Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förfelas ändamålet, nemligen publicitet af det som är vigtigt att hvar man får veta, så må Jonrn;»len gerna gå in; emedlertid vill jag lik* väl icke bestrida denna utgift, om den är behöflig.
Herr Tham erinrade, att LandtbruksAcademiens journal vöre mer än ceconomisk, den vore äfven statistisk.
Friherre Wirsén, Gustaf Fredrik, anförde till Protocollet skriftligen löljande:
Vid frågor om Fäderneslandets stora an* gelägenheter kan ingen rättskaffens medborgare vara likgiltig.
Vördnadsbjudande är anblicken af Nationens ombud, förenade från alla landsändar af fäd: 1 nejorden, för att nedlägga sina bekymmer i hvarandras sköte, uti ömsesidiga upplysningar sökande råd, uti gemensamma omsorger sträfvande att rätta det felaktiga,och uti upphöjda känslor för värdet af politisk och medborgerlig frihet, anande ingen gräns för kraften att den försvara: hvem skulle väl äga fräck* Den 28 Juni. 551 het nog att söka förvilla dessa ädla bemödanden, och hvem nog svaghet att dervid förneka sin öfvertygelse?
Af händelsernas gynnsamma gång, öfver anin förtjenst, framförd till den äran att bland Höglofl.
Ridderskapet och Adeln få intaga ett rum, har kännedomen öm egna ofullkomligheter anvist mig kretsen för min verksamhet, den nemligen, att uppmärksamt åhöra de erfarnares rådslag om det allmänna bästa} och allenast vid något enda tillfälle har jag hittills vågat bryta denna regel för mitt handlingssätt.
Men då jag nu begagnar den dyrbara rättighet mig är lemnad, att som fri Svensk man från detta rum mig yttra, sker det utaf ren pligtkänsla, för att ej lemna öfrigt något tvifvelsmål om de grundsatser och tankesätt jag hyser i de ämnen, dem jag nu går att afhandla.
Ständer tillförordnade ett Särskildt Utskott, för att gifva en öfversigt af orsakerna till den i alla orter af Riket öiverklagade förlägenheten i allmänna rörelsen, samt förslag att densamma afhjelpa, på ett med Landtbrukets och Näringarnes upprätthållande samt Sedelmyntets bibehållna anseende svarande sätt; hvarjemte Utskottet ålades att, efter noggrann undersökning huruvida flere eller färre af nu tillåtna utländska varor kunde i Riket umbäras, föreslå en inskränkning af deras införsel och förbrukning, äfvensom i allmänhet tjenliga medel till hämmande af den tilltagande skadliga yppigheten.
552 Den 28 Juni.
Det Särskildta Utskottet har verkställt hvad Riksens Ständers förtroende åt detsam» ma sålunda uppdrog, och dess Ordförande, Herr Grefve von Schwerin, har allmängjort sitt yttrande till Utsko‘:ets Protocoll af den 6' i denna månad, om förlägenheten i allmänna rörelsen, 01 sakerna dertill och botemedlen deremot, Frågans vigt, dess stora omfattning och den verkan dess afgörande måste äga pä all» mänt val, bjuder deråt en lika odelad som förtjent uppmärksamhet.
Len tafla, som Utskot» tets Ordförande framställt och hvilken, sont han sjelf säger, är tecknad ”icke etter inbdl”ningen, utanefter naturen”, är redan till sitt ämne allvarsam, men blir det ännu mer genom den stil, som för målningens utförande blifvit antagen.
Det oaktadt säger Herr Ordföranden ”likväl ofta hafva inskränkt sig inom att endast gifva contourer, och att deras il yl lande skulle stundom hafva fordrat mörkare lärger än han älskat att använda”.
För min del skulle jag dock hafva önskat att en sådan inskränkning icke ägt rum-
Den första regeln för en målning elter naturen är sanning, och de mörka färger den påkallar, borde således ej heller i den fullbordade taflan saknas.
