Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, och dertill utses de fattigaste Barn af allmogen pä Landet och Arbetare i Stadernel harwid kor» de den ordning böra följas, akt Konungens Befallningshafwande i hwarje Län, genom kungörelser, an, modar Presterstapet, att till honom insända Betyg öfwer de i deras Församlingar befintlige Barns ly« te, älver, lärgirighet, fattningsgäfwa samt öfwer deras Föräldrars stallning; hwarefter, sedan Konungens Befaklningshafwande genomgätt och granstak Listorna, han ägde a't till Institutet afsända det Subject som hade basta tvikSord om sina goda anlag, hwars älder ej more öfwer i8 och ej under 2 är, och hwars föräldrar lefde i mesta torftighet Sluteligen fär Utstottet tillstyrka, alt kill minnande af kännedom huru de förbindelser, som Institutets Styresman sig ätagit, blifwit fullgjorde, en vffentelig Examen mä med Eleverne en gäng om äret anställas.
Wid dessa Examina torde Riksens Hjerde Band.
N:o 9, ro. Stan.- 66
Den 4 November Ständers Justitia Ombudsman ä deras magnar, böra wara narwarande, lör att sedermera wid hwarje Riksdag kunna till Riksens Stander aflemna en fullständig berättelse om Institutets tillstånd, behandlingssättet med Barnen samt desias framsteg och kunffaper.
Dock warder detta allt, jämte nägra Ledamöters yttranden Riksens Höglofl.
Eget ompröfwande »vördsammeligen understäldt.
Stockholm ben z:dje October 1809.
Pä Höglofliga Ridderstaxet och Adelns wäguar: stola. 6.
Pa Wällofliga BorgareStändets wäguar: L. st.
Lcbönlierr.
Pä Högwördige PrästeStändets »vägnar:
I^agn.
Pä Hederwärda Boride, Ståndets »vagnar: 8- Lricslon. k. st.
Istetrwl.
Utdrag af Protocollet hällit wid Riksens Höglofliga Ständers Allmänna Beswärs- och Oeconomiä-Utstotts saminanträde in kleno den g Oetober 1829. S. D. Det af Utftottets beredning afgifna och sistledne dag förehafde, men dä, efter Utstoltels ena Den 4 November- ' 6? ena Ledamöts af Hederwärda Bonde-Skändet Lslir DaniLissons begäran, pä Bordet lagde Betänkande, angående Jnstitu et för Blinda, Döfstumma och S.oag årke, blef nu till närmare' åtgärd företaget; hwarwio nämnde Ledamot ingas ett af honom, tillika Med flere Riksdags Fn-tmägiige undertecknaitt anförande, soni upplästes, af följande innehåll.
Oamjutt
Det skulle wara en för hwarje tänkande Medborgare straffbar last, att icke med ömhet omfatta alla de tillfällen svin erbjudas, för Mennifkoffälens bildning ät de! höna ändamäl hwartill den allwisa Skaparen danat dest warelse; Och det wore ett groft mist ag af mig akt motsäga en anstalt, lika ivigtig för ernåendet af den höga bestämmelse som en tillkommande Werld erbjuder Menniskoslägte!, som den i detta afseende betraktad, är ädel och amräc Patriotiska Medborgare.
Men utan att förnärma
Len werkliga aktning fag hyser, för en sä berömward anstalt som det för blinda och Döfstumma,Projecterade Institut, får jag endast erhindra att den bertill föreflagne Fond, nödwändigt gör en mindstning u i de inkomster som yttersta nödwändigheten befaller för Stats Castan, hwars behoflver äro likasä stora och nödwäudiga, som deremot Landets och Rikets inkomster, af utblottade innewänare och tynad rörelse synes otillräckliga.
Dä yttersta behofwet fordrar alla möjeliga indragningar, i Stater och Löner, hwilkas underhåll bero af Stattns tillgängar, och dä Ut- och Inrikes skulder ostridigt kräfwa de drygaste uppoffringar, sä fer jag icke huru omtankan as en försigtig och sparsam - 68 Den 4 November sam Hushållning med Stålens Medel, kan förenäs med bifall till nya utgifter af Stats-Cadans Inkomster.
