Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är förekommen af Hr Aminoff och vill blott tillägga att om R. o. Ad. i e. m. genomgår de betänk:n, sorn förekomma näst efter Bevilln:sUtsk:s utlåt.
N:o 4, så äro de flesta af så ringa betydenhet att de snart kunna afgöras och förmodligen bifallas.
De öfriga kunna bordläggas för andra gången.
Derigenom är man försäkrad att få dem afgjorda nästa gång de förekomma.
Ståndet vinner i alla fall den lid, som till deras afgörande på e. m. användes utan alt något längre intrång på Böndagens helgd derigenom föranledes.
Hvad åter angår Bränvinsbevillnings-betäuk., så blef det, om jag icke bedrager mig, afgjordt pä en f. m.
Således bör delta betänk, kunna bättre medhinnas på Onsdags f. m. än på instundande e. m.
Jag förnyar mitt instämmande med Hr Aminoff. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att han, för att i möjligaste måtto, i hvad på honom ankomme, söka förlika de stridiga meningarne, finge tillkännagifva, det hans åsigt var att på eftermiddagen föredraga K.
M:s denne dag ankomne nåd. propos:r Den 10 Maj f. m. 409 af hvilka 2:ne och i synnerhet en vore af ganska vidlyftig beskaffenhet, och sedermera endast lill bordläggning anmäla några inkomne Utsk:sbetänk:n.
Förmiddagens plenum hade redan varat öfver 6 timmar och H. Ex. förmodade att R. o. Ad. icke önskade något långvarigt plenum på eftermiddagen, hvarföre H. Ex., af sådan anledn. och flere andra skäl, hade ämnat, att sedan de nu omförmälde ärenderne blifvit expedierade framställa propos. till R. o. Ad:s åtskiljande; hvarigenom äfven det ändamål kunde vinnas, att betänk, rörande allmänna bevillningen, utan någon rubbning af den ordning, hvari målen å föredragn:slistan blifvit uplagne, kunde förekomma först i nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 4 e. m.
Justerades 2:ne prot.utdr. f. d. 7 dennes och denne dag f. m. samt pleni prot. för d. 17 sistl.
Gr. Sparre, Johan Alexander:
Jemte det jag får afsäga mig den plats såsom ledamot i Bevilln.Utsk., hvartill jag genom R. o. Ad:s förtroende blifvit kallad, anhåller -jag vördsamt att vid min rikdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes följande af Frih.
Stjernstedt, Lars Fredrik, inlemnade mern.
Af tjenstegöromål hindrad att längre qvardröja i Stockholm, nödgas jag härmed afsäga mig den äran att vara ledamot af Bevilln. Utsk.; med ödmjuk anhållan att det oaktadt fortfarande få bibehålla min riksdagsmannarätt. 410 Den 10 Maj f. m. R. o. Ad. biföll jemväl denna anhållan, hvarefter II.
Ex. Ilr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af 2:ne ledamöter i BevillmsUtsk. efter Gr.
Sparre och Frih. Stjernstedt.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att Gr.
Nils, anmält det han af tjenstepligter vore hindrad att fortfara med sin befattning såsom Elektor, men anhölle att likväl få bibehålla sin riksdagsmannarätt; och lemnade R. o. Ad. härtill sitt bifall.
Gyldenstolpe Anton Gabr., Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, med flera ledamöter, på bordet K.
M:s nedannämnde denne dag ankomne nåd. propos:r lill R.
Sl:r. 1 :o om antagande af ny Wexel-lag, 2:o ang:de ändring i vissa delar af föreskrifterne om rättegång j Domkapitel; och 3:o ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter vice Länsmannen Peter Lök Rösler, till förmån för hans arfvingar.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne utlåt:n, betänk, och mern.:
N:o 89, i anledn. af väckt motion om inrättande af ett Ec klesiastik-coll:m; N:o 90, i anledn. af väckt fråga om inrättandet af en serskild
Byrå eller afdeln. inom Ecklesiastik.-Depart., för handläggningen af ärender, som angå Elementar-Läroverken.
N:o 91, i anledn. af väckt fråga om förändring af 11 §:n uti K.
Stadgan om tullförpassning och tullbevakning; N:o 92, i anledn. af väckt motion om uphäfvande eller ändring af K. Brefvet d. 2 Augusti 1836, ang:de tullförsegling å bränvinskärl, som föres öfver saltsjön; N:o 93, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 72, om inrättande af Länsnämnder; samt N:o 94, i anledn. af återremiss af Utsk:s utlåt.
