Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs till pröfning Stats- och Banco Utskottens den 3 dennes afgifne samt den 7 1 sannia Månad, förmiddagen, på bordet lagde Betänkande, i anledning af den del af Kongl. Majit nådiga Proposition den 10 December 1S17 om Allmänna penninge-rörelsen och Myntvirdets upprätthållande, sorn angår Malmö, Gotha CanalBolags samt Götheborgs
Discontverks utredning.
Herr Hjärne, C. hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Vid Höglofl.
Stats- och BancoUtskottens Betänkande, rörande FilialDisconternes utredning, vågar jag följande Anmärkningar: 1:0 Anser jag, lika med Friherre Wirsén, orätt, att som tillgång utesluta den af Götha CanalDiseont ägande fordran på i,100,000 R:dr af Götha Canal, åtminstone till hela sitt belopp 5 ett sådant beslut synes mig mycket tidigt, då Ständerne ännu icke utlåtit sig öfver detta Arbetes fortgång eller fortfarande, och hvad beslut i detta ämne än må tagas, måtte der finnas värde till minst 500,000 Ridr Banco. 2:0 Anser jag äfven icke rättvist, att un; 13 Den 17 Marlit, f. m. dandraga sig betala 3 Procent på utevarande Disconternes Skuldsedlar till den 1 October rR 17, och art de, som hafva flere års dylik Ränta innestående, skulle behandlas lika med dtm, som endast hafva få månaders. 3:0
Anser jag att 5 år är för korrt tid, att ur den allmänna Rörelsen indraga ett åk betydligt Penninge belopp, s*m Disconternes utestående Fordringar, och 4:0
Anser jag förflyttning till Hufvudsta» den af alla Disconterne, en orätt för Inne v å» narne i Frovincerne.
Men då jag tillika finner , att om 3 Procent skulle erläggas för Disconternes Skuldsedlar, skulle en större förlust träffa Banquen, vågar jag föreslå följande , hvilket, efter min tanka, innefattar alla interesserade Parternes förmån, och ingens förlust, då jag åsidosätter Actie-ägarne, som jag, lika med Utskotten, af anförde skäl, tror icke böra komma i frågat 1:0
Böra enligt Betänkandet alla Skuldsedlar inlösas på 5 år med Ränta till den 1
Or étober 1817, och hvarpå jag tror, genom nedanföre projecterade ersättning, 3 Procentskall kunna betalas på det för hvarje år återstående Capitalet. * 2:0
Häremot skulle
Disconterne äga rät tighet, eller rättare Banquen, som deras Utredningsman, att genast å nyo utlåna inflytan»
Den 17 Martil^ f, m. 13 de Ränte- och Afbetalningsmedel, och dermed fortfara i 10 år. 3:0
Såsom en följd deraf, skulle alia nu befintlige
Lån i Discooterne få omsättas på 10 i stället för 5 år.
4:0 Skulle, såsom följd häraf, tillåtas afbetalningar med 3 ProcentsSedlar , efter deras fulla belopp j äfven Räntan, om den blir bifallen, bör till inbetalningsdagen beräknas, och 5:0 Böra Disconterne, som hittills, få qvar. blifva i de Landsorter de varit, men under Banquens styrelsej endast de i Stockholm hittills varande Contoir böra med Banquen sammanslås.
Och föreslår jag, att den blifvande BancoDirectionen må ökas med 2 Ledamöter af hvarje Riksstånd på hvarje Discontplats, Summa 4 af hvarje Riksstånd, som under den i Stockholm varande BancoDirectionen ägde att desse Afdelningar efter gifne Instructioner förvalta, dock utan vidare deltagande i BancOi Directionens göromål.
