Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamiltons, som Ståndet också alltför väl sjelf kan skönja, men deruti förekomma likväl märkliga tillägg och förändringar, icke blott i sak utan äfven i redaction, och några af de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot de begge förenämnde Herrarnes förslag kunna icke framställas emot det, som jag nu anhåller att fä uppläsa, derest icke Hr Gr. o. Landtm, (inner något hinder deremot mola.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, (illkännagaf, att R. o. Ad. icke fattat något beslut, som inskränkte rättigheten till afgifvande af förslag till gemensamma tankar uti ifrågavar. ämne, och att således icke något hinder vore för uppläsningen af Gr. Frölichs förslag.
Frölich uppläste derefter följande: l:o.
Med upphäfvande af all ståndsdelning, och all sjelfskrifvenhet, skall Svenska folket hädanefter vid allmänt riksmöte representeras af en riksförsamling i 2:ne afdelningar:
Rikskammaren 8 H. 30 234 Den i3 Mars f. m. och Senaten, hvars samfällda antal ledamöter, minst 220 och högst 2-50, sålunda fördelas, att den förra erhåller 150 å 160 och den sednare 70 ä 90. 2:o.
Riksmöte hålles en gång om året, eller åtminstone hvart 3:dje. 3:o.
Valrätt äger hvarje Svensk, till myndige år kommen man, så framt icke, genom särskilde af lagen bestämda undantag, den activa medborgarerälten blifvit förklarad för honom hvilande eller förverkad. 4:o.
Valrätt för att utse rikskammarens ledamöter för 3:ne årlige riksdagar eller en hvart 3:dje år (utom de urtima) förekommer uti 3:ne särskilda valclasser, med fördelning egentligen efter beskattningens olikhet, nemi.: a) Genom electorer, uti mindre kretsar på landet, icke större än domsaga, men väl mindre, der en domsaga är för stor till blott en enda valkrets, med tingstad till samlingsställe, och der blott en riksdagsman af districtets valmän utses.
Till denna dass höra alla de från den activa medborgarerätten icke uteslutne, som bevillning erlägga för egendom, arrende, tjenst, pension eller annan inkomst i den lägre skattegraden, att till visst belopp bestämmas i grundlag lika för hela riket under en tid af 25 år, till åtskillnad från den högre skattegraden i 3:dje classen. b) Väljande uti städer, omedelbarligen eller genom electorer, af alla dem, som till den lägre skattegraden höra och utgöra så stort antal, att minst 25 valmän eller electorer sammanträda. c) Omedelbarligen väljande, på landet eller i stad boende, hvilka skatta i den högre graden, och hvilkas valdistricler utgöras af länen eller afdelningar deraf.
Fördelningsgrunden för alla tre dessa classer kan hvart 25 år undergå jemkning. 5:o.
Senaten bildas till en början provisoriskt, sålunda: att samtlige 4 RiksStm välja hvar sina 15 ledamöter vid den riksdags slut, då ny grundlag antagen är.
Det öfriga antalet senatorer utses af Konungen.
Hvart 3:dje år, ehvad ett eller tre riksmöten under liden hållas, utgår en tredjedel af senaten och ersättas successive med nya af rikskammaren utvalde ledamöter.
Efter 9 års förlopp, sedan första riksförsamlingens möte, blifva alla senatorer således utsedde af rikskammaren för 9 års functioner. 6:o
För ledamot af senaten erfordras en ålder af minst 35 och för riksdagsman af minst 25 år.
Konungen utnämner ordförande i senaten, med namn af Landtmarskalk, hvilken ock alltid är riksförsamlingens ordförande, sä ofta den håller gemensamma öfverläggningar, eller eljest samlad är. 8:o.
Hvarje afdelning af riksförsamlingen beslutar ensam för Den 13 Mars f. m. 235 sig, ehvad gemensam öfverläggning är hållen eller ej, men bådas samraanstämmighet erfordras till gemensamt beslut.
I frågor, der båda afdelningarne stanna i oförenliga skiljaktigheter, men saken icke kan förfalla, afgöres densamma genom ett förstärkt
Utskott med lika antal ledamöter från hvardera afdelningen. 9:o.
Utskott tillsättas af båda afdelningarne, med lika antal från hvardera.
Då jag nu icke kan fordra någon annan ordning för egentliga föredragningen af detta, än den redan stadgade, så får jag vördsamt öfverlemna förslaget till prot.
