Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 24 sisth Febr. på bordet lagda memorial N:o 11, hvaruti Utsk. till R. o. Ad., Borgare- och BondeSt:n återlemnat K. M:s af dessa RiksSl. till Utsk. remitterade Nåd.
Propos. rörtde beskattning af tullqvarnar samt valk- och stampverk för andras betjenande å städers områden, samt frihet till tullqvarnars anläggande derstädes, utan hinder af åberopad minskning i redan varande qvarnars inkomst, beslöt R. o. Ad. att till Bevilln.-Utsk. remittera K.
M:s nyssnämnde Nåd.
Propos. och att lägga SlatsUlskrs memorial N:o n till handlingarna.
Å nyo föredrogs och bifölls Oecon.-TJtsk:s d. 24 sisth Febr. på bordet lagda memorial
N:o 1 om antagande af en cancellist utöfver hvad R.iksd.-Ordn:s 24 §. föreskrifver.
Vid förnyad föredragning af Ridd.-Utskts d. 24 sisth Febr. på bordet lagda memorial om tryckningen af R. o. Ad:s protocoll under innevar.
Riksdag blef detsamma af R. o. Ad. bifallet.
Å nyo föredrogs Hr Gyllenhaal, Carl, d. 27 sisth Febr. på bordet lagda motion om ett årligt anslag af statsmedlen till Landtbruksinstitutet på Degeberg inom Skaraborgs län.
Hjerta, Gust.
Det förhållande, att ingen röst inom detta hus höjt sig emot den af Hr Gyllenhaal väckta motion, tyckes redan bevisa, huru allmänt nyttig denna motion anses.
Det är således måhända öfverflödigt att vidare i detta ämne något yttra; men med kännedom af Hr Nonnens ifrågavarande project till ett landtbruksinstitut, hvilket han haft den godheten mig meddela, anser jag mig dock ej böra underlåta att intyga, hvad en värd talare här förut yttrat, nemligen att detta institut icke endast afser Westergöthland, utan är föreslaget uti en sådan plan, att det säkert kommer att gagna hela landet.
Behofvet af en dylik inrättning har af de flesta landthushållare länge varit insedt, och då nu en så sakkunnig, skicklig och nitisk man som Hr Nonnen vill åtaga sig styrelsen deraf, kan jag ej annat än på det högsta tillstyrka projectet, under hopp att StatsUtsk. måtte utfinna tillgäng till understöd för en inrättning, som med full viss - D e 11 3 Mars f. bi . visshet, genom spridandet af lsunskaper i landthushållniugen, snart skall återgifva Staten mångdubbelt de utgifter, den nu erfordrar.
Remitterades till StatsTJtskottet.
Föredrogos å nyo' och remitterades till StatsUtsli. ne dannämnde d. 27 sisth Febr. på bordet lagda motioner, nem ligen af 1:0
Hr von Kraemer, Rob., med förslog till befordrande af sädesriors anläggande och begagnande; 2:0 Hr af Sille'n, Georg Axel, om Kungsgårdars och kronolägenheters försäljning till skatte.
A nyo föredrogs Hr von Scheeles, Knut Georg, d. 27 sisth Febr. på bordet lagda motion om framflyttning af tiden för Gudsljensternas firande på sön- och högtidsdagar.
Jag anser sjelfva motionen relativt af mindre vigt än den princip, som der afhandlas.
Jag anser det nemligen mindre lämpligt, att Slatsmagterna inblanda sig uti förhållanden, som lämpligast kunna och böra af communerna afgöras.
Hvad kyrkolagen om tiden för Gudstjonsten bestämmer, känner jag ej; men jag vet, att på olika tider Gudstjenst hålles i olika delar af Riket.
Jag anser således bäst, att communerna sjelfva få bestämma tiden för Gudstjensten efter olika localförhållanden.
