Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag, för min del, älskar ej att gifva min hyllning åt en svag och vanmäktig Regent.
Jag önskar, att Sveriges Konung skall vara mäktig, på det att de, som sätta sig emot Honom, må få erfara, att det är icke så lätt.
Men, i samma mån Konungamakten ökas, i samma mån måste ock rådgifvarnes ansvarighet ökas.
Mig har det derföre förefallit besynnerligt, alt i Const Utsk:s mern. ingenting finnes närnndt, angtde ansvarighetslagen för rådgifvarne, och nödvändigheten af densammas omarbetning till närmare öfverensstämmelse med det hvilande grundlagsändrings-förslaget; och som detta, enligt min åsigt, innefattar ett förbiseende af Const.Utsk., hvilket ej bort äga rum i ett så vigtigt ämne, som det förevar.
, anhåller jag, på detta skäl, att mein. måtte återremitteras till Const.Utsk., och LagUtsk. anmodas att uppgöra och till R.
St. skyndsamt inkomma med förslag till ny ansvarighetslag för Konungens rådgifvare, hvilken derefter bör, i sammanhang med grundlagsfrågan, till afgörande företagas.
Att öfverbevisa Frih.
Cederström, anser jag ej möta stor svårighet, och finner det äfven vara ända till ytterlighet fullgjordt af Gr.
Spens; men att öfvertyga honom, anser jag ligga utom gränsen för mensk - 302 D c n 2J
Februari f. m. liga förmågan, hvarföre jag ej heller vill inlåta mig lili ett sådant försök, äfvensom jag, af denna orsak, helt och hållet afhållen mig frun vidare el i sc tissin n i ämnet, och inskränker mig blott till alt fasta uppmärksamheten på den af Hr
Frihtn yttrade åsiglen rör.vle sjelfva hehandlingen af saken, nemi. att, såsom jag uppfattat resultatet af hans mening, Coust.Utskrs ifrågavar. hetänk. helt simpelt borde casseras, i stället för alt framställas till ligaste sältet för 11. o.
Ad. alt i detta amne öfverlägga och besluta, vore att gå lill alla de handlingar, som blifvit åberopade och förekomma uti åtta eller tio vohlmer.
Att delta för R. o. Ad. skulle blifva ett högst interessaut arbete, kan jag försäkra, på grund af den erfarenhet jag, såsom ledamot i Coust.Utsk., förvärfvat vid åstadkommandet af del resultat, som uti förevar, betänk, blifvit till liiksSt:ns bepröfvande framlagd t.
Det är således blott med den öppna ärlighet, som tillhör mitt handlingssätt, jag ville fästa uppmärksamheten derpå, att de som äro böjde för en sådan behandling af saken, äga utvägen att cassera betänk., för att komma till det resultat, som Frih.
Cederström täckts hafva godheten upplysa, men sorn jag för min del icke mäktar inse.
Jag är till det mesta förekommen af Gr.
Anckarsvärd, i afseende på försöket att vederlägga hvad som blifvit mot mig yttradt af Frih. Jacob Cederström.
Jag vill blott nämna, att, såsom jag fattat hans yttrande, stödde han sig derpå, att då uti 82 §:n af riksd.heslutet förekommer 3 punkter, som skulle ligga hvilande från förra riksdagen, så önskade Hr Frihrn få upplyst af närvar.
Const.- TJtsk., hvarföre det sammansatt dessa 33 punkter uti ett förslag.
I anleda, härutaf får jag tillkännagifva, att nuvar.
Coust.Utsk. icke liar vidtagit en sådan behandling, som Ilr Frihtn förmenat, hvilket synes af Const.Utskrs förevar, mern.
N:o I, der det heter, alt Utsk. till en början öfverlemna!' det från förra riksdagen hvilande förslaget, angrde en ändamåisenligare organisation af Statsrådet, samt till de grundlagsändringar, som blifva en följd af IJofcancellersbefattningeqs föreslagna upphörande.
