Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I den fasta öfvertygelse, att StatsUtskottet vill bereda hvad för allmänt bästa godt och nyttigt är, samt i det hopp att detsamma, vid nogare öfvervägande, vili biträda den af Friherre Silfversköld vid Utlåtandet gjorde reservation, hvarigenom, enär tillgång till lån uti den af mig anviste Gassa nu mera saknas, det goda ändamålet i alla fall skall vinnas, anhåller jag vördsamt, att Utlåtandet måtte återremitteras.
Jag gör denna anhållan med så mycket större skäl, som de af StatsUlskottets Hrr Ledamöter, hvilka jag härom vidtalt, gifvit mig den försäkran, att målets återbehandling för Utskotten ej kunde upptaga betydelig tid.
Jag hoppas således, att Ridderskapet och Adela ej måtte vägra denna återremiss, hvarå jag ödmjukast får begära Hr Grefvens och LandtMarskalkens proposition.
Det stod ej i StatsUlskottets förmåga att tillstyrka clt Den 12 Februarii e. m. 57 oinskränkt bifall till dea väckta motionen, då dea värde motionären , såsom tillgång till det begärda förskottet, augifvit en Cassa, som nu mera icke finnes.
Silfversköld har, biträdd af några andra ledamöter inom Utskottet, 'uppgjort ett annat förslag till ändamålets ernående; jag lemnar derhän, om detta förslag är öfverensstämmande med Grundlagen: mig bar det förekommit nog nära, som en ny motion, hvars väckande inom Utskott Grundlagen bestämdt förbjuder.
Motionären anser ett bifall till reservantens förslag icke lända Statsverket till någon förlust.
Utan att vilja motsäga detta förmenande, hemställer jag, om icke en sådan åtgärd, som den reservanten föreslagit, kunde blifva en uppmaning till flere Chefer inom administrationen att yrka dylika förmoner, till äfventyrs på lika goda skäl som de nu frambragte, och jag hemställer vidare, huru vår StatsReglering derigenom komme att se ut.
För min del anser jag det vara vådligt, och tillstyrker alltså bifall till Utlåtandet.
Jag kan ej neka, att mig förefaller det ganska besynnerligt, om Sländerne skulle anslå local
Lill en ny Stuteriinrättning, utan att anslå några medel, eller ens bevilja ett lån, till biträde vid uppsättande af Stuteriet.
Hvad skall man då med localen?
Då en HingstmedelsGassa verkligen funnits, och man ic - 58 Den 12 Februarii e. m. te kunnat visa alt densamma verkligen försvunnit, samt någon förlust af det begärda
Lånet icke kan uppstå, anhåller jag att, till detsammas beviljande, utan att derföre vilja bestämma sättet, Utlåtandet mätte återremitteras.
Hvad först angår den siste värde talarens förebärande, att Utskottet icke visat hvart den så kallade HingstmedelsCassan tagit vägen, får jag bedja honom kasta ögonen på Utlåtandet, hvarest pag. 35o och 351, det heter: ”Hvad nu ”först angår den så kallade f. d. Allmänna ”HingstmedelsCassan, på hvilken motionä”ren gifvit anvisning, så bar denna Cassas ”fordringar och contanta medel, till ett sam”manräknadt belopp af 37,008 R:dr 35 sk. ”3 r:st blifvit, till följd af Riksens Ständers ”beslut vid 1809 och 1810 årens Riksdag, ”från Kongl.
KrigsCollegium till Riksgälds”Contoirels disposition öfverlemnad; men ”hvaraf nu endast återstår ett af nyssbemäl”te Kongl.
Collegio emot Inteckningssäker”het utlånadt Capital af R:dr 16,000.
Och ”i afseende på räntan, som, efter motionä”rens uppgift, skall årligen till Kongl. Krigskollegium erläggas å förrberörde, till Riks”gäldsContoret lefvererade Summa, af 37,008 ”R:dr 35 sk. 3 r:st., så har, i följd af den ”vid i8a3 års Riksdag skedde Stäts-regle”ring, all ränte-utbetalning från Riksgäldskontoret af f. d. Allmänna llingstmedels - Den 12 Februarii e. m. % ”Cassan med sistnämde år upphört.”
Häraf måtte således vara klart att medlen ingått i RiksgäldsContorets allmänna rörelse.