I fall jag uppfattat me ningen rätt, har 11. o. Ad. på förhand beslutat, ali hvarje förslag till gemensam tanka skulle förekomma till R. o.
Ad:s pröfning i den ordning det blifvit väckt, och vid sådant förhållande torde Gr.
Frölichs nu upplästa förslag lill öfverläggning föredragas sist, eller näst efter alla andra, som hittills blifvit framställda; så att man må äga erforderlig tid att taga kännedom derom, hvilket under uppläsningen icke, för mig åtminstone, varit möjligt, för att jag skulle kunna stadga ett omdöme deröfver.
Detta förslag tycktes mig vara litet mera sammansatt än alla andra, hvilka förut varit under behandling, och salunda önskar jag tillräcklig tid för alt betänka saken.
Om Hr Gr. o. Landtm, anser R. o. Ad:s beslut ronde ordningen för föredragningen vara sådant, som jag det uppfattat, torde den vördsamma anhållan om erforderligt rådrum, som jag tagit mig friheten framställa, varda bifallen. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. redan bestämt den ordning, i hvilken de förut afgifna förslagen hurde föredragas, och i detta beslut icke någon ändring kunde göras, så syntes deraf blifva en följd, att Gr.
Frölichs förslag komme att föredragas näst efter Hr Lefréns förlag, som var det sista af de förut afgifne.
Då jag nu efter fyra dagars öfverläggning finner, att ett nytt förslag till gemensam tanka framställes, och således anledn. kan vara att förmoda, att, i händelse R. o. Ad. icke fattar något beslut när tiden för väckande af dylika förslager skall anses vara tilländalupen, Const.lJtsk. icke hade att snart återförvänta betänk, slutligen afgjordt, så får jag vördsamt hemställa, om ej Ilr Gr. o. Landtm, skulle läckas inhemta R. o.
A-.ds tanka om bestämmande af någon viss tid, inom hvilken de ledamöter, som vilja uppgifva förslag lill gemensamma tankar i detta ämne, böra desamma för Ståndet framlägga.
Utan att vilja förneka olämpligheten af alt oupphörligen väcka nya förslag till gemensamma 236
Den 13 31 ars f. m. tankar, kan jag likväl icke anse lämpligt att väcka ett sådant förslag, som den siste talaren framställt.
Hans mening kan ingalunda vara att på detta sätt vilja upphäfva, eller inskränka hvad grundlagen föreskrifver; och då vi hafva denna lag att rätta oss efter, tror jag det vara alldeles öfverflödigt alt fatta ett beslut, hvars laglighet, i den ordning förslaget derom nu blifvit framstäldt, jag för min del mäste bestrida.
Palmstjerna, Mils Fredr.:
Till alla delar instämmer jag med Gr. Gyldenstolpe.
Om grundlagens föreskrift blifvit följd, så tror jag alt många af de öfverläggningar, som hittills ägt rum, blifvit besparade.
Hr Gr. o. Landtm, har varit af en annan tanka, den Ståndet biträdt; min är således numera af intet värde, dock känner jag ingen § i grundlagen, som förhindrar Ståndet att taga det, som jag tror, ändamålsenliga och nyttiga beslut, hvarom fråga nu blifvit väckt; ty hvar skulle eljest gränsen för denna öfverläggning vara i afseende på tiden?
Det skulle ju lätt kunna hända, att hvar och en af Ståndets medlemmar inkomme med sitt särskilda förslag, det ena efter det andra, och verldens yttersta timme skall kunna komma, innan vi hunnit få slut på denna sak.
Jag hemställer således vänligast, att man ej mätte motsätta sig den framställning Gr.
Gyldenstolpe gjort.
Oaktadt den lilla till hälften deladeanmärkn., som Gr.
Platen gjort mot lämpligheten att framkomma med nya förslag, får jag hembära honom min uppriktiga tacksamhet för hans motstånd till försöket» att afskära för alla andra än mig, rättigheten att framkomma med nya förslag, ty sådant vore orätt och grundlagsvidrigt.
Jag tror icke eller, att Gr.
Gyldenstolpe, Ordföranden i Const.Ctsk., kan hafva något särdeles intresse af att få denna discussion så mycket förkortad; och ehuru han blifvit understödd af Frih. Palmstjerna, Nils, sä hoppas jag, att R. o. Ad. icke vill göra sig saker till en så stor illibiralitet, som det skulle vara alt fatta ett sådant prescriptionsbeslut.