- Genom de här ödmjukast föreslagne för.' ändringar i Betänkandet, härflyter, etter min tanka, de väsendteliga fördelarne, med ingens förnärmande, att 3 ProcentsSedlarnes Innehafvare ske fullkomlig rättvisa, i synnerhet om dem kan beviljas löpande
Ränta till inlösningstidenj att Penninge* beloppet får, till indragningen en längre och följakteligen mindre kännbar tid för dea allmäna» Rörelsen 5 att Lanta» M Ben 17 Martil, f. tu. garne i Disconterne få en fördubblad tid till inlösen af sine Skuld-sedlar, en tid, jemnad mera i förhållande till Penninge-tillgångarne; att 3 ProcentsSedlar kunna utan Banquens förlust användas till fullt belopp och utan deras ägares förlust vid afbetalningen, och sluteligen förlora ej Provincerne den förmånen att äga
Disconthjelp närmare och hoppet att vid nödens tillfällen äfven få nya Lån innom den föreskrifne tiden, I det blifvande
Betänkandet anser jag äfven stället vara, der Utlåtande , rörande den öfverklagade ÖlVerräntan, borde meddelas.
I händelse af Återremiss, vågar jag ödmjukast anhålla, att detta mitt Anförande må få åtfölja Betänkandet till Utskotten.
Friherre Lagerbjelke, Johan, anförde skrif* teligen:
Utan att erkänna någon Staten åliggande laglig förbindelse, att ersätta DiscontBorgenärernes förluster, elier skyldighet att med Disconternes utredande taga befattning, hafva Riksens Ständers Höglofl.
Stats- och BancoUt* skott föreslagit, på sätt, det nyss uppläste Betänkandet innehåller , att Staten skulle öfvertaga dessa
Disconters affairer och utreda desamma Härvid må mig tillåtas anmärka, att sedan dessa ifrågavarande
Disconter, igenom så väl den Verkställande!
Magtens, som Riksens Stan - Den 17 Martti, f. m. 15 ders vidtagne åtgärder, vunnit i det Allmänna ett så betydligt förtroende, att deras Sedlar i Rörelsen allmänt gingo som Mynt, atc under hela deras Octroy-tid Riksens Ständers eller Banquens Revisorer granskat deras Handlingar, utan att för Allmänheten förr än i slutet af Sept. månad förledit år tillkännagifva deras obestånd, men tvärtom, i de föregående Revisioner, meddelat deras Styrelser Decharge, hvarigenom, om inöjeligt vore, än mera deras Credit skalle o-, kas} synes för mig, om icke eftér Lagens strängaste bokstaf lagligt, åtminstone efter alla rättsgrunder högst billigt, att Staten, så vidt dess tillgångar medgifva, ersätter Borgenärernes oskyldiga lidande och iråkade förluster, hvilka aldrig ägt rum, om icke dessa Disconfers Credit vunnit ett så allmänt och öfverdrift vit förtroende.
Då Staten eller Banquen otvifvelaktigt är Disconternes största Creditor, är det utan tv*ifvel Staten, som bör vara den rätta utredande af dessa Disconters Affairer, så mycket mer, som i afseende på de serskildta vidsträckta omständigheter , sorn härvid inträffa, Staten är den enda, som han utreda dem; de öfrige Creditorernes rätt åter, blifver ovilkorligt den, att alla tillgångar komma i beräkning, och att alla erhålla, af den utdelande Massan, lika rätt i mån af deras fordringar.
Huruvida alla tillgångar blifvit beräkna* de, upplyses bäst utaf Friherre Wirséns med Utskottens Betänkande åtföljande Anförande 3 16 Den 17 Martu, / tu. sorn tydeligen ådagalägger, att den af Götha CanalOiscont, hos Canal verket ägande fordran, 1,joe,000 R:dr, icke blifvit påräknad.
Af denna fordran voro vid 18 3 5 års Riksdag 900,000 R.dr af dåvarande BanccUtskott kände, hvil-! ket Utskott ansåg hvarken Banquens eller Discontens privata Creditorers rätt igenom den förnärmad eller hafva till säkerheten något att befara.