N:o 81, ang:de förändringar i den K. Förordna! om prestval af den 1 April 1843.
Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., jemlikt sin under förmiddagens plenum tillkännagifna afsigt, att innan det nu först å föredragn:s-listan uptagne ärende, rörande allmänna bevillningen, förekomme, framställa propos. lill R. o. Ad:s åtskiljande, hemställde om R. o. Ad. behagade åtskiljas, ropades ja och Den 10 Maj e. m. 411 nej; i anlertn. hvaraf II.
Ex. förnyade denna propos., samt dä densamma åter besvarades med blandade ja oell nej, förklarade det lian trott sig finna att ja varit öfvervägande; hvarefter II. II. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 7 e. m.
Onsdagen den 14 Maj 1851.
Justerades pleni-prot. för d. 19 sisth April.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag till II.
St:s underd. skrifvelse till K. 31.
N:o 71, Ang:de tillägg uti K.
Stadgan om jagt och djurfång af d. 13 April 1808; och N:o 72, ang:de statsanslag för beredande af tillfälle för ett antal industri-idkare och arbetare att besöka industri-expositionen i London, Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk.-sledamöter; och befunnos dertill utsedde i Bevillnings-Uts kottet: efter IX:o 358, Frih. Lagerbring, Fullm.
Stjernstedt, Lars Fredrik, N:o 1712, Hr von Nackreij, Fullm.
Sparre, Johan Alexander, och N:o 2309 Hr af Dalström, Gustaf Jakob; N:o 211, Frih. Cederström Rudolf; ., 119, Hr Duse, Fullm.
Hr Brakel, Mauritz; och ., 2227, Hr dorchimont, Wilhelm Albrecht. Banko-Utskottet: efter N:o lill, Hr Sölfverberg, Magnus Diedrik, och N:o 2017, Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredrik; N:o 394, Frih. Nordenskjöld, Fullm.
Hr Sandels, Lars Gustaf, och ,, 1840, A.
Hr Fock, Fullm.
Besvärs o. Ekon.-Utskottet: efter N:o 1753, Hr Hedenstierna, Wilhelm; N:o 1884, Hummelhjelm, Fullm.
412 Den 14 Maj f. ra.
Öpnades vidare Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot uti Coust.Utsk. att inträda under den ordinarie Ledamoten N:o 128, Gr. Barnekow, Fullm.
Gr. Wachlmeister, Alarik, beviljade irenne veckors ledighet från och med den 15
Maj räknad; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 370, Frih. von Paijkull, Johan Gustaf.
Äfvenledes öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Const.Utsk. efter N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1661, Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar.
Otto, hade inlemna! ettså lydande mern.:
Då jag denne dag måste lill landsorten återvända, och således måste afsäga mig den befattning såsom ledamot i Allm.
Ekon.Utsk., jag hittills under riksdagen innehaft, anhåller jag att H. B. o. Ad. täcktes det oaktadt tillåta mig alt blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen för den händelse alt jag skulle till riksdagen återkomma. R. o. Ad. leranade härtill sitt bifall.
Uplästes följande af Hr Drake, Amadeus inlemnade mern.
Pä grund af tjensteåligganden, vågar jag härmedelst vördsammast afsäga mig min plats råsom ledamot i H. Ridd.Utsk. utbedjande mig likväl att vid min riksdagsmannarätt fortfarande få varda bibehållen. R. o. Ad. biföll jemväl denna anhållan; hvarefter H.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda till val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Hr Silfverstolpe och en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Drake.
Uplästes jemväl ett af Hr Stjerngranat, Claes Ludv. Ferd. inlemnadt sålydande mern.:
Alldenstund jag i anseende till tjensteåligganden, måste från hufvudstaden afresa, får jag vördsamt anhålla att från min befattning som Bänkman varda entledigad, iikväl med bibehållande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall.
Föredrogs ånyo och remitterades lill LagUlsk.
K. M:s d. 10 dennes e. m. på bordet lagda nåd. propos. till R.
St., om antagande af ny WexelLag.
O Ånyo föredrogs K. M:s d. 10 dennes e. m. på bordet lagda nåd. propos. till R.
St., ang:de ändring i vissa delar af föreskrifterne om rättegång i Domkapitel.
Efter af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framstäld förfrågan om R. o. Ad. äskade upläsning af denna nåd. propos. anmälde sig och yttrade:
Den 14 Maj f. m. 413 Hr Ribbing, Arvid:
Vid remissen af denna K. propos. anhåller jag att få yllra några ord.
