Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med stöd af hvad jag här ofvan haft äran andraga får jag derföre vördsamt anhålla och yrka, att Rikets Höglofliga Ständer mätte anslå nödiga medel för Lindesbergs stads skolas förändring till tvåklassigt elementar-läroverk, och utbeder mig att, då denna fråga i Stats-Utskottet förekommer, få meddela de vidare upplysningar, som kunna anses erforderliga.
A. Ludvig Holmqvist.
.Aid 1S5.
Af Herr Ekerot:
Angående ändring af 5 § i 24 kap.
Rdtlegångs-balken.
Skyndsamhet är dagens lösen, och detta icke allenast med hänseende till de merkantila och industriela yrkena utan äfven i administrativa förhållanden, samt hvad sär - Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
, ]\d' 185.
355 skildt lagskipningen beträffar har ofvannämnda sanning gjort sig gällande. ■— Visserligen har icke någon genomgripande reform ännu hunnit genomföras rörande vår lagskipning? ofullkomlighet, och ehuru åtskilliga åtgärder härutinnan blifvit vidtagna, beträffande förändringen i våra domstolars organisation och arbetsordning, hör man, detta oaktadt, esomoftast klagas öfver, kanske icke utan skäl, en viss långsamhet med rättegångars slutliga afgörande.
Det torde derföre tillsvidare vara en oafvislig skyldighet för lagstiftarens bemödanden att afhjelpa de partiela missbruk, .sorn till följd af ännu qvarstående lagstadganden kunna uppkomma; och om än missbruken vid de fleste domstolar aldrig förekomma, blifva de dock icke mindre kännbara för den rättsökande om de sällan inträffa, och äro så mycket mera beklagansvärda, då de hafva sin orsak i ett bristfälligt rättegångssätt.
Med fästadt afseende härpå och tilldess mera omfattande förbättringar kunna genomföras, tager jag mig friheten föreslå en förändring af -24 kap. 5 § Rättegångs-balken, för att i någon mån befordra rättskipningens regelbundna skyndsamhet i de fall, dåden möjligen af en eller annan orsak kan blifva hämmad.
Nämnda lagstadgande tillåter Rådstufvurätt afkunnna utslag efter anslag; och kan det således inträffa, att rättsökande parter, oaktadt de oppoffrat mycken tid och kostnader, synnerligast då de äro boende långt utom domstolens jurisdiktion, förlora sina fatalier.
— Understundom åberopas, att, hopade göromål kräfva längre tid för rättegångarnes afslutande, men ärendenas undanskjutande till en oviss framtid, hvarunder nya ärenden tillkomma, torde, om icke förvärra, åtminstone icke förbättra tillståndet.
Någon gång kan det visserligen hända, att mängden af sammanträffande göromål blifver stor, och sålunda svårigheter möta för dagens bestämmande när domen kan afkunnas, men i dylikt fall får uppskof.stiden förlängas; hufvudsaken är i de flesta fall den, att få en bestämd dag utsatt, da ett mål kan hinna slutligen afgöras.
Med anledning af hvad nu anförts, samt under hänvisning till Justitie-Ombudsmannens utlåtande i sin till Rikets Ständer innevarande år afgifna Embets-berättelse pag.
109, får jag vördsamt föreslå ändring af 24 kap. 5 § Rättegångs-balken, så, att Stadsdomstolarne i likhet med Ilärads-rätterna skola vara skyldiga, när mål öfverlemnas till afgörande, för parterna uppgifva bestämd dag, då dom kommer att afkunnas; och får såsom längsta tiden härtill föreslå trenne månader, så vida hufvudsakligt beslut ej genast afkunnas.
Anhålles vördsamt om remiss häraf till Lag-Utskottet.
B F. Ekerot. 356 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 186. .M i 86.
Af Herr Ekerot Alt det Pharmaceuhska Institutet må blifva ett läroverk, sorn af Staten underhålles och avslag dertill beviljas.
Det är en känd^sak ttt apothekens antal i riket alltjemt ökas, d;i flera nya apothek hvarje år mäste inrättas, för att motsvara den tillvexande folkmängdens behof.
Inrättandet af nya apothek häller t enklig en jemna steg med upprättandet af nya Läkare-stationer, och detta af det enkla skälet att läkaren behöfver apothekaren, d. v. s. att läkaren ej kan, såsom sig bör, gagna den befolkning, bland hvilken han är verksam, såvida ej denna befolkning har tillfälle att lätt och hastigt förskaffa sig nödiga läkemedel.
