom fisket, hvarföre rättigheten dertill, vid de derom anställde Auctioner blef så dyrt inköpt, att de derigenom endast blefvo mera olyckliga; så har, med anledning deraf, Motionären föreslagit, det måtte en sådan Författning utfärdas, som berättigade nämnde Pastoratsboer , att, till följe af sin skattemanna-rätt, allena vid egen strand få idka fiske, af hvad art och natur som hälst i ÅngermannaElfven, Kronans rätt till KungsÅdra dock oförkränkt; anhållande Motionären, att, derest önskadt afseende ej skulle fästas å hvad sålunda framställts, åtminstone den rättighet kunde Hemmansägarne i meranämnde Pastorater tillerkännnas, att få sine vid ÅngermannaElfven varande stränder i så måtto fredade från andras intrång, att stadgadt blefve, det ingen, vare sig hvem som helst, måtte få, utan deras tillstånd och utan träffad serskild öfverenskommelse, begagna deras skattemanna-strand i och för idkandet af fisket; uti hvilken motion John Larsson från Medelpad instämt.
Vid öfvervägande af detta ämne har Utskotlet 3 B. 10 ; rQC\ 14G Stats-Utskottets in hem tat: att på gjord underd. framställning redan år 1720, det de som äga Land intill någon Elf, Sjö, salt eller friskt vatten måtte obehindrade få njuta fiskelägenheten, som intill deras strand sig sträcker, K.
M:t, i Nåd.
Resolution på Allmogens allmänna besvär den 2Ö Maji berörde år, §• 38, förklarat, ”art Allmogen skall i detta fall rätta sig efter Lag och Förordningar, samt hvars och ens rätt och förmoner, dem rättvisan ej tilläte att taga ifrån den som sådant af ålder innehaft och tillägga jordägaren:” att K. Stadgan om Fiskerierne i Riket den i4 November 1766 medgifver, att, fastän det bör förblifva dervid, alt visse Fiskeslag i strömmar äro Kronan utlryekcligen förbehållne, Kronofisket likväl icke hindrar Strandägare, att i samma vatten annat fiske nyttja; samt att, på Allmogens i Ångermanland och Medelpad Underd. anhållan, det Författningarne om KronoFiskeriernes derstädes bortarrenderande genom Auction mätte upphäfvas, och desamma Allmogen upplåtas emot en lämpad afgift, som vid Markegångens sättande kunde åläggas, K. M:t genom Nåd.
Resolution den 4 Mars 1774 förklarat, att som dessa fisken ostridigt höra under Kronans ägo, och fria disposition, och Auctioner jemväl äro att anse för det säkraste medlet till befrämjande af Kronans förmonligaste inkomst deraf, hvarförutan ingen rätt och pålitlig grund till desse Fiskens taxerande gåfves; K.
M:t alltså icke kunnat
Allmogens härom gjorda ansökning bifalla.
Uti en af R.
St:r vid sista Riksdag K.
M:ts Nåd pröfning underställd fråga, om närmare bestämmande Betänkandert, N:o 198. af Strandägares fatt till fiske, har K. M:t, i anledning af R.
St:rs underd. framställning, om undersöknings vidtagande, till utrönande, dels huruvida det vöre mera förmonligt för Staten, att hagon inskränkning Uti de Kronan förbehållne rättigheter, i afseende på Kronofisken, medgåfvés, och gränsorne för desartimä när” mare bestämdes, än genom FörfattOingafne skedt, dels ock, om, på sätt yrkadt blifvit, jordägaren boede anses lagligen berättigad, att en större frihet vid idkande af Fiske tillgodonjuta, genom Nåd.
Bref till Ki KammarCollegium den 8 Febr. 1825, förklarat
Sig i Nåder icke hafva funnit någon vidare undersökning eller Utredning derom, ärt som redan skedt, eller i öfrigt någon åtgärd böra äga rum, utan ansett i det förra afseendet lämpligt vara, att låta möjliga jernkningar ankomma på vederbörande jord- och strandägares anmälan i hvarje serskildt fall, hvafs framställande icke kunde dem förmenas, och hvarvid Ki M;t efter granskning af de förhållanden söra sig företedde, ägde tillfälle, att pröfva, hvad afseende å en sådan anmälan kunde göras och hvilka åtgärder, i anledning deraf filntioS skäligen böra äga rum; och iden senare frågan åter, såsom beroende på Vederbörlig
Domstols pröfning i hvarje serskildt fall, undersökningen vara utan ändamål, så länge någon rättegång i ämhet icke Uppstått, samt således till R.
St:rs Underd. förslag icke lemnat Nådigt bifall.
