Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Klinckowström vill göra sig besväret att genomgå Statens räkenskaper, skall han finna, att aldrig något statsanslag blifvit beviljadt till Dalsland.
Man har sagt, att detta arbete kan uppskjutas, till dess det större arbetet mellan Hattefura och Stora
Lee blifvit fullbordadt; men, Mina Hrr! det är att märka, att detta sednare arbete ledes af Frih.
Ericson samt att, om det mindre arbetet nu utföres, äfven det skulle komma att ledas af honom, och naturligtvis skulle kosta betydligt mindre, om det verkställdes i sammanhang med ett annat.
Om K. Mits Propos. nu afslås, är det icke troligt, att K.
M:t åter framlägger förslag i denna fråga, På K.
M:t s uu framställda Propos. svarar man, att trakterna äro glest bebygda, utan att hafva förskaffat sig kännedom, om förhållandet verkligen är sådant; och, om förslag framkommer på enskild väg, svaras, att inga andra än Kongl. Proposir bifallas.
Jag frågar då, Mina Hrr! huru någonsin ett förslag om anslags beviljande för ifrågavide ändamål skall kunna vinna framgång.
Såvidt jag kunnat erfara, har Utskit icke afstyrkt någon K.
Propos. vid denna riksdag utom denna.
Huru kommer det sig, att den rönt ett så oblidt öde?
Jag tror, att den föll inom Utskit genom 2 röster, men detta är en otur, som K, o. Ad. möjligen kan reparera, ty anslaget är redan beviljadt af ett annat Stånd.
Jag får på dessa skäl anhålla, att K. o. Ad. ville, med ogillande af Utskits hemställan, bifalla K. Mits Propos.
Det inträffade nog hvad jag hade väntat, då Gr.
Sparre skulle tala för denna fråga.
I hans förra anförande var
Dalsland ett särdeles fattigt land, nu är det en rik, odlad bygd med en långt drifven industri.
Hr Grin började för öfrigt sitt sista anförande med något, som icke kan annat än på det högsta förvåna mig; jag hade nemi. helt konfidentiel mellan fyra ögon yttrat till Hr Grin ett skämt angide denna anslagsfråga, och han har nu icke aktat för rof att relevera detta till protit.
Jag tackar honom derför, och jag skall icke försumma att, då fråga förekommer om förändring af bolagsreglorna för Borås-Herrljunga jernväg, upplysa Stit om hvad lian enskildt meddelat mig derom, till livad kraft och verkan det må hafva.
Det Deli 18 Maj e. m.
433 Det förefaller mig besynnerligt, att Gr.
Sparre kan påstå, att Dalsland erhållit endast obetydlida statsanslag.
Det har likväl under loppet af 3 å 4 år erhållit ej mindre än 1,187,000 rdr, och denna summa torde, då man jemnför
Dalsland i afseende å folkmängd och andra förhållanden med rikets öfriga provinser, samt tager i betraktande den korta tid, som förflutit, sedan anslagen började att regna öfver detta landskap, ej kunna anses annat än högst betydlig.
Sparre har äfven låtit påskina att det ifrågav:de arbetet knappt skulle kunna utföras af någon annan, än den man, som för närv:de har ledningen öfver kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, och att det derföre vore af vigt att så snart som möjligt bevilja det äskade anslaget.
Jag tror dock ej att utförandet af allmänna arbeten här i Sverige är beroende af en enda persons lif; jag tror tvärtom — och det är med verklig tillfredsställelse jag påstår detta — att vi nu ega ganska många skickliga män, åt hvars ledning vi kunna anförtro så beskaffade arbeten.
Hr Gr:n har slutligen uttalat den farhåga, att K. M:t, i händelse R.
St:r nu icke vilja anslå den begärda summan, skulle finna sig förhindrad att ånyo framlägga denna fråga.
Finner dock fortfarande K.
M:t detta arbete vara nyttigt och nödigt samt förtjent af de kostnader, som derför skulle erfordras, så lär icke K.
M:t blifva afskräckt af ett afslag vid denna riksdag, som kan vara dikteradt af rena sparsamhetsskäl och ej innebär något underkännande af arbetets vigt.
