Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty Annuiteterna kallas och skulle möjeliqen kunna blifwa, psrmanenw.
Hwaremot jag wille fä bibehälla det hopp at öfrige Riks-skulden icke mä blifwa det, och säledes icke heller det Werk, som i afseende pä densamma tilkommit.
Med listigaste högaktning för den man, hwars warma Patriotiska nit, först yrkat försöket af inhemsk sonderad Stats-skuld, och ehuru jag mddger, at ibland allt nödvändigt ondt, som 1088 Den 21 Augusts. som nu är at wälja af; detta, ostridlgt är det vjemförliqen minsta, önstar jag dock, at mitt Fädernesland i händelse
Läne - systemet lyckas, icke mätte framdeles falla j de Anglingars öde, hwilkas Gäld ouphörligen ökes, i lika förhällande som Läne tilgängen. Z:tjo.
Beder jag ödmjukeligen at såsom Hy» potheque mätte utses, nägon annan Statens inkomst, än Bränwinsbrännings-afgiften, hwilkens epistenee pä sätt den nu utgär och under närwarande benämnande mist icke instämmer med Landets önstan.
Charta Sigillata och Postmedlen äro inkomster af en äldre natur, som wäl ocksä fran början warit Bewillningar, men nu mera genom mana, nästan såsom oumbärlige utstylder blifwit ansedde.
Etablerandet af sä kallad Sinking - Fond, är hwad jag pä det högsta tilstyrker.
Friherre l-illjencr-lnex.tillädemuntcligen:
Sluteligen fär jag pä det högsta yrka cn Sinkings Fonds anwändande pä det sätt som StatsAtstottet proje.terat.
Friherre l^uclbc-ck, ^lexLnäer, anförde til Protokollet strifteligen.- Af Stats - Utstottets project til nya Läns uptagande til et belopp af 4 Millioner, emot 7 pro-ents ärlig räntautan at nägonbewittnings afgift skulle erläggas för en innom Swerige sä betydlig egendom? finner jag et ytterligare hyende wara baddadt ät Capitalisten, som sedan han under förffutne Regerinqs-Systeme, wid sä mänga tilfällen stördat antingen pä Agiotering, Tull ^ Arrén - Den 2!.
Augusti. 1039 Arrenden, eller Discont-Inrättningar, sä har han äfwen säsom där Actie-ägare wunnit ökade fördelar, igenom Banquens osparda möda, at mot en ringa ränta medgifwa betydeliga tilstotter; dä deremot de innom Staten werkeligen närande Medborgare såsom Bruks-Jdkare, Fabrikanter, Närings Idkare och i synnerhet Jordbrukare aldrig blifwit uti et lika förhällande understödde, utan som Styfbarn behandlade.
Dä Riket för det narwarande fordrar tilstotter af alla Claster Medborgare, och uti Statens närvarande ställning det ofelbart mätte wara medborgerligt, at häldre biträda och understödja, än undandraga sig et skyldigt deltagande, sä synes Capitalisterne enligt detta Proje t antingen ej bafwa förtjent medborgerligt afseende, eller för sina nu blifwandc Insättningar, liksom anmärkas för sina hittills äckrade fördelar Hwartil skulle wäl et sädant Exclusicht Privilegium tjena, at frikänna Capitalisten frän Bewillnings - förbindelser, och hwartil skulle Konungens samt Riksens Ständers Fastställelse därä gagna uti en tidepunct, dä erfarenheten lärt hnru litet heliga, pä lika satt sanctionerade äldre Privilegier, af wista Medlemmar i Staten kunna anses.
Om fordrings ägare för gjorda Leveranser äga bewislig fordran, som med reda penningar bör gäldas, finner jag för min del ingen ordsak, hwarföre sädana stola nekas en lika fördel, som Capitalisten, tv penningar eller en contant fordran, som owilkorligen stall utgä, parallellisera helt säkert.