Då en ledamot af Coust.Utsk., Hr von Hartmansdorff, nu anmält sig, så lärer han äfven komma att yttra sin tanka, och jag hoppas, att han åtminstone icke är sä illiberal, att han skulle påyrka ett sådant beslut.
Hvarken detta eller något annat Stånd kan fatta beslut, som ej öfverensstämma med Riksd.- Ordn., och vi icke eller sådana, som ej öfverensstämma med Ridd.- Ordn.
Men så vidt jag vet, finnes ingen prescriptionstid för anmärkningar, så länge Const.Utsk:s betänk, är under behandling.
Så länge kan följaktligen hvar och en göra ytterligare förslag lill gemensamma tankar.
Men sedan betänk, är afhandladt, så är, utan att
Ståndet derom fattar något beslut, tiden för sådana anmårknas afgifvande förbi.
Jag hade verkligen föreställt mig, alt alla de ledamöter af R. o. Ad., som haft några förslag att framlägga, redan skulle hafva anmält sig dertill, men jag kan icke eller ueka, att det är hvar och ens rätt att framkomma dermed, Den 13 Mars f. m.
J37 och någon prescriptionstid har, så vidt jag vet, ej dertill blifvit bestämd.
Vare detta nog om den saken.
Men nu ber jag alt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett föremål af denna fråga.
Uti 56 § Reg.F. linner man följande ord: ”Göras åter i RiksStms plena emot Ulsk:s yttrande anmärkningar, blifva de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade.
Utsk. äligge då, att samtlige RiksStms tankar lill ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter (inas, dem derjemte lill samtlige RiksStms behandlande anmäla.”
Det lärer icke vara tvifvel underkasladt, att oförenliga skiljaktigheter för närvarande finnas i RiksStms beslut.
Så vidt del är en sanning, livad mig blifvit sagdt, att de öfriga Stånden fattat olika beslut, sä lärer det åligga Const.Utsk. att inför R. o. Ad. så väl sorn de öfrige Stånden anmäla detta förhållande.
När denna anmälan göres, hvarförinnan det åligger Const.Utsk. att i möjligaste måtto hafva sammanjemkat de olika besluten, får ju R. o. Ad. tillfälle, likasom de öfrige Stånden, att yttra sig i detta ämne.
Jag kommer derföre till den slutsats, att de af R. o. Ad:s ledamöter, hvilka möjligen hafva äsigter, dem de vilja söka att göra gällande, dertill hafva tillfälle, när Const.Utsk:s förrberörde anmälan inkommer, hvarföre jag vördsamt hemställer till en hvar, om man ej nu skulle fä anse antalet af de tankar, som blifvit framlagde, uppfyldt, för alt en gång få ett slut på denna öfverläggning, grundandes denna min vördsamma framställning derpå, att, som jag nyss nämnt, tillfälle blir alt vidare yttra sig när ämnet ifrån Const.Utsk. återkommer.
Frih. Cederström, Jacob: Något beslut om prescriptionstid för anmärkn:rs framställande mot Ulsk:s förslag har icke blifvit fatladt, ulan R. o. Ad. har rättat sig efter Hr Gr. o. Landtnäs framställning att göra alla anmärkn:r först, directe, och att derefter till öfvervägande upptaga desamma till gemensam tanka, allt i den mån de voro skiljaktige från Utsk:s förslag, och sist dem, som mera närmade sig detsamma.
Sedan nu samtlige de ledamöter, som begärt ordet, deribland äfven den förslagsmakaren, som nyss framkommit med ett project, yttrat sig ganska vidlyftigt i afseende på två eller tre andra förslag, sä har ingen vidare begärt ordet för att göra anmärkn:r mot Utslos förslag, hvadan ock discussionen om betänk, är fulländad enl. grundlagen och någon ny bör icke kunna uppkomma.
Deremot måste vi kunna komma till fullföljd af de gjorda anmärkningarne, dessa må vara af hvad beskaffenhet som helst, hvarföre jag anhåller att vi må få skrida till desammas föredragning, ulan att uppehållas af Gr.
Om jag icke mycket miss tager mig, så gjorde Hr Gr. o. Landtm, i början af den discussion, som föranleddes af detta betänk., den framställningen, att alla de ledamöter, hvilka önskade att framställa förslag till gemensamma tankar, skulle desamma afgifva, och att sedermera alla 238 Den 13 Mars f. m. dessa förslag, hvar för sig, skalle komma att discuteras.
