Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu från Exp.Utsk. hade inkommit åtskilliga förslag till und. skrifvelser, som borde justeras, blef, uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan, öfverläggningen om Bancoytsk:s utlåt.
N:o 44 afbruten.
Upplästes till justering och godkändes följande af Exp.Utsk. afgifne förslag till und. skrifvelser till K. M.:
N:o 90, ang:de curhusafgiftens fortfarande; N:o 158, ang:de en skådepenning till åminnelse af H. M:s och Dess höga Gemåls Kröning; N:o 159, ang:de ändringar i stadganderne, ronde sättet för markegångsprisens bestämmande; N:o 160, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de en förändrad reglering i afseende på stapelstädernes tolag; N:o 161, ang:de bokföringen af landträntor m. m.; N:o 162, i anledn. af K. M:s nåd. remiss, ang:de
Sala silfververks ränte-ersätlningsfond; 414 Den 15 April.
N:o 163, ang:de ålskillige kyrkoherdars und. ansökning om löneförbättring af indragen behaglig tids förläuingsspanmål; N:o 164, ang:de Krigscollegii arlilleri-afdelnings skulder i och för inköp af Mariebergs egendom; samt N:o 165, ang:de anslag till befrämjande af slöjdexpositioner.
Äfvenledes upplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s under N:o 18 afgifne förslag till en § i riksdagsbeslutet, ang:de curhusafgiftens fortfarande.
Lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne utlåt:n, mern. och betänk:n, nemi. frän Stats- samt Allm.
N:o 98, ang:de väckt fråga om utsträckt portofrihet för contractsprostarnes och pastorernes skrifvelser i embetsärender; N:o 99, ang:de väckt fråga om indragning af K.
Hofjagtvarfvet, försäljning af dess inventarier och localens utarrenderande för Statens räkning; N:o 100, ang:de föreslagen åtgärd till lindring i tionde- och räntegifvares skyldigheter; N:o 101, i anledn. af väckt fråga om förändringar i K. inqvarteringsordningen för städerne utom Stockholm af den 22 Febr. 1841; N:o 102, i anledn. af väckt fråga, att från saltsjön inkommande och inrikes orter emellan gående fartyg må i visst fall befrias från erläggandet af båkafgift; N:o 103, ang:de föreslagen åtgärd till beredande af en allmän reglering af landstalstjenstemännens löner; N:o 104, i anledn. af återremiss å Utskrns betänk.
N:o 40, ang:de väckte förslag till ändringar i K. stadgan om folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842; N:o 105, ang:de väckt fråga om förbättrade lönevillkor
Föjt contractsprostar i Bohus län; Stats- och Lag-Utskotten: N:o 106, i anledn. af ej mindre K. M:s nåd. propos. till R.
St., ang:de sättet för återbetalningen af lån, beviljade utaf allmänna medel till understöd för vattenaftappningar, eller andra förberedande åtgärder för större arbetsföretag, än äfven särskildt väckt fråga om villkoren för dylika låns erhållande; N:o 107, i anledn. af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet ej kan honom åläggas; N:o 108, i anledn. af väckt motion om rättighet för den, som upptäcker och åtalar gröfre brott, att få derå använde kostnader af allmänna medel ersatte, då den brottslige lill gäldande af sådane kostnader saknar tillgång; N:o 109, i anledn. af väckt fråga om inrättande af en advocatscorps på stat; samt Den 15 April. 415 Lag-U tskottet: N:o 93, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de antagande af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff.
Onsdagen elen 16 April 1845.
Fiiredrogs Bevilln.Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
N:o 35, i anledn. af åtskillige uppskjutne och oafgjorde frågor ang:de tullbevillningen.
Delta mern. företogs punktvis till pröfning.
1 :sta punkten, ang:de ett ifrågasatt tillägg vid 7 § itulltaxv-underrättelserne.