Dessutom upplyser Friherre Wir. sén, att denna tillgång skall för närvarande göra, efter Bok, 900,000 R:dr, men Högloflige Utskotten anser den likväl för intet , utan i stället beräkna Banquens förlust på Götha Cai nalDiscont till en Summa af 526,608 R.’dr, då efter sakens, på ofvannämnde sätt styrkte förhållande, Banquens vinst pä Götha CanalDiscont, sedan den till slut hunnit blifva liqviderad , på sätt Utskotten föreslagit, och Banquen blifver autoriserad att emottaga alla Fordringarne, troligen blifver öfver 300,000 R:dr.
Att nära lika förhållande äger rum i Höglofl.
Utskottens Calcul öfver Malmö Discont, torde Höglofl.
Ridderskapet och Adeln finna derutaf, att Höglofl.
Utskotten alldeles uteslutit såsom tillgång de osäkra Fordringarne.
Jag lemnar derhän sannfärdigheten af det rykte, som skulle 90,000 R.dr af dessa Fordringar nu nyligen blifvit återbetalde, men om det besannas, så bevisar det likväl att det icke bordt lemnäs utan allt afseende.
Utskotten upptaga bristen i denna Discont till 235,332 f Den 17 Marttiy f. nu t?
235,222 R:dr 4© sk. 2 rist.'
Denna brist måt4 te åtminstone icke utmärka Banquens förlust på denna Discont, ty ibland Banquens ersättningar härföre, synes kunna komma i betragtande Banquens vinst under den förflutnaOctroytiden med omkring 80,000
R.dr, ehuru dessa icke kunna påräknas såsom en tillgång för Cre-J ditorerne.
Men det SilfverCapital af 100,000 R:dr, hvilket af Malmö
Discont vid dess första inrättning deponerades i Banquen , synes mig vara en alltför betydlig tillgång att icke varda upptagen uti UtfednitigsCalculen, ehuru Banquen möjligen kan vara berättigad till priö4 ritet i detsamma såsom Pant-Innehafvare.
D£ detta SilfverCapital evalveras till dess rätt» värde i papper efter Cours, utgörande omkring 220,000, synes tydligen att den påräknade betydliga bristen till största delen försvinner.
Af hvad jag sålunda hafvit äran anföra, tror jag mig hafva bevist att om än båda
Disconterne skulle forceras till Concours» så blir icke Fordrings-ägarnes förlust efter all anled*' ning så betydlig, som en del af dem får vidkännas genom det af Höglofl.
Utskottet före.’ slagna Liqvidaticnssätt, hvilket tillika förenat den omständighet, att det, efter min tanka, är mindre rättvist, då det anser alla Upplupné 3 Procents Räntorne för ingen Fordran, och hvilka rester, om Lagen får blifva gällande, för Creditorerne ovägerlige» skola erkännas till Concoursdagen.
Dessutom föreslå Högloflige Utskotten, att de mindre Fordringsägare elles Ridd. c. Ad.
IV. B. II.
Afd. 3, 4, 18 Den 17 Martil j. ni.
Assignationernes Innehafvare, skola genast erhålla fullt ut deras Fordringsbelopp, då deremot de större eller 3 Procents Innehafvarne liqvideras på 5 år, med f.dels afbetalning om året; härigenom komma dessa sednare att, utom den upplupne afkortade Räntan , som för flere torde uppgå ända till 6 å 9 Procent, er* håka 15 Procents förminskning, hvilket Utskotten på sätt och vis sjelfva erkänt, då de förvägra de för dessa Fordringar blifvande Obligationer att användas till Liqvider af Lån i Disconterne , efter fulla beloppet, utan tillåta dem endast antagas med beräknande af Rabatt efter deras återstående förfallotid.
Hvar och en lärer utan tvifvel finna det mindre rättvisa i’detta Liqvidations-sätt, hvilket, efter min tanka, icke kan försvaras, af annat än högsta nödvändigheten, och om denna högsta nödvändighet för närvarande finneé Och påkallar en sådan åtgärd, derom kan jag icke dömma; men intill dess jag med klarare skäl, än de hittills anförde, derom blir öfvertygad, torde mig benäget ursägtas, att jag densamma betviflar.
