Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De värde Ledamöterne kunna icke bestrida, att efter ordaförståndet af io §. i RegeringsFormen alla mål borde i Allmänna Beredningen föredragas; och då man nu är ense om, att detta icke är lämpligt, utan att visse ärender böra undantagas, men deremot olika meningar uppkomma derom, hvilka ärenden böra frånskiljas, hemställer jag till de värde Ledamöterne sjelfve, om det bör vara Konungen ensam, som gör denna bestämning, eller om icke Grundlagen bör i det afseendet undergå en lämplig förändring.
Boye har yttrat, att sådane mål borde i Allmänna Beredningen föredragas, som beliöfde en beredning.
Denna bestämning är icke tillräcklig; jag skulle tro att alla mål behöfva beredas.
Hittills har den praxis för måls föredragning i Allmänna Beredningen gemen - Den 9 November f. m. ligen varit följd, att, sä snart frågan innefattar besvär öfver gifne utslag eller beslut, har den i Allmänna Beredningen förekommit, emedan den då baft egenskap af rättsfråga.
Äfven i befordringsärender om det blågås öfver en skedd tillsättning af Aulhoriteterne, t. ex. öfver utnämningen lill en Häradsskrifvare-ljenst, hvilken tillsattes af KammarCollegium, bar saken gått lill Beredningen.
Att, såsom bär är sagt, del för närvarande beror af den föredragande, att anmäla mål i Beredningen eller icke, är således ogrundadt, den antagne praxis bar härutinnan blifvit iakttagen, Man har yrkat, att allmänna Författningar skulle alltid i Beredningen förekomma.
Deraf skulle den följd uppstå, att frågan om hvarje stadgande som helst borde der granskas och öf« verses.
Om Konungen lill exempel ville höja eller sänka tullen på spannmål, cn ganska vigtig och allmän Författning, skulle frågan först i Beredningen föredragas; och jag hemställer, om detta vore lämpligt och nyttigt?
Man bar också sagt, att del varit ett fel att den nya Skiftesstadgan ej förekommit i Allmänna Beredningen.
Den bIef’ likväl ej antagen förrän efter granskning of flere i ämnet kunnige personer, afGeneralLandtmäteriContoirel och of Högsta Domstolen; och jag tror, att i detta fall Högsta Domstolens Ledamöter, som dagligen tillämpa ÄgödelningsFörfattningarne, kunde verk49 H. 3 * Den 9 November f. m. ställa en nyttigare granskning, än Allmänna Beredningen.
Det har afven blifvit sagt, att det ej vore underligt, om en Föredragande icke ville hafva målen till Beredningen, emedan han då lättare kunde drifva genom sin tanka deruti i SlatsRådet.
Jag tror, att förhållandet är alldeles motsatt.
Då hvar och en lär anse att hans tanka är den rätta, och en Föredragande vanligen lägges till last ett oriktigt beslut, som han contrasignerat, måste han väl heldre afge sine yttranden till ett protocoll, som kan tryckas, än till ett, som icke kan det, enär i förra fallet inför allmänheten kan ådagaläggas, att han icke biträd t det oriktiga beslutet.
En Föredragande bör och kan således icke annat än vara angelägen, att få målen i Beredningen föred ragne.
I öfrigt har det ock blifvit yttradt, att i mål, som i StatsRådet föredragas, allt skulle bero på en persons eller Föredragandes tanka.
Detta yttrande är så oriktigt, så stridande mot förhållandet, att det icke synes förtjena något svar.
Emot en ålerremiss af memorialet, hvilken här blifvit yrkad, har jag för min del intet att påminna, enär, såsom jag förut yttrat, en bestämning i förevarande fråga bör ske icke ensamt af Konungen, utaniGrundlagsväg, genom en ändring i RegeringsFormen.
En värd Talare, en Konungens Rådgifvare, har påstått att Den 9 November f. in. ii icke några rättsfrågor förekomma till afgörande hos Konungen i StalsRådet.
Jag skulle till vederläggning kunna åberopa den siste Talarens, äfven en Konungens Rådgifvares, medgifvande, att rättsfrågor verkligen ingå till Konungen i StatsRådet; men jag skall ej begagna mig af detta bevis, utan blott påminna om det märkvärdiga mål, som vid denna Riksdag varit i fråga, om de Halländske Kyrkohemmanen.
Der var fråga om tusendetals personers rätt, och målet afgjordes i StatsRådet.
