Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mitt första uppträdande såsom offentlig talare inom detta
Hus hade till föremål atl emot orättvisa, personliga anfall försvara Frih.
Ludv. Joh:son Boye.
Del är då verkligen ett sällsamt öde alt ett ibland mina sista yttranden skall hafva lill föremål mitt eget och mina collegers försvar emot ogrundade och orättvisa lill (nälen, som HrFrih:n tillåter sig.
Jag skulle dock icke hafva brytt mig om att upptaga detta tillmäle, om det varit personligen stäldt lill 111ig; men såsom ledamot uti den delegation, hvaraf | icke öro närvar, här, anser jag det vara mitt åliggande att å de öfrige ledamölernes vägnar eiinra om detta oparlementariska förhållande.
Boye har uti ett föregående plenum, genom en, jag medgifver det, alltför vacker theatralisk föreställning, företagit sig att spela den kejserliga Napoleonska dictatorsrolen, då Hr Frilun yttrade åt Const.Utsk.: ”Vdus avez cessc de regner.”
Jag tillåter mig icke en så beskaffad örnens flygt, ulan, hållande mig vid jorden, får jag uti en tje - 2oS Don 19 April f. m. nares skepelse blott säga: 1’imposture n’a jamais persuadee et ne persuadera pas dans nne assemblee telle que la notre.
Vare det sagdt till Frit).
Medan jag har ordet, utbeder jag mig att få hembära min tacksägelse till en f. d. ledamot af Coust.Ulsk., Hr Cederschjöld, för dess ädelmodiga framdragande af ett utaf Utskis ordförande begånget ofrivilligt misstag vid framställning af en propos. inom Utskottet.
Jag är honom förbunden för denna framställning.
Den har redan med begärlighet blifvit upptagen inom publicitetens område, men vanställd så, att man icke fått veta att tilldragelsen helt och hållet var en följd af oerfarenhet eller förbiseende af Utsk:s ordförande, som icke betänkt de möjliga följderna af den propos. lian framställde.
Händelsen är emedlertid grundad, men flera än den enda gången kan ett sådant förhållande icke komma att inträffa med samme ordförande.
Följden var emedlertid ingen annan än den, att anmärkningspåföljden ulebief, och någon skada har således icke skett.
Jag vill icke längre uppehålla II. o. Adis tid, utan förnyar min anhållan 0111 tillgift för de få minuter jag upptagit med delta lilla intermezzo, som R. o. Ad. ganska val kunde behöfva, för att hvila sina tankar efter den allvarsamma och grundliga öfverläggningen i ämnet.
Hr Tersmeden, Carl Reinhoid:
Vid behandlingen af en så vigtig fråga som denna, uti hvilken nationens röst så högt gifvit sig tillkänna för en representationsreform, anser jag mig pligtig uttala mina äsigler.
Jag skall göra detta kolt och dervid hufvudsakligen yttra mig om behandlingen af Coust.Utskrs mein.
N:o 85 i sin helhet, utan alt ingå i detaljer.
— Den glada förhoppning har jag aldrig hyst, att nu församlade Ständer skulle kunna framlägga ett förslag till representationens ombildning, så helgjutet, så fullkomligt och så förenligt med mängdens intressen, att det af Konung och Ständer vid nästa riksdag skulle blifva antaget.
Jag förutser således dettas öde, alt förkastas, men anser ändock af högsta vigt, på skäl sorn jag ber att få framställa, att det blifver hvilande till grundlagsenlig behandling.
Äfven jag skulle hafva åtskilligt att anmärka vid förslaget, om jag icke ansåg, att dessa mina individuella äsigler böra vika för den allmänna fördel, som förslagets hvilande ©tvifvelaktigt kommer att medföra, hvilken omintetgöres, i den händelse Coust.Utsk., till följe af alltför många anmärkntr, ej skulle medhinna förslagets omarbetande, innan trumpeten skallar för riksdagens afslutande.