Utur det förslaget, att förökad Tull pä Caffe m. m. stall utgöra denna Fond, ser jag alldeles icke något skäl till fyllandet af denna kostnad; sunda förnuftet medgifwer, ju att i samma mohn som penningen faller i wärdet mot wahror; Och penninge-Löner, samt andra Statens utgifter nödwändigt förökas, bör äfwen Tullen för alla inkommande wahror, sä wäl som andra Statens inkomster ökas, och med detta försigtighecs steg, winnås för Stats Hushållningen endast den förmohn, att de mot denna dita inkomst swarande förökning pä behofwer kunna fyllas; Och det blir således emellan utgifter och inkomster samma förhällande, sa att om man ät denna anstalt anwänder nägot af Statens inträden, kan ej undwikas, antingen ett i mohn af summans storlek inträffadt förnärmande för Stats-Casians fordrings-ägare, eller ock en inträffande ny Baiance.
Harwid torde inwändaS att jag talar om smäsaker: Z a 6ooo Riksdaler ärligen betyder ju ej mycket för en Stats-Casia, ätmindstone är det omtänksamt att af sadan grund, göra inwändningar mot en sä nyttig anstalt; Nej jag högaktar den, men medlen kill desi underhällande fins ej efter min tanka i besia förslagen Anstalten är ädel och god, dubbelt intagande i en Stad, der finare yrken och ett mera granlaga lefnadssätt fordrar mera öfning och Cultur, men dä själens rigtning
Ho6 meiinistan består mest i en redig och liflig kännedom af Guddomswäsendet, samt desi emot menni - Den 4 November. 69 mennistan bewista godhet, sa tyckes mig akt delta afwen as gudfrugkiga och ömsinte Föräldrar, eller L brist deraf, ukas Informatorer pä Landel (understöd, de af en förbättrad Faltigwärd), kan äfwen bibringas, de i wista förmögenhet af Nakuren wanlottade mennistor, hwilka gemenligen, enligt hwad erfarenheten wisar, gerna äga någon wist gäfwa för sjä. lens werkningar, hwilket en Fader och Moder under uppfostringen först röjer, och äger den outtröttligaste styrka att odla.
Hwaremot en kostsam upplösning till en mer an wänlig hög grad af de yttre förlorade sinnenas bruk, samt bibringande af finare yttre kansior, mera förnöja ästädaren, an gagna i det hela, ätmindstone Jordbruket, hwilket säsom mänga exempel wisa, kan med ett siags färdighet i wista delar skötas af en Blind eller Döfstum, som utan att blifwit päkostad för någon särskildt kroppsöfning, gör långt mera »verkelig nytta ät Landtbruket, och följaktligen Samhällets tjenst i det hela, an en till ritning och tecknande uppöfwad Eleve.
Ware dock fjärran ifrän mig att tanka ringa om det wärde fom denna inrättning, i sig sielf betraktad, werkeligen äger: twärtom, med all högaktning ät denna ömhet för olyckliga medsyston, denna omwärdnad, mennistoslägtets Moralista prydnad, tillstyrker jag dest befrämjande, men medlen dertill tyckes mig böra tagas utur andra källor an dem yttersta behofwet beständigt uttömmer.
Landsorterne ma förse sina af Nakuren mistgynnade mennistor, hwartill friwilliga sammanstött, jern, , 72
Den 4 November. jämte andra medel, som till en förbättrad fatkigwärd, kunna pätankas, hwilka med försigtiga anstalters wid. tagande i Landsorten^, Härads eller Socknewis, kan med Patriotiska understöd tjena för ändamälet.
