Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver alla mål, utau att någonsin tillika befatta sig med deras beredning, hvilket bestyr förrättades af StatsSecreterare, som åter controllerades af Rådet, när Konung Gustaf III bröt denna naturliga kedja, och gjorde andra länken deri till den första; när han upplöste Rådet, så afgjorde han också, i samma stund, sitt och sina afkomlingars öde.
Men hvad han gjorde för eller emot Sveriges sannskyldiga frihet, för eller emot säkerheten af Lagars och den goda ordningens fordringar, derom är kanhända ännu för bittida att tala.
Efterverlden skall döma i den frågan.
Det ligger i Svenskens natur att tåla allt af sin Konung; men ingenting annat än rättvisa af sina likar; och han glömmer aldrig, att i frågor om rätt, äro Ministe'- rens Ledamöter att anse för ingenting annat än hans likar.
Det är också derföre i Sverige dubbelt angeläget, att icke öka den ministeriella magten, om man icke också kan öka controllen på den; men nu har Utskottet, långt Den 27 Maji. 335 ifrån att föreslå oss någon förökning i Controll, begärt afskaffande af den egentligaste Controll vi hittils ägt; ty Utskottet föreslår uttryckligen att Allmänna Beredningen bör afskaffas.
Detta synes mig likväl så felagtigt, att jag, som anser friheten bestå i säkerheten, att hvar Svensk Man alltid efter Lagar ne behandlas, skall anse Svenska Friheten förbi den stund, som detta förslag gått igenom.
Egentliga ändamålet med Utskottets Betänkande har varit att åstadkomma en minskning i Embetsmännens antal, och Utskottet har i sådant afseende föreslagit, att en Commité kunde nedsättas för att utarbeta förslag i hvilka grenar af Styrelsen indragning borde äga rum.
Jag instämmer fullkomligt i Utskottets yttrande, att detta förslag är af den beskaffenhet, att det bör emellan Riksdagarne utarbetas, ty det är icke möjligt för Riksens Ständer, så väl i afseende på bristande kännedom om nu varande Styrelses sammansättning och dermed gemenskap ägande ämnen, som i brist på tillräcklig tid, att med ett sådant arbete sig sysselsätta.
I afseende på frågan, att remittera de delar af Betänkandet till ConstitutionsUtskottet, som medföra ändringar i Regeringsformen, bestrider jag sådant i högsta måtto såsom olagligt.
Inga frågor om ändringar i Grundlagarne få af något Stånd eller Utskott väckas, och ännu mindre remitteras till ConstitutionsUtskottet.
Sådane förslag böra en - 336 Den 27 Maji. skilt anmälas inför ConstitutionsUtskotlct för att der skärskådas.
— Om allt detta lämnar 81 §. i Regeringsformen tydlig föreskrift.
Jag tror ock lika med Grefve Spens, att en återremiss lill Serskilta Utskottet ej skulle leda till något resultat, ty Utskottet är troligen ej i tillfälle, att på den korta tid af Riksdagen, som nu synes återstå, utarbeta och till RiksStånden inkomma med ett annorlunda beskaffadt förslag, än som redan är aflemnadt.
Jag anser derföre den enda utvägen vara, att, jemte öfverlemnande till Kongl. Maj:t af Utskottets project, Riksens Ständer bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo, att Kongl. Maj:t täcktes förordna en Committé, hvilken med de hjelpemedel ifrågavarande förslag jemte de handlingar, Utskottet för sammanfattandet deraf begagnat, kunna aflemna, sättes i tillfälle att utarbeta ett fullständigt förslag i ämnet, hvilket vid nästkommande Riksdag borxle till Riksens Ständers granskning framläggas, och hvarvid Kongl. Maj:t tillika, om så godt synes, kunde aflåta Nådig proposition om ändringar i de delar af Grundlagarne, hvilka i anledning af sådane förslag komme att äga rum.
Herr RothliebCarl Fredric:
Jag ärnar ej tala om mitt nit, min värma för Fäderneslandets väl; ej heller om vådan af att, genom framställningar här, kasta medborgare i förvillelse.
Jag vill blott hafva den äran förklara, att jag förenar mig uti Herr Grefve Spens Den 27 Maji. 557 Spens’s och Herr Munck af Rosenscliöldfs yttrande, att serskildta Utskottets ifrågavarande Betänkande bör öfverlemnas till K:gl. Maj:t, för att sedermera lända den Committé till upplysning och ledning, som får sig uppdragit, att utarbeta förslag till en förbättrad CollegialStyrelse, och förenklad arbetsmethode inom Collegierne, med flere Verk: att remittera det, antingen belt och hållit, eller till en del, till ConslitutionsUtskottet, på sätt Friherre Boije hemställt, är stridande mot de former, som vid frågor om ändring i-Grundlagarna, äro föreskrifna.
