Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r funnit att en hamn bör anläggas på vestra sidan emellan Carlsborg och Jönköping, hvilken hamn också blifvit anlaggd vid Hjo med betydligt understöd af allmänna medel, så torde det vittna om en följdriktig och jemndelad omsorg, att äfven anlägga en hamn å östra silian, på ungefär lika nordligt afstånd från Jönköping.
Med de svåra vindar, som herska på ofvanbesagde sjö kan det ofta vara svårt för seglaren att inlöpa till Hjo, Jönköping eller Motala, då han deremot med största lätthet skulle kunna inlöpa i en hamn, belägen emellan Motala och Jönköping.
Borghamns geografiska belägenhet kan icke vara obekant i hela den kringliggande orten, och likväl hafva de förbemälde 21 socknarne förenat sig om att begära, det en hamn måtte anläggas vid Grenna, men ej begärt sådan vid Borghamn.
Hamilton har förmenat att lastbryggans läggande rätt ut i sjön i st. f. vid stranden icke vore ett skäl för R.
St:r att nu öka sin godhet med ett ytterligare anslag.
Efter hvad Betänk, utvisar, var likväl redan år 1847 plan och kostnadsförslag till en hamnbyggnad upgjordt af Majoren Leyonancker, och vid sådant förhållande var det enl. min tanka omtänksamt och förtjenstfulIt af staden Grenna eller af dem som utförde detta arbete, att de lade lastbryggan så, att den skulle kunna passa in i det större föreslagna arbetet.
Nu kan denna hamnbrygga, med det ringa understöd den till sitt underhållande får från Handels- och Sjöfartsfonden, icke motstå vindarnes raseri, utan håller på att förfalla, och då är det väl högst önskvärdt, att Staten lemnar bidrag till den större hamnbyggnads utförande, hvaraf den anlagde bryggan är beräknad att blifva en del.
Detta arbete, hvilket 1847 Den 5 December f. ra. 91 ansågs kunna utföras för 60,974 Rdr 24 sk.
Bko, kommer nu, enl.
Väg- och VattenbyggnadsStyrelsens beräkningar, att kosta 15 å 20,000 Rdr mera, och om man då beviljar de begärda 45,730 Rdr 42 sk.
Bko, så kommer orten i alla fall att med ett ganska betydligt tillskjutande belopp till arbetsföretaget bidraga.
För min del kan jag icke finna, att man genom att bevilja detta anslag skulle gynna ifrågav:de ort mer än många andra, som vid denna Riksdag erhållit anslag, eller mer än den förtjenar, i anseende till rörelsens lefvande beskaffenhet; och vågar jag derföre anhålla, att R. o. Ad. ville bevilja den begärda summan.
Hamilton; Jag får fästa Frih.
Cederströms upmärksamhet på att jag icke yttrat mig ang:de sättet för lastbryggans anläggande.
Jag har icke sagt att det var orätt att lägga denna lastbrygga rätt ut i sjön, utan att man bort lägga den vid stranden.
Men jag har sagt att det var orätt att, när man fått ett anslag till en hamnbrygga, påbörja en hamn-anläggning i så stor skala att den skulle komma att kosta många gånger det gifna anslaget, då man icke tänkte att sjelf bekosta denna hamn-anläggning, utan dertill begära ett nytt stats-anslag.
Cederströms anmärkn. att man, när man beviljat anslag till en hamn-anläggning i Hjo, äfven bordo anlägga en hamn midt emot på motsatta stranden, kan jag icke gilla.
Denna hamn kunde aldrig blifva någon nödhamn under storm; ty som jag nämnt skulle den komma att utgöras af 2:ne i hafvet utlöpande armar sammanstötande i midten, och sådana hamnar, äro mycket svåra att inlöpa i under storm.
I händelse af nödfall kunna seglarne mycket väl söka
Hjo, och för öfrigt finns der redan mellan Motala och Jönköping en hamn vid Wadstena.
Jag fortfar således att yrka bifall till StatsUtskrs Betänk.
Hr Frih. o. Ordf;n tillkännagaf att anslag blifvit ulfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Den siste värde talaren yttrade första gången han bade ordet, att en bland de orsaker hvarföre StatsUtsk. afstyrkt anslaget var alt, enl.
Utslcs tanka, man först borda undersöka, huruvida der icke fanns någon tjenligare plats för en hamn-anläggning än den här ifrågav:de, hvilken talaren för sin del ansåg vara fullkomligt olämplig.