.St. pligtige, innan de åtskiljas, alt genom handling visa det deras uppsåt alt tillvägabringa en representationsreform varit allvarligt, och dertill finnes intet annat medel än att lemna ett hvilande förslag.
Om så sker,— hvil - De n 19 April f. m. 209 hvilket, enl. 56 §:n Reg.Fin, icke lagligen kan hindras — så skall nationens uppmärksamhet mera riktas åt della håll, opinionerne derom mera utvecklas och stadgas, samt de splittrade Asigterna måhända mera sammanjemkas.
Ett hvilande förslag hör äfven, hvarvid jag faster ett stort afseende för ett godt resultats vinnande, från den andra statsmakten framkalla ett contraförslag, som, i förening med en stadgad opinion hos nationen, otvifvelaktig! för nästkommande Ständers Const.Utsk. skall blifva en god ledning vid utarbetandet af ett mera antagligt förslag till representationens ombildning, än det, hvarom vi nu öfverlägga; och skola vi sålunda komma det önskade målet ett steg närmare.
— På dessa skäl förenar jag mig med dem, som önska Coust.Utsk:s förslag livilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Vårt nuvar.
Const.Utsk. har, vid detta ärendes behandling, icke ägt någon ledning genom kännedom af Regeringens å si g t er, ehuru frågan utan motsägelse är den vigtigaste, som under riksdagen blifvit handlagd.
Jag inser således de stora svårigheter, som Utsk. haft att bekämpa, äfvensom den osparda möda, som på förslaget blifvit nedlagd; och med anledn. deraf måste jag på .det högsta ogilla den bitterhet, hvarmed några talare anfallit detsamma.
Man har t.- o. m. dervid användt skämt och gyckel, som ingalunda kan vara värdigt och passande vid behandlingen af en så maktpåliggande nalionalangelägenhet som denna.
Sjelf utsk.ledamot har jag erfarit de svårigheter och de obehag, som åtfölja detta kall, samt allt det klander den får uppbära, som icke blindvis följer en viss fractions, att icke säga majoritets fana, inom detta Hus, utan med blicken fästad på fäderneslandets väl handlar efter bästa förmåga och öfvertygelse.
Slutligen får jag, i motsats af andra sidans talare, för Const.Ulskls ledamöter, såväl inom detta som de öfriga RiksSt:n, hembära min tacksamhet derföre, att Utsk., i frågan om representationsreformen, med allvar och kraft brutit isen, samt derför att Utsk. icke för Ständerna framlagt ett lappverk, ulan ett förslag, som, hvad helst man derom må säga, hvad helst man deruti i afseende å detaljerna må klandra, likväl i principen af allmän valrätt på ett tillfredsställande sätt ingriper i den murkna ståndsbyggnadens innersta grundvalar.
Jag skulle icke ytterligare hafva besvärat R. o. Ad. med något yttrande, hvarken i form eller sak, om jag icke blifvit uppkallad af åtskillige talares anföranden emot hvad jag tagit mig friheten yttra i ett föregående plenum.
Jag anser att man egentligen riktat sitt klander emot den constilulionella åsigt jag uttalat om frågans behandling, då jag nemi. förklarade alt Const.Utsk., långt ifrån alt ställa sig ordalydelsen i 56 oell 81 §§:na Reg.- F:n till efterrättelse, aflägsnat sig derifrån och dymedelst ställt denna ytterst vigtiga fråga på den punkt af oreda, der 24 H. * 27 3 10 Den 19 April f. m. den sig nu befinner.
Den 56, likasom den 81 §:n Reg.Ftn berättigar ingalunda Const.Utsk. alt framkasta enskilda grundsatser till afgörande af förstärkt Const.Utsk.
Grundlagen stadgar uttryckligen i 56 §:n, att det skall vora ett fullständigt berndt förslag, som bör komma ifrån förstärkta .Const.Utsk., oell icke någonting annat; men något sådant har icke åstadkommits af de voter:s-propos;r, som blifvit framställda.
