Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alldeles så, sorn Gr. v. Fersen förklarat, är det till formen riktigt, alt j a-propos. blir på afslag; men om den propos., hvaröfver votering är begärd, frångås, kommer Hr v. HartmansdorfFs att föranleda frågans dragande under nämnd.
Sammanstämma deremot 2:ne Stånd i afslag, förfaller saken.
Jag har tyckt mig finna, att propos. å bifall till betänk, besvarades med nej, samt att den till afslag besvarades med ja.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade gifva tillkänna, huru han fattat svaren, samt begär sedan att få yttra några ord.
Landtm, yttrade, att innan H. Ex. hunnit yttra, huru han funnit sin (ill R. o. Ad. framställda propos. om afslag å 12 punkten i Utsk:s utlåt, vara af R. o. Ad. besvarad, hade Hr v. Troil begärt votering, hvars företagande H. Ex. ej kunnat neka.
Efter detta Hr Gr. o. Landtnäs förklarande anhåller jag, alt propos. må förnyas.
Sedan votering blifvit begärd, protesterar jag emot, att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gifver Ståndet del, huru den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos. af Ståndet besvarades.
För att göra slut på dessa frågor och svar, afstår jag från mitt förslag.
I anledn. häraf uppsattes och justerades följande voter:spropostn:
Den, som afslår t2:te punkten af BancoUtsk:s utlåt.
N:o 16, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, erhåller ofvannämnde I2:te punkt följande lydelse:
Att småsedlar af alla nu brukliga valörer icke må tillverkas längre än t. o. m. i83S, men att den småsedelsvalör, som, sedan det nya myntet utkommit i rörelsen, Bapcostyrelsen till en början finner mest lämplig att underlätta vexling och postremisser m. m., må intill nästa riksdag fortsatt tillverkas och utgifvas.
Den 28 Juli e. in. 3aä Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn föijer; Ja — 29.
Nej — 10. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen.
Onsdagen den 3o Juli 1834.
Hrr Electorers lista till val af utskrsledamöter, och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i Stats-Utsk ottet: efter Hr Bergenstråle, Claes Gabr., och Gr.
Hamilton, Gust. Wathier, N:o 163 Hr Holst, fullm.
Hr Oxehufvud, Göran Adolph, N:o 2298 Hr af Billbergh, Joh. Peter; Banco-Utskottet: efter Hr Riben, Carl Willi., N:o 2093 A. Hr af Wetterstedt, Niclas; Allm.
Besvärs- och Oecon. -Utskottet: efter Hr af Forsell, Carl Gust., och Hr Peyron, Gust.
Abraham, N:o 1149 Hr Hjärne, Harald och N:o 1824.
Hr von Törne, Michael.
Justerades pleniprot. för d. 17 dennes e. m.
Hindrad att vara närvar, i R. o. Ad:s sednaste eftermiddags plenum, har jag med sorg erfarit utgången af beslutet öfver nite punkten.
Hvar och en, som är mån om grundlagarnas helgd, måste det förefalla svårt att finna ett Stånd på e. m. fatta beslut, som belt och hållet upphäfver, hvad som på f. m. blifvit antaget.
Jag har icke kunnat undgå att anmärka detta, ty jag har sjelf en sådan vördnad för grundlagarnas iakttagande, att det aldrig skulle kunna falla mig in att försöka på en annan väg göra gällande en sats, deri jag förut blifvit öfvervoterad.
Jag ber att få detta förvaradt i prof., och jag uppmanar hvar och en af R. o. Ad. att noga tillse, huruvida jag sjelf någonsin skall beträda en annan väg, än dea jag nu angifvit, eller tdlåta mig försöka genomdrifva ett beslut, hvarigenom jag skulle vinna detsamma, som jag förut förlorat. 3i6 Den 3o Juli f. m.
Fortsattes pröfningen af BancoTJtsk:s utlåt.
