Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hwad Herr Lsäersteclt i sitt iVlemoriU anfort, rörande stilens och läeern:^ städande af ett, til» förordnadt Utskott, bemstälde. han, huruwida Rldderskapet och Adeln kunna finna rädligt, at til denna delen af iviemoi-uUet bifalla, enar de jemnkningar, som af Utskottet kunde göras, möjligen kunde urarta til werkliga förändringar: och tpckte Riddarhus-LecretsrLien, ätmindstone för sin del, sig i händelse af annan hands ätgärd, icke kunna inför LubUguen answara för rigtigheten af ?rotoLollet.
Efter en korrt öfwerläggning bifölls Herr 6eäer8!.kät8 ^iLinoriLl, med undantag af det, som rörde stilens och läsLruLL städande, genom et särskildt Utskott.
Anmältes och infördes pä manligt sätt/n Deputation ifrän det hederwärda Bonde Ständet, anförd af Riksdagsmannen /tnUersjiLnssoli Deckert ifrän Utterboda, hwilken genom följande tal förklarade sitt Ständs tänkesätt: Högwälborne Herr ^.aron och Landtmarskalk, samt Högloflige Ridderskap och Adel! DL 16
Dä Bonde-Ständet genom ost dest
Depuks'- raäe nu aflägga sin första wärdnadsfulla halck rung hos det Höglofliga Ridderskapet och Adeln, sä önskade det at kunna framföra den ined lila ^vältalighets som uprigtighet och ärlighet.
Wärt yrke tillåter ost icke ätt öfwas i den förra, men de^sednare äro ost medfödde.
Anledningen att inför Ridderskapet och.
Adeln betyga war wördnad och tilgifwenhct är nu större'an den någonsin kanske warit, dä det är, inom detta lelland, som wi igenkänne de tappre Riddersrnän, hwilka pä et sä utmärkt sätt bidragit til Fosterlandets räddning, dä dest undergång war sä godt som afgjord.
Det är ju edert werk.
Riddersman och Ädlingar: att wi nu uti lugn kunne öfwerlägga om Rikets angelägenheter.
Waren försäkrade, att Bonde-Ständet wetwärdcra det steg, som är taget, och tillät det hoppas, at följderne deraf skola bereda wärtgemensamma wäl.
Derföre, om någonsin förr, waren nu i synnerhet wälkomne! och mätte enighet räda wid alla edra öfwerläggningar, sä äro wi försäkrade, at lyckan och wälsignelsen icke skola saknas.
Bonde-Ständet utbeder sig, som den största lycka och ära, at fä wara inneslutet uti Högwälborne Herr L^rons och Landtmarskalkens samt Högloflige Rjdderskapets och Adelns bewägenhet, ynnest och förtroende.
Riddarhusordningen af är 1626 uplästes, Lil och med ro §.
Anmältcs och infördes en Deputation af -et Högwördiga Präste-Ständet, anförd af Herr Vi - Sid. 16 tillägges, efter orden: ynnest och förtroende. följande: Herrknrcin och Landtmarskalken besrvarade pä tjenligt sätt bwad Bonde Sandel, genom sina Ot-purerLäs, henagat för Ridderstapet och Adeltt förklara, inneflulandes Ridderstapet och Adeln i det Hederwärda Bonde-Ständets wänstap och förtroende. vexutLtionen afträdde, beledsagad efter Ivan» Ngheten.
Anmäldes och infördes en Deputation af det Wälloffiga Borgare - Ständet, anförd af Rädmannen t trtockkolm, Lagmannen Isac Lein. jioiä Liom, som pä följande sätt tolkade sitt Ständs förtroende och wänstap. Högwälborne Herr Laron och Landtmarskalk! samt Swea Rikes Högloft.
Ridderskap och Adel! Inför Herr Laron och Landtmarskalken-och Högloft.
Ridderffapet och Adeln stpndar BorgaStändet, at genom Ost, dest Dc>put«-raäe, frambära sin första wördsama hälsning.
Om, sä längt historiens minne räcker, öfwer Swerige aldrig upgätt en tid, mera bördig af stora händelser, än den närwarande — och om detta Riksmöte kommer at afgöra, kuruwida Swensta män mera stola äga et Fädernesland eller ej — hwilka frugtanswärda förbindelser har icke det allmänna förtroendet älagt folkets ombud, at genom wishet i rädflagen och manlighet i besluten, wara mägtigare, än wära olyckor olyckor!