Af ett åtta månaders uppskof kan för öfrigt detta arbete ej lida; snarare är det en vinst för en landsort att ej många arbeten forceras på en gång, utan i stället bedrifvas successivt, så att tillfälle till arbetsförtjenst ej saknas, och specielt är detta af vigt i nu föreliggande fall, emedan man derigenom kan erhålla vana och skickliga arbetare från det stora kanaliseringsarbetet i Dalsland, när detta blir färdigt, och undgår att anställa nytt folk.
Jag yrkar fortfarande bifall till Utsk:s hemställan.
Med anledning afFrih.
Klinckowströms sista anförande, anhåller jag få nämna, att det ifrågav:de anslaget ej skulle, såsom han påstått, endast komma Dalsland till del, utan att äfven Wermland, och just den del af Wermland, som aldrig fått något statsanslag, nemi.
Nordmarks härad, skulle deraf skörda den hufvudsakliga fördelen.
Hr Frih:n har äfven yttrat, att det ej vore skäl att forcera detta arbete, utan att det vore bättre att hafva det i reserv, så att arbetsförtjenst ej skulle saknas.
Dervid torde man dock böra besinna, att arbetet, om det företas isoleradt, efter all sannolikhet H. V. 28 m
Den 18 Maj e. m. kommer att kosta dubbelt så mycket, som om detbedrifves i sammanhang med det stora kanaliseringsarbetet, som nu pågår i Dalsland, från hvilket materialier o. d. kan erhållas.
(Yttrandet har af talaren icke blifvit återlemnadt).
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte antaga K.
M:ts nåd. framställning i ämnet, gjordes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af K.
M:ts framställning, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt likaledes med blandade ja och nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voterings-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 26:te punkten af Utlåtit N:o 78, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bifaller K.
Mits nåd. framställning om beviljande af medel för kanal- och slussanläggningar mellan sjöarne Vestra och Ostra Silen.» Voteringen företogs, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 31. 27:de—43:dje punkterna.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskits den 14 och 15 dennes bordlagda Mern.
Nio 79, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de statsbidrag, som under denna riksdag beviljas för väganläggningar och vägförbättringar, hamnanläggningar, kanaler och andra Den 18 Maj e. m. <35 vattenkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar ock andra vattenaftappningsföretag.
Föredrogos ånyo och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-
Utslcts den 14 och 15 dennes på bordet lagda Mern. och Betänk:n: N:o 85, i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk.
N:o 83, ang:de väckt motion om ändring i gällande stadgande i fråga om ersättning åt militieboställsinnehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek; N:o 86, i ani. af väckt motion om skydd för industriel eganderätt; samt N:o 87, i ani. af väckt motion om upprättande af nytt sammandrag af de författningar m. m., som årligen böra från predikstolarne i rikets kyrkor uppläsas.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 16 dennes bordlagda Betänk.
N:o 90, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af gällande författning ang:de fattigvården.
Föredrogs oell lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagda Mein.
N:o 86, i ani. af erhållen återremiss å Utsk:ts under N:o 76 afgifna Mern., ang:de utvidgning af det inom R.
St:rs hus inrättade arkif och bibliothek samt anvisande af dertill erforderliga medel.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagda Utlåt:n: N:o 87, i ani. af K.
Propos. ang:de ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; N:o 88, i ani. af K.
Skrifvelse ang:de ändring i planen för sänkning af Solgen med flera sjöar i Jönköpings län, med bibehållande af dertill beviljadt låneunderstöd ; N:o 89, i ani. af väckt motion om befrielse för staden Linköping från skyldigheten att underhålla stadens vid Nyqvarn belägna, med bidrag af statsmedel anlagda hamn; N:o 90, i anledning af väckt motion om lån till Gladsax socken i Christianstads län; samt N:o 91, i ani. af väckta frågor om inlösen af åtskilliga så kallade Riksgäldssedlar, hvilka inom den bestämda preskriptionstiden icke blifvit till invexling företedda.
