Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad skjutsfrågan vidkommer, så har jag stridt mot jordbrukets öfverdrifna anspråk att vilja välta från sig Den 14 Maj. i Ion tunga, som sedan urminnes tider hvilat på jorden.
Jag stridde således mot min egen fördel, då jag bekämpade dessa anspråk.
Hvad egennytta ocb egenkärlek beträffa, så torde således icke beskyllningen derför ega större grund än påståendet om bränvinsbränningens nytta för jordbruket.
Hvad som emedlertid är visst är att landets befolkning blifvit mycket sämre nu än förut, och jag anser den omständigheten vara långt mera behjertansvärd än om man kan föda en eller annan ko mera.
Och då jag slutligen tror mig hafva ganska rätt i detta hänseende, torde icke heller den gifna förebråelsen vara förtjent.
Frih. von Schnlzenheim:
Jag har blott några få ord att tillägga till hvad som förut i detta ämne blifvit sagdt.
Mina motståndare hafva här framdragit ett argument, som onekligen är rätt komiskt.
De säga nemi. att den sak vi förfäkta är till skada för oss sjelfva.
Yi skulle således, efter deras förmenande, sjelfva vilja ådraga oss en förlust, för att derigenom kunna förarga dem eller Staten.
Detta vore ju alldeles detsamma som om en jernbruksegare, sig sjelf till skada, upphörde att tillverka stångjern, för att derigenom undandraga Staten den föreskrifna skatten.
Jag kan verkeligen icke tro att R. o. Ad. skall antaga sådana skäl, och skall söka att i största korthet upplysa om hvad frågan gäller.
Detta gör jag så mycket heldre, som man här på Riddarhuset ofta disputerar om en pension skall vara 4 eller 600 rdr, under det en pension på 2 ä 3,000 går igenom som en dans.
Möjligen kunde det äfven gå så här.
Efter en kanna bränvin får man omkring 15 kannor drank.
Räknar jag nu att jag bränner 15,000 kannor, får jag deraf 225,000 kannor drank.
Efter tre öre kannan gör detta 6,750 rdr.
Många anse det visserligen förnedrande att sysselsätta sig med drank och ladugårdsskötsel, men då det gäller så stora belopp, är det väl billigt att man får den frihet man behöfver.
Lagstiftningen bör ovilkorligen gå i den rigtningen att Pål och Per få lika rätt, och då jag anser en stor orättvisa ligga deri att den större fabrikanten har större rätt än den mindre, måste jag vidhålla mitt yrkande.
Hr von Krtemer, Anders Robert:
Då det var fråga om 19:de §:n, talades mycket om nödvändigheten att minska konsumtionen, och deraf följer väl äfven att man vill minska tillverkningen.
Det synes då ligga föga konseqvens uti att nu vilja tvinga tillverkaren att bränna minst 300 kannor, och derigenom söka framkalla större qvantiteter.
Den \i Maj. 315 Flere talare hafva redan påpekat det orättvisa uti att den, sorn bränner ett större kanntal skulle medgifvas restitution, under det den, sorn tillverkar ett mindre belopp, skulle förnekas denna fördel, och så tydligt visat att han bör hafva denna rättighet, att jag icke vidare derom behöfver orda.
Cederström har sagt att han framförallt håller på aktningen för lag.
Jag kan ieke förstå detta resonnement, ty om lagen medgifver en sådan nedsättning, så faller den väl icke i aktning, om en sådan tillåtelse begagnas.
Icke heller tror jag aktningen för lagen stiger derföre att den är orättvis, utan tvärtom att rättvisan är den enda säkra borgen härför.
Vi veta alla att Irån jordbrukets sida den önskan varit allmänt uttalad att minimi-tillverkningen skulle få blifva 200 kannor, men R. o. Ad. beslöt att så icke skulle blifva.
Då två parter tvista med hvarandra, torde dock vara bäst att gå halfva vägen hvar, och göra upp saken i godo.
På dessa grunder instämmer jag i det förut gjorda yrkandet att slutet af denna § måtte uteslutas och densamma ändras så, att de, som anmält sig för 300 kannor, äfven måtte få restitution.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte besluta, att det nu gällande stadgandet, att vid återlyftning af erlagd bränvins-tdlverknings-afgift återstoden icke i något fall får understiga den afgift, som svarar mot den minsta tillverkning, hvarför anmälan får ske, skulle från den förev:de §:n uteslutas; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt uteslutande af det omnämnda stadgandet, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
20:de §:ns text.