Hvad det historiska af Friherre Boijas anförande beträffar, torde det tillåtas mig anmärka, att den Act, som Friherren omnämnt, och säkerligen af misstag kallat 1734 års RegeringsForm, icke är af 1734, utan i634> och anses såsom Sveriges första Regeringsform.
Dess första uppränning härleder sig troligen ifrån den Store Gustaf Adolph:
Den utvecklades, fullbordades och framlades af denne odödlige Konungs Store Minister, Axel Oxenstjerna.
Genom denna RiksAct, hvilken var ett mästerstycke för sin tid, och till vissa delar ännu torde kunna tjena till efterföljd, sattes enhet och ordning uti den inre Styrelsen: under densamma vidtogos en mängd stora och nyttiga anstalter och författningar till upphjelpande och förbättring i Statshushållningen : under detg denna Rege ringsform var gällande, inträffade den lysande och ärorika period då Sverige föreskref Lagar i Europa; en period, som, nied vissa Ridd. 0. Ad.
Afd. 43, 44- 338 Den 27 Maji. undantag under Konung Carl XI:s FörmyndareRegering, vi gerna kunna önska oss att få återse.
Det hat, som Friherre Boije säger, att Adeln ådrog sig, och hvars orsaker
Friherren vill härleda ifrån den uti nämnde Regeringsform stadgade organisation af Styrelsen, tror jag ej egentligen ifrån en sådan källa leder sitt ursprung.
Den afund som de OfrälseStånden merendels visade mot Adeln, och under samt efter Drottning Christinas tid egentligen började högt yttra sig, ledde sitt Upphof från den verkligen för stora magt, och det anseende Adeln ifrån Sekler tillbaka sig tillvällat och förvärfvat, och i anseende till de stora förläningar, som den ädelmodige Gustaf Adolph, men ännu mera hans Dotter, den rycktbara Christina, man kan säga det, slösade på Adeln, dock oftast för att belöna de ulmärktaste förtjenster.
Jag tror således, att den synpunct, ur hvilken Friherre Boije betraktat denna Regeringsform, som var ett alster af Sveriges största Statsmans snille, ej är den rätta, och anhåller att dessa mina Anmärkningar må i Protocollet för min räkning få intagas.
På den delen af sista Talarens yttrande, som kan synas innefatta ett klander på mitt sätt att yttra mig, skall jag icke svara.
Hvad åter angår förebråelsen, att jag skulle hafva felat emot Historien, så tror jag den snarare bör göras framställaren sjelf.
Jag har ej tält om någon 1734 års
Re - Den 27 Maji. 339 geringsform, utan om den af i634, hvilken Betänkandet åberopar.
Jag har gifvit den namn af en så kallad Regeringsform , derföre alt den aldrig uppgafs, eller till innehållet utgjorde annat, än en Testamentarisk Instruction för Drottning Christinas Förmyndare; och jag har kallat denna handling ett föregifvit Testamente derföre, att dess autenticitet är gjord ganska problematisk af en Historiograf, som icke saknade anseende.
Jag hänvisar den värde Ledamoten till den upplysning i ämnet, lill den kännedom om vissa scrupler, framställde af numera aflidne Biskop Nordin, som Finnes uti en af Svenska LitteraturTidningens blad för Julii månad 1814- Om aha Styrelseformer bäst bedömas efter det allmänna tillstånd, hvartill de föra, så voro 1634 års Styrelseformer de aldraolyckligaste.
Detärsannt, alt i Historien paraderar den tidepuncten såsom lysande af krigsära; och det ärsannt, att eröfringar och de tillfällen att rigta sig på Utländska Flender, som ägde rum, gaf vissa familjer rikedom; men att det der bevisar ej någon säkerhet att rättvisan eller Lagarne voro väl administrerade: och Historien, med allt hvad som talar till våra minnen ifrån den tiden, vittnar om motsattsen.
Hvar och en känner, att det var det missbruk af Magten, den egennytta, den Nepotisme, som utöfvades af de båda långa FörmyndareRegeringarne, att det var detta missbruk af magten, en magt hvilken det går så lätt an att missbruka, när man en gång fått den, alt det var allt delta, som, mera än annat, kastade hatet på 340 Den o.nj Maji.