Det är på grund deraf jag sagt att voteringen i första 1 k t Const.- Utsk. rörde en preliminärfråga.
Denna fråga är likväl på ett bindande sätt afgjord.
Jag har först tagit mig fi iheten förklara, att allt hvad i denna fråga kan framläggas till kommande Ständers beslut, måste ovillkorligen vara grundadt på förstärkta Const.Utskts votering.
Jag beklagar oändJigen att Const.Utsk. vidtagit dessa unesurer, och det är i känslan af denna olycka, sorn jag yttrat, att jag förgätit att protestera, då jag förbisåg viglen af de framställda vnterispropostna, nemi. den vigt, att det skulle blifva möjligt för förstärkta Utsk. att uppträda som en segrande minoritet emot 3:ne Stånds beslut.
Det var mig icke möjligt att förutse en sådan utgång, och jag hoppas att mig vederfares rättvisa, då jag öppet vidgår att hafva begått ett stort misstag, Emedlerlid är frågan kommen lill den punkt, att vi måste yttra oss öfver ett Const.Utskts förslag, som har en oriktig grund för sin existens.
Utsk. har icke lill ett helt sökt sammanjemka de olika tankarna inom Utsk., och jag medgifver att det varit nära nog omöjligt inom Utsk.; beklagande att Utsk. valt en utgångspunkt, hvarifrån det ej skall blifva möjligt alt komma till något mål.
Jag anser det vara omöjligt för ett Const.Utsk., för vår representation eller för hvilken representation som helst, alt arbeta i en rent revolutionär anda, ty sådan är den som omkullkastar hela statsbyggnaden.
' Det har aldrig varit meningen med grundlagsförändringar, som arn lagligen medgifne, att på del viset kullkasta hela representationsbyggnaden, och det later ej tänka sig alt representationen derpå skulle ingå, äfvensom att, då man förkastar liela den nitvar. representationen, man bör hafva grundvalen lagd till en annan, för att komma till ett lyckligt resultat.
Del är 111ig nödvändigt vid detta tillfälle att, i anledn. af det yttrande af mig ifrån en föregtde riksdag, som Ilr Gripenstedt behagat uppläsa, förklara, alt om delta yttrande än ilia anses något öfverdrifvet, innebär det likväl den sanning, som jag i denna stund uttalar, alt vår representation, i den form, hvaruti deri nu rör sig och agerar, är förstörande för landet och Regeringen; att den ej kan göra Regeringen stark eller åstadkomma en god lagstiftning eller conlroller på Regeringen, eller hos nationen ingifva den aktning, som representationen bör hos henne äga, för att något för fäderneslandet verkligt godt må kunna åbanebi ingas.
Men dermed är del ingalunda sagdt, ali de 4 Stånden utgöra representationens olycka, att dessa icke kunna uppfylla sina än - D c n ig
Ap ril f. ra. 21 t d iinAI som folkets representanter; detta har jag ingalunda påstått: tvertom, jag har ytirat och älven i en liten skrift, som dock ej bär mitt naimi, förklarat, att jag ej anser det vara möjligt alt göra en representationsförändring på annan grund, än med bibehållande af de 4 Stånden, hvilka 4 Stånd jag dock önskade skulle inom sig sluta hvad man bör önska matie upptagas, nemi. hvad sorn finnes utom dessa Stånd af högt värde.
Min fullkomliga öfvertygelse är, tit om man vill komma till något resultat i afseende på en representationsförändring, så måste man taga till grund vår nuvar. representatinnsform, såvida man ej vill taga impulsen utom oss.
Det är. ungefär detta som jag yttrat i det anförande, som blifvit uppläst, Frihlne Sprengtporten och Hamilton hafva begge ansett mig begå ett stort misstag deruti, att nu vilja förkasta ifråga v a r. betänk.; men jag ber att få erinra dem om hvad som är i fråga att förkastas, nemi. ingenting annat än den orätta formen, den olagliga grunden, som tillskapat ifrågavar. betänk.