Det är ledsamt för dem, som interessera sig för sådana arbeten som det ifrågav;de, att erfara, att bland dem, som fått sig updraget frågornas första handläggning i Utsk:n, finnas personer som så litet bry sig om att taga kännedom om till saken hörande handlingar.
Den undersökning som den siste värde talaren omnämnde verkställdes redan 1847.
Jag har berättelsen öfver denna undersökning i min hand, och den man som undertecknat densamma torde icke kunna frånkännas något vitsord, det är nemi.
Majoren Leyonancker.
Denna undersökning uptager såsom något väsendtligt, att Wisingsö ligger midt emot staden, hvarigenom hamnen just skulle få det skydd emot stormar som en talare här påstått, att den skulle komma att sakna. 92 Den 9 December f. m.
Ett bevis på undersökningens tillförlitlighet finnes deruti alt Major Leyonancker i slutet af denna skrift säger att, ehuru det vore nödvändigt för staden att åtminstone erhålla en lastage-brygga, sä skulle likväl en sådan anläggning medföra stora olägenheter och försvåra en hamnbyggnads företagande i en framtid, emedan ovilkorligen en upgrundning skulle komma att ega rum på den plats der denna lastage-brygga anlades.
Detta sades 1847 och har till en stor del redan inträffat, och om ej den större hamnbyggnaden snart blir utförd, så blir vattnet kring lastage-bryggan ännu mera upgrundadt.
Den siste värde talaren har äfven yttrat, att
Grenna icke kunde blifva någon betydlig handelsplats.
Deruti kan han visserligen hafva rätt, ty Grenna är en liten stad, men det är också icke staden Grenna som begärt detta understöd eller som anlagt denna lastage-brygga, utan hela orten har bildat sig till ett bolag, och det är detta som skulle komma att anlägga hamnen.
Detta bolag har redan nedlagt stora summor på lastage-bryggan, och jag hemställer, om väl Väg- och VattenhyggnadsStyrelsen förfarit med sin högt beprisade rättvisa, då den upfört delta arbete först i andra rummet och derigenom satt det i fara att begrafvas i vågorna, hvarigenom så väl de af bolaget nedlagda penningar som det af Staten redan beviljade anslag vore förgäfves använda.
Jag har i min hand original-koncepterna till 2:ne K.
Bref, hvaraf uplyses att första gången då anslag begärdes, afslogs det af K. SL, men några månader sednare blef K.
Sl. uplyst om rälla förhållan det och beviljade anslaget på den ädle föredragandes förord.
Tillfölje häraf blef det första Brefvet aldrig afskickadt och Grenna fick ett understöd, ehuru icke upgående till mer än 6,666
Jag skulle önska att B.
St:r, med afside på det nu begärda anslaget, ville visa samma rättvisa och ädelmod.
Handeln är ingalunda så obetydlig som man velat låta påskina; ty jag är försedd med ett officiellt utdrag ur tull-journalen för år 1855, hvaraf synes att under det året utfördes 7,500 t;r råg utan att tala om andra sädesslag och viktualie-varor, hvarpå orten eger ymnig tillgång.
Jag som bor i orten vet, att många både fartyg och menniskor gått förlorade blott derföre att der ej fanns någon hamn, och blott den hamnbrygga sorn på sednare tider blifvit anlagd har gjort att man mycket mera sällan hört omtalas dylika olyckshändelser.
Det kan väl icke vara rättvisa att fortfarande behandla Grenna med samma styfmoderlighet, sedan man åt syskonstäderna lljo och Wadstena gifvit allt hvad de behöfva.
Jag förenar mig med Hr Bogeman och anhåller om propos. på det af honom framslälda förslag.
Den frågan, som nu är föremål för Ståndets pröfning, discuterades ganska grundligt i StatsUtsk., och den siste värde talaren misstar sig då han tror att de handlingar, som röra denna fråga, icke blifvit af StatsUtsk. genomgångna.
Det är klart att det vore af vinst för orten, om den kunde erhålla ett stats anslag till afhjelpande af ett för orten kännbart behof, nemi. af en hamn, men statens tillgångar firo icke Den 5 December f. m. sa outtömbara, och vid denna Riksdag hafva de redan blifvit så hardt anlitade att det icke finns något qvar för sådana arbeten, som det i frå ga v :de, hvilket väl icke kan anses vara af någon större vigt för det stora allmänna.