Adeln, och sedermera derigenom vållade 1686 års olyckliga envälde.
Jag har yttrat mig fritt i ämnet, och tror icke, att jag gifvit anledning till missnöje emot Utskottet derföre, att jag tror det hafva misstagit sig i mening.
Jag liar den äran att serskilt känna vårt Stånds Ledamöter i Utskottet, och just af min personliga högaktning för dem slutar jag, att de icke kunna misstycka mitt framställningssätt.
Dessutom tror jag, att hvar Man ansvarar sjelf för sin fosterlandskänsla, och jag skall alltid redeligen ansvara för min.
Den siste talande värde Ledamoten har visat, att man kan raisonera rätt, men bygga sittraisonement på origtiga prasmisser — på en falsk förutsättning.
— Hade det varit Utskottets tanka att i634 års Styrelseform i allt skulle införas, så vore Friherre JBoijes farhåga fullkomligen grundad — men sådan var aldrig Utskottets afsigt.
Tvertom bör efter Utskottets förslag, Controllen öfver Ministrarnes åtgärder sträcka sig lika till dem, som hittills till StatsMinistrarne, ja ännu vidare utsträckas. Jag tror ej, att vår frihet beror på långsamhet i former och en jemn, men execuliva magten förlamande, controll af kunnige likar.
— Det är nog för ändamålet, att personen bar full ansvarighet: att controllen ligger i Lagarne, och att han stimuleras till drift och verksamhet genom vissheten, att ensam uppbära hedren eller tadlet för sitt arbete.
— Friherre Boije har åberopat en anställd action Den 27 Maji. 341 mot en CollegiiLedamot, för att visa, att äfven sådane ej äro utan ansvaiighet.
Det vore interessant, att veta, om denna action angeck hans förhållande i Collegium, om han åtalades för väld, eller bristande nit och skicklighet, för hvilka fel Stats-Secreterare efter Regeringsformen, men i min tanka, ej CollegiiLedamöter, kunna anklagas.
Samma värde Ledamot har åberopat Englands och Americas exempel.
Jag tror, att just för det
Vårt land är fattigare än dessa, har det varit nödigt länka på indragning af öfverflödiga Embeten, och för dem är Utskottets förslag en oundgänglig grund.
— Samme värde Ledamot har påstått, att Norra America ej äger Ministrar, utan blott StatsSecreterare — och jag medgifver det, — men namnet är likgiltigt •— det är endast magten och ansvaret som här kommer i fråga. —•
Boije yrkar respect för gamla former, och just detta talar ju för Betänkandet, som söker upplifva gamla former.
— I öfrigt har Sverige redan a:ne StatsMinistrar, och jag tror ej att Fiherre Boijas skäl gäller mindre mot desse, än de nya Utskottet föreslagit.
— Sluteligen ber jag att få tillägga, det jag med Friherre Cederström instämmer deruti, att, i anseende till tidens korthet, hela målet må öfverlemnas till Kongl. Maj:t, med anhållan att Kongl. Maj:t täcktes med första nedsätta en Committé till utarbetandet af förslag i ämnet, uti hvilken Committé Riksens Ständer likväl borde utnämna vissa af sina medlemmar; och blefve det föröfrigt Konungens rättighet, att föreslå de ändringar 342 Den 27 Maji. i Grundlagen, som i följd af ett slikt förslag kunde blifva af nöden.
Man har sagt, att förslaget blott skall gå ut på att öka antalet af sådane Ministrar, hvaraf vi redan äga två, och detta skäl kan möjligen förvilla.
Jag bör derföre erinra, att om vi ej blott tvista om ord, så är dock visst, att vi ännu Gudi lof, äga ingen enda Embetsmannamyndighet, ingen enda Minister af den magt, af den olycksaliga verkningsförmåga, som Betänkandet föreslår.
Någon ting dylikt inträffar icke med de två StatsMinistrar vi nu äga.
Det kan vara alldeles likgiltigt hvad vi kalla Chefen för XJtrikesÄrenderne, StatsMinister eller CancelliPresident; och om denna Embetsman är egenteligen icke fråga, då vi tala om Inrikes Styrelseformerne.
Yår JustitiaeMinister har, på långt när, icke den magt Betänkandet föreslår, och kan ej hafva den, så vida, om Collegiernas Ledamöter kunna förafskedas, och Ärenderna lika väl vårdas af en enda person, nemligen den föreslagne Ministern, sådant likväl icke gerna går an med högsta Domstolen och HofRätterne.