Om man nu genomläser 82 §:n af riksd.beslulet, så linner man, att 1 mom. deraf innefattar förslaget angtde en ändamåisenligare organisation af Statsrådet, och 2 mom. förslaget angtde de grundlagsförändringar, som blifva en följd af Hofcancellersembetets föreslagna upphörande.
Alla de öfriga 3i motntna äro of denna riksdagens Const.Utsk. upptagna i den inom Utsk. uppgjorda förteckning, som redan är till tryckning aflemnad, och snart tolde vara att hitförvänta.
Frågan, som här skall förevara, är följaktligen den, huruvida N:is 1 och 2 af mom. uti 82 §:n utaf riksd.beslutet äro af beskaffenhet att kunna åtskiljas.
Förhållandet med N:o 2 är sådant, att Den ua Februari f. ni. 3o3 Const.Utsk. vid förra riksdagen lill Riks-Sl:n inkom med meni.
IV:o 49, Ilvars innehåll nnlydes af ti (elli, nemi.: uppgift a särskilda grundlagsförändringar, föranledda af Ståndens gemensamma tankar rör:de Hofcancellerens Stats-departernent, oell hvilket ämne börjades i mein.
N:o 34, och fortsattes uti mein.
N:o 48, hvilka utgöra en serie af förslaget ang:de Statsrådets organisation; och fortsattes denna fråga ytterligare uti meni.
N:o 71, samt slutades med mein.
N:o ri5, som innefattar berättelse om förloppet af anställda voteringar uti förstärkta Const.Utsk., och af hvilka alla deruti omnämnda voteringar, med undantag af de Irenne första, angå förevar, ämne.
Jag vill icke längre uppehålla tiden, utan förnyar i öfiigt hvad jag redan haft äran yttra.
Då jag i mitt sista anförande yttrade den meningen, att det vore val, 0111 det föregående Const.Utsk. kunde sammandraga de då till afgörande vid påföljande riksdag bordlagda förslag till förändringar i grundlagen, och befordra dem till trycket, för att pä detta salt blifva allmänt kända, har jag dermed ingalunda velat göra någon anmärkning emot föregående riksdagens Const.- Utsk., derföre att ett sådant förfarande icke blifvit af Utsk. iakttaget, helst jag alltför väl känner, att en sådan åtgärd ingalunda är Const.Utsk. ålagd.
Mitt yttrande innefattade endast den önskan att så måtte hafva skett; och jag tror icke, att grundlagen kan förbjuda mig eller någon annan representant att hysa en önskan, och äfven att yttra den i afseende på en föregående riksdags operationer.
Då det icke ar i grundlagen förbjudet, alt med de hvilande grundlagsförslagen förfara på sätt, som jag yttrat, kan det icke heller vara stridande mot grundlagen, att Riks-Scn anmoda Const.Utsk. att låta sammandraga och till trycket befordra de hvilande förslagen.
Jag har ansett mig böra tillkännagifva detta, i anledn. af en värd talares yttrade förmodan, som skulle jng haft för afsigt, att uti detta hänseende göra en anmärkning mot sista riksdagens Const.Utsk., och påbörda det någon glömska af hvad grundlagen föreskrifver.
Jag nödgas bestrida den anmärkning, som Frih.
Cederström, den yngre, gjort i afseende på Ståndens befogenhet att bestämma de ämnen, som skulle tillkomma hvartdera departementets förvaltning.
De utaf Pv. o.
Adis ledamöter, hvilka bevistade förra riksdagen, torde erinra sig de fruktlösa försök man då gjorde att åtskilja hvad som nu förstås med kammarärenden och financeärenden, och att, då man icke kunde komma öfverens derom, man beslöt alt taga en benämning, passande för hvad som helst, nemi.
Civil-departement.