Städerna deremot böra hälla Institut för sina Blinda vch Döfstumma; Och bör ingen tänka sig, att ibland de derstädes bade Rike och upplyste Medborgare, finna brist pä ädelsinke matgörare, hwilka ej allenast för nöjet afven tillfredsställelse en sä ädel inrättning lemnar ät sina upphofsman, utan äfwen af tacksamhet mot Försynen, som förstört egna barn för besia tunga bojor, stola twifwels utan, latu en sann mennistokarlek uppmana sig, att lemna något (af det öfwerfiödiga som Naturens Herre meddelt dem), ät besia manlottade, men lika till Lifwets nju ningar berättigade medmennistor.
Slukeligen fär jag namna att om än Riket stulle framdeles komma i den belägenhet att Statens medel öfwcrstego desi behof, sä blefwe det ändä aldrig passande, att till detta ändamål, anwända nägok utur en Publique-Casia, häldst alla Lands-Orter t
Riket omöjligen kunde begagna sig af denna Inrättning.
I följe härutaf bestrider jag den profecterade Inrättningen af Statens mebel, vch anhäller att jämte Höglofliga Utskottets Betänkande till Riksens Höglofliga Ständer, desse mina tankar ma bifogas.
Slockholm d. g October 1809. kelrr Danielsson, frän Kronobergs
Härmed förena sig undertecknade till alla de» lar. 0!ok Inute ifrån Gottland, Lon§t kerston frän Den 4 November.
?i frän Halland, siskon frän Gefleborgs Län, Oaviä kasmunäston frän Jsialmöhuä Län, Len^ 8v6N8lon frän Östergöthland.
Herr Borgmästaren ViÄorin gjorde härwid den erindran, att dä Oeconomia- och Besvärs-Utskottet endast ägde pröfwa och lemna utlåtande, huruwida Institutet, det första och enda i Riket, borde ra. nas till de inrättningar, som more nyttige för det allmänna, hwilket Herr Borgmästaren trodde wara sa pätagligt, att derom knappast borde wäckas sräga; och Utskottet således med förutsättande af samma Inrättnings gagnelighet, allenast hade att yttra sig onr de dertill föreflagne ärliga utgifterna blifwit ki-l mät» teligt belopp beräknade, utom hwilken gräns Betänkandet icke heller more sträckt, Herr Borgmästaren för sin del ansäg den uti ofwannämnde ansökande wäckte fräga, som skulle kostnadecne för Skaten till Institutets upprätthällande wara underkastad Consideration, innefatta ett ämne, hwilket ej tillhörde detta, utan Stats-Ulskottets öfwerwägande.
Herr Borgmästaren, som, i egenskap af Ledamot uti Utskottets Beredning, deltagit i projectet till Betänkandet, ansäg sig blott uppfylla sin, pligt, dä han äfwen wid detta tillfälle yttrade den önskan, att i fräga warande Inrättning matte winna all möjelig utwidgning för sitt »välgörande ändamål och ett dertill erforderligt understöd.
Herr Borgmästaren HnZZren uppläste derpL följande Dictamen.
Långt isrän att ti!lst»)rka ett afsiag, eller inflränkning uti Beredningens Betänkande - 72 Den 2 November. de i fräga om Institutet för Blinda och' Döfstumma, finner jag med mina tankesätt mera öflverensstämmande akt proponera en tillökning, ett Mwidgande uti den plan Betänkandet innefattar; Och jag hemställer huruwida det icke flulle anses för i nägon mohn oförenligt, att pä etr sä omständligt, ömt och öfwertalande fatt som Betänkandet utwisar, framställa Inrättningens nytta och upphofsman,,ens förtjenst, och likwäl blott med den sä knappt tilltagne summa af ungefärligen 6000 Riksdaler ben samma understödja, Wärdigt är det onekelrgt att med kjusa fargor skildra denna menftligheten hedrande Inrättnings nytta och fördel, och blott rättwisa ar det, att wack» uppmärksamhet för den Man, som ej allenast med Uppoffring af enskilda tillgängar, utan ännu mer med ett tålamod, en ihärdighet, lika sällsynt, som aldrig ädlare anwänd, hos ost werkstäldt Inrättningen; Men wärdigare, mera instämmande med hwarje medmemiiskas pligt, är det, att kraftigt medwerka till Inrättningens fortgång och bestånd, och sätta upphofsmannen i fullt tillfälle att utan hinder af bristande tillgängar, blott falja sitt ädla hjertås kraf, och gifwa Inrästningen all möjelig fullkomlighet.
