Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s und. skrifvelse af den 29 Sept. ]834 innehålles, ”att dubbel eller förhöjd tjenstårsberäkning må i allmänhet upphöra, men lärare vid Rikets lärdomsskolor, nya skolor undantagna, få tillsvidare för ett tjenstår räkna 1^, nuvar. innehafvares rätt oförkränkt;” hvarvid dock Ståndet, med godkännande af hvad Utsk. i första punkten af betänk.
]N:o 141 föreslagit, beslutat följande tillägg: 1:0 att hos K. M. i und. anhålles, att för de ecclesiastika befattningar utom läroverket, der den presterliga tjenstgöringen, enligt vederbör, stiftstyrelsers uppgift, fordrar sådan ansträngning, att, ehvad löneförmåner som dermed förenas, de icke kunna under en längre tidsföljd af en och samma person behörigen bestridas, samma förhöjda årsberäkning, som åt elementarläroverkens tjenstemän beviljas, måtte såsom undantag bibehållas, så framt icke dessa tjensters innehafvare i dess ställe erhålla nödig försäkran om befordran efter viss tids tjenstgöring; 2:0 att den i und. föreslagna beräkningen af 1^ tjenstår för ett års tjenstgöring måtte sträckas till samtlige lärarne icke blott vid Rikets äldre lärdomsskolor, utan ock vid de äldre så väl högre sorn lägre a po
I og i s t,s k o I o r n a , samt till de g y 111 n a si i I ä ra r e, som njuta presterlig befordringsrätt och icke äro lectorer.
Hr Rosenblad: R. o. Ad. finner, att det beslut, som PresteSt. antagit, i det hela hvilar på samma princip som Utskrs betänk.
Den största skilnaden deremellan är utsträckningen till förmån för de lägre skollärarne.
Då detta ämne hufvudsakligen rör PresteSt., som i detta ämne säkerligen har den största kännedomen om hvad som kan vara billigt och rättvist, så hemställer jag om ej R. o. Ad., ined afslag å Utsk:s utlåt., behagade instämma i PresteSlts beslut.
Den 28 April e. m. 429 Frih.
Hamilton, Hugo, Hr Lagerhjelm, Pehr, oeh Frih. 11 i ii ii e r s I o I p e, Fredr., förenade sig med Hr Rosenblad.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utslits utlåt.
N:o 14 (•
Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja.
Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig linna att nej öfverröstat ja.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, på sätt Hr Rosenblad föreslagit, instämma i PresteSt:s här ofvan intagna beslut.
Föredrogs ånyo Bevilln.- och LagUtsktns den 31 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänk. iN:o 13, i anledn. af dels Hr Stuarts, F., motion, om controller mot missbruk vid fribrefsrättighetens utöfvande, dels Lars Rasmussons motion om fribrefsrutt för länsman.
PA begäran af Frih. Hamilton, Hugo, upplyste underl.
R i d d. .S ec re t., att detta betank. blifvit bifallet af Preste- och BorgareSt:n, men återremitterad! af BondeStåndet.
Såsom ledamot af sammansatta Bevilln.- och LagUtsk;n kunde jag ej ingå på den mening, sorn inom Utsk:n biet deri radande och som finnes framstalld i detta betankande.
Jag anser nemi. missbruk af fribrefsrättigheten vara lika stor stöld ifrån Staten, som alla andia underslef.
Då tull-lagstiftningen (örevar, beslutades att en tulltjensteman skall för andra resan begånget lurendrejeribrott mista tjensten; hvarföre skall man i delta fall vara mera mild?
Inom Utsk:n föreslog jag alt ansvaret för första och andra resan fribrefsmissbruk skulle blifva detsamma sorn Utskrn hafva föreslagit, men alt den, som dermed beträddes för tredje gången, skulle mista sin iunehafvande tjenst.
Under fortsättande af detta yrkande önskar jag återremiss af detta betänkande.
T motsats till den siste talaren yrkar jag bifall till betänk, och tror att om vederbör, postförvaltare göra sin skyldighet, skall ej större missbruk kunna inträffa, än som fullt ersättes genom de nu föreslagna böterna.
Bevilln.- och LagUsk:ns betänk.
N:o i3 blef af R. o. Ad. bifallet.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts den 3 dennes på bordet lagda mein.
N:o 481, ang:de det emellan K. iM. och Kronan, ä ena, samt nya Trollhätle-canalbolag, å andra sidan, alslutade contract i och för Trollhätte canal- och slussverks ombyggnad, blef samma mein. ånyo hegardt pä bordet at Den 28 April e. m. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., Frih.
