Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström nämner, så har linn fullkomligen rätt i sin anmärka.; likväl tror jag också att han liar rätt deruti, att det nu icke är skäl alt derföre återremittera memorialet.
Jag tror mig', då icke någon bestämdt yrkat ändring eller rättelse i denna § och i följe deraf återremiss, endast behöfva upplysa, att så vidt jag påminner mig, är denna §:s lydelse i fullkomlig enlighet med hvad som förut varit stadgadt, och det har visserligen icke varit hvarken meningen eller praxis att några sådana åtgärder skulle vidtagas, utan att ansökning] derom skulle kunna göras hos Konungen. 48 Den 3 Juni.
Hr von Hn r t m a nsd or f f, Aug.:
Det förhaller sig alldeles så, sorn Gr. von Platen säger, att i det gamla reglementet eller det nu gällande stå införda några ordalag 0111 de af styrelsen för Riksg.cont. land träntmnstarne gifna föreskrifter ang;de hvad de vid uppbörden böra iakttaga.
Det kan möjligen bända, att en sådan föreskrift är afsa ringa vigt, att bon jemväl må kunna af Riksg.cont. meddelas; men det skulle ock kunna bända, alt man begagnade dessa ordalag för att gifva sådana föreskrifter, som kunde blifva ingripande i konungamaktens rätt alt härom förordna.
Jag skulle likväl med Frill.
Cederström hoppas, att våra fullmäktige i Riksgcont. hafva den försigtighet vid dessa ordalags begagnande, att de icke föranleda några tvisteämnen emellan riksdagarna.
Om vi någonsin vid en kommande riksdag blifva så lyckliga, att få Riksg.coubs reglemente under pröfning, förr än de sisla dagarna af riksmötet, så kunna vi, derest någon af oss då lefver och deltager i öfverläggningen, söka att tillvägabringa den rättelse, som synes vara behöllig.
Jag började med att förklara, att stadgandet finnes i de gamla föreskrifterna, och att, som icke verkställighet på en dylik åtgärd från fullmäktige i Riksg.- cont. följa kan, derest den icke slår i conformitel med författningarna, ulan vederbörande myndigheter då blifva tvungne att anmäla förhållandet bos Konungen, jag icke bar begärt återremiss af betänk.; men jag har icke velat hafva en oriktighet förbigången bos R. o Ad., emedan d<-t icke är någon ordning i en sådan lagstiftning, alt man låter Ständernes fullmäktige få gifva föreskrifter för landträntmästaren, med förbigående af landshöfdingen, som har tillsynen öfver deras redovisning, oell som således kunde blifva kryssad i de controllerande åtgärder, som honom författningsenligt åligga.
SlatsUtskis meni.
N:o 544 blef af R. o. Ad. bifallet.
Vidare föredrogs StatsUtskis den 2 dennes på bordet lagda mern.
N:o 5^5. med förslag till expectance- och pensionsstaler vid Riksg.coutoret.
Elium af ringa vigt, anser jag mig dock, då jag bär är närvarande, böra göra den anmärkn., att här är ett tryckfel, hvarigenom vid summan af pension för en enka blifvit upptagen siffran i5o i coluinnen för tunnor spanmål, i stället för alt den bör slå i columnen för riksdaler.
Detta betyder visserligen ingenting, då trvckfelet är alldeles skenbart; men då jag här är närvar.
, bar jag icke ansett mig böra lemna det oanmärkt.
Gr. von Platans anmärkning är ganska riktig, men af slutsummorna för spanmål och riksdaler synes tryckfelet tydligen, hvadan jag an - Den 3 Juni.
49 anser något misstag icke kunna äga rum.
Emedlertid är det ganska val, att en af StatsUtsk:s ledamöter fästat uppmärksamheten härpå, ifall tvist skulle uppstå.
It. o. Ad. biföll StatsUtskts meni.
N:o 545.