En Värd Ledamot af detta Stånd, Herf Grefve Spens, har redan för detta föreslagit, att ett Lån af omkring 1,000,00a R:dr mätte beviljas Götha Canal Discont till utredande af sina affairer:
För min del skulle jag önska, att i händelse denna Summa vore tillräcklig, så att Discontens affairer dermed kunde utredas, detta Förslag vunne bifall :
Jag tror att deri-] Den 17 Martu , f. m. *9 |enom skulle alla åtnjuta sin tillbörliga rätt och Staten icke förlora, då nödiga säkerheter vidtagas, så att de fastställande afbetalningarne ordentligen irigingo, och CanalDisconten dertill förbjudas att hädanefter emottaga Privates penningar för 3 Procent, på sätt hittills skett, och om det skulle tillåtas, åtminstone icke pä kortare uppsägningstid , än minst 3 Månader.
Härigenom skulle Götha Canal blifva i tillfälle, att med de af Riksens Ständer år 1S15 bevilw jade tillskott fortsätta Sina Arbeten , och Riksens Ständer vid innevarande Riksdag tndgå ali vidare åtgärd med anskaffandet af nya tillgångar till detta stora och kostsamma arbetes fortsättande.
Men då Riksens Ständer af de ftamfarne sednare tiders erfarenhet tillräckligen lära vara öfvertygade om skadligheten at ett vidsträcktare Discont-systéme, lärer detta Förslag troligen icke beviljas, hvadan jag lår utbedja mig i att till Högloft.
Ridderskapets och Adelma mogna bepröfvande såsom Alternativ få vö;dsammast framställa följande Liqvidations-pro-; jéct för Götha Canals och Malmö Disconter: i:o Ifrån och med den i Augusti eller förr, om det sig göra låter, inlöser Riksgäld^ Contoiret alla Götha Canals och Malmö Dia* conters på Banquen ställde bokförde
Assigriatioher med full valuta i RiksgäldsSedlar efter ftealisationsgrund.
Igenom ett sådant beslut koin* ma alla dessa Sedlar åter igen att genast gå Såsom Mynt i allmänna Rörelsen, hvadan den härför belöpande Summa af 737,688 R-dr troligen icke på en gång kommer au realiseras* Den 17 Mariii, /. m. utan lära Riksens Ständer, i denna händelse, få vidtaga ett beslut, att innom en viss tid, af till exempel 2 år, alla dessa Assjgnationer skola varda inlöste, och efter hvilken tids förlopp de icke mera få emottagas, på det att slutelig liqvide med dem må vinnas. 2:0
Ifrån samma tid böra de öfrige dessa Disconters Skulder, nemligen 3 ProcentsSedlar, och på Afskrifnings-räkningen , likaledes af RiksgäldsContoiret liqvideras med deras upplupne Räntor till den 1 October 1817, på det sätt, att f liqvideras med Contant innevaran* de år , f med RiksgäldsContoirets Obligationer, förfallne den 1 Augusti 1819 , med 3 Procents Ränta för ett år, och sista tredjedelen med Obligationer förfallna den 1 Augusti 18*0, med 3 Procents årlig
Ränta för 2 år.
Orsaken, hvarföre jag föreslår RiksgäldsContoiret till dessa liqvider, är den öfvertygelse, att Banquens Credit, åtminstone i Opinionen, lider mindre härigenom, änomliqviden immediatement afBanquen skulle verkställas. 3:0 Banquen eller BancoDisconten öfvertagér båda dessa FilialDisconters fordringar, hvilka, hvad de private Gäldenärernes Skulder beträffar, med fästadt billigt afseende på den, isynnerhet i Land^orterne. rådande penningebrist, som gör ett skonsamt behandlande oundvike*. ligt, icke böra indrifvas på kortare tid än 6 år, och skulle jag önska att denna tiden kunde förlängas till 8 år.