Att Herr Kongl. Secreteraren LorZ uti sin uppgifna plan icke äffat större understöd än hwad som genom betänkandet blifwit bifallit, utgör i min ranka blott ett nytt prof as Hans förtjenst och mode» sire.
Qwist i hwad mohn omständigheterna kunde tillkoka bifall till hans öuftan, wille han kan hända med Den 4 November.
I sikt innerliga deltagande i sina olyckliga Elevers be, lägewhet, haldre begära ett mindre och inskränktare understöd, än genom förestående af ett för högt belopp äfwentyra afstag, och ett wägradt afseende a de§ adla syftemäl.
Hans sä fullkomligt ädagalagde hedrande tankesätt är en tillräcklig
Borgen för med hwad glädje han skulle emottaga och begagna tillfälle alt utwidga sin Plan.
Betraktas besia sä högeligen wanlottade med, mcnniffor till det antal de öfwer hela Swerige utgöra, blir wäl äfwen den hjelp, som genom denna Plan dem tilldelas, otillräcklig och mindre betydlig, da enligt samma plan, endast ?Z deraf kunde komma i åtnjutande.
Blott i den lilla Stad, för hwilken jag har äran att häri tala, finnas twänne Bröder i denna olyckliga belägenhet; Och hur smär^nde, hur vult är der icke att ät någre fä olycklige be. reda hjelp och undsättning, men öfiverlemna sä mänga andra ät sig sjelfwa, ät hela rysligheten af. deras öde.
Wisterligen utgör anskaffandet af medel till planens utwidgande det största hinder deremot, synnerligast i den förlägenhet Riket och Statswerket sig nu befinner, men widtages hwad Herr Friherre LM, KsäzM derom proponerat, nemligen att genom det Tullen i obetydlig mätto ökas ä Caffe eller andra Lfwerflöds wahror, dertill staffa Fond, torde denna betänklighet lätt kunna undanrödjas; kostnaden drabbar pä detta sätt icke den fattiga och behöfwande; Och öfwerflödswahrors nyttjande finge fämedelst, 74 Den 4 November. enär Consumlionen i någor mohn bidrog till mild ring af mänskliga eländet, ett warde i mina tankar wida öfwerstigande det de nu aga.
I alla fall ar den här isräga warande summa, a mvänd till eill sä siort Barmhärtighets werk, icke af någon egenkelig betydlighet eller känbar inflytelse för Staten.
Widkommande det i Planen och Betänkandet upptagne Arfwode för Institutets Föreståndare; sä anser jag det samma afwen wara för Modest och för lågt upptagit:
Det är wida öfwer all nnnstlig förmåga att kunna belöna elier wedergälla Handlin» gar as den art, hwarmed Herr Kongl.
Secreterare» Dorg sig utmärkt; Den långt ljufware, längt ädlare belöning sadane gerningar medföra, beror icke af kristlig magt att öka eller mindsta; men onekligen är'det Samhällets första pligt att sätta den man, som agnat sin lid, sin werkfamhet och afwen enstildke tillgångar at sä wälgörande företag, i fullkomligt oberoende af det bekymmer och den omtanka som knappe och otillräcklige utwägar att försörja sig och de sina alltid medföra; Och det torde dock medgifwas mig att detta icke stedt gellom det i Betänkandet prv, jecterade örliga arfwode; I anseende hwarkill jag för min del finner mig pä det kraftigaste uppmanad att tillstyrka Femtio ProCents tillökning derutinnan, som Let mindsta hwarmed en Samhället och Menstligheten sä utmärkt gagnande man kan wara belåten.