Lades till handlingarna, vid förnyad föredragning, Stats— TJtsk:s den 2 dennes på bordet lagda memorialer: N:o 546, i anledn. af återremiss å mern.
JNT:o 5rg, med förslag till en voterts-proposilion; N:o 547, i anledn. af återremiss å de i meni.
N:o 4g4 föreslagna reglemenlariska föreskrifter för Puksg.contts framtida förvaltning.
Vid förnyad föredragning af Bevilln.- och LagUtsktns den 2 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 21, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
N:o i3, ang:de väckta motioner dels om controller emot missbruk vid fribrefsrätfighetens ulöfvande, och dels om fribrefsrätt för länsmän, blef nämnda utlåt.
N:o 21 lagdt till handlingarna.
Föredrogs ånyo och godkändes Bevilln.-, Log- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsktns den 2 dennes på bordet lagda mern.
N:o 22, i anledn. af RiksSltns skiljaktiga beslut, angtde föreslagna förändringar uti K. förordningen, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 Dec. i835.
BancoUtskrs den 2 dennes på hordet lagda mern.
N:o 182, med förslag tilt åtskilliga förändrade stadgande:! uti 5 artikeln af nu gällande bancoreglemente.
På sidan 6 förekommer i i4:de punkten följande stadgande:
"I afseende på granskning af förslitna och bristfälliga sedlar af 3 och 2 r:drs-valören, äldre sorter, samt 16, 12, 8, i4 och 10 sk., hvilka lill banken inlevereras eller, hvad skill i ngssed larna angår, till utbyte företes, kommer del att bero af commissariernes i sedelco n toret urskiljning och uppmärksamhet, att icke, å ena sidan, genom för långt sträckt eftergifvenhet, hvarjehanda svekfulla företag och försök till enfalldiges förvillande måtte underlättas och befordras’’ etc.
Det är emot dessa orden ”i s e d e 1 c o n t o re t”, som jag gör anmärkning.
Det beror icke blott på dessa commissarie!-, ty de kunna icke medhinna den s. k. suddningen af alla de sedlar, som blifva inlemnade.
Delta arbete fördelas emellan alla commissarierna och hvarje commissaries åliggande är, att vid denna förrättning tillse, att den casseur, som inlöst sedlarna, icke misstagit sig, till bankens skada.
Om nu dessa ord ”i sed eleon tor el” bibehölles, skulle deraf otvifvelaktig! följa, att 26 H. 7 5o Den 3 Juni. man nnsåge de öfriga commissarierna icke liafva någon controllerande befallning.
Om så vore, hvartill skulle det då tjena att de deltogo i den s. k. suddningen?
Jag tillstyrker derföre, att dessa ord måtte utgå, och alt således, då detta icke kan ske utan återremiss, R. o. Ad. måtte återremittera betänkandet.
I detta mål, som utgör en del af reglementet, är det alldeles omöjligt att möta de gjorda anmärkningarna, ulan att vara här försedd med reglementet och R.
Sl:s äldre beslut.
Jag nödgas derföre begära, att detta mål må ytterligare få hvila på bordet, och hoppas att någon ledamot af Ståndet med mig deruti instämmer, så alt jag, nästa gång målet förekommer, torde kunna ingå i svar på Hr von HartmansdorlFs framställning.
Hr Munck af Rosenschöld, Wils Rudolph, förenade sig med Gr.
Frölich i begäran att BancoUtsk;s mera.
W:o 182 ytterligare måtte få hvila på bordet.
Då nu ånyo föredrogs BancoUtsk:s den 2 dennes på bordet lagda mern.
W:o 183, med förslag till förändrade föreskrifter uti 6 artikeln, 1 och 2 afdelningarna af nu gällande boncoreglemente, blef samma mein. af R. o. Ad. bifallet.
Till handlingarna lades BancoUtskts den 2 dennes på bordet lagda mern.
N:o 187, i anleda, af II. R. o.
Ad:s återremisser å Utsk:s under W:is 176, 177 och 178 afgifna utlåtanden.