Om man fäster afs:de på att hamnen skulle kunna komma att tjena som nödhamn, så finner man att den endast skulle kunna tjena som sådan vid nordliga stormar, men då bör det i allmänhet icke vara så svårt att fortsätta förbi Grenna till Jönköping.
Ser man åter på hamnen såsom handelshamn, så ligger den i detta afs:de mindre tjenligt, dels derföre att om man vill hafva en hamn mellan Wadstena och Jönköping, så bör man väl icke lägga den så nära Jönköping som vid Grenna, utan snarare midt emellan de båda orterna, i hvilket fall den skulle komma att ligga mycket nordligare.
I sådant fall skulle den äfven komma att ligga i en trakt med lifligare rörelse.
Om man ser saken från allmän synpunkt är det således icke af något större interesse att erhålla en hamn i Grenna.
Ytterligare tillkommer att en hamn anläggning vid Grenna är ett mycket svårt företag; ty enl. hvad hamnens förfäktare sjelfva erkänt, så samlar sig der en massa med sand lillfölje af strömsättningen från Wisingsö.
Tillfölje af strandens beskaffenhet och hamnens deraf föranledda konstruktion, skulle den vidare blifva ytterst svår att inlöpa i under båldt väder.
Från Grennas synpunkt åter är denna hamn-anläggning ganska nyttig, men från det allmännas sida är den mindre angelägen.
Man anför såsom skäl för anslagets beviljande, att om arbetet icke fortsattes, så skulle de på hamnbryggan nedlagda 13,000 Rdr till en god del vara bortkastade penningar.
Om detta skäl godkännes blir det mycket lätt för hvilken ort som helst att tilltvinga sig stora anslag, man beböfver endast begära ett litet anslag till utförande af ett obetydligt arbete, men derefter utföra detta arbete på så sätt att det blir mycket bra, om det kommer att såsom del ingå i ett större arbete, men deremot blir af ringa nytta, om detta större arbete icke utföres.
Detta sätt att gå tillväga anser jag icke vara riktigt, utan anhåller om bifall till Ulsk:s förslag.
För att döma af den siste värde talarens yttrande skulle jag hafva sagt att StatsUtsk. i allmänhet icke gjorde sig underrättad om de till målen hörande handlingar, men det har jag ingalunda sagt, utan jag beklagade endast att Gr.
Hamilton hade så liten kännedom om frågan, att han kunde som skäl mot anslagets beviljande anföra, att man dessförinnan borde undersöka, huruvida Grenna vore den tjenligaste platsen, ehuru en sådan undersökning verkligen egt rum.
Den siste värde talaren har yttrat att läget icke ''ore så bra, emedan Grenna icke låg midt emellan Wadstena och jönköping.
Men om den värde talaren vill taga i betraktande den af 11 r Bildt, så mycket omtalade hamnen vid Borghamn, så tror jag att Grenna skall komma att ligga midt emellan denna och Jönköping.
Då Väg- och VattenbyggnadsStyrelsen uptagit detta anslag i sitt general-förslag och då Utsk. sjelf erkänner, »att det för sjöfarten på Wettern, isynnerhet vår- och höst - 94 Den 5 December f. m. tiderna, skalle vara nyttigt och behöfligt om en hamn söder om Wadstena funnes att tillgå på denna stora sjös östra kust», så synes det mig verkligen vara skäl att bevilja det begärda anslaget.
Hr Frih. o. Ordf:n framstält, att i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt, dels bifall, och dels att R. o. Ad., såsom Hr Bogeman föreslagit, måtte besluta, det för Grenna hamnbyggnad må anvisas ett stats-bidrag af 50,000 Rdr
Rmt att utgå utan återbetalnings-sltv
I ,d i g he t under tillämpning af de i afs:de på stats-bidrag för likartade föremål meddelade allmänna föreskrifter, blefvo propostr till bifall å dessa yrkanden framstälde och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarpå proposm till bifall å förev:de punkt förnyades, samt sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, blandade med Nej, Hr Frih. o. Ordfrn förklarade det han ansåg
Hr Bog eman begärde votering.
Uplästes till justering och godkändes följande voterrs-propos.:
Den som bifaller 20:de punkten af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 158, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. det för Grenna hamnbyggnad må anvisas ett stats-bidrag af 50,000 Rdr Rmt, att utgå utan återbetalnings-skyldighet under tillämpning af de i afs:de på stats-bidrag för likartade föremål meddelade allmänna stadganden.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 48.
