Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har just varit mina motståndare, som dit velat leda discussionen, Då jag för några Plena sedan ingick i granskning af Revisionsberättelsen, och framdrog ett exempel om krut, uppträdde genast mot mig en StatsRådsledamot, oell började, såsom Förvaltare af Krutförsäljningsfonden, att redovisa densamma, och bröt sålunda sjelf emot den åberopade 90 §.
Då jag nu blott uppläste AdvocatFiscalsEmbetets Memorial, yttrade jag ej ett ord derutöfver, Den siste Talaren deremot ingick genast i Domstolens bedömmande af ränteberäkningen.
Han har således sjelf brutit mot 90 §, Jag har ej gjort anmärkning emot någon, jag bar blott begärt att saken måtte utredas, och att en 10 års fordran ej må ligga oafgjord.
Det förundrar mig, att man vill betaga oss dea rätt, att i underdånighet frambära dylika underdåniga ansökningar hos Kongl.
Maj:t, på samma gång man vill undandraga Revisionen mer än 2 års handl lingar, Herr af Billbergh:
Discussionen har tilli räckligen fortgått för att upplysa oss, att den strider emot 90 §.
RegeringsFormen, och, för att ej begå samma fel som Herr Ribbing, kan jag ej ingå i öfverläggning om ämnet.
Herr Ribbing har sagt> att lian blott fram dragit.
Deti 18 Januari i f. m. 283 exempel, meri han har föranledt en öfverläggning, sorn ej får äga rum.
För min del skall jag bjuda lill att vara Grundlagen trogen.
Jag har blott, i anledning af hvad Grefve Horn yttrat, begärt ordet, för att nämna det jag visserligen påminner mig, att den nämnde anmärkningen blifvit gjord , men hvad påföljd den haft kan jag ej bestämdt säga.
Jag hemställer, om ej Hans Excellence Herr Grefve Mörner skulle vilja afstå från målets bordläggning, emedan den blott skulle föranleda en förnyad discussion i ämnet, och följakteligen förnyade olagligheter, Hvad liufvudsaken beträffar, eller om Ridderskap pet och Adeln skall besluta det af Herr Ribbing yrkade tillägg, hemställer jag likväl, hvad form denna anhållan skulle få.
Om Ridderskapet och Adeln tog sig anledning till densamma från ett specielt fall, skulle sådant strida emot Grundlagen.
Hvar-* ifrån skulle då anledningen tagas, och under hvilken form skulle den frambäras?
Rikets Ständer hafva ju dessutom sin JustitiaeOm bud sm an, hvars pligt det är att vaka öfver dylika ärender i alla instantier.
SiatsRevisionens skyldighet är det äfven att vaka öfver dylika frågor, Om dessa Auctoriteter uppfylla sina åligganden, kommer sa^ ken i en ordentlig form.
Jag fortfar, alt be-! strida bifall å Herr Ribbings förslag, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan fråga p •j84 Den 18 Januarii f. in. om (let af Herr Ribbing föreslagne tillägg nu blifvit begärd på bordet, ansåg Hans Excellence någon vidare discussion deröfver för närvarande icke böra äga rum.
Jag hemställer, om denna sak kan bordläggas, då det Utlåtande, med hvilket den bar sammanhang, förut varit sin fulla tid bordlagdt.
Herr Tham, Wollrath: Herr
Ribbings hemställan bar ej sammanhang med närvarande fråga, utan är en ny motion, som således ovilkorligen måste blifva på bordet h vilande.
Jag öfverlemnar gerna till Herr Grefvens och LandtMarskalkens afgörande, om denna fråga skall blifva på bordet hvilande eller ej, men bestrider helt och hållit, att det är en ny motion.
Den kan så mycket mindre såsom sådan anses, som vid ett Utlåtandes återkommande från Utskott, man äger rätt antaga detsamma med förändringar och tillägg.