Bifölls, med förbehåll om iakttagande af den förändring deri, som af R. o. Ad:ns nyss fattade beslut påkallades. § 24 (21).
Bifölls. > 31 ti Din I i Maj.
Om jag icke missförstått R. o. Ad:ns förut fattade beslut, anser jag mig böra bifalla §:n, med iakttagande af de ändringar, som deraf blifva en nödvändig följd.
Efter härmed slutad öfverläggning, godkändes texten under enahanda förbehåll, som vid den föreg:de §:n. § 25 (22) samt §§ 23 och 24 i förslaget.
Utsk:ts hemställan bifölls samt §§:nes text godkändes. § 28 (25).
Det är verkligen väl att Utslct ieke gått så långt, som motionärerne föreslagit eller att nedsätta arfvodet ända till 3 rdr, men ännu bättre hade det varit, om Utsk:t vidblifvit nu gällande förordning.
Utsk:t har af det stora antal sökande, som anmält sig, dragit den slutsatsen att brist på duglige sökande icke skulle uppstå.
Denna slutsats är enligt min tanke något förhastad, ty vill man hafva duglige sökande, måste man betala dem för sitt. besvär.
På grund häraf hemställer jag att R. o. Ad. ville, med afslag å Utskrs förslag, vidblifva nu gällande bestämmelser i ämnet.
Jag har verkligtn icke ofta haft den tillfredsställelsen att kunna öfverensstämma med Frih. Cederström, men då jag begärde ordet, var det just för att säga detsamma han nu anförde.
Man kan nog få en mängd personer till kontrollörer, men det ligger vigt uppå att dessa äro aktade män.
Så har hittills också varit händelsen, men nedsätter man arfvodet, ,. så kan det blifva en annan sak.
Ännu har ingen enda person här i landet varit misstänkt för underslef, och vi böra göra allt för att detta goda förhållande måtte fortfara.
Jag skulle helst vilja hafva bestämt 10 rdr, men då så icke nu kan ske, får jag yrka att arfvodet måtte blifva 8 rdr om dagen.
Då denna fråga förekom i Utsk:t, tillhörde jag minoriteten.
Jag ansåg nemi. det vara nödvändigt att aflöningen bibehölls vid hvad den Den 14 Maj. 317 förut varit, på det att fullt pålitlige personer i följd af den goda aflöningen lättare skulle förbise de obehagligheter, som med dessa befattningar äro förenade.
På denna grund yrkar jag äfven nu bibehållande af förutvarande aflöning och förenar mig med Frih.
I likhet medföreg:de talare anser jag det vara vigtigt, att man till kontrollörer alltid kan hafva fullt pålitliga personer.
Jag har således äfven alltid hyllat den åsigten att arfvodet icke borde nedsättas.
Men då bränvinsbränningen blifvit frigjord, tror jag följden blir att brännerierna komma att hafva kontrollörer 6'—7 månader om året.
En kontrollör, som således kan påräkna plats under 6 månader, med en aflöning af 6 rar om dagen, bör kunna finna sig fullt lika belåten sorn en annan med 8 rdr om dagen under 2 å 3 månader.
Jag tror således att någon fara icke finnes för handen, och får derföre anhålla om bifall till Utskits förslag.
Som ett Stånd redan afslagit frågan om utvidgad bränningstid, kan jag icke i detta afseende hysa samma förhoppningar som Gr.
De la Gardie; och då jag anser R. o.
Ad:ns beslut vara af stor vigt, ifall man vill bibehålla en god kontroll, så förenar jag mig med dem, som yrka afslag å Utsk:ts hemställan samt bibehållande af den gamla förordningen.
Ett ytterligare skäl för detta mitt..yrkande finner jag deruti att K. M:t nyligen inskränkt Öfverkontrollörsbefattningarne.
I afseende å denna punkt fattar jag verkligen de betänkligheter, som en talare framhöll med hänseende till den moraliska sidan af saken, ty just under sådana förhållanden, hvarom här är fråga, är det farligt att hafva tjenstemän med ringa aflöning.