Det är ett betänk., fotadt på en så falsk och olaglig grund, som jag ej tror vara behörigt att antaga.
En talare har emot mitt förslag riktat den anmärkn,, alt det Lunde innebära något annat än hvad jag yttrat.
Måhända bärleder sig en sådan förmodan derifrån, att den värde talaren icke var bär närvar., då jag förklarade, hvarföre jag omöjligen kunde erkänna de allmänna valens princip, äfven om det vore tänkbart att de 4 Ståuden skulle erkänna densamma.
Jag sade att detta var en falsk grund att bygga på i Sverige, derföre att man nödvändigt måste, med antagandet af de allmänna valen, fastställa en ganska hög valcensus, och att sådant vore lika omöjligt att få erkändt af det 4 Ståndet, som det skulle blifva omöjligt att få de allmänna valen erkända af de Öfriga 3:ne Stånden.
Detta är för mig ett skäl att afstyrka ett sådant förslag.
Visserligen bar en talare sagt, att det endast vore en lös sate, framkastad af mig, utan att af bevis vara beledsagad, att någon hög valcensus behöfdes; men det synes mig, som hade den värde talaren gifvit styrka åt min sats, då lian talat om vigten af att få representanter fästade vid Svenska jorden, cb. om han ej åsyftar detta på samma basis som Const.Utsk., ty då får man se af hvad verklig vigt det är, då io r:dr skatt för jord medför rättighet att välja och väljas.
Hvilken statskunskap, hvilken statsmannavishet eller förmåga att skilja sig ifrån de dagliga bekymren, för alt med någou lust kulina egna några stunder till inhemtandet af hvad som är oundgängligt för representanlkallets utöfning, kan man väl hafva nit förvänta hos den blifvande representationen, då man utgår ifrån en så låg valcensus.
Jag har visserligen hört ålskillige ledamöter, hvilka lika med mig anse detta förslag oantagligt, likväl yrka att det borde hvila, emedan del skulle vara vådligt, om E. o. Ad. för sin del med ett 2 1 2 Den 19 April f. m. maktspråk ville undanrödja anlednm lill den kritik, som detta förslag förtjenar och bör undergå till nästa riksdag.
Vådan deraf inser jag icke; jag är ej fallen för att hafva några skräckbilder omkring mig, ehuru man påstår att min politiska karakter skall bestå deruti, att jag söker sprida förskräckelse omkring mig.
Jag finner mera våda i att för en betänksam representation framlägga ett förslag, som kan klandras, och vill ej att R. o. Ad., med bifall till ett sådant betänk., skall låta det öfvergå till efterverlden.
Om någon våda skall vara för handen, så anser jag den snarare röra Ståndets anseende och önskar derföre, att R. o. Ad. ville vidtaga den åtgärd, som tillförene vid grundlagsfrågor blifvit begagnad, att förklara detta betänk, icke antagligt, icke behöflig t, icke möjligt ens att antaga, sedan det utgår ifrån grundsatser, dem R. o. Ad. för sin del omöjligen kan godkänna.
Skall åter detta betänk, nödvändigt hvila, välan då! men med det förklarande, att detsamma redan vid denna riksdag är af R. o. Ad. underkändt, — och jag hemställer till Frih.
Hamilton, om ej det ligger något mera ridderligt i att nu genast göra ett sådant förklarande, än att, då man dertill är sinnad i alla fall, uppskjuta med samma förklarande i 5 år.