Hvad jag anfört, må gerna hvila på bordet till påseende och vederläggning, men såsom särskild motion kan det icke anses.
I fall Ridderskapet och Adeln skulle önska afgöra frågan nu genast, vill jag visst icke uppehålla den genom någon bordläggning, synnerligen som jag finnér ämnet vara en fråga, hvilken ej kan komma under ett RiksStänds öfverläggning.
Den 18 J a n u a r i i f. m. 585 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan den Ledamot, som begärt frågan på'bordet, derifrån afstått, fann Hans Excellence något binder för discussionens fortsättande icke möta.
I anledning af den fråga Herr Ribbing bär väckt om ett tillägg till beslutet, i anledning af StatsUtskottets förevarande Utlåtande, får jag förklara, att jag ej tror det vara riktigt Öfverensstämmande med Grundlagens anda eller bokstaf, att, då ett
Utlåtande till slutligt afgörande förekommer, ingå i nja tillägg och beslut.
Sådant skulle gifva anledning till vådliga öfverraskningar.
Grundlagens stadgande synes gå ut derpå, att ej något beslut får i ett Stånd fattas, utan att meddelas Utskottet och äfven komma till alla de öfriga Ståndens kunskap.
Det synes åsyfta, att ingen ny idee skall vid det slutliga afgörandet af ett mål i beslutet införas, eller något Stånd ingå uti nya beslut, som ingen förut påtänkt.
Om LandtMarskalk eller Talman skulle gynna ett sådant förhållande, då Ståndet är fåtaligt, skulle deraf kunna uppkomma ganska vådliga surpriser.
Det är ej blott från Grundlagens anda, som jag hämtar denna slutsats, det är äfven från bokstafven. 56 §.
RegeringsFormen stadgar:
Utskottens förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller jörka - 2ÖÖ D c n 18 J a ii ii a rii f. m. stan de utan förändringar eller tillsatser.
Det är således bestämdt * att tillsatser ej tå göras, då ett Utlåtande första gången är under öfverläggning.
Vidare lyder §:n:
Göras dervid i Ståndens Plena sudane anmärkningar, sorn hindra antagandet, erhålle Utskottet del af desse anmärka in gar, för att derefter Förslagen ytterligare granska och jemka.
Här är således utelemnad! ordet tillsatser just till förekommande af öfverraskningar.
Jag begagnar delta tillfälle att göra denna erinran, så mycket hällre, sorn Herr Ribbings framställning öfverensstämmer med min önskan, och det således är emot mitt eget intresse, som jag gör denna anmärkning, för att trygga mig en annan gång.
Men jag måste äfven fästa mig dervid, att man velat åberopa 90 §. mot den fria yttrande-rätten.
Denna §. utgör de ministerielt sinnades Centralfästning.
Jag är deremot öfvertygad, att frågan 1111 ej är väckt annorlunda, än enligt Grundlagens föreskrift.
Man bar sagt, att under Rikets Ständers, eller deras Utskotts, öfverläggningar och pröfning ej må komma frågor om Embets- och Tjenstemäns till- och afsättande, Regerings- och Domaremaktens beslut, Resolutioner och Utslag m. m., såsom 90 §. stadgar; men låtom oss undersöka hvad sorn egentligen menas med
Den 18 J a n u a r i i f. m. 287 tjella ordet frågor.
Dermed menas något, hvarpå svar begäres, något som kan komma under sådan calegori, att man dertill kan svara
En sådan fråga, framställd till eLt RiksStånd, kallas då proposition; då frågan åter är under utredning, hvarigenom den gifver anledning till ett motiveradt Betänkande, kallas den motion.
Sådana äro benämningarne och begreppen, efter vårt Riksdagsspråk; och i sådan mening förekomma orden fråga och frågor uti 8, 21, 56, 81, 87, 89, och 107 §§. af RegeringsFormen.
Aldrig kan po §.
RegeringsFormen tillämpas otn de citationer af facta, man under en discussion gör, för att bestyrka sina framställningar.
