Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, erkände, att han förbisett, men nu erinrade sig, att Frih.
Cederström, i öfverensstämmelse med hvad Frih.
Palmstjerna först föreslagit, yrkat, att slutorden ”skötande adressaten” etc. måtte utgå.
Efter sedermera å såväl bifall, utan förändring, som hvar och en af de yrkade förändringarne framställde propos:r, som alla besvarades med blandade Ja och Nej, och derpå förnyad propos. till bifall å förevar:de punkt, med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring, hvarvid svaVen utföllo med starka Ja, jemte många Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han ansåg sistnämnde propos. besvarad med öfvervägande Ja.
Jag anhåller om votering, och att kontra-propos. mätte blifva bifall till Utsk:s förslag. 428 Den 16 Augusti e. m.
Den, sora bifaller 3:dje pimkleu af Bevilln:sUtsk:s Utlåt. J\G 20, röstar < Ja; den det ej vill, röstar
Nej; vinner Nej, bifalles förenämnde punkt, med den förändring, att sisla perioden deraf erhåller följande lydelse: ”skolande, i händelse för ringa porto blifvit erlagdt, bristen af brefmottagaren godtgöras, såvida han vill brefvet utbekomma”.
Jag hemställer, om icke orden ”adrcssaternes namn” kunde förändras till ”brefegarnes namn”.
Då i nästa rad förekommer ordet ”brefafsändarne”, är ju äfven klart, att brefegarne icke kunna vara några andra, än de, till hvilka brefven äro ställde.
Sådant är också språkbruket i vårt land.
Om man skrifver till någon, som förmodas icke vara närvande, då brefvet framkommer, plägar man vanligen utanpå teckna, att det, i händelse af egarens frånvaro, måtte öpnas af den eller den.
Genom denna ändring kan någon förvillelse icke upkomma, och man får ett ord, som är svenskt och lätt uttaladt.
Jag anhåller således, alt ordet ”adressaternas” måtte utbytas mot brefegarnes.
Den reform, som man nu föreslagit och R. o.
Ad. antagit, har haft till följd, först en ökad afgift för brefafsändare, hvilken skall utgå med 1 sk., i händelse han icke försett brefvet med frimärke.
Uti denna punkt föreslås för brefafsändare en ytterligare afgift, hvilken han skall erlägga, såvida han önskar, att hans bref skall antecknas på postkartorna.
Hittills har man ansett det ligga mycken vigt derpå, att man kan, utan att sätta förtroende lill postförvallares mundtliga upgifter, inhemta, huruvida man å ett Postkontor har ett bref alt utbekomma eller icke.
Derigenom har man också haft en kontroll å postförvaltarne, så alt de icke kunnat dölja ett brefs ankomst.
Efter Ulsk:s förslag, som är upstäldt i öfverensstämmelse med K. M:s Propos.* blir brefemottagaren beröfvad möjligheten att erhålla någon uplysning, huruvida ett bréf under hans adress ankommit till Postkontoret, med mindre än att afsändaren underkastar sig den afgift, som för brefvets antecknande å postkartan blir af K. M. fastställd.
Enl. milt omdöme, måste ändamålet Den 16 Augusti e. m. 429 med postinrättningen vara i främsta rummet icke blott att åstadkomma säkerhet för brefvens afgång till adressorten, utan äfven att bereda en möjlighet för den, till hvilken ett bref är adresseradt, att på de kartor, som ål följa posten, sjelf efterse och kontrollera, huruvida han å Postkontoret har något bref att utbekomma eller icke.
Jag anser således den här föreslagna förändringen innefatta ett ytterligare betungande för korrespondenten, hvilket betungande under nuvar:de förhållanden aldrig varit i fråga.
Jag vet icke ens, om man med detta förslag afser uphörandet af de s. k. post-prot:na.
Jag förmodar, att det icke kan vara meningen, emedan dessa prot:r innebära just den kontroll, som vederbörtde revisionskontor har att följa vid granskning af redogörelsen öfver postmedlen.
Men om äfven dessa prol:r fortfarande bibehållas, upkommer likväl för afsändande eller emottagande korrespondenter en svårighet att kunna utröna, huruvida bref blifvit från Postkontoren afsönde och till adressorten ankommit.
Nu måste man i de flesta fall, såvida den afsändande korrespondenten icke vill underkasta sig denna afgift, åtnöja sig med det svar, postförvaltaren, om brefvets afgång eller ankomst, honom lemnar; utan att det blifvit lemnad någon möjlighet att, annorledes än genom förnyad korrespondens, erfara, om det förra brefvet framkommit.