Den förstnämnde Talaren har derjemte påstått, att icke
Domstolarne döma efter ekonomiska Författningar.
O w utan endast efter allmän Lag, som tillkommit i enlighet med 87 §.
Men äfven detta lär allmänna erfarenheten vederlägga.
Jag vill blott påminna om den JuslitiaeDivision af CommerceCollegium , hvilken blifvit flyttad till HofRätten, och hemställa, om icke den dömer efter ekonomiska Författningar, och om icke målen derifrån fullföljas till Högste Domstolen.
Jag vet ej eller, hvarföre det skulle vara så angeläget, att meddela alla Författningar till Domstolarne, om det ej vore ett åliggande för dessa Domstolar alt domina derefter.
Jag kan således ej annat än förblifva vid mitt yrkande, att rättsfrågor mätte skiljas ifrån StatsRådet och gå Domslolsvägen.
Jag ser väl, att tiden ej ännu torde vara inne att denna ide' kan bringas till mognad; men det kan ej dröja länge, innan 22 Deri c) November f. in.
Konung oell Ständer måste inse, att det ej lian vara annorlunda.
För att påskynda denna mognad, anhåller jag emellertid om återremiss, Herr Munck af RosenschöldEberhard: Det S3rnes vara en allmänt antagen mening, alt Grundlagens stadgande om Allmänna Ärendernes Beredning ej kan bokstafligen följas, och häraf måste blifva en nödvändig följd, att en ändring i den §:n måste för sig gå.
Jag får tillika meddela den historiska upplysning, att redan 1815 föreslog ConstitutionsUtskottet till Rikets Ständer, att Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, alt Allmänna Beredningen och andra publika Verk måtte blifva hörde enligt Grundlagens föreskrift.
Detta må äfven gälla såsom en anmärkning emot en värd talare, hvilken vid de 2:ne sista Riksdagarne yttrade, att 1815 års ConstitutionsUtskott endast anmärkt bristen på rubriker i Protokollen.
Jag påminner mig, att från KammarExpeditionen hade på 5 månader intet mål blifvit föredragit i Allmänna Beredningen.
Jag påminner mig äfven ganska noga, alt vid i8iS års Riksdag nnmältes för Rikets Ständer 2:ne mål från ConslilulionsUlskoltet till påföljd efter joy §:n RegeringsFormen, och att dessa båda mål blifvit föredragne hos Konungen tvärtemot Allmänna Beredningens mening.
Jag kan ej gå in på, att.Konungen skall bestämma, hvilka mål i Allmänna Beredningen Den g November f. m. skola föredragas, utan tror, att .Grundlagen bör bestämma det.
Då Grundlagen gjort det hittills så, att stadgandet icke kan verkställas, måste en förändring häruti vara nödig.
I anledning af Herr Danckwardt yttrande, får jag erinra, att om en eller annan Föredragande för sig antagit, eller fått sig af Konungen föreskrifven, en princip, efter hvilken han behagar föredraga målen, kan den likväl ej vara annat än godtycklig; principen bör likväl vara stadgad i Grundlagen.
På desse och de flere af Herr Cederschjöld förut anförde skäl, anhåller jag om återremiss, på det ConstilutionsUtskollet måtte uppfylla sin pligt, och föreslå förändring i ett stadgande, som ej kan bokstafligen följas, sådant det nu är.
Det är angenämt, att inom Representationen höra Konungens Rådgifvare sjelfve erinra om Folkets rätt.
Med förklarande af den högaktning jag hyser för talaren, som det gjort, antager jag erinran derom, att en förklaring eller ändring i Grundlagen ej kan af Konungen ensam göras.
Men jag föres deraf endast till den ändring i mitt yttrande, att jag, under anhållan om återremiss, förklarar min väntan, att
ConstitutionsUtskottet inkommer med förslag till en sådan ändring, der en gråns framställes emellan hvad som bör i Beredningen föredragas, och hvad som ej bör der föredragas.
Särskilt får jag erinra derom, Den 9 November f. tn. utt då jag såsom exempel nämnt SkiftesFörfattningen, jag ej yttrat något omdöme, örn den i Beredningen var föredragen eller ej, ty jag kände ej förhållandet dermed.