Historien om 90 §. är, att den så åberopades vid 1815 och 1818 års Riksdagar, att den, den 2 Februarii 1818, af Grefve von Schwerin emottog dödsknäcken.
Discussionen häröfver kan jag ej annat än på det högsta recommendera till genomläsande af hvarje Riksdagsman.
Den vederläggning Herr Ribbing sökt åstadkomma mot mig, har jag ej funnit grundad på några skäl.
I anledning af hvad den siste Talaren anfört derom, att den ena sidan skulle såsom Centralfästning begagna 90 §.
RegeringsFormen, får jag såsom en reciprok förklaring äran yttra, att den andra sidan, såsom sin Centralfästliing, begagnar konsten att definiera ord och 288 Den 18 Januari i f, m. tolka Grundlagarna på ett sätt, som ej öfverensstämmer med det enkla Svenska språket.
Hvad Herr Ribbings begärdta tillägg beträffar, anser jag det visserligen för enny motion, men vill ej vara emot, att den genast afgöres.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. balf till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Friherre Cederström, Jacob: Herr af Billbergh har ganska riktigt upplyst, att Herr Ribbings anförande är stridande mot g o §, RegeringsFormen; en annan Talare bar väl sagt, att denna §. år 1818 den 2 Februarii skulle mottagit dödsknäcken, men den torde dock få stå qvar, så länge 83 §.
RegeringsFormen, som stadgar att
Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskilt fall tillämpas, ej fåttdödsknäcken.
Om Herr Ribbing åsyftar, att.
Rikets Ständer skola hos Kongl. Maj:t begära, att mål, som höra under
Domaremakten, skola på ett särskildt eller visst sätt afgöras, så kan ej en dylik framställning ske utan att fela mot formen, emedan, om någon eller några Domare begått försummelse, Rikets Ständer sjelfve hafva en Embetsman tillsatt, hvilken det åligger att mot sådane försummelser väcka åtal.
Enligt 2g §.
Riksdagsordningen äga vi rätt att, om det fattas - Den 18 J a n u a r i i f. m. tas en Föredragande eller StatsSecrelerare nit, skicklighet och drift, begära hans endlledigande från Embetet, men sådant skall dock ske på ConstitutionsUtskottets förslag, och det är oss ej tillåtet att i detta afseende taga uppgifter från enskilt Ledamot, Collegier eller tidningar, hvilka i detta fall äro alla lika goda auetoriteter.
Vi kunna ej lagligen framkomma med beslut, som skulle leda till ändring af våra, på Grundlag och lag sig stödjande, allmänna former.
Allt klander af Domaremakten är förbudit, sådant tillhör endast vår Ombudsman, och Sländerna sjelfve, i sista instantien, genom deras OpinionsNämd.
Jag får således på det högsta bestrida det af Herr Ribbing yrkade tillägg.
Det skulle synas mig som om jag icke talade med Centralförsvarets försvarare, då dc gifva sig så långt ut på fältet till andra ämnen.
Jag har endast föreslagit ett tillägg till en underdånig begäran hos Kongl. Maj:t, och deraf har man velat draga den slutföljd, att jag väckt frågor om Domaremaktens beslut.
Man har åberopat go §.; man har talat om dess dödsknäck 1818, och sålunda kommit på ett ganska vidsträckt fält, från det ämne, hvarom jag här väckte fråga.
Då i Utlåtandet förekommer att de Förvaltande
Verken vid betalningsansvar skola hand hålla deröfver, att väckte anmärkningar blifva fullföljde, trod57 H. 19 Den 18 Januarii f. m. cle jag det ej vara mycket afvikande från ämnet, om jag begärde det tillägg att Kongl. Majit måtte anbefalla vederbörande utan uppehåll handlägga sådane mål, hvarförutan det ej kan vara möjligt för de förvaltande
Verken att ansvara för anmärkningarnes fullföljande; och jag väckte ej fråga om något visst mål.