Hamilton, Hugo, och Frih. Fleming, Herman Reinhold.
Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
JV:o 482, i anledn. af Hr Edenhjelms, G., motion om anslag för kronohospitalet i Götheborg till ersättning för förlorad inkomst af centonalen utaf Götheborgs stads embets- och tjenstemän.
Hr Edenhjelm, Gillis, anhöll att få veta huru detta mål hos de öfriga Stånden blifvit afgjordt.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att utlåt.
N:o 482 blifvit bifallet af samtliga de öfriga tre RiksStånden.
Hr Edenhjelm:
Sedan 3tne Stånd bifallit Utskts be tänk.
, så skulle jag anse mig handla orätt, om jag ytterligare sökte bevisa riktigheten af hvad jag begärt.
Jag inskränker mig således till att beklaga det Utsk. med lika mycken likgiltighet behandlat allmänna inrättningar, som det gjort i afseende å hvad som behöfves för försvarsverket.
SlatsUtsk:s utlåt.
N:o 482 blef bifallet af R. o. Ad.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoTJtskts den 3 dennes på bordet lagda 11 tlåttn: N:o 162, i anledn. af väckt fråga om belåning i banken af bergsfrälseegendom; N:o 163, ang:de eftergift af upplupen öfverränta å ett till Inspectoren G. A. Alsing från R.
St;s lånecontor i Götheborg utgifvet discontlån; IS:o 164, i anledn. af gjord ansökning om eftergift af upplupna öfverräntan å aflidne Spanmålshandlanden G.
Lindborgs liqviderade skuld till bancodiseontvei ket.
Företogs till pröfning Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Uskrns den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 56, i anledn. af väckta motioner om ändringar af författningarna rörrde laga försvar och lösdrifveriet, samt om inrättande af frivilliga arbetshus och tvångsarbetshus, m. ni.
På anmodan af en ledamot upplyste lindert.
Ridd.- Secret., att detta betänk, blifvit bifallet af de tre öfriga RiksStånden.
Efter den upplysning, som nu lemnats, vill jag ej söka framställa något förslag till ändring häruti, utan får blott förklara, att jag i allo instämmer i Hr von Rosens reservation, under det att jag beklagar att vid en riksdag, då man i så betydlig mån sökt att göra den stora classen af landets innevånare, som befinna sig i ett mindre sjelfständighetstillstånd, till redskap för vissa ändamåls vinnande, så har man deremot nu så litet egnatsina
Den 28 April e. in. 43. omsorger för att gifva denna dass det skydd, som billigheten klafver att den borde åtnjuta; detta frågar nian mindre efter.
Att göra denna dass lill politiska redskap, dertill anser man den vara god nog; men när det Hr fråga omalt gifva den rättigheter för sitt ekonomiska bestånd ; då blir det en annan sak.
Delta förslag innehåller visserligen förbättringar emot hittills gällande stadganden och emot det utrotningskrig, som hittills förts emot denna class, men är ingalunda fullständigt eller sådant det borde vara.
Frih. Cederström, Jacob: Någon rättelse i hvad tre Stånd beslutat kan icke vinnas och jag beklagar att Utsk:n vid denna riksdag icke gifvit den minsta uppmärksamhet åt hvad vår grundlag i främsta rummet bestämmer såsom varande medborgerliga rättigheter, i hvilket fall Utslita < j kunnat komma till det resultat, som detta betänk, företer, ehuru det visserligen innehåller föreskrifter, som i någon mån mildra 1833 års författning om försvarslöse personer, men på långt när icke en fullständig och ändamålsenlig lagstiftning, som kan, om ej förbättra de oförbätterlige af denna menniskoclass, dock förekomma att éj den uppväxande generationen må bidraga att öka de nyssnämndas antal; och häruti ligger det stora fel, som Utsktn begått.
Jag reserverar mig emot de följder en författning, sådan som denna, kan medföra.
Gr. Taube, Gustaf Joh., instämde med Frih.
Vid förnyad föredragning af Lag- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Ulskms den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 57, i anledn. af väckta motioner rörtde ändringar i nu gällande legostadga af den 20 Nov. 1833 samt begagnande af s. k. uppehållskort, m. m., blef samma betänk, af il. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Elton.- Utskms den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 58, i anledn. af väckta motioner om förändring i författningarna, ang:de mått, mål och vigt.
På begäran af Hr Aminoff, Joh. Fredr., upplyste lindert.