Då jag omtalade Beredningen, såsom en Inrättning till Folkets säkerhet, betraktade jag den, sådan den borde vara; och utan att yttra mig, om den verkligen är sådan, eller icke är det, vägrar jag icke allt afseende åt den consideralion, som tilläfventyrs derifrån föranledt förhållandet hittils, och nöjer mig ined att begära ändring för Årendernas behandling hädanefter.
Jag måste icke haft den lyckan att nog tydligt uttryck! mig, då en värd ledamot så kunnat fatta min mening, som skulle jag hafva yttrat, att Domstolar ej få domina efter ekonomiska lagar.
Jag har blott sagt: att sådana lagar, som af Konung och Ständer gemensamt stiftas, mera egentligen tillhöra Domaremagten; inen jag har deremot ej bestridt, alt ekonomiska lagar ofta af Konungen kunna öfverlemnas till behandling af Domstolarne.
Jag vill för öfrigt icke längre uppehålla discnssionen, och det skall vara mig alldeles likgiltigt, om återremiss beslutas, elier ej; i förra fallet förnyar jag blott min anhållan, att mitt afgifne yttrande må få densamma åtfölja.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderska - Den g November f. in. pet och Adeln ansåg ConstitutionsUtskottels ifrågavarande Memorial böra, på grund af de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUlskoltets insände Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 230.
Angående bestridda utgifter och beviljade afskrifningar på öfverskolten å StatsVerkets inkomster.
I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å Dess Befallningshafvandes i Westmanlands
Län underdåniga hemställan om afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhusanstalterne derstädes.
Om ändring eller förtydligande af 6 Cap., 2 och följande §§.
ConcursLagen.
Angående ändring af 3 §. i 3o Cap.
N:o 224.
Angående beviljad belöning till Ekenmarkska Slägten för af densamma införda förbättringar i Väfnadskonsten.
Angående sättet för Författningars allmängörande samt deras fullständiga och ordenteliga utdelning till Domare och Embetsverk. u6 Den 9 November f. m. N:o 226.
Angående föreslagne förändringar i afseende å Skjutsväsendet.
Föredrogs å nyo och Remitterades till:
Be villningsUts kotte t : Herr Skogmans, Carl David, den 3 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att de förhöjningar eller nedsätlningar i Tullafgifterna på inkommande och utgående varor, som vid denna Riksdag varda af Rikets Ständer vidtagne, emot hvad nu gällande Tulltaxa innehåller, icke måtte träda i verkställighet förr än från och med den 1 Maji i83o; jemte de af Friherre Åkerhielm, Gustaf Fredrik, och Herr Tham, 'Wollrath, rörande samma ämne, sistnämde dag afgifne yttranden.
StatsUtskottet: Friherre Whangels, Henning, den 2 dennes f. m., på bordet lagde Motion, att
Fjerdingsmanstjensten icke må af frälset bestridas.
Herr Rosenquists, Fredrik Leonhard, den 3 dennes e. m. på bordet lagde Motion, om upphäfvande af 6:te §. i ytde Capitlet HandelsBalken.
Då nu å nyo föredrogs ExpeditionsUlskottets den 5 dennes under N:o 2iy af - Den 9 November f. rn. 27 låtne, oell den 6 derpå följde e. m. på bordet lagde, Memorial, angående ifrågaställd förändring i formen för Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse!’; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till handlingarne.
Å nyo föredrogs och bifölls Stats- och BankoUtskottens den 29 sistlidne Julii under N:o xo afgifna, och den 21 derpåföljde September f. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af ett
LåneContor till understödjande af utflyttningar efter skeende ägoskiften.
Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets den 11 sistlidne September under JN:o [\5 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. pä bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 26 förut meddeldte Betänkande om Tull å Spannemål.
Friherr a me Åkerhjelm , Gustaf Fredrikj och af Nordin j Carl Johan} anhöllo, att detta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
I anledning hvaraf Hans Ecccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då flere Ledamöter förenat sig i begäran om Utlåtandets ytterligare hvilande på bordet, kunde sådant, enligt 49 §•
Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottels den i i sistlidne September under N:o 153 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckte motioner om 3'tterligare åtgärders vidlagande, dels till befordrande af den inhemska hästculturen, dels till lättnad vid Reinonteringsskyldighetens fullgörande.
Herr von Troila Samuel Gustaf, anförde skriftligen:
Fullkomligt instämmande med Utskottet i afseende å fördelarne af att, genom underlättande af Rusthållarnes vid de indelta CavalleriRegementei ne Remonteringsskyldighet, söka uppmuntra den enskildta omtankan, till förbättrande af vår inhemska hästafvel, tror jag likväl, att de åtgärder, som i sådant hänseende vidtagas, ej böra ske på bekostnad af vålt kanske redan nog fåtaliga Cavallen.