Det ligger i alla menstliga Inrättningars natur att de ofta, om icke helt och hällit förfela, ätmindstone i mindre mohn smara till dermed äsyftade anda - Den 4 November. 7Z ändamål; men hwad Len i fräga warande beträffar, kan det aldrig bestridas, att den ju ofelbart befordrar mänga lidande och wanlottade medmennistorS danande kill sållare och lyckligare warelfer; fritt ma andra sätta högre warde pä mera lysande bedrifter; pä företag till sina följder af större omfattning och uppseende, högtidligt tillstår jag, att ingen kansta ar wig mera Ljuf, intet tillfälle mera angenämt, ännu^ dä jag icke allenast helt och hällit bifaller de grunder Beredningens betänkande, rörande understöd kill Institutet för de Blinda och Döfstumma innehäller, utan jämwal ödmjukast hemställer, huruwida inrättningen icke kunde utsträckas i den mohn, akt antalet af de olycklige som deri blifwa antagne, märkeligen kunde ökas, om icke fördubblas, samt fördenskull, de af mig dertill förestagne medel och biträden warda tillstyrkte och anordnade.
Slockholm den g Octoher 1809. 8trioli, tck.
Ordföranden Hans Exellence Herr Riks-Marskalken m. m. Grefwe Oxenstjerna utlät sig i Att Inrättningen af ett
Institut för blinde och döfstumme more otwifelaktigd en ibland de menstlighelens ömmaste fordringar, som den upplysta Menmstowännen, skulle önsta se uppfyld, äfwen om det gälds uppoffringar.
Dä man med stal kan anse wärt ti» dehwarf böjdt att höja sig pä upplysningens wäg, skulle det wara en motsägelse att befara hinder för sadane Inrättningar, hwilka, ädla i sin Natur och nyttiga för samtid och efterkommande, alltid bära stämpel af Nationens större, bade Wettenstapliga och 76
De» 4 November. och Moralist» bildning.
Af Herr Protocolls Secreterare» Locgs Institut kunde man, att dömma frän desi redan uppfundne ochwitsordade grad af fullkomlighet, wänt» en framgäng, som satte det i täflan med alla hittills kända i samma ändamål stiftade inrättningar.
Hans Exellence Herr Grcfwen och Riks-Marstalken instämde således till alla delar i del förestagne Betänkandet; Och gjorde derefter proposition till bifall derä, som med Ja befwarades.
De Bonde Ståndets Ledamöter, som warit af olika tankar, begärdte att deras i dag, inlemnade anförande, mätte medfölja till Riksens Ständer, hwarpä Herr Majoren von Steyern yttrade:
För min del hemställer jag om icke bägge de nu afgifna wäl författade anföranden mätte bifogas Utstoitets Betänkande, pä det man ma kunna se frän hwilken vlika synpunkt och med hwilka oli a känstor för denna Menstligheten sä nära rörande sak, den blifwkt af de särstildte Författarns belragtad.
Ut supra, Lx krotocollo x. diotLol.
Arr l^akveukelät, Larl, hade inlämnat ett
Dictamen till Protocollet, hwilket upplästes sä lydande.
Matte mig tillätas anföra nägra ord öfwer det intcresianta ämne som nu förehafwes; milt yrke är Männiflan, och dä hennes sak förekommer torde det förlätas mig om jag talar, ehuru brist pä wäl tålig - Den 4 November. 7?
tålighet skulle räda mig att i aktkaga tystnaden.
Jag wänder mig emot det inkast, som göres eller kan göras emot Kongl.