Ärendenas fördelning emellau de särskilda styrelsegreuarna blir, utan tvifvel, eu 3o4 Den 32 Februari f. ol - af Konungens första omsorger, i händelse förslaget nnta8eS‘ Hvad angår frågan 0111 betänkts delning, så vill jag, då så mångå satt sig deremot, numera endast yttra mig olver en enda punkt, för att derigenom gifva ytterligare skäl för min åsigt.
Det är nemi. /jd §:n, hvilken lyder sålunda: ”Går Konungen i fäll eller till allägsnaie inrikesorter leser, ”förordne tre ledamöter af Statsrådet, under den ordlör., ”sorn han antingen ibland Prinsar af -ill lius, eller ibland ”Statsrådets ledamöter särskildt nämner, alt förra regeringen i de mål, Konungen föreskrit ver.”
Sålunda kunde det hända, att uti en af fyra ledamöter sammansatt
Regering ordform tillika kunde vara föredragande.
Han behöfde då endast hafva en ledamot med sig för att styra Sveriges Rike; hvaremot, om det vore förbjudet för medlemmarrie af den tillförordnade Regeringen att tillika vara föredragande, så måste alltid, jemte de fyra Regeringsmedlemmarne, finnas en femte, sorn, med skyldigheten att föredraga, förenade den alt yttra sig till prolocollet.
Eldigt det nyss citerade stadgandet, blefve meningarna nti den tillförordnade Regeringen olika efter föredraganden, nemi. endast fyra, om föredraganden hofde tili de Regerande, men 5. om han vore någon af de Förvallnings-chefer, hvilka ej sulle i Regeringen. R. o. Ad. faun vid förra riksdagen detta ämne vara så vigtig!
Ståndet då ansåg ifrågavar. § böra innehålla det stadgande, att
Departeinents-ehef, som vore ledamot af Regeringen borde upphöra att under tiden vara föredragande.
Det tagnar mig att finna min mening, vid detta tillfälle, delad af den Ståndets ledamot, hvilken varit medlem af ‘Const.Utsk. under alla de riksdagar jag påminner mig.
Hvad mot mig personligen blifvit yttradt vill jag lika litet besvara, då det kommer från en riksdagsman inom detta Hus, som då jag utom detsamma angripes af tidningsskrifvare.
Mig synes likväl, att vi borde äga den inbördes aktningen för hvarandra, under ulöfningen af lagstiftares vigtiga kall, att vi ej förspillde tiden med personligheter, aldraminst då man kommit till den ålder, att man bär grå hår.
Jag skall icke besvära Ståndet med någon votering i formfrågan, utan låter mina motståndare taga på deras ansvar den utgång, saken kan erhålla.
Om ämnet kommer att afgöras i klump, skall jag afhålla mig från deltagande i omröstningen, emedan jag ogillar en del af hvad deri skulle innefattas.
IJr Frih. o. Landtm, hemställde, då öfverläggningen hittills förnämligast angått sältet för frågans afgörande, om R. o. Ad. ansåg denna del af öfverlaggningen fulländad.
Den 32 Februari f. m. 3o5 Hr Fril), o. Landtm, yttrade att, såsom lian uppfattat diseussionen och de olika meningarna, hade en mening ansett förslaget i sin helhet höra afgöras med antagande eller förkastande, utan någon §:s frånskiljande; en annan mening hade ansett ii. o. Ad. böra låta 7, 24, 26, 38 och 43 §§:na blifva föremål för särskildta beslut och blott de öfriga tillsammans afgöras; hvarjemte en tredje blifvit framställd, att nemi. beslutet skulle hvila och Coust Utsk. anmodas upplysa, hvilka §§:r af ifrågavar. grundlagsförändringar utgöra ett helt och oskiljaktigt förslag.
Hr Landtm, ansåg sig försl böra framställa propos. å den mening han först nämnt, och hemställde alltså, om R, o. Ad. ansåg, att förslaget borde i sin helhet afgöras med antagande eller förkastande, utan några §§:s frånskiljande.
Ropades ganska starka ja, jemte ett eller annat nej.
Jag bestrider ej verkan af delta ja; men jag tror, att propos. först bort framställas på Frih.