Ak bär medgifwa husbehofsbrännings-afgiften säsom Hypotheus, finner jag wara mycket - 1090 Den 21 Augusts. ket för tidigt, innan Riksens Stander öfwerenskommit och bestämt, huruwida den i lika egenskap bör fortfara, samt om sättet til dest utgörande, och sä lange desia wigtiga frägor ännu äro aldeles oafgjorde, sa lärer desi päräknande medföra en stags osäkerhet, men om et säkrare Hypotheus kan meddelas, som pä stadgade grunder kan inbringa det behöfliga Länet, sä sär jag den äran förklara, at jag finner ömarken billigt eller wärdigt, at nägön Medborgare blifwer fritagen frän Bewillnings-ffyldigheten och dä jag tror det wara mera 'politiskt at häldre locka egcnnyttan än at päräkna Patriotismen, sä anser jag för min del wara bättre, at för sädane stäende
Län häldre medgifwa 8 procents
Ränta med en därföre altid deltagande Bewillnings afgift, än at Räntan skulle beräknas til Sju Procent, utan Vewillnings förbindelse.
Herr llrl ntrscböl ä, kaul, upläste följande
At Riksens Högloft.
Ständer förklarat
Deras fasta och oförändrade föresats wara, til at försäkra Statens fordringsägare om upfyllande af Statens förbindelser, anser jag wid sakens betraktelse pä en rättskaffens sida, för mindel icke utgöra annan eller större säkerhet, för desie fordringsägare, än pen de förut ätminstone bordt kunna göra räkning uppä; ty et annat omdöme, angäende Contracter eller afhandlinqar, som emellan Riksdagarne stutas med Staten, skulle leda til et skadligt misstroende til Statens löfte» och förbindelser, samt säsom en följd deraf fordra den försigtighet pä en leveranteurs sida, at icke med den ena handen aflemna desi waror, vm icke han i samma stund finge uti den andra Den 2!
Augusti. ro^ji handen emottaga betalningen derföre.
Detta oaktadt medgifwcr jag dock, at uti den olyckliga och bekymmersamma belägenhet, hwari nu lfrägawarande fordringsägare warit försatte, dä nemligen största delen deraf, med löften om beta ning wid skeende leverantser, sedermera icke allenast saknat werkställighes ä llike loften, utan ock längre tid mäst befinna sig uti owisshet om och enär nägon betalning kunde wara ti! för' wäntandes, samt derutöfwer icke ens erhållit fä dane bewis om deras fordringars werklighet. bwarigenom de kunnat komma i tilfäbe at derä negotiera för egne kan hända nog trängande be hof; sä utgör wisserligen Riksens Ständers ofwan omförnrälte försäkran, för ögonblicket näaon tilfredssiällelse för desse lidande Statens Borgenärer - men dermed aro de föga belåtne, utan hufwudsaken beror, säsom jämwäl Höglofl.
Protoeoll för den ra i denne mänad innehåller, pä den wigtiga fräaan, enär och huru desse Borgenärer stola blifwa sä förnöjde, at allmänna Crediten mä warda uprätthällen, och en allmän klagan öfwer lastande betalning, samt deraf för de fleste föroriakadt lidande, förekommen?
Til winnande af nyssnämde magtpälrggande föremäl, bär Stat?-Utskottet , i afseende pä de Borgenärer som hofwa fordringar för levererade Krias förnödenheter, föreslagit:
'At sedan desse fordringsägare , frän det
Mcrk som med dem contraherat, erhållit betyg, innebällande fordrinaarnes bela belopp til R:dr ss. och r st., sä bade de derefter at undfä Kongl. StatsContoirets inwisningar ä R:dr bwardera, för saade fordringars belopp, uppå Riksens Högloft.
Ständers Riksgälds - 1092 Den 21 August?. gäldsContoir, samt sistnämd» Contoirs derä teckstade acceptera til fordringarnes betalande med 6 Procents Ränta frän de dagar betalningarne, efter gjorde beting, bordt ske, och det fölunda, at först efter b ärs förlopp 7'-del af det Capital hwarä inwisningarne äro ställde, wid stwarje ärs början utlottas, för at, inom det löpande ärets flut, til Capital och Ränta inlöfas."