Härigenom blifver Banquen i tillfälle; att efter hand med de ingåens
St de fordringarne fortsätta de nya utgifne RiksgäldsSedlarnes Realisation till BancoSedlar, dä RiksgäldsSedlarnes Credit uppehälles , utan att Banquens blifver förminskad.
Stän-i der lära, i fall detta föreslagne Liqvidationssätt vinner bifall, vidtaga något Förordnande, att Banquen igenom dess Discont åter utgifver Sedlar i någorlunda proportion af FilialDisconternes Fordringars inbetalning, på det att Rö-i relseCapitalet icke allt för mycket skulle förminskas, till Handelns och Näringarnes för* fång.
Dock skulle jag, för min del, önska, att en sålunda medgifven ökad Discont-rätt för BancoDisconten egenteligen användes till jordbrukares hjelp, och att Räntan derföre blefve nedsatt på dessa nya UtlåningsSummor till 4 Procent. 4:0 Skulle de för Disconternes Skulder a£ RiksgäldsContoiret utgifne 3 Procents Obligationer på 1 och 2 år få begagnas uti Götha Canalsoch Malmö
Disconterfc LåneLiqvider med BancoDiscontenj dock, på det att icke missbruk härmed må äga rum, tillstyrker jag, att den obetydliga Rabatt i dessa Obligationers värde emot contant, calculerad efter den återstående förfallotiden, bör i sådana Låne-liqvider beräknas. 5:0 Om Riksens Ständer skulle behaga ant»-; ga detta af mig vördsamt framställda Project, tror jag, för min del, att det blifver öfverflödigt, att, på sätt Höglofl Utskotten föreslagit, antaga en ny Lag in Casu för detta Liqvidation^ 28 Den 17 Martii, /. >». salt, emedan hvarje Fordringsägare ofelbart skall finna, att han härigenom erhållit allt hvad han efter
Lag skäligen kan förvänta.
Hvad slutehgea Götheborgs Discont angår, så då, genom den af Högloflige Utskotten upp, giorde Calcul, är vitsordadt, att denna Discont, långt ifrån att vara på obestånd, tvärtom har ett ganska betydligt öfverskott af icke mirrdre in 312,6 2 R;dr , anser jag för min del, lika med Her CommerceRådet Krull, vara bättre, att emot fullgod säkerhet, Banquen lemuar den-a
Discont ett biträde rf 200,000 R.dr, och tillåter denna Discont att sjelf utreda sina affairerj dock. torde härvid vara nödigt, att förlänga denna DiscontOctroys tid med tre år, på det att Fordringarne må kunna hinna att , utan Gäldenärernes alltför stora betungande , ingå, och med vilkor, att inga nya Lån under denna förlängda Octroy-tiden få ske, samt att det blifver BancoFullmägtige uppdragit, att häröfver hålla en controllerande uppsigt.
Skulle Herr Grefven och LandtMarskalken och Högloflige Ridderskapet och Adeln finna dessa af mig gjorda Anmärkningar och framställnin* gar förtjena något afseende, torde Högloflige Stats- och BancoUtskottens
Betänkande blifva återremitferadt, och detta mitt vördsamma
An*, förande få åtfölja detsamma* Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade klemnat ett så lydande Memorial:
Då, vid FilialDisconternes inträffade obe» Den 17 Martil, f. m. 23 stånd, jag nästan allmänt hörde yttras den tanka , att Fordringsägarne i Disconterne bordé, lör blifvande lörluster, skadeslöse hållas af Staten, som borde Disconternes utredning ombe» sörja ; men jag deremot ansett
Statens medel äfven så litet böra användas till godtgörande af enskifta förluster, som jag trött Riksens Ständer vara berättigade att upphäfva Fordringsägares i FilialDisconterne i Lagen förvarade 1 artighet, att sjelfve göra sina Fordringsanspråk gällande , fann jag mig med ett så felaktigt omdöme icke skicklig till förberedande åtgärder af ett ärende, der min öfvertygelse var rakt stridande emot den gällande viljans, och de hufvudgrunder, hvarpå Högloflige Stats- och BancoUtskottens Betänkande, i öfverensstämmelse dermed, hvilar; och ehuru mitt yttrande, i följd af detta tänkesätt, mera innefattar en Reservation emot hvad är föreslagit och hufvudsakligen torde blifva gilladt, än förslag till hufvudsaklig rubbning i en Plan, sorn, i förlitande på Utskottens upplysta pröfning, äfven jag torde böra anse vara den enda användbara och antagliga, anhåller jag likväl, att vid Betänkandet, som otvifvelaktigt återremitteras, några erinringar få framställa * i den ordning
Betänkandet dertill föranleder.