Och enär sålunda ej mindre Kronans än enskildes rättigheter i afseende på Fiskes idkande blifvit genom Författningaine bestämde, samt K<
Mit, på sätt anfördt S t a t s - U t s k o t t e t s ur, redan yttrat sig öfver en af R.
St:r förut gjord framställning, om utsträckning af jordägares rättigheter i detta fall; finner Utskottet, i följd af RiksdagsFullmägligcn Strindlunds .. ofvanberörde motion, icke någon anledning att tillstyrka, det R.
St:r i detta ämne å nyo må K.
M:t med en underd. hemställan besvära, hälst K. M:t, enligt hvad dess omförmäldte JSåd.
Bref innehåller, i Nåder förklarat sig vilja i hvarje serskildt fall pröfva de frågor om jemkningar derutinnan som af Strand- och Jordägare kunna i underdthet anmälas ; • utan tror Utskottet det härvid böra förblifva samt i öfrigt ankomma på de skäl och bevis desse senare, för en vidsträcktare Fiskesrätts begagnande, eller inskränkning uti den som af andre redan utöfvas, kunna i laga ordning gällande göras.
Den 3 Julii 1829.
M:ts till Utskottet aflåtne Nådiga Proposition af den i3 November sistlidet år 1828, angående Sala SilfverVerk. (I.-A.) Efter inhämtad behörig kännedom af K.
Mtts ofvanberörde Nåd.
Proposition, med dertill hörande Handlingar, går Utskottet nu, att för R.
St:r framlägga de upplysningar, hvilka för pröfningen af ämnet synas erforderlige:
Sala SilfverVerk, som från urminnes tid finnes hafva varit en Kronans tillhörighet, roen tid efter Befänkanden, N:o 199.
1^9 annan varit än åt enskildte personer, än ål det år 162.4 inrättade Sala Bergslag till disposition, på längre eller kortare terminer, öfverlenmadt, blef år 1675 lemnadt under förpantning åt KammarRådet Gripenstjerna, för en ansenlig summa penningar, som han Kronan försträckt.
Då denna förpantning upphörde, öfverlät Konung Carl XI, genom transport af den 20 Jannarii 1682, Verket med dess tillbehör och inventarier, såsom det för ögonen stod, åt Sala Bergslag och deras arfvingar, till ett perpetuelt och everldeligt bruk, så länge de förmå hålla det vid magt och efter rätt bergsvis drifva: K.
M:ts och Kronans regale, samt en fri disposition förbehållen, efter tillverkningen och välsignelsen, att öka eller lindra afgiften.
Genom samma transport öfverlemnades jemväl till Bergslaget VindköringsSpannemålen samt garden, Kyllinge Sågqvarn och Mjölqvarns Tull, hvilken från Stadens första fundation och då Borgerskapet antog Grufvan, varit förlänt till underhåll för fattige och förlamade, som kunde blifva slagne i grufvan och eljest vid Hytteverken fördärfvas.
Äfvensom åt Bergslaget uppläts arrendet af räntorne utaf de Sex Salberget undcrlagde Socknarne, med tillstånd, alt af dessa räntor få förvandlade i ved och kol, så mycket som Bruket, emot betalning efter Kronovärdering, tarfvade och icke uppbar i persedlar, nemligen för 1 stafrum ved efter 9 Mark Kopparmynt och en stig kol med 6 Mark Kopparmynt; hvarförutan Kronan skulle underhålla byggningen sorn Proberaren bor uti och SilfverKam - t5o Stats-Utskottets maien; Och uppläts vidare Bergslaget till Konststatens pnderhållande rättigheten att årligen af sdfvertillverkningen innehålla 2400 D:r Silfvermynt, förutom Grufvedrängshjelpen, i SpannemåJ och Penningar; samt ännu 3?6 D;r Silfvermynt Dagsverkspenningar, derjemte Kronan lofvade att på Dess bekostnad låta drifva tJarls-r-schachtet.
Emot hvilket allt Bergslaget skulle underhålla Konststaten med hvad dertill hörde och Hytteverken, jemte betjeningen vid Verket, Vind- Vask- och Lafve-! körningarne, samt till K* M:t inlefverera det tillverkade s:.|fret, med undantag af de till Konststaten an^ slagne 2400 D:r Silfvermynt, emot en betalning af 10 D;r Silfyermynt för lödiga marken, f i groft och 3. i smått Mynt; med förbehåll för K- M:t och Kronan att efter forsta årets förlopp, der Gud ville behaga Grufvan idkeligen välsigna, i proportion derefter, samma afgift öka eller lindra, och det efter sorn K.
M:t förnimma kunde, förevarande svårigheter sig förminska och välsignelsen sig förmera.