Jag tillstår uppriktigt, att jag då ansåg denna framställning föranleda dertill, att, dä discussionen öfver dem en gång begynt, så skulle alla vidare förslag upphöra af sig sjelfva, d. v. s. något ytterligare förslag icke få väckas.
Jag finnér nu att jag misstagit mig, och vill blott nämna, att om jag trott det varit tillåtet att, efter discussionens början öfver ett till pröfning framlagdt förslag, framkomma med ett sådant, så hade jag icke allemnat del förslag, som jag framställt, utan väntat dermed till längre fram; men då jag, som sagdt är, misstagit mig, har jag velat anmäla det för R. o. Ad. H. Ex. Hr Gr. o.
Landt m. yttrade, att R. o. Ad., såsom II.
Ex. redan omnämnt, icke fattat något beslut, som inskränkte rättigheten att afgifva förslag, och H. Ex. ej eller velat genom någon framställning gifva anledn. till ett sådant beslut, utan tagit för afgjordt, att yttranderätten i denna vigtiga fråga borde lemnäs så fri sorn möjligt; men då R. o.
Ad:s öfverläggning om Const.Utsk:s ifrågavar. mern. nu fortsattes under det 7:de plenum, så torde denna rättighet icke vara för nära trädd derigenom, att H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen om detta mern. fulländad, så vidt den anginge framställande af förslag till gemensamma tankar.
Jag ber om ursäkt att jag anmält mig just under det att Hr Gr. o. Landtm, yttrade sig, men då icke under föregående plenidagar något beslut blifvit fatladt rör:de utsättande af prescriptionstid, inom hvilken anmärkn.-r i detta ämne finge afgifvas, och 11. o. Ad. icke eller i detta ögonblick är så talrikt församladt, alt icke mången nu frånvarande ledamot kunde hafva något att föreslå, så hemställer jag, om ej med den af Hr Gr. o. Landtm, nu afsedda propos:s framställande kunde fördröjas till nä gun längre fram på dagen, då flere ledamöter hunnit uppkomma.
Äfven ber jag att få erinra derom, att jag i plenum den 11 dennes, om jag rätt minnes, förbehöll mig samma rätt som Frih. Hamilton, då han framställde sitt förslag till gemensam tanka, att, i afseende på några omständigheter, som under l:a plenum i denna fråga af ätskillige ledamöter anmärktes såsom olämplige i det af Const.Utsk. afgifna förslaget, framdeles få framlägga det förslag till en gemensam tanka, som jag kunde anse nödigt att uppställa emot de grunder, som Const.- Utsk:s förrberörde förslag innehåller.
Jag utber mig alltså, att den propos., som af Hr Gr. o. Landtm, kan varda framställd, icke måtte komma att afskära min, genom ofvannämnde förbehåll förvarade rätt, likasom icke eller den rätt, som Adelns nu frånvarande ledamöter förmodligen trott sig kunna påräkna.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att i anledn. af denna Frih.
Palmstjernas framställning, Gr.
Gyldenstolpes hemställan borde hvila på bordel.
Den 13 Mars f. m. 239 Härefter, och med tillkännagifvande, alt, jemlikt den af R. o. Ad. bestämda ordning, Hrr:ne Lagerhjelms och Cederschjölds samt Frih. Anders Cederströms förslag till gemensam tanke nu förekomme till pröfning, framställde II. Ex., att dessa ledamöters förslag, såvidt II.
Ex. uppfattat detsamma, innefattade, att R. o.
Ad. skulle återremitteia Const.Utsk:s förslag endast med den af R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke förklarade anmärkn., att berörde förslag ej vore antagligt.
Under de flere dagar, som R. o. Ad. öfverlagt om särskilda förslag till allmänna anmärkmr emot Const.Utskrs betänk., hvilkas syftning varit att framlägga andra hufvudgrunder för representationens ombildning, än de, sorn nämnde betänk, innehåller, har jag icke deltagit i öfverläggningarne; men sedan alla dessa förslag blifvit underkända, och nu fråga är, icke att framställa någon gemensam tanka, utan ett förklarande, att förslaget är oantagligt, d. v. s. inga anmärkn:r emot förslaget och dess grunder, utan förslaget i allmänhet, så anser jag mig äfven böra höja min ringa röst, för att i detta vigtiga mål framställa hvad jag anser vara rätt och för mitt fädernesland nyttigt.
Jag tror, att R. o. Ad. gjorde rättast att framställa en mening i sak, och icke framställa en tanka af den beskaffenhet, som förevarande förslag innehåller.