N:o 16 till svara de inom samtliga RiksSt. framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifna betänk, med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. i3 punkten: att någon mindre sedelvalör efter 1837 urs utgång icke får tillverkas, än som motsvarar 24 s k. silfver specie eller 2 gånger den myntenhet, Utsk. tillstyrkt att nu antagas.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Sedan R. o. Ad. uti sista plenum afslagit I2:te punkten, anhåller jag, att samma beslut må fattas i afseende å den i3:de, enär R. o. Ad:s mening lärer vara den, jag då yttrade, nemi. att småsedlarnas utgifvande bör fortfara intill nästa riksdag såsom hittills.
Jag har ingenting emot, att Hr v.
HartmansdorfFs propos. bifalles, hvilket är en följd af det beslut, R. o. Ad. fattade vid föregående punkt; men jag begär att emot detsamma, hvarvid jag icke hade tillfälle att vara närvar., härmedelst få nedlägga min reservation.
Frih. Rantzou, Joh. Al b., instämde med Hr Dalman.
Äfven jag reserverar mig emot det beslut, hvari R. o. Ad. ang:de 12 punkten stadnade; men sedan det blifvit fattadt, får jag tillstyrka afslag å förevar. i3:de punkt, hvarigenom jag lemnal ett färskt exempel derpå, att, sedan min mening en gång stadnat i minoriteten, jag icke vill begagna mig af tillfället att försöka en annan gång få samma mening fram, utan låter consequensen hos Ståndet gälla framför min enskilda tanka. i3:de punkten blef af R. o.
Ad. afslagen. B. Depositionsbanken. j4 punkten: att Banken må emottaga och å räkning föra depositioner af: a) Svenskt silfver mynt eller b:cosedlar, under förbindelse för Banken att tillhandahålla åt den, för hvars räkning insättningen blifvit gjord, en dermed lika summa, som det står honom fritt att efter behag uttaga, antingen i silfver mynt elier b:cosedlar; b) Ducater, under förbindelse för Banken att åt räknings hafvar en tillhandahålla ett lika stort antal, som insatt blifvit.
Bifölls. i5 punkten: att Banken äfven må emottaga till förvar, för så vidt utrymme och läglighet dertill inom Banken gifves, under försegling af insättaren, paketer eller annan flyttbar egen - Den 3o Juli f. m. dom, utan att om innehållet undfå uppgift, och utan ansvarighet å Bankens sida fö r oförvållad skada och tillfällig olycka; med rättighet för Banken att, i förhållande till tiden och det nedsatta godsets rymd, för sådan deposition uppbära en afgift, som i reglementet kommer att bestäm mas.
Bifölls. 16 punkten: att depositioner å s. k. löpande räkning böra fortfarande utan afgift, hvarken vid insättning eller u 11 a g n i n g, få äga r u lin för det slags insätta re, som icke någonsin utställa in visn in gar tili större belopp, än deras hos Banken insatta behållning utgör; till deponenter af hvilken dass räknas alla K. M. och Kronan eller R.
St. underlydande allmänna verk och cassör; de under Stockholms stads styrelse hörande embetsverk och cassör, samt för öfrigt sådana allmänna inrättningar, välgörenhetsanstalter m. fl., om hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att ingen öfverassigner i n g kommer i fråga.
Då detta ämne förra gången förevar, gjorde jag den anmärkning, att sista meningen i i6:de punkten, nemi.: ”samt för öfrigt sådana allmänna ”inrättningar, välgörenhets-anstalter m. fl., om hvilka med ”tillförsigt kan förutsättas, alt ingen öfverassignering kom"mer i fråga,” icke är syftesenlig.
Det är svårt för Bancostyrelsen att bestämma, huruvida någon öfverassignering kan komma i fråga eller icke.
Om än Fullmäglige med någorlunda tillförsigt kunde bedöma dessa inrättningars styresmän, kan en öfverassignering likväl bero på deras underordnade tjenstemäns försummelser, och Fullmägtige kunde i sådant fall möjligen ådraga sig beskyllningen att icke hafva riktigt tillämpat författningen.