R idd.Secret., att detta betänk, blifvit ålerremitteradt af Preste- och BondeStin, men bifallet af BorgareStåndet.
Hr Aminoff uppläste följande:
De sammansatta Lag- och Ekon.Utskrns majoritet hafva ansett svårigheter inträffa, iden händelse nva författningen om Rikets mått, mål och vigt blefve utfärdad till allmänt antagande uti landet innan förberedande undervisning i skolorna om decimalläkningen m. m. för sig gått.
— Utskm 432 Den 28 April c. m. hafva härvid glömt, att ingen undervisning föregick införandet af silfverräkningen i förhållande till banco och riksgälds.
Månne det ej är lika svart alt uträkna hvad si11 — verrnvntets alla afdelningar göra i banco- och riksg:s-sedlar, sorn alt eller förslaget om Rikets mått, mål och vigt bestämma de inre förhållandena inom hvarje särskild del?
— Jag tror det exempel kunna uppgifvas inom myntberäkningen, der ganska invecklade bråk förekomma.
Di jag för filin del ej kan erkänna de svårigheter, som anses uppstå vid författningens efterlefnad, utan förberedande undervisning, liemtar jag stöd för min öfvertygelse äfven deraf, att förslaget upptager såsom enhet den nu brukliga halfalnen eller foten, kannan och marken v i c t u a I i e v i g t, hvarföre jag och anser onödigt att med författningens digifvande än vidare fördröjes.
Foten, längdemåtlets enhet, är, i stället för att nu innehålla 12 turn, uti förslaget indelad i 10 tum, och hvarje turn fördelad i 10 1 i ilie r.
— Denna indelning af foten i decimaltum och linier utgör fotens närmaste underafdelningar.
När denna indelning är känd, är den hufvndsakliga kunskapen i detta alseende för allmänheten också kand.
Decimalräkningen är redan för längre lider tillbaka införd i landels vigtigaste förrättning, nemi. vid agnskiften, och jag Ilar deröfver hört ej annat än belåtenhet.
Någon klagan bör således ej uppstå mot den högst obetvdliga skilnaden emellan en verktum och en decimaltum, såsom verkande orsak till uppskof med antagande af de fördelar decimali åkningen erbjuder det stora liela.
Kannan, eller enheten för rymdemåttet, innehåller jemnt 100 cnbikliim.
Kannans fördelning efter decimalen i dess underafdelning är således i förslaget oförändrad, det gamla gilna.
All undervisning i detta afseende måste följaktligen vara öfvei flodig såsom förut inhemta, 1.
Jemför man längdmåttet, foten, med rymdmåttet, kannan, så inträffar den sällsamhet, att cohen af en fot efter dicimalräkningen innehåller 1,000 cnbiktum, och att 10 kannor också göra efter samina beräkning 1,000 cnbiktum.
Enheten och sambandet emellan längdmåttet oell rymdmåttet är således bibehållen i den gamla foten och i den gamla kannan, och det synes såsom våra lagstiftare uti äldre lider redan på förhand infört denna likstämmighet, men glömt tillämpningen deraf efter decimalräkningen.
Marken:
Victualie-marken är iförslaget tagen för vigtens enhet.
Decimalräkningen träffar dess underafdelning, ort, — sorn det uti förslaget kallus — deraf 3:ne orter utgöra i det närmaste ett lod.
Den nuvar. lod- och qvintinräkningen har föga eller ingen inverkan på verldsmarknaden och på den allmänna rö 1 elsen Den 38 April e. m. 433 reisen inom vårt land, för att lägga hinder i vägen vid införande af victualievigten såsom enhet nied dess närmaste underafdelning ort, — hvaraf 100 orter utgöra enmark.— Någon undervisning om räkning och indelning efter decimalen anser jag således ej behöflig; den lär sig sjelf under tillämpningen.
Då vi således äga den lycka —jag säger med flit lycka — att i vår gamla författning om Rikets mått, mål och vigt, hafva enheten till den nya indelningen gifven, blott vi vilja begagna och tillämpa densamma, måste det förefalla hvarje medlems af R. o.
Ad upplysta bedömmande oförväntadt, att man ej skall få sig tillgodonjuta denna enhets fördelar innan 10 år vidare passerat, d. v. s. nära 3o år från den tid förslaget blef af R.
St. enhälligt antaget.