Sju Tusende R:dr hafva af Ständerna blifvit uppförde i stat för det ifrågavarande ändamålet, att årligen utgå, och jag fruktar att ett antagande af reservantens förslag, skulle blifva ett för framtiden alltför vådeligt praejudicat; hvadan jag förnyar min anhållan om bifall till Utlåtandet.
Den siste värde Talaren hade kunnat bespara sig mödan att uppläsa en del utaf Utlåtandet, emedan jag verkligen förut läst det helt och hållet.
Jag har aldrig föreslagit hvar medlen skola lagas, blott fäst uppmärksamheten på orimligheten af att anslå local till en Stuteriinrättning, utan att till Stuteriets uppsättande bevilja ens ett lån.
Ytterligare torde jag få erindra, att om det lån, Friherre Silfversköld i sin reservation föreslagit, beviljas, så blir Capitalet inom 5 år återbetalt, och StatsYerket kan icke lida någon förlust af denna utväg att befrämja en allmänt gagnelig inrättning.
Herr Grefve Brahe, Magnus:
Jag förenar mig med de Herrar, hvilka anhålla om återremiss af ifrågavarande Utlåtande, och hoppas att, då Utskottet redan ernottagit återremiss från ett Stånd, Utskottet benäget fäster afseende å Friherre Silfver - Den 12 Februarii e. ra. skölds reservation.
Det är det enda sätt, hvarigenom, enligt min öfvertygelse, de välgörande åsigter, hvilka Rikets Ständer vid detta Riksmöte hj^st för hästafvelns i Riket förbättrande, kunna komma alt få en önskad verkan, och, då man vill saken, hör man väl äfven vilja medlen.
Jag anhåller således vördsamt hos Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition på ålerremiss.
Den del af Utlåtandet, som redan blifvit uppläst af Herr Riben, upplyser väl, att räntebetalningarne af RiksgäldsContoiret för HingslmedelsCassan sedan sistlidne Riksdag upphört, men det hindrar icke Ständerne att nu besluta, det de åter skola börja; och det är med detta tillägg till mina förra anmärkningar, som jag anhåller, att Utlåtandet må återförvisas till StatsUtskottet.
Friherre Silfver skölda Carl:
Om ändamålet anses för vigtigt, hvilket jag ej hort bestridas, hvarken här eller inom Utskottet, så torde man ej böra fästa sig vid de första svårigheter, som möta för medlens anskaffande.
Herr Riben har sagt, att min reservation åsyftar förändring i motionen, men Herr Hjertås förslag har gått ut på att skaffa penningar till upphjelpande af Hästafveln, och jag söker äfven samma mål, fastän, då HingstmedelsCassan icke befanns
Den 12 Februari i e. m. 6r tillräcklig eller disponible, jag tog mig friheten uppgifva ett annat sätt till sakens befordrande.
Det enda verkligen betänkliga skäl, som finnes emot mitt förslag, är det jag sjelf upptagit i min reservation, eller faran af prejudicat att anticipera på Statsanslag; men jag tror den i förevarande fall, icke vara stor, da lånet, enligt mitt förslag, är betalt inom 5 år, och fullt motväges af den Statsekonomiska fördel som sökes.
Jag yrkar alltså äfven ålerremiss af Utlåtandet.
Förekommen af Friherre Silfverskjöld vill jag blott tillägga, att räntan å Hingstmedels-Cassan verkligen i denna stund erlägges från StatsContoiret.
Jag förnyar min anhållan om återremiss, och yrkar att Friherre
Silfverskjölds reservation måtte tagas till grund för det nya Utlåtandet.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridd. och Adeln ansåg Stats-Utskottets ifrågavarande Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Föredrogs ånyo följande Förstärkta StatsUtskottets den 6 dennes aflålne och den S Den 12 Februnrii e. in. tlerpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, memorial: N:o 394.
Angående verkställd votering i vissa frågor, hörande lill stora SjöTullsBevillningen.
N:o 390.
Angående Städernas SaluAccis.
Angående Bevillnings-frihet för vaktare vid Flygsandsfälten i Halland.
Angående portoafgiften för Inrikes Brefvexlingcn.
N:o 3q8.
Angående verkställd omröstning i frågan om Tull å spannmål.
Och fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans E.xceUence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde serskilte propositioner, att ifrågavarande fem memorial borde lill BevillningsUtskottet öfverlemnas.
