Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St., med förslag till GrnfveStadga, dels väckte motioner om rätt till inmutning af takskiffer, samt sådana berg- och stenarter, som genom deras allmänna användbarhet kunna vara föremål för industri och handel.
Palmstjerna, Carl Otto, upläsle en sålydande motion: R.
St. hafva väl beslutit, alt vid hvarje större bränneri skall, då bränvin der tillverkas eller distilleras, vara anställd en edsvuren kontrollör, der ej flera sådane brännerier kunna under npsigt af en gemensam kontrollör ställas; samt att denne kontrollör skall, under den tid han är anställd, af Staten erhålla arfvode, med högst 6 R:dr 32 sk. b:ko om dagen.
Men något beslut är ej fattadt, på hvad sätt dessa arfvoden skola utgå.
Då emedlertid ett bestämmande i detta afseende synes mig nödigt, på det att ingen tvekan om R.
St:s afsigt må kunna upstå, och K. M., ifall beslutet om anställande af kontrollörer vinner
Dess stadfästelse, må undgå att anbefalla utbetalningen af dessa personers arfvoden utaf en så osäker tillgång som öfverskotten på Statsverkets inkomster; anser jag mig böra, med den rätt 56:te §m Riksd.-sOrdntn mig förvarar, framställa det förslag, alt R.
St. mätte besluta: ”Att de
Bränneri-kontrollörerne tillagde arfvoden må,,inom ”hvarje lån, ulanordnas af der inflytande afgift för bränvins-tillverk”ningen, på sätt K. M. i öfrigt härora_ täckes förordna.” Visserligen skulle en annan utväg uti ifrågavar:de afseende kunna finnas derigenom, att R.
St. för bestridandet af samma utgift anvi - Den 25 Oktober. 17 anvisade ett förslags-anslag på 7:de hufvxidtiteln; men då ännu icke erfarenheteu visat till livad ungefärliga belopp denna, säkerligen ganska betydliga, utgift kan komma att upgå, anser jag den af mig nu föreslagna utvägen f. n. äga företräde.
Om remiss af denna min motion till StalsUtsk. anhålles vördsamt.
Med an|edn. af den motion, som af Frih. Palmstjerna nu blifvit vackt, anser jag mig böra uplysa samt låta till SlatsUtsk:s kunskap komma, att Serskildta
Disk. redan varit betänkt på alt vidtaga en så beskaffad åtgärd, som i nämnde motion åsyftas.
Fråga bar likväl varit, huruvida Serskildta Ulsk., på den grund, att R.
St. lenmat utan anmärkn.
Utsk:s tillkännagifvande i ett firegule Betäuk. alt framdeles inkomma med förslag i berörde ämne, skulle kunna ensamt behandla delta ärende eller om det icke vore nödvändigt att sammanträda med StalsUtsk.
Delta har varit orsaken dertill, att frågan ännu icke blifvit af nämnde Utsk. definitivt afgjord.
Jag väckte vid Serskildta Ulsk:s sisla sammankomst fråga oui ett sammanträde med StatsUtsk. för att gemensamt öfverlägga om ifrågavartde ämne; men denna hemställan blef begärd på bordet, till följe hvaraf denna fråga ännu icke kommit under pröfning.
Jag tillstyrker remiss af Frih.
Palmstjernas motion till StatsUtsk. ; och, ehuru jag icke vill neka, att detta Utsk., på grund af Riksd:s-Ordn:os föreskrift, kan ensamt behandla densamma, tror jag likväl, att det för sakens utgång vore bäst, att denna behandling skedde gemensamt med Serskildta Utsk.
Palmstjerna har endast fästat sig vid de utgifter, som kunna komma i fråga i och för kontrollanternes aflöning; men dessa utgifter äro icke de enda, som blifva en följd af den nya bränvinsförfattnm, såvida densamma skall rätt handhafvas.
Jag skulle derföre önska, att ett så tillräckligt stort anslag måtte ställas lill K.
