Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det är en i alla väl ordnade samhällen antagen grundsats, att Statens pligt är att laga vård om enkor och barn efter utmärktare personer i Statens tjenst, och synnerligen efter dem, som upoffrat sitt blod och sina krafter i försvaret af fädernejorden, samt således just derföre ej kunnat taga tillräcklig vård om sina enskilda angelägenheter, så tvekar jag ej att hos R.
St:r anhålla om en årlig pension för afl.
Öfverstens och Chefens för Bohus läns Reg:te, Hr Georg Gillis von Heidemans i knappa omständigheter efterlemnade enka.
Såsom af bifogade merit- och tjensteförteckning inhemtas kan, deltog Ofverste von Heideman på ett ärorikt sätt i det sista, förtviflade försvaret af sin fosterbygd Finland, emot den Ryska våldsamma inkräktningen; men då hans tappra Finska stridsbröder, til! följd af fiendens öfvermakt och, nekom det ej, äfven till följd af bristande undsättning från moderlandet, nödgades böja sig under Den 3 December f. m. det utländska oket, och det seklersgamla bandet emellan Svea och bennes äldsta dotter Aura sönderslets, så föredrog von Heideman, heldre än att dela denna förödmjukelse, som dock säkert för honom, så val som för andra i hans samhällsställning, medfört stora belöningar och äreställen, alt öfvergifva sina fäders jord och sina fäders gods.
Detta gods, Pylkhamma, vare det sagdt i förbigående, innehafves nu af en hög Officerare i Rysk tjenst, Ammon, sorn, född på ett torp under denna samma egendom, tjent sig up från simpel soldat till GeneralLöjtnant och Chef för ett af de Ryska gardesregementena : ett bevis, bland många, på de utsigter till en snar och lysande lycka, som i det mäktiga och slugt beräknande kejsarväldets tjenst öppnas för tapperhet och insigter.
Von Heideman valde att egna sina återstående dagar åt det gamla älskade moderlandets försvar och att i dess tjenst använda hela sin lefnads kraft och verksamhet.
Jag hemställer till Eder, mine Hrr, om ej ett sådant upförande, hedradt af våra Konungars bifall och erkändt medelst de befordringar, vårt samhälle ägde att, i förhållandernes läge, långsamt och småningom meddela, har rättvisa anspråk på Statens fortsatta erkänsla; och såsom ett vedermäle deraf vågar jag vördsamt föreslå, att 11.
St:r måtte bevilja Öfverste von Heidemans enka, Fru Anna Beata Helena von Heideman, född Runqvist, under hennes återstående lifstid, en årlig pension af Ett Tusen (1000) r:dr r:mt.
Om remiss till H. StatsUtsk. anhålles. Remitterades till StatsUtsk.
Cederström upläste derefter en motion af följande innehåll:
Den allmänna nytta, landet erfarit af våra läroanstalter för bildandet af kunnige åkerbrukare, der den theoretiska undervisningen går hand i hand med de praktiska öfningarne, är numera insedd och erkänd, i det jordens på vetenskapliga, af erfarenheten vitsordade, grunder ordnade skötsel visat sig utgöra en af de häfstänger, som bidragit att kraftigt höja folkets välstånd, och derjemte gifvit anledn. till de ytterligare framsteg, man inom förenämnde vigtiga yrke flerestädes spårar.
En betydande gren af landtmannanäringen erfordrar likväl ännu att, mera än hittills skett, omhuldas, på det jordens behörigen förädlade alster må vinna den utmärkta beskaffenhet, de böra äga, för att motsvara nutidens fordringar och möjligen framdeles kunna med framgång täfla med utlandets produkter.
För hvarje landtbrukare skönjes nemi. bristen å erfarne mejeriföreståndare eller förestånderskor; och det torde således vara ett föremål, som förtjenar blifva af R.
St:r med omsorg taget i betraktande, huru denna hittills kännbara afsaknad må på lämpligaste sätt varda afhjelpt.
Af bil.
N:o 5 till K. M:s Nåd.
