Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med fullkomligt erkännande af Författarens berömvärda afsigter, och under bifogad önskan, att »Riksens Ständers OeconoimaeUtskott mätte underkasta alla sådana mål 104 Den 20 Mars. en noggrann och grundlig granskning , innan det deröfver stadgar sina meningar och utlåtande , utbeder jag mig att för Höglofl.
Ridder kapet och Adeln få föredraga några anmärkningar, som jemte detta Förslag kunde till berörde Utskott remitteras.
Det är öfver min förmåga a’t vilja stadga några tänkesätt öfver dessa ämnen: kan jag uppgifva några synpunkter, efter hvilka de kunna underkastas en noggrann pröfning, är inut ändamål vunnet- Jag är färdig att rätta de meningar jag tilläfventyrs redan för mig dan pröfning kunna befinnas origtiga.
All an* ledning som gifves att pröfva måtte vara oskyldig och leda till nytta.
I forsta momentet yrkas, att RiksDisconten skulle upphöra, och i dess ställe, under lika skydd, som nu hela BancoVerket, enny Åke rbruks LäneBank inrättas m. m.
Den första frågan synes mig vara: när detta skulle ske?
Genast eller framdeles?
Menas bär genast, så ville jag fråga, om icke en hastig indragning af RiksDiscontens för ögonblicket utelöpande rörelsecapital åtföjdes af en större minskning af i landet utelöpande penningar, än det af Herr Darelli längre fram så kallade Stryp S'j st ernet, hvars, tili mindre belopp , gjorda indragningar varit fördelade på fem år, då detta skulle med ens göras genast?
Om detta är sannt, manne det vore nyttigt ?
Men om det ock vore nyttigt, (och då, enligt rättvisan, denna
Discontindragning
Den 20 Mars. ej kunde verkställas inom Octroyens slut) vöre den då af RiksDiscontens rörelsecapital möjlig att verkställa?
Menas här åter framdeles , när skulle den föreslagna nya Åkerbruks LäneBanken hinna inrättas ?
När skulle dess nyttiga fiukter skördas?
För att dömma om inrättningens nytta, borde man väl åtmindstone kunna någorlunda leda sig till kännedom af tiden , när den kunde stadgas.
I allmänhet torde man böra göra sig litet närmare reda för hvad som menas med det uttrycket: under lika skydd, som nu hela BancoVerket.
Menas dermed endast Riksens Ständers garantie , så , ehuru vördnadsvärd den bör vara, torde dock någon kunna fråga, om den förslår att gifva ett Verks Sedlar credit , så vida det ej finnes en motsvarande rörlig fond till dessa Sedlars ögonblickliga gäldande?
Kan den pantsatta fasta egendomen anses för en sådan rörlig fond ?
Om det ock skulle medgifvas, att den nuvarande Bankens CreditSedlar, såsom ägande föga sammanhang med den nya föreslagna Bankens, ej skulle förlora i värde, månne man kan äga rätt att hoppas, att den nya Bankens Sedlar, som till gäldningsfond ej ägde annat än fast, långsamt rörlig, egendom, skulle kunna löpa hand och hand emellan till full valeur ?
Det torde ej alltid vara nog , att en Sedelmassa har ett fullgodt hypothek: månne icke olta detta hypothek behöfver att i bestämda ögon» blick kunna röras och användas? lo 6 Den 20 Mar t.
Vidare torde det i afseende på denna LäneBancolnrättning kunna frågas, om den verkligen skulle kunna till underlättande för Jordbrukaren användas, när det som ett vilkor stadgades, att utom 4 procents renta, äfven 10 procent af länsumman årligen skull inbetalas ?
Tål jordbruket verkligen en så stark amortissements • afbetalning?
Slutligen må det tillåtas mig att uppgöra en liten räkning.