M:s disposition, att K.
M. icke genom brist på medel måtte vara förhindrad att vidtaga alla de åtgärder i afseende på en sträng polis-upsigt öfver den nya författnms efterlefnad, som äro nödvändiga.
Detta anslag borde måhända helst blifva ett förslagsanslag; men skulle betänkligheter deremot upstå, så får jag förklara, att del är mig likgiltigt under^hvilken form anslaget beviljas, ty det hnfvudsakligaste är dock att summan blifver så stor, alt deruti icke kommer att upstå någon brist, i händelse del skulle visa sig, alt de för ändamålets vinnande nödvändiga ntgifterne blefve större, än man nu kan på förhand beräkna, hvilket man naturligtvis mäste underkasta sig, för att vara förvissad derom, alt K.
M. ej skall vara bunden, af brist på penningar, att vidtaga alla de åtgärder, som anses nödiga för att, mera än hittills, förekomma lönnbrännerier och oloflig bränvinsförsäljning, hvartill utan tvifvel frestelserna hädanefter blifva större än hittills.
.lag anhåller att detta mitt yttrande må till StalsUtsk. få åtfölja Frih. Palmstjernas motion, och jag lager för gifvet, alt detta Utsk. 14 II. 2 18 Den 25 Oktober. skall i och för frågans behandling begära sammanträde med Serskildta Utsk.
Palmstjerna up läsle sin motion, trodde jag mig finna, att medel endast blifvit begärda för aflönandet af kontrollörer.
Jag har derföre begärt alt få se Hr Frihtns förslag, hvilket lyder sålunda: ”att de, bränneri^kontrollörerne tillaude arfvoden må, inom hvarje län, utanordnas af der inflytande afgift för brånvinstillverkningen, på sätt K. M. i öfrigt härom täcktes förordna.”
Jag ber emellertid att få fästa upmärksamhelen derå, att en bestämd gifven afgift äfven måste utgå till de vittnen, som skola vara tillstädes vid kontrollörernes förrättningar i störte brännerier.
Dessutom är det bär i landel, likasom det var i Norrige, då. en ny bränvinslagsliftning der infördes, nödvändigt alt icke så obetydliga anslag beviljas för att befordra förfallmns efterlefnad i öfrigt, och jag tror således icke, att det är nog, att blott bevilja hvad Frih.
Palmstjerna i detta hänseende begärt, eller till kontrollörernes aflöning, utan jag anhåller att få fullständiga motionen med yrkande alt medel beviljas icke allenast för att aflöna kontrollörer och de vittnen, som dem åtfölja, ulan äfven till den ökade polis-upsigt, som blir af nöden för alt vaka öfver den nya författnms efterlefnad.
Hvad angår kostnaden för de vittnen, som skola åtfölja konlrollörerne vid deras förrättningar, torde dertill icke erfordras några serskilda anslag utöfver dem, som R.
St. redan i afseende å utgifierne i allmänhet beslutat.
Hvad polisupsigten beträffar, så, derest någon vidsträcktare sådan erfordras, än den Ständerna bestämt, torde kronobetjeningen dertill vara tillräcklig.
Skulle det pröfvas nödigt, alt åt densamma lemna någon serskild vedergällning, så kan detta jemväl ske utan serskildt anslag och medlen anordnas på 7:de Hufvudtitelns anslag lill rese- och traktamentskoslnader, hvilket är af den natur, att deraf kan bestridas hvad sora i berörde hänseende erfordras.
Jag kan icke för ögonblicket inse hvad utredning, som vore erforderlig af min motion; mpn om den remitteras till StatsUtsk., är jag öfverlygad att Utsk. tager i öfvervägande alla de frågor, som härmed kunna ega sammanhang, och derjemte föreslår de utvägar och medel, som i afseende på ulgifternes beskaffenhet kunna vara af nöden.
Jag önskar derjemte, att de ytterligare anslags behof, som Frih.