Jag hade visserligen mycket att tillägga i anledn. af här afgifna yttranden; men då jag förmodar att R. o. Ad. redan är temmeligen u t tröttad t af den långa discussionen, vill jag endast förklara, att de- förnyade försök jag hört, att tala till en känsla, som ej bör och säkerligen ej finner genljud ibland Sveriges Ridderskap och Adel, nemi. känslan af fruktan, dessa försök, säger jag, hafva varit och skola blifva lika fruktlösa hos öfriga medlemmar af detta Stånd, som de varit hos mig.
Om representationsförändringens ifrigaste vedersakare erhållit uppdrag att dertill framställa ett förslag, skulle de svårligen på ett verksammare sätt kunnat gifva kraft åt sin motvilja, än genom ordagrannt upptagande af det Const.Utsk:s förslag, som nu utgör föremålet för vår öfverläggning.
För dem som, lika med mig, ej blott i nationens utan äfven i konungamaktens välförstådda intresse, af uppriktig öfvertygelse och fosterländskt sinne, insett nödvändigheten och af själ och hjerta önskat verkställigheten, icke af en lannstöpareomstörtning, utan af en varsam och sansad representationsförbättring, är detta i sanning ett af de bedröfligaste fenomener bland de hvarjehanda abnormala förhållanden, som sig under denna riksdag företett.
Det oförklarligaste af allt är, att Utsk., hvars nit för den goda saken icke bör betviflas, och åt hvars ihärdighet oell frimod jag i öfrigt icke tvekar att i detta afseende hembära en tacksamhetsgärd, kunnat äga nog sjelfförtroende, att, emot 3:ne Riks - Den ig April f. m, ai3 Stånds sammanstämmande beslut i en af de väsendtlignste hufvudfrågorna, och efter att hafva tvingat dessa RiksStånd att, i trots af de sönderrifna bitarna af deras beslut, till grundlagsenlig behandling antaga ett rakt deremot stridande, och likväl förmoda möjligheten, att vid en kommande riksdag slutligen genomdrifva sin egen stridiga mening.
I stället att vårdande omhägna det nationella representalionsträdet, som, utveckladt ur vårt lands egen jordmån och införlifvadt med dess minnen, under skakande, både yttre och inre stormar lemnat säkert stöd och fredande skygd åt detta gamla Sverige, i stället att med försigtig och noga afvägande hand endast afskära de qvistar och utväxter, som föryngrade tidsförhållanden visat vara till mehn för trädets friska lifssaft och till hinder för dem, som ägde att der söka skugga, har Const.Utsk. uppryckt detta urgamla träd med rötterna, och på dess plats utsått frön till för oss främmande växter, hvars frukters nytta, i de länder, der de redan förut linnas, ännu är problematisk och opröfvad, och som hos oss blott framställer den ' ödsliga utsigten af en okänd och oberäknelig framtid.
Hade Utsk. deremot, med bibehållande af den gamla, fasta grundmurningen, endast sökt kasta en brygga mellan en förfluten och en kommande tid, genom sammanföringen på alne rum i stället för 4> samma represenlationselementer, som nu förefinnas, med tillägg af de orepresenterade, hvilkas rätt visserligen bort vara helig, samt genom förkortning och förenkling af det utomordentligt tunga riksdagsmachineriet, skulle allt, hvad som för närvar, kunnat och behöft vinnas, blifvit uppfyldt, och man möjligen i en framtid ägt skälig auledn. att emotse företagets framgång.
Skulle åter meningen varit, att det förmenta stödet af de, i vissa riksdagstal och i dermed sympatiserande tidningsartiklar, så ofta omordade T^:delar, såsom ett ilbondocani mäktigt borde inverka på nationens ombuds förut efter samvete och pligt fattade öfvertygelse, så har detta åtminstone hos mig helt och hållet förfelats; ty med den största aktning och välvilja för den sjelftänkande, omissledda och redbara Svenska allmogen, tror jag dock ej, alt råd och ledning företrädesvis från dem böra hemtas uti sådana invecklade och grannlaga grundlagsfrågor, om hvilka de mest djuplänkande politici och de erfarnaste statsmän i alla länder och alla tider ännu knappt hunnit blifva ense.