Hade den nya författningen om Rikets mått, mål och vigt utkommit straxt efter 182.3 års riksdag, att under vissa då bestämda villkor gälla från och med år 1827; så hade 1828 års
Ständer säkerligen insett nyttan och fördelen af decimalräkningen och troligen infört densamma i Rikets myntberäkning, hvarigenom vi nu haft en fullkomlig enbet emellan mått, mål, vigt oell mynt.
Men då nu denna författning om Rikets mått, mål och vigt icke tills dato utkommit, och då hvarken K. M. i nåder afgifvit någon propos. till R.
St. i ämnet eller R.
St. hos K. M. i underd. anhållit, att med denna författnings utfärdande än vidare borde fördröjas, anser jag frågans afgörande i dess nuvarande förhållande icke bero på R. St., utan på K. M. ensam; emedan K.
M. från och med år 1840 kunnat oell kan, när K.
M. så för godt finnér, utfärda oftanämn da författning till allmän efterlefnad öfver liela Riket.
Då detta nu föredragna betänk, förevar i sammansatta Utsk:n, yrkade jag, det R.
St. hos K. M. i underd. måtte anhålla: att nya författningen om Rikets mått, mål och vigt skulle inom årets lopp utfärdas; alt denna författning från och med år 1842 måtte i skolorna föreläsas och läras; samt att densamma sednast från och med år i845 blefve allmänt gällande till efterlefnad.
Men då detta mitt yrkande uti Ulsktn underkändes genom en ganska obetydlig majoritet vid anställd votering, får jag, som icke finner skäl att frånträda mitt yrkande, vördsamt anhålla om återremiss af betänk., då livad jag nu haft äran anföra torde få åtfölja detsamma.
Jag vill visserligen icke emotsätta mig den föregående lalarens begäran om återremiss medelst yrkande på bifall till detta betänk, , sedan detsamma redan blifvit af2lne Stånd återremit 24 H. 55 434 Den a8 April c. m. teradt, men jag vill blolt anmärka alt det enda vigtiga i denna sak är införandet af decimalräkning i myntet och låg myntenhet.
Det finnes ingen tänkande man, som i 3:ne veckor vistats i ett land der decimalräkningen gäller, som ej inser densammas stora företräde och icke känner leda, ja nästan vämjes vid att återtaga det andra räluiingssältet eller det hos oss brukliga.
Hvad åter angår mått, mål och vigt, så förhåller det sig dermed annorledes i den dagliga rörelsen; för geometriska calculer och dylikt är det föreslagna nya beräkningssättet ganska bra och vigt, men är deremot till den grad besvärligt för den dagliga rörelsen, som fordrar lätthet vid itu-delning af mindre qvantiteter utaf torra och våta varor samt alngods, all der det prisade nya decimalsyslemet i afseende å mått, mål och vigt blifvit infördt för lång lid tillbaka, behåller folket likväl, i sin rörelse, den gamla alnen, de gamla målen och den gamla viglen.
— Jag ville blott nämna detta, för att anmärka, att likasom den Svenska alnen är indelad håde i verktum och decimaltum och vi således äga ett verkmått och ett decimalmått, är det godt och nyttigt att våra mål och vigter på samma sätt indelas, sedan icke mera flera slag, utan en enda enhet för hvardera blifvit bestämd.
Jag anhåller att detta milt anförande må återremissen åtfölja.
Jemte det jag helt och hållet instämmer med Ilr von Hohenhausen, får jag blott antora det talande exemplet, att i Frankrike, der man samtidigt med en revolution, som skakade alla samhällsföi hållanden, införde eli nytt sys terne af mått, mål och vigt, och der detta införande vid sidan af så mycket annat nytt var underlättadt, har detta likväl icke hindrat att allmänheten ännu dagligen i rörelsen brukar dess gamla mått, mål och vigt.
Hr LefreV, Joli.
Pehr!
Äfven jag yrkar återremiss, ehuru jag nogsamt förutser att denna fråga kommer att borttrassla*, som vanligt.
Det finnes personer med verkliga kunskaper, verklig skicklighet, sådane som de tvänne siste talarne, men hvilka alldeles icke gjort sig reda för sjelfva saken.
Jag utber mig att först få bemöta Hrr von Hohenhausens och Rosenblads inkast och att sedan uppläsa några ord, dem jag uppsatt i afsigt att få dem åtföljda tillUtskm.
Hr von Hohenhausen har sagt, att man utomlands med särdeles nöje begagnar decimalräkningen i mynt, men deremot bibehåller de gamla förhållandena i fråga örn mått, mål och vigt.
Talaren lärer dermed mena Frankrike och de länder som antagit Franska systemet.