Jag nödgas derföre helt och hållet bestrida det af Utskottet föreslagne project: att hemma i Landet fallna, väl qvalificera de, Föl vid fyra års ålder, ehuru ej målfyllige , borde för Nummer få insättas, dä de kunna påräknas framdeles uppnå den i Författningarne föreskrifne höjd.
Den första påtagliga följden af en dylik tillåtelse vore ofelbart en de faqto, om ej de jure, småningom inträffande nedsatt - Den 9 November f. m. ning af nu gällande hästmål, emedan det är omöjligt alt med säkerhet bestämma, hvilken eller huru många af flere uppviste undermåliga hästar, skola uppnå den i Författningarne föreskrifne höjd, och en sålunda, på hopp om framtida tillväxt, af Regementschef och Landshöfding approberad häst torde väl sedermera svårligen, såsom för liten, kunna casseras.
Dessutom tror jag, att bestämdhet i Författningar bör framför allt sökas, och de lina bestämdhet saknar jag alldeles i den af mig nu angifne del af Utskottets Utlåtande.
Utskottet har nemligen till Befälets och Besigtningsmännens omdöme öfverlemna! att afgöra, huruvida det är att förmoda, det en till inskrifning uppvist 4‘årig undermålig remont framdeles skall uppnå den för Regementets hästar föreskrifne höjd.
Allt ank ornmer således här på närvarande personers åsigt af saken, och dervid tror jag vederbörande
Rusthållare alltid skulle föreställa sig möjligheten af hästens tillväxt, då deremot RegementsChefen oftast vore nödsakad vara af en annan tanke.
Den obehagliga ställning, hvaruti RegementsChefen härigenom blefve försatt, då en Rusthållare, hvars häst blifvit vid Remonteringsmötet casserad, kanske skulle tro på mannamån och särskildte recommendationer, emedan tilläfventyrs hans granne fått en fullkomligt lika hög, men bättre 3 o
Den 9 November f. m. qvalilicerad, häst för Nummer inskrifven.
De många deraf följande klagomål och hänvisningar till diverse Auctoriteter, samt det uppskof, som till följe af våra Collegiala formers långsamhet, vid vacancens ersättande skulle förorsakas, tror jag alltför klart falla i ögonen, för alt närmare behöfva utvecklas.
Lika litet kan jag med motionären Herr Grefve von Fersen instämma deruti, att målfylliga hästar vid 3 års ålder borde såsom remonter få antagas, ty ehuru jag är öfvertyga!, att vid LifRegementets Dragoner och Skånska
Dragonerne ganska få hästar skulle vid 3 års ålder hafva uppnått den för dessa Regementen föreskrifne höjd, är jag likväl öfvertygad, att vid de öfrige CavalleriRegementerne, der 9 qvarter 2 tums hästar få antagas, Rusthållarne skulle företrädesvis till approbation uppvisa hästar af denna ålder: 1:0 emedan de för bättre pris kunna erhållas; 2:0 emedan de calculationsvis alltid böra ett år längre för Nummern kunna qvarstå.
Då Approbations- och CassationsMönstringarne, vid våra Indeldta CavalleriRegementer, vanligen om höstarne förrättas, ersättas de flesta af vid dessa Mönstringar inträffade vacancer sällan förr än påföljande vinter, och jag är Öfvertygad, att mången Rusthållare skulle, i stöd af en Författning, sådan som motionären densamma Den ej November f. in. föreslagit, under hvarjehanda förevändningar söka draga ut pä tiden lill det näst före Regementsmötet inträffande Remonteringsmöte, då hans målfylliga, nyss 3 Ar fyllda, felfria fåle ovedersägligen skulle för nummer inskrifvas.
Att våra Svenska hästar, ehuru kanske tidigare fullvuxna, likväl med få undanlag ej förr än vid 5 års ålder äro så utbilda de, att de vid Recryl-Sqvadronerne kunna dresseras och till tjenstgöring begagnas, deruti tror jag att Motionären lika med mig skall instämma.
Följden blefve, att en sålunda nyss före början af ett Möte inskrifven 3-årig häst, hvarken vid detta eller näst påföljande, utan först vid 3:dje Mötet efter dess antagande, skulle kunna dresseras.