Den 18 Maj e. m, Föredrogs ånyo Hr von Franckens, Georg Wolfgang, den 9 och 15 dennes på bordet lagda förslag att Hederv.
Bonde-St:t skulle inbjudas biträda R. o.
Ad-.ns, vid behandling af 7l:sta punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 74, fattade beslut om beviljande af en pension å 400 rdr åt Komministern Nils Ignells enka.
Cederström, Rudolf: Inbjudningar äro, Mina Hrr! en utväxt på vårt riksdagsväsende; våra grundlagar känna dem icke.
De böra derföre, efter min åsigt, endast i sällsynta fall förekomma.
I frågor af extraordinär vigt eller då Riks-St:n, eniga i hufvudsaken, råkat i skiljaktiga beslut i afseende å ordalagen, må man medelst inbjudningars aflåtande söka åstadkomma jemkningar och undvika frågans hänskjutande till förstärkt Utsk., helst när sådant Utsk:s väljande kan dymedelst undvikas; men intetdera af dessa förhållanden inträffar med förevide fråga, hvilken endast är en ur det vidlyftiga Betänkit N:o 74 liten lösryckt punkt, som rör ett temligen obetydligt belopp. R. o. Ad. har esomoftast med afslag bemött MedSt:ns inbjudningar, och vid sådant förhållande synes mig en billig grannlagenhet fordra, att R. o. Ad. å sin sida icke alltför ofta framträder med anspråk på att få sina åsigter, förmedelst aflåtande och gynnsamt emottagna inbjudningar, af Med-Stånden antagna.
Då vår grundlag tydligen angifver den utväg, hvarigenom en sådan fråga som den, hvilken nu är på tapeten, skall lösas, nemligen genom förstärkta Utsk., böra vi undvika att, genom inbjudnings aflåtande, så till sägandes afledas från den rätta stråten vid dylikt ärendes förhjelpande till sitt behöriga slut.
Hufvudsakliga olägenheten med detta beklagliga inbjudningsväsende är eljest, och i korthet sagdt, den vådliga osäkerhet, hvarutinnan dymedelst alla frågor sväfva in suspenso.
Sedan ett Stånd genom stor ansträngning, möda, talekonst och tidsuppoffring kommit till ett resultat och dervid trott att få trygga sig, anländer en inbjudning från ett annat Stånd.
Den må antagas eller icke, dess blotta aflåtande har till följd, att man aldrig vet, när saken blifvit ordentligen afslutnd, och kan trygga sig dervid.
Det fordras verkligen, att vi hafva en så förträfflig Landtmarskalk, och att alla Stånden hafva utmärkta Talmän, såsom de hafva, för att icke genom detta inbjudningsväsende rigtiga olyckor skola uppstå.
Det skulle nemligen eljest lätteligen kunda hända, att, om t. ex. i fortsättning af Exp.-Utsk:ts förslag till underd. skrifvelser, hvilka aldrig hinna tryckas före det de inom St:n förekomma till justerin», ett handskrifvet papper, innehållande något Med-St:s inbjudning till frångående af något fattadt beslut, föredroges inför St:t, ett lösligen tillkommet
Den 18 Maj e. ra. 437 ändringsförslag, i hastighet uppläst, och af hvars ordalag, de må vara huru vigtiga som helst, St:ts ledamöter i allmänhet icke kunna taga kännedom, såsom af de tryckta Utskotts-Betänkma, dertill af misstag eller obetänksamhet jakas; i ett ögonblick är då St:ts med stor röstöfvervigt förut fattade, kanske ytterst välgrundade beslut i ett det vigtigasta ämne, kullkastadt.
Sådant bör man ju sorgfälligt undvika att uppmuntra medelst omhuldande af inbjudningar i småsaker.
På dessa skäl och utan att ingå på sjelfva sakfrågan, hvilket jag förmodar vara öfverflödigt, hemställer jag, att R. o. Ad. ville afslå den af Hr von Francken föreslagna inbjudning oah lägga detta papper, jag menar det anförande, hvari inbjudningen föreslagits, till handlingarne, såsom skett med mången dess föregångare på inbjudningarnes bana.