Secreterare» LorZ8 Institut, ur det stal: att Staten nu har wigtigare swärigheter att afhjelpa, an att tänka pä ett och annat Barm» hertighets - werk. War Stats-kropp har mänga brister, medgifwom det
Patriotismen kan af» hjelpa dem — men i dest stöte ligga den djupesta olyckas
Barn som endast i detta nu sta att räddas; hwad blir wart answar huru stall tänkaren, ef terwerlden och hjertat bedömma
Ost om wi wanwärdade dem, om wi kastade dem äler in i lidandets ma hända aldrig mer sörswinnande natt, dä en man i detta Land uppstod att med wart obetydliga biträ» de bjuda dem tröst, lindring och upplysning?
Mange af ost äro Fädbr, Faders-hjertat, om ej annat, talar — hwad garanterar ost att ej en gäng wart alstads Barn behöfwer denna wälgörenhetens flöb.a. ste biträde?
Heder och tillfredsställelse befalla ost att möta Stiftaren af de Blindes och Döfstummes Institut med bifall, uppmuntran och hjelp.
— Denne man, som till ert sä mödosamt wärf uppoffrar sig och alla sina krafter, som icke allenast inhämtat noga kännedom örn en I)o läepeeg, Licaräs, Htc!r68 och Voiks methoder, utan äfwen till sina underwisningars meddelande ät Eleverne banat sig en annan wäg och dertill nyttjat egna och enklare invenlioner, än dest företrädare i andra Länder, och som med en sa afgjord häg och förmäga för denna sak pä mänga är kanske aldrig mer uppträder i wart Land; denna man bör ej allenast hzelpas i sitt äfyftande, utan 78 Den 4 November. utan bör afwen hedras med Nationens allmänna bifall, ber enskildt pä ett wärdigt fatt uppmuntras.
Jag fär således för min del i ödmjukhet till. styrka bifall till alla delar till Höglostige Besvärs» och Oeconomiä-Utskottets Betänkande angående Kgl. Secreteraren Institut för Blinde och Döf stumma.
Stockholm den Nov. 1809.
Larl l^akvenlblät.
Herr Grefwen och Landt-Marskalken, föreflog, att ledan Stats Utskottets yttrande öfwer samma ämne blifwit till Bewillnings-Utskottet remitterat, detta Betänkande afwen mätte berörde Utskott meddelas.
Föredrogs följande ifrån Riddarhus - Utskottet inlämnade Hörsammaste Memorial! Riddarhus-Utskottet, som till följe af Höglofliga Ridderskapets och Adelns remisi af d-n 16 inncwaranve mänad, ä nyo till öfwerläggning sörehaft sitt förut afgifva förslag,-till ukwäljande af Ridderskapets och Adelns Fullmägtige wid Markegängs Taxors upprättande, jemte de öfwer samma Förslag hosRidderskapet och Adeln gjorde, och Utskottet meddelade anmärkningar, fär nu den äran, öfwer besia sednare sitt uklälande aflämna.
Den 4 November. 79 Dä Utffottet uti sitt föregående Betänkande rörande detta amne, hast för ögnamärke att grunda detsamma uppå de principer som med den nu antagne Regeringsformens esvrit, hofwa funnits mäst vfwerensstämmande, har Utskottet ansett sig, utan afwikande derifrån, icke sinna stät akt ä Landskammeraren Herr js. v. Lronoborzs Memorial fasta sädant afseende, som kunnat föranleda till ändring af detza grunder; halst detta Memorial icke innefattar någon annan method, eller äsyftar något annat stadgande, än hwad i dylika fall tillförene och af alder warit antagit och utöfwadt.
Hwad äter den af Herr Lagmannen Grefwe Job. kllonmnA (z/IIsndorA gjorda anmärkning beträffar, har witzerligen Ul>kottet lika med Herr Grefwe», önjkat kunna genast utesluta allt wike för de Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som till Taxeringars, förrättande wäljas, men utan Laga förfall derifrän uteblifwa; Men da Utffottet ä ena sidan ansett sin pligt wara att förestå sädane utwägac hvarigenom Ståndets rättigheter närmast kunde befrämjas, och ä den andra, förmenat lämpeligaste och torde hända enda sättet dertill blifwa, att sa mycket möjeligt wörö, förekomma all anledning för Konungens Befallningshafwande till nägon wahl rättighet i desia fall, är det pä sädane skäl Utskottet wägat sin förut gjorde hemställan med förefläende af wike för uteblifwandet.