Primitiva förslaget lill den K. proposm innefattade, att vid inträffande längre förfall för Consistorii ledamöter skulle dertill förordnas andra af vederbör.
Hofrätt; men en ledamot inom Högsta Domstolen, som blifvit hörd öfver förslaget, har varit af annan mening, och i så måtto skiljaktig, från de öfriga, att han ansett Konungen Sjelf skola besörja om tillsättande af de personer, som, vid förfall, horde inträda i de ordinarie ledamöternes ställe, och denna mening har äfven vunnit Statsrådets och K.
M:s enhälliga bifall.
Naturligtvis är det nödvändigt för en Konung, som vill strida mot de slags rikets flender, som inom fäderneslandet beröfvat hvart 12:te barn sina föräldrar alt intaga positioner på stridsfältet.
— Konungen har redan rättigheten att, af 3:ne föreslagne, tillsätta Consistorii Ordförande eller Biskopen, och skall, enl. det afgifna nåd. förslaget, äfven utnämna 2:ne andra ledamöter, hvilken rättighet K. M. skolat, för tillfälle af deras förfall, bortgifva till Rofrätterna, ifall icke förslaget blifvit rättadt.
Under liden af de tillförordnades tjenstgöring kunde mycket uträttas, som icke vore efter sådana grundsatser, som hyllades af dem som Konungen tillsatt.
Del är med sann glädje för en hvar, som nitälskar för en bättre ordning inom den ecklesiastika styrelsen och revision af de uråldriga författningar, som i den K. proposm omförmälas, att se Konungen villja Sjelf besörja och hafva Sin hand med om hvad som erfordras för en bättre vård om kyrkan och skolan, och endast för den händelse att den åsigt, som varit Konungens Högsta Domstols flesta ledamöters, skulle vilja göra sig gällande inom LagUtsk., dit jag förmodar att den nåd. proposm remitteras, är det som jag anhåller att hvad jag nu yttrat må få åtfölja remissen af den K. propos:n till LagUtsk. för den kraft och verkan del kan förmå.
Eders Ex. har behagat framställa förfrågan huruvida R. o.
Ad. äskade upläsning af den K. proposm; derpå irördes intet svar.
I detsamma begärde Hr Ribbing ordet och yttrade sig om innehållet.
Jag får för min del vördsamt anhålla om upläsning af högstberörde K. propos., på det R. o. Ad. må ega tillfälle om dess stadganden taga allmännare kännedom; hvarefter mig torde tillåtas afgifva några anmärkn:r i ämnet.
Sedan den begärda upläsningen försiggått, yttrade Frih.
I den K. proposm, som blifvit upläst, finner jag för min del några förhållanden, som äro mig oklara.
Deri säges, t. ex., efter det Biskop, Domprost, lärare i theologie och äldste praebendarie blifvit omriämnde såsom ledamöter i Domkapitel, att det antal, som derutöfver erfordras, utnämnes af Konungen bland ordinarie presterna i Stiftet eller lärarne vid läroverket i Stiftsstaden: det uttryck, som härvid begagnas, nemi. ordinarie, anser jag otjenligt.
Ordinarie prestman är icke det en hvar, som är till prest ordinerad?
Men sådan torde dock ej meningen vara.
På det icke tilläfventyrs, i sådant fall, idel Adjunkter, eller måhända prestvigde Folkskole-lärare må insättas i Consistorierne, så synes något derför prsecaverande uttryck böra i författningen inflyta. 414 Den 14 Maj i. m.
Prester eller Skollärare: således kunde det hända, att ingen Skollärare komme in, och det anser jag vore lika orätt, som om de uteslutande skulle der användas; hvarföre jag anhåller att hegge dessa, som mig syoes, med mindre klarhet framställde, menings-redaktioner måtte af Ulsk. tagas i sorgfälligt betraktande, på det att utrönas måtte, huruvida så beskaffade ordaslällningar, som de af mig omnämnda, kunna, utan äfventyr af misstydningar, varda godkända.
Ytterligare finner jag en betänklighet derutinnan, alt för dessa extra ledamöter, som skola kallas alt, jemte de först upräknade i Consistoi ii-göromälen deltaga, aflöning till gäldande af deras möda icke blifvit med ett enda ord omnämnd.