Jag medgifver visserligen, hvad Herr Cederschjöld anfört rörande nya tilläggs förenlighet med Grundlagen då beslut fattas, men om man vid detta tillfälle vidtager en ny praxis, tror jag man går för långt i denna ringa fråga, då jag i minnet hos Ridderskapet och Adeln kan återkalla huru man, i vida vigtigare, såsom lagstiftningsfrågor, ofta vid heslutets fattande, gjort nya tillägg såsom t. ex. då fråga här förevar om straffbestämmelse för falsk bekännelse på sig sjelf.
Man gjorde då här tillägget om mörkt rum, ett ej allenast nytt tillägg, utan ett i vår lag alldeles nytt besraffningssätt.
För öfrigt underkastar jag mig Riddcrskapets och Adelns beslut, och anser verkeligen frågan alltför obetydlig, för att hafva upptagit Riddcrskapets och Adelns dyrhara tid, men jag vädjar till Ståndet, otn det varit min skull.
Utan kännedom i befästningskonsten kan jag ej ingå i någon undersökning om Centralförsvaret, men tviflar dock att ordet Centralfästning var någon lyckligt vald Den 18 Ja nua rii f. m. 291 benämning af 90 §.
RegeringsFormcn.
Jag kan ej dela Herr Cederschjölds åsigt, alt 56 §.
RegeringsFormen skulle lägga hinder i vägen för det af Herr Ribbing yrkade tillägg.
Så vidt jag hittat detta tillägg, finner jag det ganska oskyldigt, men då något motiv dertill ej finnes, och svårligen kan sökas, samt ännu mindre åberopas i de facla Herr Ribbing anfört, kan jag ej annat än förena mig i anhållan om alslag å detta tillägg.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarska/ken gjorde ånyo proposition till bifall å det af Herr Ribbing föreslagne tillägg.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt afslå berörde tillägg.
Jag bar visserligen instämt med Herr Ribbing, men finner verkeligen nu, på det af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt anförde skäl, det föreslagne tillägget ej lämpeligen kunna göras, och afstår derföre från mitt yrkande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarska/kenj som förklarade sig af de lemnade svaren icke hafva kunnat tillförlitligen utröna pluralitetens mening, framställde åter proposition till bifall å Herr Ribbings föreslagne tillägg. 57 H. 19* Den 18 Januari! f. m.
I anledning hvaraf Hans Excellence ånyo hemställde, om Ridderskapel och Adeln fann för godt afslå berörde tillägg.
Ja, jemte några Nej. Herr Ribbing:
Utan att kunna instämma deruti, att något i formen ligger emot det af mig begärda tillägg, skall jag dock för att ej upptaga Ridderskapets och Adelns tid, icke begära votering i frågan.
Då det är allmänt bekant, huru Ridderskapet och Adeln ansett frågan om Ständernas Revisionsrätt, en fråga af vida större vigt, än den lilla fråga här nu förevarit, har man ej att förvänta några förändringar i den gång, sorn denna Revisionsrätt synes taga; och under sådana omständigheter lärer det förslag, jag nyss haft äran göra, tjena till ganska litet, äfven om det lyckades att genomdrifva detsamma.
Inseende detta, underkastar jag mig Ridderskapets och Adelns beslut, utan att begära votering, hvilket jag öfverlemna!’ åt någon annan, i läll han skulle vilja en sådan anhållan framställa.
Grefre Horn:
Anseende det vara förgäfves att sträfva mot majoriteten, vill jag, lika med Herr Ribbing, ej yrka votering, men anhåller att få tili protocollet antecknadt, att jag ej kan erkänna eller gilla dc skäl man mot Herr Ribbing begagnat.
Det har varit både oriktigt och olämpligt att på ett sådant sätt tillämpa 90 §.