Ånyo föredrogs och godkändes BaneoUtskts den 2 dennes på bordet lagda mein.
N:o 188, i anledn. af RiksStms beslut i följd af Utskts uti betänk:na W:is i58 och 179 framställda förslog till reglering af bankens lånerörelse i åtskilliga delar.
Vidare föredrogs och bifölls BaneoUtskts den 2 dennes på bordet lagda meni.
Wto 189, nied hemställan om gratification till en af bankens comuiissarier för Utsk. lemnadt biträde.
Justerades pleni-prottn för den 6 sisll.
April e. m., den 7 April samt den 14 April f. och e. m.
Upplästes ankomna prot.utdr från de öfriga RiksSttn, nemi. från PresteSt. af den 1 dennes; från BorgareSt. af den 1 och 2 dennes, samt från BondeSt. af den 2 dennes.
Den 3 Juni. 5i Lades på bordet nedannämnda från inkomna ut Iåt!n, nemi. från StatsUtskottet: N:o 568, i anledn. af Professoren Geyers motion om anslac (ill Rilsarchivets tjenstemän; N:o 56g, i anledn. af Hr biskop Agardhs molion ang:de mm uti R.
St:s hus för nordiska naturforskarne vid deras nästkommande år inträffande sammanträde i Stockholm; BancoUtskottets N:o rgr, öfver en af Hr Rosenblad, Bernh., väckt motion om rätt till delaktighet i Bancostatens enkecassa för Bancodiscontens, lånecontorens, samt Tumba bruks tjenstemän och betjente; N:o i gå, öfver en väckt fråga om förändrad reglering af bancofullmäkliges dispositionsräkning N:o i.
II. R. o, Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m.
Fredagen den 4 Juni 1841 •
Plenum kl. ra på dagen.
Ankom Statsrådet m. m. Gr. A. O. Mörner, hvilken å K.
Företogs val af 3:ne deputerade att öfvervara den examen i christendomskunskapen, som kommer att hållas med Ii. K. H. Arffursten, Hertigen af Skåne; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o g2, Gr.
Horn, Claes Fredr 68 röster, „ a4g, Frih. Adelsvärd, Joli. Carl .... 6g ,, „ i8éi, Hr von Hartmansdorff, Aug. .... 72 „ Upplästes K.
St., angtde mötespassevolancens upphörande; gifven Stockholms slolt den 24 Maj 1841. R. o. Ad. fann denna nåd. skrifvelse icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarna. 5a Den 4 Juni» Hr Munck af Rosenschöld, Nlls Rudolph, uppläste följande 2:ne anföranden:
Frånvarande, emedan plenum inföll på annan dag än de vanliga, Onsdag och Lördag, och enär jag således tillfälligtvis icke kommit i kännedom om att något sådant hölls Måndagen den 17 Maj, då H. R. o.
Ad. beslöt att på Riddarhusets bekostnad låta måla Hr Frill. o. Landtm:s porträtt, begagnar jag nu tillfället att, med anledn. af denna under liksdagen inträffade händelse, väcka följande motion:
Att H. R. o. Ad. ville besluta, att på Riddarhusets bekostnad låta fullkomna den ändock ännu defecta samlingen af landtmarskalksporträlten.
Det torde vara de flesta af det H.
Ståndets herrar ledamöter bekant, att samlingen af landtmarskalksporträtter, oaktadt det sist fattade beslutet, ändock icke är fullkomnad; der felas nemi.
Charles Emil Lewenliaupts, hvilken också torde vara en i historiskt afseende ganska märkvärdig Landtmarskalk, och hvilket porträtt det åtminstone nu en gång ändtligen torde hafva blifvit tid att också lemna en plats i samlingen.
Jag har derföre, med anJedn. af ofvannämnda händelse, nu vågat vördsamligen föreslå, det H. R. o.