Om Konungen i nåder förordnar det en och annan Kyrkoherde, Komminister eller annan Prestman, eller Skollärare, må såsom ledamot sitta i Consistorium, så medför detta bestyr för berörde t. f. Consistorialibus både tidspillan, besvär och kostnad, som förtjena vedergällning: det är dessutom, skulle jag tro, alldeles icke sagdt, alt den förordnade vill underkasta sig sådant bestyr, utan åtnjutande af någon deremot svarande ersättning.
Jag finner således i dessa omständigheter en brist i det framlagda nåd. förslaget; och anhåller att hvad jag nu haft äran yttra må få åtfölja remissen af den K. propos:n tili vederbörligt Ulsk;, på det, hvad sisla anmärkn:n angår, tillses måtte i hvad män ett bifall till förslaget må, utan anslags anvisande, kunna ega rum; •— äfvensom, hvad beträffar de först afgifne erinringarne, huruvida ej en mera fattlig redaktion och mera betryggande ordalag må befinnas erforderliga.
Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtsk. K. M. d. 10 dennes e. m. på bordet lagda nåd. propos. till R.
St., ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter vice Länsmannen Peter Lök Kösler lill förmån för hans arfvingar.
Ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 23 och 30 sisth April på bordet lagda betänk.
N:o 4, ang:de grunderne för den blifvande Allm.
Bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning.
Uppå hemställan af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, beslöt R. o. Ad. att Ulsk:s författnings-förslag skulle §:vis företagas till afgörande. § 1.
I denna § har Utsk. föreslagit en förändring, hvilken, i min tanke icke är riktig.
I afseende på förhållandet med afgifter för embets- och tjenstemäns löner är, på sätt R. o. Ad. känner, så förordnad!, att, för åtnjutandet af från och med 200 t. o. m. 1,200 r:drs lön finnes en skala up - Den 14 Maj f m. 415 gjord, enl. hvilken högre afgift betalas i den mån lönen stiger: men för löner, som gå utöfver sistnämnde belopp, skall 3 proc:s bevillning erläggas.
Nu inträffar, alt en tjensteman under första hälften af året ripbär i lön t. ex. 500 r:dr.
För den betalar lian efter skalan 7 r:dr för äret, och följaktligen 3 r:dr 24 sk. för balfåret.
Under andra halfva delen af året tillträder han en lön, som öfverstiger 1,200 r:dr, utgörande t. ex. 1,400 r.dr.
För den skall han erlägga 3 proc:s bevillning.
Hittills har författningen varit sådan och så förstådd håde af Taxerings-komitéer och Kammar-rätten, att för den lön, som blott upgick till 500 r:dr betalts efter skalan , som nyss nämndes, 3 r:dr 24 för halfåret, och för den lön af 1,400 r;dr, tjenslemannen upburit under sednare halfåret 700 r:dr, 3 proc. I stället vill Utsk. att hvarje lön icke skall beskattas efter sitt hela belopp för året, utan att första halfårets lön skall med det sednare halfärets sammanslås till ett gemensamt belopp, hvarföre skattas efter den skala förvar. § uptager.
Såvidt jag förstår, mätte det rätta vara, att Staten af en lön alltid får lika stor bevillning, antingen hon under årets lopp åtnjutes af en eller flera innehafvare.
Följaktligen bör icke heller någon förändring göras i det gamla stadgandet.
Det synes i min tanke vara skäl, att den, som på halft år förtjena!' lika mycket som en annan på ett helt, betalar proportionaliter större bevillning än den sednare, .lag hemställer derföre vördsamt att R. o. Ad. icke mätte antaga ifrågavar. förändring, utan återremittera betänk, i denna punkt.
Jag är af fullkomligt motsatt tanka till hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, och det kommer sig deraf, alt jag anser författningen icke så böra tydas, som den värde ledamoten det gjort.
Efter min åsigt, är det rätta, att all den löne-inkomst en person haft under ett förflutet år skall sammanslås och bevillningen derefter uträknas och utgå, d. v. s. att den, som under ena halfåret haft 500 r:drs inkomst och det andra 700 r:dr bör skatta efter en sammanräknad summa af 1,200 r:dr.
Vinsten af den förändring
Utsk. föreslagit finnér jag vara gifven: har en tjensteman lön till sammanräknadt belopp af 1,200 r:dr, så skall han derför i bevillning erlägga 3 proc.; skulle deremot detta lönebelopp icke till fullo utgå, utan t. ex. blott 900 r:dr af de 1,200 r:drne komma honom till godo, skulle han, efter den förra föreskriften skatta £ af den för sistnämnde summan stadgade bevillning eller 3 proc. å 900 r:dr.