Möjligtvis torde icke enda skälet till Gudstjensternas mindre besökande böra sökas uti mindre lämpliga kyrkolider, enär jag verkligen sett äfven uti aftonsångerna mycket folk, då en utmärkt prest varit predikant.
Jag afstyrker, att Statsmagterna inblanda sig uti bestämmandet af kyrkotiderna.
Remitterades till Oecon.-Utskottet.
Föredrogs å nyo Hr Hjärnes, Harald, d. 27 sisth Febr. på bordet lagda motion med förslag till förändrade stadganden i afseende på befälets aflöning vid indelta Armeen. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., uppläste följande; Hr Hjärne, Harald, har hos IJ. R. o. Ad. väckt fråga om ny lönereglering för indelta Ammen, åsyftande att bereda bestämda löner, som i contant skulle utgå på bestämda tider, och dessutom en möjlighet till förhöjning af lönerna.
Ehuru erfarenheten redan fullkomligen lärt mig, hvilka svårigheter kunna uppstå i fråga om indelta löningsräntors m. 111. indragning till Statsverket och lönernas utgående i contant, kan jag likväl icke, 0111 alla olägenheter kunna förebyggas, annat än på det högsta tillstyrka den värda mo - 210 Den 3 Mars f. m. tionärens ofvannämnde förslag, men anhåller att till närmare granskning få upptaga en del af hvad motionären anfört om grunderna för den sednast fastställda löneregleringen.
St. under sistförflutna Riksmöte, vid väckt fråga om indelta löningsräntornas indragning till Statsverket för verkställighet af den vid nämnde Riksmöte föreslagna löneregleringen för Landsstaterna samt indelta Arrne'ens befäl jemte lönernas bestämmande i silfver, att utgå i bancosedlar efter en för 5 år bestämd medelcours, i anseende lill yppade svårigheter icke ansågo sig böra antaga, hvad K. M. föreslog, utan äfven yttrade , att officerare af gamla stammen hufvudsakligen borde förses med indelningar, efter bebofvet behörigen förbättrade; öfverlemnade betnalde Ständer till K.
M. att verkställa löneregleringen, på sätt lämpligt pröfvas kunde.
I anledning häraf befallde K. M., att en Committé skulle sammanträda, som borde företaga ifrågavarande reglering, hvarvid, så vidt ofvannämnda af R.
St. uppgifna grunder kunde medgifva, skulle iakttagas, hvad motionären tillkännagifvit såsom hufvudsakligt syftemål, eller i:o likhet i lönevilkor inom samma grad och 2:0 ett billigt förhållande mellan olika graders löner; men ej 3:o att lönerna ovilkorligen skulle utgå i contant, eller på så bestämda tider, sorn aflöningssättet allena i contant kan medföra; hvilket synes af det i K. Brefvet d. 2 Febr. i833 upptagna LöneregleringsGommitte'ens af K.
M. nådigst stadfästade förslag, hvaruti omnämnes nödvändigheten afatt regementerna, i och för verkställigheten af löneregleringen, sjelfva uppgöra förslag till nya löningsslater eller fördelning af tillgångarna för löneregleringen, hvilka utgöras af boställens afkastning, kronotionde-spannmål, indelta räntor, contanta statsanslag samt anslagna nummer- och rotelöner; hvilket förslag till löningsstater, lämpade efter dessa tillgångars beskaffenhet och de fastställda staternas lönebelopp, borde uppgöras i enlighet med under Litt. I, Wto r & 2, vid nämnde K.
Bref bilagda formulär, hvilka åter, åtminstone hvad N:o 2 beträffar, utvisa, huruledes,, utom boställen för de platser, hvilka sådana blifvit tilldelta, kronotionde och hemmansräntor böra tilldelas beställningarna och upptagas till bestämdt belopp för hvarje sådan.