Cederströms framställning, hvilken genom detta beslut är förtrampad; och dertill har Ståndet ingen rätt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då Const.Utsk:* mern.
N:is 1 och 4 blifvit för Ståndet föredragna, trodde han sig, ehuru diseussionen hittills hufvudsakligen angått sättet för deras afgörande, icke vidare behöfva elinia, att sjelfva hufvudfrågan äfven nu vore till Ståndets pröfning och afgörande föredragen.
Jag anser skyldigheten fordra, att uti en så vigtig och uti samhällsskicket så djupt ingripande fråga, som denna, uttala min opinion, och att del icke är nog, att medelst två tryckta ord nedlägga den uti den hemlighetsfulla voferingsurnan: men deremot finner jag icke behöfligt eller lämpligt, att förspilla tiden med att utveckla grunderna för min enskilda Öfvertygelse, sedan förevar, förslag redan blifvit debatteradt vid föregående riksdagar, med den följd, att troligen ingen inom detta lius uppkommit, utan att vara fast i det beslut han ämnar fatta, så att en discussion i ämnet förmodligen icke kan inverka på resultatet vid frågans afgörande.
Jag får derföre endast förklara, att jag, efter att hafva begrundat frågan i sin helhet, samt tagit ledning af hvad som varit, hvad som är och hvad sorn kan blifva, beslutat att med min röst biträda antagandet af grundlagsförändringen.
Hr Frih. Stjerneld, Algernon, hade inlemnat följande skriftliga anförande, som upplästes:
Af sjuklighet hindrad att infinna mig i denna dagens 2 H. 3g 5o6 Den 11 Februari f. m. plenum, anhåller jag vördsamt att, vid behandligen af den förevar, vigtiga frägan, få afgifva mitt skriftliga yttrande.
Det vore förmätet af mig, att, så väl efter de utmärkte ledamöter af detta Stånd, livi Ika vid föregående riksmöten försvarat och yrkat antagandet af den nu åter föreslagna förändringen uti Statsrådets organisation, som före dem, hvilka med mera grundlighet och sakkännedom än jag äger, ofelbart i dag skola göra det, uppträda såsom skulle min röst möjligen kunna inverka på H. It. o.
Jag kan blott åberopa den erfarenhet, jag, under ett långt vistande uti länder, styrda enligt rena constitutionella principer, möjligen kunnat förvärfva, till stöd för den fasta öfvertygelse jag hyser, att den vigtiga fråga, som i dag af H. R. o.
Ad. skall slutligen afgöras, måste i högsta måtto inverka på fäderneslandets framtid, genom bibringande i styrelsen af den enhet och den kraft, som äro oeftergifliga villkor för Staters förkofran och anseende.
Då dessa ofelbart vinnas genom antagande af de livilande grundlagsförslagen, anser jag för min pligt, både som medborgare och embetsman, att vördsamt tillstyrka bifall derå.
Frih. Cederström, Jacob: Då R. o. Ad., uppå derom af Hr Frih. o. Landtm, framställd propos., beslutat att upptaga frågorna uti Const.Utsk:s betänktn N:is i »St 4 s:°1- som ett hvilanda förslag att på en gang afgöras; så anhåller jag att till prot. få reservera mig mot möjligheten att besluta öfver 9g. §:u, upptagen i betänk.
K:o 4, hvilken icke (innes vara af Ständerna vid förra riksdagen öfverlemnad till nuvar.
Ständers afgörande, enär den icke är upptagen under' 8a §:n i riksd.beslutet.
Jag reserverar mig jemväl deremot, alt icke utredt är af Coust.Utsk., hvilka de friare, som i ett sammanhang skola till afgörande företagas; och hvilka som äro af beskaffenhet, att de böra särskildt afgöras såsom tillhörande särskildta förslag.