— Under dessa betragtelser har Borgarc-Ständct redan öprrat sina öfwerläggningar för et Riksmöte, som ä nyo ffall förete det stora ffädespelet af en Nation, hwilken ändteligen tröttnat wid sin ofärd, och gär at genom egen kraft återtaga sin rätt til sållare öden.
För dessa ändamål anser Borgare - Ständet Rikets Ständer wara sammankallade af en Furste, som i wädans stund, glömde hwilans behof och mindes blott sitt Fädernesland — för dessa ändamäl ffall Borgare,Stände' gä hans afsigter och sina mödor til mötes, utan frugtarr och utan beräkning af försakelser — för dem skole tvi, sädan än wär öfwertygelse, finna en förökad styrka i wära Medständers tänkesätt, och främst deribland i forelysande erempel af det Ständ, som nu emottagcr det första bewiset af wär högaktning — som förenar bördens företräden med uplysningens — och frän hwilket man i fordna dagar, liksom i wära, sett utgä män som kämpat för Fosterlandets wälfärd eller tänkt för dess ära och sjelfbeständ, och gifwit minnets rygtbarhet deråt genom wapnens framgång eller snillets
Under de trognaste onffnmgar för den allmänna sakens befordran anhäller Borgare-Ständct, at af Herr aron och Landtmarffalkens samt Högloft.
Ridderffapets och Adelns ynnest och bewägenhet omfattas.
Veswarades af Herr Laron och Landtmarffalken, hwarefter
Depukationen afträdde, beledsagad, lika som wid ankomsten.
Den Z Maj. 17 Biskopen öfwer Linköpings Stift, UreoIoZuL I^L^rniLtsli LlaAister Larl Kosön von Kossn stein, hwilken genom följande T«! framförde Präste-Ständets wänliga lyckönskan: Präste-Ständet skyndar at hos Högwälborne Herr i^ron och Landtmarskalken samt Högloft.
Ridderskapct och Adeln, genom osi sine lleputsracle, nedlägga sin wördsamma helsning och sin lyckönskan til detta Riksmötes början.
Sällan hafwa Rikets
Stander samlats under mera brydsamma omständigheter, men äfwen sällan med lifligare hopp, med wigtigars föremäl för omtankan, med starkare och mera allmän föresatts, at redligt och kraftigt bereda ljusa och lugna dagar för kommande flagten.
Ingen Swensk man kan finnas, soln icke insett den wäda, hwari et älskadt fosterland swäfwat, det djup af elände och förstöring, i hwilket det war nära at nedstörtas.
Ingen lärer kunna finnas, hwars bjerta icke redan upsändt tacksamhetens heliga offer til denAlsmägtige Försynen, som pä et sä underbart sätt, genom sällsynta dygder, genom sammanlänkning af mänga oförsedda , med klokhet och ädel dristighet begagnade tilfälligheter, räddat wart fallande samhälle, och beredt möjligheten af dest framtida bestånd, lugn och wälfärd.
Försynens
Näd; dtt offer H. K.
Höghet Nlks-Föreständaren gjort Fäderneslandet af sitt enskilta, älskade och oafbrutet sökta, lugn; det tappra och ädelmodiga bemödande, hwarme!>
Swenske stridsmän förwärfwat sig en ostridig 3 rätt 18 Den 5 Maj. rätt til samtidens och cfterwerldens beundran och tacksamhet, hafwa fört ost sä längt — Det som äterstär, stal säkert af förening emellan Sweriges Hjelte och Swea Rikes Ständer, beredas och upfyllas.
— At förtroende och enighet emellan Rikets särskilta Ständ, warm kärlek för Fäderneslandet — nödwändiga wilkor för wära öfwerläggningars lyckliga utgäng — i sakernas närwarande ställning ffulle kunna saknas, är knappast Länkbart.
Präste-Ständet, fullkomligen öfwertygadt om Högwälborne
Herr barons och ^andtmarskalkcns samtHögloft Ridderskapetsoch Adelris tänkesätt, hoppas njuta samma rättwisa förtroende/ och innesluter sig uti Höawälborne Herr L^rons och Landtmarskalkens samt Högloft.