Härigenom har, så vidt möjligt, indelningsverkets grundidé' bibehållits, emedan personalen sålunda erhållit indelta löner, hvilka densamma sjelf kan directe uppbära och efter eget godtfinnande begagna, hvarigenom regttsskrifvarens eller annan uppbördsmans inblandning uti denna del af uppbörden endast är vilkorlig.
De för utarrenderade boställen eller nummerlöner, i enlighet med uppgjorda contract, utfallande arrenden eller vacance-afgifter, jemte de contanta anslagen, uppbäras således egentligen endast ovilkorligen af reg:tsskrifvaren.
Den 3 Mar» f. m. 3i i Genom den pä förenämnda sätt tillåtna enskilda förvaltning af hvad tjenstcmähnen utaf boställen, indelta räntor eller kronotionde-spannmål tillkommer, liar han naturligtvis bättre kunnat använda dem till sin fördel, än om desamma ovilkorligen blifvit hopade pä en enda uppbördsman inom regementet, som icke alltid, med bästa vilja, kan på förmånligaste sätt förvandla dem i penningar.
Hvad åter den uti /{'de punkten (sid. 13) af K. Brefvet d. i Febr.
1333 anbefallda utdelning af öfverskottet utaf inkomsterna å utarrenderade boställen bestraffar, är den icke en afvikelse från principen i afseende på likheten i lönevilkor, utan tvärtom ett sträfvande att erhålla likhet i löner, enär uti 5:te punkten af samma Nåd.
Bref stadgas, att, delund v i k a s kan, icke någon inkomst af utarrenderade boställen tilldelas de tjenstemän, som äga boställen till bostad; och synes, att derigenom större delen af personalen äger eller disponerar inkomsten af af boställen, emedan, de, som endast hafva lönefyllnad från utarrenderade boställen, äfven, genom LöningsDirectionen, deltaga i öfverläggningarna om hufvudbeloppets fördelning, hvarigenom allt de sistnämnda äro, så vidt möjligt, ställda i samma förhållande som de, hvilka fått sig egns; boställen tilldelade, och således äfven, i likhet med verkliga boställsinnehafvare, som ena året konna erhålla större och andra året mindre afkastning, böra komma i åtnjutande af öfverskotten, då de äro underkastade den minskning, hvartill lägre pris kunna föranleda.
Af allt detta synes, alt en stor del af lönen icke var påräknad att utgå i contant, eller att på så bestämda tider erhållas, som motionären synes angifva; hvarföre icke heller ”första årens erfarenhet” fordrades ”för att visa, att det ”åsyftade ändamålet — en bestämd (contant) lön på ”bestämda tider — svårligen kan vinnas,” enär en stor del af lönerna blifvit beräknad att utgå i naturapersedlar, och det lätteligen kunde förutses, att vanlig laglig tid erfordrades för deras uppbärande.
Genom det ofvannämnde torde således tillräckligen blifvit bevisadt, att LöneregleringsCommitte'en uti sitt und. förslag icke till den grad förbisett, hvad med regleringen, enligt R.
St. yttrande, åsyftats, och att Committe'en ej heller helt och hållet kunnat antaga, till grund för sitt handlingssätt, alla de principer, som motionären anfört.
Att resultatet blifvit olika emot det, som, enligt motionärens tanka, utgjort syftemålet, är således alldeles icke ovänladt.