Det vore, efter mitt förmenande, om det tillätes att jag så yttrar mig, att gifva åt R. o. Ad:s fiender ett nytt thema, för att derpå grunda tillvitelser och anklagelser, som vore detta Stånd så sinnadt, att det icke önskade någon förbättring i landets representation.
Vi veta huru kärkomna sådana themata åro, för dem, som anse medborgerlig dygd och medborgerligt nit nedläggas på fäderneslandets altare genom smädelser emot åtskillige af Rikets representerande riksstånd.
Jag säger derföre, att min tanka är, att R. o. Ad. icke bör lemna rum för sådana themata, icke derföre som skulle jag tro, att R. o. Ad. dymedelst skulle i verkligheten hafva något att befara, ty jag är öfvertygad, alt den stora tänkande mängden af Svenske medborgare skall rätteligen, hädanefter som hittills, förstå att uppskatta R. o. Ad:s motstånd, sådant det visar sig, och att detta motstånd är fosterländskt, och icke slåndsprivilegiers försvar.
Jag vill icke yttra mig mera om förevarande förslag, att man skall helt och hållet förbigå att uttala sin mening om hvad som erfordras till förbättring af det förslag, som ärafUtsk. framlagdt; men jag vill ingå i några betraktelser om Utsk:s förslag, emedan jag vill försöka att försvara dess grunder och visa dess tillämplighet på fäderneslandet.
Ståndsvalens grundsats är nationel, det torde icke behöfva bevisas; den är uråldrig, den har undergått modificationer med tiderna, och detta bevisar äfven dess förträfflighet.
Den är icke så stationär, som man velat påstå, men stark, emedan den är uppväxt på fosterländsk grund ; den är icke importerad, emedan den är Svensk egendom, den är tillika ett värn för friheten, rätt insedd och rätt förstådd.
Den medgifver inom ståndscathegorien något, som är ganska väsendt - 240 Den 13 Mars f. m. ligt för frihet i öfverläggning och för frihet i allmänhet, nemi. frånvaro af census.
Ståndsidéen innebär sjelf en census, och derföre kan inom hvarje Stånd friheten vara så mycket starkare, sä mycket längre utsträckt, och derigenom kommer sä mångå tlere individer till godo rättigheten att yttra sig i fosterlandets angelägenheter; och den census, som sökes genom penningebestämmelser, den linnes i de organisationer, som ligga i sjelfva ståndsindelningen.
Jag undrar om detta behöfver bevisas!
I nuvarande lids ögonblick synes mig alt den pröfvas, den har varit pröfvad under förra riksdagen, — den har visat sig äga styrka.
Ar det förståndigt alt förkasta en grundsats, att förkasta en inrättning, att förkasta en luifvudgrund för en representation, som i så uppretade tider, som de nuvarande, ändock förmår att visa lugn och styrka, af flepig eftergift för dagens hugskott, för dagens hotelser mot lagenliga afdelningar af landels lagliga representation.
Jag ber Hrrme lägga märke till, att det icke torde vara klokt att förkasta det starkaste, som man äger; men annat är att ställa så till, alt denna styrka icke blifver spillrad, som den nu är inom fyra Stånd, som icke öfverlägga med hvarandra; annat är att så ordna nationalförsamlingen, alt dessa Stånd kunna upplysa hvarandra inbördes, och få tillfälle att utjemna, genom ömsesidiga meddelanden, de skiljaktigheter i meningar, sorn för ögonblicket kunna vara mera eller mindre starka, mer eller mindre grundade på skäl, eller saknande sådane.
Man har anmärkt emot Ulsk:s förslag som en väsendtlig felaktighet, att den öfre kammaren skulle väljas af samma valcollegium som den nedre, och att derigenom skall uppstå ett förhållande, hvarigenom den öfre kammaren skulle komma att sakna den egenskap till motstånd, som man tror sig böra uteslutande finna i denna kammare.
Af mig högaktade män och ibland dem många, som jag närmare känner och af hvilka jag är närmare känd tillbaka, hysa i detta fall olika tänkesätt med mig; men jag tager mig friheten hemställa, om icke premissen, den nemi. att ett öfverhus skall vara absolut olika till sin grund, olika till sina beståndsdelar, är någonting som icke borde tagas som en politisk dogm till utgångspunkt, utan först borde bevisas.