Bifölls. 2:dra punkten, ang:de ett tillägg vid g § af lulltaxeunderrättelserne, rör:de inskränkning till vissa städer af rättigheten alt införa grof ull.
Jag anhåller att med få ord få söka utreda det ifrågavar. förhållandet.
Nu gällande tullstadga föresluifver, att ull endast införtullas under 2:ne rubriker, nemi. ”grof Jutsk och Isländsk” och ”ali annan”, med olika tullafgifter för begge.
Derjemte stadgar nuvar. tulltaxan, att införsel af grof Jutsk och Isländsk ull är inskränkt till vissa stapelstäder.
Orsaken dertill var, att man ville söka förhindra förlust för landet, derigenom att finare ull skulle kunna införtullas under benämning utaf grof.
När nu den grofva ullens införsel är begränsad till vissa städer, så är Generaltullkammaren i tillfälle att vid denna import fästa särdeles uppmärksamhet, och att vid lullkamrarne uti nyssnämnde städer anställa sådane personer, på hvilkas omdöme man kan lita.
Då frågan förevar inom Utsk., så beslöt Utsk. att tillstyrka, alt ull, som förut, på sätt jag nyss anfört, varit förtullad under 2:ne rubriker, skulle hädanefter förtullas under 3:ne, nemi. grof, medellin och fin, alla med olika tullafgifter, och att för bibehållande af samma controll, som förut ägt rum, den gröfre och medelfina ullen endast skulle få införas till vissa hamnar.
När detta betänk, föredrogs inför RiksStm, så antog 11. 0.
Utsk:s princip, att ull borde under 3 classer 416 Den IG April f. m. förtullas, och alt gröfre och medelfin ull, endast fick till vissa städer införas.
PresteSt. icke allenast afslog Utsk:s framställning, utan förändrade äfven det nuvar. stadgandet på det sätt, alt ull endast borde införtullas under en rubrik med cn åsatt medeltull, hvaraf följden blef, alt ingen restriction i afseende på vissa hamnar förekom, emedan vid ullens införtullande icke några missbruk i afseende på tuliafgiftens belopp då kunde äga rum.
BorgareSt. förenade sig icke med något utaf de 2me nyssnämnda Stånden, utan antog det nuvar. förhållandet, nemi. att ull skulle införtullas i 2’.ne classer, men beslöt derjemte att inskränkning till vissa hamnar skulle försvinna, och att således grof ull, likasom lin, skulle få lill alla hamnar införtullas.
BondeSt. antog äfven Utsk:s förslag i afseende på classindelningen, men förklarade uttryckligen, att den gröfre ullen skulle endast till vissa hamnar införtullas.
Då dessa beslut skulle af Utsk. sammanjemkas, inbjöd Utsk.
Preste- och BorgareStm att förena sig med BondeSt. och R. o. Ad. i afseende på inskränkningen till vissa hamnar; men deremot inbjöd Utsk. R. o. Ad., Preste- och BondeStm att förena sig med BorgareSt., i afseende på tullafgiflerne på ull och classerne.
Dervid förekom således 2:ne inbjudningar, den ena till R. o. Ad.» Preste- och BondeStm, i afseende på lullafgifterna, och den andra till Preste- och BorgareStm i afseende å de restrictiva bestämmelserna.
När detta inbjuduingsbelänk. till R.
St. inkom, åtföljdt af de särskilda voter.proposme, så vidblef R. o. Ad. sitt förra beslut, att ull skulle förtullas uti 3:ne classer, och att grof och medellin ull endast fick till vissa hamnar importeras.
PresteSt. antog inbjudningen i afseende pä classernas antal, och förenade sig med BorgareSt. deruti, att ull skulle förtullas i 2me classer med den af BorgareSt. antagna lullafgift, hvaremot PresteSt. försummade att yttra sig öfver inbjudningen i afseende på inskränkningen till vissa hamnar.