Då motionären i och för verkställigheten af det af honom uppgifna förslaget ansett nödigt, att ”Lön in gsDi rec t i on ern a skola helt och hållet försvinna” och ”att reg: tssk rifva rne skola uppbära arrendemedlen jemte alla öfriga, till den samfällda löningsfonden indragna medel, såsom kronotionde, hem - 212 D e n 3 Mars f. ni. in a n s r M n t o r m. m., men redovisa alltsammans d irecte till Statsverket,” får jag, utan att i ett så vidt omfattande ämne, som det ifrågavarande, nu bestämt fälla ett yttrande, huruvida en sådan åtgärd lämpligast skulle medföra åsyftadt resultat, endast anföra, att genom LöningsDirectionerna, der skicklighet varit förenad med drift hos ledamöterna, manga ganska stora fördelar och mycken ordning i såväl uppbörden somfördelningen af tillgångarna blifvit åstadkomna, och att, om enligt förslaget hela uppbörden öfverlemnas till regttsskrifvaren, fordrar uppbördssättet och redovisningen, då äfven hittills gällande författning om de indelta räntornas uppsägning och lefverering, hvilken närmast förvarat räntegifvares och räntetagares nu ägande ömsesidiga rättigheter, förmodligen skulle upphöra, bestämmanden, som måste blifva föremål för sakkunniga mäns mogna och omsorgsfulla begrundande.
I afseende å sjelfva förslaget till ny reglering af det sedan öfver i5o år häfdvunna indelningsverket får jag, som icke vågar anse verkställigheten så enkel som den värda motionären, tillkännagifva min önskan, att ifrågavarande förändring, om den bifalles, må blifva föremål för det noggrannaste öfvervägande, och att den icke må företagas utan väl betänkta förberedelser, på det att den redan svaga löningsforiden ej ytterligare må minskas med för densamma hittills okända utgifter eller afdrag, hvilka, om sådana uppstodo, borde af Statsverket ersättas.
Detta är så mycket mera nödigt, som de redan under flera benämningar kända innehållningarna eller afgifterna äro så stora, att netlobeliållningen å de flesta löner är till yttersta grad ringa och knappt lemnar möjlighet till nödtorftig bergning.
Det torde icke böra betviflas, att lönerna ej tåla någon minskning, utan är det deremot ganska bestämdt, att tillökning, om medel dertill kunde utses, i allmänhet är nödvändig; och det är af sådan anledning, jag får föreslå, att de öfverskott, sorn den värde motionären med så mycken bestämdhet förutser skola genom förslagets verkställande uppkomma, må endast till lönernas förbättrande inom Arme'en få användas: cn åtgärd, så mycket lämpligare, som Armeden, oaktadt de anslag, den tid efter annan af Staten erhållit, likväl fått vidkännas betydlig nedsättning uti de densamma primitivt tillhöriga inkomster.
Hos Ii. Ex. Hr Landtm, anhåller jag vördsamt, att detta mitt utlåtande må få åtfölja Iir Hjärnes motion till vederbörligt Utskott.
Hr Liljenstolpe, Carl
Otto, anförde skriftligen:
Vid remiss till StatsUtsk. af Hr H.
Hjärnes motion om indragning till Statsverket af indelta Arme'ens räntor och utarrenderade boställsafkastningar, anser jag mig pligtig att, till följd af den erfarenhet, som under 3i års tjenstgöring som officer vid indelta Armeen grundlagt min nu ägande öfver - Den 3 Mart f. m. 213 tygelse uti ifrågavarande ämne, på de skäl som följa, såvidt min röst förmår verka till förkastande af Hr Hjärnes motion, och med detsamma försvara för efterkommande tider och generationer det mest dyrbara och nyttiga af indelningsverket: 1:0
Får jag tillkännagifva det misstag, Hr Hjärne uti denna motion begått, då han angifven, "att vid till utarrendering bestämda boställen skola Reg:ternas LöningsDirecCr af de från dessa arrenden ingående naturapersedlar blifva uturståndsatta att vederbörlig utdelning af lönerna kunna verkställa.”
Det är visst sannt, att en bestämd del af dessa boställsarrenden sättes på persedlar, på det arrendena alltid må motsvara den närvarande tiden; men till följd af föreskriften uli K.