Nej — 27. 21:sta punkten, ang:dc medels anvisande lill hamn-anläggningar vid Råå och Wikens fisklägen; 22:dra punkten, ang:de anslag för anläggande af en glacin vid staden Helsingborgs hamn ; 23:dje punkten, ang:de stats-bidrag för hamnbyggnad vid Falkenbergs stad; 24:de punkten, ang:de stats bidrag för hamn-anläggningen vid staden Strömstad; 25:te punkten, ang:de statsbidrag för arbeten vid staden Wenersborgs hamn; 26:te punkten, ang:de stats-bidrag för hamnanläggning vid staden Amål; samt 27:de punkten, ang.-de stats-bidrag för hamn arbeten vid Piteå stad.
Dessa punkter biföllos. 28:de punkten, angtde stats bidrag lill öpnande af en för djupgående fartyg tjenlig farled genom Stockholms skärgård mellan Baggens-fjärden och Stora Wärtan.
Denna fråga, hvilken väcktes första gången för flera Riksdagar sedan och ånyo blifvit väckt vid hvarje påföljande Riksdag, står likväl ännu på samma punkt som Den 5 Decemner f. m. 95 dä.
Detta skulle synas besynnerligt, emedan frågan verkligen är af vigt icke allenast för Stockholm utan för hela riket, så vida det icke föranleddes af en särskild omständighet.
Man har nemi. ansett att det icke gick an att uprensa denna kanal, utan att tillika förse den med fästningsverk.
Dessa befästningar skulle visserligen icke komma att blifva dyra vid kanal, emedan der redan finnas smärre fästningsverk, som försvara delta inlopp, men man har ansett det vara nödigt att lägga fästningar äfven på andra ställen, och dessa skulle, enl. hvad undersökningarna visat, komma att blifva särdeles dyra.
St:r lura troligen icke vilja anslå så stora summor till Stockholms befästande, och förr än dessa fästningsbyggnader blifva beviljade, lär denna kanal icke komma till stånd.
För min del anser jag dessa fästningsverk icke alls vara af behofvet påkallade; ty lika lätt som man kan uprensa detta inlopp, lika lätt kan man i händelse af fiendtligt anfall försänka detsamma.
Jag anser det närvide förhällandet vara mycket farligare i händelse af ett krig med vår östra granne, den ende, med hvilken ett sådant kan komma i fråga; ty då behöfde Ryssland endast stationera några krigsfartyg utanför stora inloppet till Stockholm och utanför inloppet till Södertelje för att afstänga all sjö-kommunikation mellan Stockholm och flera af landets provinser.
Deremot om farleden mellan Baggens-fjärden och Stora Wärtan blefve uprensad skulle det erfordras en massa med krigsfartyg, spridda på en sträcka af 30 •sjömil för att hindra en sådan kommunikation.
Jag anser således Utsk:s skäl icke vara tillräckliga för att afslå förslaget, men då det är så sent på Riksdagen, och då Statsverkets tillgångar blifvit så hardt anlitade, så vill jag icke påyrka ett nytt obetänksamt anslag, att vi icke i en framtid må få en ökad bevillning till tunga och börda för landet.
Jag åtnöjer mig med Dtsk:s förslag, men anhåller att i reservalionsväg få anföra, att jag anser, det Utsk. bort komma till ett annat resultat.
Eörev:de punkt bifölls. 29:de punkten, ang-.de aflålande af en underd. skrifvelse i fråga om den i näslföreg:de punkt nämnde farleds öpnande; 30:de punkten. ang:de anslag för beredandet af en inre segelled mellan Furusunds-fjärden och Norrtelje viken; och 31:sta punkten, ang:de stats bidrag för sammanbindandet nf den norr om Slockholm, förbi Stocksund, inskjutande vile af saltsjön med Norrviken och 2:ne andra insjöar.
Dessa puukter b iföl los.
32:dra punkten, ang:de ytterligare låns bidrag för sänkningen af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden, Asunden, Emmern.
Strien och Nimmern i Östergöthland samt anläggningen af en båtled genom och mellan förstnämnde i sjöar.
Jag bär icke kunnat gilla StatslTtsk:s mening i denna punkt.