Idka med Herr Ordföranden förklarar jag att min blick har varit och skall blifva fästad c ndast på saken, fri från all personlighet.
Hr Gtefve Schwerine medborgerliga sinne kräfver ej mitt vittsord: bans omfattande åsigt behofver ej mitt beröm-
Uti ämnen af denna Den 22 Jim, 553 beskaffenhet mäste öfvertygelsen om medlen kunna vara olika, fast målet är ett»
Under utöfningen af trägna embetsgöromål, saknar jag nödigt rådrum att, på sätt sorn jag önskade, utveckla mina tankar.
Måhända skall nåiton mera ledighet snart eller sednare återgifva mig detta nu saknade tillfälle, och jag Bkall då ej underlåta att äfven för min del göra Allmänheten reda för mina tänkesätt, ide delar af ifrågavarande ämnen, der jag icke med Grefve Sehwerin kan instämma.
Nu ser jag mig af nödvändigheten inskränkt att i strödda de* lar inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ytt» ra, hvad mig härvid förekommit.
Jag instämmer med H rr Ordföranden, att en förlägenhet i allmänna rörelsen är fös hand.
Utförligt, och i vissa delar med stöd af bifogade tabeller, hafva orsakerna dertill blifvit framställda, fördelta i 3 classer, nemligen i Sveriges politiska förhållanden från och med 1806 och intill närvarande ögonblick, i utri» kes handelsförhållanden under samma tid, eller i de administrativa åtgärderna och de af Riksens Ständer, till grund för dem, vid Riks» dagarna åren 1800, •1809, 1810 och 1812, fattade beslut.
Det är, som jag förut haft den äran an» föra, Utom gränsen af denna min framställning, att nu ingå i detaillen af allt hvad i denna del blifvit uppgifvet; Grefve Schwerin anför, ”att 554 Den 2$ Juni. ”lifligt kännande den bedröfliga ställningen i "de flesta provinser af Riket, möttes Riksens ”Ständer vid början af sina öfverläggningar "hvarken med en förberedd öfversigt af dess ”orsaker, eller med någor plan till afhjelpan"det af dess följder, samt att, utan ledning s,af någon förarbetning från de administrativa ”Autoriteternas sida, Nationens Representanter nödgades, såsom ett vilkor för möjlighe"ten att kunna stadga sitt omdöme i flera af "de öfverläggtiingsämnen, Konungens vishet ”dem förelagt, eller Nationens högt yttrade "önskan för dem utmärkt, från spridda håll "söka upplysningar, som hoppet lofvat dem ”att finna samlade vid deras hitkomst.”
Jag vill blott i förbigående nämna, att Riksdagsordningens 42 §. ger vid handen på hvad sätt upplysningar från de administrativa Autoriteternas sida ensamt kunna Riksens Ständer meddelas, och att, om Kongl. Majit ansett möjligt och nyttigt, att vid början af Riksdagen för Riksens
Ständer framlägga någon plan till afhjelpandet af förlägenhetens följder, hade den säkert icke uteblifvit.
I min föreställning uppgör jag följande orsaker till hvad som i denna del skett eller icke skett:
Då Rikets Ständer sammankallades till Riksdag i Örebro år 1812, var fasta Landet skakadt af krig och revolutionerj vådorna häraf närmade sig till vårt Fädernesland, och för detsamma var en crisis förhanden, som skulle afgöra dess sjelfständighet för sekler.
Den be - Den 28 Juni. 555 rodde af Nationens kraftyttring, och Konungen missräknade sig icke på denna.
Beväringspligten vänn ett utvidgadt skick, skatter åtogos till förhöjda belopp, och på Konungens proposition fattades af Rikets Ständer beslut, som trotsade den i Europa då snart sagdt allrådande Herrskarens egenmägtighet.
Ålit ut-' tryckte kraften af en afgjord vilja att gå fram till ett stort mål- Tiden var kort, men dyrbar.