Raab afser, mätte af StatsUtsk. tagas i betraktande, och om Utsk. finner skäligt alt serskildt yttra sig öfver ytterligare utgifter, som r anledn. af den utaf R.
St. beslutade nya författa. ang:de bränvins tillverkning och försäljning kunna förekomma, så ligger derför icke uti min motion något hinder.
Då jag hade äran alt vara ledamot af Serskildta Utsk., yrkade jag, ehuru förgäfves, sammanträde med StatsUtsk. i fråga om användandet af de medel, som genom den nya förfaltmn skulle komma alt för bränvins försäljning inflyta.
Jag gjorde detta derföre, alt StatsUtsk., hvilket ej behandlat
19 frågorna rörde bränvinslagstiftningen, icke kunde ega samma kännedom, som Serskildta Utsk., ang:de serskilda dithörande detaljer.
Nu, då Frih.
Palmstjerna väckt förevarrde motion och Frih.
Raab å andra sidan erinrat derom, att äfven andra utgifter förekomma, än dem, som Frih.
Palmstjerna upgifvit; finner jag ännu nödvändigare, att Serskildta Ulsk. sammanträder med StatsUtsk., på del att ä,mnel måtte fullständigare behandlas, än eljest torde blifva händelsen.
Jag hemställer således till Hr Gr. o. Landtm, om icke lämpligt vore, att denna motion remitterades till Stats- och Serskildta Utskrn gemensamt, eller ock, enär jag nu ser Gr.
Lagerbjelke anmäla sig och han förmodligen bestrider mitt förslag, alt StatsUtsk., derest motionen dit remitteras, måtte begära sammanträde med Serskildta Ulsk.
Då jag anmälde mig, var det för att bestrida det förslag, som Hr von Hartmansdorff framställde, eller att den ifrågavaride motionen skulle remitteras gemensamt lill Statsoch Serskildta Utsk:n.
Under denna Riksdag har nemi. icke något förslag blifvit remitterad! till flere än eli Utsk.
Man öfverenskom vid Riksdagens böl jan all det vore Ijenligast, om förslag eller motioner remitterades till blott ett Utsk., öfverlemnande åt Utskrn sjelfva, att, om så skulle erfordras, begära sammanträde med ett annat.
För min del anser jag detta sätt vara rigligt; hvadan jag anhåller alt Frih.
Palmstjernas motion måtte remitteras blott till StatsUtsk.
Föredrogs, men begärdes på hordet, ett från Vallöf].
JYs 513, innehållande inbjudning till instämmande i dess vid pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt.
JYS 325 fattade beslut.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskrn inkomne Mern., Utlåt:n och Betänk., nemi. från Stats-Utskottet: JYS 327, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om beskattning å hränvins tillverkning och destillering; JYS 328, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksSl:us skiljaktiga beslut i fråga om ett aktorats-arfvode; Banko-Utskottet:
JYs 66, med förslag lill ändring af åtskilliga föreskrifter i l:sta afdeln:n af Banko-Reglementets 4:de artikel, ang:de diskontverkens organisation ; JYS 67, med förslag till ändring af föreskriflerne i 2:dra afdelmn af Banko-Reglementets 4:de artikel; 2* 20 Den 25 Oktober.
M 68, öfver väckt motion, all fastigheter i köpingar må få hos Banken belånas; 'M 69, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande Banko-Reglemente ; M 70, i anledn. af ett utaf Capitainen 0.
Adelborg gjordt ackords-anbud; M 71, i anledn. af Daniel Olof Perssons och Enkan Brila Andersdotters ansökan om eftergift af återstående ogulden öfverränta å Diskont-lån ; JYs 72, i anledn. af Rådmannen A. M. Bolins ansökan oro eftergift af räntan å Grosshandlanden J.
Wennerslröms skuld lill Banko-Diskontverket; M 73, anguie öfverlemnande från Banken lill Kongl. MyntKabinettet af 125 st. utländska sifvermynt; Lag-Utskottet:
JVe 48, i anledn. af gjorde anraärkn:r vid Ulsk:s Belänk.