Eni. hvad Betänk, uplyser beviljade
Rikets sednast församlade ständer ett lån å 160,000 Rdr Blto, under 96 Den 5 December f. m. dervid fästadt förbehåll, att vederbörande låntagare skulle vara ansvarige för så väl den föreslagna båtledens som sjösänkningens fullständiga utförande; hvarjemte stadgades, alt, i afsrde på detta lån samt dess utanordnande och återbetalning m. m., de för dylika stats-bidrag meddelade allmänna föreskrifter och betalningsviikor skulle vederbörligen iakttagas och tillämpas; dock finge lånesumman icke lyftas på en gång, utan endast successivt, i mån af arbetets fortgång, viii de terminer K.
M. funne för godt bestämma.
Till följd af dessa föreskrifter skulle låntagarne genom ingånget kontrakt förbinda sig dels att, i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda arbetsplanen, inom viss bestämd tid, fullborda arbetet, utan att framgent väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, och dels att genom egna tillskott utgöra hvad som utöfver stats-bidraget kunde erfordras.
Häraf synes tydligt att de myndigheter, som till nämnde arbetes utförande lyftat detta stats-bidrag, äfven äro skyldiga att utföra arbetet efter den fastst ä 1 d a arbetsplanen utan att dertill begära något nytt stats-bidrag.
Således vet jag icke, huru Utsk. kunnat upgifva att nämnde arbete icke skulle komma till stånd, om detta nya understöd icke beviljades.
För min del anser jag befolkningen i denna trakt vara så vidsträckt och välmående att den mycket väl sjelf bör kunna tillskjuta erforderliga medel.
Det hårdhända sätt hvarpå de utkräft lösen för den jord de nödgats släppa till, talar just icke för att de skulle erhålla ytterligare stats-bidrag.
Det kan icke annat än medföra olyckliga följder om R.
St:r gång efter annan först bevilja ett mindre anslag, under vilkor att arbetet verkligen för detsamma skall blifva utfördt, men sedan frångå det stadgade vilkoret, då man kommer och säger, att arbetet icke kan utföras utan nytt stats-anslag.
Det är här icke fråga om ett tillfälligt understöd, på grund af den svåra penningeställning, hvari vi befinna oss, utan man begär ett ytterligare anslag.
SlalsUtsk. fäster vidare vid anslagets beviljande det vilkor att arbetet skall vara fulIbordadt inom den bestämda tiden.
Men ett sådant vilkor är ju redan stadgadt, ehuru efter hvad vi se, man vid dylika vilkor icke fäster mycket afsrde.
Jag anser, att man icke har rätt att inkomma med begäran om nya anslag, då man en gång åtagit sig att fullborda arbetet för en viss erhållen summa, och tillstyrker derföre afslag å denna punkt af Utskrs Betänk.
Det må vara en riktig sats att då någon till ett arbetes utförande erhållit stats-bidrag och genom kontrakt förbundit sig att fullborda arbetet för denna summa, så eger han icke någon rättighet att för samma arbete fordra nytt anslag, men särskilda omständigheter kunna någon gång föranleda undantag från en allmän regel.
Oförutsedde händelser, som till och med den skickligaste person icke kunnat förutse vid upgörandet af kostnadsförslaget, kunna nemi. mångdubbla kostnaden.
Detta är just förhållandet med ifrågav:de arbete.
St:r beviljade vid sisth Riksdag ett lån af 160,000 lldr för detta ändamål.
Detta lån grundade sig Den 5 December f. m. 97 sig pä ett kostnadsförslag, upgjordt af DistriktChefen Frih. De Géer och upgäende till 168,600 Rdr Bko.
I allmänhet hafva R.
St:r för dylika arbeten beviljat både lån och anslag, det sednare varierande emellan 4- och ^ af hela summan.
Statens understöd hafva brukat utgå under form af anslag till sjö-sänkningar, då man kunnat vinna odlingsbar mark, och under form af lån till kommunikationers utförande, men då här var fråga både om det ena och det andra, så ansåg man sig vid förra Riksdagen böra låta hela summan utgå under form af lån.
Men man bestämde låne-summan så hög, att det direkta penninge-bidraget från kommunen skulle blifva mindre betydligt.
Så t. ex. gaf man ett lån af 160,000 Rdr, ehuru hela kostnadsbeloppet icke var beräknadt att upgå till mer än 168,000 Rdr.
Det var så till sägandes en ny grundtanke som R.
St:r vid sisth Riksdag adopterade, den nemi., att då fråga var om att på en gång sänka sjöar ock åstadkomma en inre kommunikationsled, så borde man låta hela bidraget utgå under form af lån, men i stället låta summan i det närmaste upgå till hela den beräknade kostnaden.