Jag kom nyss upp och hade ingen aning om att fara var å färde, förrän jag fick höra Frih.
Cederströms mörka målning af de olyckor, hvartill en inbjudning skulle kunna föranleda.
Jag erkänner visserligen att hans framställning gjorde ett djupt intryck på mig, men då jag tager i betraktande, att R. o. Ad. redan många gånger aflåtit inbjudningar, och erinrar mig att några synnerliga vådor deraf icke uppstått, tror jag att man med mycket lugn kan bifalla ifrågav:de inbjudning; och får jag således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å bifall till densamma.
Då man nyss hört Frih.
Cederström uppträda mot ifrågav:de inbjudning, skulle man verkligen kunna tro, att Hr Frih:n har en gengångare el - ler ock att det finnes tvänne Frih:r Cederström, som hafva plats å samma nummer. R. o. Ad. torde nemi. erinra sig, att vi sednast i f. m. hörde Hr Frilun mycket ifrigt förorda en annan inbjudning.
Hr Frilen har visserligen sagt, att denna angår en fråga af underordnad beskaffenhet och derföre ej bör bifallas, men jag frågar då Hr Frilen hvad som förstås med en underordnad fråga.
Inbjudningen angår pension åt en enka, som kanske eljest skulle svälta ihjäl; Hr Frilen finner detta underordnadt, jag finner åter frågan, ur kristlig synpunkt, ega mycken vigt.
Orsaken hvarföre Hr Frilen motsätter sig denna inbjudning är ganska tydlig, ty han uppträdde äfven mot att bevilja någon pension åt Ignells enka, men likasom hans åsigt då ej vann St:ts bifall, så hoppas jag att R. o. Ad. nu ej måtte afslå en så billig anhållan, som att aflåta en inbjudning till ett Med-Stånd.
438 Deu 18 Maj e. ta.
Posse tager denna sak mycket lugnt, och det är lyckligt för honom, men det är ibland också lyckligt att kunna taga saker allvarsamt, när de äro allvarsamma.
Jag påstår, att den omständigheten, att lefva i en ständig ovisshet, huruvida en fråga är afgjord, är ett af de största parlamentariska obehag.
Enär vi hafva 3 Med-Stånd, kunna vi således, i händelse af skiljaktiga beslut, vänta 3 olika inbjudningar, och kanske antaga den ena efter den andra.
Jag hemställer, i hvad skick frågorna skulle på det sättet komma, och om det icke vore bättre, att undvika så beskaffade hoptrasslingar.
Det låter visserligen mycket vackert att, såsom Frih.
Klinckowström, tala för årspension till en enka, som säges eljest kanske skulle svälta ihjäl, derest hon icke erhölle detta understöd af Staten.
En sådan händelse skulle visst vara för mycket sorglig, för att vi icke skulle vilja förekomma den; men jag tror verkligen, att vi kunna låta alla betänkligheter i detta afseende fara, ty, enligt hvad Stats-Utsk:t sjelft upplyst, uppgick behållningen i boet efter Komminister Ignell till 7,900 rdr.
J ag hemställer, om icke ett ensamt fruntimmer bör kunna, om hon, såsom jag vill antaga, är ordentlig och hushållsaktig, taga sig ut med ett kapital af närmare 8,000 rdr.
Det synes mig särdeles besynnerligt, om B. o.
Ad. på hela 9:de Hufvudtiteln skulle plocka ut denna enda punkt och hänskjuta den till ett Med-Stånds afgörande, en punkt, som rörer en pension af 400 rdr, och denna till förmån för en icke ens fattig enka, i sin bästa ålder, utan barn, och hvars man visserligen i lifstiden utgifvit många och digra skrifter, men hvilkas värde dock varit, och är likaledes ännu i dag, ganska mycket omtvistadt.
Jag vill icke nu säga mer härom, ehuru visserligen åtskilligt vore att säga: men det är redan vid vår föreg:de öfverläggning antydt.
Hvad slutligen angar Frih.