Proposm ang, Statsverkets tillstånd och behof, pag. 70, finner man visserligen, att Landtbr.- Akad:n, i ans. till de svårigheter, hvilka f. n. voro öfverklagade i afseende å erhållandet af personer med praktisk skicklighet och öfning i mjölkhushållningen, samt enär det utan tvifvel skulle loa Ben 3 December f. tn. vara nyttigt, om den på vissa ställen i landet nu hefintliga kunskap i ämnet blefve allmännare spridd, i underd:het hemställt att, för så vidt någon ägare eller disponent af egendom, der mjölkhushållning med utmärkt skicklighet bedrifves, skulle vara hugad emottaga manliga eller qvinliga elever, för att deri lemna dem undervisning, någon ersättning ■för dervid upkommande kostnader och möda måtte genom statsanslag beredas, i hvilken hänsigt Akadin föreslagit att för inrättande, till en början, af 2:ne sådana mejeriskolor, en i södra och en i medlersta Sverige, ett årligt anslag af högst 3000 r:dr r:mt måtte för hvardera af dessa skolor anvisas att utgå, emot skyldighet för vederbörrde att emottaga ett visst antal frielever.
Man finner emedlertid i förenämnda bil., pag. 75, att detta Landtbr.
Akad:s förslag icke f. n. utgör del af den redan upgifna Nåd.
Proposm; men att StatsRådet tillstyrkt det samma förslag finge blifva föremål för särskild Nåd. pröfning.
Häraf inses, att den för landets förkofran städse vaksamma Landtbr.
Akadrn ej lemnat utur sigte detta angelägna ärende, äfvensom att det jernväl kommer att af Öfverheten med omsorg fortfarande upmärksammas; men då en tvekan i afseende å sättet för verkställigheten synes råda, enär framställning af bestämdt, Nåd. förslag ej afgifvits, torde det tillåtas mig att, med begagnande af min riksdagsmanna-motionsrätt, påkalla R.
Stms omvårdnad åt detta ärendes fortsatta behandling.
Ledd af min egen öfvertygelse om sakens vigt och nytta, samt på upmaning af ansedda och nitiska jordbrukare i min hemort, får jag således, under åberopande af hvad Landtbr.Akadin, utförligare än det här kunnat uptagas, i ämnet anfört, vördsammast hemställa, att R.
St:r måtte samma dess förslag bifalla, öfverlemnades åt K.
M. att bestämma val af skolornas läge, antalet frielever med flere omständigheter, som till dessa skolors organisation höra.
Elever af qvinnokonet borde företrädesvis dervid få anställas.
Men skulle R.
St:r icke anse nya sådana skolor böra anläggas, vågar jag alternatift hemställa, huruvida icke ändamålet kunde ernås på det sätt, att den ifrågaställda summan varder anvisad att utgå till de i riket redan befintlige Stamholländerier, under enahanda förbindelse, att i mejerikunskapsämnena i allmänhet meddela undervisning åt ett lämpligt antal, helst qvinliga, frielever.
Jag önskade nemi. att härvid må emoltagas qvinliga, framför manliga elever, helst erfarenheten torde vitsorda, att qvinnorna i vårt land med utmärkt nit och beredvillighet samt en kunskapshåg, som blott behöfver tjenlig vägledning, för att blifva i handling fullt verksam, ådagalägga sig vara till detta yrke särdeles användbara och tjenliga.
Husdjurens ändamålsenliga upfödande och skötsel, fodringen, ladugårdsprodukternes rigtiga behandling m. m.,— en mindre kurs i veterinärkännedom, för afhjelpande af de vanligen förekommande kreaturssjukdomsfall, — borde utgöra föremål för elevernas handledning och undervisning
Säkerligen skulle dessa, med sådana insigter riktade, elever, framdeles spridda inom särskilda landsorter, tillhandagående sina blifvande husbönder med Den 3 December f. m. 101 tjenst och råd, blifva af mycken och varaktig nytta för hela den bygd, der hvar och en af dera valde fältet för sin verksamhet.
En sålunda till skicklighet i yrket danad qvinna kunde ock, då hon finge anställning såsom deja fi landet, med skäl göra anspråk på en lön, motsvarande den högre förmån, hennes kunskapsmått skulle tillskynda hennes husbondfolk; och denna utsigt, öppnad till arbetsklassens upmunlran och försörjning, jemväl för qvinnokönet, synes mig i sin mån böra medverka till R.
St:rs välvilja och frikostighet i anvisande af ett anslag till förenämnda ändamål.
Må andra, som deri tro sig befrämja samhällets båtnad och qvinnans fördelar, arbeta på hennes försättande i de jemlikhetsförhållanden med mannen, hvilka hittills ej i vårt land ansetts erforderliga för upfyllandet af hennes bestämmelse och beredandet af hennes sanna väl; — jag inskränker mig till den önskan, att henne måtte förunnas tillfällen tili vinnande af loflig utkomst, genom de mot hennes anlag bäst passande insigters och färdigheters bibringande, framförallt sådane, som fästa henne vid hemmets verld, der hon, efter hvad jag tror, skall genom flit, omsorg och alla de stilla, husliga dygder, som göra qvinnan i hvarje stånd och i hvarje läge högst aktningsvärd, säkrast vinna och bibehålla det vittnesbörd: att hafva lefvat till gagn och till heder för sitt bern, sin bygd och sitt land.