Rrdderskapets och Adelns ynnest och bcwägenhet.
Beswarades af Herr Laron och Landtmarffalken, hwarefter Lieputatlonen afträdde, pä öfligt sätt beledsagad.
Uppä gjord och bifallen proposition af Herr Laron och Landtmarffalken, at sedan Högloft.
Ridderskapet och Adeln fatt emottaga de irenne öfrige Stättdens i)-purera6e, Ridderskapet och Adeln nu torde behaga täta desi lyckönskningsvepnrstion
Lil dem afgä; blef denna . epuration, anförd af Friherre Lleinin.l-, Llaes, npxopad, och begaf sig frän Riddarhuset.
Friherre Liljencrants, joban Vilbelm.
Ikpropad at wara en medlem af den Deputation, som Den 5 Maj. 19 forn til de öfrige respective Ständen skall afgä, fär Ho6 Högwälbornc Herr Laron och LandtMarstalken jaa ödmjukeligen anbälla, at nägon annan i mit ställe utses, emedan jag icke kan aflägsna mig innan propositions är gjord, och jag bort mit anförande wara etdera bifallit eller förkastadt.
I anledning häraf skulle i Friherre LiljencrankLes ställe en annan Ledamot anmodas at åtfölja Leputationen.
Herr Schönström. ?ehr, anhöll hos Herr Laron och Landtmarffalkcn om underrättelse, huruwida någon anstalt redan more gjord, at meddela Hans LxcettoncL Herr Grefwe klingspor.
Herr Oeneral-lvlajoren /gglercreuot samt Herr Ofiverste-s^6ut0N!?nti-n ^cllersparre, Ridderstapets och Adelns önskan at emottaga dem pä Riddarhuset; och dä detta af Herr Laron och Landtmarstalken bejakades, föreslog Herr Schönström, at deras emottagande mätte ste genomen Lepntation.
- Mänga ropade härtil Ja.
Friherre Liljencrants, fohgil Vilhelm, prkade widare den af honom wäckta fräga, on; aclress til Hans Lxcellence Herr Grefwe LliNF. 8por, Leneral-hlajoren^cllercreutr och H)fwerstöLieutenanten ^cllersparre, tilläggande: min Mening är ingalunda, at den aclress jag yrkar nu skal öfwerlemnas til, eller uplasas för ofta bemälte Herrar och Män, utan den är, at acires?en aldrig bör äga rum förr än den wunnit de 80 Den 6 Maj. öfriga Riks-Ständens bifall, och de med Ridderffaret och Adeln sig derom förenat, samt at Ridderffapet och Adeln, långt ifrän at märtta pä anledning dertil ifrån sina Med Ständer, böra wara de forsta at lisma och nnderhälla den co-och sammanstämmighes, som under loppet af detta Riksmöte är at förhoppas.
Herr von ^csinlLepbeim, Os,vi st. 2§id den warma tacksamhet, som hmar och en i sit hjerta känner för de ädle och hjeltemodigt
Män, som räddat Fäderneslandet frän en ögonskenlig undergäng, och med det samma beredt detta märt Riksmöte, har Högloft.
Ridderskapet och Adeln skyndat, att genom en stark acci-nnation bifalla den gjorde propositionen, att pä ett offenteligt och högtidligt sätt wisa ät desia sine högtför» tjente Ledamöter en motfwarande erkänsla; uren som nägon olikhet i metsiosten sedan blifwit föreslagen eller nägot tillägg ansetts nödigt, och dä hastigt tagna beslut igenom acclamation äfwen för detta medfört wädliga följder, önffade jag, at Herr ltt>ron och Landtmarffalken samt Högloft.
Ridderffapet och Adeln täcktes för godt finna, at hädanefter, ä et nptt öfwerläggningsämne, dä det är af nägon betydenhet, aldrig samma dag proposition göras kunde.
Man ägde wäl för detta en rättighet förwarad at lägga en föredragen sak pä bordet; men dels höres ei en röst wid et öfwerljudt utrop af Ja, dels finner en simar betänkligt at opponera sig emot et mänqfaldigt bifall, Allt förhastande förekommes säkrast, dä et nytt ämne förutan särskildt gjordt förbehäll. alltid finge hwila til en annan dags närmare granskning och öfwerläggmng; och anhäller jag säledes ä denna nu gjor - Den 5 Maj.