Om pä detta sätt blifvit tillräckligt sörjdt för folkets behof, hvad apothekens antal beträffar, sä är det naturligtvis ej mindre vigtig!, att apotheken, pä det de skola motsvara sitt ändamål och göra sig förtjenta af allmänhetens förtroende, innehafvas af bildade och i sitt yrke skicklige män.
Om ock apothekare-bildningen hos oss, i betraktande af de ringa hjelpmedel till förvärfvande af kunskaper, hvilka hittills stätt pharmaciens idkare i vårt land till buds, kan anses vara sä god, sorn man kan hafva skäl att fordra och många andra länders ej underlägsen, så är det likväl äfven en sanning, att. ej allenast i apothekarnes, utan äfven i allmänhetens väl förstådda intresse, ännu åtskilligt återstår att göra för pharmaceuternes undervisning.
En apothekares verksamhet kan vara, och är äfven merändels, ganska omfattande; ty utom skötseln af apotheksrörelsen, åligger honom dessutom att i rättsmedicinska fall biträda vederbörande läkare med anställande af kemiska undersökningar, då dessa äro af nöden, hvarjemte i aflägsnare landsorter apothekaren ofta är den ende, som i praktiska frågor, hvilka falla inom naturvetenskapernas område, kan meddela upplysningar.
Behöfligheten för pharmaceuten af bildning och kunskaper utöfver dem han innanför officinen är i tillfälle att inhemta, har derföre längesedan blifvit insedd, och redan år 1822 började apothekarne i Stockholm att, för detta behofs alhjelpande, åtminstone till någon del, af räntan å ett af dem snmmanskjufet kapital, ärligen utdela tvänne stipendier, hvardera belöpande sig till 300 R:dr Runt, åt skicklige pharmaceuter, för att sätta dem i tillfälle att genom studier vid något af rikets universiteter förvärfva en mera omfattande bildning, speciel! uti pharmaciens grundvetenskap.
Då likväl detta sätt att befrämja pharmaceuternes bildning inom korf visade sig förfeladt, enär de fleste, som genom stipendierna kommit i tillfälle att vid universitetet studera, kastade sig frän pharmacien in på andra banor, och då, i följd häraf, nödvändigheten af en särskild för pharmaceuternes behof afsedd och ordnad läroanstalt allt mer och mer gjorde sig gällande, så indrogos år 1836 de ofvannärnnde stipendierna och i stäijet inrättades af den samtidigt organiserade
Apothekare-societeten en pharmaceutisk undervisningsanstalt med tvänne lärare, nemligen en i Kemi och Pharmaci samt en i Naturalhistoria och Materia medica.
,]^i‘ 186. 357 Denna läroanstalt, sorn fatt namn af det pharmaceutiska Institutet, underhölls sedermera ända tili är 1845 uteslutande af Apothekare-societeten: men nyssnämnde år beviljade Rikets Ständer, pä Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, ett anslag af 1,500 R:dr Runt, att under tiden till nästföljande riksdag ärligen utgå, mot vilkor att Apothekare-soeietetens årliga bidrag för samma ändamål skulle uppgå till lika stor summa.
Samtidigt härmed, eiler är 1845, erhölls äfven, för att tillfälle till praktiska öfningar i Kemi mätte beredas pharmaceutiska Institutets elever, tillåtelse för dem att på vissa vilkor begagna det Carolinska Medico-kirurgiska Institutets laboratorium på de dagar och timmar, då det ej för Carolinska Institutets eget behof var upptaget.
Det, nyss förut beviljade statsanslaget gjorde det äfven möjligt att vid läroverket anställa en laborator för ledningen af de praktiskt-kemiska öfningarne, till hvilka dessutom den nödvändigaste materielen kunde för det nämnda anslaget anskaffas.
Det är 1845 beviljade statsanslaget förnyades sedermera äfven under de följande statsregleringsperioderna; och pharmaceutiska Institutets ärliga tillgångar förblefvo oförändrade ända till 1858, då Rikets Ständer, i anledning äfen af enskild motionär framställd begäran, höjde Institutets årliga statsanslag till 3,750 R:dr Runt. mot vilkor att
Apothekare-societeten skulle med enahanda belopp ärligen till Institutets underhåll bidraga.
Vid 1859—1860 arens riksdag beviljade sedermera Rikets Ständer Apothekare-societeten ett amorteringslån, stort 50,000 R:dr Runt, pä det att
Societeten derigenom mätte sättas i tillfälle att uppföra en byggnad, i hvilken tillräckliga och tjenliga lokaler skulle för pharmaceutiska Institutet beredas.