Om vi antage antalet af hemman i Sverige till 64,000, och vi, oaktadt nu uppsiegrade värden, beräknade dem till öfverhufvud 5000 R;dr hvardera, utgjorde hela deras gemensamma värden en summa af 320 millioner R:dr.
Tiondedelen deraf utgör 32 miLioner, hvilket då vöre den summa, som denna Länebank skulle kunna utgi va.
Calculen är ej för hög, när vid sista uppskattningen, till bestämmande af förmögenhetsafgiften, Rikets fastigheters värde, som man mig sagt , uppsteg till 25Q millioner, och priserna sedan dess minst äro fördubblade.
Hvad verkan skulle en massa af 32 millioner i hast utsläppta Sedlar medföra, när utan tvifvel en ny varuproduction ej kunde åstadkommas lika fort, som Sedelregnet?
10 procents årlig indragning af den utsläppta summan skulle ju medföra ett nytt stryp* system ?
Idéen om PrivatDisconters inrättande i hvarje Län synes mig så litet utförd, att den ej i sitt nuvarande skick kan underkastas nå* Den 20 Mars. 107 gon bestämd granskning.
Om Actieägarne skulle vilja ingå att deltaga i en sådan inrättning, måste, då man lagligen kan för sina penningar vinna 6 procent, anledningen, hvarföre man här lånade ut dem för 5 procent , vara det hoppet , att genom användandet af ett större capital , än man i rörelsen insatt, hvilket man för lägre eller ingen renta disponerade, kunna vid utdelningen af Verkets totala vinst äga en större inkomst , än 6 procent.
Blotta afdraget förut af 5 procent ger ej verklighet åt detta hopp.
Hvar skulle medel tagas till utvidgad fond för dessa Disconter?
Skulle dem tilläggas någon AssignationsFond hos något allmänt penningeverk, och skulle deras mångfalldiga slags Assignationer auctoriseras att löpa i rörelsen, föda nya Sedelsorter och troligen ny villervalla ?
— Måtte detta noga uttänkas, innan sådane Discontinrättningar tillstyrkas!
När man omtalar den allmänna penningenöden, måtte det vara mig tillåtet att önska, det man alltid skir Ide mellan den, som verkligen är allmän, och den, som, i grunden individuel, genom ropet af en mängd nödställda individuer får utseende af att vara allmän.
Måtte man älven då betänka, huruvida Staten med en förmynderlig omsorg bör sträcka sig till att vårda sina olyckliga, eller genom missräkningar i fara och nöd famlande barn, eller rigta sina åtgärder derhän, att genom beredande af lika säkerhet för alla, af allmän ordning, al stadga i författningar och Den 20 Mart. derigenom i calculer, framkalla de enskiltas krafter, att genom skyddad industrie och ökad arbetsamhet trainaistra nya verkliga tillgångar, och genom väckt inbördes täflan på det rättaste sättet använda de tillgångar som finnas.
Den stora A<<bitecten Tessin lät i ett efter bans ritning uppbygdt
Kyrkotorn borttaga de öfverlopps - bjelkar , hvilka Handtverkaren Byggmästaren, af en missförstådd varsamhet, ditsatt. t örin gjorde tornet ett fåfängt mot* stånd emot si ormen, och bröts af ilarna: efteiåt böjde det sig för vinden, men återställde sig under 'ugnet i sitt förra skick, och står ännu sorn ett ryktbart minnesmärke efter den, sorn först efter sanna natur reglor uppgjorde d« ss plan.
Om en Statshushållning redan gerom onaturliga inrättningar är kommen i oordning, är det då rätt att genom nya artificiella inrättningar för tillfället afhjelpa ögonblickets nöd, men kanske förbereda en större framdeles?
Kanske kunde mycket hjelpas med tålamod och med ett försigtigt borttagande af de stadgar, som ledt till olyckan?