Föredrogs ånyo Hr af Ekenstams, Israel, den 11 dennes eftermiddagen på hordet lagde hemställan, att, sedan Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 1 sistlidne October under N:o 21, afgifne Betänkande rörande Paket- Post- och Forvagnslnrättning, blifvit den 11 sistlidne November eftermiddagen af Ridderskapet och Adeln bifallit, Ridderskapet och Dan 12 Febru nr ii e. m. 63 Adeln måtte inbjuda Yälloflige BorgareStåndet och Hedervärda BondeSlåndet att med Ridderskapet och Adeln uti berörde beslut sig förena.
Herr Tham, Volrath:
Förhållandet är alldeles så, som Herr af Ekenstam uppgifvit, och jag anhåller blott få upplysa, alt Bevillnings- och EkonomiUtskottens
Memorial rörande denna fråga är färdigt, och redan denna afton torde lill Stånden inkomma för att bordläggas, emedan i förmiddags endast felades underskrifter; men om ej så skulle ske, får jag fästa Ridd. och Adelns uppmärksamhet derpå, att detta Memorial, jemte tillkännagifvande att två Stånd stannat emot två, innefattar hemställan, att frågan må förfalla, och att, om något ändamål skall vinnas, det är oundgängligen nödvändigt, att inbjudningen bifalles och genast expedieras, på det den måtte kunna förekomma i de öfrige Stånden, före oraförmäldte Memorial.
Då jag genom slutet utaf Herr Tharas yttrande finner, att han, i afseende på den af mig föreslagne inbjudning, helt och hållet delar min åsigt, får jag nu endast förnya min derom förut gjorde hemställan.
Hans Ecccellence Herr Grefven och LarultMarskalken hemställde, om Ridder - 64 Den 12 F e b r u a r i i c. rn. skåpet och Adela behagade bifalla Herr af Ekenstams berörde hemställan.
Vid förnyad föredragning af förstärkta StatsUtskottets den io dennes under Nro 3qq aflåtne, och den ii derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående verkställd omröstning i frågan angående försäljningen af de arne Kronan tillhörige Krigsskeppen Tapperheten och af Chapman; fann Ridderskapet och Adeln, att berörde memorial borde till StatsUtskottet öfverlemnas.
Föredrogos ånyo och gillades följande StatsUtskottets den 4 dennes afgifne, och den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: N:o 3()0.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under Nro 272, förut meddeldte Betänkande öfver RiddarhusDirectionens framställningar, dels om tryckning af RiddarhusDirectionens protocoll öfver justeringen af Ridd. och Adelns protocoll, och dels om anslag till upprättande och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns protocoll m. m.
Nro 391, I anledning af Kongl. Majrts Nådiga remiss uppå BergsCollegii underdåniga Berättelse angående Löfås Silfververk.
Nro Den 12 Februarii e. m. 65 N:o 392.
I anledning af verkställd revision af KrigsfondsredogÖrelsen från den 3r October 182D till samma tid 1827.
Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 2 dennes under N:o 177, afgifne och den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion 0111 en underdånig skrifvelse lill Kongl. Majit med anhållan om vidtagande af Ekonomiska författningar till välmågans återförande och Landets förkofran.
Ånyo föredrogs Stats- och Bevillningsutskottens den 5 dennes under N:o 125 afgifne och den 8 dennes eftermiddagen på hordet lagde
Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 87, om Curhusafgiften, m. m.
Herrar Munck af Rosenschöldj Eberhardt och Uggla, Carl Wilhelm., anhöllo, att delta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på hordet.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att, då flere Ledamöter begärt att Stats- och BevillningsUtskottens ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på 62 II.
5 Den ia Februarii e. m. bordet, detsamma komme att, enligt 4,9 § Riksdagsordningen, derstädes blifva li vilande.
Justerades 4 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plena den 11 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut, samt i Prot.Utdrag för detta plenum, innehållande Ridderskapets och Adelns beslut om inbjudning till Borgare- och BondeStånden att instämma i Ridderskapets och Adelns rörande Bevillnings- och Ekonomiutskottens Betänkande N:o2i fattade beslut.
Upplästes följande från nedannämde Utskott inkonme memorialer: Från Bevillnings-Utskottet :
Af den io dennes: N:o 6g.
I anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 62, med förslag till reglementariska föreskrifter i afseende på Bränvinsskattens utgörande efter tillverkningen.
Frän Bevillnings-, Lag- och EkonomiUtskotten :
Af den 10 dennes: N:o 34.
Med förslag till sammanjemkning af respective RiksStåndens olika Beslut i fråga om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och Bevakning.