Denna, byggnad håller för närvarande pä att uppföras och anses till nästa höst kunna blifva fullständigt färdig, så att pharmaceutiska Institutet då kan dit förflyttas.
Apothekare-societeten har äfven till det nya laboratoriets inredning sammanskjutit några tusende Hulr, hvilka likväl ej torde vara för ändamålet tillräckliga.
Pharmaceutiska
Institutet kommer dock ej att lä denna lokal för intet: ty det är ali anledning förmoda att Apothekare-societeten liar för afsigt att af Institutet fordra åtminstone 3,000 R:dr
Runt i ärlig hyra för det, nybyggda huset, för att med denna inkomst, bestrida räntebetalning och amortering ä det erhållna statslånet.
Då detta lån, i sådan händelse, skulle komma att betalas med pharmaceutiska Institutets ärliga tillgångar, vore det ock billigt att Institutet, hvilket för närvarande lika mycket är ett Statens som Apothekare-soeietetens läroverk, finge egandérätt till huset.
Detta torde dock juridice helt och hållet blifva Apothekare-soeietetens egendom och mäste följaktligen, i händelse Institutet framdeles komme att alldeles skiljas från Societeten, från densamma inlösas.
På denna punkt befinner sig för närvarande det pharmaceutiska Institutet i afseende på sina materiel» tillgångar.
Dess ärliga inkomster uppgå sålunda, dä man deruti inberäknar räntan å ett, till Institutet doneradt kapital, stort 3,000 Rd:r R:mt, samt, de afgifter, som af de studerande erläggas och hvilka kunna anses årligen i medeltal uppgå till 450 Rnir Runt. till 8,100 R:dr Runt, af hvilken summa enligt nu gällande stat utgå: till lön åt läraren i pharm.
Naturalhistoria och ph.irmacognosi 1,000.
„ ,, „ „ „ Kemi, med åliggande att, tillika undervisa i elemen terne af Geologi och Mineralogi 1,500 „ „ „ ,, „ Mathematik och Physik 400 „ „ ,, „ „ Laboratorn 1,200. och dessutom för åliggandet att. undervisa i pharmaceuti.sk 358 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 186. till arfvode åt Inspektor 200. „lön ät en vaktmästare 400. »Hyra 2,000.
„Ve'd och lysningsämnen 500.
Dä dessutom utgå till
Ion ät en laboratorii-dräng 400, sä. återstå til! laboratoriets underhäll, anskaffande af för laborationsölbingarne nödvändig materiel, samlingarnas kompletterande, inköp af för undervisningen nödvändiga instrumenter, samt af böcker rn. rn. endast 300. 7()0.
Summa R:dr Runt 8,100.
Manga skäl kunde anföras för hehöRigheten af en särskild läroanstalt för pharmaceuter; men det bästa beviset härför hemtas dock från den förut i korthet limmade framställningen af pharmaceutiska Institutets uppkomst och utveckling.
Af denna synes nemligen, huruledes redan för tiotal af år sedan behofvet, af en för pharmaceuter särskildt afsedd och lämpad undervisningsanstalt sä kraftigt gjorde sig gällande, att apothekanio, an digo det alldeles nödvändigt att inrätta en,sådan, ehuru de dervid voro helt. och hållet hänvisade till egna resurser och för det afsmida ändamålet mäst göra ganska betydliga uppoffringar, isynnerhet som de under en läng följd af ar uteslutande pä egen bekostnad fingo underhålla den af deni inrättade läroanstalten.
Vidare visar pharmaceutiska Institutets historia att, sedan läroverkets verksamhet leinnat goda resultater och det i följd häraf blifvit i hög grad' önskvärd! att densamma mätte utvidgas, apothekarnes berömvärda sträfvanden lör Institutets inrättande och underhäll, slutligen vnnno Statsmagternas erkännande genom de bidrag till Institutet, hvilka beviljades att of Statens medel ärligen utgå.
För at gifva en föreställning om omfattningen af Institutets verksamhet, må i sammanhang härmed nämnas, att innevarande hösttermin 54 studerande pierre ut er a'ro vid läroverket inskrifne och der åtnjuta undervisning.
Oaktadt Institutets tillgångar, såsom vi hafva sett, efterhand ökats oell dess \crksamhet utvidgats, är likväl undervisningen vid detsamma behäftad med en väsendtlig brist, utan hvars afhjeipamde det ej kan blifva hvad det bör, och icke kan, såsom behöflig! är, verka för den pharmaceutiska undervisningen.