Borgare St. vidblef i allo sitt beslut och BondeSt. förklarade i prot.utdrag, att Ståndet antog inbjudningen beträffande tullafgiflerne, hvaremot, då Ståndet icke var inbjudet ali frånträda sitt beslut i afseende på restrictionerna, naturligtvis nåamt sådant frånträdande inom BondeSt. icke kom i fråga. o rf o ' ‘ Resultatet bar således varit, att tre Stand förenat sig i afseende på tullafgiflerne, men beträffande åter inskränkningen lill vissa hamnar, så ålåg det naturligtvis StatsUtsk. alt förändra voter.- propos., emedan, derigenom att två
Stånd antagit inbjudning att förena sig i afseende pä tullafgiflerne med BorgareSt., 2me voter.- proposir kommo att förfalla.
Då dessa förändrade voter.proposir uti StatsUtsk. uppgjordes, så gjordes der icke någon skillnad emellan de 2:ne olika frågorna, nemi. tullafgifter och restriction lill vissa hamnar, hvilket har undfallit alla Stånden då voter.props-.rne antagits.
Följden deraf blef, alt StatsUtsk. uppställde såsom voter.- proposir å ena sidan BorgareStis beslut om tullafgifterne, utan restriclion lill vissa hanmar, och å andra sidan R. o. Adis beslut med restriction till vissa hamnar; hvarigenom BondeStis beslut i afseende å restriction till vissa hamnar endast för införsel af den grof - Den 16 April f. m.
417 grofva ullen de facto blef uti voter.propos:rna förqväfdt.
När nu volering blifvit verkställd, och StatsUtslus uppgift ang:de voteringens utgång inköra, så anförde R. o. Ad:s ledamöter, att de ansågo de af Ståndet beslutade restrictionerne så mycket nödvändigare, då ull nu skulle införtullas under två rubriker, och det således vore nödigt, att conlroller iakttogos, så att icke fin ull införtullades under benämning utaf grof.
PresteSt:s ledamöter anförde åter, att de visserligen försummat yttra sig ang:de ifrågavar. restrictioner, men att det hade ålegat Ulsk., dä det hade märkt en sådan försummelse, att före voler.propos:rnas uppställande ingå till PresteSt. med ett särskildt mera., för att begära PresteStis beslut i den punkten.
BorgareStis ledamöter åter yrkade, att saken genom votering vore afgjord, och att således restrictionen skulle upphöra.
Utsk. har icke ansett sig berältigadt att uppträda såsom skiljedomare emellan olika Stånd, å den ena sidan, och SlatsUtsk:s voter.proposir, å den andra, utan Utsk. har valt den utvägen att således begära yttrande, huruvida RiksStm ansågo frågan vara afgjord eller icke.
Utsk. har likväl icke otydligt tillkännagifvit sin tanka, att då 2:ne Stånd qvarblifvit vid sin tanka om restrictionen, så, och dä denna sak är af ekonomisk natur, måste frågan om förändring vara förfallen, och således sjelfva saken förblifva vid hvad som hittills stadgadt varit, nemi. att en sådan restriktion bör äga rum för vinnande af nödig controll på ull; och för att derjemte befrämja att icke något Stånds mening blir i denna fråga undertryckt, så får jag för min del föreslå, att R. o. Ad. täcktes bifalla det sednare alternativet af Utskts betänk.
Palmstjerna, Carl Otto: StatsUtsk. år Gr.
Cronhjelm mycket förbundet, för det att Grefven lagt på Utsk. hela skulden för den confusion, som härutinnan uppkommit; men om man granskar förhållandet något närmare, så torde StatsUtsk. befinnas hafva alldeles ingen skuld deruti.
Det är sagdt, att de af StatsUtsk. uppställda voler.propos:r hade bort förändras.
Jag ser icke i våra grundlagar någon rättighet för StatsUtsk. nedlagd att förändra sådana propos:r, som Bevilln.Ulsk. föreslagit och R.
