Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att borttaga alla tryckande band och sådana Författningar, som afskräcka de säljande, hvilka af okunnighet eller ock vårdslöshet ej sällan blottställas för ofta obetänksamma och egennyttiga PoliceLetjenters sjelfrådiga behandling, och hvarigenom isynnerhet Stånds-personer afhåll as ifrån att låta införa sina producerade Varor till Staden ; är efter min tanka den tjenligaste utväg, och således af högsta nödvändighet.
V B. i AJd. 29, 30. 326 Be» 4 April.
Sorn uti Höglofl.
Utskottets Betänkande icke är tillräckeligen utredt, på hvad äldre Författningar Stockholms Stad grundar sina anspråk på Torg- och renhållnings-afgiftens uppbärande, för vissa Landvägen inkommande varor; icke elier huruvida sådana som på Landet äro betingade och således icke på Torgen till Salu utbjudas, äro underkastade denna, samt ändteligen huru den skulle kunna med minsta besvär afbördas; så tyckes det fordra en förnyad handläggning, hvarföre jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhåller om återremiss af Betänkandet, i anledning af dessa anmärkningar) som torde få medfölja.
Som jag har tyckt mig finna, att Herr Hertzenhjelms anmärkningar icke blifvit af Utskottet upptagne, mindre vederlagde, »ä synes hans uppgift att ifrågavarande afgift, blott för några fä år sedan tillkommit, vara grundad, och det måste väl hafva varit någon orsik hvarföre de förra afgifterne försvunnit.
Efter hvad jag nu kunnat fatta, instämmer jag med Herr Hertzenhjelm deruti, att de senast ålagd* afgifterne, äro en för Landtmannen tillökad pålaga, som icke har sin grund i något förut gjort åtagande.
Skulle nuvarande Författnings innehåll ver. keligen vara sadant, som anföres, att nemli. gen Allmogen måste fara till ett Torg, dit han ej ämnar sig, för att betala en liten afgift af några skillingar, för renhållning af ett ställe, der han ej bär att göra , men hvilket förhållande jag likväl ej kanner; sä hemställer Den 4.
April. 22? jag om icke Betänkandet måtte till Utskottrt återremitteras; med anmodan, att Utskottet vilie närmare än som skedt besvara Herr Hertzenhjelms anförande samt upplysa rätta förhållandet.
Grefve de la Gardie, Jacob :
Jemte det jag instämmer uti hvad Herr Hc-rtzenhjelm anfört, anser jag det vara af angelägenhet för detta måls afgörande, att Utskottet bestämt upplyser huruvida de Stockholms Stad af ålder meddeldte Privilegier ligga till grund för ifrågavarande afgift; om Staden ouodvikeligen är i behof deraf för snygghetens vidmagthållande på de offenteliga platserne m. m.; och då Herr Hertzenhjelm bestridt, att några sådana Privilegier, som berättiga Staden till denna afgift* åläggande finnas, torde Ridderskapet och Adeln anse det nödigt att först få veta om det ena eller andra påståendet är grundadt.
Jag föremr mig således med de Herrar, hvilka begärt återremiss af Betänkandet.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomi® Utskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar» till Oeconomis-Utskottet återremitteras.
Bifölls. Herr Påhlman, Otto Fredric, anhöll att Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut måtte dc öfrige Rtks-Stånden meddelas, på Den 4 April. det ändamålet reed Ridderkapets och Adelns literremiss, icke matte genom ae öinge Riksståndens godkännande af Betänkandet förfelas; hvilken anhållan, uppå gjord Proposition, af Riddersk3pet och Audn bifölls..
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan till 3 eftermiddagen.
In fidem ProtocoHi O. J. Lagerheim.
Grefve Lewenhaupt, Gustaf, tog såsom ä dste närvarande Grefven klubban.
Just-rades Pleni - Protocollet för den 14 Sistleöne Maitii.
Sedan Herr Grefven och Landt Marskalken uppkgn.mit, samt emottagit klubban af Grefve Lewenhaupt, iöredrogos a nyo och biföllos Den 4 April. 2 ao följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 1 dennes eftermiddagen pa bordet lagde Betänkanden: Ifrån Lag-Utsiotuti
Af den 18 sisthdne Martu, ofver det af Herr Lagmannen Grefve Gyllenborg gjoi-ls förslag till åtskilige ändringar uti nu stadgade Räftegångs-Ordmng.