Då likväl i allmänhet, för 900 r:dr beskattnings-proc. utgår efter en annan och lägre beräkningsgrund, har Utsk. ansett, alt, då en tjensteman icke eger mer än 900 r:dr, han icke heller bör skatta mer än tariffen derför säger och häri ligger således en bestämd nedsättning.
Helt annat kunde förhållandet vara om man skulle skatta för löne-inkomster för kortare tider; men då upgiften derå sker endast en gång om året, då blir sakens utseende lill följd deraf an norlunda.
IIr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas utgår från den grundsats, som Utsk. antagit, att afgiften skall rätta sig efter hvad tjenste - 416
Den 14 Maj f. m. mannen upbärer i det hein, men jag liar lika med nu gällande författning utgått ifrån den, att afgiflen skall rätta sig efter hvad lönen utgör, antingen hon tillfaller en eller flere personer under året.
Om man gillar den sednare grundsatsen, hvilken jag vidhåller, sä är det klart, att pä en lön af 700 r:dr t. ex. får kronan alltid lika bevillning antingen en person utbekommer henne hel och hållen, eller flera dela henne, om innehafvares ombyten så ofta inträffat.
Efter Gr. af Ugglas förslag biefve följden att bevillningen förändrades olika för samma summa, i fall hon eller någon del deraf under årets lopp innehafts af två eller tre personer.
Be skattningen är nu i förordningen bestämd efter lönens belopp och denna bör väl äfven förblifva oförändrad, vare sig att afgiflen fördelas på flere eller färre, — då blir hon bestämd och ingen tvekan upkommer.
Tjenstemannen, som innehaft olika löner, upgifver deras belopp; den ena andelen hörer till dem för hvilka betalas 3 proc:s bevillning och den andra till dem för hvilka en lägre proc. erlägges.
Hvarken kronan eller lönetagaren varder lidande.
Antages åter Utsk:s förslag, så händer, att ömsom blir kronan, ömsom tjenstemannen lidande, d. v. s. att han nödgas betala mera och kronan får mindre än som skett i händelse den bestämda afgiften stätt fast.
Jag skall upgifva exempel på begge delarne: om en tjensteman det ena halfåret har en ärlig lön af 600 r:dr, sä upbär han deraf för förstnämnda tid 300 r:dr; för dessa, som utgöra hälften af 600 r:dr, skall han efter nu gällande stadga, som jag anser riktig, betala i bevillning hälften af 7 r:dr, eller 3 r:dr och 24 sk.
Om han det andra halfåret erhåller en lön på 6000 r:dr, (en sådan händelse kan såsom man sett inträffa) så utgör hälften deraf 3,000 r:dr, hvarå bevillning efter 3 proc. skall erläggas, med 90 r:dr eller tillsammans 93 r:dr 24 sk., som kronan får.
Antages Utsk:s förslag sä skall 3 proc. beräknas å 3,300 r:drs inkomst.
Då får löntagaren betala 99 r:dr, hvarpå kronan vinner och embctsmannen förlorar 5 r:dr 24.
Nu skall jag åter npge ett annat förhållande, som visar alldeles motsatsen:
En tjensteman innehar en lön på 500 r:dr och upbär deraf 3 qvartal med 375 r:dr. 1 4:de qvartalet får han en lön å 1,500 r:dr hvaraf han för året upbär med 375 r:dr.
För de sammanlagda 750 rdrma skall han enl.
Utsk:s förslag betala 13 r:dr.
Efter nu gällande stadga skulle tjenstemannen hafva betalt för de första 375 r:dr 3 r:dr och för de sednare 375 ndr, 3 proc. med 11 „ 12 sk. S:a 14 r:dr 12 sk.
När derifrån drages hvad tjenstemannen skolat, efter Utsk:s förslag betala, eller förestående . 13 „ — „ så visar det sig, att kronan förlorar, och tjenstemannen vinner . . . _ 1 r:dr 12 sk.
Hvartill skall detta omskiftande trassel tjena?
Ar det icke bättre att låta det gamla stadgandet qvarstå?
Vår Bevillms-förordn. är visserligen i många stycken orimlig och olämplig, men likväl icke i så hög Den 14 Maj f. m. 41?
Iiög gvad som den siste talaren framställt, eller att den princip skulle ligga till grund för beskattningen, att Staten, då den utgifver löner, anser sig tillsländigt att deraf innehålla en viss proc., så att när en lön bestämmes till 300 r:dr icke mer än 298 lemnäs.