St. godkänt.
Således kan icke jag finna annat än att StatsUtsk. har gjort rätt, dä icke Utsk. uppställt någon propos. i detta afseende, eller haft någon rätt alt förändra den ifrågavar. proposm.
Hvad nej-propos:n angår i denna fråga, så är den likaledes af Bevilln.- Utsk. uppställd sådan, som den sedan voterades öfver i förstärkt StatsUtsk., och sedan den förut godkända alternativa contrapropos. hade förfallit genom de olika inbjudningarnes antagande af RiksStm; ty så väl ja- som nej-propos:rna voro uti Bevilln.Utsk:s förslag hvarandra motsatta.
Således har StatsUtsk. hvarken uppställt några voter.proposir, eller någon försummelse af Utsk. i detta afseende ägt rum.
Detta kan för öfrigt vara temligen likgillligt, ty frågan är nu icke om Utskis behandlingssätt af detta mål eller deras secreterares mer eller mindre uppmärksamhet; frågan är att besluta hvad som för det allmänna är riktigast, nyttigast och mest 9 H. 53 418 Den 16 April f. m. öfverensstämmande med grundlagarnes föreskrifter.
Cronhjelm liar sagt, att frågan är af ekonomisk nator; och för min del kan jag icke anse, att denna fråga, om ett Stånd stannar emot tre, eller två Stånd emot två, kan blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk.
Nu har saken emedlertid varit uti en voter.- propos. intagen i sammanhang med II. o. Ad:s beslut om tullbestämmelserne; men BondeStis beslut, i afseende på restriction, har icke varit föremål för någon votering.
PresleSt. har icke yttrat sig deröfver, och frågan är således i min tanka alldeles öppen.
Då nu denna fråga derjemte är af ekonomisk natur, så beror det egentligen på tre Stånds beslut; men om två Stånd stanna emot två, så förblifver det vid det gamla.
Då hufvutlfrågan om tullbestämmelserne i sin helhet förut varit föremål för II. o. Ad:s öfverläggning ansågs ifrågavar. restriction böra äga rum.
1 detta ögonblick är nu frågan, om R. o. Ad. anser att BondeSt:s beslut är riktigt och bör godkännas, efter denna fråga icke genom votering i förstärkt StatsUtsk. har förfallit, utan den fråga, som der förföll, var R. o. Adis beslut i afseende på tullbestämmelserna, i sammanhang hvarmed dess beslut om restrictioneu äfven var intagen.
Detta R. o. Adis beslut var likväl uppsatt i andra ordalag, än den som BondeSl. har användt vid sitt beslut.
Således har BondeSt-.s beslut icke i något afseende blifvit genom den anställda voteringen hvarken förqväfdt eller afslaget.
Det har icke blifvit förqväfdt, ty det har icke varit fråga derom, och af samma skäl har det icke eller kunnat afslås.
Ingenting kan i min tanka förhindra R. o. Ad. att instämma i BondeStis beslut; helst detta beslut är uppstäldt i en annan redaction, än den R. o. Ad. antagit, och som genom votering i förstärkt Utsk. är afslagen.
Jag tillstyrker således antagande af det sednare alternativet uti Utskis förslag, hvilket jag anser vara riktigt.
Cronhjelm!
Då den siste värde talaren behagat skänka mig det vitsord, att StatsUtsk. är mig förbundet; så torde jag på förhand få fästa uppmärksamheten derpå, att jag gjort mig förtjent af detta omdöme, genom den grannlagenhet och den lätta hand, hvarmed jag vidrört förhållandet.
Att utreda detta förhållande, utan att derjemte framställa en historik deröfver, torde icke varit möjligt.