Jag vill ej ingå att i sin vidd besvara dessa frågor, men jag vågar yttra den önskan, att då Riksens
Ständer allramindst kunna vara i tillstånd att afgöra alla en Statshushållnings detaljer, de med varsamhet måtte vidröra dem, men deremot med full kraft uitrycka den allmänna rösten i afseende på grundsattser, födda af en sann och öfvad slutkonst, och bevisade genom en fördomsfritt anställd erfarenhet.
Den 20 Mart.
I afseende på tredje punkten, får jag till noga eftersinnande hemställa, om förbud af utländsk Spannmåls införsel behöfves, enär Regeringen äger rätt att derpå efter omständigheterna afpassa Tullafgifterna?
Ändamålet med författningarna i detta afseende måtte väl ej vara att alltid hålla Spannmålen i högtuppdrifvet pris, hvarigenom dyrhet på födoämnen och höga tillverkningspris underhållas: det kan ju ej rimligen vara annat, än att deri hålla en jemnhet, och i nödens stund kunna anskaffa hjelp?
Ett yrkadt beständigt förbud emot införsel af allt slags utländskt
Brännvin torde ej alldeles qvadrera emot det yrkandet, att
Landtmannen måtte åtnjuta beständig bränningsfrihet ifrån den i November till den i Juni.
Månne det ej vore rättvisast, att åt Landtmannen lemna en alldeles obehindrad rätt att använda den vara han sjelf frambringar?
Staten den genom FrännvinsAfgiften inflytande inkomsten, hvarföre skulle den icke kunna föras och erläggas under artikeln Allmän Bevillning?
Den blefve ju ej genom denna titelförändring svårare att erlägga?
Alla Landet genom Brännvinsbränningen tillflytande oeconomiska fördelar vunnes då varaktigt, när deremot omvexlingen mellan förbud och tillåtelser nu försätter Landtbrukaren i ständig osäkerhet- Införseln af utländskt Brännvin komme då säkert sällan i fråga; men åtmindstone så länge man befarar missbruk af bränningsfribeten, vore det vigtigt, att dessa 1 JO Ben 20 Mars'. kunde motvägas genom införsel-friheten, hvilken borde kunna afen vakande Regering modereras, genom afpassade TullAfgifters erläggande.
Hvarföre tillstyrka positiva förbud, hvilka, utan tvifvel, då de kunna gagna i ett afseende, vid ett annat tillfälle, i flera afseenden medföra någon oberäknelig skada?
Månne icke i all Statshushållning en fri täflan mellan alla näringskrafter är första upphofvet till allmän välmåga ?
Rörande frågorna om medlen till yppighetens hämmande och vissa ändringar i BevillningsFörordningen, är jag med Herr af Barelli i det mesta ense; dock tror jag allt detta stå i sammanhang med ett större helt, som man torde behöfva se utveckladt, innan partiella förändringar tillstyrkas.
Kronans intägt af Bevillningen i Spannmål kan hafva både fördel och skada med sig.
Tillstyrkan attskjutslegan borde under vårbruks- och bergnings tiderna åtmindstone fördubblas, tror jag vara bland dem, som syfta till att bota ett ondt, men ej drabba det vid roten.
Kan Bondens förspillda tid, hans nästan oundvikliga demoralisering genom vår närvarande inrättning af skjutsen, någonsin med penningar honom ersättas?
Böra icke alla förslag i detta afseende gå ut på en helt ny organisation af den allmänna skjutsinrättningen, och ej inskränka sig till små, Ulen Otiiiräckliga ersättningsfrågor?
Den 20 Mars. %■ lil
I Herr af Darellis anmälan, att ännu en Författning återstår, som afhölle vid Landtullarne Besökare och Mätare att hindra och preja Allmogen, instämm r jag fullkomligt.
Jag slutar m.d den bekännelse, det jag tror att om dylika, och än vigtigare , genom tillfälliga Författningar tillkomna band och hinder emot näringsfriheten kunde i en klok ordning brytas och undanrödjas, skulle endast derigenom det mesta vara gjordt till den allmänna välmågans återställande, och Riksens Ständer sällan i allmänna hushållsmål behöfva framföra några tillfälliga önskningar.