Raab, Adam Christian; Jag har blott ett par ord att tillägga, och jag tror således icke att jag dermed skall uptaga R. o. Ad:s tid.
Jag gillar i allo Frih.
Cederströms motion, utom i den punkt, der Frilen föreslår att dessa skolor för mejerisköterskor böra företrädesvis inrättas der Stamholländerier finnas.
Jag känner några, åtminstone ett sådant ställe, der man gjort till hufvudsak att förbättra kreatursracen, men icke fäster något afseende på mejerierne, och jag tror att det verkligen förfelar sitt ändamål, om man gåfve företräde åt Stamholländerier; men jag hemställer deremot, hvilket jag anser bättre, om man icke borde vända sig till Landtbruksskolorna, ty kreaturen skötas der väl och der kan äfven undervisning lemnäs i att sköta dem.
Cederström upläste ytterligare en så lydande motion:
En högt aktad man, som länge gjort det akademiska lärarekallet tili sitt yrke, frejdad i denna verksamhet genom den lyftning hans snillrika och menniskovänliga åsigter hafva, i ädel täflan med öfrige vår tids utmärktaste stöd för läkarekonstens bibringande och utöfning, väckt hos hela den under sednaste decennier upväxande, af insigter, nit och en ädelsinnad anda aktningsvärdt lifvade, Svenska Läkarecorpsen, har meddelat mig en upsats, som jag utbeder mig att vördsamt få delgifva R. o. Ad., under anhållan att dess innehåll måtte af H.
StatsUtsk. benäget tagas i betraktande vid behandlingen af K.
Statsverkets tillstånd och behof, i hvad den rörer ett under 8:de HufvudTiteln uptaget ämne, nemi. det föreslagna inrättandet af en 102 Il en 3 December f. m. lärostol vid Upsala Universitet inom Medicinska Fakulteten, för hvilket ändamål K.
M. behagat i nåder äska anvisandet af en Professorslön ä 4000 r:dr r:mt, ett anslag, som nämnde Fakultet och Consistorium Academicum likaledes i underdihet begärt måtte hos R.
St:r varda i nåder föreslaget, och hvartill jemväl åtskilliga, i största korthet anförda, men talande skäl äro i bil. till Högstberörda K. Propos., N:o 7, pag. 13, åberopade, utur den från Upsala Universitet gjorda framställning.
Till dessa skäl har den vördnadsvärde Veteran, hvars ord jag går att meddela, önskat få bifoga några, af ärendets vigt och betydelse framkallade betraktelser, — helst som de torde i sin mån kunna verka dertill, att derest H.
St:r tilläfventyrs icke skulle finna sig benägne för anvisandet af en Professorslön, utan att läroämnena ännu hunnit att defln i tift hos K. M. bestämmas, i hvilket afseende den K.
Propos:n lemnar bestämmandet till framtida pröfning, anslaget nu likväl måtle medgifvas och lill den af Universitetets målsmän föreslagna, Theoretisk Medicin och MedicinalLagfarenhet omfattande lärostol anvisas; enär det torde på grund af de här nedan omförmälda förhållanden kunna förutses och antagas, att sådant blifver, förr eller sednare, den ifrågasatta Professionens, af bebofvet länge påkallade verksamhetssyftemål.
Den ifrågav. upsatsen lyder som följer: »Den nya lärostol, uti den theoretiska och offentliga Medicinen, hvilken blifvit af Medicinska Fakulteten i Upsala föreslagen och af Consistorium Academicum förordad, är alldeles nödvändig för denna Fakultets bestånd, för Medicinens vetenskapliga syftning och för väckandet och underhållandet af Läkarecorpsens önskan, att Fakulteten måtto behålla sin plats vid Universitetet.
Utan sökandet efter att vetenskapligt förstå sig sjelf, sin bestämmelse och sitt förhållande till den högre kulturen och dess mål, kan ingen kunskapsart, huru stor och betydelserik den äfven för samhällets praktiska lif må vara, fylla sin plats vid Universiteter, der trifvas och förkofra sig.