Protocollet lärer komma att utvisa, att jag icke sagt, att StatsUtsk. bort förändra voter.proposirna, icke eller att StatsUtsk. härvid begått någon försummelse; men efter frågan nu uppstår om min mening, ronde hvad StatsUtsk. bort göra eller icke, så tror jag, på sätt PresteStis ledamöter yttrat, att då nämnde Stånd hade försummat att besluta uti frågan om restrietionerna, och då StatsUtsk. fann af prot.utdr., att det Stånd, som lika med PresteSt. antagit inbjudningen om tullafgiften, icke frånträdt sin mening ronde restrictionerne; sä hade Utsk., när det sammandrog voter.proposirne, bort inkomma med förfrågan i detta fall.
Detta har jag ansett mig böra nämna, emedan jag dertill varit uppmanad.
För öfrigt har jag icke eller sagt, att StatsUtsk. uppställt voter.proposma på annat sätt, än att Utsk. gjort ett sam - Den 16 A pril f. m. 416 mandrag af dem, hvilket var nödvändigt emedan 2:ne voter.propos:r förföllo.
Det har blifvit sagdt, att då frågan är af ekonomisk natur, så hade det aldrig bort uppställas några voter.propos:r.
Detta yttrande nödgas jag för min del bestrida, ty då PresteSt. antagit en medeltull för all slags ull, hvarigenom således restrictionerne af sig sjelfve skulle förfalla, så följer deraf, att om PresteShs beslut hade blifvit antaget af de öfriga Stånden, så hade frågan verkligen förfallit, och således mäste Bevilln.Utsk. uppställa restrictionerne, såsom hörande till de
Stånds beslut, hvilka föreslagit deras bibehållande, emedan Bevilln.Utsk. omöjligen kunde säga, alt då 2:ne Ständ vidblifvit restrictionerna, så skulle dessa komma att fortfarande äga rum, ty om PresteSt:s beslut hade segrat, så hade ett sådant yttrande af Utsk. varit oriktigt.
Jag fortfar alt yrka bifall på det sednare alternativet.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade instämma i Hederv.
BondeShs beslut, om inskränkning till vissa städer af rättigheten att införa grof ull, samt i följd deraf bifalla sednare alternativet af Utskis i fråga härom afgifne förslag.
Ex. tillkännagaf, det han funnit ja hafva öfverröstat nej.
De öfrige punkterne af Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 35 blefvo utan diseussion af R. o. Ad. bifallne.
Företogs till fortsatt pröfning BancoUtsk:s utlåt.
N:o 44, öfver de inom RiksSt:n gjorde anmärkn:r vid betänk.
N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m.; hvilket utlåtande till och med 50 § blifvit pröfvade under de sednaste plena.
Jag anhåller, att R. o. Ad. behagade, med uppskjutande tills vidare af punkterne 51 och 52, först företaga punkten 53, der fråga är om ett visst förhållande mellan den metalliska cassan och sedelstocken.
Skälet härtill är, alt jag vill yrka ett visst förhållande i detta afseende.
Om Ståndets beslut derom icke fattas förr än §§ 51 och 52 förekommit; så befarar jag, att öfverläggningen om dem blifver både långvarigare och svårare än om man börjar med § 53.
Jag vet väl, att mitt förslag röner motstånd; men tror dock att saken, om denna ordning följes vid föredragningen, blir hastigare afgjord.
Denna ordning har äfven inom BorgareSt. blifvit följd.
För min del har jag ingenting emot den föredragningsordning, som Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., biföll R. o. Ad. att med pröfningen af 51 och 52 §§ skulle uppskjutas tills R. o. Ad. afgjort 53 §; och företogs i följd deraf 420 Den 10 April f. m. § 53.
De af Ulsk. anförda skäl ådagalägga, efter min tanke, fullkomligen, att bestämmandet af en viss proportion emellan sedelstock och metallisk cassa är bade onödigt och olämpligt; men jag anhåller att få visa, huru vansklig och overkställbar den föreskrift är, som derigenom är införd i 1S41 års bancoreglemente.