Jag föreslår altså, att i stället för den citerade meningen må inflyta: ”samt alla sådana inrättningar, hvilka enligt gällande reglementen böla hafva sina ”cassör stående i Banken.”
Då är ändamålet vunnet, utan någon förhatlig pröfning för Fullmägtige och utan äfventyr för någon annan än assignanten, som får plikta.
Hr von Troil, Emil: Jag hemställer till Hr v.
Hartmansdorff sjelf, om icke utaf hans redaclion kan dragas den slutsats, att t. ex. hypotheksinrättningar, hvilka hade deras cassör i Banken, ägde att begagua assignationsrätten ulan afgift.
Jagt ror, att t6:de punkten bör bifallas sådan den är, och att Hr v. Hartmansdorffs tillägg är öfverflödigt. 3a8 Den 3o Juli f. m.
I anledning af Hr v. Troils anmärkning föreslår jag i stället för min sednast uppgifna redaetion: samt alla publika verk &c.
Då är den olägenhet förekommen, som Hr v. Troil anmärkt.
Hr Lefre'n; Uti Utskrs redaetion ligger samma tanka som Hr v. Hartmansdorlf, uttryckt.
Der står nemi.: ”om ”hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att ingen öfverassig”nering kommer i fråga.”
Om man nu vill afse sådana verk, som Hr v.
Hartmansdorlf förutsätter skola hafva deras cassör i Banken, så är just detta reglemente grunden, hvarpå Fullmägtige skola bygga deras omdöme, huruvida assigneringsrätten bör vara fri eller icke.
Tillägget är i öfrigt ganska oskyldigt; men jag fruktar, att det gör stadgandet mera inveckladt.
Underteckn. B.i d d. Se cre t.:
Ehuru jag visserligen vet, att R. o. Ad:s beslut äro oberoende af de öfriga Ständens, tror jag likväl, att det, särdeles i fråga om en redaetion, kan vara nyttigt att känna, huru dessa beslutat, och får jag derföre, i afseende ä nu förevar, punkt, äran upplysa, att densamma af alla 3 de öfriga Stånden blifvit oförändrad antagen.
Jag vill endast nämna, att då Bancofullmägtige icke äga att upphäfva assignationsrätten, ser jag icke behof af den föreslagna förändringen; men för öfrigt får jag begära propos. derå, att då vi komma till frågan om lånebanken, ftidd.secret. må vid hvarje punkt upplysa, huru de öfriga Stånden derom beslutat. R. o. Ad. kan likväl besluta såsom dem godt synes; men jag tror, att det för korthet och reda i discussionen vore nyttigt att erhålla sådana upplysningar, hvarom jag nu tagit mig frihet anhålla.
Jag är förekommen af Hr v. Hohenhausen.
Genom det betydliga försprång, de öfriga Stånden fått framför oss, lära vi väl hafva föga annat att göra, än rätta oss efter deras beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall ä iö:de punkten af Utsk:s förslag.
Bifölls_ Likaledes bifölls den af H. Ex. gjorda hemställan, om Ståndet önskade att, vid föredragningen af hvarje punkt, de af de öfriga RiksSt. rör:de densamma fattade beslut måtte genom underteckn.
Ridd.secret. tillkännagifvas.
17 punkten: att privata assigner in gs rättigheten i Banken må tillsvidare få fortfara emot en afgift af 2 r:dr b:co för hvarje folium örn 4° ia" der af den löpande räkningen, med förbehåll tilli - Den 3o Juli f. na.
Jag lika, att den minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, blifver to r:dr b:co, motsvarande 5 folier.
PresteSt. har bifallit i7:de punkten.
BorgareSt. har antagit densamma med den förändring: ”att en afgift bestämmes af 4 r:dr b:co för hvarje ”folium om 4o rader af den löpande räkningen, med för”behåll tillika, att minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, blifver 20 r:dr b:co, motsvarande fem folier; hvil— ”ken afgiftsberäkning kommer att taga dess begynnelse d. 2 ”Jan. i855.” BondeSt. har likaledes bifallit punkten med denna förändring.