Ehvar detta sökande ej nog lifligt äger rum, upkommer ett med mer eller mindre kraft yttradt begär att emancipera sig ifrån kulturens gemensamhet.
Att ett sådant emancipationsbegär någorstädes inom Svenska Medicinen nu finnes, torde väl hvar och en, som icke är alldeles okunnig om ställningen inom detta bildningsområde, veta; men icke alla känna huruvida det äfven är djupt och genomgripande.
I yttersta grad bedröfligt vore det, om hvad som skall vara vetenskap och som tillegnar sig dess namn, någonsin skulle urarta till ett tomt och ofruktbart pedanteri; och icke mindro olyckligt vore det, om den praktiska bildningen å sin sida skulle söka att uti en från den verkliga kulturens makt ytterligt emanciperad routine vinna frihet för sin utveckling.
Man vill dock i det längsta undvika att tro så dystra och allt hopp nedslående förhållanden äga uti tänkesättet en allmännare och djupare rot.
Men just den, som ännu är fri från denna mörka föreställning, inser ock, att det för Medicinen, om den skall utgöra en deltagare uti kulturens gemensamma vård, är nödvändigt att utveckla sitt eget vetenskapliga element och gifva Den 3 December f. m. 103 det don hyllning, hvilken endast kan upkonima derigenom, alt en egen lärostol egnas deråt.
Den tvedrägtens spänning, som nu äger rum uti det inre af den Svenska Medicinens kulturvård, kan väl till en tid motverkas af det personliga nitet, men blott derigenom kan den icke verkligen uphäfvas, om icke allvarsamma åtgärder för ändamålet vidtagas.
För att blifva, hvad den bör vara, bör den theoretiska Medicinen sluta sig till den offentliga.
Den offentliga Medicinen innehåller 3:ne discipliner: l:o den forcnsiska Medicinen, hvilken omfattar Medicinens förhållande till lagskipningen.
Denna disciplin är väl hos oss nu icke alldeles försummad, emedan den utgör ett bihang till den anatomiska lärostolen; men detta är blott en nödhjelp, ty anatomien och physiologien hafva icke något närmare vetenskapligt sammanhang med den forensiska Medicinen, hvilket åter är händelsen med den theoretiska.
2:o den politiska Medicinen, eller medicinen i dess förhållande till statsförvaltningen, är hos oss alldeles försummad.
Det är ingen som studerar den, utom möjligen som dilettant.
Den betraktar dock sjukdomarne i stort, såsom förekommande hos folket i sin helhet, samt söker att upfatta det faktiska deraf, att bedöma och behandla det.
Den har till ändamål att vårda folkets gemensamma helsa, samt således äfven dess välstånd och seder.
Den har dessutom den vigtiga betydelse för den theoretiska medi. cinens studium, att den uplyfter detta öfver de ortografiska peti tesser, hvilka beklagligen kunna tänkas en dag eljest komma att anses utgöra dess hufvudsak. 3:o Medicinalförfatlningen, eller Läkarens ställning såsom embetsman i Staten, och de lagar och samhällsvilkor, under hvilka utöfningen af hans yrke får äga rum.
Icke heller uti denna vigtiga afdelning af den offentliga medicinen är det någon, som ex professo är vid det ifrågav:de
Universitetet ålagd att äga djupare och vidsträcktare kunskaper.»
För att i sammanhang med handläggningen af K.
Propos. i ämnet tagas i öfvervägande, anhålles vördsamt, att hvad här ofvan anfördt blifvit måtte till StatsUtsk. remitteras.
Frih. Schultzenheim, David, anförde dels muntligen, dels skriftligen:
Jag anhåller att några ögonblick få fästa upmärksamheten på den motion jag ämnar upläsa och anhåller att jag, sedan den blifvit upläst, mätte få tillägga några ord, för att söka visa, att frågan icke allenast är af vigt och värde, utan att den snart sagdt är oundvikligen af behofvet påkallad.
Då jag här om dagen tog mig friheten att begära Hr Adelborgs motion på bordet, skedde det icke derföre, att jag tänkte motsätta mig den och ej heller derföre, att jag ämnade gifva den milt förord; ty för att lemna sitt förord bör man antingen vara så öfverlägsen i ett fack, att man kan lemna uplysningar deri, eller också för sin egen person 104 Den 3 December f. in. hafva en sådan! bestämmelse.