I anseende till de sedermera af Herr Grefwe (iMenbvrS derwid gjorde anmärkningar, och ehuru wäl 8 o
Den 4 November. tvål Utskottet icke kan instämma med Herr Grefwe» daruti, att ifräga warande förrättning wore af en mindre betydlig beskaffenhet, dä 75 § af Regeringsformen om den samma stadgar, har Utskottet trott sig böra, med uteslutande af allt wile, uti 3 § af projectct förestå den ändring som följer:
"De af Ridderskapet och Adeln walde Ledamöter lära ej undandraga sig att förrättningen betvifla, utan högst gilltiga ordsaker, hwilka i rättan tid böra hos Konungens Befallningshafwande tillkäunagifwas.
Sluteligen och dä, hwad Woterings-Sedlarnes beskaffenhet widkommer, det wid alla Woteringar sig sa förhaller, att Sedlarne böra wara enkla, omärkta och tydliga, samt sä mänga Personer dera tecknade som wederbör; och Utstottet icke förmodar att i någon Province, om icke någon af de längst i norr belägne, den händelse skulle inträffa, att ej 2:ne besutne Adelsman innom Länet funnes, i hwit.et sall, särskildt stadgande, enligt Ridderskapets och Adelens eget godtfinnande kunde antagas, fär Utskottet tillstyrka förändradt bibehållande af Z Z i projectet, såsom med den redan antagne Riksdags Ordningen instäm» mande.
Stockholm den 26 October ikoy.
Pä Riddarhus-Utskottets wägnar: K. L.
Lennet. ^6am Lruce.
Urure v. Bifölls. 8rl.
Den 4 November. 8r Friherre Stael von lllollllmn, Lorfits 7.uävlZ, utbad sig, akt kill de anmärkning.m, ywi.ka han i sitt förledne Plenum gjordt wid Lag Utsto e'S Bekännande rörande Förli n,ngS-Rätter, fa tillägga följande, hwilka han uppläste Wördsamt Memorial Sedan jag efter genomläsande af H-gsMaa Lag-Utskottets Betänkande, fatt närmare k nr nedom om dest innehall, sär jag till mitt förledne pleno af. gifne yttrande tillägga följande:
I första momentet sökeS bewisaS onödighelen af Förliknings - Domstolar derigenom, att Lagen förut ålägger
Domaren söka förena parterne, att detta astren praekieeras, och följden deraf är akt en tredjedel eller halfden af Rättegångar i n ista Otter förlikas.
Lyckliga äro desta orter, emot de wanlottade der motsatsen kan wisas, och om egodelningen härtill ar bidragande, sä sär nämnas, att der enftiftrn äro anbefalde, äro alla tmistigheker som derom numa Uppkomma, dragne frän Domarens pröfning, och under Konungens Vefallningshaf,vandes, samt sedermera direcne under Konungens cnflild a afgörande; därigenom hafwa mängfaldiga och langivariaa N tcgän gar upphört.
I andra Momentet, pästäs akt, om icke i alla orter Rättegångar mari i ett sika önskelig! aftagande, sädant bör titlstrifivas Folkökningen, Jordbrukets och Bergwerkens iilltaganbe flor, handel eic.
Men beklagligen torde, om inan rädfrägar Tabellwerket, befinnas att Folkökningen, sedan Fjerde Dand. n, is. Nitet 82 Den 4 November.
Riket mäst uthärda twänne Folködande krig, innom de sednaste go ären, snarare af än tilltagit, och tyckes det skälet till Rättegångars ökande, genom ett tilltagande Åkerbruk, slöjder och Handel, wara tämligen längwäga hämtadt dä deremot det som synbarligen är mest wällande kill denna Landspläga alldeles undfallit Höglofliga Lag Utskottets uppmärksamhet