En större säkerhet finnes, om uti Postkontorets förmak kartor uthängas, hvarå jag kan se både namnet och dagen, då brefvet åtgått och till destinationsorten ankommit, må vara att oriktig person uttagit brefvet.
PKOTOCOLL, HÅLLNA iros HÖGLOFLIGE &]tiMD12&SN&DLlHHr mm Amm* VID lagtima Utksiwgen t ^tudUjohu AK 1859-1800.
Wettle Häftet. - gj ««•«- STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1860.
k lördagen den 3 Mars l#60.
Plenum kl. 10 1 m.
Justerades 3 ProtokollsUtdrag för den 29 sist!
Februari otili SPleniProt. 'för den 11 sisth Januari e. fin Opnades Ilrr Elektorers listor vid den 2 dennes förrättade val af en Ledamot uti Bevilln.Utsk:t efter Nio 281, Frih.
Örnskjöld, Fullmäktig
Hr von Mentzer, Carl Fredrik, en Ledamot uti BankoUtsk:t efter N:o 2,320, Hr Akerman, Fredrik, samt en Suppleant i RiddarhnsUtsk:t efter N:o 817, Hr Tigerhjelm, Emil; och befun» nos hafva blifvit utsedde till Ledamot i llevilln.Utskottet: N;o 1,233, Ilr von Strokirch, Johan Paul Fredrik Otto; Ledamot i lliirilioi'tskotle'1 : N:o 1,465, Hr von Unge, Fullmäktig Hr af Geijerstam, Carl; Suppleant i IliddarhusUtsk:l: N:o 1,981, Hr Nordenstolpe, Fullmäktig Frih.
Föredrogs Vallöf!.
BorgareStåndets ProtokollsUtdrag N:o 193, innefattande inbjudning till MedStrn att förena sig uti BorgareSt:ts, vid föredragning af Exped.Utskds Skrifvelse-förslag N;o 34, fattade beslut, att nämnde förslag skulle godkännas med den förändring, att, i öfverensstämmelse med 3 KiksStånds beslut, de i punkten rörande tackjernstionden förekommande orden: »egentligen tackjernsblåsande» utbyttes emot ordet: »privilegierade»; Och blef denna inbjudning, uppå framställd proposition, utaf R. o. Äd, antagen.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 25 och 29 sisth Februari bordlagde Memorial N;o 6 2, i anledning af RiksStms skiljaktiga beslut och meddelade återremisser i den uti StatsUtsk:ts Betänk.
N:o 51 behandlade frågan ang:de de för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader erforderliga medels uplåning mot Statsobligationer å utländskt mynt.
4 I) e 11 3 M a r s.
Utskottets framställning i anledning af lliksStåndens beslut rörande 3:dje punkten af förenämnde Betänkande.
Lades till handlin garne.
Utskottets yttrande i anledning af K. o. Ad:ns återremiss af 6: te punkten i samma Betänk.
Åkerhjelm, Johan Carl: Då R. o. Ad. återremit terade denna ifrågavide punkt, skedde det för att åstadkomma en förenkling i de för lånets uptagande föreslagna vilkoren, och tager jag mig derföre friheten hemställa, om ej R. o. Ad. täcktes besluta att ur denna punkt måtte utgå följ. ord: »hvarjemte de ifråga ställa särskilda föreskrifter, rörande sättet och vilkoren för oftanämnde låns uptagande, samt Utskottets derom yttrade åsigter torde, i händelse R.
St:r godkänna hvad Utsk:t härvid yttrat, tillika böra genom Utsk. meddelas Fullmäktige, till kännedom vid behandlingen och afgörandet af de med samma låns uptagande gemenskap egande frågor.» Gr.
De af den siste värde talaren till utgående föreslagna orden äro, enligt mitt förmenande, icke blott bfverflödiga utan till och med skadliga, ty, utan att det deri ligger en bestämd instruktion för Fullmäktige i Riksg.lvont., innehålla de dock en föreskrift.
Således får äfven jag anhålla att dessa ord måtte ur Bet. utgå.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att den del af Memorialet, hvaremot anmärkning nu blifvit framställd, ännu icke blifvit föredragen, men att, då öfverläggning derom upstått, föredragning deraf i sammanhang med Utskottets yttrande rörande 6:te punkten skulle ega rum; så och efter det upläsning af Utskottets framställning i anledn. af RiksStåndens olika beslut om ett i stycket näst efter öde punkten i oftanämnde Betänk, förekommande förslag försiggått, yttrade H.