M:s nådigst utfärdade Reglemente för Reg.- ternas BostälIsDirect:r äges rättigheten att bestämma, det boslällsarrendatorerna skola förpligtas lösa dessa naturapersedlar efter de 5 sednaste årens medel-markegångspris; och som ingen BoställsDirect. lärer försumma att göra detta Nåd. stadgande gällande, kan aldrig inträffa , hvad Hr Hjärne uppgifvit, att Reg:ternas LöningsDirecCr skola af påförda natura-prestationer från utarrenderade boställen blifva urståndsätta att fördelningen af lönerna verkställa.
Med anledning af denna tillrättavisning, hvarigenom en för motionen angifven hufvudanledning bortgår, tager jag mig friheten föreslå den värda motionären, om han icke, efter denna vunna upplysning, finner skäligt återkalla hela motionen, för ali icke dermed onödigt besvära såväl H.
StatsUtsk. som de resp. RiksSt.
Men skulle jag ej med denna välvilliga framställning ernå, hvad jag tror vore det rätta, utan motionens fortgång påyrkas, föranlåtes jag till afslag derå vidare anföra: 2:0
De motiverade skäl, R.
St:s StatsUtsk. sisth Riksdag anfört uti dess betänk.
JN7:o 124 till afslag å dylikt förslag som ifrågavarande Ilr Hjärnes, på hvilka skäl det förslaget blef af samtliga resp.
RiksSt. vid sednaste Riksdag afslaget; och då, efter mitt omdöme, inga sådana förändringar under de sednast förflutna 4 åren inträffat, som skäligen kunna verka till annat beslut, än som vid sista Riksdagen i samma ämne vidtogs, är min vördsamma anhållan, att detta förslag måtte vid denna Riksdag få samma slut, som det förutgående bekom vid förra Riksdagen. 3:o
Såsom skäl lill afslag får jag lin vidare vördsamt anmäla, att R.
St. vid sednaste Piiksdag beslöto, att inga indelta räntor och boställen fingo från det ena reg:tet tilldelas ett annat, utan skulle hvarje reg:te fortfarande bibehållas vid hvad det enligt indelningsverket vore tilldelt,” förutan hvilket stadgande indelningsverkets upplösning blifvit medgifven; och enär Hr Hjärnes motion ej allenast innefattar, att indelta Armeens räntor och utarrenderade boställsafkastningar skola till Statsverket ingå, utan alt för - Den 3 Mars f. m. delningen sedermera skall, utan åtskillnad, ske regrterna emellan, så åsyftar denna motion såväl upphäfvandet af föregående
Ständers beslut som indelningsverkets upplösning.
Mycket mera kunde visserligen anföras till styrka för hvad jag i förestående vördsamt hegart; men jag hoppas, att hvad som blifvit anfördt är tillfyllestgörande att till alla delar verka afslag på hvad Hr Hjärne föreslagit, hvilket förslag förekommer mig (om man uppställer det uti enskilda förhållanden att skärskådas) likasom om en enskild man ägde ett capital, af hvars afkastning han och hans efterkommande skola i tidernas längd lefva, och han nu hade detta capital intecknadt uti säker fäst egendom, men, ej nöjd härmed, uppsade detta sitt capital och utlånade det på 2:ne namnteckningar.
Jag tror, att de skola vara högst få, som ej, lika med mig, anse, att detta vore ganska oförnuftigt handladt.
Då för öfrigt, så vidt jag känner, ingen erfaren officer af indelta Armeen någonsin begärt något dylikt, skulle jag tro, att man äfven deraf kan med temlig säkerhet göra den slutföljd, att detta förslag icke är till föidel för indelta Arme'en, utan, enligt min öfvertygelse, bestämdt motsatsen.
Frih. von Duben, Carl Joachim:
Jag är till en del redan förekommen.
Den skedda löneregleringen är ej ännu nog pröfvad, att derom kan fällas något bestämdt omdöme; och jag anser dessutom, hvilket jag enskildt yttrat till Hr Hjärne, hans motion för alldeles overkställbar; ty, för att nämna endast en sak, afraden, som utgör största delen af den till lönerna hörande spannmål, kan det ej förvägras läntegifvaren att föra till sjelfva bostället, om han det påstår.