120 § innehåller, att, då metalliska cassan ej öfverstiger £ af sedelstocken, denna sistnämnde i intet fall må, genom någon af Bancoslyrelsen beroende åtgärd, ökas.
Enligt andra stadgauden i samma reglem. skola, vid sedelstockens beräkning, åtskilliga summor afdragas, deribland allt hvad som är odisponeradt å de af Banken beviljade creditiver, hvilket dock kan när som helst assigneras.
Metalliska cassans belopp är derjemte underkastadt dagliga, ja stundliga omvexlingar.
Det kan således hända, att då Bancostyrelsen, på grund af ett för tillfället uppgifvet förhållande emellan sedelstocken och metalliska cassan, vidtager beslut, som leda till sedelstockens förökning, detta förhållande i samma stund är, eller snart derefter, blifver rubbadt genom utfärdade assignationer å den obegagnade delen af creditiverna, eller genom större silfveruttagningar.
Hvad förstås dessutom med någon af Bancostyrelsen beroende åtgärd?
Dermed mätte väl äfven menas beviljande af nya lån och creditiver; och följden skulle således blifva en ofta omvexlande minskning eller ökning af lånerörelsen.
Svårigheten att beräkna proportionen skulle väl i någon mån minskas genom nuvarande BancoUtsk:s-förslag i afseende på sedelstocken och dess maximum; men om den af föregående talare yrkade proportionen af -J antoges och nu tillämpades, skulle följande resultat uppstå:
Metalliska cassan 3,700,000 r:dr silfver svarar emot b:co r:dr 9,866,666: 32.
— Sedelstocken derutöfver, uppgår enligt Utsk:s beräkning till „ 20,000,000: — — S:a b:co r:dr 29,866,666: 32. — hvartill, efter 2 lill 5 erfordrades en metallisk cassa af omkring 4,430,000 r:dr silfver, så att en brist af 730,000 r:dr silfver uppstode.
För att återställa jemvigten borde då dessa 730,000 r:dr silfver genast anskaffas utan utgifning af nya sedlar eller ock 2^ gånger detta belopp uti bancosedlar, d. v. s.
2,190,000 r:dr utur rörelsen indragas.
Jag tillstyrker bifall å 53 §.
Jag får börja med förklaringen, att jag anser proportionen mellan metallisk cassa och sedelstock, fästad vid en viss siffra, ingalunda, såsom man många gånger på spe har sagt, innebära någon magisk kraft.
Det väsendtliga i delta hänseende är, att något rättesnöre finnes för Bancostyrelsen.
Saknas ett sådant bestämdt förhållande; så beror myntvärdets upprätthållande på Fullmäktiges godtycke.
Den ene ledamoten säger, att Bankens metalliska cassa tål en större sedelutgifning, den andra yttrar motsatsen, och frågan mäste afgöras genom votering.
Jag har förut sagt och upprepar nu, alt min erfarenhet är, det Den 16 April f. m. 421 man vid sådana tillfällen alltid anser Banken kunna tåla all den sedelutsläppning som begäres.
Det är faran för en sådan, som jag ifrån Banken vill afvända.
Den är stor nog redan genom 120 § med dess obestämda föreskrift, men ännu större skulle den blifva hädanefter, om Utsk:s förslag antoges. B. o. Ad. lärer nogsamt erinra sig, att BancoUtsk. verkligen ansett 120 § öfverträdd mellan sista riksdag och den innevarande.
Men alldenstund öfverträdelsen var gjord på den lössläppande sidan, så fick nåd gå för rätt.
Hade deremot öfverträdelsen råkat ske i omvändt förhållande, så hade utgången måhända blifvit annorlunda beskaffad.
Då jag ingär i de särskilda frågornas upptagande, hoppas jag, att R. o. Ad. mätte benäget finna, att mitt ifrande för myntvärdets upprätthållande icke kan hafva sin grund i någon skadeglädje öfver lånesökandes förlägenhet.