Ämnena måste, oaktadt det tryckande i deras egenskap, vara beredda , ju mera nödvändigheten påfordrade deras bestämmande.
Riksdagen slutades.
Hjelte drog i härnad med krigsmagten.
Ett ärofullt fälttåg, som krossade verldstyranniet, återgaf tillika detta Rike glansén af dess fojrdna krigsära och Konungen ett ökadt område.
De skakningar i den allmänna hushållningens särskilta grenar, som emellertid hade uppstått, i omedelbar följd af krigstillståndet och andra förhållanden, fästade Styrelsens uppmärksamhet, så snart det första målet var vunnet och den grundval blifvit lagd, hvarförutan den skickligaste konstnär fåfängt ville söka uppresa någon varaktig byggnad.
Riket ägde ett lugn, som lofvade att blifva varaktigt.
Hans Kongl. Höghet
Kronprinsen hade först vid slutet af förlidna året hunnit fullborda de angelägenheter, som sysselsatte Honom vid första mötet med BrödraFolketj men Rikets Ständer sammankallades dock till allmän Riksdag den 28 Februari.
Jag föreställer mig, att om Kongl. Maj:t icke ansett sig hafva behöft ett älskadt Folks upplysningar och råd, i afseende på de 556
Den 28 Juni, planer i Rikshushållningen, som af Rikets sålunda lyckligt förändrade omständigheter kunde uppstå, hade detta Urtima Möte icke ägt rum.
Om åter denna min förmodan är riktig, så voro de underrättelser, som af Folkets trän alla landsändar samlade Fullmägtrges förenade upplysning, patriotism och sakkännedom kunde med trygghet påräknas, af för mycken vigt, att planen tor sakernas förändrade ordning borde föregå dessa underrättelsers inhämtande.
Jag föreställer mig att, då Kongl.
Maj t i allmänhet töresåg, hvad vi nu ock linne besannadt, den stora skiljaktigheten mellan detta Riksmötes töremål och de nästföregåendes, den nemligen, att, jemte äran och vigten af ökade länder och bearbetandet af sådana anstalter, som skulle försäkra bägge Folkens sjelfständighet och tillväxande välmåga, kunde skatterna nu mindskas och medel till Riket från främmande orter indragas, med en ofelbar och högst fördelaktig verkan pä national-välmå* gan, istället tor att, vid de sist förflutna Riks* dagarna, endast varit fråga om förlorade områden och ökade förbindelser af alla slag ; Kongl. Majit åt Sitt trogna Folks Fullinägtige ville öfverlemna, att, efter öfvertygelsen om tidens fordringar, med uppriktighet och förtroende framlägga sina önskningar och sina behof.
Det torde ock böra medgifvas, att detta handlingssätt, alltid vördnadsvärdt, icke hågonsin kunnat vara lämpligare.
Det måtte vara förtjenstfullt, eller ätmindstone innefatta en uppfylld pligt, att med utarbetade ämnen stå fram i ett tillstånd af vada och i en tidpunkt, Den 28 Juni. 557 då man är i nödvändighet att fordra mycket; men det måtte ej eller vara utan förtjenst, att i en annan tid, sorn medger mera lugn och lyckligare resultac af öfv rläggningarna, icke låta uppgjorda förslag föregå uttrycken af de allmänna önskningarna.
Da ar för öfrigt osäkert, om icke de beredelser, som kunna hafva varit gjorda, blifvit till sina grunder rubbade genom de nya skakningar, som, började i det södra Europa, sträcka sina skadliga verkningar till många af våra allmänna hushållsgrenar
Må detta vara nog till redogörelse för min tanka, om hvad som blifvit gjordt eller underlätet.