Exc, att särskilda propos:r å de nu föredragne delarne af Memorialet torde böra framställas; hvarefter, uppå gjord propos., Utskottets yttrande rörande öde punkten i Betänk.
N:o 5! lades till handlingarne.
Sedermera yttrade H. Exc., att, beträffande den sednast föredragne delen af Mern., deri Utskd vidblifvit ett i stycket näst efter öde punkten i Betänk.
N:o 51 intaget förslag af följande lydelse: »hvarjemte de ifrågaställde särskilda föreskrifter rörande sättet och vilkoren för oftanämnde låns uptagande samt Utsk.ts derom yttrade åsigter torde, i händelse R.
Str godkänna hvad Utskd härvid yttrat, tillika böra genom Utskd meddelas Fullmäktige till kännedom vid behandlingen och afgörandet af de med samma låns uptagande gemenskap egande frågor», hade utaf Frih Åkerhjelm och Gr.
Lagerbjelke yrkats, att ifrågav:de mening skulle ur Betänk, utgå; hvarefter och sedan öfverlåggningen härom förklarats afslutad, H.
Exc. först hemställde, huruvida R. o. Ad. ansåge den nyss citerade
Den 3 Mars. meningen böra, på sätt StatsUtskd föreslagit, i Betänk, qvarstå, dervid svarades nej; och blef den sedermera framställda propos. om meningens uteslutande med ja besvarad.
Sista delen af Memorialet, deri Utsk:t vidblifvit sitt i 8:de punkten af Betänk.
N:o 51 framställda förslag Gr.
Denna nu föredragna punkt innehåller, såvidt jag kan förstå, tvenne mindre fullständiga stadganden.
Det år nemi. föreslaget att Fullmäktige i Kiksg.Kont. skola ega att utse ombud för Iåneunderhandlingarnes bedrifvande.
Derigenom skulle Fullmäktige kunna hindras att äfven utom sig utse detta ombud.
Jag vågar derföre vördsamt föreslå, att Fullmäktige må ega frihet att antingen bland Fullmäktige eller utom dem välja detta ombud.
Vidare stadgas, enl.
Utsk:ts förslag, att detta ombud får tillsättas för att bedrifva underhandlingarne.
Denna föreskrift torde vara något för inskränkt; ty ombudet skulle då endast kunna bedrifva underhandlingarne; men så snart det blir fråga att öfverenskomma om lånevilkoren, år hans fullmakt slut, och han måste telegrafera hem för att få ny instruktion.
Derigenom drages ut på tiden, och derföre torde det böra stadgas att ombudet ej allenast kan bedrifva låneunderhandliitgarne, utan äfven, enl. honom gifven instruktion, kunna afsluta lånet.
Jag vågar i ani. deraf föreslå it. o. Ad. att i stället för den i Utsk;ts Betänk, föreslagna ordalydelsen antaga en sådan af följ. lydelse: »Att det må vara Fullmäktige i Riksg.Kont. obetaget, att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, inom eller utom Fullmäktige utse ombud, för att, enl. af Fullmäktige utfärdad instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderliga underhandlingar och öfverenskommelser, äfvensom att åt särskilda deputerade — — — — förenade åligganden.» Frih.
Lagerbjelke gjorda för slaget är särdeles lämpligt och bättre än Utsk:ts, anhåller jag att med honom få instämma.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder icke framställts något annat yrkande än å bifall till Gr.
Lagerbjelkes förslag, att den ifrågav:de punkten skulle erhålla följ. lydelse: »Att det må vara Fullmäktige i Riksg.Kont. obetaget att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, inom eller utom Fullmäktige utse ombud för att, enl. af Fullmäktige utfärdad instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderlige underhandlingar och öfverenskommelser; äfvensom att åt särskilde deputerade updraga bestyren med det afslutade lånets indragning samt ränte- och amorterings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden.»
Härefter framställdes propos. å bifall till StatsUtsk:ts uti 8:de punkten af Betänk.
Nio 51 afgifna och i förev.de Mern, vidblifna ft .
De iv 3- Mar Sr förslag, men blef med nej’ Besvarad, hvaruppå propos. å bifall til Gr.
Lagerbjelke» förslag gjordes och besvarades med ja.
Lager b j elke; Då K. o. Ad. nu Infallit det af mig framställda förslaget, vågar jag hemställa, att R. o. Ad. täcktes besluta att inbjuda de öfriga RiksStånden att om beslutet sig förena.