JVs 37, öfver väckte motioner, ang:de brolimåls-lagstiftningens förbättring ; 49, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. med förslag lill förordn. angule Handelsböcker och Handelsräkningar; Serskildta Utskottet:
•Af 23, med förslag till sammanjemkning af olika beslut och till voter:s-propos:r om beskattning å bränvins försäljning.
Justerades 2:ne prot.-uldr. för denne dag, angule till Utsk. remitterade motioner.
Uplästes och lades till handlingarne från de öfrige RiksSt:n ankomne prot.-ntdr., nemi. från PresteSt. af den 29 och 30 sistl.
Sept. samt den 2, 4, 7, 11, 13, 14 och 18 dennes, från BorgareSt. af den 29 och 30 sistl.
Sept. samt den 2, 4, 7, 9, II, 14, 18 och 21 dennes, samt från BondeSt. af den 30 sistl.
Sept. samt. den 2, 4, 7, 11, 14, 16, 17, 18 och 21 dennes. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 1 e. m.
Den 27 Oktober. 21 Fredagen den 27 Oktober 1854.
Plenum kl. 6 e. ru.
Justerades ett1 prol.-utdr. för den 25 dennes.
Besvärs- och Ekon.Uttsk:ns den 21 och 25 dennes på bordel lagda Betänk.
JVs 28, i auledn. af dels K. M:s Nåd.
Propos. lill R. St., med förslag lill Grufve Sladga, dels väckte motioner om rätt lill inmutning af takskiffer sami sädane berg- och sten-arter, som genom deras allmänna användbarhet kunna vara föremål för industri och handel.
Della Betänk, företogs punktvis till afgörande.
Irsta punkten, innehållande yttrande, alt skäl till anmärka, icke förekommer i afseende å hvad det Nåd. förslaget innehåller, ang:de de ämnen, som böra utgöra föremål för in mutning.
Den af Gr. Sparre, Erik, vid Belänk. fogade reservation uplästes på begäran af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., sam derefter anförde:
Under loppet af flera år har fråga varit om utfärdande af en ny grufve-stadga.
Alla auktoriteter och korporationer, som kunna anses intresserade af frågan, hafva blifvit hörde.
Alla hafva de uttalat den åsigt, att nu gällande utmåls-författn. icke är förenlig med eganderättens hållande i helgd, men å andra sidan hafva de ansett, att flere, än de i del nu framlagda förslaget till grufve-stadga uptagne föremål, borde kunna inmutas.
Dessa har Gr.
Sparre i sin reservation omnämnt.
Del är och har varit en känd sats, att egentliga eganderätten icke sträcker sig lill jordens innandömen.
Man har ansett, att det vore af vigt för industrien, serdeles bergsmanna-näringen i Sverige, att förbehålla sig rättigheten att uplaga sådana produkter, hvilka för densamma äro beböfliga och af jordägaren lemnäs å sido.
Detta är grunden för nu gällande utmålsfövfalln.
I K. Mrs Propos. uptagas såsom föremål för inmutning: ”I:t> alla metaller och malmer, ehvad de anträffas i berg, jordlager, eller på botten af sjöar, myror'eller kärr; 2:o svafvelkis, blyertz och stenkol; samt 3:o s k. varp vid ödelagda grufvor eller bergverk, hvilka innehålla något af de i mom.
1 och 2 uptagne mineralier.”
En del bergarter äro således uteslutne, hvilka i utmålsförfattnm dock nptagas såsom föremål för inmutning.
Representationen tillkommer det att tillse, huruvida några flere eller färre af de uteslutne bergarterne äro af beskaffenhet, att de fortfarande böra vara föremål för inmutning.
1 anledn. häraf anhåller jag, att för R. o. Ad. få redogöra för huru Bruks-socieleten, genom dess Fullm:ge, sett saken 22 Den 27 Oktober. och hvad sorn bör vara föremål för inmutning.