Den 12 F e b r u a r i i e. m. 67 N:o 35.
I anledning af RiksStåndens olika beslut, rörande Paket- Post- och Forvagns-Inrättningen.
Högloflige Ridd. och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 ora aftonen.
Måndagen d. i5 Februarii i83o.
Herr Bruncrona} Gustaf Adolph, uppläste följande:
Med anledning af StatsUtskottets Utlåtanden N:ris 383 och 384 > angående sättet för upptagande af ett
Statslån och den inflytande summans utlåning åt enskilte, har jag ansett mig böra fästa Utskottets uppmärksamhet på följande omständigheter*
På det skakningeh i penningeförhållanden ej måtte blifva allt för stark och för en mängd medborgare tryckande, tillstyrker jag på det högsta bifall till hvad Herr Ci H. 5 * G8 Den i5 Febr nar i i f. m. von Troil lärer föreslagit, att nemi. maximibeloppet af upplåningen för hvarje år må blifva högst femtedelen af bela upplåningssumman, i millioner R:dr i silfver, icke såsom Utskottet föreslagit, eller att samma upplåning ovillkorligen inom arne år borde upptagas.
Genom rörelse-Capitalets tillväxt innom för korrt tid, med icke mindre än 5fmillioner R:dr Banco, och möjligtvis någon del mer eller mindre af lika många millioner i räntebärande papper, som derföre skulle utgifvas, blefve myntvärdet relativt till varupriserne allt för mycket nedsatt, och desse stegrade till en böjd, som kunde hafva betänklige följder, äfvensom utlåning på en gång i för stor skala skulle åstadkomma villervalla och förlust, i synnerhet brydsamme och kännbare för små Capilalister och fromma Stiftelser, hvilkas capitaler möjeligen derigenom komme att på en gang uppsägas, under saknad utväg för desse långifvare att annorstädes säkert dem förränta eller använda.
Dessutom, då lånebiträden få inskränkas ända till 3oo R:dr, kunna låneacterne blifva nog många, och erfarenheten i penningeverk har visat, hvad tid och möda som fordras, att bringa sådane lånehandlingar till fullständighet, och hvarvid uppmärksamheten i betydelig nion måste ökas då transporter af inteckningar för enskilde lån äro egenteligen de, som skola emottagas och granskas.
Det är emedlertid angeläget, att desse handlingar äro Den 15 F e b r u a c i i f. ni.
69 complelte innan contraherad upplåning går i verkställighet, på det ej betydlig ränteförlust må för Staten äfventyras.
Likaledes, och dels på det rubbningen i omförmälte förhållanden ej måtte blifva för häftig, dels att förlust för staten ej måtte uppkomma, synes lånesumman för ingen del böra öfverskjuta de föreslagne ^:delarne af den fasta pantens taxeringsvärde, utan fast mera nedsättas till f:del af samma värde, på grund af hvad i Banken och andra allmänna cassör, till följe af erfarenhetens lärdomar, iakttages.
Fastighetsvärden kunna på en tid af 3^ år undergå betydeliga förändringar.
Inom en vida kortare, ägde sådant rum med hus i Götheborg och Carlshamn, hvarigenom, oakladt den nedsättning i värdet, som uppkom af värdering enligt så kallad Bancomethod, Banken ändock vid försäljning af sina panter geck förlustig en del af sine fordringar.
Oförutsedde omständigheter kunna, i afseende å fastigheter på landet, hafva enahanda påföljd undertidens längd, hvilket äfven 1823 års Ständer i 25:tc § af BancoReglementets 4-de afdelnings 4 Art. förutsatt såsom möjlighet.
Nödvändigt torde vara, att, i öfverensstämmelse med samma BancoReglemenle, det uttryckligen måtte sLadgas af hvilken natur den fasta egendom bör bestå, sorn får belånas.
Detta gäller i alla Lånereglementen.
Äfvenledes synes en särskild belåningsgrund böra följas för Jernbruk, hvil - 7° Den i5 Febni arli f. m - ket i BancoReglemenlet jemväl finnes föreskrifvet.
Berörde reglemente behöfde i dessa afseenden blott i allmänhet åberopas.
Utskottet bar i ingressen af dess utlåtande N:o 384 nämnt, att omsättning af äldre skuldförbindelser egenleligen borde afses.
Med omsättning i allmänna lånefonder menas vanligen, att köpare af en fastighet ikläder sig säljarens ansvarighet, och på sitt namn öfverlager den intecknade skuldförbindelsen.