Till hvad sålunda blifvit föreslaget lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos.,. sitt bifall.
KonstitutionsUtsk:ts Memorial Nio 5, angående fullbordad granskning af de i StatsRådet förda Protokoll ; samt StatsUtsk:ts Utlåtanden; N:o 63, i anledn, af K.
Mits nåd Propos., angide afsöndring af jord frän Regements-pastorsbostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägare- och Fältjägare-korpsers mötesplats å Frösön ; Nio 64r i anledn. af K.
Propos., i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lösen, af det s. k.
Odelska Appreteringsverket i Stockholm; N:o 65, i anledn. af K
Mits nåd. Propos., angående utbyte af Skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronofjerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i WesterRekarne härad och Södermanlands Län; N:o 06, i anledn. af K.
Mits nåd Propos. om anvisande, såsom boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands Län af det till Kronan indragna f. d. Förste Landtmätarebostället, Va mantal Nio 3 Kärreberg Sven.
Andersgård i Alfshögs socken af nämnde Härad, i stället för nuvarande Länsmansbostället 3/8 mantal Nio 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken; Nio 67, i anledn. af väckt motion, angående sättet för bestämmande af medelinarkegångspriset å räntebräder i Jönköpings Län; Nio 68, i anledn. af väckt motion, angående befrielse från onera för ett af Skellefteå stad inköpt hemman; Nio- 69, i anledn. af väckta motioner, angående sfubbörens anslående till fattigvård och odlingshjelp m m.; Nio 7 0, i anledn. af väckt motion, ang:de ersättning till åtskilliga personer inom
Hållnäs församling för oriktigt erlagd strörnmingstionde till pastor i nämnde församling; Nio 71, i anledn. af väckt motion,, angide befrielse för egare af gkatte-frälsehemman från utgifvande- af forsellön & räntespanmål; Nio 72, i anledn. af väekt motion, angide eftergift af arrende för ett halft mantal Nio 2 Hårstorp i Dörby socken af Kalmar Län; Nio 73, i anledn. af erhållen återrcmiss å Utlåt.
Nio 39, angående öfverlåtelse till allmänna Barnhusinråttningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads oell läns Kurhus begagnad tomt; samt Nio 74, dels i anledn. af K.
Propos., angide Leckö kungsgårds användande till ekplantering, dels angide väckta motioner om utarrenderande af vissa delar af nämnde kungsgård, samt Deli 3 M ar s. y om anslående af en derunder lydande hemmansdel till boställe åt Folkskoleläraren i Otterstads församling.
Justerades ett ProtUtdrag, innefattande R. o. Ad:ns beslut i anledn. af StatsUtskits Mern.
N:o 02.
Föredrogs Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- oeh Ekon.- Utsk:ts den 25 och 29 sistl.
N:o 3, i anledn. af väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, som från boställen utgå.
Vid afgörandet af denna fråga inom Utsk:t biträdde jag, såsom reservationen utvisar, minoritetens mening.
Utsk;t har här föreslagit, att ersättning endast skulle komma i fråga för nybyggnad af kyrka, andra allmänna hus eller större broar.
Jag har, jemte den andra reservanten i Utskit, ansett att det finnes flere andra ersättningar, som boställsinnehafvaren af efterträdaren kan hafva rättighet att fordra, Redan förut finnes stadgadt ang:de laga skifte och vattenaftappning.
Nu är det i Utskits förslag fråga om nybyggande af kyrka, allmänna hus och broar, för hvilkas bekostande man vill att tillträdaren skall lemna afträdaren ersättning.
Jag tror för min del att, om man skall göra en sådan bestämmelse, som här är ifrågasatt, man borde stadga, att för alla extra utgifter, som boställsinnehafvare!! nödgas vidkännas, han skall vara berättigad att fordra ersättning; men på samma gång kan jag ej instämma med Utskit i det fallet, att dessa utgifter skola bestämdt uttagas och fördelas på 20 år.
Det kan nemi. vara sådana utgifter, att de genom sin obetydlighet aldrig böra komma att tagas i beräkning.
Sådana små utgifter kunna snart sagdt dugga jemt och skola de, enl.
Utskits förslag, fördelas på 20 år, så måste det vid hvarje boställe blifva ett bokhålleri, för att bestämma huru dessa småsummor skola fördelas
Jag tror således att en synerätt borde bestämma det belopp, som bör erläggas, och åren, under hvilka detta belopp bör utgå.