Det låter rätt mycket 6 rdr om dagen, men om man också tänker sig att ett bränneri vore i gång hela året under samma kontrollörs uppsigt, utgör arfvodet dock endast 2,200 rdr, och icke kan man väl kalla detta för en stor lön.
Jag kan således icke annat än på det lifligaste instämma med dem, som yrka afslag å TJtsk:ts Betänk, och bibehållande af nu gällande aflöning.
Dessutom kan man lura sig på frågan om bränningstiden, ty då ett Stånd redan afslagit densamma, kan det ganska lätt hända att denna fråga faller, under det den minskade kontrollörsaflöningen bifalles.
Detta har för mig utgjort ett ytterligare skäl att framställa det yrkande, jag haft den äran afgifva.
Den 14 Maj.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels afslag derå, samt bibehållande af den nu gällande föreskriften oförändrad, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af hvad uti ifrågav:de hänseende för närv.de finnes stadgadt, hvilken propos. med ja besvarades.
25:te §:ns text.
Godkändes under förbehåll om iakttagande af K. o. Ad:ns nyss fattade beslut. §§ 26, 27 och 28 tillkännagåfvos vara oförändrade. §§ 32 och 33 (29 och 30), § 34 (31) samt § 32.
Utsk:ts hemställanden biföllos oeh §:ns text godkändes. §§ 33, 34 och 35 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 36, lista momit samt §§ 37, 38 och 39.
Godkändes. § 43 (40).
Till följe af R. o. Adins förut fattade beslut, torde sista momit i denna § böra förfalla, hvarpå jag får anhålla om propos.
Till följe af det förut fattade beslutet instämmer jag med Frih.
Alströmer, och anhåller om bifall till §:n, med uteslutande af orden: skolande dock till det sålunda förbrutna bränvinet icke räknas sådant, som till Kronans säkerhet för ännu ogulden tillverknings afgift uti särskildt rum under kontrollörens lås förvaras.»
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., bifölls §:n, med uteslutande af den sista meningen: »skolande dock etc.» §§ 41, 42, 43 och 44.
Godkändes. § 45.
Den 14 Maj. 319 Gr.
Med anledning af R. o.
Ad:ns beslut i afseende å § 19, får jag anhålla om bifall till denna §, med uteslutande af orden: »eller, på sätt i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad», som stå i §:ns l:sta mom.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., bifölls §:n, med uteslutande af orden: »eller, på sätt i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad.» §§ 46 och 47.
Godkändes. § 51 (48.)
Leuhusen, Frans Oscar: Utsk:t har här föreslagit en förändring, som jag anser vara hvarken rigtig eller nyttig.
Det är i de flesta fall ganska svårt att bevisa, att sådan förbrytelse, hvarom här är fråga, skett med bränvinstillverkarens vetskap; utan måste den bedömas efter omständigheterna.
Utsk:t har visserligen tagit lagen för bränvins försäljning till hjelp, men der äro förhållanderna olika, och det låter sig lättare bevisas att försäljning af bränvin skett med en persons vetskap.
Lagstiftaren har derföre icke utan giltigt skäl begagnat nu gällande redaktion, hvilken jag anser hafva företräde framför den nu föreslagna; och yrkar jag således afslag å detta mom. samt bibehållande af den gamla redaktionen.
Den gamla Förf. innehåller i denna § följande stadgande: »bränvinstillverkare eller distilleringsidkare skall ansvara för hustrus, barns, tjenstefolks och vid bränneriet anställda arbetares gerningar, ifall bötesansvar eller förlust af redskap eller tillverkad vara, eller kärl, hvari den förvaras ifrågakommer, derest icke omständigheterna visa att förbrytelsen skett utan hans vetskap och vilja.» Utsk:t har derföre trott att det icke vore för mycket, om han fick samma rättigheter som andra, och att man derföre borde lägga bevisningsskyldigheten på åklagaren.
Jag tror derföre att ingen bör hafva något att invända mot detta förslag, och får således anhålla om bifall till §:n.
A ena sidan kan visserligen hvad man här föreslår vara billigt., men då den gamla Förf. under vissa förhållanden befriar bran vinstillverkaren från ansvar, anser jag att samma föreskrift fortfarande bör bibehållas.