Klinckowströms tvifvel på sina egna ögons vittnesbörd, eller om han skall tro, att det var samma Frih. Cederström, som yttrade sig på f. m. och den som på e. m., får jag endast fästa den värde Frih.ns uppmärksamhet derå, att med den inbjudning, jag på f. m. förordade, var afsigten, att bespara statsverket en utgift af 500,000 rdr, en omständighet, för hvilken Frih.
Klinckowström med sin lofvärda sparsamhetsifver mindre än någon annan borde vara känslolös, och att således berörde inbjudning var af långt större vigt än den förev:de; men tillika, att den inbjudning, hvars aflåtande jag nu bekämpar, har till syftemål en statsutgift, hvilken, om än obetydlig, dock, såsom årligen utgående, ej synes mig böra i oträngdt mål genomdrifvas.
Mitt bemödande åsyftar i begge lallen, att iakttaga sparsamhet med statsmedlen; och tror jag mig alltså böra vara fredad från Den 18 Maj e. m. 439 tillvitelsen för inkonseqvens i mina sträfvanden; emot hvilken tillvitelse jag derföre också vill fritaga mig.
Jag framhärdar i min anhållan, att inbjudningen ej må afgå, samt att papperet må läggas till handlingarne.
Den föreg:de talaren har onekligen rätt i sitt påstående, att inbjudningar äro en utväxt på våra grundlagar, men de äro dock helt vanliga, och han har ju sjelf på f. m. förordat en dylik.
Han förvånar sig öfver huru någon kan vara lugn, då en inbjudning föredrages, genom hvilken ett en gång fattadt beslut möjligen skulle kunna upprifvas.
I detta fall kan dock
Hr Frih:n vara fullkomligt lugn, ty frågan om pension åt Ignells enka är icke afgjord, utan beror på votering i förstärkt Stats-Utsk., hvilket genom en inbjudning skulle kunna undvikas.
Jag vill nu icke ingå i någon granskning af Ignells verksamhet såsom prest; att han som forskare haft stora förtjenster, kan man dock ej förneka, och den begärda ringa pensionen åt hans enka torde derföre vara ganska rättvis.
Jag anser således inbjudningen vara på sin plats och tillstyrker derföre bifall.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Hr von Franckens ifrågav:de förslag och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, osh sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej jemte några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till förslaget förnyats samt med många ja jemte några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Jag får anhålla att de StatsUtsk:ts Betänk:n, som blifvit i dag bordlagda, måtte sättas först å föredragningslistan till nästa plenum.
De innehålla nemi. förslag till voteringspropos:r för förstärkt Stats-Utsk., och det är af vigt att dessa afgöras så snart som möjligt.
Sedan R. o. Ad., uppå gjord propos., härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. 8 e. m.
Brakel. 4*0 Den !9 Mai lördagen den 19 Maj 1866.
Justerades 4 prot.-utdrag för d. 18 dennes.
Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 18 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 92, i ani. af väckt motion örn förändring i vilkoren för det vid sistförflutna riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 18 dennes bordlagda Mern.
Nio 93, i ani. af erhållen återremiss å Utlåtit Nio 57, angide väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, örn den skulle inom landet utbryta.
Föredrogs och bifölls Stats-Utskis d. 18 dennes bordlagda Utlåt.
Nio 94, i ani. af väckt motion angide pension åt aflidne f. d. Statsrådet General-majoren Carl Ludvid von Hohenhausens efterlemnade döttrar.
Vid punktvis skedd föredragning af Stats-Utskits d. 18 dennes bordlagda Mern.
Nio 95, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposir, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande anslagen under Riks-Statens åttonde Hufvudtitel, godkände R. o. Ad. alla de i lista—12:te samt I4:de punkterna föreslagna voterings-proposine, samt ansåg Ut/Jets i 13:de punkten gjorda anmälan ej erfordra någon annan åtgärd trän R. o. Adins sida än att läggas till handlingarne.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utskits den 18 dennes bordlagda Utlåt.
Nio Den 19 Maj. lil 96, i ani. af erhållna återremisser å Betänk:t N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens åttonde Hufvu dtitel.