Huru mycket våra Gavallerier derigenom skulle förlora i brukbarhet, lemnar jag till hvars och ens ombepröfvande.
Förkastande alltså för min enskildt» del så väl motionärens, som Utskottets i detta hänseende afgifna yttrande, får jag, i händelse Ridderskapet och Adeln, såsom jag hoppas, beviljar Utlåtandets återremitterande, hemställa, om ej irsta puncten deraf borde få följande ordalydelse: vitt företrädesvis tili en början . och derefter uteslutande när sådant pröfvas nyttigt och möjligt, Remonter af Landets egen hästafvel må vid Cavalleriet antagas, och att hemma i Landet f allna väl qvalificera - 3a Den 9 November f. m. de
Föl måtte i nummer få insättas j då de är o mål fylliga och vid den ålder, att desamma före nästinstundande Mötestid fylla 4 dr; bärande, i händelse den sålunda antagne hästen af RegementsChefen anses för ung att påföljande möte bevista, antagelig klippare af Rusthållaren dertill anskaffas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då Ridderskapet och Adeln redan bifallit
EkononiiUtskottets ifrågavarande Utlåtande, torde Herr von Troi 1 s nu afgifne anförande böra såsom dess enskilta reservation anses.
Å nyo föredrogs och bifölls Stats-, samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoltens den 20 sistlidne Augusti under N:o 68 afgifne, och den 25 derpå följde September e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjord hemställan om en förändrad Indelning af BåtsmansRotarne på Öland.
Föredrogs å nyo ExpeditionsUtskottets den 22 sistlidne September under N:o 180 aflåtne, och den 25 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, angående en af Rikets Ständer till åtskillige personer beviljad belöning för införde förbättringar i Väfnadskonsten; i sammanhang hvarmed nu äfven till pröfning företogs Stats-, samt All - Den 9 November f. m. 33 Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 6 sistlidne October under N:o yö abgifhe, och den ig i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial med förslag lill undanrödjande af missförstånd vid tilldelandet af den utaf Rikets Ständer, med anledning af Utskottens Utlåtanden N:o 23 och 5q beviljade belöning för införde förbättringar i Väfnadskonsten; och blef, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, Stats- och EkonomiUtskottens berörde Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit, hvarigenom särskildt yttrande öfver ExpeditionsUtskottets ofvannämnde Memorial icke erfordrades.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets under N:o a33 afgifne, och den 28 sistlidne September e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af Kongl.
Majrts Nådiga Remiss uppå Handlanden G.
Billquists underdåniga ansökning om befrielse från honom ådömd Bränvinsbrännings-afgift.
Herr Rosenqvist _, Fredrik Leonhard: Åf Herr vonHartmansdorffs Utlåtandet bifogade Reservation täcktes Ridderskapet och Adeln inse, att det vore obilligt bifalla detsamma, då man ej kunde undgå alt bevilja alla andra Svenska medborgare, som begärde afskrifning, samma fördel.
Jag anhåller få 49 H. 3 34 Den 9 November f. ra. uppläsa följande utur Utlåtandet:
KcimmarRättens Utslag härj, uppå af Billquist deremot anfcrde underdåniga Resvär, blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder fa st stål dt j, samt i följd deraf j af Kongl. KammarRätten den iy Januarii 1820 till Konungens Befallningshafvande för Laga verkställighet öfversändt, &c. Vidare förekommer:
KammarRätten har derföre j, och då något inhibitorial i Utslagets verkställighet icke blifvit meddeladt, samt borgen för ersättnihgs-beloppet blifvit af Billquist vid de underdåniga Besvärens anförande ståhl j uti förnyad skrifvelse af den s5 Febr. sistlidet år anmodat Konungens Befallningshafvande., att genast låta foga den lagliga åtgärd vid detta ärende, att Kongl. KammarRättens
Utslag blefve skyndsammeligen till verkställighet befordradt.
Hvilka vådor skulle icke uppkomma, om en person, som vöre dömd i alla Rätter, och hade sin Dom till executif åtgärd öfverlemnad, men ingick till Kongl.
Maj:t och anhöll om uppskof intill nästa Riksdag, skulle af Rikets Ständer få sin rättmätiga skuld afskrifven?