För min del anser jag, med afseende å den förmån, som innefattas uti den ifrågavar. rättigheten, att BorgareSt:s beslut stadgar en lämplig afgift, samt instämmer deri.
Redan under discussio nen, ang:de stämplade pappersafgiften, tillkännagaf jag min åsigt i afseende å enskildas assignationsrätt på Banken.
Jag yrkade då, att dessa assignationer borde utgifvas å charteradt papper, men möttes då med den erinran, att rättigheten redan var belagd med afgifter i Banken.
Jag vill då nu, när jag icke emotsätter mig sjelfva rättigheten, åtminstone att den skall beläggas med en, för närvar, någorlunda motsvarande, afgift, samt instämmer altså med Hr v. Hohenhausen.
Då jag var bland dem, som ansågo assignationerna icke böra beläggas med chartae-sigillataeafgift, vill jag, i conseqvens dermed, nu bifalla den föredragna punkten.
Förmodligen har ITtsk. med förslaget om en afgift af 2 r:dr btco för hvarje folium afse 11 , att Banken dermed skulle erhålla en ersättning för hafda kostnader, utan att dervid beräkna någon vinst.
Detta tror jag ock vara riktigt och tillstyrker altså bifall till iy:de punkten, i likhet med hvad PresteSt. redan beslutat.
Det är mig fägnesamt att vid detta tillfälle kunna instämma med Hr Dalman.
Jag påminner mig, att då frågan om chartae-sigillatae-förordningen förevar, gaf just Hr v. Troil anvisning att på nu ifrågavar. sätt höja afgiften å den enskilda assigneringsrättigheten på Banken.
Den afgift, som nu är föreslagen, betäcker, såsom sagdt är, endast Bankens omkostnader; och jag föreslår en förhöjning minst till- likhet med hvad BorgareSt. beslutat.
Det är billigt, att den högre förmögenheten, åtminstone i några fall, får skatta i mån af de förmåner, den framför den mindre förmögne af samhället åtnjuter. 10 H. 4* 33a Den 3o Juli f, m.
Jag tror, alt det vid niivar. förhållanden är bäst att bifalla Utskis förslag.
Jag bestrider icke, att enskilda assigneringsrätten på Banken bö‘r försvinna; men dertill är tidpunkten icke nu inne.
Det skulle visst icke medföra våda för hela Jandet, inen likväl åstadkomma villervalla i åtskilliga orter.
Man har i flera afseenden hört medgifvanden, att den eller den principen kunde vara riktig, men att tillämpningen deraf borde uppskjutas till nästa riksdag; så tror jag ock, att man i detta fall kan säga.
Att förhöja afgiften är detsamma sorn alt förbjuda rättigheten; och jag vågar förmoda, att Utsk. varit något mera i tillfälle att uträkna, hvad som i delta fall är billigt eller icke, än enskilda ledamöter bär, fast man icke här kan ingå i någon citation af facta, hvilka röra enskilda personers affärer.
Lef ren instämde med Hr v. Troil.
Då det vill synas, som pluraliteten icke vore för förhöjningen, skall jag icke längre sätta mig emot bifall till betänk., enär jag hoppas, att Bevilln.
Utsk. skall vidhålla dess förslag, att den ifrågavar. rättigheten skall beläggas med chartx-sigillatse-afgift.
Jag kan icke finna 4 r:dr för ett folium af 4° räder vara för mycket.
Derpå måtte minst 4o assignationer kunna upptagas, och en afgift af icke fullt 5 sk. för h varje assignation kan icke anses för hög, då rörelsen gifver en betydlig vinst och drifves endast af innehafvare utaf största förmögenheten; och det vore, enligt minianka, icke R. o. Ad., hvars ledamöter utaf denna assigneringsrätt mest begagna sig, värdigt att sätta sig emot en af billighet påkallad förhöjning i afgiften derför.