Jag tillägger blott, attnär en enda månad varit tillräcklig för att samla de materialier, med begagnande hvaraf orsakerna till förlägenheten i allmänna rörelsen nu sa utförligt framläggas och hvarpå förslag byggas, som, omfattande Statshushållningens särskilta grenar, i politiska, financiella, commerciella och administrativa hänseenden, åsyfta de mest vigtiga förändringar i hvad hittills blifvit till grund taget; och när man ändtligen härunder haft tillräcklig tid att erfara angelägenheten deraf, att administrationen helt och hållet omskapas; så synes åtmindstone, som hade det varit ganska umbärligt, att i förhand samla de upplysningar, som man beklagar sig icke hafva genast erhållit, men likväl redan till så vidsträckta förslag hunnit tillämpa.
Efter 10 års beständiga krig och skakningar, efter de stora olyckor som öfvergått natio - 55&
Den »S Juni. nen, efter de underbara räddningar hon fun» nit, med de ombytta styrelseformer och för valtningsgrunder, som ägt rum månne ej ett rättvist erkännande å ena sidan, att endast en manlig Nation kunnat vara mägtig af de uppoffringar, som för sjelfständighetens heva. rande under en sådan tid varit ett vilkor, bör följas af ett lika billigt medgifvande å' den andra, att oförmågan, hvaraf mänskliga företag begränsas, icke tillåtit att göra mer än skett} att icke allt är fel, som visar sig felaktigt: att, uti administrativa åtgärder, botemedlen eller förekommandet af större olyckor eller vådor, ofta kunna i sig innefatta förnärmanden af mindre vigtiga föremål, hvilka således måste lemnäs å sido tills uppmärksamheten på dem kan återtagas ?
Flera af de orsaker, Herr Grefve Schwerin till den öfverklagade förlägenheten uppgifvit, erkänner jag till fullo, och gör rättvisa åt den skarpsynta blick, hvarmed han dem upptäckt, och den tydlighet i bevis, hvarmed han dem utvecklat- Om åtskilliga andra kan jag deremot alldeles icke med honom instämma, och några, i min tanka af väsendtligaste art, har Herr Grefve Schwerin nästan blott i förbigående upptagit.
Krigen, missväxterna åren i St i och 1812, det felslagna Sillfisket och den politiska ställ* ning, som lade hinder i vägen förvår exporthandel, anser jag, lika med Grefve Schwerin, rara de egentliga och naturliga orsakerna till Den 28 Juni. 559 näringarnes aftynande och den närvarande förlägenheten.
Jordbruket led ganska hårdt af de sista missväxterna.
I de provinser^ der landtmannen icke idkar någon binäring, kändes denns olycka med ökad tyngd, och i dem, hvarest tillika det penningebelopp, som årliga skatter medtaga , icke ersättes genom återflytande dit af Statens utgifter, måste förlägen, heten närma sig till nöd.
Sådan är det förut rika Östergöthlands belägenhet, emedan alla de 3:ne omständigheterna der sammanstöta:
Deremot hafva Smålands och Dalarnas inbyggare, med deras tarfliga lefnad och deras binäringar, bevarat sig för denna ytterlighet, och vestra gränsorternas invånare, genom de medel kriget ditfört, i utbyte mot de olägenheter det beredt, ägt tillfälle att, oaktadt deras snafva vilkor i vanlig tid, jemförde med deras Östgöthska, Vestgöthska och Skånska landsmäns, närmare än dessa, kunna uppfylla sina förbindelser.
Må icke detta redan till en del vara ett erfarenhetsbevis, att naturen af de inträffade händelserna, men icke administrativa misstag, förlägenheten i sin grund beredt?
Jag har icke sett anmärkas, att folkbristen utgör vårt Lands största brist: att om än främmande
Länder försträckt oss subsidier, desamma, äfven i händelse de till fullo hade betalt våra krigskostnader, likväl icke ersatt eller kunnat ersätta den production, som gått förlorad genom de armars användande till svärdet, hvilka eljest hållit spaden och plogen , genom de dragares begagnande till transporter af krigs - t)f,n 2 8 Juni. förnödenheter, som eljest kunnat nyttjas föf jorden och bergsbruket.
Räkningen är ganska lätt.