Denna brist består deruti att Institutet, i saknad af erforderliga hjelpmedel, ej varit och ej (Dier är i tillfälle att bereda de vid detsamma studerande pharmaceuter handledning i en. med afseende på apothekareyrkets behof tillräckligt vidsträckt praktisk tillämpning af de theoretiska insigterna, och denna brist är naturligtvis hufvudsakligen kännbar i den kemiska undervisningen, hvilken för den pharmaceutiska bildningen, är af så framstående vigt.
Institutet eger nemligen, såsom af den ofvan anförda staten synes, för närvarande ej mer än 300 R:dr Runt årligen att använda till laboratoriets underhäll, anskaffande af materialier för iaborationsöfningarne, drog- och bok-samlingarnes kompletterande, samt till inköp aF för undervisningen nödvändiga physikaliska instrumenter m. m.
Men inom kort, då hyran för Institutets nya lokal högst sannolikt kommer att utgå med åtminstone 3,000 R;dr R:mt (således minst 1,000 R:dr R;mt utöfver hvad som nu betalas), mäste likväl äfven dessa 300 R:dr Runt tagas i anspråk att (till en del) fylla tillökningen i hyresbeloppet; och alldenstund de ej eller förslå härtill, kommer, utom det att alldeles inga medel blifva disponibla tili anskaffande af för undervisningen nödvändig materiel, dessutom en brist af minst 700 R:dr R:mt att uppslå.
J\s‘ 186.
För pharmaceutiska
Institutet är (let för öfrigt af största vigt att vid detsamma ina fästas skicklige och nitiske lärare; ty af lärarnes skicklighet och nit beror läroverkets framtid.
Med de ringa löner, sorn för närvarande äro bestämda af lärarne vid Institutet, kan man likväl ej hoppas att der la längre tid behålla någon lärare af iner framstående duglighet, luiru stor oegennytta nian hos honom än må förutsätta.
Tvärtom mäste motses ett lätt ombyte af lärare, eller ock att Institutet får åtnöja sig’ med lärare af mindre duglighet, såväl det ena som det andra, til! stor skada för läroverket.
I sammanhang härmed bör äfven tagas i betraktande, att Kongl. Majit i nådiga brefvet till Kongl.
Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 anbefallt
Kollegium ”att inkomma med underdånigt förslag till ett sådant ordnande af det pharmaceutiska Institutet att det deltagande i Apothekare-examen, som tills vidare mäst tillhöra det Carolinska Institutet mätte upphöra” och till pharmaceutiska Institutet öfverflytta?.
Ett sådant ordnande af pharmaceutiska Institutet förutsätter att dess tillvaro först måste vara mer betryggad, än hvad nu är händelsen, då Statens bidrag tili Institutets underhäll är beroende pä apothekarnes tillskott, och detta när sorn helst till större eller mindre del, ja till och med helt och hållet, kan komma att upphöra.
Det enda sättet att betrygga Institutets framtida bestånd är derför att det göres till ett Statens läroverk., sorn af allnänna medel underhålles.
Härvid göres måhända den anmärkning, att emedan apothek arne äro en privilegierad klass af medborgare, de ock för åtnjutandet af sina privilegier böra sjelfve underhålla den pharmaceutiska läroanstalten, men vid en sådan anmärkning får jag erinra, dels att Rikets Ständer, genom vid flera riksdagar lemnade anslag till den pharmaceutiska undervisningens bestridande, erkänt principen af Statens skyldighet att bekosta denna, likasom ali annan allmän undervisning, dels att nedanstående begäran "och förslag endast omfattar löner åt en för det pharmaceutiska Institutet numera oundgängligen behöflig lärarepersonal jemte underhåll af materiel, instrumenter och dylikt för laborationsöfningarne. men att deremot Institutet i anseende till den fasta egendomen samt vid Institutet redan befintliga drog-, bok-och instrumentsamlingar, fortfarande eges och tillhandahälles för undervisningens hellof af rikets apothekare, hvilka, genom den utgifna köpesumman för egendomen samt bestridandet af den ränta och amortering, hvilken apothekare-societeten är skyldig att erlägga på ett af Rikets Ständer för Institutsbyggnadens kompletterande förliden riksdag erhållet lån 50,000 R:dr
Ram, under detta fortsatta deltagande för Institutet framgent mäste komma att vidkännas ett lika stort bidrag för Institutet, som det, hvarmed de hittills under flera är deltagit, och hvarförutan bör erinras, att de så kallade apofheks-privilegierna blifvit under sednare åren, samt blifva ännu allt mer och mer kringskurna genom de flera nya Provincial-läkaredistrikter. hvilka inom riket uppkommit och framdeles torde ytterligare beviljas och hvarmed alltid en ny apothcksanläggning med icke säljbara privilegier blir förenad till minskning i de äldre apothekens inkomster.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer mätte besluta: l:o att det pharmaceutiska Institutet hädanefter må blifva ett läroverk, sorn af Staten underhålles, och 2:o att till ifrågavarande läroverks underhäll bevilja ett ärligt anslag af 17,500 R:dr R:mt, att bland de ordinarie statsutgifterne uppföras, af hvilket anslag skulle utgå:
JVs. 181.