Det fägnar mig att höra Hr v. Troil medgifva, att meranämnde rättighet icke är principenlig.
För min del är jag öfvertygad, att flera personer finnas i landsorterna, hvilka, om assigneringsrättigheten icke ägde rum, skulle förena sig om inrättande af privatbanker, som man väl icke kan neka vara mera allmänt nyttiga, än den endast för några få enskilda fördelaktiga assigneringsrörelsen.
Jag kan således icke frångå den propus., hvilken Ur v.
Hohenhausen först begärde, helst jag hetviflar, att förslaget om charteradt papper för assignationer kommer att vinna bifall.
Kan t zou instämde med Hr Dalman.
Jag ämnar icke att mot Hr Dalman inga i någon tvist, ang:de sjelfva saken.
Jag öfverlemnar till R. o.
Ad. att tro Utsk. på dess ord, att assignatiönsrältigheten verkligen icke tål högre afgifter, än den redan har.
Skulle likväl R. o. Ad. vilja höja dessa afgifter, är det bäst, att sådant sker nu ; ty att stadga en charteesigillataj-afgift och. en folio—algift vore ännu mera olämpligt. 33i Den 3e Juli f. m. förås en mening, som kort och tydligt uJtalar princingn för de särskilda stadgandena; och jag föreslår dertill följande:
"Bankens nuvar. lånerörelse förminskas ej i annat fall, än ’’7:de och 8:de punkterna bestämma; men den lämpas efter "rörelsens behof på sätt här nedanföre stadgas.”
Denna mening förändrar icke något af hvad som blifvit beslutadt, eller framdeles kan komma att beslutas, utan innebåller blott en kort sammanfattning af den syftning, som ligger till grund för Ständernas beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde till Frih.
Palmstjerna, om icke följande punkt först borde uppläsas.
Den af mig framställda meningen har jag icke begärt eller velat tillägga i8:de punkten, utan att den skulle ställas framför denna och näst under rubriken: C. Lånebanken, såsom hafvande afseende å hela lånerörelsens reglering och icke blott å en underafdelning deraf. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm. lät härefter utur BancoUtsk:s förslag uppläsa följande ord: C. Lånebanken.
Jag anhåller att få veta, huruvida de öfriga Stånden antagit ett sådant tillägg, som det Frih.
Skulle så icke hafva skett, så, och då jag instämmer med Frih. Palmstjerna, får jag tillika begära, att- R. o. Ad., i händelse af bifall till Frih.
Palmstjernas tillägg, jemväl måtte besluta, det Medstånden inbjudas att deri med R. o. Ad. sig förena; ty i annat fall lärer det väl icke, äfven i jemnkningsväg, kunna varda till efterrättelse faststäldt.
Ehrenborgh och begär, såvida R. o. Ad. bifaller mitt förslag, jemväl propos. derå, att de öfriga Stånden må genom prot.- utdr. inbjudas att sig med R. o. Ad. förena. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att intet af de öfriga Stånden beslutat något sådant tillägg, som nu blifvit föreslaget.
På åtskilliga ledamöters begäran upplästes Frih. Palmstjernas förslag, så lydande: ”Bankens nuvar. lånerörelse för"minskas ej i annat fall, än y:de och 8:de punkterna bestämma ; men den lämpas efter rörelsens behof, på sätt här "nedanföre stadgas.”
Jag kan för min del icke inse, hvartill det föreslagna tillägget skulle tjena; men jag anser det deremot betänkligt att besluta en sådan stroph pa förhand och innan man sett, huru lånerörelsen verkligen blifvit reglerad.
BancoUtsk. har t. ex. föreslagit, att en summa af 200,000 r:dr årligen skall dragas från discoulrörelsen för att utgå till creditiv åt enskilda associa - D e 11 3o Ju Ii f. m IIr Timm:
Det har blifvit ett mode hos de Hrr, som söka hindra röYelsecapitalets omlopp, att förespegla de stora fördelarna af privatbanker.