Härrvid torde mig tillätas först omförmäla, at ehuru jag ingalunga derom twiflar, det ju Högloft.
Statsutskottet, säsom en ibland hufwudgrunderna för desi ventilation, detta ämne rörande, infordrat wederbörlige upgifter af ifrägawarande Skuldsummors totala belopp, och jämwäl til säkerhets minnande derom, at icke, under beslutets fattande derom, tilfälle matte gifwas at för hwad orsak som hälst betala någon del deraf, och sämedelst läta nägon mannastwstn äga rum; sä saknas likwäl en lä beskaffad upgift uti förenämde Prols olls Utdrag , äfmenfom icke eller är mordet föreslagit, huru de fordringsägare skola fä deras förnöjelse, hmilkas Summor icke upgä til fulla -;o R dr, och hwarä de förellagne inmisningar och accepter alt derföre icke kunna meddelas; men desie omständigheter böra dock icke hindra mig, at öfwer förberördc förslag i all ödmjukhet nu yttra mina tankar.
Mä hända at nägra fä utaf ifrägawarande fordringsägare, som stafwa förmögenhet och utan olägenhet kunna pä längre tider wara i mistning af sine fordringar, dä de derä njuta Ränta - för ty antaga förberörde betalningswilkor:
Ja äfwen at nägon obetydlig Borgenär, för at wisa sig nitisk i den Patriotiska wägen, gör Den 21 Augusti. 1095 gör detsamma, men derifrän fär icke göras nägot säkert slut, til det hela; utan, da otwifwelägtigt är: at de fleste leveranteurer, utr deras gjorde levcrantser, instuckit antingen taute penningar, eller andre sadane Medel, som för dem, uti annor deras rörelse, aro oumbärlige:
At de aldeles icke kunna, säsom Contante penningar, anwända de nu föreftagne betalnings-sedlarj säsom icke btifwande til fullo betalte, förr än efter 16 ars förlopp.
At de, wid anwändandet deraf, efter hwad förut i flike fall, är nogsamt handt, mäste antingen, wid försälgningen förlora nägra procent, eller i händelse af dera tilgorande län bos private personer, widkännas dryga läne-wilkor, och wid bristande betalning, wara blottställde för Lagsökning, samt, i händelse af panters försälgning, för wanpris derä : sa kan åtminstone jag för min del icke annat än anse det, för en obestridelig sanning, at meranämnde fordrings ägare skulle blifwa icke allenast ganska illa belåtne, med det af Högloft.
Utskottet föreflagne betalnings-sättet, utan och werkeligen mycket lidande:
At allmänna Crediten genom stike, om jag sä mä säga, twängs-län förloras, samt at följaktligen ofwan omförmälte Högloft.
Utskottets med Dest förslag, äsyftade goda ändamäl, warder förfeladt.
Männe icke äfwen, wid detta tilfälle, den grundade regeln bör iakttagas:
Gär emot andra bwad du tal!
Lätom ost päkalla wäre egne omdömen, i händelse wr wörö i defte fordrings ägares ställen!
Männe wi funno ost nöjde, at blifwa betalte pä 16 är, för hwad wi redan bordt bafwa i handom, och kanske med kännbar förlust redan saknat: kunde wi wäl medgifwa ost wara utan lidande!
Jag wägar tro och säga, at, med upriktighet och' utan skrym - 1094 Den 21 Angnst:. skrymtan, ffulle allmänna swaret bliswa instämmande, med hwad jag öppenhjertigt, nu haft äran anföra
Mer omförmälte ftrdrings-ägare äro (at mig mä trlstädjas begagna det talesät-et) nu uti Riksens Höglo fl. Lianders händer:
De kunna blott beklaga sitt lidande och önsta deras räddning derutur; inea äro icke i den belägenhet, som om de hade at fordra af private personer, hwilka genom
Lagsökningar kunna ttlhällas upfylla sine ingängne löften och förbindelser.