Ad. vid 1840 och 1841 årens riksdag jemväl täcktes anse, att det äfven vore lämpligt på allmän bekostnad förskaffa
Riddarhuset detta porträtt, på det att samlingen, såsom ännu icke helt och hållet fullkomlig, då Landtmarskalkens vid 1789 års riksdag, Gr.
Charles Emil Lewenhaupts porträtt ändock saknas, måtte, genom nämnde Hr Gr. och Landtmarskalks porträtts anskaifande på Riddarhusets bekostnad, alldeles completteras, hvilket torde vara så mycket både billigare och möjligare, som Gr.
Lewenhaupt redan på förhand låtit måla sitt porträtt (af hvilken orsakjdet ej erhöll sin plats bland medbroder p& riddarhusväggen, om Hr Grefven höll sitt jag så ovärderligt, eller rättare utom all beräkning af värde, att det skulle hafva varit en alltför påkostande uppoffring för både Ståndet och Riddarhuscassan att för detta ändamål sälta sig i besittning af detsamma, eller måhända han höll det ej så högt i värde, som Ståndet var fastmer nogräknadt om uppoffringar å Riddarhusets sida, känner jag icke, det hör till det inre af de dagarnes historia, ) och det ännu således helt visst lärer finnas uti familjen, som säkerligen numera icke lärer hesitera, utan, jag är öf~ vertygad derom, tror sig hafva anledning att icke låta finna sig ovillig att utan någon uppoffring för Riddarhuscassan aflåta det åt Ståndets disposition.
Jag anhåller att denna min motion mätte blifva remitterad till Ridd.Utsk., öfvertygad att detsamma skall finna min framställning grundad på både anledningar och skäl; och jag underkastar mig i öfrigt Ståndets heslut, dock med mig förbehållen reservationsrättighet mot ett alslag af den af mig framställda begäran om fullkomnandet af Landtmarskalks-porträttsamlingen med Gr.
Den 4 Juni. 53 Charles Emil Lewenhaupt porträtt, hvars anskaffande och upphängande bland de öfriga Landtmarskalkars jag anser numera så mycket billigare, som det helt visst later sig göra utan ringaste uppoffring å Riddarhusets sida, som familjen otvifvelaktigt aflåter det gratis; och så mycket nödvändigare att det finnes, som Landtmarskalkens vid 1789 års riksdag porträtt torde, jemte det af Landtmarskalken vid innevar., vara det märkvärdigaste i hela samlingen , då dessa tvänne riksdagar äro vice versa contraparter, men dock i delta fall, nemi. hvad märkvärdigheten angår, förhållandet med dein är så temmeligen lika.
Jag har under denna riksdag kommit i så många förbindelser till Landtmarskalken, ända från del öfverseende, hvarmed han handlade min motion om Hr Crusenstolpes frögifvande, och allt fortjemnt visadt öfverseende, vis å vis mig val förståendes, icke af hvad grundlagarna bjuda, utan af de fel mot form, hvilka jag, såsom en oöfvad riksdagsman har begått, jemväl för samina öfverseende vid så många andra tillfallen, vis h vis mina politiska vänner, att, om de icke vilja akta derpå, jag dock ansett för en pligt af mig att vara tacksam, så väl för dem, som för mig; och då jag genom en öfverraskning blifvit beröfvad det lyckliga tillfället att visa min erkänsla vid fråga om målningen af Landtmarskalkens eget porträtt; så har jag dock nu ansett mig till någon del kunna afbörda den, genom att väcka fråga 0111 introducerandet uti samlingen af landtmarskalksporträtten fif ett af de värde föregångarnes.
Jag öfverlemnar, som jag redan yttrat, med tillförsigt, saken åt det H.
Ståndets ombepröfvande.
Äfvenså vågar jag, med anledn. af den under riksdagen inträffade händelsen, att ett grundlagsförslag blifvit lagdt på R.