Projectet skulle hafva till följd indelta Arme'ens indragning.
— Jag anser dock onödigt att nu yttra mig utförligare och förenar mig i de mot motionen redan gjorda anmärkningar samt anhåller, att Hr Gr. o.
Landtm, ville till Hr Hjärne framställa den af Ilr Liljenstolpe föreslagna proposition.
Jag har begärt ordet för att besvara de anmärkningar, som blifvit gjorda mot min motion; men då de skriftliga anföranden, som blifvit upplästa, omfatta hela ämnet, och de anmärkningar, som blifvit gjorda, till en del, grunda sig på citationer ur äldre riksdagshandlingar och Committe'ers betänkanden, har det varit mig omöjligt alt genast upptaga dem till besvarande, utan anhåller jag, att dessa anföranden måtte blifva lagda på bordet, för att i nästa plenum besvaras.
Jag vill nu blott fästa mig vid en sak.
Om jag ej orätt uppfattade en del af Hr Liljenstolpes yttrande, har han, ehuru ej bestämdt, likväl med tydliga vinkar förespeglat, att om det af mig föreslagna löningssätt antoges, kunde det hända, att befälets löner lillgrrpes, i fall brist i statscassan framdeles uppslode.
Den 3 Mars f. nj. 2l5 Hr Liljenstolpe tyckes hafva utgått från den öfvertygelse, att de tillgångar för indelta Aripe'ens befäl, sorn nu finnas, äro dess egendom.
K. Carl XI:s ord: ”för everldliga tider, ” hafva väl gifvit någon anledning härtill; men jag hemställer till Er, mina Herrar! om man icke i hvarje offentlig act, som stadgar förändringar i det beståndande, begagnar sig af samma eller dylika uttryck.
Så slutar man fred, stiftar lagar, antager statsförfattningar, allt för everldliga tider.
Men med denna evighet kan väl i politiskt hänseende ej förstås något annat, än tills förändrade förhållanden göra ett krig nödvändigt, tilldess förändrade seder och stigande upplysning påkalla en omarbetning af lagarna <Stc.
Det ligger i tingens natur, att förändringar och förbättringar mäste följa med tiden, om man ej vill sluta med att utgöra en Grönländare-coloni midt ibland civiliserade nationer.
Jag kan således ej dela den åsigt, alt de tillgångar, som indelningsverket alstrat, äro indelta Armefens egendom.
Enväldiga
Konungar kunna bortskänka dylika rättigheter, hvilkas begagnande kan vara lika länge med sjelfva enväldet; men i en constilutionel stat tror jag ej, att de kunna lemnäs för everldliga tider åt någon viss class i samhället: det vore att godkänna skråförfattningar, att bilda stater i staten.
Men å andra sidan är det deremot billigt, att då, såsom jag tager för gifvet, öfverskott framdeles uppkommer i den samfällda fonden, detta öfverskott får tillgodokomma indelta Armeens befäl i form af lönetillökning.
Att IL St. skulle vilja, under förevändning att tillvägabringa ordning och system i Jöningssättet, indraga mililärbefälets löner till Statsverket, blott för att kunna framdeles använda dem till andra ändamål, är ett inkast, som jag icke väntat.
Hvad sådana farhågor för framtiden beträffar, hemta de deras värde såsom skäl af hvarje individs mer eller mindre Jifliga inbillningskraft.
Mot dem finnes intet factum att framställa; ty hvad i framliden skall hända, derom tror jag, mina Herrar! alt vi här öfverlägga förgäfves.
Jag befarar dock ej detsamma som den värde talaren; ty jag hyser åtminstone det förtroende till kommande il.
St., att de inse, huruledes Nationens sjelfständighet och oberoende till en del beror af Arméens duglighet, och att de således icke inskränka lönerna, utan, då deras tillräcklighet är ett nödvändigt vilkor för Annexens tjenstbarhet, snarare skola öka dem, om det behöfves och tillgångar dertill finnas i den dertill anvisade fonden.