Jag anser de menliga följder, som af ett sådant förhållande skulle uppkomma, vara så betänkliga, att jag på det högsta måste afstyrka bifall å Utskottets Utlåtande, ur den rättsprincip, alt Rikets Ständer annars ej kunna undgå att bifalla hvar och en afskrifning, som sedermera föreslås.
Dessutom är Borgen släld Den 9 November f. m. 35 för dea ifrågavarande skulden, och jag kan icke inse något skäl, hvarföre man skall skänka hort hvad man redan har i händerna.
Grefve von Hosenj Axel:
Jag har ej annat skäl lill bifall å Utlåtandet, än hvad Utskottet sjelf anfört.
Nu lika som vid förra tillfället detta mål förevar, skall jag söka hålla mig vid den punkt af Utlåtandet, att Billquist, som år 1812 trodde sig vara befriad från denna anmärkning, ej fick veta af den förr än år 1820, då de båda Bolagsmännen redan uppgifvit sina stater.
Det starkaste skaij utom att hans hus är så intecknadtj att, om denna summa uttogs, han icke mera kunde försörja sin familj, ärj att Kongl.
KammarRätten, denna anmärkare öfver Kronans rätt, har funnit sig föranlåten alt understödja B i 11 q vists Nådeansökning.
Ridderskapet och Adeln torde icke illa upptaga, om jag uppläser denna punkt af Utlåtandet, så lydande:
Uti häröfver af Kongl. Majit infor dr adt Utlåtande liar slutligen Kongl. KammarRätten den i3 Octoher sistlidet år i underdånighet hemstält> att, enär nu mera af hvad sorn till Utslagets verkställande vöre tillgjordt, kunde ungefärligen slutas till Billqiiists tillgångar att c.rsättnings-beloppet gälda, hans underdåniga ansökning måtte komma under
Nådig pröfning samtj i sådant fallj attj med Nådigt 49 H. 3* 36
Dcu 9 November f. m. afseende A de af Billqvist anförde ömmande omständigheter, honom af nåd måtte förunnas eftergift af Kongl. Maj:ts och Kronans andel, om icke af hela det ådömde beloppetj åtminstone af så stor del derutaf, som skolat drabba Sclierlander och Sparrgren för deras delar, om hos deni dertill funnits tillgäng.
Detta tror jag hafva föranledt Utskottet till den framställning, som i slutmeningen blifvit gjord.
Jag vet visserligen, att io års praescriptionstid finnes för Kronans fordringar, men om det extenderas blott till en delägare, sedan de andra båda fallerat, uppstår deraf en omensklighet, hvilken jag förmodar Ridderskapet och Adeln icke kan gilla.
En Talare har yttrat, att Billqvist trodde sig befriad från all betalningsskyldighet ifrån år 1812 ända till 1820, då han först skulle hafva fått veta sitt åliggande att utgöra den ifrågavarande
Bi än vins-skatten; och detta har blifvit åberopadt såsom stöd för afskrifningen.
Redan år 1813 fingo Billqvist och hans medintressenter, på sätt Utskottet upplyser, genom Götha HofRätts dorn veta, att de borde betala.
Men som de trodde sig kunna slippa genom sakens öfverlemnande ål Taxeri ngsComitlcen, i stället att klaga öfver HofRättens Utslag, vann detsamma laga Deti g November f. in. s7 kraft.
Som nu ingen TaxeringsComittee kail uppliäfva en laga kraftvunnen dom, har KarnmarRätten förklarat TaxeringsComittens åtgärd obehörig, och Konungen, hos hvilken Billqvist klagat öfver delta KarnmarRättens Utslag, har gillat detsamma.
Örn således verkställigheten af IIofRättens laga kraftvundne Utslag blifvit fördröjd, är det Billqvists eget fel, ehuru han nu begagnar detta af honom sjelf tillställda dröjsmål, för att beklaga sig och söka afskrifning.
— Man har äfven sagt, att Kammarllätlen tillstyrkt eftergift.
Det står väl ock uti Utlåtandet, att KammarRätten uti infordradt yttrande, slutligen hemställt att &c.; men jag beklagar, att jag vid justeringen innom
Utskottet icke med den noggranhet gaf akt på ordalagen, att jag först undersökte, om icke handlingarne innehålla, att KammarRätten hemställt huruvida, ty KammarRätten har här, troligen såsom Collegierne ofta pläga uti infordrade Utlåtanden, sagt förhållandet vara så och så, men utan bestämdt till- eller afstyrkande öfverlemnat saken till Kongl.