Mig veterligen hafva inga andra länder ändrat det gamla systemet i fråga om mått, mål och vigt, men väl i fråga om penningar.
Hr Rosenblad åter, som talat om Franska revolutionen och de förändringar, som lill följd af densamma i alla förhållanden voro så latta att införa, säger att Franska na - Den 38 April c. m.
435 tionen bibehåller det gamla räknings- oell målningssättet, oell dräger deraf den slutsats, att det är den införda 10- delningen, sorn härtill utgör orsaken.
Häruti ligger irringen.
De värde lalarne mäste påminna sig att det icke Mott var indelningen i 10, — hvilket hos oss är det enda i fråga att införas, — sorn i Frankrike infördes, utan der ändrade man, samtidigt med indelningssättel, sjelfva den qvantitet sorn skulle indelas.
Om man derföre i Frankrike i dagligt bruk bibehållit den gamla Franska alnen, såsom man nu föreslår att hos os* bibehålla vårt kända fotmåtl; om man i Frankrike bibehållit gamla livern — gamla Franska marien — likasom vi bibehållit den gamla Svenska victualiemarken • om man i Frankrike bibehållit det gamla Franska våtvarumå ttet, likasom vi behållit den gamla Svenska kannan: så hade man ej i Frankrike rönt sa mycket motstånd som man rönt; men då man der började att laga en viss del af jordens omkrets till enhet för längdmåttet och derpå grundade alla öfriga mått och vigter, samt på dessa alldeles nya enheter sedan införde lo-delningen, så väcktes motvilja mot det nya systemet; tv härigenom inträffade det försvårande förhållande, att g:ne nvheler på samma gång infördes.
Häruti och icke i 1 o-delningen ensamt låg orsaken till den svårighet, som i Frankrike uppstått vid begagnandet af det nya systemet, och som nogsamt bevisas deraf att 10-delningen i myntet af alla med lätthet och villigt begagnats, emedan den gamla Franska livern bibehölls såsom mvntenhet meden så obetydlig minsk ning. att nuvar. franc är 80 gamla sons och livern deremot 81 sådana.
Så är icke förhållandet i Sverige, ty bär är frågan om att, i stället för att dela den kända Svenska foten i ra, så delar man den i 10, i stället för att dela victualie-marken i 3g lod, så delas den i rotdels och rootdels marker; och i stället för flit dela kannan i stop, halfstop och qvarter, m. lia., så indelar man kannan i rotdels och rootdels kannor.
Ar delta väl ett nytt, okändt begrepp att säga -fa, -j—, T7„ kanna.
När måttet är bekant, så äro delarne deraf också bekante.
Jag ber nu att få uppläsa hvad jag skriftligen i ämnet uppsatt.
Hr Le frön uppläste derefter följande:
Jag yrkar återremiss af Ulsktns utlåt., emedan jag är förvissad om att ett ärende af så stor vigt som detta, och hvars bringande lill verkställighet utgör en verklig och lätt vunnen förbättring i våra samhällsförhållanden, skall röna mångå svårigheter, ehuru man nu 4
Tiden är besynnerlig; den förslår sig icke sjelf.
Den famlar efter och ifrar in abstraeto för reformer och Ivckes liksom drucken af della magiska ord.
Men så fort fråga framslälles om en reform i verklig - 436 Den 28 April e. m. heten, som Si' af erkändt gagn och dertill utan särdeles moda kan genomföras, då inträder håglösheten och trögheten.
Förevarande ärende är af denna sistnämnda beskaffenhet och skulle få år efter dess genomförande visa de mest välgörande verkningar i allt som inom samhällslifvet beror af räknekonstens förenkling, och i sanning beror vida mera härpå än man vanligen vill inse.
— Ingen nekar i våra dagar de malhemaliska veltenskapernas mäktiga inverkan på så väl samhällets ekonomiska sorn inlellectuella utveckling; och likväl sätta nästan alla sig på tvären, när fråga är att genom en förnuftig förenkling af landets mått, mål, vigt och myntsysteme undanrödja det väsendtligaste, ja det enda hindret, som finnes emot möjligheten alt göra de delar af mathematiken, som ingå i dagliga behofvet, så enkla och lättfattiga att de utan ringaste möda kunna fattas och begagnas af alla utan undanlag och utan behof af annan undervisning, än den som genom dagliga erfarenheten lätteligen kan vinnas.