Men utan att äga sådan magt, kan JustitiseMinistersEmbetet, visserligen aldrig skadligt i den mans hand, sorn nu innehar detsamma, dock i en annans hand, blifva ganska ofördelaktigt för samhällets angelägnaste fordran.
Det var ganska obetänksamt då man skapade en Embetsman, som blef på en gång redofordrande och sjelf redovisande; och detta inträffar likväl med JustitiaeMinistern, Den 27 Maji. 343 så länge han tillika är sjelf Domare, sjelf Ordförande i högsta Domstolen.
Att JustitiaeMinistern först såsom Ordförande i Domstolen yttrar sig öfver ett ärende, och sedermera, såsom Minister i StatsRådet, yttrar sig i samma ämne, äfvensom att han sjelf deltar i den domare-befattning, som han likväl bör controllera; detta är kanhända, icke alldeles så enligt med allmänna begreppens fordringar, men det står alltid fast, alt i nuvarande JustitiasMinisterns hand gifves ingen den ringaste anledning till farhåga i denna del; och ifrån de Ministrars inskränkta befattning, som vi nu äga, skulle vi aldrig kunna sluta till verkan af Ministrar, utaf så oinskränkt magt, som de, hvilka man nu föreslår oss.
Jag anser för min del de ämnen Särskilta Utskottets Betänkande innefattar icke nu böra till pröfning upptagas, utan hellre uppskjutas intill dess en förändrad representation först blifvit antagen och införd, icke allenast uti Sverige, utan ock hos Norrmännen, Då, när en gemensam representation blifvit uti Scandinavien fastställd, kan man företaga sig omskapning af de nuvarande Collegiala Styrelseverken.
Dessförinnan hör hela denna fråga antingen hvila, eller öfverlemnås till Kongl. Majrt, utan att vidare härstädes discuteras, hvarigenom endast den återstående korta Riksdagstiden, som till andra angelägna måls afgörande bör användas, fruktlöst förspilles. 344 Den 27 Maji.
Som jag endast haft tillfälle, att flyktigt genomögna det ifrågavarande Betänkande, vill jag icke tillåta mig, att bedöma, om Utskottets hela plan för den inre administration bör antagas eller icke.
Jag har dervid hört anmärkas att Utskottet öfverskridit gränsen för sin befattning, genom meddelande icke blott af förslag lill indragning af öfverflödig;».
Embetsman, utan äfven till organisation af bela inrikes Styrelsen.
För min del anser jag Utskottets bemödande i detta fall böra gillas; örn ock de dit remitterade Memorialerne åsyftat endast indragning af ett eller annat öfverflödigt embete, hade Utskottet likväl både deraf och af Riksens Ständers förra beslut full anledning, att granska beskaffenheten af hela den inre administrationen, och att dervid tillse, om icke, genom en planmässig förändring deraf, håde minskning i Embetsmännens antal och en bättre ärendernas gång, än den närvarande, kunde beredas.
Jag delar icke eller den farhåga, som flere värde Talare yttrat, alt
Utskottets förslag skulle leda till vådliga följder för vår constitulionela frihet.
Det är utom all tvifvel, att om, efter det förslag, sorn vid förra Riksdagen var i fråga, all domsrätt och således alla Justitiae-ärender och tvistefrågor skiljas ifrån Collegierne, och öfverlemnas till de vanliga Domstolarne, hvilket jag förmodar i den nya Lagen iakttages, kommer medborgares rätt och säkerhet, att mindre, än hittills, bero på den Collegiala Styrelsen.
En stor del af Collegier - * Den 27 Maji. 345 lias befattning försvinner äfven derigenom, och om, på sätt Utskottet föreslagit, den Committé', som skall nedsättas, gör till sitt första hufvudsakliga syftemål, att redigera våra economiska, drätsel- och handels-författningar, hvaraf en stor del äro antingen öfverflödiga, eller positivt skadliga för Rikets allmänna hushållning och näringar, blifva Collegiernas och flere nuvarande Embelsverks göromål så förminskade, att de af ett, i jemförelse med det nuvarande ganska inskränkt antal Embetsman kunna besörjas.
Till befordrande af enkelhet och drift i ärendernas gång leder äfven att, på sätt Utskottet föreslagit, endast en person skulle ansvara för göromål, hvilka na collegialt af flere utarbetas; men jag är likväl af den tanka, att Collegialformen icke helt och hållet bör afskaffas.