Jag tänkte genast framkomma med den motion, som jag ämnat framlägga som ett amendement till hans, men då en längre discussion just då slutats, så ville jag icke fördröja R. o. Ad., utan då jag fann bland flere af talarne sympathier för mitt sätt att se saken och att detta äfven delades af en person, hvars öfverlägsna praktiska erfarenhet gör hans ord af mycken vigt, beslöt jag att fortfara i min afsigt att framställa den.
Jag får nemi. härmed föreslå upförandet af ett anslag å 6:te HufvudTiteln af 24,000 r;dr b:ko årl., att utgå från och med nästa år, med 1000 r:dr för hvarje län i riket, för att af HushållningsSällskaperna disponeras till praemier för boskap af inhemska racer.
Den ofantliga import af viktualievaror m. m. d., som Sverige ännu behöfver, oaktadt större delen af dess innebyggare föra ett så tarfligt lefnadssätt, att viktualievaror endast högst sällan af den arbetande klassen njutas, visar tillräckligt, att under det jordbruket i allmänhet gjort förvånande framsteg, ladugårdsskötseln likväl, som borde utgöra grunden och styrkan för detsamma, icke dermed hållit jemna steg och tarfvar upmuntran, för att kunna försäkra oss om, att den ökade spanmålsproduktionen må kunna fortfara, utan minskning af jordens kraft, utan import af dyra gödningsämnen och med en billig möjlighet för arbetaren, som sköter jorden, att kunna erhålla sådan föda, som hans ansträngda arbete fordrar och i andra länder bestås honom.
De sträfvanden som en och annan Herreman visat, att förbättra den svenska ladugårdsskötseln genom införandet af utländska bättre racer, hafva föga eller intet inverkat på det allmänna förhållandet och hafva ej heller kunnat göra det, dels i betraktande af antalets obetydlighet af de införde djuren, emot de i landet förut befintlige, dels emedan sådane icke acklimatiserade djur ej kunna uthärda hvarken klimatet eller den brist på sorgfällig vård och behandling af djur, som är den allmännaste hos bönderne i Sverige.
Då härtill kommer den ojäfvade sanning, att genom croisering aldrig en varaktig förbättring åstadkommes, emedan, efter ett par generationer, återfall till stammarnas alla fel alltid inträffar, finnes intet annat i stort och för framliden båtande meded, än att genom inafvel och omsorgsfull vård förbättra den i landet befintliga acklimatiserade, i grunden ypperliga racen, samt att de söka pluralitetens af jordbrukare biträde härtill, genom att intressera hvarje, och äfven den minsta jordbrukare, för en förbättrad kreatursvård samt urval af påläggsdjur.
Sådant kan likväl, till en början, endast vinnas genom premier, och jag hoppas att StatsUtsk., hvartill jag ödmjukl. anhåller att denna min motion måtte remitteras, icke tvekar att, sedan modernäringen lomnat landet så stora inkomster, äfven hos R.
St:r förordar beviljandet af ett sådant anslag som det nu begärda, för att befordra utvecklingen af landets välmåga äfven i denna del.
Jag förutsätter nemi. att om 15 premier af 100 r:dr r:mt årl. i hvarje län, med rättvisa och omtänksamt afseende på ändamålet utdelades, skulle ganska snart massan af mindre jordbrukare icke med så stor njugg - Den 3 December f. m. 105 het beräkna födan för sina kreatur samt lofvande ungboskap med mera sorgfällighet vårdas, samt exemplet så väl af vunna praemier, som af sjelfva de prisbelönta djuren, inom otroligt kort tid åstadkomma förbättring af ladugårdsskötseln och kreatursracerna och i följd deraf åter lätthet att inom landet kunna upköpa och välja goda och vackra kreatur.
Om man endast besinnar hvad värde ett kokreatur och dess afkastning har för den fattige arbetarens hushåll — beloppet af importen af viktualier — prisen derå — bristen på dugliga gödkreatur, då oftast genom svält och vanvård i ungdomen kreaturen gjorts oduglige till gödkreatur — värdet af några milkr k:r mjölk eller några 1000 skepp:d smör mera årligen —då kan man ej underlåta att fatta frågans vigt och värde.
Slutligen vågar jag tillägga, att allt nalionelt bör upmuntras och att våra inhemska racer, så väl af hornkreatur som hästar, äro i grunden ypperliga och endast sakna nödig vård, urval och bättre behandling i allmänhet, för att blifva jemngoda med de bästa utlärdska mode-racer och lemna stor afkastning till fäderneslandets välstånd och trefnad.