Den här föreslagna bevisningen blir alltid svår att åstadkomma, och då det tillhör hvar och Den 14 Maj. en att omgifva sig med troget och redbart tjenstefolk, kan jag icke inse att den nuv:de författningen innefattar något afsteg från rättvisan.
Jag får således yrka att densamma bibehålles, och att 11. o. Ad. ville afslå Utskds förslag i denna punkt.
Under den diskussion, som nu flera aftnar pågått, har man ofta fått höra personer föreslå stadganden, som så stå i strid mot allt begrepp om rättvisa att man mången gång häraf måst känna sig upprörd.
Det är icke nog med att man försvårar handteringen, utan man förutsätter äfven att, om också icke den person, som drifver denna näring, är en tjuf, så skall han inom kort blifva det.
Lika litet som en i staden boende person kan ansvara för sin betjent, lika litet kan en fabriksidkare ansvara för sitt tjenstefolk, och det finnes väl i intet annat land i verlden, der en förnuftig lagstiftning eger rum, som man kan föreslå att en person skall anses brottslig innan han blifvit förvunnen till brottet.
Mina Hrr! vi måste komma ihåg att också med största bemödande att få godt tjenstefolk, sådant ofta kan misslyckas, och en fabriksidkare kan icke alltid vara närv:de.
Om således en verkmästare vill skada sin husbonde, så kan han begå ett bedrägeri, som kostar denne 100,000:tal rdr.
Det synes mig vara en oeftergiflig pligt af lagstiftaren att en person får hafva sin heder i behåll till dess han är förvunnen till något brott, och derföre anhåller jag att den föreslagna modifikationeni48:de§:nmåttebifallas.
Hr von Kr miner:
Det nuv:de stadgandet i 51:sta §:n kan icke gerna hafva utgått från annat än den förutsättningen att en br än vins brännare måste vara en misstänkt person.
Då nu likväl denna handtering är både gammal och laglig, så är det sannerligen tid att bränvinstillverkaren betraktas lika med tillverkaren af hvarje annan vara, och dertill hörer att hans brottslighet skall bevisas i st. f. att, som nu är fallet, han sjelf skall bevisa sin oskuld.
Jag får derföre på det varmaste tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag.
Jag kan icke, i likhet med en föreg:de värd talare, gå in på att nuv:de lagstadgande tillkommit under förutsättning att hvarje bränvinsbrännare skulle vara en brottsling, utan har lagstiftaren härigenom velat öfverlemna åt domaren att i dessa fall bedöma de omständigheter, som emot en tilltalad förekommit, hvilket här är så mycket mer af nöden, som det i de flesta fall är svårt att emot en angifven lönbrännare erhålla fullt juridiskt Den 14 Maj. .321 juridiskt giltig bevisning.
På denna grund anhåller jag att den gamla redaktionen måtte bibehållas.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de förslag, och dels afslag derå samt bibehållande af det nu i ämnet gällande stadgandet, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på Bifall till förslaget, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af det nu gällande stadgandet, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, oell förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Frih. von Schulzenheim begärde votering. o O Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller lista moni:t i § 48 af Sammans. Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsb:ts förslag till förordning ang:de bränvins tillverkning, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår E. o. Ad. detta morn. och bibehåller det nu i ämnet gällande stadgandet.» Voteringen företogs, och befunnos*vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Den vidare föredragningen af
Be tänk: t uppskjöts härefter till nästa plenum.
Som detta Betänk, icke i sin helhet hunnit blifva genomgånget, anhåller jag att det måtte uppföras främst på föredragningslistan till nästa plenum.
Sedan E. o. Ad. till detta förslag lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. jf 11 e. m.
H. V. 21 322 Den 15 Maj.
Tisdagen den 15 Maj 1866.
Upplästes ett från Ricldarh.-Utsk:t inkommet förslag till R. o. Ad:ns underd. skrifvelse till K. M:t, med öfverlemnande af förslag till ny Riddarh.-Ordning.
Jag har visserligen icke något att anmärka emot ifrågavrde skrifvelseförslag, men det synes mig hafva framkommit för tidigt, enär deri omförmälas af R.
St:r beslutade förändringar i R.