Utskotten yttra sig först: nAtt, sedan ActieAgare i Malmö och Götha CanalDisconter lemriat obestämda och ovilkorliga svar uppå den, dem i afseende pd Discont-rörelsen gjorda fråga, hafva Utskotten icke funnit någon betänklighet att, utan AetieÅgares vidare hårande, till öjverlåggning företaga frågan om Den 17 Martti, j. m.
FilialDisconternes utredande genom Statens försorgmen dervid uppstår en tvekan, som torde böra undanrödjas, huruvida någon större rättighet Staten tillkommer, att om Disconternes utredning förordna, dergenom att ActieÄgarne blifvit hörda , då de icke Blifvit kallade eller kanske icke kunnat kallas, at», vid talans förlust, afgifva, ef t bestämdt svar , äfvensom, om ock ActieÄgarne lemnat bifall till föreslagna åtgärder, huruvida derifrån kunnat Jiämtis någon laglig rätt, att för FordringsÄgarne i Disconterne några Liqvidations-vilkor föreskrifva- Jag tror, för min del, att icke en gång ActieÄgaies bifall bordt kunna inskränka Fordringsägares lagliga rätt att brin} ga
Disconterne i Concours - tillstånd, och att dervid tillgodonjuta den rätt , Lagen dem tillägger , och i denna enda lagliga väg, utan Statens mellankomst, synes mig att detta Ärende, så mycket hellre, bordt behandlas, som Riksens Ständer, ehuru sjelfve Lagstiftare, ä10 till Lagars åtlydnad lika förbundna, som den enskilta Medborgaren, och det vöre ett för Personlig och Egendoms - säkerhet vådligt praejudicat, om densamma Lagstiftande Magt, som är vårdare af Lagens efterlefnad, sjelf tillåter sig , att, med afvikelse derifrån, göra
Lag för tillfället- Men jemte det jag anser Fordringsägares rätt kräfva, det Staten icke, på föreslaget sätt, med Disconternes Liqvider sig befattar, anser jag äfven Medborgares rätt i allmänhet, i enahanda yrkande instämma ; och då Utskotten förklara , det någon uppoffring eif alllmänna tillgångar häffer för Discont er^ Den 17 Martil, J. mi 25 nes utredning oundviklig, frågas icke utan anledning, hvad rätt Rikets Ständer aga att använda alla Medel till Enskiltas fördel, samt om det är med billighet öfverensstämmande och bör hänföras till allmänna förbindelser, att till exempel de Norra Provineerna i Rinet, som i Disconter icke deltag;t, eller af sådana Inrättningar njutit någon nytta, böra med Be. villning hjelpa de oredor , hvartill felaktiga Administrationer al
Disconterne föranledt* hvaremot jag för min del önskat, att användandet af Nationens bidrag en gång blef återfördt till dess rätta föremål : Statsbehofven och Mynt. värdets upprätthållande.
Sedan jag således af anförda skäl förkla* rat mig icke i Utskottens Betänkande instämma, torde det tillåtas mig att äfven få yttra, hvad jag anser, till närmare upplysning af Betänkandet torde kunna förväntas.