Herr Cedersköld, Pehr Gustaf.
Utan att ingå i någon egentlig pröfning af det Memorial, rörande Jordbrukets beskydd och förkofran, som Herr af Dar elli den 14 innevarande månad af g i f v i t, vill jag vördsammast utbedja mig att dervid blott få göra några anmärkningar.
Beträffande den i första momentet före. slagna inrättning af en ny Åkeibruks LäneBank, som skulle tiil Jordägaren emot 4 procents renta utlåna en tiondedel af Landtegertdomens värde ; så skulle det åsyftade ändamålet, just genom procentens nedsättning, troligtvis förfelas.
Den lagliga vinst af 2 procent, hvarom låntagaren här vore förvissad, skulle nemligen naturligtvis förmå hvarje possessionat, han måtte för öfrigt hafva så stort öfverflöd på contanta penningar som heldst , att ur Banken uttaga den länesumma , hvarpå han, efter sin egendoms värde, kunde gö« 113 Deii 20 Mart. ra anspråk.
Men härigenom skulle Bankens tillgångar i ögonblicket utiömmas, och straxt blifva otillräcklige att uppfylla den lorhiga Landtrmnnens Verkliga behof Snart skulle det blifva svårt att få länansökningar bevdjade : tillfälle skulle gifvas till skändliga missbruk: och den förlägne lånsökande skulle otvifvelaktigt se sig nödsakad uppoffra den vinst, sorn han, i anseende till renuns låghet, bordt kunna påräkna.
I anmärkningarna till femte momentet, tyckes Herr af Dar elli mena, att en långsamt successif realisation af nuvarande Pappersmynt då först bör begynnas, sedan det, genom handelsvågens upphjslpande, hunnit någorlunda å-tervinna sitt tillbörliga anseende.
Men så vackert detta än låter, och så nyttigt och godt det i vissa hänseenden än kan synas; så skulle likväl hvarje gäldbunden Svensk i sjelfva verket snart erfara, hvad olyckor ett slikt förfarande skulle medföra.
Under det pappersmyntet, som han till låns erhållit, dagligen förbättrades, slutligen kanhända ända tili 100 procent, skulle naturligtvis den egendom han köpt, förlora lika mycket i sitt nomuiala värde
Med mindskade tillgångar skulle han således framdeles nödgas, i oförändrad ziffra, återgäld ; ett mynt af ett dubbelt större värde, än det han erno.tagit.
Han skulle sålunda , utan s tt ringaste förvållande, förlora en stor del af sin förmögenhet.
Uenna olycka skulle
Vara så mycket rysligare , som han redan på afstånd Den 20 Mars. i f 3 af tand kunde se henne nalkas med långsämma, men säkra, steg, och det under en fullkomlig oförmögenhet att afböja eller undvika dem» Grefve Lantingshausen, Albrecht, hemställde, om icke det af Herr Silfverstolpe nyss upplästa
Dictam,en måtte befordras till trycket , alldenstund han ansåge det innehålla flera så märkliga och väl utförda saker, att de borde komma till Allmänhetens kännedom.
Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm, inStäfnde i hvad Grefve Lantingshausen yttrat , och tilläde derjemte den önskan, att Herr af Darellis
Dicfamen ej förr måtte med de öfriga respectiva Stånden communicefas eller till vederbörligt Utskott remitteras, än Herr Silfver, stolpes yttrande hunne blifva tryckt, och kunde åtfölja Herr af Darellis
Dictameo Uppå af Hans Éxcellence Herr Grefve Kuuth begärd och af Herr LandtMarskalken gjord proposition, blef hvad Grefvarne Lantinqshausen och Lilliencrantz hemställt, af Rid* derskapet och Adeln bifallet.