RegeringsFor - Den 18 Januarii f. m. men, då Herr Ribbing endast såsom ett motiv framlagt några (acta till strid för det tillägg lian yrkat och ansett af behofvet påkalladt.
Det vore betänkligt att godkänna ett sådant sätt att tolka Grundlagarna, som det, hvilket bär nu förevarit, och jag måste derföre deremot reservera mig.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, vid svaren på den senast framställde propositionen, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adeln således a f slag it det af Herr Ribbing -föresiagne tillägg. 2.
Angående medel, för hvilka redovisning inför Kongl. Maj: t sked t.
Jag anser Utskottet hafva gjort så litet afseende på Revisorernas anmärkningar, att jag för min del, lika med Grefve Horn, linner det första Betänkandet eller N:o 62 vara vida bättre, och förenar mig derföre med honom, att det nu förevarande Utlåtandet mätte blifva lagdt till handlingarna.
Sedan Ridderskapet och Adeln beslutat alt Utlåtandet skall punctevis företagas, linner jag, vid denna punct, mycket att anmärka.
Då, enligt Revisorernas anmärkningar, mycket emot Styrelsen förekommit, och ingen åtgärd derpå följt för att för framtiden förskaffa någon säkerhet mot sådana tilltag, föreslår jag Ridderskapet och Adeln att ogilla Utskottets Utlåtande och 294 Den 18 Januarii f, m. laga elt alldeles motsatt beslut, nemligen alt godkänna Revisorernas anmärkningar; men skulle Ridderskapet och Adeln bifalla Utskottets förslag, vill jag deremot härmed i protocollet reservera mig.
Jag finnér, att Utskottet skulle hafva handlat rättast, om det remitterat denna punct till ConstitutionsUtskottet.
Jag hemställer likväl, huruvida raan nu kan taga det beslut att göra anmärkning mot Styrelsen för dispositionen af extra medlen.
En sådan anmärkning kan, enligt min tanka, ej ske utan till ConstitutionsUtskottet, och delta är försummadt.
Man har följt andra principer vid dispositionen af extra medlen, och ansett dessa ej vara underkastade någon granskning.
Jag har förut yttrat mig icke känna några Statsmedel, som ej äro underkastade revision, och jag kan derföre ej bifalla Utskottets senare Utlåtande i denna del, då deremot i Betänkandet N:o 62 ej något undantag finnes gjordt för extra medlen.
Jag anhåller att Ridderskapet och Adeln, med förkastande af motivet, måtte gilla den generella skrifvelsen.
Utskottet så väl och fullständigt hafva motiverat sitt förslag, att jag, till vederläggning af hvad Grefve Horn yttrat, har föga alt tillägga.
Jag bekänner mig till den lära, att, uti ett Constitutionelt samhälle, allmänna medels förvaltande bör vara under - D e ii 18 J a n u a r i i f. ra. 2g5 kastadt offentligheten och en öppen granskning.
Men ingen regel gifves utan undanlag, och örn man ville göra denna princip om granskning här gällande, skulle öfverdrift inträffa, och man skulle förbise det nyttiga, för småagtiga iakttagelser af allt för noggranna former, ty saken är verkeligen af den natur, alt den ej efter teorierna kan ändras.
Inom utrikes
Departementet förefalla verkeligen sådana utgifter, som ej utan allmän skada skulle bekantgöras; andra åter äro af den natur, att de verkeligen ej kunna verificeras i den form en revision med rätta kan fordra.
På dessa grunder får jag yrka bifall Lill hvad Utskottet i fjerde puncten af sitt senare Utlåtande tillstyrkt, och jag tror Ridderskapet och Adeln, utan förnärmande af någon princip, kunna bifalla detta.
Om jag ej bedrager mig, har redan tre Stånd bifallit Utlåtandet i denna del, hvarom Herr RiddarhusSecreteraren benäget torde upplysa, I sådan händelse hemställer jag, om det lönar mödan att fortsätta diseussionen härom.