LL da motionen, om Herr Laron och Landtmarskalkens proposition.
Herr Laron och Landtmarftalken gjorde härpä proposition, hwiiken med et starkt ja bifölls.
Friherre Lantingshausen, Albrecht, fann ej nägot hinder wara, at dä ingen lägger en sak pä bordet, densamma kunde genom acLlamailon afgöras.
Herr Dammarskölcl, Lorenso, understödde det af Herr von 8chuit26nheim gjorda och genott: proposition bifallna förslag.
Herr Laron och Landtmarskalken frägade huru Ridderstapet och Adeln ansäge tjenligt, at Herr Grefwe klingspor, Herr ^llisrcreutL och Herr ^cllersparre borde emottagas.
En röst:
Med öpna armar.
Ridderffapet och Adeln instämde deruti," at deras emottagande borde ffe genom en Deputation: och dä förflagswis antalet af Ledamöterne deruti upgafs til 4,12 och 48, tycktes et ännu större antal anmäla sig, at deribland inbegripas.
Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf, at Hans Lxc«-llencs Herr Grefwe klingspor och Herr Leneral-klajoren^älercreutr: wore pä Riddarhuset i et annar rum tilstädes, men at Herr Eftwerste-Lieutenant ^.ölersparrs hade pttrat, det han ej trodde stg böra emottaga 22 Den 5 Maj. en hedersbewisning, sorn icke omfattade äfwen alla hans Kamrater, nemligen Wästra ^rmöens OkiicLr8-Loi-p5; och fraqade'om Ridderskapet och Adeln hade nägot at errndra dcrwid, at de genom en hillet frän honom matte anmodas, at nu pä Riddarhuset sig infinna.
Dä Ridderffapct och Adeln bärtil ropade
Nej, exxeäieralles genast billetten med bifall härtil.
Härunder yttrade sig Friherre l^ij^nrrantr-, joban Wilttt-Imom jag icke orätt fattat Hans Lxeellsnce Herr Grefwe K!lN08^<),8 och Herr Lenera!
Majoren ^citercrenrxes mening, wille de icke pä Riddarhuset inträda förr, än Herr Aswerste-dnäucenanc ^lllerKparre upkommit — under denna wäntan finnes en lägenhet til upsättande af tacksagelse-allr^^rna, och intil dest nägot bättre blir framwisadt, utber jag mig ödmjukeligen fä förestä följande af mig i hast tecknade project: 1:0
At genom ^lläresser förklaras Riksens Ständers tacksamhet til Hans klxcellsnce Grefwe klingspor och Lenera!-kia.- joren Karon /^lllercreuLs, Stockholms Larni^on och de
Män, som utan afseende pä egen fara säg Rikets, och den iZ sistl.
Mars wägade det steg, hwarförutan Swerigcs räddning ffolat kosta strömmar af blod.
2:do At en tacksägelse - a66re88e med högtidligt gillande af deras ädelmodiga företag ställes til anföraren och hwarje werksam medlem af den tappra Wästra Armeen, hwars modiga, anspräkslosa, patriotiffa företag framwisat den enda sannolika möjlighet, at lyckas i den til Rikets frälsning äsyftade Regementsförändring, och Den 5 Maj. 23 hwilken H,rmee8 närwaro under bibehållen medborgerlig anda är ätmindstone det närmaste stöd emot alla försök af Rikets fiender.
:o At Rikets alla särskilta ^rmeL-Lorxsec tackas för deras ädagalagde ståndaktighet och tapperhet, wm, ofta segrande, äfwen wi at sig da, när bristande tilgängar och felaktiga anstalter gjort en lysande framgång omöjlig.
Herr Laron och Landtmarskalken proponnraäe, at sorn upsättningen af et Urorocolis.
Utdrag härom til de öfrige Standen icke genast kunde medhinnas, de af Friherre IAU^>LNLranl^ NU provisionslt förestagne termer kunde af Ordföranden för Ridderstapets och Adelns Deputation nyttjas.