St:s bord, uti hvilket förslag representationen är grundad på val och icke på Stånd, och till följe af hvars möjliga antagande Riddarhussalen endast skulle komma alt öfvergå lill ett historiskt monument, göra följande motion:
Att, då vapnen här på väggarna äro upphängda utan allt både systeme och ordning, Ståndet ville finna det lämpligt, att, innan vi öfverlemna detta hus åt efterverlden såsom ett historiskt monument med sina både stora och små minnen, alla vapnen, genom
Directionens föranstaltande och på Riddurhuscassnns bekostnad, upphängdes och ordnades efter sysleme i historisk nummerföljd, som är densamma de i matrikeln intaga.
Äfven denna motion anhåller jag måtte blifva remitterad lill Ridd.Utskottet.
Gr. Horn, -Claes Fredr.:
Det har visserligen icke undfallit R. o. Adis minne, att deri siste värde talaren lill ganska betydlig del förlängt våra öfverläggning.-)!-, och det synes som hans afsigt vore att än ytterligare förlänga riksdagen, när han på de sista dagarna af densamma framkommer med en motion, som, ifall deri upptoges, kunde leda till 54 Den 4 Juni. stormande och långvariga debatter.
Jag hoppas således, alt R. o. Ad., långt ifrån att bordlägga denna motion, genast måtte fatta sitt beslut alt densamma förkasta, hvilket ingalunda vore stridande emot formen, och i min tanke det bästa, väldigaste och lämpligaste svar, som ifrån Ståndets sida derpå kunde lemnäs.
Jag märkte icke alt någon före mig anmält sig att tala i anledn. af hvad Hr Munck af Rosenschöld behagat orda; men då Gr.
Horn redan yttrat sig, ber jag att med honom få instämma deruti, att den väckta motionen är af beskaffenhet att af R. o. Ad. genast kunna afgöras, hvarom jag anhåller, under yrkande af propos. till afslag derå.
Hr Brummer, Carl Magnus, anhöll att båda motionerna måtte få hvila på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då en ledamot bebegärt de af Hr Munck af Rosenschöld väckta motioner på bordet, R. o. Ad. också torde finna att sådant borde medgifvas.
Jag tror att begge demotioner, som Hr Munck af Rosenschöld väckt, äro af beskaffenhet, om R. o. Ad. så för godt finner, att icke behöfva handläggas på sätt som Riksd.Ordn. föreskrifver.
Jag anser således, att ett bestämdt utrönande bör äga rum, huruvida Ståndet vill att bordläggning skall ske af dessa motioner eller icke, innan en sådan bordläggning medgifves.
För min del förklarar jag min åsigt vara, att någon bordläggning af dessa motioner ej må tillåtas, instämmande alltså äfven med Gr.
Horn, alt de genast måtte till afgörande företagas samt rättvisligen förkastas.
Horn samt Hr Printzensköld, alt intet hinder möter för R. o. Ad. att kunna utan remiss afslå denna motion, hvartill jag äfven förklarar mig benägen; men då jag hört en ledamot begära motionerna på bordet, lill inhemtande af en närmare kunskap om desamma, så anser jag också den af Hr Frih. o.
Landtm, afgifna förklaringen, att ifrågavarande motioner i anledn. deraf böra på bordet hvila, vara enlig med våra former.
Det vare långt ifrån mig att vilja förvägra någon att få taga kännedom af en väckt motion; men jag tillåter mig tro, att ingen behöfver taga kännedom om de nu väckta frågorna, och det dr på denna grund jag vågar anhålla att propos. måtte framställas, huruvida R. o. Ad.
55 medgifver bordläggning af dessa motioner; ty de äro för ingen del af beskaffenhet att kunna sägas vara allmänna 1’rå g o r.
Om jag ej alltför illa uppfattat sakens gång, har jag tyckt mig linna att Hr Frih. o. Landtm, redan gjort propos. på att Hr Rosenschölds motioner skulle blifva hvilande på bordet, samt att Hr Frih. o. Landtm, förklarat sig hafva funnit R. o. Ad:s svar på denna propos. hafva varit jakande.