Tager man helt enkelt, som under discussionen här under dessa dagar visat sig, för gifvet, att formationen skall vara sådan och icke tror sig behöfva bevisa detta för den dogmatiska riktighetens skull, så ärconclusionen ganska lätt, och Utsk:s betänk, icke dogmatiskt; men tror man sig behöfva och böra ingå i bevisande af denna premiss, så tror jag, alt man kommer till större besvärligheter än man före ställer sig.
Jag för min del skulle tro, alt, långt ifrån att detta s. k. öfverhus borde sammansättas af olika beståndsdelar, långt ifrån att det borde hafva sitt ursprung frän olika valcollegier, Utsk:s förslag i detta täll är det riktigaste.
Jag skall försöka att bjuda bevis för min sats.
Jag har märkt, under den tid jag lefvat och haft tillfälle att lägga märke till hvad under en ganska stormig tid för sig gått inom de Europeiska statsförhållandena Den 13 Mars f. ra. 241 i detta fall, att de s. k. öfverhusen, den del af representationerne, sora egentligen skulle vara den återhållande, vanligen visat sig sakna denna egenskap, då den blifvit pröfvad.
Del vanliga sättet af en nedre kammare att gå till väga har varit ungefärligen följande:
Vi, säga dess ledamöter om sig sjelfvc, vi äro nationens representanter, vi äro valde af folkets naturlige valmän, vår vilja är ett uttryck af folkets vilja, vår vilja skall derföre vördas, för den skall man böja sig förr eller sednare; men J! säga de till den öfra delen af representationen, hvad åren J?
Tillkomne genom födsel eller val, på ett eller annat sätt, ur helt andra ståndsclasser, ur helt andra förhållanden än vi, J rikedomens män, capitalernes män, vetenskapsmän, J alle stå’n sam usurpatorer; hvad J sägen, det är för alt skydda den plats, på hvilken J eder befmncn, för att skydda de rättigheter J representeren; vi äro folkets, men J ären det icke.
Och detta thema, lyckligt och väl uppfalladl af den makt, som börjar på ali kalla sig en statsmakt, pressen, är ett härligt thema för agitation; och hvad är agitation? jo, en minoritets bemödande ali hos den stora massan, sora icke något begriper, förvärfva sig en pluralitet, med hvilken man prunkar, sägande: så vill nationen, d. v. s. jag, som skrifvit tidningsartikeln.
Det är detta förhållande-, som jag här framställt, måhända mindre klart, än det förtjenst, eller mindre våldsamt, än kanske försigtigheten fordrat, det är detta förhållande, säger jag, som jag tror, att författarena lill Const.Utsk:s förslag haft för ögonen, dä de icke föreslagit oss 2:ne kamrar af så diametralt olika behof och sammansättning, som man i allmänhet, enligt den nämnda dogmen, tror vara den enda rätta.
Jag föreställer mig en nationalförsamling här i hufvudstaden, sammankommen efter de valgrunder, som Const.Utsk:s förslag innehåller; jag föreställer mig en vänskaplig sammankomst mellan tvä eller llere ledamöter af dessa 2:ne särskilda kamrar; jag föreställer mig, att dagens samtal rörer något föremål, som nyss blifvit afgjordt i kamrarna; jag föreställer mig, att ledamoten af nedre kammaren, som är af olika tanke om ärendet med den af öfre kammaren, skall börja med att förklara sin opinion vara folkets.
Hvad skulle man då svara en sådan man, i händelse män tillhörde den öfre kammaren? om icke:
Min unga vän! vi äro valde af samma valkrets, vi äro valde inom samma calhegorier uti fäderneslandet; det finnes ingen skillnad oss emellan i det väsendtligaste förhållandet, men ni är vald på försök för en riksdag, ni är 25 år, har ännu icke fyllt 30, det är möjligt, det är troligt, att ert företräde skall visa sig framför mitt, men jag är dock vald af samma valcollegium för 5 riksdagar.
Mina valmän hafva möjligen tagit miste om min person, men dock är deras förtroende numeriskt 5 gånger starkare till mig än lill er; jag skall, enligt lagen, vara 35 år gammal för att vara valbar, ni behöfver icke vara mera än 25.
Man kan vara mycket förståndig och klok vid denna sistnämnda ålder, och klokare mången gång än vid 60, men det ligger i demonstrationens natur, att 8 II. 31 242 Den 13 Mars f. m. den som yngre är, icke kan förebära att han derföre har mera erfarenhet.
Jag hemställer, hvar en sådan man, som hörer till den nedre kammaren och säger sig företrädesvis vara vald af folket, skall hemta fäste af den ringaste grund för ett sådant påstående.