Ifrån Lag- samt Allmänna Besvärs' och Oeconuinitz•
Af den 16 sisthdne Martil: i;o Afgående de flere gjorde Förslag t»Il ändring uti Allmänna Lagens stadganden och genom Kongl.
Förordning-n den 9 Februarii igo2 meddeldte fore$UriUer om Stängsel skyl. digheten. 2:0
Angående yrkad ändring i nu gällande stadgande, rörande Jord-ägares rätt hos Landbo och angående R.ättegångs-sättet vid utsökning deraf._ 3:0 Angående rätta d elnings-gruoden vid Enskiften af Hemman i Blekinge Län. 40 Angående Hurbehofs-Mjölqvamars befrielse från Skattläggning. f;o Angående yrkande om obehindrad
Den 4 April. rättighet för Hemmans ägare att uppföra och begagna Husbehofs-Vatten- och Väder.
Mjölsamt Såg-Qvarnar. f rän Allmänna Besvärs-och Oeconomi*- Utsiolleti Af den 20 sistledne Februarii, i anledning af gjord hemställan, om en Comités inrättande i hvarje Församling till utdelande af det Spann, måls understöd, som af Kongl. Allmänna Magalius- Directionen lemnäs m. m.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och Oeconomiae-Utskottets den 4 sistledne Martii afgifne, samt den 1 dennes, eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående yrkade rättelser och förändringar uti Författningarne, rörande Skogarne i Riket, anhöll Grefve von Lantingshausen, Albrect, och Friherre Wrangel, Henning, att som detta mål ägde sammanhang med den till Stats-Utskottet remitterade fråga, angående Krono Skogarne, förevarande Betänkande alltså måtte få hvila intilldess Stats-Utskottets yttrande i sistnämnde lråga inkommer, hvilken anhållan, uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Allmänna Besvärsqch Oeconorais-Utskotteta den 13 sistledne Dett 4 April.
Martii afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af föreslagna åtgärders vidtagande till den veneriska smittans utrotande.
Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinholdt Jag deltager visserligen med Motionairen, samt Oeconomiae- och Besvärs Utskotte t uti ledsnad deröfver, att enligt inlupne underrättelser förnimma, det veneiiska smittan i de sednare åren skall uti vårt kära Fädernesland utspridt sig, och inser alltförväl de olyckliga följder, hvilka för blifvande Generationer deraf härflyta, om samma smitta icke hämmas, såsom ock
Utskottets välmening att söka den förekomma; inen kan ändock ingalunda för min del gilla de utvägar Utskottet föreslagit, att, efter dess tanka, motverka; och jag förmodar jämväl, att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln instämmer med mig uti förkastande af detta project, såsom dels oanvändbart och till verkställighet åtminstone å vissa ställen omöjligt, dels ledande till en dryg beskattning, utan att ändamålet dermed kan vinnas; dels och isynnerhet stridande emot ärbarhet, sedighet och den sanna blygsamheten, samt förorsakande Scandaleusa uppträden och förnärmande personliga helgden, som, likväl under visa Lagar uti ett civiliceraöt Samhälle, bör från allt förolämpande vara fredad.
Jag tror det hvar och en som gör sig mödan att närmare granska de af Utskottet föreslagna åtgärder , nogsamt finner dessa mina Reflexioner grundade, men anser dock härvid min skyldighet såsom Anmärkare* Den 4 April. att närmare utveckla de Considerationer, hvilka billigt böra komma i öfvervägande.
En sådan visitation kan till äfventyr vara verkställbar å Fartyg, som anlända till Sthderne, hvarest tillgång på Läkare finnes; men är deremot i vissa Landsorter alldeles inpracticable; och såsom ett exempel får jag nämna Gottland, som är ungefärligen ig mil i längden, å alla sidor fullspäckat nied Hamnar och Vikar, hvarest under Segeltiden större och och mindre Fartyg merendels från Utrikes Orter inlöpa; och huruledes skola da de få Läkare, hvilka finnas på Öen och uti dess ende Stad Wisby äro boende, kunna medhinna sådana Visitationer förrätta?
De måste otvifvelaktig resa jemt såsom Strandridare, och Fartygen längre och kortare tid afbida deras ankomst.