Endast sedan år 1808 skall man, med den måttligaste beräkning, och efter blott hundrade femtio dagsverken om året för hvar man i kriget, komma till ett belopp af mindst 40 millioner utan production förlorade menniskodagsverken, utom dem af dragare* Jag har trott mig kunna sätta åtmindstone i andra rummet af de omedelbara orsakerna till jordbrukarens närvarande förlägenhet, att man ej fästat nog uppmärksamhet på folkbristen.
Odlingslusten, som alltid är det rättskaffens uttrycket af landtmannens frihet, bär varit i ett jemnt stigande.
De genom krigen hastigt ökade penningetillgångatne gåfvo ut särskild utväg att tillfredsställa denna allmän na hug, som i sin natur har så mycket interesse.
Arbetarne biefvo sökte, de uppvägdes med höga vilkor och deras fordringar ökades i samma mån: flera mål mat, mera brännvin, högre dagspenning, ja, må hända, inskränkning uti dagens vanliga arbetstid, betingades af dem, sorn kunde föreskrifva Jatrarna, och äfven här fann den allmänna verldsrégeln rum: att allt gäller hvad det kan gälla.
Med rn penuingestyrka, beredd'genom lättade lånetillgångar, odlades mycken jord} men få voro de, som beräknade odlingskostnaden, och som besinnade att en allmänt ökad Spannroålsproduction skulle nedsätta priset, om just icke under värdet i ett vanligt förhållande, likväl under det värde, IV. t T)en 28 Juni. värde, sorn var en följd af den höga arbetskost naden.
Medlen att befrämja mer eller mindre naturliga anlag till yppighet och vällefnad skapades sålunda hastigt åt den arbetande classen } sederna vuono ej derpå, och en dubbel mindskning i aibetsproduct uppstod, i följd af ett ringare antal arbetande, samt derigenom att detta ringare antal arbetade mindre än förr.
Erfarne
Landthushållare må vittna om jag misstager mig i denna tanka eller ej
Har således å ena sidan handelns riktning
Ltnnat tillfälle för en ökad consumtion af främmande producter} så har ock, å den andra, allmänna hushällningssättet lemnat utvägarna dertill.
Vi håfve med Guds hj Ip nu upplefva* den tidpunkt, då Nationen och dess Regering odelade få ägna omsorgen åt invärtes föremål.
Om ock den erfarenhet, sorn till äfventyrs ömsesidiga misstag i en eller annan måtto skulle hafva beredt, tungt hvilar på en del Medborgares skuldror, så glädjoms dock att räddningens timma slagit, att våra fält Varit och skola blifva skördade af egna odlare, då härjningen och förödelsen öfvergått och åter botar att öfvergå det öfriga Europa.
Använclom ej tiden att klandra, utöfver hvad som oundgängligen må fordras för att rätta, och glömmom ej, att, allramindst i Statshushållningsämnen, linnes någon ofelbarhet att påräkna Jag skrider nu till en annan del af äninet —„ må hända den, sorn i närvarande tid Ridd, 0. Sid Prof. N:o ji. 7.?.
Den 28 Juni, Den 28 Juni. 563 punkt är mest stridigheter underkastad:
Den som angår Rikets hnctdel.
En Medborgare, som alskar sitt Fädernesland, kan aldrig afvika från den hufvudregei i StatshushållningsLäran, att söiva uppfyllandet af Landets behof med pro ducter som samlas inom eget område.
Så vidt Handeln befordrar detta mål, är den nyttig; så vidt den motarbetar det, är den skadlig} men den kan, som sådan, enligt sakens natur och ordning blott temporant bestå.
I den mån förnödenheter af v,issa slag saknas inom egna områden, men öfverskott der finnas af andra, uppkommer fråga om byte, och Handeln skapar sig sjelf.
En jemn underbalance i Handeln är, att jag så må uttrycka mig, ett nonsens.
En tid suppléerar Crediten, då Bytes-articiar saknas; men det är blott en korrt tid.