Jag tror, alt ändamålet vinnes, om en del Collegier, i följd af ofvannämnde förändringar indragas, såsom Commerce- och Bergscollegium, och deras återstående befattningar öfverflyttas dels på KammarCollegium, dels på enskilta Embetsman, om åtskilliga andra Embetsverk dels indrages, dels fingo en förändrad form, såsom KammarRätten, StatsContoiret, Magazins-Directionen och Tullstyrelsen, samt att slutligen ett eller högst tvenne RiksCollegier bibchölios, deruti Ministrar eller StatsRäd väl voro Presidenter eller Chefer, men deruti likväl äfven funnos röstägande Ledamöter, på det att i de fall, der möjligen någon afgörande rätt för dessa Collegier bordt bibehållas, pröfningen icke skulle på en enda person bero.
— Emot den dubbla 346
Ben 27 Maji. befattning, som några StatsRådets
Ledamöter således skulle erhålla, kunna flera vigtiga anmärkningar göras; men utom den minskning i antal af högre Embetsman, som härigenom uppkommer, tror jag att den närmare befattning med och kännedom af ärenderne, hvilka StatsRådets Ledamöter sålunda äro i tillfälle att taga, skulle medföra fördelar, som öfvervägde de olägenheter man befarar.
Då alla ärender slutligen kunde af Konungen pröfvas, och de öfrige StatsRådets
Ledamöter skulle dem öfvervara, samt controll och ansvar i Constitutionen äro bestämda för StatsRådet, så anser jag icke något missbruk för myndighet eller inflytande böra genom nämnde Styrelsesätt uppkomma.
För öfrigt fordras en vidlöftigare undersökning af ämnet, än den jag hunnit anställa, för att i hela dess vidd derom fälla omdöme, och jag har derföre endast framställt en och annan anmärkning, hvartill så väl Utskottets Betänkande som discussionen i dag föranledt.
Det skulle för det stora ändamålets vinnande vara af vigt, om Riksens Ständer kunde nu fastställa några hufvudgrunder, på hvilka den blifvande Committeen kunde bygga sitt förslag, särdeles i fall fråga blir om några förändringar i Constitutionen, hvilka jag likväl anser alldeles icke, såsom man yttrat, hehöfvas så hufvudsakeliga, att någon rubbning i dess grundvalar åstadkommes.
— I afseende på detaillerna tror jag, att Committeen bör äga fria händer att afgifva sitt förslag, och att, likasom den nuvarande LagCornmitteen redigerar civila och brottmåls-lugarne, Den 2*2 Maji. 347 samt föreslår organisation af de Domstolar, som skola handhafva dessa Lagar, bör den ifrågavarande Committe'en redigera våra economiska, med flere, författningar, och i sammanhang dermed föreslå organisation af de Embetsverk, som skola handhafva dem.
Sammanträde med LagCommitte'en blir så mycket mera nödvändigt, sorn åtskilliga economiska ämnen borttagas ur den nya Lagboken, och måste således af den blifvande Committeen behandlas.
— Då Ridderskapet och Adeln icke torde vilja nu antaga Betänkandet oförändradt i hela sin vidd, och det icke kan, på sätt några Ledamöter yrkat, endast till en del bifallas, efter som det första gången är under öfverläggning; så lärer Betänkandet böra återgå till Utskottet, som derigenom komme i tillfälle att besvara de nu gjorde anmärkningar, hvarefter Ridderskapet och Adeln kan, då målet återkommer, efter godtfinnande derom besluta.
Grefve SpensJacob Melcher:
Fullkomligen instämmande med Friherre Boije uti mycket af det han i dag rörande detta ämne yttrat, kan jag likväl icke dela den öfvertygelse han synes hysa, rörande vådan af den vidsträckta verkningskrets vår Grundlag tillägger Justitiae StatsMinisters-Embetet, äfven i annans hand, än den vördnadsvärde mans, som detsamma nu innehar.
Jag kan icke finna hvarken någon fara för Constitutionen, eller någon motsägelse deri, att Justitiae StatsMinistern är Ledamot så väl af Högsta Domstolen, 343 Den 27 Maji. som uti StatsRådet.
Efter mia tanka följer deraf ej, att han på tvenne ställen afgör samma sak, och deltar i controllen af sina egna åtgärder.
Egentliga Justitiae-ärender förekomma Mott i tvenne fall i StatsRådet.