Genom de talare och de skriftställare, som, ständigt smekande, begagna folket på sina läppar och i sina pennor, erinras man ofrivilligt om det gamla Piomerska yttrandet:
Flectere si nequeo superos, Acheronta movebo; bättre är dock. alt hylla folket i silt hjerta, än på tungan.
Sveriges rättsinta allmoge skall också, jag är viss derpå, icke misskänna, ulan lätt igenkänna redlighetens och den fosterländska välviljans uttryck, äfven om de vore stridande mot deras egna Den 19 April f. m. tänkesätt, dä de liöras frän dem, som äga ett fast sjelfmedvetande att aldrig åsyfta annat än del gemensamma fäderneslandets sanna nytta.
Den upplystare delen af nationen mätte val ej lieller, just genom denna egenskap, Lafva förverkat rättigheten att äfven utgöra en andel af Sveriges folk, och deras meningar må väl gälla något uti vigtiga riksvårdande ärenden.
Ehuru jag visserligen icke fullkomligt hyllar den forntida Fransyska statsmaximen — Tont poitr le peuple, rien par le peuple — skulle dock dess motsats, tont par le peuple, rien pour le peuple, vara af en vida eftertänkligare och för det allmänna förderfligare art, och att detta sednare skulle blifva en trolig följd af det representationsförslag, som Utsk. framlagt, bevittnas af flera Littra erfarenheter i andra länder; ty folktribuner och hjertlösa skriftställare underlåta icke alt öfvertaga ledningen af läitrogna massor, och Graccher och Mirabeau’er skulle lika litet saknas här, som i Rom och Frankrike.
Sådana politiska dagsländor, hvilkas hela verksainhetslif icke är en secund på tidsuret, hafva alltid, med ytterst få undantag, endast arbetat för egna enskilda biafsigter och vid slutet af sina stormiga inflytelsebanor lemnat folket utarmadt och decimersdt.
En Konung deremot, som för sin egen och sin dyoa-stis ära och kraft icke äger något annat stöd, än landels välstånd, lemnar just genom perpeluiteten af dessa innerligt sammanbundna intressen, den säkraste borgen för ett Rikes framtid, och bör således äga den ojemförligt inflytelserikaste vården om Statens alla vigtiga angelägenheter.
Sprengtporten yttrade betänklighet vid att förklara förslaget oantagligt kan jag så mycket mindre instämma, som den deraf följande svårigheten för ärendets ytterligare behandling inom Utsk. lätteligen höfves, ifall Utsk. verkligen, såsom vederborde, utgör ett sannt uttryck af majoriteterna inom RiksSttn.
Utsk. skall då utan tvifvel hasta att återkomma med ett nytt förslag, bygdt på sådana grunder, som icke äro stridande mot pluralitetens af RiksSttn beslut.
Är åter förhållandet motsatt, nemi. att Utsk. icke uttrycker Ståndsroajoriteternes tänkesätt; så är det i sanning lyckligt att äga denna utväg för att möjligen blifva qvitt ett förslag, som man anser för Riket förderfligt.
Då Const.Utsk. uti detta förslag, der principen af samfällda val grundlagsenlig!, ehuru icke ändamålsenligt, blifvit antagen, uraktlåtit att nedlägga sådana motvigter, som tillfyllest kunde trygga monarkien och statsmachinen mot vindkasten från dagens allrådande parti-opinioner, nödgas jag således anse detta förslag, i sin helhet och utan att behöfva ingå i särskild granskning af dess detalj-bestämmelser, oanlagligt och vådligt, saint anhåller till följe häraf om Hr Frih. o. Landtmis propos., att detta Const.Utsk:? förslag till nationalrepresentationens ömbildning, såsom onyttigt och o - Den 19 April f. m. lämpligt, måtte af R. o. Ad. förklaras vara af egenskap alt icke kunna antagas.