Här åter lärer meningen med omsättning vara den, att ett förut inlecknadt lån med det i RiksgäldsContoret upptagne må inlösas, och alt den förre långifvarens lånehandlingar och lätt transporteras på RiksgäldsContoret.
Den mot vanligt bruk nyttjade benämningen, såsom i det hela icke oriktig, emedan i ena fallet ombyte skei- af låntagare, och idet andra af långifvare, kan vara likgiltig, hälst rätta förhållandet upplyses längre fram i Utlåtandet; men delta gäller mindre i en annan omständighet.
Utskottet har nemligen förbigått medgifvande af såkallad postponering, hvarigenom, utan behof af de intecknade lånens uppsägning, desse kunde fortfara att, hälst efter RiksgäldsContorets lån, i egendomen vara qvarstående, så framt vederbörande derom vore ense.
Någon minskning i nu intecknade Capitälers uppsägning, som eljest genom den nya låneanstalten klefve en ovillkorlig följd, skulle såmedelst vara att hoppas.
Den i5 Februarii f. m. 71
Då viel lånehandlingars ingifvande det i första punkten stadgas, att bestyrkta afskrifter blott behöfva ingifvas enär öfverby ttning af inteckning sättes i fråga, måste sådant utan tvifvel blott afse bestämmande af lånerätteu, för hvars verkställighet sedermera ett nödvändigt villkor måste vara, att den gamla intecknade reversen, behörigen transporterad, jemte låntagarens egen, i liufvudskriften ingifvas.
Man kan väl ledas till denna slutsatts af de följande perioderne i momentet; men detta är dock en hufvudsaklig omständighet, som måhända ej bordt förbigås, hälst transporter af inteckningar för enskilta lån icke böra emottagas i Banken, och författningarne angående Bancolån således i denna del ej lemna upplysning.
Jag inser ej hvarföre låntagare i RiksgäldsContoret, vid afbördande af ränta och capitalprocent, skola blifva mera gynnade än de äldre fastigbetslåntagarne i Banken.
Det heter ju, att försträckningarne i båda fallen skola vara till jordbrukets förmån.
Sådane olikheter innefatta orättvisa.
Förhållandet var af särskild beskaffenhet med afbetalningarne å de nyare Bancolånen, som i verksilfver skulle erläggas, hvarvid billigt var, att deposition fick ske i Ränterierne; men hvad angår de lån, som från RiksgäldsContoret komma att utgå, så böra antingen deras innehafvare underkastas samma åligganden, som innehafvarne af de äldre Banco - 73 Den 15.
Februarii f. na. lånen, eller ock de äldre låntagarne i Banken, lika med låntagarne i RiksgäldsCoutoret, i LandtRänleriernc kostnadsfritt få göra sina inbetalningar.
Händelsen i Carlstad synes likväl, så för det ena, som för det andra Verket vara varnande.
I 7:de momentet af Utlåtandet N:o 384 nämnes,att lån skola beviljas i den ordning handlingarne blifvit behörigen completterade, alternatift antingen i RiksgäldsContoret, eller hos Konungens Befallningshafvande.
Jag tror följande ord borde tilläggas: sedan desse handlingar, remitterade till hernö läte Cantor, derstädes blifvit godkände.
I annat fall skulle godkännandet öfverlemnas till Konungens Befallningshafvande i hvarje län, hvilket icke torde öfverensstämma med behörig form och ett långifvande penningeVerks fullkomliga säkerhet.
Någon närmare utveckling torde egde momentet af Utlåtandet fordra.
Månne icke de föreskrifter kunde åberopas, som vid denna Riksdag blifvit beslutade i afseende å försäljning af Bankens panter?
För öfrigt borde, efter min tanka, stadgas, att den person, som 3:ne gånger blifvit lagsökt, så ätt hela LåneCapitalet till betalning förfallit, icke under något villkor sedermera må blifva Statens gäldenär, ehuru god pant lian än må erbjuda.
Det skulle icke varit utan interesse om Utskottet bifogat en uträkning, huruledes på 13(;n i5 Febr uar ii 1. m. 73 37 år, genom högre årlig ränta och Capitalafbetalning, hvilka genom Utlåningen infila , det lån RiksgäldsContoret äger upptaga * till fullo skall blifva liqvideradt.
Utskottet har troligen dervid upptagit alla omkostnader, och måhända äfven bordt förslagsvis och öfverhufvud beräkna någon afkortning för tillfälliga förluster af en eller annan orsak.