— Jig fruktar att tillsynen om andra sjuka i Orten genom Läkarnes så beskaffade resor, bhfver jemväl åsidosatt och att Läkarne sjelfve tröttna vid dessa fatiger; så att då man förut saknar tiilräckeligt antal af desse Tjenstemän, denna brist hädanefter varder än större, emedan ej någon dugelig och kunnig man lärer vilja söka sig till en sådan Landsort — Ocii hvilken skall väl ersätta Skepps-Redarne Fartygens liggedagar och uppehåll i förestående Courser?
— Skola SkeppsRedarne vidkännas denna förlust, varder den för dem en dryg beskattning
Hus uiccles sko» Den 4.
April. 233 la Läkarne godtgöras för deras Embets-resor?
Icke kan det med billighet åläggas dem, att ex ofHcio utan vedergällning förrätta sådana vallfärder, ty deras Löner kunna icke förslå till resekostnaderne. —-- Icke kunna SkeppsManskapet forpligtas till en sådan utbetalning, emedan å smärre Farkoster, hvars Besättningar utgöra stundom ej flere än 3, 4 å 5 rnan, det skulle hända att enär Läkaren nödgades färdas längre väg , Manskapets Månads-gage icke svarade emot Visiteurens dryga Reseräkning; och skola alla dessa utgifter bestridas af Staxens Medel, uppkommer derigenom en ganska betydelig
Summa, som icke annorlunda än genom en förstorad allmän Beskattning lärer kunna utgå; hvarvid den fråga billigt må göras, om icke denna ansenliga Summa penningar med Större fördel kunde användas tili utvidgande af förut nog inskränkta Curhus-Inrättningar.
Att Husbonde vid yppad misstanka det dess Tjenstehjon är nersmittsd af veneriskt, bör foga anstalt oin undersökning, och om misstankan finnes grundad, då befordra den Sjuke till Läkarevård; sådant är förut genom Författningar påbjudit; men längre kan väl icke billigt Husbondens ansvarsskyldighet utsträckas; ty den allmännare Visitering å Tjenstehjon vid dess inträde i tjensten och endtledigaude derifrån som Motionajren projecteradt, är stridande eroot all ärbarhet och desto mindre ledande till det åsyftade ändamål, som bevis derom karr framskaffas, huru ofta misstag af Läkarne sjalfye begås vid bedömmande af sjukdomar och 234 Den 4 Apyil. åkommor, emedan exempel gifves att af Läka. re visiterad person fått frisedel, som deremot af annan Läkare blifvit ansedd vara i hög grad med veneriskt behäftad, det ock sedermera inträffade synbara vederstyggeliga utbrott vitsordat; äfvensom att åkommor eller bräckligheter härrörande af helt andra anledningar, blifvit origtigt såsom veneriska bedömde.
— Och enär sådana misstag af Läkare sjelfve kunna begås, hvad kan man väl då pretendera af oerfarne Husbönder?
Skulle åter Läkarnes förbindelse vara att visitera alla Tjenstehjon i deras Landsort, mångdubblar det deras öfrige af Utskottet föreslagne Embets-resor, och samma frågor angående ersättning äga då rum, som jag redan haft äran framställa vid den föreslagne Visitation å Skepps besättningar.
Utskottets tillstyrkande att i föreskrifven ordning låta visitera alla Personer af bättre och sämre Classer i hvarje Församling, som innom sig hyser Medlemmar, misstänkte för veneriske krämpor; är så anstötligt emot ärbarhet och sann blygsamhet, att det väcker åtminstone hos mig, och såsom jag tyckt mig förmärka, afven hos Ridderskapet och Adeln särdeles förundran.
— Den tänkande, som råkar i olyckan, lärer nog sjelf vara derom angelägen, att, så fort ske kan, söka hjelp — Och om en eller flere oförnuftiga, re finnas; frågar jag om det är rättvist eller ens kan få namn af billighet, som påkallas och urskuldas af nödvändigheten, att oskyldiga och hederliga Personer, i synnerhet af Qvinnokönet, skola blottställas för den skymf, att på befall - Den 4.
2)5 ning eller efter en Comités fattade beslut, undergå en skamlig granskning å deras blottade kroppar.
— Jag beklagar härvid i synnerhet större Städers Fruntimmer, hvarest troligen ej någon Församling finnes, som icke innom sig hyser flere af veneriskt besmittade personer, så vida denna smitta så inrotat sig som Motionairen och Utskottet ai>t3ga lör gifvit.