Jag har varit tvungen att begära ordet i anleda, af åtskilliga yttranden, dels directe ställda till mig, dels i saken af beskaffenhet alt möjligen kunna förvilla.
Af sådan egenskap är Frih.
Boyes yttrande, att pluraliteten borde emancipera sig ifrån Coust.- Utsk:s autocratiska händer.
I afseende på grundlagsfrågors behandling, dr grundlagen den enda måttstock, som får gälla, och denna grundlag har Const.Utsk. inflickat i dessa frågor till den grad, att Slåndet ej kan komma någon hvart, hvarken med unanimité i röster, eller med spridda röster, emot samma Ulsk:s vilja.
Boye och andra ledamöter kunna således icke emancipera sig ifrån detta Utskrs autocratiska hand i detta ämne, med mindre än att sjelf ställa sig på revolutionsbanan, bryta mot grundlagen och dei före blifva förtjent alt ställas utom lagen.
Hr Cederschjöld har förklarat och med exempel styrkt, att honom, under förra riksdagen tillåtits med ett Const.Utsk:s betänk, sända särskilda voler:s-propos:r, att dessa blifvit godkända, och alt deröfver voterats.
Han har rätt alt så skedde, men icke under den tid jag var ledamot af Const.Utsk., ulan dessförinnan; ty efter mitt inträde som ledamot i nämnda Utsk. funno dess ledamöter rättsenlig! vara, i öfverensstämmelse med 84 §:n Reg.F:n, att enskilde riksdagsmäns förslag till grundlagsförändringar, de der ej af Const.Utsk. blifvit godkända, icke skulle kunna komma till Ståndens pröfning, ulan alt de ledamöter af de respeclive RiksSlIn, som lill Const.Utsk. ingifvit sådana förslag, skulle erhålla ett utdrag af Ulsk:s prol., hvaruti lillkännngåfves orsaken, hvarför det ingifna förslaget underkändi blifvit, med tillstånd all detsamma jemte förslaget lill trycket befordra , under skyldighet att för förslagets innehåll sjelf i egenskap af författare lagligen ansvara.
Sådana 1 eserva tioner, sorn Hr Cederschjöld nämnt, upphörde då att utgå ifrån Ulsk., och det i följd af gi linding.
Samme ledamot har förklarat, alt han, på grund af 56 §:n samma grundlag, vid 1815 och 1823 årens riksdagar bedrifvit, all Sländerne skulle, vid samma riksdag som ett Coust.Ulsk:s grundlagsförändringsförslag framställts, lunna afslå detsamma.
Den värde ledamoten har ock, i ett nibete kalladt ”Grundlagarne i systeme,” försökt framkasta den opinion, att det fordras tvänne riksdagars bifall till ett Coust.- Ulskts förslag, för att det som lag må gallande blifva.
Likväl finnes ej ett ord derom i grundlagen.
Reg.Fln medgifver väl i 56 §:n, att vid Const.Utskls förslag anmärkir kunna göras i Ståndens plena, hvilka som gemensamma tankar lill Utsk. öfverlemnas, för att samman jern kas.
— Nå väl! samma § slutar med att denna jemkning skall lemna efter sig ett fullständigt beredt utlåt, alt hvila till nästa riksdag.
Huru aiö Den 19 April f. m. kan Hi* Cederschjöld då, sammanställande detta grundlagsbud med 83 §:n Reg.Ftn, som säger, att grundlagen skall efter ordalydelsen tillämpas, med hopp om utsigt att ej slå såsom den der, hvilken vill ingenting mer och ingenting mindre än förtyda och förvränga lag, yrka, att ett af Coust.- Utsk. anmäldt förslag kan annihileras vid samma riksdag soin det blifvit väckt?
Hr Cederschjöld har åberopat att så skett, och det till och med genom votering i förstärkt Const.Utsk.
An sedan?
Lag kan öfverträdas!