Mätte ieke Riksens Lländers belägenhet och magt sträcka sig derhän, at, uti frågor mellan L talen veb
Unde mätaren, den sednare stall widkännas lidande, derföre, at desi billiga uprättelse eller stadeslö hällande synes mindre förenligt med Statens förmäga.
Med afseende pä äfwanom förmälte förhällande, kan jag altsä icke, med Högloft.
Stats Utstottek i denna delen af desi för sta g mig förena: men jag mäste och derhos bekänna, at jag wiö en siik skiljaktighet, bestnner mig uti högsta förlägenhet, huru ifragawarande fordrings ägare, mätte uti annan wäg kunna blifwa pa det möjligaste tilfredsställde och frän ostyldigt lidande räddade, dä omöjligheten r wägen ligger, at för närwarande med contanle Penningar dem förnöja.
Säsom jag, uti mine föregäenve framställningar, anfört finner icke eller jag nägon annan utwag, för dcsie fordringars aftiquiderande, än genom Riksgälds-Contoircts reverser eller accepter, men med kortare betalnings- tid och nägot högre ränta , än Stats-Utstottet förslagit samt med stadgad rättighet til
Discont-län derä.
Derest förhoppning gäfwes om tilgäng til nägon ärlig afbetalning, pä förberörde reverser eller accepter.
I0g5 sä skulle fordrings-äaarne säkerligen wara belåtne med at, likmätigt mitt förra Förslag sä Scdlarne stäldc .pä 5 är nied.5 procents ränta, saint L« procents ärlig afbetalning och 75 procents Discont-rättigbet derä; Men sorn Högloft.
Stats - Utskottets Betänkande icke gifwer minsta anledning, ti! slik förhoppning, sä kär jag i det stället ödmjukast förslä,.at de ^ efter Stats.
För stag , af Riksens Stämers Riksgälds-Contoir, til afgifwande aeccpter af Kongl. Stats Contoirets inwisningar ärte warda stalde ti! betalning efter 6 ärs förlopp med 6 procents ränta, som ärligen bör erläggas, samt at innebafwarne af dcste accepter mä wara tillätit derä, uti Riks-Difconten ärhälla 75 procent Discents - Län , med derwid stadgande wanlige ffyldiaheter; ägandes jag anledning, lil sistnämde tilstyrkande, disconterings rättighet rörande, af förbällandet, med de sä kallade Utrednings - Commistionens Reverser, hwarä först för 4 procents
Ränta, ärhölls 40 procents län, samt dcrutöfwer ytterligare, pä samma ställe, kunde Disconteras nägon del af de återstående 60 procent, men jag kan ock harwid icke underläta förnya min förut gjorda hemställan om icke, i händelse en sä beskaffad
Disconteringsrättighet winner bifall, hela winsten, af denna förut icke paräknade rörelse, billigtwis mä tilfalla, antingen och hälst Kongl. Maj.t och Kronan, eller ock Riksens Ständers Bank.
Under förmodan, at Rikets Finance ställning mätte kunna, innom § är, komma, i det för bäk - 1096
Den 21 Augusti. bättrade tilständ, at, ivid den tidens forlopp, förberörde acccpter skulle kunna infrias, halst om nedanomförmälte, pä längre tid betingade län arhälles, hade jag wäl kunnat hafwa anledning foresta nysinamndeä ars betalnings-tid, men, för mera säkerhet, har jag nu destohäldre gjordt et ärs påökning som Riksens Högloft.
Stander, omkring et är, för förfallotiden, samlas til en Lagtima Riksdag, sami denvid äga tillfälle widtaga til befinnande nödige anstalter, för mcrberörde ifrägawarande aecepters ofelbara infriande.
Om jag icke wägar bestrida, at äfwcn det af mig nu i ödmjukhet forstagne liguidations-sätt icke, af alla fordrings - ägare, fullkomligen godkännes; sa tror jag dock, at icke allenast totaliteten af dem, utan ock en hwar af Allmänheten, som lämnar desi upmärksamhet ät detta Allmänna Crediten sä nära rörande ärende mäste finna och mcdgifwa at Riksens Högloft.