Vid denna reflexion förväntar jag mig väl den invändning, att Utskottet ingalunda tillstyrkt, det i omförmäldte fall allmän Visitation innom Församlingen ovillkorligt skall anställas, utan blott öfverlemnat till Kyrko Rådets pröfning, huru vidsträckt den anses nödvändig; men då i många Pastorater på Landet, Kyrko-Rådet är sammansatt endast af Pastor och några enfaldiga Bönder, varder ock mindre delicatesse art befara; och besluten måste föianleda till både hånliga och äfventyrliga uppträden, antingen man. namohn vises eller Visitationen sker utan undantag, och i sednare fallet, huruledes skall den verkställas?
— Da varder ingen ting säkrare än att den blygsamme af honom köper sig fri från denna nesliga granskning, och lemnar åt honom sjelf bestämma Summan, som deiföre skall gifvas, hvilket föranleder till ett obilligt ockrande på Modestiens kostnad — Eller skall, för säkerhets skull och till undvikande af sådant underslef, Kyrko-Råd eller andra vittnen vara tillstädes; så frågas billigt om ärbarhet och dygd kan nesligare misshandlas och för vanheder blottställas.
Jag tillstyrker således ytterligare, att Ufc> Den 4 April. skottet?
Betänkande tua varda ogilladt, och synes det mig lämpeligast, att då redan visa Författningar utkommit, angående veneriska smittans hämmande och botande, hvilka Författningar säkerligen leda till ändamålets vin. rande om tillräckelige Medel anslås till erfor* derlige Carlius inrättningar, i saknad hvaraf .smittan måste utbredas, ehvad arrengemenfer dere. tror vidtagas; Riksens Högloflig?
Ständer med full förtröstan öfverlemna till Kongl.
Majit, att sjelf i Nåder vi taga de utvägar, som omstau* digheterne kunna påfordra, och ar jig fullkomligen derom öfvertygad, att efter inlöpande underrättelser från Konungens Befallningshafvande t Land-orterna om förhållandet, framdeles, och verkan af de hittills anbefallde åtgärder, Kongl. Majit, sedan Sundhets-Collegium , LagCom feen och Högsta
Domstolen blifvit i ämnet hörde, och deras under iåniga Betänka nelen sfgifvit, visserligen lärer af vanlig Landsfader, lig omvårdnad i nåder utfärda de lämpeligaste Författningar och Föreskrifter, hvarigenom dygdens , ärbarhetens och blygsamhetens rättmätiga, billiga och enkla anspråk, att under Lagen skyddas från misshandling, och icke genom
Lag blottställas för mer eller mindre oflentelig skymf och vanära , åtminstone icke varder förnärmad.
Herr Hjerta, Guslaf, hade inlemnat följande, som upplästes:
Det lärer fönncdeligen vara de orta hörde önskningarne, att Bandugns hemligheter skalle Den 4 April. 357 blottas, som förledr Utskottet att till en början föreslå:
Ait alla hemligheter i hela Län. det skola blifva det.
Jag tor min del anser likväl detta satt vara att borja uti orätt rinda, och anhåller om äterremiss af Betänkandet.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade Betänkandet, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet ätefitnuttcia.
Ja och Nej. Herr Flach, Carl Fredric.•
Huru löjligt ämnet kan förefalla, är det likväl af vigt för den som har hushåll, om man närmare examinerar saken.
I min tanka härleder sig det onda mycket ifrån blygseln att omtala sitt missöde.
Jag skulle derföre tro att det vore tjenlig! att utsatta något stiaff för den med venerisk smitta behäftade, som dolde sitt tillstånd.
Det gifves Orter, som äro till största delen i alidie rade.
Någon mesure loide således vara nödig att vidtaga.
Herr Cederskjöld, F>hr Gustaf.- Med fullkomligaste erkännande af Högloflige Utskottets välmening , o<.h af Herr Ebels, ej allenast välmening, utan afven oföitrutna beredvillighet, st', såsom det synes, sjelf vilja lägga hand vid veikstäiiigheten af det uppgifna Förslaget, vägar jag likväl hoppas, att veneriska Smittan ej är så allmän eller i sådant tilltagande, som Utskottet synes hafva föreställt sig.