Herr Reutersköld, Carli uppläste följande:
Om det ämne jag nu framställer, af saknad theoretisk kännedom, blir uti utvecklingen mycket ofullständigt, vågar jag hoppas Höglofl.
Ridderskapets och Adelns öfverseende*- Ridd. o. Ad.
JProt.
N:o //. 16. 114 Den 20 Man'.
Den tystnad jag bryter är förorsakad af den stora känning jag har af närvarande penningställning, då jag, sorn innehar inte så obetydliga varuprodnctioner, behöfver icke allenast sjelf credit, utan ock säkerhet för afsättningen af mina tillverkningar.
Jag föreställer mig många andra medborgare i samma belägenhet, och ämnet har således den närmaste inflytelse på allmänt och enskildt väl, och kan icke annat än förtjena Riksens Höglofi.
Ständers behjertande.
Att det hastigt förökade
RörclseCapitalets kanske nog skyndsamma indragningsprincip, och -den, genom Europas krigstillstånd, hämmade handelsrörelse, samt alla förnödenheters uppsatta priser, hvilka fordra att uti hvarjes cassa måste ligga en större penningsumma, och ännu mer den oformligt tilltagande kräftan
Luxen, äfvensom den väckta och nog allmänt rådande speculationsandan, med kanske ännu fler sammanstötta orsaker, verkat den mindre tillgång på penningar, hvaröfver nu med skäl klagas, kan väl ej motsägas j men jag tror den förnämsta orsaken till penningbristens tillvarelse vara Creditbrist och det skydd, som vingleri äger uti våra executiva Författningars ofullständighet, då de dels sakna kraft, dels kunna efter välbehaget expliceras.
Det är i sanning ej underligt, om credit saknas, enär den som utlånar sina penningar eller utborgar sin vara, kan, efter närvarande Författningar, blifva uppehållen med betalning, ej allenast uti veckor och månader, Dm 20 Mars. men åratal, om han ock då m rl mycken afbränning återfår sitt.
Jag har hört, att 1798 års Författning, som skulle gifva-crediten lif, blifvit tili exempel så uttydd, att skuldsedel Ställd till viss man eller ordres och utöfver ett år gammal, förlorat sin lydelse och executiva rätt, till och med utgifvaren blifvit frikänd från förbindelsen att den inlösa af andra man , som dea innehaft.
Den skonsamhet^ hvarmed BahkVutörer i allmänhet brhandlas, torde ej litet bidraga till den mängd Cessionsansöknifigar, hvaråf Tidningärne äro uppfyllde, deras långsamma slut, dels genom Domstolars, dels Syslomäns åtgärder, är ej till credit uppmuntrandej otn tidehvarfvets milda tänkesätt förtjenar bifall, månne de väl böra utsträckas ända till våda för allmänt väl?
De till Cautionisters skydd varande Författningar äro i min tanka ej tillräckligen att låna ett namn och bedraga löhesmannen för dess tjenstaktighet, är ett brott, som ingeri lag bestraffar, likvisst gör så väl Lagen sorni publika inrättningar och enskildta crediten behofvet af löftesmän nödvändigt.
Om uti ett sådant Författningarnes skick, penningbrist äger rum, är det \én naturlig följd, ej af egentlig brist på penningar, utan förnämligast på Credit.
Att genom allvarsam
Lag hvaf Och en sättes uti dea ovillkorliga nödvändighet, att 1/6 .
Den 20
Mars, säkert och snart uppgöra sin egen räkning, blir i alla hänseenden för samhället välgöran* dej det blir säkert den verksammaste, den naturligaste och billigaste Öfverflödsf örordning} hvarigenom sparsamhet skall återvinnas, det nära i själtåget varande förtroendet återfödas, och vinglerjet hämmas Allmänna välfärden fordrar allvarlighet uti botemedlet, och det synes mig att intet skäl bör kunna vara emot en ny Lag, som sätter alla förbindelser, så väl uti penning* transactionen, som annan handel, uti likhet med vexlar.