Ständer i händelse Förslaget gillas och fär komma til wärkställighct derigenom ä ena sidan gätt fordrings-ägarne, pä et sä tilfrcdsställe gifwande sätt til mötes, at de med iagttagande af et möjeligt och försigtigt begagnande, af deras arhällne accepterade inwisningar, icke skäligen böra klaga öfwer dem, genom et sä befkaffadt betalnings- sätt, tilffyndadt lidande, samt ä den andra, sämedelst sökt gifwa Statens förbindelser det förtroende, at de ytterligare utwägar, som, enligt hwad här nedanföre, til erhällande af Statens penninge-behof, mäste widtagas, mä winna stanrgäng.
Föröfrigt
- Den 21 Augusti» 109? öfrigt får ja q, i sammanhang med hwad osman anfört blifwit, erinra, at, sedan otwifwelaktigt synes wara, det ifrägawarande fordrindsägare komma at erhälla Reverser eller Ac evter pä 50 Riksdaler Banco stycket, sä mäste, samm en följd deraf, nägon contant snmma anfiäs, sä wäl til gäldande, af de fordrings summor, som äro under 50 Riksby som til godtgörande, af hwad den ena eller andra Borgenären finnes stafwa at fordra, utöfwer dest sista 60 tal Beträffande härnäst Högloft.
Stats- Utskottets 2ln§ senare forflager til erhällande af nödige medel, för Statens öfrige stenninge behof, til et up;> gifwit belopp af omkring 4 Millioner, der under inbegrepne
Arm l eus fordringar; bestäends det förra förslaget deruti, at, uppä RikSgäldSContoirets Obligationer pä Zo Riksd. stycketj med löpande lffProcens ärlig Ränta, under Riksens Högloft.
Ständers Garantie, upptaga Län- ställde salunda, at först efter 6 ärs förlopp en lordel af det Capital, hwarä Reversen är stäld, wid stwarje ärs början, utlottas, för at innom det löpande årets stut, Lil Capital och Ränta, inlösas, samt det sednare deruti, at för Lem, som icke, pä nyst anförde sätt, wilja biträda Staten, utwäg mätte öpnas, at i likhet, med förhällandet i England, genom permamenta Annuiteter, göra Staten försträckning, emot Sju Procents Ränta, och med wilkor, at Längifwaren icke äger Återfordra Länet, men Regeringen deremot kan detsamma upsäga til äterbetalning.
Hwad nu det förra af desta sure Läne-sätt angar, sa more det onekeligen mycket wäl och lyckligt, om det kunde medföra päräknad framgång och werkan, men min twifwelagtighet härutinnan Ayöra Bandet 188,139. ^Og8 Den 2!
Fugustk nan, grundad pä betraktelsen.
Af den förestagne langa betalnings liden:
Af owitzheten, om Penninge - ^stn kets fcrhällande, linder samma tick Af Statens annu icke äterwundne Credit:
Af uarwarande högst trängande behof, som icke medgifwer tids utdrägt med negotiaticnerne; och ändteligen deraf, al dä 2.ne Upplänings willor framställas, bet ena, mot och det andra mot 7 Procents Ranta, troligen det sednare af Längifwaren, wäljas; icke allenast gör för mig mindre betankeligt, at i ödmjukhet tilstyrka Räiuans förhöjande fran 7 til 6 Procent, uppå detza, a Riksgälds Contoirets Reverser, til görande Län; utan jag wägar jämwäl än en gäng yttra min fruktan, at ty hor utan, i vFNna uppläningswag, andamälet icke winnes; med den tiilagde önskan, at, genom den af mig före-agne ränteförhöjningen, om den bifalles,'Rikets Panningeman mätte finna rakning wid, at utan afseende pä betalnings tidens längd, biträda, med Statens Penninge. behof, och det sä mycket mera, som, i samma mon penningar i denna wag eller emot 6 Procents Ränta arhällas Upläningea emot 7 Procent kan minskas och en icke sä obetydlig Ranta besparing winnås.