Herr lklmm, Lebr, erinrade, at ehuruwäl det af Friherre UnijenLrantx nu upläste project wore gansta wackert, torde likwäl all omsorg om ordalagen wid et tilfälle, sä wigtigt som detta böra anwändas; och yttrade derjemte sin önskan, at alla de personer, som hufwudsakligcn deltagit i den wigtiga regements-förändringen mätte nominatim uptagas i det LrotocollsUtdrag, som härom, sä fort sig göra lät, bomme at upsättas och justera.
Herr Laron och Landtmarskalken anmärkte, at et uptagande af alla de§a personer torde wara gansta smärt at göra.
Friherre käggla tilstyrkte, at saken mätte fä förblifwa wid hwad, genom den redan bifallna proposiUonsn blifwit bestutadt.
Herr 24 Den 5 Maj.
Hekk 4IamttlLr8köI6, Uorsnr:o, UNdek^- siödde Friherre dl§glL8 tilstprkande.
Riddarhtts-^ecrcterLi-en utbad sig fä uplpsningswis nämna, huruledes wid de förflutue Riksdagar manligt warit, at intil desi kr oiocoll8 Utdrag om et förehafdt ärende hunnit blifwa upsatt ochju-uenllt, nagra bufwudsakliga pä et papper upteknade, uridcr stundom blifwit kemnade Ordföranden för u-c-- xutLtionen för at tjena honom til rättelse wid ärendets framförande til de andra Ständcn.
I anledning häraf förblef Ridderskapet och Adeln wid sit redan tagna beslut.
Dä Herr llaron och Landtmarskalken härefter tilkännagaf, at Ridderskapets och Adelns, af Friherre kleming anförda OLputLtion til de andra Ständen, wore äterkommen, begärde Hans Lxcellence Herr Grefwe Uuutli at Herr L.-rrori och Landtmarskalken täcktes proxonerL Ridderskapet och Adeln, at täta sig föreläsas Friherre kleming, till de andra Ständen hällne tal, hwilka Hans Lxcsllsnce wore öfwertpgad skulle med nöje afhöras.
Uhpä härtill af Ridderskapet och Adeln lemnadt bifall, uplästes af Friherre dllLmluZ sjelf Vesta tal, fä lpdande: Til Präfte-Ständet.
Högwördigfte Herr Ärke - Biskop och Taleman och samtelige Ledamöter af det Högwördige Präste-Ständet.
Ridderskapet och Adeln, församladt til detta Riksmöte, upfpller en angenäm pligt, Lä det Den 5 Maj 25 det med wänffapens och förtroendets känslor beswarar det Högwördige Preste-Ständets första hälsning.
De tider äro icke mer, dä Religionens läror förkunnades genom maktspråk, befallte Förnuftet at tro 06) hjertat at lyda, utan andra wilker än dem egennyttan och herskelystnaden föreskref til minnande af sina ändamäl.
Ljuset har uppklarnat; wälgörande och mild, som sin Guddomliga Stiftare, utmärker Gudaläran sina sanna bekännare, genom en ädel öfwerensstämmelse emellan förständ och hjerta, yttrad i gerningarnas riktning til rättwisa och menniffowäl.
Det är mängden af detza gerningar, som bereder Staters sällhet och Staters beständ, och hwilken Clasi af medborgare äger ,en större förmåga at meddela Folket denna öfwertygelse än det Högwördige Preste-Ständet, hwarö dyra bestämmelse det blef, at med kraften af Guddomliga föreskrifter, werka pä det allmänna tänkesättet, och förklara, at det gifwes i dygden et enda stort och heligt samband, emellan förgängelsen och odödligheten, och ak ingen kan tillegna sig den sednares förhoppningar, som ej lefwat nyttig, älffwärd och god.
Ridderffapet och Adeln söker ej utweckla desia samhälls-förbindelser för att erhindra det Högwördige Präste-Ständet om sin pligt, men för at i Fäderneslandets wada trösta sig sjelf med hoppet om et sädant stod, til uprätthällande af hwad Swerige äger öfrigt af sitt fordna sjelfbeständ och sin fordna ära.
Och när häf4 derne s6 Den 5 Maj.