Jag tror icke, att dessa så lätt uppkomma.
Hittills hafva endast alne uppstått: den i Skåne, såsom jag tror, af ett visst köpmansjnteresse, och den i Wermland utaf bruksinteresset.
Jag tror, att den förra drifvits med obetydlig och den sednare med iugen vinst.
Jag äger icke någon assigneringsjätt, men känner flera, som äga en sådan, och hvilka derigenom kunnat undanrycka sig köproanslvånget; och jag hemställer, om man nu bör afskala denna rättighet, på det köpmannen i stället skola kunna beräkna 12 å 18 proc. på deras förslagsförskolt.
Jag tillstyrker bifall till Ulskts förslag.
H. Ex, Hr Gr, o.
Landtm, framställde prppos, till bifall å iy:de punkten af ]3ancoUtsk:s förslag.
Hr Da linan hegärde votering.
Upplästes till justering och godkändes följande vetertsproposm:
Den, sorn bifaller lylde punkten af BancoUtskfs utlåt.
N:o 16, voterar Vinner nej, antager R. o. Ad. ofvannämnde iy:de punkt med den förändring, att en afgift bestämmes af 4 rsdr b:co för hvarje folium om 4° räder af den löpande räkningen, med förbehåll tillika, att minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, blifver 20 r:Jr h:co, motsvarande 5 folier; hvilken afgiftsberäkuing kommer att taga dess begynnelse den 2 Jan. i835.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn föijer:
Då nästföljande punkt nu skulle föredragas, anmälde sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och yttrade:
Den stora allmänhetens omdöme öfver realisationen hvälfver sig hufvudsakligen kring frågan, hvad inverkan densamma har på lånerörelsen.
Jag tror således, att en kort och klar sammanfattning af riktningen utaf de åtgärder, som i afseende å denna rörelse vidtagas, skulle för allmänheten vara så mycket angelägnare, som den mäste hafva svårt att samla de spridda grundsatserna i ett stort betänkts många punkter och ännu mera att följa nuanceringarna i en vidlyftig redaction, förändrad i många stycken uti fyra särskilda Stånd.
Jag anser derföre, att efter rubriken:
Lånebanken, bör in - )*»$ den det ej vill, voterar nej; Jc N,, Dm 3o Juli f. m. 333 tioner.
Detta tan veiki, leda till minskning i lånerörelsen; ty om t. ex. creditiv beviljades till ett belopp af 200,000 r:dr, men endast 20,000 r:dr deraf i sjelfva verket begagnades, komme ju 180,000 r:dr att blifva qvarliggande i Banken.
Det torde altså icke vara lämpligt att fastställa något så beskalladt tillkännagifvande som det föreslagna, förrän man får se, om det öfverensstämmer med verkliga förhållandet.
Jag instämmer gerna i Frih.
Palmstjernas förslag, emedan en sträng tolkning af io:de.och 1 i:te punkterna, sådana de nu äro antagna, möjligen skulle kunna lända derhän, att nya lån icke komme att beviljas, och emot en sådan farhåga anser jag det vara nödigt att betrygga allmänheten.
Hvad Hr Cederschjölds anmärkning beträfFar, är det naturligt, att då ansökningar fela, måste lånerörelsen förminskas.
Denna anmärkning vore dock undanröjd dermed, att man säde: anslagen till Bankens lånerörelse ike.
Lika med Hr Nordenanckar tror jag, att Frih.
Palmstjernas förslag är nyttigt för att tranquilisera allmänheten; och genom den af Hr Nordenanckar föreslagna redaction, hvarigenom det komme att heta, att låneanslagen icke förminskades, undanrödjas alla hinder af redan fattade beslut.
Men en sådan redaction anser jag nödvändig; ty creditivväsendet är ock en lånerörelse, fast del väl kan hända, att lånerörelsen i det hela derigenom förminskades.