Erkännandet af underskriften eller skulden borde vara fordringsägarens enda skyldighet att styrka, hvarefter Domaren eller närmaste Executor, inom viss förelagd kortaste tid, ovilkorligen, utan vidare omgång skulle vara pligtig lemna den handräckning, fordrans innehafvare vöre berättigad till.
Genom Riksens Ständers LagUtskotts sakkunnighet och patriotiska bemödande torde detta allmänna välfärdens kraf under påstående Riksmöte kunna utarbetas , samt blifva af Riksens Ständer och Konung stadgadt och antaget.
Det synes ej tåla uppskof, tills den under arbete varande Lagboken hinner fulländas och antagas.
Ehuru denna min framställning, af hos mig bristande Lagkännedom, saknar den uppställning, sorn torde erfordrats, lärer ämnets vigt förtjent*, att den till Höglofl.
LagUtskot - Den 20 Miirs.
117 tet remitteras, hvarom jag hos Eders Excellence och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln öd* mjukast anhåller.
Remitterades till Lagutskottet.
Vidare upplöste Herr Reutersköld ett så lydande Ödmjukaste Memorial.
Uti ett tidehvarf, så utmärkt af Barmhertighetens utöfning , och kanhända lika så mycket i behof af den , skulle det synas af vigt, att allmänna händer funnos allestädes utsträckte för att emottaga, vårda och till fördel och båtnad förvalta de offer, som den enskildta välgörenheten, efter förekomna anledningar, vore benägen att frambära åt sak* nadens och armodets barn.
Det behof af uppfostran, undervisning och vård, hvaruti tnånge ättlingar ofta nog lemnäs af mindre bemedlade och tidigt bortryckte föräldrar, skulle, jag är öfvertygad derom, mången med hjertlig förnöjelse skynda att afhjelpa , om en inrättning funnes behörigen authoriserad, der han hade rätt att nedlägga sin gåfva, och vore förvissad att se den oryggligen använd efter hans ädla afsigt och väl uttänkta plan.
Åt Höglofl.
RiddarhusDirection, under hvars visa och ömsinta vård flere till Stipen - 11 s
Den 20 Mars'. dier och Pensioner anslagne Fonder blifvit ställde, lärer likväl ej samma art af befattning hafva blifvit uppdragen , enär donationen är bestämdt anslagen till förmon för viss Ätt, och derjemte beledsagad af särskildt uttryckte stadganden och föreskrifter.
Men vore det väl att besvära
Directionen, om än mera vidgadt tillfälle för den öppnades, att bispringa den fad r- och moderlösa och i behof stadde Adliga Ättlingen.
Jag kan icke misskänna de besvär, som Högloft.
RiddarhusDirectionen redan vidkännes i anledning af det förtroende , hvartill den redan i dessa hänseenden gjort sig förtjent ; men stor måste ock dess tillfredsställelse vara* hvarje gång något understöd kati lemnäs, åt en behöfvande Ätt; och på denna grund, föranledd af ett särskildt mig bekant förordnande, får jag ock till Högloft.
Ridderskapet och Adeln ödmjukast hemställa , om det icke åt Högloft.
RiddarhusDirectionen kunde uppdragas att emottaga alla Donationer utan undantag, så snart de till fördel för Adeliga familjers så söner, som döttrar, finnas bestämda, öfvertygad att Herrar
Directeurer nu och i framtiden skola finna ämnen till ökad förnöjelse i befrämjandet af hvarje godt ändamål , och i fullgörandet af de föreskrifter, sorn en ädel gifvare kan nied sin stiftelse häfva förbundit.
Om likväl i sådant fall Donationerne, endast i contanta Medel borde bestå, och huru De 20 v Mars. 119 vida någon viss procent af Pension borde för Cassaförvahningens omak anordnas, är hvad jag får Ridderskapets och Adelns ompröfning underställa, anhållandes , att så vida denna framställning vinner Eders Excellences och Högloft.