I anledning af denna Transport utfärdades af KainmarCollegium den 10
December 1685 ett serskildt Contract, angående arrendet af de Silfververket under-* lagde Sex Socknarnes, Sala, Möklinta, Norrby, Tärna, Kyla och Kumbla 1734g M:tal, behållne räntor, gärder, vinterkörslor, vind- och vask-kömingar, skjutsfärds^ boskaps- och mantalspenningar, sorn uppläts Bergslaget på Sex års tid, emot ett faststä|dt arrende af 6767 D:r 7 öre 20| p:r Silfvermynt, sora årligen, vid vissa terminer, skulle till Kronan betalas, tillika med ma 11 talspennin - Betänk anden, N:o igg.' löt garne efter fulla beloppet; hvilket Contract sednast d. 15 Jan. 1704 prolongerades.
Sedan emedlertid betalning för Bergslagets tillverkade Silfver blifvit, tid efter annan, för Grufvans antagande och på det Bergslaget icke skulle aftröttna, förhöjd till 11, n§ och 1708 till 12 D:r Silfvermynt, samt Bergslaget dels år 1717, i anseende till omöjligheten att tillverka något silfver emot den utsatte betalningen, beviljats fri utmyntning på dess tillverkade silfver, under förbehåll att förhöjningen' på myntet tillfölI K. M:t och Kronan, dels ock år 1720, i anseende till Bergslagets då beträngda tillstånd blifvit förunnad hela utmyntningsfriheten, framförde Bergslaget år 1738 ansökning om vidare frihetsårs ålnljutande, eller åtminstone på 900 eller 1000-lödige M:kr, hvaremot Bergslaget erbjöd sig att till K.
M:t och Kronan erlägga hvar tionde mark af hvad deröfver kunde tillverkas.
Såsom resultat af denna ansökning följde, efter åtskillig jemkning och reglering med Bergslaget, K. Mtts.Nåd.
Transport-Resolution af den 9 Sept. 1741, hvarigenom stadgades att Bergslaget från nämnde dag framgent och everldeligen, så länge Bergslaget förmådde efter rätt Bergsvis hålla Grufvan och Silfververket vid magt och behörig drift, fick behålla Verket, emot det att Bergslaget, i stället för det dess tillverkade Silfver efter 1682 års Transport och sedermera gifne resolutioner blifvit af Kronan inlöst och betaldt efter derå faststälde priser, skulle till Kronanerlägga en afgift af tiondcdclen af liela tillverkningen, hvilken bor - i52 Stats-U tskoltets de till K.
Myntet inlemnas och hvaraf, sedan berörde /gidel blifvit afdragen, Bergslaget skulle återbekomma 5% förmyntade, för hvilka Bergslaget tillhörde att bestå myntarelönen och slagskatten; att, då tillverkningen steg öfver 2000 lödige m:kr, skulle dessutom till Kronan betalas för hvarje lödig m:k af Bergslagets/gideJar af detta öfverskott, En daler Silfvermynt, och om tillverkningen gick öfver 25oo lödige m:kr, för hvarje öfverskjutande m:k En Daler 16 öre Silfvermynt, på det Kronan skulle erhålla någon ersättning för den ränta och dagsverken, som Bergslaget till Konststatens underhåll erhöll; att i stället för den summa af 2400 D:r Silfvermynt, Bergslaget, enligt 1682 års transport fått, till hjelp för Konststatens vidmagthållande, utaf Silfver— tillverkningen innehålla, Bergslaget, mot det hela Verket med Konststaten, och hvad dertill hörde, blefve af detsamma ensamt underhållet, framgent skulle icke allenast orubbadt fa njuta alla de förläningar af Hemman och räntor, som till Silfververket och Sala Stad af fordna Konungar donerade blifvit och hvaruti Sala Stads- och Grufve-jord vore inbegripen, utan ock enligt 1682 års Transport åtnjuta och uppbära grufvedrängslijelpen af de Tolf Socknarne i Salbergs Län, så ock
Dagsverks-penningarne eller Jordeboks- och Mantals-dagsverken af de Sex arrenderade Nedre Socknarne i hemäldte Län, jemte Kyllinge Sågqvarn; alt jemväl Bergslaget förbehölls, såsom uti 1682 års transport, Kyllinge Qvarntull och skogarne uti Salbergs Län, saint hvad som Allmogen tili de 12 B e f å~h k a n d e n, N:o igg. 153 Socknarne enl. K. Förordningar, Föreningar oell Contracter varit och än voro skyldige till Silfververkels tjenst att prasstera, såsom Konstgrafsbyggtiader, Dammars vidmagthållande, Årensning, Grässkärning, Afterkörning , Storstockskörssel m. rn. som derunder begripes; hvarmed komme att förblifva såsom tillförene, så att Bergslaget såsom innehafvare af K.