R:dr R:mt. till lön åt en lärare i Kemi och Mineralogi 3.500, ,, „ „ Pharmaceutisk Na turalhistoria och Pharmacognosi 3,500, „
Mathematik och Physik 1,500, ,, ,, laborator 2,500 och ät densamme för undervisning i Pharmaceutisk Författningskunskap 500 3,000, ” arfvode åt Föreståndaren 500, * arfvode ät 2:ne Amanuenserj ^qq 1,000,, ” lön åt en vaktmästare 500.
" underhåll af laboratorium, anskaffande af materiel för laborationsÖfnin garne, drog- och boksamlingarnas förfullständigande, samt inköp af physikaliska instrumenter 3,000, "n ved, lysningsämnen och vatten-- 1,000, Summa R:dr R:mt 17,500.
Om remiss till Stats-Utskottet får jag vördsamt anhålla.
Stockholm den 29 November, 1862. B t Ekerot M 18?.
Af Herr BUVill’:
Angående statsbidrag till uppförande af ny lar över ks byggnad r Sala. Sedan Rektor i det lägre treklassiga elementarläroverket i Sala, af skäl att iärjungarnes antal vid läroverket på sednare tiden så betydligt tillvext, att ingen af do nuvarande lärosalarne vore nog rymlig, att utan stor olägenhet kunna begagnas vid undervisningen derstädes, gjort framställning derom, att åtgärder matté varda vidtagne till afhjelpande af detta för läroverket högst menliga förhållande, så har, tili följd af
Domkapitlets i Westerås derom framställda begäran, af behörig person blifvit uppgjord ritning med åtföljande kostnadsförslag till uppförande af nytt lärohus af sten, hvilken ritning blifvit under den 28 December 1861 af Kongl. Majit gillad och fastställd.
Kost nadsförslaget - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 187.
361 nadsforslaget upptager en summa af 22,875 R:dr 80 öre Ruut, deruti likväl icke äro inberäknade ersättning för ritningens uppgörande samt inköp af erforderlig ny byggnadsplats äfvensom för uppförande af ett uthus, hvarigenom allt sammanlagda kostnaden för ifrågavarande nya lärohus med säkerhet icke kommer att understiga 25,000 R:dr, Då 124 § af Kongl.
Maj:ts förnyade nådiga Stadga för Rikets allmänna elementarläroverk af den 29 Januari 1859 stadgar, »att byggnad och underhållande af lärohus skola, der de icke enligt gällande författning åligga städerna, ske på bekostnad af stiftens byggnadskassör, genom vederbörande Biskops och Konsistorii försorg och under deras tillsyn», samt för Sala stad någon författning icke är gällande, som på staden öfverflyttar här ofvan omförmälda byggnadsskyldighet, har staden hos
Domkapitlet gjort framställning om erhållande af det understöd från byggnadskassan, hvartill här ofvan åberopade stadgande föranleder, hvilken framställning dock icke medfört annat resultat än att Domkapitlet, hufvudsakligen af den anledning att byggnadskassans medel blifvit till större byggnadsföretag i stiftsstaden använde, förklarat sig icke kunna biträda med högre belopp än en tredjedel af den i kostnadsförslaget upptagna summa till uppförande af nu ifrågavarande lärohus.
Ofver
Domkapitlets berörda - beslut har Sala stad väl anfört underdåniga besvär, men då byggnadskassans medel redan blifvit på annat sätt använde har Kongl. Maj:t förklarat sig i Domkapitlets beslut icke kunna göra någon ändring.
Ehuru det visserligen icke författningsenligt åligger Sala stad att, utöfver kostnaden för anskaffande af erforderlig byggnadstomt, bestrida de utgifter, som förorsakas genom uppförande af nytt elementarlärohus, vill staden dock icke undandraga sig att i förhållande till dess ganska inskränkta samt i och för andra kommunala företag strängt anlitade tillgångar dertill bidraga.