Men för att göra oss värda denna rättvisa, böra vi ej söka göra gällande några kast-ide'er, som skilja vårt interesse från Nationens, hvilka interesse!) äro och böra vara ett och samma.
För att likväl mildra de uppstådda farhågorna, anhåller jag att till min motion fä göra följande tillägg:
Jag föreslår, att de medel, sorn enligt mitt förslag skulle ingå till Statsverket och således underkastas R.
St:s Revisorers 2l6 D c 11 3 Mais f. m. granskning, malte upptagas under särskild titel af indelta Armeens befäls samfälda löningsfond.
Detta skulle, tror jag, vara tillräckligt för att alltid erinra om dessa medels primitiva ändamål och om billigheten att ej använda dem till annat.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komine att fortsättas i eftermiddag kl. 6.
Afgörandet af den fråga, i hvilken Hr Hjärne nu framställt sin önskan om förändring af indelta Armeens befäls löner, upptog en betydlig tid af sista Riksdagen och StatsUtsk:s brydsamma rådslag.
En dylik motion var då äfven framställd att hos Statsverket sammanföra hela aflöningen; men Utsk. afstyrkte detta, och R.
St. b iföl lo Utsk:s betänkande.
Bland vilkoret! för det anslag, som då beviljades, var äfven det, att hvarje regltes befäl inom sig skulle reglera sina löner.
Blott fyra år hafva sedan förflutit; det är en så liten del af en evighet, att det blefve många evigheter, om man räknade på det sättet.
Armeens befäl har sammanträdt och enskilda sammankomster hafva skett inom regtterna för att verkställa R.
Sirs fattade beslut.
Till afstyrkande af motionen hoppas jag icke behöfvas andra skäl än sista StatsUtsk:s öfverläggningar, lill hvilka jag hänvisar i detta vigtiga ämne; och jag är öfvertygad, att nuvarande StatsUtsk. skall, i följd af dessa, framlägga sådana motiver i dess afgifvande betänkande, som verka afslag på en motion, hvilken har för ändamål att sammanföra alla befälets löner inom en cassa och äfven här bilda ett centralsystem, som man synes böjd att i allt vilja införa.
Detta afslag anser åtminstone jag vara både rättvist och angeläget.
Jag ämnar ej yttra mig om sjelfva hufvudsaken.
Motionären har med skicklighet blifvit anfallen, och jag förmodar, att han i nästa plenum med lika skicklighet försvarar sig.
Jag vill endast fasta R. o. Ad:s uppmärksamhet på det oformliga deruti att begära anmärkningar mot en motion på bordet, hvarigenom en discussion skulle kunna blifva fortsatt in infinitum och remiss förhindras.
Jag skulle vilja föreslå, att en sådan bordläggning, ehuru i grundlagen medgifven, dock genom ett tyst begifvande af Ståndet ina högst sällan begagnas, emedan, om än en motion blifvit remitterad, det dock icke derigenom betagits en hvar, som önskar det, att sedan afgifva anmärkningar; och dä Hr Hjärne, oaktadt sin begäran om bordläggning, fortsatt discussionen, får jag hemställa, om han ej skulle finna lämpligt att återtaga samma begäran.
Hr Riben, Carl Wilh:
Cronhjelm och anhåller alt till hvad han sagt blott få Jäg - Den 3 Mars f. m. ai7 lägga följande:
Det har ej varit vanligt, att man skiljt från hvarandra en motion och anmärkningar deremot, litt annat förhållande har inträffat vid denna Riksdag med de anmärkningar, sorn gjordes mot Gr.
Lewenhaupts motion och hvilka blifvit särskildt bordlagda; men jag vill ej tillåta mig något yttrande, huruvida sådant var rätt eller ej.