F. och R. O., hvilka R.
St:r ännu icke offentligen gifvit K. M:t tillkänna.
Om nämnda förändringar erhåller nemi. K. M:t underrättelse först när R.
Skr äro församlade på rikssalen.
På grund häraf anhåller jag att ifrågavarande förslag måtte tills vidare få hvila på bordet.
Förslaget bordlädes.
Fortsattes föredragningen af sammansattta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 1, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. §§ 49 och 50 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 51.
Godkändes. §§ 52 och 53 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 54.
Godkändes. §§ 55, 56 och 57 tillkännagåfvos vara oförändrade. §§ 58 och 59.
L Den 15 Mnj. 323 § 60 tillkännagafs vara oförändrad. § 61.
Godkändes. s §§ 62 och 63 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 67 (64).
Utsk:ts hemställanden biföllos och §:ns text godkändes. §§ 65 och 66 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 70 (67), Gr.
Jag anhåller att R. o. Ad., i enlighet med förut fattadt beslut, måtte bifalla ifrågavide § med uteslutande af orden »eller, på sätt i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad.»
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå särskilda propos:r, biföll R. o. Ad.
Utsk:ts förev:de hemställan samt godkände §:ns text med uteslutande af orden: »eller, på säfe) i § 19 föreskrifves, å postkontor aflemnad.»
Vid ånyo skedd föredragning af Bevilln.-Utsk:ts den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 10, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänk:t N:o 4, ang:de stämpelpappers-afgiften, biföll R. o. Ad.
Utsk:ts hemställan om uteslutande från förslaget af föreskrifterna om stämpel å »Mästare-bref till fabriks- och handtverks-rörelse m. m.», samt lade Utlåt:t i öfrigt till handlingarne.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Bevilln.- Utsk:ts den 12 och 14 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 11, i ani. af erhållen återremiss af Bevilln.-Utslcts Betänk N:o 7, i fråga om den för de Kongl, personerne och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet m. m.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln.-Utsk:ts den 12 och 14 dennes bordlagda Mern.
N:o 12, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut ang:de tullbevillningen. 2i Den 15 Maj, Härvid förekom:
Utslcts inbjudning.
Frill, af Ugglas, Gustaf: Utsk:t liar till K. o. Ad. framställt en inbjudning, att biträda de Stånds beslut, som bestämt införselsafgift för ifrågav:de artikel, men då E. o. Ad. för denna vara bibehållit förut stadgad tullfrihet, anhåller jag att inbjudningen måtte afslås.
Efter härmed slutad öfverläggning, gjordes först propos. på bifall till inbjudningen, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med mångå ja, blandade med nej; oell förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Voterings-proposm N:o 1.
Utsk:ts inbjudning.
Jag får anhålla, att äfven denna inbjudning måtte afslås.
Så lockande det än kunde vara för den, som anser för det allmänna helsosamt, att tull åsättes den ifrågav:de artikeln, att nu söka förmå R. o. Ad. att fatta ett dylikt beslut, måste jag dock, då jag hyllar den åsigt, att man icke i en hastig vändning bör kullkasta det beslut, som
Ståndet efter mogen öfverläggning fattat, af sådan anledning förena mig med Frih. af Ugglas.
Efter härmed slutad öfverläggning, gjordes först propos. på bifall till inbjudningen, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, sorn med ja besvarades.
Voterings-proposm N:o 2.
Utsk:ts inbjudning samt voterings-proposm N:o 3.
Äfven nu får jag anhålla, att R. o. Ad., med afslag å inbjudningen, behagade godkänna voterings-proposm.
Den 15 Msj. Gr.
Jag har icke velat motsätta mig den siste värde talarens framställningar med afseende å artiklarne fläsk och kött, men med afseende å den nu ifrågav:de artikeln ost, är, på sätt jag under diskussionen haft tillfälle utveckla, förhållandet det, att nära nog alla länder på jorden, sorn hafva någon tull-lagstiftning, hafva densamma belagd med tull.
Då nu R. o. Ad:ns beslut i frågan kan anses så knapphändigt som möjligt, enär det fattades med endast en rösts öfvervigt, torde det vara: ganska lämpligt att antaga Ctskits inbjudning, hvarå jag. anhåller att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos.