— Som likväl, utan Statens mellankomst, de med uppförande af nytt lärohus förenade kostnader skulle öfverskrida stadens tillgångar, får jag härigenom anhålla: att Rikets Ständer måtte såsom bidrag till nu ifrågavarande lärohusbyggnad bevilja ett anslag af 12,000 R:dr R:mt.
Såsom ytterligare skäl för bifall till ofvanberörda framställning får jag anföra: att dylika understöd tillförene blifvit åtskilliga kommuner meddelade; att en stor del af lärjungarne vid Sala elementarläroverk icke tillhöra staden utan landsorten deromkring; att staden, hvars tillgångar redan förut blifvit för kommunala företag i hög grad anlitade, utfäst sig att till den föreslagna norra stambanan kostnadsfritt upplåta mark öfver stadens egor, hvilket med all säkerhet kommer att för staden medföra en utgift af 25 å 30,000 R:dr, samt att, enligt hvad styrkas kan, under de sednaste 50 åren en summa af minst 50,000 R:dr Runt under de långa kyrkoherde-vakanserna vid Sala pastorat ingått till stiftets byggnads- och emeriti-kassor, utan att någon fördel deraf kommunen tillfallit.
Ritning och kostnadsförslag till ifrågavarande skolhusbyggnad varda härhos öfverlemnade; anhållande jag om remiss till Stats-Utskottet.
J. A. Bovin.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 A/d. 46 362 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 188.
,M 188.
Af Herr Bovill*.
Angående rättighet för Kongl. Maj:ts Justitierevision att meddela tillåtelse till hegardt vittnesförhör i hos Kongl. Magd genom revisionssökande eller besvär fullföljdi mål.
Genom Högsta Domstolens förstärkande och fördelande på två afdelningar samt förordnande af större antal föredragande derstädes, äro visserligen ganska väsendtliga åtgärder vidtagna för undanrödjande af anledning till tidsutdrägt med rättegångars afgörande i högsta instansen, men det torde ock böra tillses, att icke till följd af sjelfva rättegångsordningens stadganden dessa åtgärder motverkas samt Högsta Domstolens arbeten förtyngas och dess arbetstid onödigtvis upptages genom pröfning af förhållanden, för hvilkas granskning det icke torde vara egentligen behöfligt att inkräkta på en så dyrbar arbetstid.
Såsom ett sådant förhållande torde få räknas det, då part, uti hos Kongl. Majit genom revisionssökande eller besvär fullföljdt mål, antingen uti till Justitie Revisionsexpeditionen ingifven underdånig påminnelse- eller svarsskrift, besvärsskrift eller förklaring, eller vid förhör inför Nedre Revisionen, begärt att, innan saken företages till afgörande i Högsta Domstolen, få, till bestyrkande eller vederläggande af någon i saken åberopad omständighet, förebringa ytterligare bevisning genom vittnens hörande, meri antingen denna begäran blifvit af vederparten bestridd, eller oek, i revisionssak, vederparteri ej år hos Kongl. Majit tillstädeskommen.
I sådant fall, nemligen om vederparten bestridt vittnesförhör eller, i revisionssak, är hos Kongl. Majit uteblifven, skall, enligt nu gällande stadgande, den andra partens begäran om tillåtelse till vittnens afhörande, anmälas hos Högsta Domstolen, som, i händelse bestyrkandet af den omständighet eller det förhållande i fråga, hvarom bevisning erbjudits, af Högsta
Domstolen pröfvas kunna medföra inflytande på sakens utgång, då ej bör eller lagligen kan göra annat, än meddela den begärda tillåtelsen; — men för att kunna ingå i en sådan pröfning behöfver Högsta
Domstolen mången gång nära nog lika grundlig kännedom om den sak, hvari vittnesförhör begäres, som skulle erfordras för sjelfva sakens pröfning och afgörande; — och för att erhålla denna kännedom måste åter Högsta
Domstolen afhöra en måhända lika fullständig och följaktligen äfven tidsödande föredragning af sjelfva saken, som om denna skulle af Högsta Domstolen då företagas till hufvudsaklig pröfning, hvilken pröfning likväl, om det begärda vittnesförhöret af Högsta Domstolen tillåtes, ej kan förekomma förr, än sedan detta förhör försiggått, och således i de flesta fall först flera månader sednare, då saken måste ånyo fullständigt föredragas.