Utskotten yttra det icke vara underl cist eidt någon säker ber åkning , hura mycket Banquen för sina , hos Gotha Canal och Malmo Disconter redan ägande Fordringar sluteligen kan komma att afskrifva; men detta obestämda förklarande måste väl något närmare kunna utredas, hellst Nationens elier Banquens uppoffring till större eller mindre belopp icke kan vara Nationen likgiltigt , och en utveckling deraf torde skäligen af Högloflige BaneoUtskottet kunna begäras, som med upplysning om de Fordringar i Disconterne, hvartill Ban. quen i alla fall till betalning ägt företrädestätt> i sammanhang dermed framställes det o - ^5 Den 17 Martil, f. m. lika förhållande till förlust för Banquen, som inträffat vid ett annat behandlings-sått till Disconternes utredning i jemförelse till det För. slag, sorn i Utskottens Betänkande innefattas, hvarjemte., och i grund af den töfmodan, att Hcglofiige BancoUtskottet fotat sina Calculer pä bestämda beräkningar, jag önskar att f| Utskottets upplysta pröfning underställa, om icke en gräns borde bestämmas för Banquens möjliga förluster, hvilka, i annan väg, om så fordras, af Statens Medel kunde godtgöras, och hvartill jag föranlåtes af den farhåga, att dessa förluster sluteligen blifva för Banquen större än man nu sig föreställer, om, jemlikt Utskottens Betänkande, icke nya
Lane utvägar öppnas för nu säkra och ordentliga Låntagare , som omsider ännu blifva osäkra, dä Lån tiil flera Millioners helopp innom få å.r skola indrifvas, utan allt Låne-biträde dertill , och då, genom UtmätningsAuctioner, den omtänksamme hust hallaren jemte vinglaren kommer på obestånd.
Jag förmodar väl Utskotten, med 3Leende å allmänna välfärdens fordringar, och de Ban. quen hotande större förluster, genom en hastigare indragning i Discont-rörelsen, i dess väntade FinanceBetänkande deremot beredt er*^ forderliga Correctiver, och föreslår derföre vördsamligen , att pröfningen af förevarande Betänkande , då det ifrån Utskotten återkommer, måtte hvila , för att s sammanhang med FinancePlanen afgöras.
Utskotten hafva, i förening med den alli öiånnare meningen, ansett Disconternas för?
/ Dtn 17 Marin, f. m. fi'tande ?
Corupurs-tillstand hafva medfört sa förstörande verkningar, att försök till ve» dt-rläggande deraf varit en vanmägtig åtgärd j men vid jemnförelsen af föJjderne af hvad Utsko“en föreslagit och de, sorn kunnat beredas i förcingmed Concours-tillståndet, torde kunna bevisas., att Gäldeoärernq kunnat blifva meia belåtna med det sednare och hittills ej mindre tillika Lagen, både i anseende till fordringsägares rätt bil fulla beloppet af Capital och Räntefordungar fått blifva oförkränkt, än Banqutn för oförmodade uppoffringar blifvit befriad.
Utskottens skäl emot
Disconternes försättande i Concours-tiilstånd, i anseende till Bprgenärernes mängd och spridda vistelse-orter, kan väl icke blifva mera gällande till afvikelse ifrån Lagens föreskrift i dessa, än andra större Concourser j men det anmärkta förhållandet , sorn skulle uppstå i anseende till Disconternes Gäldeniirers derigenom uppkommande förlägenhet, vis3r sig vara mera betänkligt :
Anmärkningsvärdt förekommer dock , att då Utskotten förklarat sig hysa ömhet för deras belägenhet, hafva likväl Utskotten icke gif. vit dem anvisning till Lans erhållande,, icke en gång till någon del ait liqvidera de flera Millioner, som innom få år skola betalas, pcb hvartill utvägar saknas, då FilialDisconterne upphört, och BancoDiscontens UtläningsSumma icke blifvit ökad; och detta förhållande kunde gifva ny anledning till den tanka man kanske förut hyser, att det är mera i afseende på Creditorerne än Debrtorerne man så omsorgsfullt fordrar
Statens uppoffringar i enär 28 Den 17 Martii, f. m. olyckor för
Debitorerne snarare beredas än fö2 rekomnias genom de anstalter, sora äro föreslagna i Utskottens förevarande Betänkande.