Att jag i min reservation antog 20 år för dessa afgifters fördelning, liärör sig deraf, att allmänna meningen var för 20 år, och då ansåg jag mig ej derifrån böra afvika; men om Betänk, återremitteras, så anhåller jag att få yttra min önskan att af synerätten bestämmes såväl åren som beloppet, I Betänk, omnämnes att endast de kostnader, som efter hemmantalet utgå, skola ersättas af en tillträd are, och skulle således ej dit kunna hänföras dagsverken, som utgå efter matlag.
Detta tror jag vara orättvist, ty skall ersättning komma i fråga, bör den utgå icke allenast för hvad som är erlagdt efter hemmantal, utan äfven för dagsverken, hvilka ofta utgöra den drygaste delen af kostnaden.
Jag får således vördsammast tillstyrka, att den af mig afgifna reservationen måtte blifva R. o. Ad:ns beslut, eller också att Betänk, återremitteras.
» Den 3 Mar s. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Af Sammansatta Lag-samt Ekon.Utsk:ts Betänk.
N:o 3 synes, att detta Utsk. saknat kännedom om att den § nti Militiae BostållsOrdn. af 183C, hvilken Utsk. föreslår att uphäfvas, redan af K.
M. blifvit uphäfd, och till en del uti samma anda, som igenfinnes uti den af Utsk. föreslagna förändring, men, på ett vida lämpligare sätt, med ett nytt stadgande ersatt.
Genom Kongl. Kungörelsen af d. 1 6 Okt.
184 9 är nemi. föreskrifvet: »att om Boställsinnehafvare, under sin besittningstid, fått vidkännas betydligare kostnad till nybyggnad af kyrka, prestgård, andra publika hus eller större broar, må, der beloppet behörigen styrkes, godtgörelse derför med årtalsberfikning ega rum; ankommande på Synerättens pröfning att, i förhållande till värdet af den årliga byggnadsskyldigheten vid bostället, uträknad uti penningar efter ortens pris, bestämma för huru många år kostnaden gälla börj» Enkelheten och rättvisan af detta stadgande äro lätt insedda, och under de 10 år författningen varit tillämpad, har den dessutom derom burit vitsord.
Utsk:ts förslag deremot — utom det särdeles besvär det skulle förorsaka Syncrätterna, då särskild räkning, slutande på olika år, för hvarje kostnad af ofvannämnde natur skulle npgöras — kunde ofta föranleda ganska stor obillighet.
BoställsOrdn. stadgar nemi.: att, om boställsinnehafvare finnes vid afträde! icke hafva till fullo utgjort honom åliggande årlig byggnadsskyldighet, men bostället likafullt finnes fullbygdt, så att intet af det, som med nybyggnad forstås, kan ådömas, de bristande åren skola afskrifvas.
Om nu t. ex. en boställsinnehafvare emottagit sitt boställe nti ett särdeles godt och nytt skick, och, till följe derutaf, under exempelvis 1 5 års besittningstid, endast behöft bygga för en kostnad motsvarande 9 år, afskrifvas för honom de felande fi åren.
Förutsätt nu att denne, förut från sådan utgift befriad, under de sista åren han innehar bostället, fått för allmän nybyggnad vidkännas en kostnad motsvarande 3 års nybyggnad; är det väl då billigt att denne på ena sidan får sig afskrifna G år och på den andra skall erhålla betalning för de 3:ne åren af efterträdaren, hvilken, just till följd derutaf att företrädaren behöft så litet på bostället bygga, troligen får vid bostället till fullo utgöra sin årliga byggnadsskyldighet och möjligen nti förskott ett eller annat år derutöfver.
Jag har hört sägas, att man fruktar för Synerättens pröfning uti ofvannämnde fall, och att man anser för Synerätten särdeles svårt att rättvist kunna göra denna pröfning.
Jag har svårt att fatta detta.
En pröfning måste ju i alla fall ovilkorligen förutsättas, den nemi, huruvida anspråken äro befogade, det är, huruvida kostnaderna gjorts i och för verklig till ersättning berättigande nybyggnad eller ej.
Denna, den enda verkligen stundom svåra pröfning, måste ju Synerätten göra.
Fall kunna ju förekomma af blandad nybyggnads och reparations art.
Kostnaden måste då särskiljas.
Fråga kan npstå, huruvida ett arbete är af nybyggnads natur eller icke.
Nytt tak t. ex. räknas till nybyggnad.