Emellertid har tillfölje af den prisstegring som vi alla känna det kostnadsförslag som upgjordes år 1853 måst förkastas, och samma person, som upgjorde detta förslag, har vid omarbetning af detsamma funnit att det måste förhöjas med 60 proc., emedan kostnaden icke kunde komma att understiga 269,760 Rdr.
Kostnadsförslaget har blifvit upgjordt af Konungens ombud i Distriktet, granskadt af öfverstyrelsen och kan således icke vara bygdt på några lösa grunder.
Man kan vid denna fråga följa två olika vägar, man kan antingen hålla sig vid den stränga rättvisan och vägra understöd, emedan man förra gången stadgade det vilkor att arbetet skulle utföras utan något ytterligare bidrag, eller också kan man följa den vid sisth Riksdag antagna principen att man bör bestämma låne-summan så hög att den i det närmaste motsvarar den verkliga kostnaden.
Om här endast vore fråga om ett sjösänkningsföretag, hvarigenom strandegarne skulle vinna en tillökning af jord, borde man visserligen följa de stränga grundsatser som den siste värde talaren förordade, ty kommunen kunde gerna vidkännas en större upofFring, om den i stället erhölle god odlingsbar jord.
Men här är att märka en annan omständighet, hvilken just förmått StatsfJtsk. till afgifvande af detta förslag, och den är att om arbetet fullbordas efter upgjord plan, så kommer man att erhålla en vatten-kommunikation från Linköping iångt inåt landet ända till Wimmerby, hvarigenom dessa skogrika trakter, som för närv:de icke hafva annat än land-kommunikation, skulle erhålla en débouché.
Utsk. var öfverlygadt alt företaget skulle blifva icke blott af lokal utan äfven af allmän nytta, och tillstyrkte derföre ett ytterligare understöd.
Jag har inom Utsk. med min röst biträdt detta mildare sätt att gå till väga, och har icke blifvit öfvertygad om dess oriktighet.
För min del deremot kan jag icke inse billigheten eller rättvisan af den åtgärd StatsUlsk. tillstvrkt.
Redan X II. '7 08 Den S December f. m. vid en föregide punkt, der fråga var om ytterligare anslag till ett arbete, sorn rätteligen bort vara färdigt med det en gång dertill gifna bidrag, afstyrkte jag R. o. Ad. att gifva sitt bifall till ett sådant ytterligare anslag.
Jag ansåg detta vara aldeles nödvändigt; ty eljest skulle ju alla som ville hafva stats-anslag först låta uprätta ett ganska lindrigt kostnadsförslag, för att så medelst inleda Ständerna i företaget, men derefter, sedan dessa medel blifvit använda, skulle de inkomma till Ständerna med begäran om nytt anslag på grund af ett nytt kostnadsförslag, upgående till en mycket större summa, någon gång kanske, såsom här är fallet, till nära f-.delar utöfver det första beloppet, allt under åberopande af prisstegring, missgynnande omständigheter eller sådana som klokheten förhindrat kontrahenlerne att förutse.
Ett sådant sätt att gå till väga kan icke vara riktigt.
Betänk, utvisar att man genom den ifiågavnle aftappningén skulle kunna vinna en odlingsbar mark af 4.636 t:I:d.
Om nu Staten till ett företag, beräknadt att kosta 269,760
Rdr, beviljat ett låne-understöd af 160,000, och om man genom delta arbetes utförande kan vinna 4.636 t:l:d odlingsbar mark, belägen i det rika och bördiga Östergöthland, så får jag säga, att den kringliggande orten bör kunna stå ut med att vidkännas det öfriga beloppet.
Kan den icke det, så är det fara värdt att någon missräkning äfven ligger i den stora jord-arealen; ty om fördelarne af denna sjösänkning verkligen äro så stora, så måste krafterna vara särdeles små för att den erforderliga summan icke skall kunna anskaffas.
Då Staten vid sisth Riksdag beviljade ett så frikostigt låne-understöd, och då dervid fästades det uttryckliga vilkor att de i företaget intresserade icke finge begära något ytterligare understöd, så ser jag ieke något skäl att bevilja det begärda understödet.
Aldraminst hade detta förslag bort väckas af en enskild motionär; ty då ett företag ytterst afser enskilda jordegares nytta ber, om något stats-bidrag skall komma i fråga, fördelarne af detsamma vora så påfallande att Regeringen sjelf derom framställer propos.