Verne en tag omtala vepa yttersta bemödam ven för Fosterlandets räddning, när de stola göra rättwisa at den enighet, det mod och d^n wishet hwarmed swensta Folket reste sig ifrän sitt fall, dä stall afwcn religionen winna nya segrar, bennes bekännare nya grunder för sin tro, hennes löften en ny tillförsigt, och hwar Ledamot af det Niks-Stand som i denna wigtiga tidpunkt sprider hennes wälgörande inflytelser, stall följas i sin Grift af samtidens tacksamhet och af alla aldrars wälsignelser.
Ridderstapet och Adeln innestutcr sig i det Högwördige Preste-Ständcts fortfarande wänstap.
Till B o r g a r e - S t a n d e t.
Högädlc Herr Taleman och samtelige Ledamöter af Wällofl. Borgare-Standet!
Wid början af de öfwerläggningar Fäderneslandets wada föranlett skyndar Ridterffapet och Adeln at för det Wällofl.
Borgare-Ständct frambära uttrycket af de warma känslor, hwarmed det emottagit desi lyckönskningar, ollaf de motswarande tänkesätt, som i denna wigtiga tidpnnkt stola stärka gemensamma bemödanden, til uprättbällande af ett älskadt Fädernesland.
Om Fosterlandskänslan är delädlaste af alla mcnniskohjertats rörelser:
Om vetta rena begär alldrin kan tillfredsställas, sä länge Fosterbygden saknar det lugn och den säkerhet, som är högsta föremälet för alla samfundö-förbindelser:
Om detta lugn och denna säkerhet
Den 5 Maj. 27 säkerhet utgöra det förnämsta wilkoret för Jordbrukets, Handelns och Näringarnes stor:
Om alla Scclers erfarenhet bekräftat desta sanningar, och aldrig uphört at erbjuda dem til medel för Regeringarnas styrka och Folkens sällhet, huru wiatiga äro ej de ämnen, som wid detta Riksmöte förtjena Lagstiftningens omsorger?
Riddcrffapet och Adeln känner sm pligt, och bereder sig, at uppfylla den med glädje, när den i sin utöfning lättas af enighetens wälwilja, wishetens köld, sanningens frimodighet och mennisko-kärlekens wärma.
Det är ett sädant biträde Ridderskapet och Adeln af sina Med-Ständer önskar och hoppas.
Och wär samwcrkan ssallj njuta en rik lön,'dä kom. mande Släaten gä at wälsigna detta Riksmöte, som bestämt grunderna för en kraftfull, lagbunden, uplyst och mild Regering, i sin wcrkställighet anförtrodd at den personliga dygd, som i Folkets kärlek söker styrkan för sitt wälde, trösten för sitt hjerta, och odödligheten för sitt namn.
Ridderffapet och Adeln innesluter Sig i det Wällvfl.
Borgare-Sländets wänffap och förtroende.
Til Bonde-Ständet.
Hederwärde Taleman och samtelige Ledamöter af det Ärbara Bonde.Ständet!
Listige äro de rörelser med hwilka Ridderffapet och Adeln i detta ögonblick beswarar det L8 Den 6 Maj. det Hederwärda Bonde-Ständets forsta hälsning.
Aldrig hafwa siere allmänna olyckor tätare följt hwarandra, aldrig hafwa de krafter Fäderneslandet förwarade för sin sällhet blifwit hastigare uttömde, aldrig hafwa stora med. borgerliga uppoffringar blifwit mera frugtlöst omvända, eller hafwa sorgeligare aningar bävat en mörkare framtid, än undör den korrta tiderymd, som närmast föregick detta Riksmöte.
Det hopp hwaraf wi fägnades at se Rikets folkmängd okad, desi näringar utwidgade, desi penningewerk stadgadt, desi anseende och desi bestånd försäkradt, förbyttes snart i de rysligaste utsigter af förödelse och upplösning.
Finland, denna Fosterbygd för hjcltar och medborgare, detta Land hwars naturliga fördelar gäfwo Swerige sä mycken styrka, rycktes ur wär förening.
Rikets gränsor tillbaka-flyttades i et förhållande, ännu i denna stund, wädligt för tvär sjelfständighet.
Inhemska oroligheter hotade i samma ögonblick, som en mägtig fiende wände sina wapen emot hjertat af Riket, för at snart, med Eröfrarens rätt, utpläna Sweriges namn ifrän listan af fria Stater.