Della innefattas i följande 5 punkter: l:o ”Nya malmstreck eller jord- och bergmassor, som innehålla i näringarna begagnade metaller eller metalloxider, samt jernmalmer, som förekomma i sjöar och myror, äfvensom sönade eller ödelemnade skärpningar och grufvor. 2:0
Lager och gångar af graphit eller blyertz, af stenkol och i sammanhang dermed förekommande leror, äfvensom de lager .och gångar, utur hvilka alun, svafvel och vitriol kunna vinnas. 3:o Limslens-, qvartz-, ställstens- och fällspats-brott; dock endast såvida de för industriella tillverkningar erfordras, samt icke af jordägaren blifvit begagnade eller lemnal råämne för folknäring. 4:o Stenbrott, hvaruti förekomma marmor, porfyr, jaspis, serpentin m. fl. stenarter, hvilka fordra serskilda inrättningar för alt genom slipning eller polering göras användbara. 5:o Såkallade varp vid ödelagda grufvor, hyttor och bergverk, deraf malmer eller andra bergsprodukt kunna utbringas.”
Utom de i det af K. M. lill K.
St. atlåtna förslag till GrufveStadga uptagna bergarter, omförmälas, i 3:dje punkten utaf det af mig nu uplåsta förslag, de för brukshandteringen i allmänhet vigtigaste, nemi. limslens-, qvartz-, och fällspats-brott, såvida de för industriella tillverkningar erfordras, samt icke af jordägaren blifvit begagnade eller lemnat råämne för folknäring.
Delta synes mig bättre . uttryckt, än i Gr.
Sparres reservation, der samma stenarter nplagas, likväl med det tillägg, att ”R.
St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, att till de i det Nådigst meddelade förslaget upräknade föremål för inmutuing måtte hänföras jemväl kalk-, qvartz-, fällspatsoeh stållslens-broil, belägne inom tackjernsbergslag eller högst 2 mil från masugn eller annat smältverk.”
I ett afseende är detta för vidsträckt, men i ett annat åter för inskränkt.
Sparre har nemi. begagnat ordet ”tackjerns-bergslag.”
Del är icke sagdl, att icke dessa ämnen i andra orter, der bergshandtering bedrifves, kunna vara lika vigtiga sorn i tackjernsbergslag.
Hvad nu först beträffar masugns-driflen, så bar den i sednare tider ganska myckel blifvit utvidgad, och, såsom jag tror, står den lika högt utom som inom tackjernsbergslag, hvarföre jag anser olämpligt att utsträcka tillståndet till begagnandet af dessa utmål inom tackjernsbergslag eller högst 2 mil ifrån masugn eller annat smältverk.
Detta sednare iuuebär dessutom en oegentlighet.
Hvad qvarlzen beträffar, så är den för vällugnar nödvändig, emedan genom den erhåller man fast botten, och på denna stenar! råder mycken brist, hvarföre det äfven är af stor vigt, när ett sådant brott påträffas.
Detta brott är för jordägaren af intet värde, men deremot så mycket mera behöflig! för bergshandteringen.
Det är således skäl all befordra inmuiningsrätlen till denna stenart.
Jernkonl:s
Pullm:ge hafva också föreslagit, att föremål för inmutning skola blifva limstens-, qvartz-, ställstens-och fällspats-brott, såvida de för industriella tillverkningar erfordras, samt icke af jordägaren blifvit begagnade eller lemnat råämne för folknäring.
Der - Den 27 Oktober n igenom liar man föreskrifvit, att man icke får gå jordägarens intresse för nära.
Kalken äler är icke af något värde för bergshandteriDgen, hvaremot Fulltmge begagnat ordet ”limsten,” som är af vigt för smältningen.
Jag skulle således tro, att, i händelse R. o. Ad. skulle vilja medgifva den af mig förordade utsträckning af inmutningsrällen, det vore mera skäl alt antaga Fullmrges i Jernkont. förslag än Gr.