Jag söker endast att genom ett fast sedelvärde bibehålla en mätare eller aln för varors värde, hvilken icke det ena året är tre qvarter och det andra året fyra qvarter lång, utan som är lika lång det ena året som det andra, samt att derigenom betrygga ej mindre hvars och ens äganderätt vid varors eller penningars omsättning, än att slutligen vidmakthålla Bikels heder hos främmande.
Den stat, som i närvarande lid icke upprätthåller sitt penningevärde, han blifver ibland folken ansedd ännu sämre än en köpman, som gör bankrutt.
Jag har vid 1834 års riksdag begått det misstaget, att afstå från en bestämd proportions utsättande.
Dä man icke ville antaga en sådan, trodde jag mig böra gifva efter, för alt åtminstone få något stadgadt.
Men såsom Bancofullm. har jag månfaldiga gånger fått ångra det.
Om jag äfven nu skulle förgäfves yrka, det R. o. Ad. måtte fatta ett dylikt beslut, så anser jag mig likväl pligtig att göra det, som BorgareSt. i går beslöt, att fastställa en sådan proportion, den jag hemställer att R. o. Ad. mätte antaga.
Hr Skogman har ansett Utsk:s förslag vara tillräckliga, för att betrygga sedel värdet.
Utsk. yttrar ock: ”Behofvet deraf, om något sådant det oaktadt skulle finnas, mäste vika, när man besinnar, dels att ett minimum för Bankens metalliska cassa är -föreslaget och dels ali för Bancostyrelsen blifvit anvisade utvägar för ej mindre bibehållande än äfven förstärkning af nämnde cassa, då behof deraf göres”.
Det låter godt, roen min erfarenhet inom Banken har varit den, att i samma mån metalliska cassan nalkas sitt minimum, då man följaktligen borde tillse att mera silfver anskaffades, emedan man icke anser sig kunna så hastigt indraga sedlarne, så svaras likväl: ”Annu äro vi ej på yttersta branten, och så länge vi ej befinna oss der, så kunna vi ytterligare fortgå i samma riktning”.
Vill dä någon begagna den andra utvägen, nemi. sedelstockens förminskning ; så är den lika oantaglig, ty det goda hjertat kommer emellan för låntagarens bästa.
Jag är ingen vän af privalbankerne; men jag måste erkänna deras förtjenst i ett hänseende, nemi. det, att när vårt penningeverk började alt lula, förmedelst silfrets uttagande ur Banken, så, emedan privalbankerne styras efter förstånd, men icke efter det goda hjerlats ingifvelser, började de genast minska sin rörelse.
422 Den 10 April f. m.
Således hvad Bancofullm. icke hade hjerta att göra, det hade privatbankerna förstånd att verkställa.
Följden var den, att man kände en tryckning på hela landets rörelse.
Deraf har hatet lill privatbankerna förmodligen kommit; men jag kan icke annat än akta dem, som på ett förståndigt sätt förfarit.
Om Banken hade gjort likaledes, så hade man, efter min tanke, alldeles icke varit värre deran, än man är, utan befunnit sig vida bättre.
Man hade dä genast börjat alt vara försigtig, och följden deraf för Banken hade utan tvifvel blifvit, alt en eller kanske t. o. m. två millioner af det utgångna silfret varit besparade.
I st. f. alt genast afskräckas, trodde man sig, under det
Banken gaf ut allt flera lån, kunna likasom förut införa allt mera utländska varor.
Finues deremot en bestämd proportion mellan silfver och sedlar, hvilken Fullmäktige hafva att rätta sig efter; så innebär hennes iakttagande icke blott en säkerhet för myntvärdet, ulan de deraf möjligen följande sedelindragningarne utgöra tillika en underrättelse, eller, om jag så må säga, ett slags kungörelse för alla trafikerande, om den punkt, på hvilken handelsvågen är.