När både Bytes articlar och Crediten saknas, så existerar ej eller mer någon balance.
Jag bekänner gerna, att uppgiften om 22 millioners underbalance i Handeln, som nu omtalas, icke skrämer mig så mycket, som det borde göra, om denna uppgift vore annat än en fantasieinålning, eller om Riket verkligen förlorat 22 millioner af sin förmögenhet, jag säger derföre ej, att detta förhållande är mig likgiltigt ty det visar alltid en stark consumtion af främmande producter.
Men erlarenheten öfvertygar , ett det är omöjligt följa Handelns gång i sina detailer, och det är ofelbart, att en mängd af de Articlar, hvilka nu upptagas i Balancen, såsom consumerade, åter utgått till främmande
Länder j och må som exempel der - på kunna citeras, att då Franske Kejsaren år 18 10 i November månad krafdé tillämpning af sina Confiscations-decret på våra upplag af Colonial-varor, förtullades deraf i Götheborg och Carlshamn på några veckor så mycket, att Staten erhöll en Tullinkomst af omkring en half million, utan att desSa varupartier någonsin voro påräknade för Consumtion inom Landet, eller der qvarblefvo för ett sådant ändamål.
I stället för klander, äro vi, efter min tanka, skyldige bifall och förbindelse åt den Statsman, som, uppmärksam på ögonblickets våda, med räddningen af främmande Egendom från våldsverkan, förenade en särdeles betydlig intrad åt StatsCassan.
Det är äfven otvifvelaktigt, att differencen imellan export och import under ifrågavarande tid betydligen fylldes genom Subsidierna, som från främmande
Länder indrogos, då krigsomkostnader* ne, vida ansenligare än Hr GrefVe Schwerin synes förmoda, stadnade inom Riket.
Hvarmed skulle eljest Utländningen hafva blifvit betäckt?
ty jag är af den tanka, att redan före denna tid var Svenska Handeln mera Eebitor åt den utländska, ärt han hos densamma var fordringsägarej och Crediten vann ej af den Ökade Importhandeln.
De resultat Extracterna öfver export och import lemna, och sorn sammanfattas i den så kallade Handels balancen , äro upplysande och temligen tillförlitliga i en lugn och vanlig handelsställning: 1 den vi de sednare åren öfverlefvat, skola dessa Extracter mera förvilla än gagna* då de, 564 Den 2S Juni. utan consideration, ideras nakna skick tillämpas. *) *) Till ett bevis huru lätt Tabeller kunna för» villa, må jag få hänvisa till Tab. XV., yttrandet bilagd.
Af rubriken på denna Tabell skulle man *nart nog sluta, att den innehåller uppgift på hvad Götheborg inalles importerat och exporterat åren 1813 och 1814, men qvantiteterna af exporten öfvertyga snarf, att så icke kan vara.
Utan att påstå, det Tabellen är oriktig, ty jag känner ej om icke dermed till äfventyrs kan förstås exporten af förtnllttdt Varor, ehuru detta ej heller alldeles öfver, ensstämmer med de uppgifter jag varit i tillfälle att erhålla, må man åtmindstone våga säga, att den är otydlig.
Exporten från Götheborg åren 1813 och 1S14 har verkligen utgjort:
Caffe, icke 22,532 skålp. utan 9,668,660 skålp.
Rått Socker icke 115,838 skålp. utan 8,614,15'] skålp.
Tobaksblad icke 20,255 skålp. utan 3,544,44* skålp.
Ti • ° 0 Ruin icke 30, 32 Am, utan 8090, 21 Arn.
Vin icke 55 Arn, utan 8883 Am. o. s. v. i alla articlar af Nederlagsgods.
Exporten af förtullade utländska varor blir sällan fullständigt angifven , och bär allramintlt Den 28 Juni. 565 Frågan om Activa Handeln för detta Rike är nyttig och nödvändig, besvarar jag med ett oförbc-hållsamt och högtidligt ja.