Sparres; men jag anser dock olämpligt, att här på stället an taga en bestämd redaktion, hvarföre jag yrkar återremiss af denna punkt.
Beträffande slutligen de öfrige punklerne i Gtsk:ns förslag, som icke öfverensstämma med K.
M:s förslag lill grufve-stadga, yrkar jag ingen utvidgning af dem.
Afven i den punkten är jag villig att utesluta fältspat.
Det är visserligen sapnt, att den är af vigt för glasbruk.
Jag känner dock icke den haudteringeu tillräckligt, för alt veta, om del behöfves någon serskild rättighet för inmutning af denna stenört.
På grund af dessa skäl anhåller jag om återremiss af den ntt föredragna punkten.
Frih. Cederström., Rud.: 1 motsats till den siste talaren, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk:n, i enlighet med K. M:s Propos., i denna punkt tillstyrkt.
Tvänne inom samhällslifvet vigtiga principer åro här i fråga, kämpande med hvarandra om öfvervigten.
Den ena är äganderättens helgd.
Den andra är behofvet för en vigtig näriug, -att utan allt för stor svårighet erhålla sina förnödenheter.
Denna sednare stödjer sig derpå, att national- ' rikedomen icke må genom enskildes i vågen lagda hinder kunna hämmas i sin utveckling och dymedelst förminskas; men, ehuru vigtig denna grundsats må vara, måste dock äganderättens helgd för samhällets bestånd vara af en mycket större betydelse.
Likväl äro modifikationer i dess tillämpning medgifne af våra nu gällande för— fattnir, t. ex. medelst expropriationslagen; ja, men endast lill förmån för direkt allmännyttigt föremål eller gemensamt samhällsbehof.
Tersmeden har yrkat, att, i nära öfverensstämmelse med Gr.
Sparkes reservation, roan må göra afseende på Fullmtges i Jerne kontoret yttrande, emedan bruksägarne, som af Fnllm:ge representeras, äro mest intresserade i frågan; och detta är äfven ganska sannt; men just denna deras egenskap gör dero måhända något jäfviga.
Med full tillförlitlighet i öfrigt, kan man dock härutinnan synas mindre opartisk, att sig yttra.
Frihtn har derjemte i fråga oro t. ex. qvartz yttrat, att den icke är af värde för jordägaren, men destomera för vällugnsägare i grannskapet.
Det må vara, att qvartz icke i sig sjelf! har något värde för den förre; men hvad hindrar i sådant fall jordägaren alt genom betingad skälig ersättning förskaffa sig någon inkomst, pä samma gång han åt grannen uplåter ett å egorna befintligt ämue, hvaraf denne har behof, men som ägaren kan undvara?
Så tillgår ju i en mängd likartade förhållanden.
Och del kan ju hända, att, ehuru ej sjelfva stenarteu är för jordägaren af nytta genom anväu - > 24 Den 27 Oktober. danile för egel behof, torde dock stället eller jordfläcken der denna slenarl finnes, för honom, lill följd af många anledn:r, vara af ett ganska högl värde.
Del är icke likgiltigt för en jordägare, om på hans gårdsplan eller i hans trädgård en granne infinner sig och säger: ”på denna plats finnes qvartz och derföre inmutar jag densamma, utan att gifva dig någon ersättning.”
Man har ej ansett det rimligt.
Men finnes icke möjligen flera andra dylika platser?
Innefattar del icke ett slags våldförande af äganderättens helgd, om en ägare nödgas afstå frän besittningen af sin lagliga tillhörighet, utan ersättning?
Nej, behöfver man något material i eli eller annat afseende, för sin närings eller rörelses bedrifvande, så må man betala derför.
Det är redan en efie:gift af äganderättens strängaste tillämpning, när ägaren ej får vägra att hålla materialet tillgängligt för den, som behöfver det; men nog bör regeln vara den, att ersättning derå beräknas.
Hvad inmutningsrälten beträffar,- så är den itjke så gammal som dess förfäktare påstå.