Föredrogos och godkändes Stats-Utsk:ts den 18 denues bordlagda Mem:r:
N:o 97, med förslag till voterings-propos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande anslagen tinder Riks-Statens nionde Hufvudtitel; samt ?sr:o 98, med förslag till voterings-propos. i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af medel för Sveriges deltagande uti en allmän exposition i Paris år 1867.
N:o 99, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta att nästkommande
Lördag den 26 dennes företaga val af ledamöter i förstärkt Banko-Utsk.
Vidare hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida Ståndet, på sätt vid föreg:de Riksdagar förfarits, ville vid ifrågavule val, utom de 21 ordinarie ledamöterne, utse 9 suppleanter, så att hvarje vallista komme att upptaga 30 namn; hvilket jemväl bifölls. Anmäldes och bordlädes sammansattta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 16, i ani. af väckta motioner ang:de skogshushållningen i riket. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j3 e. m.
Brakel. 443 Deu 23 Maj.
Tisdagen den ‘22 Maj 1866.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomne Mem:r, Utlåtrn och Betänkm, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 100, ang:de ersättning för sådana af Kongl.
Statskontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade; Sammansatta Stats- och Banko-Utskottet:
N:o 10, i ani. af väckta motioner om ändringar i K. Förordningen d. 26 April 1861, ang:de en allmän hypoteksbank m. m.; Sammansatta Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet:
N:o 3, angule afgiften för bränvins tillverkning; Banko-Ut skottet:
N:o 27, ang:de föreskrifterna i l:sta art. af BankoReglementet, om Bankens verksamhet och de fonder, hvarå sedelutgifningen utöfver metalliska valutan är grundad; N:o 28, ang:de instruktion för nästkommande Riksdags Banko-Utsk.; N:o 29, ang:de vissa, i följd af blifvande ny R.
O, nödiga redaktions-förändringar; Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 12, i ani. af väckt motion om ändring af 28:de kap. 7:de §:n Byggninga-balkcn, i fråga om ansvar för försummelse att utgöra skjuts: lie» 22 Maj.
N :o 13, i ani. af väckta motioner om förändring af gällande föreskrifter ang:de tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål; N:o 14, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 3, öfver väckt motion om antagande af ny kyrkolag; N:o 15, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 6, öfver väckt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof: Riddarhus-Utskottet: N:o 10, öfver Hr Anreps, Gabriel, motion ang:de Tullvaktmästaren C. J. F. von Schantz’s anspråk att såsom tillhörande adeliga ätten af samma namn N:o 1255. varda å nämnda ätts stamtafla uppförd.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande ytats-Utsk:ts den 18 och 19 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 96, i ani. af erhållna återremisser å Betänk:t N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens åttonde Hufvudtitel. l:sta punkten.
På grund af de välgrundade skäl, som blifvit af Utsk:t anförde, får jag anhålla att R. o.
Ad. behagade bifalla hvad Utsk:t uti 26:te punkten af Betänk:t N:o 66 föreslagit.
Det förefaller mig nemi. olämpligt, att en så vidtomfattande organisationsfråga skulle, på grund af enskilda motioner och utan att vederbörande myndigheter blifvit hörde, af R. o. Ad. afgöras, och härför finner jag ett ytterligare stöd uti den omständighet, att meningarne inom de olika Riks-Stånden varit synnerligen skiljaktiga.
Häri instämnde Hr von Koch, Nils Samuel.
Uti denna fråga har jag varit motionär, och vid dess behandling hos R. o. Ad. lyckades det mig att få den återremitterad, till följd af de anmärkningar, jag mot Utsk:ts Betänk, framställde.
Enligt min tanke hafva de uti min motion anförda skäl ingalunda blifvit af Utsk:t på nöjaktigt sätt vederlagda.
Frih. af Ugglas har sagt, att ärendet ej blifvit af vederbörande myndigheter pröfvadt.
Jag får då erinra derom, att Consistorierna granskat och tillstyrkt frågan, samt att Kanslers-embetet tilt hufvudsaklig del instämt uti Consistoriernas åsigt; men K. M:t har, sannolikt af financiella skäl, icke gjort någon framställning i ämnet till R.
St:r. lien S2 Maj.