I motsats till den siste värde talaren, får jag förena mig med Frih. af]Ugglas i anhållan, att R. o.
Det torde törhända vara bekant, att jag icke gillar det slut, hvari R. o. Ad. stadnat i tullfrågorna, men i likhet med Frih.
Cederström respekterar jag de beslut, R. o.
Ad. i föregide plena fattat, för mycket, för att jag skulle vilja att man skall använda ett tillfälle, sorn kanske kunde vara gynnsamt, för upprifvandet af ett förut fattadt beslut; Jag har förut. kämpat, för att bevara helgden af ett fattadt beslut, och jag måste göra det äfven nu.
Frih. af Ugglas: Jag är Frih.
Klinckowström särdeles förbunden för den åsigt, han i denna fråga uttalat.
Jag förenar mig med honom och vidblifver mitt förut framställda yrkande.
Liljencrants: Afven jag skulle instämma med Frih.
Klinckowström, derest fråga vore om en inbjudning från ett Stånd.
Men Bevilln.-Utsk:t har vid detta tillfälle icke gjort annat, än hvad grundlagen uttryckligen ålägger Utsk:t, nemi. att söka sammanjemka Ståndens stridiga beslut.
Yore så icke förhållandet, skulle jag icke gjort min ifrågavarande framställning, ty jag delar Hr Frihrns åsigt om inbjuningar i allmänhet.
Jag vill icke tvista om sjelfva saken, ty den lärer i allt fall komma till förstärkta Utsk:t, men jag har velat fästa uppmärksamheten på att denna inbjudning är af helt annan beskaffenhet än sådane, om hvilka grundlagen icke talar.
Vare långt ifrån mig att hafva, förra gången jag yttrade mig, framställt någon anmärkning; men jag tror, att man bör respektera ett förut 326
Den 15
Maj. fattadt beslut, helst man då kan under andra förhållanden vänta samma tjenst af motpartiet.
Hvad frågan i öfrigt beträffar, torde man kunna vara öfvertygad att Borgare-St. icke antager inbjudningen samt att frågan således ändå kommer till förstärkt Utsk., der jag är säker på att den goda saken, sådan jag uppfattat den, skall segra.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att i afseende å Utsk:ts förev:de inbjudning så väl antagande deraf som afslag derå blifvit yrkadt, gjordes först propos. på inbjudningens autagande, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades; hvarefter propos. på voteringsproposms godkännande framställdes och besvarades med ja.
Jemväl i afseende å denna pnnkt anhåller jag, att R. o. Ad. måtte afslå inbjudningen och bifalla voterings-propos:n.
Öfverläggningen förklarades slutad, inbjudningen afslogs och voterings-propos:n N:o 4 godkändes.
Ister.
Afven nu får jag anhålla om afslag å inbjudningen och antagande af voterings-propos:n.
Inbjudningen afslogs och voterings-propos:n N:o 5 godkändes.
Uppå yrkanden af Frih. af Ugglas, blefvo Utsk:ts inbjudningar afslagna; och godkändes voterings-propos:ne N:ris 6—10.
Jag anhåller, att R. o. Ad., med afslag å inbjudningen, ville antaga voterings-proposm.
Inbjuningen afslogs och voterings-proposm N:o 11 godkändes.
Humle, Lin, Aska.
Uppå yrkanden af Frih. af Ugglas, afslog R. o. Ad.
Utsk:ts inbjudningar; och blefvo voterings-proposme N:ris 12—15 gillade.
Den 15 Maj. 327 Karkasser och Karkassband, Metaller, Tobak.
Voterings-proposme
N:ris 16—23 godkändes.
Tråd.
Likaledes får jag nu anhålla om afslag å inbjudningen och antagande af voterings-proposme.
Inbjudningen afslogs och voterings-proposme N:ris 24 och 25 godkändes.
I afseende å förev:de punkt tror jag, att man, utan att träda K. o.
Ad:ns förut fattade beslut för nära, kan underkänna Bevilln.-Utsk:ts åsigt, att Utsk:ts slutliga hemställan i Betänk:t N:o 8 icke skulle vara af bevillnings natur.
Frågan rörer i formelt hänseende huruvida K.
St:r skola anse den tulltaxa, som af B.
St:r godkännas, vara ett förslag eller icke.