Den är fastmera bland de rättigheter, som ej voro kända af Sveriges äldsta lagar, och, kunde ej heller vara det vid den ståndpunkt, jerutillverkningen, grundad på myrmalmers bearbetning, dåförtiden innehade.
Likväl bör medgifvas att nämnde rättighet numera i alla händelser har full häfd; men äfven en häfdvunnen frihet måste kunna underkastas vissa vigtiga rättsprincipers tillämpning, såsom här i, flere fall iakttagits.
Och såsom jag redan antydt, då man (.
ex. i fråga om väganläggningar o. s. v. ansett jordäganderältens helgd böra modifieras, såsom genom expropriationslagen skett, så har sådant medgifvits, når kåken port det allmännas kraf; men alldeles icke för den enskildes individuella nytta.
På grund af dessa förhållanden, synas mig, på sätt Utsk:n föreslagit, vissa föremål böra tillåtas till inmutning; men att gå längre, auser jag vara ett skadligt ingrepp i äganderätten; hvadan jag vidhåller den af mig afgifue vördsamma hemställan, att R. o.
Ad. malte bifalla den nu ifrågavar:de punkten i Ctskms Betänk.
Ålst römer, Carl Jonas Oscar:
Då jag i den mån, som på mig ankommit, medverkat till del tillstyrkande af bifall till K. M:s Propos., som finnes i Betänk, uptaget, anser jag mig böra redogöra för skälen dertill, utöfver hvad K. M:s Propos. och Högsta
Domstolens yttrande i ämnet innehålla.
Denna fråga bör till en början betraktas ur en allmän synpunkt, och man bör taga i öfvervägande, huru man i allmänhet gäll tillväga med närings-lagstiftningen i vårt land under sednare lider.
Man lärer icke kunna bestrida, att de ekonomiska lagarna böra stå någorlunda i öfverensstämmelse med hvarandra, så alt icke den ena pekar åt norr och den andra åt söder.
Detta år skälet, hvarföre jag ansett mig böra tillstyrka antagande af förfallna-förslaget, och jag är ledsen, då jag sett saken från denna synpunkt, atf icke nu, såsom ofta eljest, finna lika beskaffade åsigter hos den första talaren.
De gamla utmåls-författnnie hafva egentligen afsett 2:ne hufvudföremäl.
Det eua har varit befordrandet af uptäckter utaf malm - Oen 27 Oktober. 25 fyndigheter, hvilka icke legat i dagen och, såsom icke käude, ej heller ingått i egendomsvärdet, i följd hvaraf de anseus såsom en Statens tillhörighet.
Alla meningar äro ense att i della afseende bibehålla inmutningsrätten.
Det andra föremålet har varit, alt under den tid, då iuduslrien befanns på en lägre ståndpunkt, man skulle tillåta inmutning af åtskilliga bergarter, som äro hjelpmedel för industrien.
Dessa utgöras af de utaf Frih. Tersmeden upräknade, nemi. kalk, ställsten, qvartz och fältspat.
1 afseende på dessa förekommer, att de i allmänhet ligga i öppen dag och för bearbetandet icke fordra stora kostnader.
Desse stenarter bora vara föremål för allmän konkurrens, och det synes hvarken vara nödigt eller fördelaktigt, att denna inmutningsrält tillkommer ägare af masugnar, hvilka sällan äro egare af de inmutade fälten.
Otn jordägare finna, alt någon inkomst kan beredas dem af en vara, som för dem eller deras näring icke år af någon vigt, lära de icke heller försumma tillfället alt förskaffa sig Arnna inkomst, isynnerhet om den kan erhållas of en mark, som för jordbruket är obehöflig.
Hvad angår kalken, så är den för jordbruket högst nödig, och hvilken orättvisa skulle det ej vara, att beröfva jordägare inom bergslagen den rättighet till kalkfyndigheter å deras egendom, som i 'det öfriga landet får af jordägaren obehindradt disponeras.