I sådant fall torde endast votering återstå, för att slita tvisten om bordläggning skall äga rum eller icke.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att som han fattat R. o. Adis svar på Hr Landtnäs framställning ang:de bordläggningen, så hade den blifvit med ja besvarad, hvilket Hr Landtm, också genast hade förklarat.
Om således icke någon af R. o. Adis ledamöter ansåge att Ståndets svar varit annorlunda, så torde R. o. Ad. finna att de båda motionerna borde hvila på bordet.
Ja® liar blott begärt ordet för alt erinra så väl Ståndet, som Hr Frih. o. Landtm., att grundlagen under denna riksdag varit så förstådd, att när en fråga blifvit vackt och begärd på bordet, sä har en sådan begäran om bordläggning icke utgjort föremål för öfverläggning, än mindre för beslut, utan Hr Frih. o. Landtm, har, i följd af 49 §ln Riksd.Ordn., förklarat frågan vara hvilande till nästa föredragning.
Huruvida grundlagen i dag bör förstås annorlunda, det öfverlemna!- jag åt Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. att bedomina.
I egenskap af ordförande i StntsUtsk., är jag officiell underlättad alt riksdagen skall sluta den 10 i denna månad, och det ar på grund delaf jag önskar alt bordläggningen af ifrågavar. motioner icke må lägga hinder i vägen för vigtigare ärendens företagande, hvarföre jag anhåller att de nu väckta motionerna icke må på vår föredragningslista uppföras förr, än allmänna riksdagsfrågor äro afgjorda.
Jag tror det icke vara väl betänkt alt för någon orsaks skull söka göra förändring i de former, som en gång för alla äro stadgade och böra tjena till efterrättelse.
Frågan är nu endast om bordläggning, och att förvägra sådant anser jag icke vara rätt.
Horns begäran att de ifrågavar. motionerne icke måtte på föredragningslistan uppföras och till pröfning förekomma, innan alla allmänna frågor äro afgjorda, instämmer jag så mycket Lellie, sorn Grefvens begäran är i öfverensstämmelse nu d Riksd.Ordn.; 56
Den 4 Juni. ty de af Hr Munck af Rosenschöld väckta frågorna ärolielt och hållet enskilda.
Sprengtporten, Jac. AVilh.: 2 morn. af 49 §:n Riksd Orda. är (ganska tydligt, att nemi. hvarje fråga, som icke är af allmän beskaffenhet, ovillkorligen måste hvila på bordet, när sådant begäres.
Då frågan är af denna beskaffenhet, kan således naturligtvis bordläggning icke bestridas; men jag hemställer, om, sedan bordläggning blifvit beviljad, och frågan för denna dag icke mera kan utgöra föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, samt då ändamålet med bordläggningen måtte vara att kunna taga kännedom rör:de det som väckt blifvit, om, säger jag, det må anses vara rätt att i sammanhang dermed fatta beslut vid hvilken tid frågan skall förekomma.
Jag tror att beslut derom endast bör fattas, när frågan nästa gång föredroges.
Ehuru jag visserligen instämmer deri att den väckta frågan bör afslås, tror jag det dock vara angeläget att den formenligt behandlas, och att allt yttrande uppskjutes till dess saken i grundlagsenlig ordning föredrages.
Justerades g prot.utdr. för förliden gårdag.
Ånyo föredrogs BancoTJtskrs den 2 och 3 dennes på bordet lagda meni.
N:o 182, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 5 artikeln af nu gällande bancoregleinenle.
Det var jag, som i föli n plenum gjorde anmärkn. emot 14 punkten i detta betänk.
; men jag har mig numera med visshet bekant, att detsamma blifvit af de 3 öfriga RiksStm bifallet, hvarföre det således är fruktlöst alt påyrka återremiss deraf. BancoUtsk:s mern.
N:o 182 blef af R. o. Ad. bifallet.