Dessa begge frågor äro af mera vigt, än man tror; emedan sättet hvarpå de blifva afgjorda, i framliden kan leda derhän, att man, med åsidosättande af hvad som stadgas uti 56 och 81 §§:na Reg.F:n, i enlighet hvarmed Ständerne vid efterföljande riksdagen endast äga att med ja eller nej besluta öfver vid föregtde riksdagen beredda förslag till ändringar i grundlagarna, skulle komma att besluta sådana förändringar i dessa lagar, som
Ständerne vid den föregtde riksdagen icke åsyftat.
Lika med den värde ledamoten, som antagit, att. hvar och en af detta Stånd redan bar fattat sin opinion, skall jag icke uppehålla R. o. Ad:s tid.
Men jag skall ej heller så groft brista i conseqvens, att jag lemnar tvetydigt, af hvilken tanke jag varit.
Jag anhåller derföre att få till prot. förklara, att jag ämnar votera nej.
Jag har begärt ordet, en - Den 22 Februari f. m. dast för att förklara, det jag instämmer uti Frih.
Cederströras reservation niot behandling vid denna riksdag af ett grundlagsförslag, som icke blifvit till hvilanda upptaget uti sista riksd.beslutet.
Jag gör det så mycket hellre, som jag i min ungdom var vid riksdagen i Örebro 1812 vittne lill, huru Frih.
Cederström nästan ensam motsatte sig ett grundlagsvidrigt företag, hvilket man sedermera många gångor ångrat.
Jag vill önska, att detta nya exempel icke mitte medföra dylika följder.
Då en ledamot omotiveradt förklarat, att han ämnar mot förslaget rösta nej, så torde det tillåtas mig att motiveradt förklara, hvarföre jag röstar ja.
En anmärkning har i sak blifvit gjord mot betänk, af Gr.
Spens, hvilken anmärkning är af den beskaffenhet, att, ehuru vigtig den än må vara, jag likväl anser den böra vika för angelägenheten att få detta grundlagsförslag antaget.
Dock finner jag, å andra sidan, det vara ganska nyttigt, att denna anmärkning, sådan Ilr Grin framställde den uti sitt skriftliga anförande, blifvit gjord, emedan den skall stå qvar såsom en varning, så väl för Styrelsen under den nya formen, som för nationen och dess representanter, att tillse det icke frukterna af den blifvande förändringen gå förlorade; den är att anse såsom ett testamente till så väl den nya Regeringen, som nationen.
Sedan jag förklarat detta, bör jag äfven tillkännagifva den öfvertygelse jag äger, att den utsago, man synes hafva velat bevisa, och som tyckes vara till sin grund riktig: ”att det går en 010 genom tiden,” äfven är en följd af en annan lika vigtig omständighet, som man ej kan undgå att förmärka, nemi. att en moralisk princip börjar göra sig gällande i våra samhällen; och vågar jag hoppas, att denna moraliska princip, tillika med det omförmäldta testamentet af Gr.
Spens, skola inom vårt kära fädernesland vara tillräckligt verkande motiv för att successivt föra oss fram på den lyckliga reformernas bana, hvarpå vi nu gå att taga det första vigtiga steget.
Vid alla de riksdagar, uti hvars förhandlingar jag haft äran deltaga, kan jag icke erinra mig hafva öfvervarit något mera maktpåliggande amne än det, uti hvilket jag nu går att nedlägga mitt ja.
Frih. von S c h u 1 ze 11 h ei m, Da v i d:
Ledd, ej mindre af en på noggrann undersökning och pröfning grundad öfvertygelse, än äfven, och vare detta sagdt utan all slags egenkärlek, af någon inhemtad erfarenhet, tager jag mig friheten förklara , det jag ämnar med min röst understödja det vigtiga förslag, sorn nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Då jag sålunda på förhand uttryckt den åsigt, hvarur jag går att yttra mig, anhåller jag att med några få ord få densamma motivera, underställande den R, o.
Åd:s upplysta pröfning. 3o8 Den 22 F e b r uari f. m.