Ej för att intressera dem, som ej ligga åt detta håll, utan för att med siffror bevisa vigten af den fråga jag framställt, får jag först, med åberopande af Forssells statistik, då Agardhs och Ljungbergs ännu ej hunnit nog långt för att härom kunna gifva oss någon uplysning, nämna hurusom Forssell upgifver, att år 1842 räknade man öfver hela Sverige 270,000 oxar, 1,000,000 kor och 450,000 ungboskap, med tillägg att han var fullt förvissad, att detta antal borde ökas med 15 till 20 proc»
Hela antalet af kreatur blefve då 1,720,000.
Om man då beräknar hvarje kreatur, hvilket dock är lågt efter de nuv:de prisen, till 33 r:dr 16 sk., så blefve beloppet af kreatursvärdet i landet 86,000,000 r:dr, eller med 15 proc. förhöjning af kreaturens antal 100,000,000.
Ar 1842 funnos i Örebro län 15,398 oxar, 50,978 kor, 20,612 ungnöt, hvilket efter taxeringen innebär ett värde af 8,700,000 r:dr.
Att inrätta Stamholländerier är mycket bra, och jag önskar att på allt sätt kunna understödja Hr Adelborgs motion, men jag anser att man, för alt kunna åstadkomma något stort, måste förena sig med alla jordbrukare, med hvarenda torpare som äger en ko.
Man måste laga att hvar och en som äger ett kreatur kan hoppas att erhålla ett praemium; ty till att börja med fordras prajmier, men sedan behöfvas de icke.
HushållsSällskapens verkningskrets beror helt och hållet på de medel, som de äga att disponera, och hvad beträffar utdelningen af praemier vid våra hushållsmöten, så har förhållandet varit, att de i trakten närmast boende deraf njutit fördelarne, emedan det vore absolut omöjligt att t. ex. från Jemtland eller Piteå föra neder till Mariestad eller Ultuna de kreatur, som skulle exponeras.
Sveriges storlek, och de egenheter som förefinnas i dess natur, göra äfven att särskilda racer nödvändigt der måste utbildas.
Det rätta sättet att acklimatisera den Engelska racen vore att hvarje län för sig gjorde försök dermed 106
Den 3 December f. m. och alla sträfvade i bredd; på så sätt kommer man verksammast framåt.
Jag får slutl. endast tillägga, att ehuru denna utgiftspost förefaller ganska betydlig för Statsförvaltningen, och icke är menad till något lysande och något grannt, och icke alls kan jemföras med 5:te HufvudTiteln, så är det dock af sådant behof att jag anhåller om R. o. Ad:s förord icke allenast genom möjligt bifall till min motion, utan äfven genom hvad enskilda personer kunna anföra. [ dag anhåller om remiss till StatsUtsk.
Jag anser mig så mycket mera skyldig att understödja den siste talarens framställning, som jag af egen erfarenhet kan intyga att i Norrland, och i synnerhet i Westerbotten, finnas ganska goda kreatursracer, som förtjena att mer och mer förbättras och att genom prsmier upmuntran väckes till denna förbättring.
Jag tror att det är af mycken vigt, att söka åstadkomma en sådan förbättring, och jag har ansett min skyldighet vara, att på det högsta understödja införandet af ifråga v:de praemier äfven i de norra länen, helst derstädes t. o. m. finnas konstanta racer af utmärkt beskaffenhet, som mjölka väl och ej äro svårfödda.
Hr von Seth, Johan August:
Icke för att omtala mina resor, utan för att få uttala en åsigt, som, efter dem, mognat hos mig till öfvertygelse, var det som jag på detta rum framhållit de nordligare delarnes af landets boskap.
Jag tror nemi. att boskapsskötseln icke kommer att rätt utveckla sig här i landet, förrän landtmännen allmänt inse behofvet att noga iakttaga de ostliga naturförhållandena; d. v. s. somliga blifva kreatursfödare och andra mejerihållare eller slagtboskapsfetare.
Det var för att få påpeka huru naturen i synnerhet hänvisat fandtmännen i norra Sverige och bergstrakten till den första kategorien.
Må vi härutinnan lära af de praktiska Skottarne, som i höglandet upföda kreatur och dermed förse låglandet, mot utbyte af hvad det säkrare och billigare kan producera — säd.
När kommunikationens underlättande kommer att upmuntra härtill, och detta förhållande inträffar, då skall det blifva af stort gagn, att goda boskapsracer hunnit bildas och spridas från Stamholländerierne, samt ännu mera att insigtsfull kreatursupfödare vid dem kunnat utbildas, hvarpå jag lägger stor vigt.