M:ts och K ronans rätt, egde njuta dem på samma satt, som då K. M:t och Kronan hade Verkets drift om händer; och att, hvad beträffade arrendet af de sex Socknarne i Salbergs Län, som Bergslaget efter serskildte Contraetet af år 1704 innehade, K.
M:t ville låta detsamma genom K.
KammarCollegium genomse och renovera, samt priset på persedlarne efter tidens beskaffenhet lämpa och utsätta; Till följd hvaraf ock ett nytt Gontract blef af KammarCollegium den 20 Sept. 1743 utfärdadt, hvarigenom Bergslaget under ett perpetuelt arrende, så länge och ej vidare, än det efter Bergsvis håller Silfververket vid magt och med full flit drifver detta Verk, och Bergslaget riktigt betalar Arrendet, upplåtits räntorne af de Sex Nedre Socknarne i Salbergs Län , bestående af samma persedlar och utskylder, sorn nämnas i i685 årsContract; hvaremot Bergslaget skulle till Kronan betala en ständig afgift af 6715 Daler Silfver myn t, och dessutom, då tillverkningen stege öfver 2000 lödige m:kr, såsom ersättning i 1735 års ständige markegångspris på räntepersedlarne en successivt stigande afgift vid 2100 lödige m:kr med 63ojDaler Silf'vermynl, och oin tillverkningen skulle 154 Stats-Utskottets stiga öfver 2,3oo lödige M:kr betalas • . 1,260 D 2,400 1,575 2,5oo 1,890 2,600 2,205 2,700 2,520 2,800 2,835 2,900 3,i5o vid hvilken Summa det sedermera komme att förblifva, ehuru högt tillverkningen än deröfver stege, emedan den ständiga arrendesumman, sammanlagd med denna förhöjning, svarade emot ständiga markegångspriset på persedlarne, som K. M:t 1735 i Nåder approberat; derförutan Bergslaget årligen skulle aflemna Mantalspenningarne, efter fulla beloppet, till K. M:t och Kronan.
Före utfärdandet af hvilket Contract K. M:t,uppå R.
St:rs underd. hemställan, på det Silfververket med tiden icke måtte Iida brist på nödigt timmer och storvirke, uti Nådigt Bref af den i3 November 1741 förklarat, att den så kallade Nora Allmänning skulle vara Silfververket förbehållen, samt på allt möjligt sätt till framtiden besparas.
Varande sedermera af Bergslaget, enligt öfverenskommelse vid 1802 års Commission, efterskänkt dels Knekteveden och Kuektekolen, som varit en lämning af Allmogens skyldigheter emot den fordna KnekteUtskrifningsfriheten, dels ock de extra onera af A-rensning, konstgrafsbyggnad, grässkärning, dammars underhållande, storstockskörscln samt vägbyggnad emellan Grufvan och hyttorne, hvilka extra onera ansågs Betänka nd en, N:o 199. i55 hafva bordt upphört med är i652, emot de då, genom samma års Riksdagsbeslut stadgade visse mantals öke- och dränge-dagsverken , som Allmogen efter den tiden måst utgöra.
Vid samma Commission blef jemväl öfverenskommet, att Mantalsveden och Mantalskolen, som tillden tiden för hvarje Mantalsskrifven person Jefvererats med ett stafrum ved emot en betalning af 12 sk., skulle blott af de skogegande Hemmannen utgå, då den af Bergslaget reqvirerades och i sådan händelse betalas efter ett skäligt pris , som utaf Allmogens och Bergslagets Deputerade inför LandshöfdinngeEmbetet årligen skulle fastställas; äfvensom Bergslaget vidare eflergaf af Grufvedrängshjelpen, som af hvarje Grufvedrängs Mantal utgick med 2 fjerdingar säd oeh 2 sk. i penningar (handskepenningar kallade) den contanta afgiften af 2 sk,; och slöts sluteligen den öfverenskommelse om sädén, sorn utgått i roon af personernes antal, och således till olika belopp allt efter sorn Allmogen hade det ena året flere, det andra färre personer, uti sin tjenst, att densamma skulle lefvereras lill ett gifvet belopp, bestämdt efter medeltal af mantalen åren 1 y33 och iBor , till 5i8 Tunnor.
Hvilket allt af Kongl. M:t, likväl endast för den tid Bergslaget innehafver Silfververket, blef, genom K.
Resolme af den 22 November och 3i December i8o3 stadfästadt.
Förenämnde emellan K, M:t och Kronan och Bergslaget slutade Contract, uppgjordt efter en sådan i56 Siats-Utskottets beräkning, att