Jag börjar då med alt egna en välförtjent gärd af tacksamhet och högaktning åt deman, som under så brydsamma omständigheter och på den korta tiden af knappt alne månader förmådde tillvägabringa och åt nationen öfverlemna ett så förtjenstfull t verk , som den första af våra grundlagar, nemi. Reg.Fm af 1809; men detta verk kan dock, lika litet som något annat af menniskohänder utgånget, i tidernas fortgång undvara alla förbättringar.
Stater och samhällen, mine herrar! äro lefvande organismer, och måste alltid som sådana betraktas.
De former, hvaruti dessa organismer skola röra sig, handla och verka, kunna icke vara stereotypiskt enahanda, utan måste vara underkastade de förändringar, som ofta äro nödvändighetens kraf, och som visa sig vara af erfarenheten påkallade.
Sådana som ingripa uti grundvalarna för statsförfattningen, ti11väga— bringas sällan i stillhet; men af denna beskaffenhet äro ej de nu i fråga var.
De afse endast att förbättra och mera symetriskt ordna de särskildta delarna af en statsbyggnad, uppförd på en grund, den man lemnar alldeles orubbad.
De fleste R. o. Ad:s ledamöter torde säkerligen redan hafva tagit en närmare kännedom af Consl.Utskts vid förra riksdagen afgifna betänk., Wto 34, sorn innefattar motiverna för Utskts då till RiksStln öfverlemnade förslag; och det vore således nu kanhända öfverflödigt att i detalj upprepa dem; blott i få ord tror jag mig likväl kunna och böra antyda dem.
Dessa motiver voro: behofvet af större enhet och sammanhang inom den högsta administrationen; behofvet af mera kraft och verksamhet i denna administrations förhållanden till underordnade verk och embetsman; och slutligen behofvet af bestämdare och således rättvisare grunder för tillämpningen af ansvarigheteu för rådslagen.
Jag vill icke med någon framställning af mina tankar anglde förslagets detaljer, som det nu synes mig mindre nödigt, upptaga R. o. Ad:s tid.
Skulle discussionen utsträckas till dessa detaljer, kan jag måhända då, under dess fortgång dertill vinna ett tillfälle.
För närvar, anser jag mig blott böra fästa R. o.
Ad;s uppmärksamhet derpå, att frågan alldeles icke är ny.
Den vidrördes redan vid 180g års riksdag; och under 1812 års riksdag aflat K. M. till Ständerna en nådig propos. af hufvudsakligen enahanda syftning med Coust,Utskts vid sista riksdagen afgifna förslag.
M:s nådiga propos. bifölls väl icke af Rikets år 1815 församlade Ständer; men desse samme Ständer anhöllo likväl hos K.
M. om förordnande af en comité' för allmänna styrelseverkens reglering, hvilken und. anhållan, upprepad vid 1818 års riksdag, föranledde tillsättandet af den comité', som straxt efter riksdagens slut trädde i verksamhet, Under denna riksdag funno äfven Ständerne hellöf - Den 22 Februari f. m.
Jigt att i samma ändamål tillsätta ett särskildt Utskott.
Vid 182.3 års riksdag, öfverlemnades af K. M. till R.
St. det af den sammankallade comite'en upprättade förslaget, i anJedn. hvaraf Ständerne tillsatte ett särskildt Utsk. för att dermed taga befattning.
De frågor, som ansågos kunna föranleda förändringar i grundlagen, upptogos af dåvar.
Coust.Utsk.
, och öfverlemnades till den påföljande riksdagens behandling.
Under tiden hade K.-M., på grund af comiteens betänk, redan 1828, före riksdagen, befallt afskiljande af de såsom judiciella ansedda målen från de administrativa verkens behandling.
Vid 1828 års riksdag bifölJo Ständerne icke det från 182.3 års riksdag hvilande förslaget till grundlagsförändringar i denna del; roen frågan väcktes ånyo vid 1B34 års riksdag, och erhöll då det skick, i hvilket den befinner sig hos nuvar.