Man skulle missförstå mig, om jag ej till besvarande upptog Herr von Sehulzenheims yttrande.
Han har sagt, a.lt suiåaglighelen sträcker sig för långt.
Det erkänner jag gerna , emedan rätta sältet att controllera Styrelsen vore att granska hela den anda och det systern, hvaruti Styrelsei) handlar, och ej fästa sig vid några smärre lucia.
Den 18 Jan ilar ii f. m.
Dock bonle man ej vänta, att en af Styrelsens Ledamöter kunde anse det vara småaktigt att följa Grundlagen.
Om några undantag fordras, hade jag trott att
Styrelsen skulle förstå i Grundlagsenlig väg bereda dem.
Nu har en Ledamot af ConstitutionsUtskottet upplyst, att StatsUlskottet misstagit sig, då icke något spår tinnes i StatsRådets protocoll till redogörelse för extra medels-fonden.
Man borde åtminstone kunna ålägga ConstitutionsTJtskottet, då ett bestämdt factum för Grundlagens öfverträdelse kan uppgifvas, att deröfver yttra sig.
ConstitutionsUtskottet borde viii hafva tillgång till StatsRådsprotocoller äfven i denna del.
Det är i följd af Herr Cederschjölds upplysning, som jag vill hafva äran yttra några ord.
Det är verkeligen sannt, att ingen specificerad räkning för Extra medelsfonden funnits bifogad SiatsRådets Protocoll; men vid slutet af hvarje år har en viss Ledamot af StatsRådet fått Kongl, Maj:ts uppdrag att granska, och afgifva berättelse om denna fonds förvaltning.
Jag skall inskränka mig till den del af Utlåtandet, som rörer 8:de HufvudTiteln, om dispositionen af extra utgifts-medlen.
Till hvad Friherre Rålamb i detta afseende upplyst, vill jag endast tillägga, att redogörelsen för extra utgifts-medlen skett inför
Den 18 Januarii I'. m. 297 Kongl. Maj:t, ända till dess nuvarande Konungen tillträdde Regeringen, då Kongl. Maj:t äskade, det Utrikes StatsMinistern och HofCanzleren skulle genomgå CabinettsSecreterarens ofvannämnde redogörelse, och derefter till Kongl. Maj:t öfverlemna berättelse derom, då Kongl.
Maj:t genom sin höga påskrift inför StatsRådet lemnat decharge.
Att de 100,000
R:dr, som år 1809 till detta ändamål anslogos, ej nu mera kunna, till följe af tidernas stegrade anspråk, oell försämrade Myntförhållanden, vara tillräcklige, torde hvar och en finna.
Hvad den af Grefve Horn i detta afseende äskade Grundlagsförändring angår, torde med skäl kunna svaras, att de till extra utgifter använde summor säkerligen hade väckt mera oro, om de hade föranledt till förändring af en paragraf i Grundlagen.
Uppå derefter gjord framställning, blef Utskottets hemställan i denna §. af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Jag anhåller, att i Protocollet få antecknadt, det jag reserverar mig emot motivet lill detta beslut. 3. /Ingående utgifne Förskotter till FriCcidetters underhåll.
Det förblifver alltid oriktigt, att StatsUtskottet, i stället för att öfverlemna ifrågavarande anmärkning lill ConslitutionsUtskottet, endakt föreslagit en Den 18 Jnnuarii f. m. till Kongl. Maj:t ställd förnyad underdånig hemställan, hvilken sannolikt ej kommer att medföra någon verkan.
Jag föranlåtes derföre äfven här yrka, likasom i afseende på förra punkten, att Ridderskapet och Adeln måtte ogilla Utskottets förslag samt godkänna Revisorernes anmärkning, serdeles sorn Utskottet väl gifvit en slags redovisning öfver BarthelemyFonden, men icke upplysande, om deri finnes någon tillgång till ersättande af StatsVerkets förluster, hvaremot jag, af en i StatsUtskottet afgifven reservation mot heslutet, måste draga den slutsats, att någon sådan tillgång ej existerar.