Utskottets förslag att samma tjenstemän, sorn befatta sig med Jånevigilancen i Banken , skulle öfvertaga den i RiksgäldsContoret, synes vara så omoget och förhastad t, att det näppeligen till bemötande förtjenar upptagas.
Utom olämpligheten att tjenstemän i olika Verk skulle användas till befattningar alldeles oberoende af hvarandra, hvilket jemväl slår i strid, hvad Banken angår, med 4 § i 3 artikeln af 4 afdelningen i dess nuvarande reglemente, så lärer lånevigilancen i Banken fullkomligen upptaga de personers lid, som dermed hafva att skaffa, äfvensom det icke lärer kunna åläggas någon tjensteman, att, utan sitt begifvande, utöfva annan tjenstepligt, än den som åtföljer bans redan erhållna fullmagt eller förordnande.
Det är väl att till Fullmägtige i RiksgäldsContoret öfverlemnas, att på förmånligaste villkor upptaga ett lån.
Men beror sättet af vederbörandes välbehag, deras individuella åsigt och den tydning dc behaga gifva åt resultatet, så kunna accorder och y4 De 11 l5
Fe b r u a r ii f. ra. liqviiler uppgöras, på sätt någon gång annorstädes förut handt, som kunna försvaras och äfven låta väl, men som troligen kunnat utslå bättre.
Enkla allmänna föreskrifter höra önskas håde af Fullmägtige och deras Principaler, enär de utan svårighet kunna meddelas.
Kungörelse i in- och utländska Tidningar, att förseglade anbud inom viss tid måga göras, med å RiksgäldsContorets sida förbehållen rättighet att dem pröfva, för att derefter antingen antaga eller förkasta dem, lärer vara en lika vanlig, sorn naturlig utväg att komma till målet, och hvilken således torde böra Hrr Fullmägtige föreskr ifvås.
Dessa mina anmärkningar anhåller jag måtte åtfölja den beslutade återremissen.
Örn jag vidrört något, som möjeligen af andra redau blifvit anmärkt, torde sådant benäget öfverses af den anledning, att jag icke öfvervarit hela discussionen i ämnet.
I anledning af det nyss uppläste anförande anhåller jag få beledsaga det med den anmärkning, att icke alltid en ökning i rörelsecapitalet gifver anledning till högre varupriser, så framt det användes till produetionen, hvarigenom en ökad varumängd uppkommer.
Jag yttrar detta äfven efter egen erfarenhet.
Jag fann nyligen i Paris, der rörelsecapitalet är så många gånger, i proportion till folkmängden, större än Den 15 F e b r u a r i i f. m. i Stockholm, priserne på lifsmedel, och de liesta varor mycket lägre än här; men år 1812 i Berlin, d er penningebristen den liden var stor, nämnda priser betydligen högre, än i Stockholm.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven oell LandtMarskalken framställd proposition beslöt Ridderskapet och Adeln, att dessa yttranden skulle åtfölja den, sista plenidag, af Ridderskapet och Adeln beviljade återremiss af StatsUtskottets Utlåtanden N:ris 383 och 384, det förra angående sättet för upptagandet af det Statslån, Utskottet i serskildt Betänkande N:o 082 föreslagit Rikets Ständer, och det sednare angående så väl sältet för utlåningen af de medel, hvilka genom upptagandet af berörde lån skola för RiksgäldsContorets
Fullmägtige blifva disponible till låns utgifvande emot inteckning i Jordegendom å landet och i Städerne, som visse allmänna föreskrifter i detta hänseende för bemälte Hrr Fullmägtige.
Ånyo föredrogs BancoUtskottets den 3o sistlidne Januarii under N:o io5 aflåtne och den 11 dennes eftermiddagen på bordet legde Memorial, med sammanfattning af de beslut, som från RiksStånden ingått öfver Utskottets Betänkanden N:ris 4 9, 5o, 51, 5a, samt Utlåtandet N:o 82, angående reglering till nästa Riksdag af den genom Banken liiL— Den 15 F e b r u a r i i f. rn. lills besörjda Lånerörelse, hvilka beslut blifvit och blifva till efterrättelse meddelade och dessförutan ordagrannt inlagas i BancoReglementet, jemte förslag till jemkningar och OmröstningsPropositioner för så vidt dessa beslut ej gifvit bestämda resultat till verställighet.