Alla dessa omtalde comiteers betänktn och Utskis utlåCn hafva utgått från samma synpunkt, den nemi. af en departementsförvaltning.
Något resultat torde väl en gång dessa mångåriga arbeten i samma syftning förtjena och böra erhålla; och detta så mycket mera, som, fastän frågan om departementsförvaltnings införande icke är äldre än sedan 1812, liviIket dock vill säga, nära nog samtidig med grundlagen; så är likväl principens vida äldre.
Den utgör ett bland grunddragen uti ett af de förnämsta ibland den stora Rikscancelteren Axel Oxenstjernas många mästerverk.
Jag menar 1634 års Reg.Form.
Der finnes denna princip tydligen uttalad och tillämpad.
Då jag nu yttrat mig för antagande af förslaget, och då jag kommer att rösta derför, bör jag tillägga, att äfven jag har trott mig deruti kunna finna några partiella brister, hvilka likväl icke, åtminstone efter mitt omdöme, motväga nyttan utaf sakens framgång, och hvilka dessutom, genom tillägg eller lätt åstadkomna ändringar, kunna fyllas och afhjelpas.
Jag röstar således för antagandet af förslaget.
Det är redan en lång tidrymd, under hvilken jag med uppmärksamhet och med deltagande följt frågan om en förbättring af Styrelsens organisation.
Jag har också vid de tillfällen, då min röst varit pligtens, icke underlåtit eller förgätit att uttala mina tänkesätt äfven i detta afseende, och jag har vid sista riksdagen, då frågan förevar till pröfning på Riddarhuset, uti särskildta anföranden yttrat min- öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten för det allmänna af den ifrågavar. förändringen.
I full conseqvens med hvad jag sålunda länge tänkt och yttrat, på grund af en genom flera års erfarenhet rotfästad öfvertygelse, kommer jag vid detta tillfälle äfven att rösta till bifall för denna fråga.
Det behöfs icke för det upplysta samfund, inför hvilket jag talar, nå minsta vis utvecklas 3io Den aa Februari f. m. behofvet af en förändring, som förvandlar den ansvariga Styrelsepersonalen från grundlagsenlig! tysta ledamöter till verkande embetsman, sorn ställer dem relativt till deras Konung uti det skick, att lian kan inse och upptäcka deras fel eller egenskaper; alt han skiljer från sig dem som visat de förra och bibehåller sitt förtroende för dem som äskat de sednare.
Icke heller lärer det behöfva utvecklas, huru deras ansvarighet inför Representationen härigenom blifver klar och logisk.
Representationen finner då icke allenast i tysta protocol! hvad som tilläfventyrs kan innehålla en mening, som fredar för eller fäller till lagarnas användande; men Representationen finner uti de grundsatser, handlingar och åtgärder, sorn utgå från hvarje Departementschef, frukterna af hans nit, skicklighet och verksamhet; och den ansvarige rådgifvare!! sjelf kommer att befinna sig under bestämdare conslitutionella förhållanden, uti hvilka vi, ehuru länge ägande dem, visserligen icke till alla delar äro rätt invuxna, hvadan en ändring af den vigtiga beskaffenhet, som den ifrågavar. icke bör åsidosättas.
Den ansvarige rådgifvaren kommer, genom sin sålunda förändrade ställning, i tillfälle att se hvad nytta hans utarbetade förslag och vidtagna åtgärder sprida i landet, och huru de der mottagas.
Gå de ej igenom, motsäges han uti de företag, som han, enligt sin öfvertygelse, ansett nyttiga och gagneliga; så finner han sig icke kunna uträtta något, och bör då tillse, hvad hans frid tillhörer, och hvad hans pligt mot Staten, Konungen och sig sjelf fordrar.
Jag anser mig derföre, då detta tillfälle nu är öppnadt att sannolikt för sista gången öfver denna fråga få yttra min mening, böra tillkännagifva, att jag röstar för antagande af förslaget.