Jag kan icke finna någonting för allmänheten betryggande deruti, att R. o.
Ad. enskildt fattar ett sådant beslut om det ifrågaställda.
Utan inbjudning till Medstånden kanMtvt icke leda till någon påföljd; och prot.- utdr. derom lärer väl icke komma att afgå, förrän det i ett sammanhang kan innefatta, hvad R. o. Ad. uti hela denna fråga beslutat samt alla de delar, deri inbjudning anses böra äga rum.
Jag tror altså, att det är bäst att uppskjuta pröfningen af Frih.
Palmstjernas förslag, tilldess vi genomgått hela betänk.
Jag skall då icke sätta mig emot detsamma.
I händelse min föreslagna redaction: låneänslag, skulle kunna tolkas så, som Hr v. Hohenhausen gjort, ber jag att få återkalla densamma.
Min mening var, att lånerörelsen icke må kunna minskas, utan då ansökningar felas.
Jag vet icke, hvartill den af Hr Nordenanckar föreslagna redactionsförändring skulle tjena.
Icke heller kan jag finna Hr Cederschjölds skäl emot mitt förslag vara tillfredsställande.
Man kan väl icke säga, att rörelsen minskas derföre, att färre låneansökningar inkomma någon tid; och om creditiven sålunda befinnas obegagnade för en kortare tid, lärer det väl .derföre icke komma 334 Deli 3o Juli f. ra. i fraga nit säga, alt rörelsen är minskad; ty alla dagar kunna hvarken lika många ansökningar inkomma eller lika stora summor ulanordnas.
Jag anser altså dessa invändningar endast vara framställda för att få förslaget förkastadt; och att dröja, tilldess alla punkterna af betänk, blifvit genomgångna, dertill linner jag icke någon orsak.
Hvad jag föreslagit, innefattar icke ett ord, sorn kunde hindra R, o. Ad. att i afseende på lånerörelsens gång derefter fatta hvad beslut som helst, sä vidt de icke strida emot de andra, redan förut antagna grunderna; och anledningen, hvarföre jag nu framställt mitt yrkande i berörde afseende, är den, att jag icke ansett det vara lämpligt alt, sedan denna del af betänk, redan blifvit handlagd, framkomma med begäran att deri göra inflyttningar och tillägg.
Jag fortfar således i min begäran om propos, å mitt förslag, och sedan Hr Nordenanckar afstätt från den af honom uppgifna redactionsförändring, torde den af mig framställda mening få bibehålla samma lydelse, jag deråt gifvit.
Jag kap, såsom jag redan yttrat, icke finna den ringaste nytta af förslaget, utan anser det betänkligt att fatta ett beslut, hvarigenom vi möjligen kunde hindra oss i plöjningen af efterföljande punkter, Betänk, stämmer i detailierna verkligep icke öfverens med detta generella stadgande; ty om man från discontrörelsen tager en viss summa till creditiven, men dessa icke begagnas tillmer än 7r5, bar nian ju verkligen minskat lånerörelsen med T95 af creditivens belopp.
Jag anser det alf så orätt att på förband fatta ett sådant beslut.
DA frågan af Frih.
Palmstjerna nu blifvit väckt, lärer det icke kunna förmenas honom att få dep upptagen, sedan betänk, blifvit pröfvadt till slut.
Jag kan icke förstå Hr Cederschjöids calculer, att om än 80 å 90 proc. af creditiven någon gång skulle finnas obegagnade, man derföre skulle kunna säga, att Ständerna minskat lånerörelsen.
Samma förhållande är med Manufactur-discontcreditjvet m. fl., att de icke alltid äro till fullo occuperade; men derföre kan man val icke säga, att rörelsen är minskad, Jag åberopar i öfrjgt, hvad jag sist yttrade, och fortfar att begära propos:n, Hr Cederschjöld:
Bland de creditiven på Banken, som hittills funnits, hafva de flesta icke blifvit till fullo begagnade, och så skulle det helt visst gå med de nu ifrågavar.