238 Den 4 April.
Jag torde nemligen få nämna, att den nu rådande tron på veneriska sjukdomens tilltagande allmänhet, har utan tvifvel sm bufvundsakligaste grund deri, att fler» ganska skiljaktiga sjukdomar, blifvit de senare åren,} ej blott i dagligt tal utan till och med Medicinska skrifter, orätt kallade för Veneriska, oagtadt de med denna sjukdom ej äga den ringaste gemenskap, och knapt synes genom smitta, ens kunna fortplantas.
Så förhå ler det sig till exempel med de sjukdomar, mot hvilka den sä kallade Svält-curen isynnerhet visar sig så välgörande, en Cur.method, genom hvilken helt vist aldrig någon verkelig
Venerisk sjukdom någonsin blifvit eller roligen någonsin kan bltifva botad; men oagtadt således Veneriska smittan ej är så allmän, som Allmänheten, förvilladt och uppskrämd af det alldeles origtiga och likasom en Epedemi sig utbredande namnet ”urartad centrisk sjukdom’* torde föreställa sig; vill jag likväl ej neka, att det ju kunde vara nyttigt och nödigt; att i alla fall vidtaga tjenliga åtgärder till minskande af den Veneriska Smittan, och hämmande af dess urbredning.
Långt ifrån att likväl med Utskottet, anse de, i sä många afsecnden våldsamma och kränkande allmänna besigtningarne af behofvet påkallade, vågar jag för min del hysa den öfvertygelse, att säkraste sättet till ändamålets vinnande, endast består i lättande af möjligheten för den smittade, att erhålla tillbörlig hjelp.
Här i Stockholm t. ex. är visserligen på Seraphimér - Lazarettet några Sjuksängar för dessa slags Sjuklingar; Ben 4 April, 239 men till ett högst inskränkt antal.
På Kungsholmen är dessutom ett Curtius för Stockholms Län och Stad5 men hvilket isynnerhet tyckes vara ägnadt åt den så kallade Svält-curen, hvars verksamhet egenteligen är inskränkt till det man kallar Radesyge, och Mercurial-Sjukdom, utan att kunna uträtta någon ting mot den egenteliga veneriska smittan.
Här fins äfven den så kallade Hallmanska Cur-inrättnin~ gen, hvarest de sjuka, hos Föreståndaren , kostnadsfritt ethalia Medicamenter , för att bruka hemma i sina Hus.
Jag har fordom i Bjerkéns frånvaro sjelf förestått denna Inrättning och är således i tillfälle att närmare känna både dess onekeliga gagn och dess betydliga olägenheter.
De senare bestå hufvudsakeligen deri, att Läkaren ej är i tillfälle att tillhålla Patienten vederbörligen efterlefva föreskrif. terna.
Så snart symqtomerna upphört anse dessutom många Patienter sig botade, oagtadt de ej äro det mera än till hälften, och visa sig för Läkaren ej förr, än Sjukdomen efter några månaders förlopp, å nyo utbrutit med fördubblad häftighet.
Det egenteliga stal. let, där i synnerhet fattigare Classen af Qvinkönet kunna erhålla hjelp, är Spinnhuset.
Men ehuru god denna Inrättning än kan vara, vågar jag likväl hemställa till Höglofiige Ridderskapets och Adelns egna pröfning, om det ej är förlåtligt, att en Qvinna har undseende för och skyr att söka en hjelp, som hon endast kan erhålla på ett ställe, hvars blotta namn väcker afsky och fasa?
Den go la afsigten att minska veneriska smittans allmänhet synes således säkrast.
24° Den jf. April, och kan kända endast kunna vinnas genom beredandet af lättare och lämpligare utvägar for de sjuka att kunna blifva hotade.
F.n sak förekommer i Betänkandet, som visserligen ej hör egenteiigen till ämnet; men sorn likväl torde förtjena största uppmärksamhet.
Dtt är nemligen det Förslag Utskottet ojort, alt ej tillåta gamla kläder försäljas, innan de blifvit genom tvättning och rökning tillbörligen rmade.
Den veneriska smittan torde utan tvifvel sällan, och kan hända knapt någonsin, kunna pä slikt sätt fortplantas; men det gifvas mänga andra sjukdomar, till och med farligare än den veneriska, hvilka kunna genom kläder meddelas.
Dén föreslagna rengöringen , synes mig derföre, i afseende pä allmänna hlälso-värden vara af mycken vigt.
Äfven synes besigtningen af ankommande Sjöfolk, sä vida den eljest låter verkställa sig, kunna medföra nytta.