För min del anser jag icke detta vara principen för beskattningen å löner utan grunden dertill vara den, att hvar och en, i viss mån af sina inkomster, bör erlägga någon del till fyllande af Statsbehofven, hvarföre äfven erabels- och tjenstemän böra till Slaten erlägga någon del af sina inkomster.
Nu har man också ansett, att den, som har en mindre inkomst, då han tillhör kathegorien af em bets- och tjenstemän, bör, i förhållande till summorne, gifva en mindre del deraf än den, som har en större; och man har derföre utsatt en viss skala, som finnes i betänk, uptagen.
Det mätte alltså, när man utgår från denna synpunkt, vara rätt, att, om en person äfven beles hafva en större inkomst för året, men icke upbär mer än en mindre del deraf, t. ex. 200 r:dr i st. f. 1,200, han icke skattar mér än efter den proc., som är fastställd för det belopp han upbär.
Jag finner åtminstone detta sä princip-enligt och vida rättsenligare än det andra förhållandet skulle vara, att jag ej kan annat än tillstyrka bifall lill hvad Flsk. nu föreslagit.
Jag betviflar att man med rätta kan beskatta efter den grundsats, som Hr von Hartmansdorff nämnt, så att Staten skall af vissa löner kunna påräkna en viss bevillning; ty det händer ofta nog att löner stå vakanla i flere månader och under den tiden kan bevillning deraf icke utgå; och således är det icke heller af lönen, utan af tjenstcmannen sorn upbär den, som en sådan bör erläggas.
Jag är alltså älven af den mening, att det förslag, som Bevilln.
Ulsk. afgifvit, är bättre än det nu gällande, enär det verkligen innefattar en lindring i löntagarnes beskattning.
Om en tjensteman har 1,600 r:drs lön, skall han efter gamla författningen, i bevillning för året erlägga 48 r:dr och om lian frän denna lön afgår under halfåret och således ej åtnjuter mer än 800 r:dr, betala 24 r:dr; hvaremot om det nu upgjorda förslaget antages, han, under samma omständigheter, för de upburna 800 r:drne, icke kommer att erlägga melån 13 r:dr d. v. s. har en behållning af 11 r:dr.
Jag grundar äfven min öfvertygelse om billigheten och riktigheten af Ulsk:s nu afgifna förslag på hvad i slutet af 3 mom. förekommer, som icke angår andra frågor än då den upgifna inkomsten icke utgått till hela sitt belopp. Orden lyda nemi.: ”om nämnde inkomst sedermera icke till hela beloppet utfaller, må rättelse uti debiteringen, eller restitution, derest afgiften hlifvit erlagd, i laga ordning ega rum; börande dervid bcvillningen för det upburna beloppet beräknas” etc.
Således finner man, att inga andra händelser komma i fråga än hvad detta lilla mom. förutsätter och att bevillningens erläggande blir rättvisare och billigare för den, som upgifvit sig till en viss lön, men icke kommit att upbära mer än en del deraf. 6 H. 27 418 Den 14 Maj f. m.
Hr Lagerhielm Pehr:
Mig synes sjelfva principen vara af mindre värde, och man kan tala derom hit och dit; men då resultaterna i det hela komma hvarandra temligen nära, antingen man följer den princip, som hittills antagits, eller den, sora Utsk. föreslagit, hvaremot det är en stor vinst för dem, som skola upgöra debiteringen att få följa den gamla författningen och ej nödgas ingå på en ny bana, hvilket för dem, Kammar-rätten och all annan granskning är det bästa, så tillstyrker jag återremiss, förenande mig med Ur von Hartmansdorff. Gr. af Ugglas:
Sedan jag anmälte mig till erhållande af ordet har Frih.
Palmstjerna redan till en del besvarat Hr von Hartmansdorff i afseende på principen hvarefter beskattningen skall utgå, hvilken den värde ledamoten anser vara lönen men ej personen.
Detta är en princip, som författningen icke känner; der lalas nemi. öfverallt om personer och i 2:dra mom. af denna § säges att den, som på flere ställen, eller olika orter åtnjuter löneinkomster, skall för deras sammanlagda belopp pä ett ställe taxeras.
Ytterligare ber jag alt få fästa upmärksamheten på hvad som redan yttrats om vakanta löner: om en lön står vakant och bevillning skall utgå af lön, hvem skall betala denna bevillning under den tid lönen icke utgår?
Manne Statsverket?