Widkommandes äter den projecterade uplämngen, uppå perrnamenta Annuiteter, och emot 7 Procents Ranta; sä finner jag nogsamt, at ehuru känbar denna dryga Ränta är derpä likwäl icke bör hafwas afseende, wid forhanden warande högst trängande Pennings behof; men det torde dock hända, at betänkeliaheter, wid detta uplänings sätt, lägga hinder för dest päräknade fulla werkan, uti detta Rike. der det är sä aldeles nytt och okändt, der icke sa stor penninge rörelse och tillgäng finnes som i England, samt där penninge - Den SL Augusti. 109g ägarne hälst begagna sine Contanter, uti winstgifwande rörelser, eller placera dem, pä sädane ställen, där de altid äro rörlige; för dem sjelfwe eller deras Arfwingar, af hwilka icke alla wilja lefwa af Räntor, utan, såsom för Riket gagneligare, en del äro hugade insticka dem, uti Landt - och Stadsmanna näringar och rörelse.
-Wid öfwerwägande af desie betänkligheter, har hos mig den tankan och öfwertygelsen upstätt, at ifrägawarande negotiaticns-sätt ffulle bättre lyckas, om lanings-tiden blefwe utsatt pä 20 eller högst är, med wilkor, at Kronan när som hälst, under samma tid, ffulle äga rättighet, efter föregänqen 6 mänaders »plägning, återbetala Länen, men at Längrfwaren icke singe upsäga och äterfordra desi Läne-unnnra, förr ärr wid sagde 20 eller s? ärs förlopp.
Mig tyckes och jag hoppas, at denna läne-tid bör wara tilräckelig, för Kronans Finanrers äterbrinaande uti önstad god belägenhet, örn de rätteligen stötas och wärdas, hwarom jag icke bör twiffa:
Om Allmänna hushällningen wederbörligen handhafwes:
Om Landets Inbyggare, hwar och en i fin mon, stöta deras yrken och näringar:
Och ämeligen om, säsom en hufwudsak, genom en fortfarande klok
Riks styrelse, krigens tyngder förekommes:
Mätte icke detta mitt yttrade hopp och hjerteliga önskan blifwa förgäfwes:
Men ffulle Rikets Drätsel-Werk, under förberördr tid af 20 til 25 är, icke hafwa hunnit uti det reglerade tilständ, at 7 Procents
Län dä kunna betalas och, för eftertiden undwikas, samt den för stik Ränte-betalning hypotecerade Rikets betydeliga inkomst, blifwer lös» gifwen, til Stats Catzans förökande; Sä beklagar jag de Rikets Inbyggare som dä mäste wid - 11O0 Den 21 August!. -kännås följdcrne deraf.
Slutligen och rörånde frägan, om ofwan ornförnrältc läns befrielse frän Allmänna Mftxlder eller Bewillning, hwilket, af Stats-Utskottet, blifwrt tilstyrkt, sä anser jag billigt wara, at fordrings - agarne, för levererade krigs-förnödenheter, warda, strän en siik afgift, pä deras fordringar, såsom, likmätigt hwad sorbervrt är, i sir siag, utgörande foga annat än twängs-län, befriade, och sä medelst än widare öfwertygade, onl Rikwns Ständers benägenhet at dem tilfredsställa; men emedan de andre eller 2:ne sednare läne-säiten aro beroende pä hwars och ens goda wilja och uträkning med desi penningars anwändande, deste längifware jämnväl i öfrigt bäde med den af mig föresiagne
Räntan och säkerheten för länen, spnas böra wara wa! belätne.
Tp häller jag i ödmjukhet före, at dests län billigtwis icke böra wara mera befriade frän, ifräga svarande utftyld, än penninge-län i allmänhet.
Friherre liljerth /äxol, jag tar mig den friheten upläsa et papper, hwartil en annan är auctor och hoppas, at om det ar nyttigt, skall det wara Adeln behagligt.
Derefter upläste Friherre bsterm följande: Högloft.