Ridderskapets och Adelns bifall, den måtte till RiddarhusUtskotfet remitteras , på det detsamma med sitt betänkande häröfver må äga tillfälle att inkomma.
Remitterades till RiddarhusUtskotfet.
Herr Flach, Carl, anförde skriftligen till Frotocollet följande : Högvälborne Herr Grefve och LandtMarskalk!
Höglofiige Ridderskap och Adel!
Då det är en sanning, som dagligen stadfästes af den mest bedröfliga erfarenhet , att vår inre hushållning hotar allmänna välfärden med total undergång, är det hvarje medborgares ovillkorliga pligt, att yttra sina meningar, hvilka, då de utgå från ett rent uppsåt och en sann fosterlandskärlek, böra få åtnjuta detta värde, om de äfven skulle sakna den ofelbarhet, som fordras, för att äga inflytelse vid ölverläggningen.
Att finna rätta orsaken till allt det onda, som, oaktadt vårt yttre lysande förhållande, belägger vårt inre välstånd med tryckande bojor, borde, jag medgifver det ger - 120
Den 20 Mars. ra, tillhöra en större erfarenhet än min: mett lika ofta saknar förmågan biträde af viljan , sorn viljan af förmågan, att utveckla ämnen af derjna beskaffenhet, och det kan således blifva nyttigt för ändamålet, om hvar och en redlig medlem af samhället frimodigt säger sina tankar, hvilka sedan samlade och upplyste män kunna leda till en ljus öfversigt af det hela.
I alla tider och i alla Stater har Jordbruket varit ansedt som källan till ett lands Välmåga, och denna näring, den ädlaste af alla, har detföre varit känd under namn af modernäringen.
England har under loppet af nära ett helt seculum g i f v i t ojäfaktiga bevis på denna sanning, och då dess Regering på 16
S^: ta let förböd införsel af utländsk spannmål, rigtades nationens förmåga och speculation på Åkerbruket med den framgång , att England ej allenast hade öfverflöd af lifsmedel inom sig , utan kunde äfven exportera deraf årligen, till ett värde af i| a 2 millioner pund Sterling.
Detta bevisar nog tydligen , att en säker, förmonlig och lätt afsättning på alla Landtmanna • producter , är det enda hjelpmedlet, enda villkoret för Jordbrukets uppkomst.
Hos oss har olyckligtvis det missbruk inrotat sig, att spannmåls-införseln, belagd med en ganska ringa tullafgift, blifvit ett betydligt ämne för handels speculationer, hvilket medför den riksförderfliga verkan, att
Jordbrukare i goda år ej finna köpare för sin production, och då dyr tid inträffar , njuter handels-speculanten, genom sina inför - TJm 2 o
Mavs, 12 I sWrifnmgar, en orimlig vinst, på de nödlidandes bekostnad.
I-riset på den inkommande spannmålen rättar sig ej efter hvad den gäller i utländska hamnar , utan det är från nöden inom landet, som det tager sin rigtning Sveriges Jordbiuk, sorn på en tid af dessa sist förflutna co åren vunnit en högst betydlig tillväxt, äger ännu vidsträckta fält för sitt utvidgande: men så länge vår production skall concurre'a i pris med andra länders, der den är gynnad, dels af ett blidare luftstrek, dels af en större folkmängd, dels af denna slafviska arbetsstyrka, som utan kostnad för Jordägaren bereder och bärgar hans skördar, skall Svenska jordens alster blifva hvad de nu äro, en ny beskattning på Jordägaren , i stäket för att lemna honom en med mödor och kostnad förtjent loflig utkomst.
Den skatt dragande Bonden, för att utgöra sina Kronoutlagor, nödgas på Städernes torg införa sin säd, der den inissbjudes af köpmannen, som för denna inhemska product betalar vida mindre, än han vid försäljning skulle fordra för den utländska säd, som redan uppfyllt hans last och migasiner.