Härvid torde likväl böra uttryckeiigen stadgas, att besigtningen m. m. verkställes utan kostnad för de ankommande , pä det de ej må betungas med utgifter genom en Författning, som Landet, för dess egen säkerhet, vidtagit.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMar&kdkai förnyad Proposition,blef Oecorioms - Den $ April.
Utskottets Betänkande, i anledning af dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremttteradt - Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 5 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes ef. termkjdagen på bordet lagde Betänkande, öfver den af Friherre Mannerheim, hars August, väckte fråga, det de Publque Auctoriteter, som å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar jfsluta Contracter eller Afhandlingar med Enskildte ej må äga att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf sjtlfve deröfver döma; men sorn Grefve Cronstedt, Clas , och Frih-rre Wrangel, Henning, jemte åtskilbge andra af Ridderskapet och Adeln anhöllo, att detta B tä< kändt ytterligare måtte fa hvila på bordet ti 1 nästa Plenum , fann Ridderskapet och Adeln för godt dertill lemna bifall.
Lag- samt Allmän* oa Besvärs- och Oeconomi* Utskottens deta 16 sistledne Martii afgifne samt d-*n t dctincs eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, ingående yrkad förändring af de, rörande En* skiftes-delningar utfärdade Författningar.
Grefve de la Gardie, Jacobi I den Ställning att i egenskap af god Man ofta hafva öf« Ridd. och Ad. jProt.
V £. 1 Afd, 31, 33, 242.
Dea 4 A'pril. vervarit Enskiftes -förrättningar anser jag det vara min pligt, att yppa hvad jag tror vara felagtigt i Utskottets Betänkande.
Enligt Enskiftes - Författningarne skola gode
Män tillkallas , hvilka jemte Landtmätaren i samtelige
Jag tror således, att all den noggranbet, som fordras i ett för ägande rätten så vigtigt ärendes behandling, redan är iaktagen och får således för min del afstyrka bifall till Utskottets Betänkande, så vidt det angår det förslag att Enskiftes-mål skola af en serskild Ägodeir.ings-Rätt upptagas; hvarigenom endast ökade kostnader skulle förorsakas.
Jag anhåller på sådan grund om återremiss af Utskottets Betänkande.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde om Ridderskapet och Adeln ansåg ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af Grefve de la Gardies dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Herr Munk af Rosenschöld, Eberhardt I anledning af hvad Grefve de ta Gardie nyss yttratt, anhåller jag fä göra en Anmärkning.
E - Deri 4 April. 243 huru det visserligen är nannt, att, enligt Enskiftes-Förordningen , Gode
Män skola deltaga i granskningen af Enskiftes - delningar , är det dock lika sannt att Enskiftes-delningar understundom blifvit verkställde af någon God
Man hvarmed jag förstår den, som blifvit af Hemmans-ägare i Häradet behörigen vald , och icke den som blifvit af Kongl. Maj:ts Befallnings-, hafvande förordnad, dervid varit närvarande.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt tillåta, att Herr Minnek af Rosenschöids Anmärkning äfven måtte åtfölja den redan beslutade återremissen till Lagsamt Oeconomias-Uskotten.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oconomiar-Utskottens den 16 sistledMartii afgifne samt den 1 dennas eftermiddagen på bordet iagde Betänkande, öfver väckt fråga, rörande rättighet för Allmogen i Blekinge och Skåne, att emellan alla Hamnar derstädes få Sjöledes obehindradt föra deras Producter.
Här hafva vi åter ett Betänkande, i anledning af en vid denna Riksdag å nyo väckt Motion, om tillåtelse för Innevånarns i Blekinge och »44 Den 4 April Skån# att fä obehindradt Sjöiedes föra Producter till hvarannan.
Man kan ej annat ån förundra sig att en sådan Motion, som har lör afsigt, att utverka upphäfvandet af förbudet för 2:ne af vära egna Proviocer, tilihörige ett och samma Rike, att fä fritt och på den mäst beqväma väg afsätta till hvarandra sina Producter, har behöft å nyo framställas, då vid sista Riksdag ej blott samma Motion gjordes, utan äfven Riksens Ständer, i anledning deraf hos Konungen framförde den underdåniga önskan, att ett till sin principe så origtigt och till sina följder så skadligt förbud måtte upphäfvas.