Men om ett tak blott till en del behöfver nyläggas, eller om ett nytt halmtak skall läggas — hvartill möjligen såväl ny som gammal halm användes — Den :i Mars, fi är detta nybyggnad?
Dom har i dessa fall olika af Synerätt blifvit fäld.
Denna pröfning, som icke kan undanskjutas, är den verkligen svåra.
Den deremot, att, sedan kostnaden är gifven, fördela denna på vissa år, för hvilka byggnadsskyldigheten, förvandlad uti penningar, är lätt beräknad, förefaller mig såsom ett rältneprof af den aldra simplaste art.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om återremiss af Betänkd, på det att Utsk. må inkomma med ett nytt förslag, afseende tillämpningen på alla boställen af den uti Förorda af d. 16 Okt. 1849 stadgade grund.
Och torde ingen svårighet vid denna tillämpning möta, då äfven för andra, än Militise-b o ställen, årlig byggnadsskyldighet är bestämd, såsom synes af 2 § 26 Kap. uti Byggningabalken, enligt hvilken för Prostboställen 5 års nybyggnad svarar emot 3 år vid Militioe-boställen.
Skulle för någon klass af boställen byggnadsskyldighet ej vara föreskrifven, torde, om man för den bestämmer kostnaden, motsvarande ett års nybyggnad, genom jemförelse med förhållandet vid boställe af annan natur, för hvilket byggnadsskyldighet är stadgad, denna svårighet lätt vara håfven.
Det var egentligen för att besvara ett yttrande af den siste värde talaren, som jag begärde ordet.
Han säger att de 20 åren tillkommit genom missupfattning af någon författning af 1849, der det står att
Synerätten eger att bestämma tiden för ersättning inom ett maximum af 20 år.
Jag ber blott att få uplysa, att detta förslag ang:de tiden, som Betänk, innehåller, har tillkommit i anledning af 1827 års Författning och att der uttryckligen stadgas, att tiden för ersättningskostnadernas erläggande är 20 år.
Sedan nu återremiss blifvit yrkad, anhåller jag att deri få instämma.
Denna fråga har vid flera föreg.
Riks dagar blifvit väckt, och då den vid sista Riksdagen af Utsk:t afstyrktes, återremitterades den, jag tror af alla Stånden, i ändamål att åt densamma bereda framgång, ehuru den sedermera förföll.
För närvarande finnes ej för annat än Militise-beställen stadgadt, huru sådan ersättning, hvarom Betänk, handlar, skall utgå.
Behofvet af stadgande härom har först visat sig vid Militise-boställen,. emedan dessa äro de talrikaste; men erfarenheten har äfven gifvit tillkänna, att det är af nöden att ett dylikt stadgande finnes för andra boställen.
I fråga cm innehållet har af en talare blifvit yrkadt att, i stället för Utsk:ts förslag, en af honom och en annan Ledamot i Utsk. afgifven reservation skulle antagas; men densamma befanns så opraktisk, att något afs. ej kunde derå fästas.
Jag tror mig endast behöfva fästa upmärksamheten derpå, att domaren skall ega afgöra: l:o, hvilka utgifter äro af den betydenhet, att boställsinnehafvaren borde derför åtnjuta ersättning; 2:o, i hvad mån dessa utgifter af efterträdaren' böra godtgöras, och detta efter blott godtycke, utan 1(1 I)en 3 Mars. lodning af några lagbud, utan don ringaste anvisning till de grunder, hvarpå han skulle bygga sitt omdöme.
Men, Mine Hrr! domarens kall är ej att stifta lag, utan att tillämpa en redan förut befintlig; man kan ej öfverlemna åt domaren att handla helt och hållet efter godtfinnande.
En sådan lagstiftning har jag aldrig höit talas om och tror ej heller att det i hela verlden finnes en dylik.
Reservanternas förslag innehåller vidare, att R.
St:r böra anhålla hos K.
M. om utfärdandet af en författning, hvarigenom afträdaren skulle af tillträdaren godtgöras för de »extra utgifter», han fått vidkännas.
Jag hemställer nu till hvar och en att bedöma, hvad som förstås med extra utgifter ?
Jordbrukaren menar dermed allt sådant, som ej förorsakas af jordbruket och de dagliga bestyren; det skulle blifva särdeles svårt att affordra en tillträdare af ett boställe ersättning för alla sådana extra utgifter.
Dessutom förekommer ej detta ord i vår Svenska lagstiftning, har aldrig funnits och jag förmodar att det aldrig der skall förefinnas.
Den andre talaren har sagt, att stadgandet vid Militim-boställena är vida bättre.