Siats-Mffottet har, efter min öfwertygelse, rätteligen insett, at wär nya förlägenhet efter et olyckligt krig icke kan csthjelpas annorlunda än genom til görande Inrikes län, och dä wi äro i den belägenhet at rörelse Capitalet blifwit pä et onaturligt sätt, det will säga: genom andrs Medel än egna industriens, Den Augustt. 1101 vfwerstockadt, äger denna utwäg mera Ullighet at lyckas; ty q nvet är det, at den öfwerflödiga penningen, som icke kan mäta siq med landets arbetsförmåga och waruprod-uction, witt ut och förtjena i den enda wäg som för den är öfrig.
Konsten ligger uti at bereda för honom säkerhet för Capital och Ränta.
Jag säger Konsten, emedan tjugu ärs enwist bemödande a t förstöra all Stats-Credit, wisterligen icke gör det lätt at nu återföra den, och penningen är en Jungfru, som naturligen gärna mill äfwcntyra, men fruktbar för följderna.
Det är Constitutionen, som grundlägger begreppet om säkerhet, och et Stats-Län är en thermometre som wisar graderna af folkets opinivn om Styrelfens pålitlighet: det nu til görande lärer blifwa et proba pä wär Grundlag, och stall wisa huru mänga grader den har af allmänna, förtroendet.
En regel är det, at om detta är stadgadt, sä kunna penninge-försträckningar erhällas för mättelig ränta; är det wacklande, sä mäste räntan förhöjas, och sädant kan det wara, at utfästande af en aldeles orimligt hög ändä icke inbringar nägot.
Nu äro twanne läne-sätt föresiagne, det Första pä Rrksgätds Lontoircts Obligationer under Riksens Ständers högtidliga garantie, och emot fem procents
Ränta, samt succestiv äterbetalning inom Sexton är.
Riksens Ständer föreställa hela Mastan af Folket, deras garantie är säledes allas answarighet för näg ras - Lvos Den 21 Augusti. , ras försträckning , och hwem skulle för et ögon, blick sätta denna säkerhet i fräga ?
Oagtadt alt hwad likwäl möjligen i tankarne kunde häre, mot inwändas, är det dock troligt, at denna garantie stall antagas bäde pä grund af dest egna intrinseca wärde, och pä den af penningesivckens öfwerdrifna numeraire.
Det Andra Lörsiaget, eller sunding systemet, har wisierligen sä mycket för sig i wis. sa afseenden, at emot desi antagande skulle i allmänhet litet kunna inwändas; men är wär Constitution ännu sädan, at denna utwäg kan »vidtagas!
Detta är i sanning en högwigtig fräga, och bör fulleligen utredas innan man griper til medlet.
Förslaget at stadga sju procents
Ränta synes bewisa nägot medwetande af at opinionen om säkerheten icke mätte wara synnerligen stark, eller at rörelse - capitalet är sä litet at penningen behöfde framdragas genom eporbitande Medel, ty är säkerheten god, sä stall, med denna Ränta, snart största delen af penninge-stocken inflyta, är den icke, eller ätminstone opinionen derom, sä gär wäl ändä nägot in af hwad den enskilde kan sätta pä äfwentyr; men i medlertid är landet satt under en gansta härd Beskattning, och at betala Sju procents
Ränta, är redan at wara fallen i procentckres händer.
Sätt bredewid hwarandra twänne länings-willkor, bäda grundade pä
Sju procents ärligt tilskott af löntagaren, som i detta fall är Staten; men säg: det ena länet är 100 Rd. med s procents
Ränta ochä tcr - Den 21 Augusti.
LooZ terbctalning afCapitalet när Läntagaren will, och lät ost se hwiiketdera länet först fylles.
Sju procents
Ränta är redan en obillighet, och just Lenna är et skäl för icke upfyllandet af wilkoret, eller ger ätminstone en grundad farhäga för möjligheten af dest anwändande förr eller sednare, och wi mäste komma ihäg at Länqif. waren är fri och följer sin i saken grundade opinion.
Lät nu af Landet uttagas en bestallning, swarande emot denna Ränta, och lät denna af. gift fortfara flera är.
Under tiden göra oför. sedda händelser npa län och säiedes nya til. stolt nödwändiga: