Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda äro t. ex. vid faclorier, hvarest 3o,000 eldvapen årligen tillverkas, utom styrelsen med alla dertill hörande tjenstemän, anställda icke mindre än 12 controllörer eller rustmästare, hvilka äro lönade af staten och uppbära årligen från 1600 till 25oo francs hvardera; hvarförutan factoriarbetarne, hvilka utgöra så tillsägande en corps för sig i statens tjenst, efter 3o års tjenstetid åtnjuta en pension, som försäkrar dem om en tarflig utkomst på deras åldex-— dom.
I Preussen står soldatgeväret till omkring 18 r:df b:co, och således understigande priset vid Norrtelje.
Härvid får likväl anmärkas, att de Preussiska gevären icke äro tillverkade med den omsorg som uti åtskilliga andra länder, samt att
Regeringen dessutom underhåller fabrikerna och aflönar åtskilliga tjenstemän.
I England kostar det vanliga infanterigeväret, hvilket är af mindre god beskaffenhet, 35 sk. sterb och geväret för gardesregtlerna 52-|- sk. samma mynt, I Danmark betalas hvarje gevär med 20 rigsbankdaler, som gör omkring 27 r:dr Svenskt b:co.
Af dessa uppgifter torde R. o. Ad. finna, att prisen å de vid Norrtelje tillverkade gevären snarare under än öfverstiga gevärsprisen i andra länder, och att StatsUtsk. så - 3l2 Den 28 Augusti. ledes icke haft någon giltig grund försitt påstående, att gevärsfabricationen vid nämnde factori blifvit
Öfver höfvan fördyrad, särdeles då i betraktande tages tillverkningens obetydlighet derstädes, relativt till hvad den är vid de utländska faotorierna, hvarest machinarbete, i anseende till tillverkningens mängd, med större förmån än vid något af Sveriges factorier kan användas.
Hvad åter Carl Gustafs stads factori beträffar, kan ej nekas, då man tager i beräkning den stora cassation , sorn derstädes ägt rum, att ju gevärsprisen vid detta factori blifvit öfver måttan uppjagade; men orsaken härtill torde böra sökas ej mindre i den lilla tillverkningen, hvarigenom förvaltningskostnaderna blifva ganska betydliga i förhållande till gevärens ringa antal, än ock i den omständighet, att för åtskilliga delar af fubricationen finnes blott en enda arbetare, hvilken, 0111 han sjuknar eller af någon anledning lemnar factoriet, icke genast kan ersättas, och ofta icke utan betydlig uppoffring af både tid och kostnad.
Dessutom har Carl Gustafs stads factori aldrig varit fullkomligen färdigt, hvartill bristande anslag i icke ringa mån bidragit.
Åtskilliga förslag om dess förseende med ändamålsenliga maehiner och inrättningar hafva väl blifvit gjorda; men tillgångarna hafva oftast hindrat förslagens fullföljande.
Frankrike äger för närvarande 8 vapenfabriker, af hvilka 4 åro belägna nära östra gränsen.
Man har beslutat, alt de sednare småningom borde upphöra och ett stort factori i deras ställe anläggas på den vestra.
Det liva faclioriet är ännu icke fullt färdigt, och det oaktadt har man derpå redan nedlagt 3 millioner francs.
Då Holland förlorade Belgien, förlorade det äfven sina gevärsfabriker.
Man är nu betänkt uppå att inrätta ett gevärsfactori i Delft, vid hvilket 6000 gevär årligen skola tillverkas.
Kostnaden derför anses komma att uppgå till 2Öo,000 gulden, som gör ungefär 3oo,ooo r:dr Svenskt b:co.
Dylika summor torde förtjena att kallas högst betydliga, och utan interesse skulle det icke vara att äga kännedom om, huru StatsUtsk. hade utlåtit sig, om K. M., för att tillvägabringa den af behofvet så högst påkallade genomgripande förändringen i gevärsfabricationen, jemte anslaget för gevärstillverkningen hade äskat endast hälften af sistnämnda summa.
För StatsUtsk. hade det icke heller bort vara obekant, att
Regeringen redan vidtagit åtskilliga åtgärder för att åstadkomma en reform uti gevärstillverkningen.
En för sina insigter känd officer, af hvilken jag erhållit de flesta af ofvan anförda upplysningar rörtde gevärsfabricationen i främmande länder, har dels på egen, dels på statens bekostnad besökt desamma, i ändamål att taga en noggrann kännedom om de nyare förbättringar och arbetsmethoder, som inom ge - Den 28 Augusti. 3i3 gevärslillverhningcn blifvit införda, oell en committé, med 11. K. II.
Kronprinsen till ordförande, har nf K.
M. blifvit nedsatt för alt undersöka vapentillverkningens tillstånd i Riket och föreslå de förändringar, sorn dervid skulle befinnas vara lämpliga.
Denna committé', soia redan gjort sig underrättad om såväl priset på de nya rnaebiner, sorn kunna blifva fördelaktiga alt införa, sorn äfven sä t tet * alt med snaraste förskaffa sig dem, lärer, efter hvad jag bär anledning förmoda, innan kort komma alt afgifva und. förslag till de förändringar i vapenfabricationen, som, med bibehållande af de privata factoriägarncs rättigheter, grundade på äldre upplåtelsebref, är o förenbara.
Hr Adlercreutz, Gust. Magn., uppläste ett anförande, sä lydande: * Det vill synas, som StalsUtsk. vid författandet af dess nu förevar, utlåt, hade varit alltför mveket hanföfdt af dylika raisonnemenler, sorn igenfinnas i Hrr Petrus och Wän ns med utlåt, följande reservationer, för att i någon måtto kunna tillfredsställa de fosterlandsvänner, som önska alt stå på egen botten och att ej alltid förlita sig på grannars nåd och misskund.
Andra må anse dessa reservationer som bevis på sanrt och frisinnad patriotism; mig synas de, lindrigast sagdt, omedborgerliga och förvillande.
Lika med en del af våra publicister vilja ofvannämnda
Hrr pånöta allmänheten en obelåtenhet med dess egen ställning, med vårt samhällsskick och Styrelse, under det vi ovedersägligt äro ett af de lyckligaste folk i vår verldsdel, såvida man icke endast vill lefva för och af det materiella.
På dessa
Hirs förmåga att ordna vårt försvarsverk, att inse dess behof och brister, kan jag för min del icke förlita mig, Jag förtrösta!’ på en alldeles ojemnförligt större erfarenhet, på ett lika ojemnförligt förutseende och på en ådagalagd öfverlägsen förmåga att organisera armeer.
Hr Pefre's omdöme Öfver nyttan af Carlsborgs fästning kan lämpligast jemnföras med den store fältherrens, som för några år sedan, i en liten broch ur, helt oförmodadt uppdagade sina djupa insigter i samma ämne.
Ilr Petre' förespår oss, alt Carlskrona skall blifva vår skattkammares bottenlösa graf.
Han vill gerna se eller åtminstone visa andra allting ur en mörk synpunkt.
Hvad vår skattkammare beträffar, lärer den tjog få stå qvar på sitt gamla ställe utan begrafning.
Men, i riksdagsstil sagdt, för de skaller, Carlskrona kan komma att sluka, lärer det ock till samhället återbära god ränta, om ej i pecuniert, dock i afseende på landets trygghet och försvar.
Slutligen upplyser Hr Petre', att emot våra naturliga vänner behöfva vi inga förskansningar.
I sanning en vigtig 12 IL D «ii 28 August i. upplysning.
Och emot vära möjligen blifvande fiender, säger lian, kunna vi endast finna säkerhet uti kloka och på vära efFecliva tillgängar väl beräknade dispositioner, uti nationalandan och uti alla vapenföras personliga mod.
Härvid tager jag mig friheten att i H. II. o. Ad:s minne återkalla, huru många vapenföras personliga mod, som grepo till vapen för att uppoffra allt för frihet och sjelfständighet, då 180g en dei af Ryska armeens avantgarde stod vid Grisslehamn.
Finska allmogen ådagalade visserligen 1808 ett personligt mod genom flera gånger förnyad begäran att fä vapen och ammunition, för alt med armeen deltaga i landets försvar; men vapen funnos ej i beredskap, och det personliga modet med två tomma händer mäste knyta nafven i fickäri och underkasta sig ett främmande välde.
För samma bedröfliga öde synes man nu vilja blottställa det Svenska folket, då man vägrar anslag till nödiga vapen för dess försvar, till nödig befästning för dess land.
Skall väl Svenska folket tacka sina representanter, om de vidtaga sådana beslut* som StatsUtsk. i förevar, utlåt, tillstyrker, om detta folk af en sann patriot upplyses om det rätta i saken?
Och, mina Hrr! i händelse Utskts betänk, skulle gillas, skola väl vi med lugn och glädje återse och omfamna våra söner, hvilkas väl eller ve det gäller?
Fördömande den snikenhet, som alltid väger guldet mot fosterland, frihet och ara, skall jag, nedslagen och bekymrad, återvända hem till maka och barn.
Jag älskar icke lux, utan, lik hvarje redlig Svensk man, önskar jag en allvarlig hushållning med statens medel i alla afseenden.
Må man då frimodigt från beloppet af det begärda anslaget utesluta sådana föremål, som, ehuru nyttiga, likväl i bredd med Rikets försvarsverk måste stå långt tillbaka, såsom t. ex. Uthus för 2tdra gardets casein, för garnisons-sjukhuset &c., samt förklara, att hvarje beviljadt anslag skall lill sitt bestämda ändamål ovilkorligt användas.
Hr Waerns politiska philosophi lemnar jag för min del i sitt höga värde; men intilldess ett sådant förhållande mellan de Europeiska magterna i verkligheten inträdt, sorn Hr Wasrn velat förespegla och hvarom mången grillfängare före honom drömt, nemi. att, i följd af den stigande upplysningen och civilisationen, intet krig mera skall uppkomma nationerna emellan, intilldess hoppas jag ingen låter insöfva sig af ded läckra lockbiten, Hr Waern åt R.
St. framlagt.
Jag bör äfven lenina min uppmärksamhet åt Riksd.- fullm.
Hans Jänsson från Elfsborgs län.
Han säger i sin reservation: ”Må då R.
St. fråga: skall då vårt försvar under "fredens lugn fortära våra krafter, så att vi till slut ingenting hafva att försvara?”
Är då medborgerlig frihet och sjelfständighet ingenting?
Eller skall man tillåta sig tro, att Haus Janssons ord betyda ingenting annat, än ord utan me - Den aS Augusti. 3i5 ning, <)ä lian längre fram i reservationen säger, att allt skall vagas för frihet och sjelfständighet:,!
Riksd.fullm. förmenar, att individer vilja förespegla vådor för samhällets bestånd, under det ingen kaninse anledningen till dessa vådor.
Sådant är verkligen illa gjordt, om det endast sker för att förvilla den enfaldige.
Men för.en på sitt försvar oberedd stat är hvarje dag verkligen vådlig, helst om han har en mägtig vän inpå näsan.
I November 1807 anade ingen någon våda för Finland.
Regenterna void genom slägtskap och en nära alliance förbundna, och Finlands försvarsverk lemtiades tanklöst i sitt bristfälliga tillstånd.
Men redan i Februari följande året öfversvämmades Finland af fiender.
Hvarföre vill man da icke af ett så nära, ehuru obehagligt, exempel taga varning på vådan för en stat att hafva ett bristfälligt försvarsverk?
Och hvad skall man tänka om dessa representanter, som icke endast åro likgiltiga, utan med händer och fötter söka motverka bristernas afhjelpande, under det lumpna föregifvande, att sådant icke är productjvt.
Att i Rikets bäst lottade orter, såsom Hr Petre' anför, kronoutskylderna måste ulpantas eller efterskänkas, är en följd af lättja, oordentlighet och fylleri, men ännu mer af den induslriösa uppfinningen att genom chimefika afhandlingar försälja all sin egendom, för att derigenom hindra såväl Kronan som enskilda fordringsägare från sin rätt.
Exempel på sådana försök känner jag många; hvilket bevisar, alt redligheten beklagligen icke ar i lika stigande med upplysningen.
Förenande mig till alla delar uti Frih.
Palmstjernas reservation mot StatsUtsk:s utlåt., begär jag hos R. o. Ad., att detsamma må återremitteras, med anmodan till TJtsk. att närmare begrunda detta för Svenskar ytterst vigtiga ämne, och att ej så lättsinnigt och godtyckligt, sorn skett, förklara: det anskaffningen af de vapen, K.
M. för föpsvarsv 1 rket ansett nödiga, torde ulan våda för Rikets sjelfständighet kunna uppskjutas.
Jag har nödgats säga lättsinnigt, då Utsk. begagnar ett torde till skäl, i stället altför RiksStm uppgifva antaglig garanti, det ingen våda vofe vid ett sådant uppskof; och godtyckligt, då vapnens anskaffning blifvit till— bakasatt för andra behof.
Mjna
Genom den sent omsider beslutade och ändlligen till verkställighet snart befordrade realisationen hafva vi eller, rättare sagdt, nuvar. generation guldi! (kostnaderna för det olyckliga kriget 1808 och 180g.
Genom vår Konungs kraft och mod hafva vi medverkat att krossa den förtryckande spira, som hotade att sträcka sig öfver alla Europas folkslag, samt förvärfvat ett säkert ryggvärn genom föreningen med Brödrafolket.
Vår utländska skuld, som för oss varit en frätande kräfta, emedan den för skulden utgående ränta alltid minskade industriens kraft inom landet, är 3,6 Den aS A ,! g 11 s ti. betala,].
Mig synes således högst rättvist, att för de kostnader, vi ytterligare böra och måste göra till landets tryggande och för Nationens sjelfbestånd, hvilket ej under något vilkor må uppskjutas, enär det i en annna tid möjligen kunde vara för sent, draga vexlar på våra söner .eller kon,mande generation, Med lugnt samvete tillstyrker jag derföre antagandet af det fondsystem, K.
M. nådigst föreslagit till försvarsverkets iståndsättande, och det sä mycket hellre, som sjelfva den inhemska skulden, jemte räntan derå, ovilkorligt skall öka den industriella neli produetiva kraften inom landet, i rak motsats emot utländska låijs följder, utan att jag kan inse någon et,da omständighet, hvarigenom statsfondsystemet möjligen skulle, kunna hafva någon menlig inverkan pä realisationen,-såsom man förehar, för att motverka det goria, Styrelsen uttänkt och velat tillskynda Nationen, så att, om det lyckas oppositionen att undandraga Styrelsen medel till förslagets utförande, den sedan åter må kunna beskylla samma Styrelse för overksamhet.
Jag kan derföre omöjligt jsåsotn giltiga godkänna de mystiskt invecklade skäl, Uisk. anfört emot antagandet af fondsystemet och i stället kastat all tunga på ottvar, generation, genom en ökad beskattning, hvilken Utsk. erkänner redan vara tryckande och hvilken sedan åberopas såsom skäl till alslag eller uppskof allt efter omständigheterna, för att under patriotismens mask gynna en elak och vilseförande anda.'
Att flera af de föremål, för hvilka extra anslag nu blifvit begärda, ingalunda äro i produetivt hänseende af någon syunerlig nytta, ar det mest förvånande, Utsk. någonsin kunuat yttra.
Är då Sveriges försvar icke numera en dyrbar produet för hvarje Svenskt hjerta?
Den trygghet och förtröstan, hvarje Svensk man kan sätta till sitt mod, då han vet, att dugliga vapen finnas i beredskap att tillgripa, när så påfordras, är detta ej en produet, sorn kan jemnföras med jernstången, plåtar och grytor, med bomullsväfuader, hafreskäppor och träskålar?
Jag är för nära slutet af banan för att, såsom ofta plägar hända, möjligen kunna misstänkas för lycksökeri, emedan jag talat i Regeringens anda.
Jag har ingenting iner att önska, likasom ingenting att hoppas, och har derföre utan fruktan och utan s nicker framburit den ringa produeten af min långa och bittra erfarenhet.
Jag har, såsom en pligtskyldig gärd åt fosterland och medborgare, utan biafsigter uttalat min innerliga öfvertygelse; må den inför II.
Pr. o. Ad. gälla, hvad den kan!
Jag anhåller, att detta mitt vördsamma anförande må få åtfölja återremissen.
Frölich, Dav,:
Det faller sig naturligtvis svårt att upptaga till muntligt besvarande, hvad sorn af flere leda-? möter inom detta
Stånd blifvit i långa skriftliga anförandet) Den 28 August i.
y 11 rädt, oell då en deribland derjemte förklarat, att han icke ingått i de af' honom vidrörda principfrågor för att inleda discussion derom, skulle det synas, soln man önskade få yttra sig ensam i detta afseende, der andia, med bibehållande al' tystnad, borde på det hela underlåta all tanke-? yttring, Då likväl återremiss lärer komma att äga rum, torde det tillåtas mig att bifoga några anmärkningar 0111 de s. k. principfrågorna, på det de ej må finnas utan allt gensvar från den del af Riddarhuset , som har en motsatt tanke, Det är sagd t af Frih. Franc Sparre, att det är svårt och obehörigt, alt Regeringen tvingas framlägga i detail sina planer för försvarsverket, och att påföljden skulle omsider blifva den, att Ständerna komme att tillvälla sig styrande-magten, hvilken borde tillkomma Konungen, och honom allena.
Jag medgifver och jnser både det svåra och obehagliga för Regeringen att så i detail nödgas framlägga sina planer; å en annan sida är det lika svårt för Representationen alt inom Stånden gå in i pröfning af detai|!er.
Det torde också hafva legat i grundlagssfiftarens mening, att detaillerna af budgetten endast inom StatsTJtsk. borde behandlas och alt efter den utredning, ämnena der undergått, RiksSltn i sina plena , med förtroende både till Regeringens förslag och Stats?
TJtskts tillstyrkan, endast summariskt hade att pröfva, huruvida' beloppen, som en bloc erfordrades, voro skäligen öfverensstämmande med de begrepp, man ejoraé sig i allmänhet om behofven, hvarefter man hade att tillse, om medel funnos.
Detta mera ändamålsenliga sätt att behandla sådana frågor har likväl ej kommit i bruk, oell orsakerna dertill skall jag be att fä undersöka.
Hade man af erfarenheten inhepUat, att Regeringen hvarken misshushållat med lemnade medel, ej heller beräknat
Kationens tillgångar alltför högt till utförande af välgrundade planer, så hade man otvifvelaktigt snart kommit derhän, att Regeringen fatt fri dispositionsrätt inom hufvudtitlarna, så att endast nya planers lämplighet eller nödiga ansedda reformer i det fordna ådragit sig R.
St:s granskande uppmärksamhet, Den sig småningom efter regementsförändringen år 1809 bildande Oppositionen borde likväl då, när den framkom med anmärkningar root planerna och de stigande beloppen, icke hafva blifvit mött på ett sätt, sorn tvång densamma alt upplösa sig i individuella åsigler, för hvilka grundén, under en sådan ärendernas behandling i splittrad riktning, naturligtvis skulle uppletas snarare i detaijlerna, an i en uppfattning af det hela.
Så har man dock med alltför stor ihärdighet, som det synes, mot de vigtigaye genom Oppositionen framburna anmärkningarna och utan afseende på dess tillstyrkanden eller folkets aggregata önskningar, steg för steg gifvit sig till pris för den mest minutiösa crilik, pqh 0111 det nu slutligen händer, på sätt Frih. Franc Sparre aqtydt och sorn jag med honom måste beklaga, att Regeringen på {letts 31S Den 'iS Aujust i. fält, af stundom obetydliga detailler, ser sig så ofia öTvervunnen, att dess värdighet sorn Styrelse compi ometteras, hemställer jag, örn det ej är Regeringen sjelf, som utstakat den väg, på hvilken man aldrig kommer lill ett för Rikets val ändamålsenligare sätt alt behandla anslagen till försvarsverket, äfvensom, huruvida folket, under tillbakaseende på förhållandet en rund tid af år, kan hafva inhemta! den erfarenhet, att sparsamhet blifvit iakttagen till Rikets sannskyldiga nytta på ett sådant sätt, att folket nu kan hysa fullt förtroende till förvaltningen?
Det är visserligen tillfredsställande att höra en man, med den ädla och tillförlitliga karakter som Frih. Franc Sparres, såsom dess opinion förklara, att
Rikets försvarsverk och hvad dermed äger sammanhang blifvit efter ordning och planmessighet utförd t.
Men hvad förtroende man än finner sig benägen hysa för en sådan mans vitsord, hemställer ja" dock, om ledamöterna inom detta hus pcb, än mer, om Representationen på det hela för närvar, hysa denna öfvertygelse?
Om den ej är allmän, bör man tara något steg, hvarigenom åstadkommes, att den kun blifva bättre.
Låter sådant sig icke göra och man verkligen vill finna, huru sakerna stå, så tror jag framför allt, att declamation bör undvikas, emedan dermed uträttas föga annat än motsatsen, J)å man förklarar, att det är otacksamt och obehörigt att vägra skatter, har man endast sett saken från en synpunkt.
Hurudana känslor, sorn Statsmagterna emellan utvecklas under bemödandet alt öka i nily le
I se och magt, må visserligen förtjena uppmärksamhet; men vigtigare ar att tillse på hvad politisk ståndpunkt Regeringen kommit till Nationen under och genom denna strid oin magt.
Hr Frihts medgifvande, att en skattevägran i ett couslitutioneit land innefattar ett cprrecliv, säger blott, att det är otacksamt och obehörigt att använda den.
Jag går längre, fastän från ett håll, då jag säger, att ett sådant steg är högst betänkligt, emedan det är det sista, som kan tagas näst före revolution.
Det är således mer än obehörigt att använda delta correctiv lättsinnigt; men innan obehörigheten blifvit bevisad, måste man antaga, alt dess begagnande endast ådagalägger, att man icke vill hafva revolution utan reform, och annat har» efter min tanka, Oppositjonen icke velat, fasfän den derför fält uppbära beskyllningar, Det är af talaren sjelf angifvet, att näst den synpunkt, pr hvilken man betraktar anslagens nödvändighet, har man äfven att tillse, huruvida de kunna utgå och om medel finnas.
Något annat medel till dessa utgifters bestridande har likväl ej kunnat uppgifvas, än p'tt fondsystem.
Franc Sparre har sagt, att han anser de erforderliga medlen kempa utgå utan ökning i skatterna.
Må det då vara deras skyldighet, spm tro detta, gtt kunna visa, att detta kan ske!
Må det då vara deras skyldighet, som tro det, att upplysa StatsDtsk. derot», att ett nytt och bättre sätt fin - Den 28 Augusti. 319 nes, än det af Utsk. föreslagna att lägga utgiften på bevillningen!
Detta skulle ej här anstått någon amion än just Regeringens ledamöter, i fall de (inna sig dertill äga nog kraft neli förmåga samt kunna vederlägga de grundsatser, sorn Utsk. svnes hafva följt.
Jag anhåller blott att få säga, att derest de ej tro sig kunna öfvertyga SlatsUtsk. eller Representationen, må de vara betänkta på något annat, så att de delar, sorn kunna vara nödvändiga, ej måtte sakna medel derföre, att ej de planer, sorn Regeringen kan äga, halva blifvit af Representationen riktigt förstådda; och i fall man förmodar, att det är blott brist på vilja, tillhör det Rege • ringen all genom reform söka vinna den.
Jag anhåller att få göra några anmärkningar vid StatsUtsk:s utlåt.
JN:o 20 >.
Utsk. säger pä 3:dje sidan, alt Utsk. lastat hufvudsaklig vigt derå, ntt, 0111 äfven gällande anledn. i öfrigt förekom för ett statslåns upplagande, närvar, tidpunkt, då Rikets penningeväseude skall regleras, dock är den minst lämpliga att beträda en sådan bana.
Jag skulle deremot tro, att denna tidpunkt just är den lämpligaste.
Vådor för
Banken och för myntvärdets bestånd kunna uppkomma på tvenne sätt: det ena i följd af enskildas lånanspråk, och denna våda kan undanrödjas genom enskilda låneinrättuingar; på det andra sättet uppstår vådan genom statens behof af lån , och det är för detta ändamål ett väl ordnadt statsskuldsystem innefattar en väsendtlig garanti för myntvärdets bestånd.
Jag anser dessutom den närvar, tiden vara den lämpligaste, emedan fred råder inom och utom Riket.
Vidare säger Utsk., att det icke anser sig böra eller behöfva ingå i någon närmare utveckling af de förmodade fördelarna å ena sidan och de, i Utsk:s tanka, bestämda olägenheterna å den andra.
Jag yrkar, att StatsUtsk. måtte ingå i en fullständig utveckling af olägenheterna, på det en fullständig motbevisning och vederläggning må kunna göras* Utsk. tillstyrker, att för hvad, sorn under benämning af eitra statsanslag af R.
St. beviljas, full tillgång med j- årligen må anvisas att af bevillntsmedel utgå.
Jag anhåller att få på det högsta bestrida detta och yrkar, att af bevillningen må utgå endast hvad som fordras till ränta och amortissement för de lån, som kunna behöfva upptagas.
De särskilda föremål, hvartill de ifrågasatta anslagen blifvit begärda, äro af andra talare afhandlade.
Jag vill endast göra en anmärkning i afseende på frågan om anslag för lättade vattencommunicationer och andra allmänna arbeten.
Fr. o. m. 1818 beviljades till detta ändamål 100,000 r:dr årligen, hvilken summa vid sista riksdag nedsattes till 5ö,ooo rldr.
Utsk. anför såsom skäl emot beviljande af något anslag i detta ändamål, att dessa utaf hela Nationen såmmaliskjutna summor till betydliga belopp användts till företag, som, efter att vara fullbordade, be - 3'20 Dc» 2S Augusti. funnits mindre gagnelign.
Vid utförandet af arbeten för allmän räkning liar visserligen ofta inträffat, att de uppgjorda kostnadsförslagen blifvit betydligt öfverskridna, Och att salunda nyttan af elt utfördt arbete möjligen icke alltid motsvarat den större utgift, som det förorsakat utöfver hvad först beräknades.
Detta har haft den Olägenheten, att man ej med anslagen kunnat uträtta så mycket, sora raan förmodat.
Én annan olägenhet af kostnadsförslagens otili för— liflighet har varit omöjligheten att göra några beräkningar på det hela.
Delta Ilar ock föratiledt K.