Ett land, som omgtfves af Håfven, och är-försedt med ypperliga hamnar, hvilka deremot till en de! saknas i andra, af samma haf begränsade Länder; sorn har grofva och tunga pioducter att utbyta, och deribland alia materialier, sorn skeppsfarten kräfver, ett sådant land har naturen anvist för handels-industrieu, ej allenast för att besörja directa utbytet mellan egna pioducter och främmande, utan ock att befordra dylikt utbyte den etla och andra främmande Nationen imellan.
Sveriges och Norriges frakthandel bör, efter min tanka, stå i bredd med jordbruket, bergsbruket och fiskerierna.
Scandinaviens de sednare åren kunnat blifva det, emedan dessa varor olofligen inkommit på de främmande platser, dit de blifvit afsände, och således ej heller kunnat på Lastdocumenterna upptagas.
Emedlertid och ehuru, efter all anledning, Ut. skottets Tabell är grundad på erhållna upp-< gifter, som blott erfordrat ett fullständjga-re utmärkande, om fråga var om export alfor' tnlladt eller af Nederlagsgods, för att vara upplysande och tjenliga till sitt ändamål; kan man snart missledas deraf, då de i allmänhet blifvit åberopade vid frågan om Rikets handel, (se p. 22 uti Grefve Schie enus yttrande.) §66 flen 2 g Juni, flagga, sjelfständig och frägdad, svajande på aflägsna haf, skall vara en borgen för national-välmågan.
Nederlags- eller transitohandel intager i vanliga tider ett mindre väsendtligt rum, än den förutnämnda^ ehuru visserligen äfven vigtig, i beräkningen af industri-medlen.
För modligen blir den aldrig mer hvad den varit de förflutna åren.
Också var den då icke jemn och naturlig, utan volkanisk och tillfällig.
Localen determinerar fördelarna af Nederlagshandeln mera än af någon annan, och der den ena ej är tjenlig och passande, är den andra ej heller nyttig, Som^utbytesplats mellan Americanska Staterna och Norden blir Götheborgs
Stad alltid lämplig för nederlagshandeln, och denna derstädes drifven, sålunda gagnelig för Riket.
Emedlertid erfare vi redan, huru Köpenhamn börjar dela denna handelsvinst med Götheborg , och om vi, äfven af patriotiskt nit, uppställa hinder för nederlagshandeln derstädes, skola vi på det omedelbaraste sätt befordra denna grannes välberäknade afsigter
Detta är min öfvertygelse, den jag öppet och allmänt bekänner.
Nederlagshandeln
Kan icke vara skadlig, utan så vidt den missbrukas till tullförsnillning.
Herr Grefve Schwerin yttrar sjelf i bestämda ordalag, att han tror sådana missbruk kunna förekomtnas- Nedstlagshandeln drager mindre än all annan handel capital från andra näringar.
Vinsten, som den Kmnar, är liten men säker, och oberoende af conjuncturen, emedan nederlags* Den 2S Juni. 567 handlanden icke är speculant, utåt? commis - sionatr. jag bör ej med en tröttande vidlöftighet pröfva Höglofl.
Om mitt föremål vöre att uppdraga en skillnad imellan de åtgärder, rom hämra sin upprinnelse ifrån Rikets Ständers egna grundsatser i Statshushållnings,ämnen, och dem sorn af Regeringen blifvit följde, så skulle jag omtala, huru vid de föregående
Riksdagarna allt rigtades på utvidgade handelsförhållanden, Nederlags-rättighetens utsträckande till flera Städer o. s. v., hvilket åter, vid pröfning inför Konungen, i flera delar funnits betänkligt, och således icke kommit att äga rum.
Månne ej, då nu motsatta principer synas vilja intaga de förras rum, det Riksgagneliga bör igenfinnas i medelvägen mellan dem bägge?
Var det tid att inskränka handelsförbindelserna med England, då de politiska förbindelserna närmare tillknötos?
Detta skedde likväl år 1812, då Rikets