Sädan , redelige Dannernän, war den belägenhet i hwilken en känd och älffad röst sammankallade Swensta Folket, at förena sina bemödanden, til Fäderneslandets räddning, och Ridderstapet och Adeln styndar at begära det Hederwärda Bondeståndets biträde til et sä dyrt och heligt ändamäl.
Det Riks-Ständ sorn älade osi, at i dag pä detta rum förklara Den 5 Maj. 29 desi tänkesätt, känner at Swensta Adelns och Swensta Allmogens »välfärd hwilar pä samma grunder, det statkar Bondc-Ständets trefnad lika högt som sin egen, och wet at de bördor som trycka det sednare, äterfalla med ökade tyngder pä Desi egna skuldror.
Lika som det Hederwärda Bonde-Ständet beklagar Ridderstapet och Adelns förluster af besia ynglingar, sorn fallne pä Slagtfältet, eller bortryckte af härjande farsoter, gömmas i den Jord, htvars stördar skulle beredas af deras flit, och mogna för at stänka staten och dem förnyade krafter:
Lika som det Hederwärda Bonde-Ständet, har Ridderstapct och Adeln blifwit hemsökt af saknaden och sorgen.
I Palatset och i hyddan begräter ännu mängen öm maka, mänga sörjande föräldrar, mänga »värnlösa barn, deras lcfnads lycka, deras älderdoms stöd och deras framtida beskyddare.
Mätte dä Allmagten stär. ka »vär förmäga, at mildra följderne af besia allmänna och cnstildta lidanden, mä
Han ingjuta samdrägtens, wishetens och mcnnistokärlekens anda i »vära öfwerläggningar och i wära beslut; mä »vi snart kunna äterrvända til de stilla bygder der wi, nedböjda pä wära fäders grifter, fä tacka den Allsmägtige, sorn unnat dem en ostörd hwila i Sweriges fria Jord, och osi at i utöfningcn af wära fredliga yrken fä afwagta den stund, dä wi i »vär ordning nedkallas, at njuta grafwens lugn wid sidan af bern »vi älstat, tröstade af hoppet ak wära efterkommande stola räkna lyckligare dagar - 3o Den Z Maj. gar ärr den- wi öfwcrlefwat.
Til bekräftelse pä desia tankesätt räcker Ridderffapet och Adeln det Heder warda Bonde-Ständet en trofast och pälitelig hand, och innesluter sig i desi wänssap och wälwilja.
Desin tal blefwo med det utmärktaste bifall afhörde, och uppä gjord proposition, bestöts, at de skulle ej allenast i Ridderffapet och Adelns krotocoll intagas, utan äfwen serffildt warda trpckta.
Herr Laron och Landtmarlkalken frägade om Ridderffapet ock
Adeln i frägan om tryckningen af denna Riksdags Lrotocoiler bedagade bifalla, at likasom wid flera Riksdagar öfligt warit, Riddarhus 8ecreteraren mätte updragas, at derom foga behörig anstalt; och at sedan et Riddarhusutskott blifwit föroronadt, hwarje afffrift deraf, sorn til tryckning lemnades, blefwe, til B-cktryckarens säkerhet, med Utffottets päffrift försedd.
Upläsningen af Riddarbus-Ordningen fortsattes til och med flutet af den, som af Konung Lusrnl ^.cloipg är 1626 blifwit utfärdad.
Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf i anledning af nyss ankommen underrättelse, at Herr ^fwerste-Lieutenanten ^<llersparre icke kunnat träffas, men hemställde, om icke Hans LxceUence Herr Grefwe klingspor Den 5 Maj. 3i och Lenerkll-^I^iorSn Urll^rcrentu, som Wvre pä Riddarhuset tillstädes, kunde genast fä inför Ridderskapet och Adeln blifwa införda för at emottaga förklaringen af desi tankesätt ropades Ja! Hans LxcLllence Herr Grefwe Ura be, KI^»NU8 kreclriL, föreslog, at Herr E)fwersteUiencenanwn Ucild-! sparre mätte lnvltrra8 at i nästa llenuin, i samma ändamål, inför Riddcrffapet och Adeln upträda.