Derest Utlåtandet ej afslås, reserverar jag mig på förhand emot beslutet.
Jag har visserligen, vid första föredragningen af förevarande Bettin-, kande, yttrat, att denna punkt ej förtjenle uppmärksamhet; men då det sedermera kommit att föredragas punktvis, har jag nödgats fästa mig vid saken; och jag har dervid, lika med Herr Rosenqvist, ej kunnat förbise, huru StatsUtskottet i detta fall åsidosatt att iakttaga garantierne för samhällets bestånd.
Det är onekligt, att Rikets Ständers föreskrifter angående anslaget för FriCadetterne blifvit åsidosatte.
Revisorernes anmärkning hafva bordt af Utskottet och Rikets Ständer godkännas; men då detta nu icke lärer kunna directe ske, oell jag icke, såsom Herr Rosenqvist, Den 18 J a n u a r i i f. m. 299 tror (lea underdåniga skrifvelsens förnyande innefatta afslag å Revisorernes anmärkning, yrkar jag, att en sådan skrifvelse må ånyo till Kongl. Maj:t i underdånighet aflåtas.
Instämmande i den siste värde Talarens mening, att Revisorernes anmärkning och Utskottets Utlåtande, angåen^ de anslaget till FriCadetterne, ej äro i strid med hvarandra, anser jag det icke vara rätt, att, sedan anmärkningen erkänts vara grundad, låta saken falla.
Det tyckes likväl vara svårt att vinna någon rättelse i den olaglighet, att 3:dje HufvudTiteln blifvit belastad med utgifter af icke mindre än 100,000 R:dr utöfver hvad deraf bordt utgå enligt Rikets Ständers Beslut.
Bland desse utgör ifrågavarande anslag till FriCadetterne en hufvudsaklig del, emedan dertill åtgått 7,500 R:dr årligen i flere år.
Ett ganska anmärkningsvärdt förhållande synes mig vara, att då Rikets Ständer samt Ridderskapet och Adeln anslå stipendier för att draga ungdomen från de tärande, till de närande classerne, Regeringen i stället förslösar
Statens medel för alt befordra Bondsöners inträde vid Kongl.
KrigsAkademien.
Då Rikets Ständer vid förra Riksdagen uttryckte deras ön-s skan, att allt anslag för FriCadetter mätte upphöra; hade de bordt kunna vänta skyndsam rättelse härutinnan.
Vi se likväl nu af StatsUtskottets Utlåtande, att någon åtgärd för detta ändamål ej blifvit af Regeringen 3oo Den 18 J a n u a r i i f. m. vidtagen förrän sistlidet år.
Jag anser Rikets
Ständer icke böra lemna oanmärkt denna onödiga utgift af en Titel, hvari man vid denna Riksdag fordrat en så ansenlig förhöjning.
Statsverket bör på något sätt få ersatt hvad sålunda blifvit obehörigen utgifvet.
BarthelcmyFonden, till hvilken man så ofta hänvist StatsVerket att få ersättning för lidna förluster, och om hvars ställning man äskat upplysning, har, enligt hvad nu är medgifvet, icke någon tillgång.
Sedan äfven
DéchargeBetänkandet är bifallet, finner jag i detta fall ingen annan lämplig åtgärd återstå, än att, i likhet med hvad som blifvit föreslagit om ersättning till Statsverket för förlusten å Skeppshandeln, godtgöra de anmärkta utgifterne till FriCadetternes underhåll genom serskildt uppförande på Debetsedlarne.
Jag anhåller om proposition på denna min hemställan.
I anledning af Herr Ribhings sista yttrande, torde jag få upplysa, att under de 9 år jag förestått Kongl. KrigsAkademien, har ej någon enda Bondeson der blifvit till Cadett antagen, emedan ingen ansökning derom inkommit.