Det ena är, när frågan är om stiftande af ny Lag, upphäfvande eller förändring af gammal, i hvilket fall så väl Högsta Domstolen, som StatsRådets
Ledamöter blott afgifva en consultativ röst, och då utom JustitifeMinistern äfven två JustitiaeRåder skola vara i StatsRådet närvarande, hvilka med JustitifeMinistern, derest de öfver varit målet i Högsta Domstolen, få blott åberopa sitt der afgifna yttrande.
Det andra är då ansökningar föredragas om benådning för ådömdt straff, och om än domen derom är af Högsta Domstolen stadfästad, om JustitiaeMinistern d<?lcagit härvid, såsom Domare, och förklarat den ifrågavarande personen enligt Lag, skyldig till straffet är väl likafullt för honom intet hinder, att, i egenskap af Konungens rådgifvare, tillstyrka Kongl. Maj:t, som ensam kan göra nåd, att, i anseende till särskilta omständigheter, förskona samma person från Lagens kraf och det välförtjenta straffet.
— Ytterligare anhåller jag äfven att, emot hvad Friherre Boije anfört om livad sorn skall i andra Länder vara brukligt, få åberopa exemplet af LordCanzlern i England, hvars Embete är i öfrigt mycket jemförlig! med JustitiaeMinistrarnes i andra Stater, men som tillika är Ordförande ej allenast i en särskild Domstol, utan ock i Öfverhuset.
Den 27 Maji. 349 Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric:
Min tania liar alltid varit, och den är afven nu, att det är utom omfånget af Riksens Ständers befattningar, att kunna utarbeta en plan tillså total förändring uti alla de administrativa grenarne, som särskildta Utskottets nu afgifne Betänkande synes åsyfta.
För att rubba den gamla byggnaden, fordras en fullkomlig kännedom om densamma, och man måste, vid grundernes uppgörande för en ny, vara i tillfälle att åse alla de smärre och mest afdelade sambanden, som detaillerne i Styrelsegrenarne böra äga sinsemellan.
Hvarken tiden eller sjelfva sammansättningen gör det för ett Riksens Ständers Utskott möjeligt, att inhämta en grundelig erfarenhet om det felaktiga, och om de collisioner i styrelseformerne, som tarfva rättelse och ändring; härtill fordras en längre Fmbetsmannavana, vunnen så i de lägre, som de högre graderne, och näppeligen lärer någon finnas i dessa delar så kunnig, att lian ej af någon erfarenhet kan blifva motsagd, genom skäl, som förr ej hunnit till hans kunskap; vid utarbetningen af ett sådant ämne, skola svårigheter och betänkligheter vid hvarje steg nödvändigt uppstå; auctoriteters börande vara af nöden, och till upplysningarnes vinnande fordras en mera executiv magt än den Riksens Ständers Utskott kan äga.
Het är i min tanka otillräckeligt, att i ett sådant fall som detta, vilja föreskrifva grunder, emedan de kunna vara felaktige, och mycken ändring underkastade, då deras uppgörande icke kunna vara en följd af de mest 350 Den 27 Maji. aflägsna detaillers pröfvande.
Jag tror, att det är högst betänkligt, att förhastadt, och på alltför lösa grunder rifva, utan att vara för* vissad om företrädet af de föreslagne nya formerne; man kunde derigenom falla uti olägenheter, vida större än dem man ville häfva.
Jag delar fullkomligt den öfvertygelse, att en ny organisation är af nöden uti styrel* segrenarne; men denna förändrings hufvudföremål hör vara, att lindra Stats-utgifterne, under det en förbättrad ordning; äfven skapas; men jag anser icke Riksens Ständer kunna tillvägabringa någon ting i denna del, hvarföre jag tror det vore allrabäst, om man inskränkte sig till en förnyad underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t en sådan Committé af Embetsman i nåder förordna, som finge sig Uppdraget, att utarbeta eu fullständig plan till förändring uti Landets gamla Styrelse-former uti alla delar.
— Riksens Ständers rätt är, i min tanka, fullkomligen förvarad, dä vi äga att discutera ett sådant förslag innan dess antagande; vi äga då att undersöka, huruvida några inskränkningar kunde åsyftas uti Folkets rättigheter, om nödig besparings- och hushållnings-princip vid förslagets uppgörande, blifvit iakttagen, och det blifver Riksens Ständer alltid möjligt att yttra sig öfver ett utarbetadt förslag, men, i min tanka lika omöjligt, att tillvägabringa något sådant.