Wto 568, i anleda, af Professoren Geyers motion om anslag till Riksarchivets tjenstemän.
Jag tror mig äga någon anledning hoppas, att den K. skrifvelse, hvars uteblifvande föranledt StatsUlsk:s nu upplästa hemställan, ari dessa dagar att förvänta.
I sådant fall blefve naturligtvis StatsUtsk:s framställning motsatsen af hvad den nu är, och de ifrågavar. tjenstemännen eller Piiksarchivels
Ijensternannapersonal finge då en lönelillgäng, som i annat fall skulle saknas.
Som fråga är 0111 Riksarchivets förflyttning ifrån dess nuvarande local till en vida större och rymligare lägenhet, hvilken Ständerne dertill anslagit; så är behofvet af flere tjenstemän så mycket större.
Likaså förhåller det sig med de Den 4 Juni. 57 de till deras aflöning hörande medel.
Jag anhåller derföre, alt R. o. Ad. ville återremittera betänk., på det att, om den N K. skrifvelsen i dessa dagar ankommer, saken måtte kunna framställas i förändradt skick.
Yi hafva nyss hört ordföranden i SlatsUtsk. yttra, ali, för riksdagens snara afslutande, en i dag gjord motion ej borde bordläggas.
Jag hemställer, huruvida det är skäligt att, när ett sådant motiv är littaladt, tillåta en ålerremiss till StatsUtsk., endast på uppgift af en ledamot att en skrifvelse i ämnet ifrån Konungen vore att förvänta.
Det synes mig nu för bemälde ordföraude, Gr.
Horn, vara tillfälle att säga, huruvida han anser att den frågan verkar till hinder för riksdagens afslutande eller icke.
För min del kan jag ej annat finna, än alt en ålerremiss häraf till StatsUtsk. skulle betydligt öka svårigheten att så hastigt sorn man önskar afsluta riksdagen, hvarföre jag, i öfrigt lemnande all trovärdighet åt
Hr von Har tmansdorffs uppgift, icke tror, att det skäl han anfört utgör en tillräcklig anledning för att bevilja ålerremiss af detta betänkande.
I a fseende å hvad Gr.
Frölich nämnt rör:de riksdagens nära slut och en föregående, nyss väckt motion, den man ej eris vill remittera til!
Ulsk.; så får jag säga, alt jag ej anser det vara värdt att tänka på den saken, med hänsigt till fördröjande af riksdagens afslutande.
Hvad denna fråga särskildt beträffar, sorn nu ventileras, så, ehuru jag icke har någon visshet om hvilken propos., som kan komma eller icke komma, tror jag att detta betänk, redan blifvit ifrån ett annat Stånd återremitterad).
För att göra det för StatsUtsk. äfvensom för Ständerna möjligt att befrämja den inrättning, som är i fråga, och hvartill hus förskaffats, och då nödigt är alt erhålla tillräcklig aflöning åt en personal, som kan vårda de dyrbara samlingarna, bör en ålerremiss af betänk, i min tanke äga rum, emedan det är möjligt alt dermed ändamålet kan vinnas.
Kan åter detta icke ske, så inträffar icke heller genom återremissen någon skada, ty dä kommer saken alt stå på samma punkt som förut.
Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå att detta ämne på intet vis skadar riksdagens skyndsamma afslutande, ty Utsk:s under öfverläggning varande betänk, innehåller ett afslag i sak, så att, i händelse man icke hinner att handlägga ärendet, så inträffar intet annat, än att detsamma förfaller.
En åletreiniss nu begäres alltså blott för att kunna hålla frågan öppen, och derföre förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff.
Jag kunde visserligen hafva mycket att tillägga i sjelfva saken; men 26 H. 8 58 D c [i 4 J nili - för att ej förlänga discussiotien, vill jag ej allenast underlåta allt vidare yttrande derom, utan afstår äfven ifrån att detta anförande må återremissen åtfölja.