Att detta vinnes genom ifrågavarande förslag är klart för hvar man, som deråt vill egna ringaste uppmärksamhet; ty genom detsnmmas antagande skulle den, sorn i Stockholm lärt sig de 4 räknesätten med hela tal, hvilka måhända utgöra det maximum af kunskap i räknekonst, som inom folkskolan allmänneligen kan påräknas såsom läroämne, i detta fall sättas i stånd alt medelst denna ringa kunskap lösa uppgifter och göra uträkningar, sorn med nu var. mått, mål, vigt och myntsysteme knappast de kunna utföra, som i högre skolor anväudt mycken lid till inlärandet af vår nuvarande på orimliga och oförnuftiga indelningar grundade såkallade sorträkning.
Den tid skall komma, då man lär sig inse huru vida nyttigare denna och likartade reformer äro jemförelsevis mot de oaflåtligen förordade, lofordade och lofbesjungna ändringarna af samhällsformerna i allmänhet.
Den tid skall komma, då man lär sig värdera och verkställa det sanni nyttiga och användbara, men deremot upphör att prata om onyttiga och outförbara hugskott.
Jag utber mig blott att få tillägga några ord lill hvad jag förut yttrat i anledn. af Hr Leflens anmärkning.
Oberäknadt alt det är sannt att en del af utgångspunkten i del nya systemet finnér sin motsvarighet i det gamla, är likväl icke della förhållandet i allmänhet, och oberäknadt att det nya måttet af fo.ting och tumming är obekant, så corresponderar det icke med det gamla systemet, ty en foting lär, om jag ej mins orätt, skola blifva 63 kannor, i stället för alt den Svenska tunnan utgör 64 kannor, och i alla fall är det icke vanligt, i fråga om spanmål, att den mates efter konna.
Jag varén ibland dem inom Utsk;n, som ej var tillfredsställd med Utskms beslut och isyn - Den 28 April e. tn.
437 nerhet ansåg jag de skäl, hvarpå Utskrn slödde sig, vara oriktiga, och deribland synnerligast det att det nya beräkningssättet skulle fö’rst hinna läras i folkskolorna.
Behofvet är härden bästa läromästaren, och den som har sina 10 fingrar i behåll, han kan räkna på deni och skall taga sig godt ut dermed.
Att uppskjuta med införandet af en så vigtig oell nyttig sak, som denna, tili dess man hunnit meddela lärdom i folksskolorna, vore att alldeles onödigtvis fördröja en god sak.
Jag måste besvara Hr Rosenblad.
Flan säger att foting är ett mått, som vore obekant och att detsamma innehölle 63 kannor, då det, såsom motsvarande det nuvarande måttet tunna, borde innehålla 64 kannor, efter tunnan inrymmer sistnämnda kannetal.
Förhållandet är emedleitid det att fotingen innehåller jemnt 10 kannor, somt är ett cubiskt mått af en fot i hvarje sida, och alt vår Svenska tunna innehåller jemnt 63 kannor och icke 64, hvadan Hr Rosenblad här begått ett misstag.
Jag glömde, då jag förra gången hade ordet, att förklara det jag i allo instämde i Hr Aminoffs reservation, och hvad inlärandet i skolor beträffar innan det nya systemet skall vidtaga, förenar jag mig med Hr von Rosen.
Hr Aminoff: Sedan Hr Lefren upplyst om det misstag
Hr Rosenblad gjorde i afseende på det kannetal, som går på tunnan, och då ingen beslridt återremiss af betänk., har jag ingenting att anföra, utan förnyar endast min begäran derom.
Jag är förekommen af den sista talaren och anser oändligen öfverflödigt att yttra mig i hufvudsaken.
Jag vill blott erinra samtlige talarne, att ingen enda röst höjt sig, som nekat återremiss, och hvarföre i Guds namn skall tiden då onödigtvis förspillas med långa tal?
Erkännande att mitt minne irrat sig vid jemförelse!! emellan gamla och nya måttet, får jag endast fästa uppmärksamhet derå, att då efter Flr Lefre'ns egen utredning det nya måttet foting komme att motsvara af de gamla kapparne och en nuvarande tunna af 36 kappar komme att motsvara 3-f foting, kan jag ej finna alt något jemnt förhållande emellan gamla och nya måttet komme att äga rum.
N:o 58 blef af R. o. Ad. återremilteradt.
På begäran of Hrr Lefren, Joli. Pehr, och Rosenblad, Bernh., lades ånyo på bordet Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 184> i anleda, af återremiss å Utskais beläuk.
JN:o 87. 438 Den 18 April e. ra.
Ånyo föredrogog och bi föl lös Slals- samt Allm.