Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man läser Utsk:ns betänk, pag. 10 röride g §:n, så finner man visserligen alt i RiksSt:n blifvit gjorda aumärkn:r, men dessa anmarkn;r äro der besvarade, Den 10 Mars f. m. de, och jag behöfver ej upprepa hvad i sädant afseende blifvit anfördl, dä betänk, är tillgängligt för hvar och en af herrarne.
Här liar icke något förslag blifvit aflemnadt till förändring af nuvar. stadganden.
Jag hade likväl önskatatt ett sådant förslag blifvit framstäldt vid återremissen, då det kunnat tjena Utsk:n till ledning vid jemkningen af dess afgifna förslag, helst det måtte vara meningen, att de förändringar. sorn önskas, blifva uppgifna vid åtet remissen, ty att dröja dermed tills betänk, återkommer till RiksSt:n, måtte ej vara rätt.
Jag erkänner icke heller hvad en värd talare sagt, att jag batt orätt i fråga derom, att stadgandet enl.
Hr von Hartmansdorffs förslag icke är nog generell, och när slutet af 10 §:n innehåller: ”För öfriga ärenden, som enl. särskilda författningar böra vid sockenstämma företagas, gälle hvad derom är föreskrifvet;” så tycker jag att all annan specification är öfverflödig.
Det har afseende på hvad Utsk:n förut i samina § föreslagit i generella termer, och åsyftar, att, om likväl något blifvit uteglömdt, hinder för behandlingen vid sockenstämma ej må uppkomma.
Jag tror mig ej hafva misstagit mig vid uppfattningen af Hr von Hartmansdorffs anförande, rilen anhåller att Utsk:ns förslag i fråga 0111 de mål,som skola tillhöra sockenstämmas behandling, måtte antagas.
I afseende på vitens bestämmande vill jag ej yttra mig.
Den siste talaren har nu ånyo påstått, att icke, vid betänkandets första behandling, anmärkntr blifvit gjorda emot det generella upptagandet i stället för specilicationen af hvad som till sockenstämma skall höra.
Jag hänvisar honom till hvad i förevar, betänk, å pag.
10 yttras i afseenJe på q §:n, hvaraf han kan finna att just detta generella stadgande och det, alt specificationen enl. 1817 års förordn. blifvit utelemnad, varit föremål för anmärkn. i alla Stånd.
JVlan har yrkat att målen må uppräknas enl. 1817 års förordn., men Utsk:n hafva icke gjort det.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då många oell betydliga anmärkmr blifvit gjorda vid denna § , och ptopostna i unledn. deraf torde böra delas, Hr Landtm, ville hemställa, om R. o. Ad. ansåg att första propostn borde angå början af §:n till och med ordet ”g a g n,” hvilket innefattar de allmänna föreskrifterna ang:de mål, som tillhöra sockenstämmas handläggning, och hvarvid blifvit anmärkt att specification derå borde äga rum.
Jag glömde, för en stund sedan, att yttra mig rör:de Gr. af Ugglas’ förslag om afgifterna.
Jag tror att det bör företagas särskildt såsom ett nytt moment, för att ej inblandas uti en redaction, som blir 21 H. 33 aS8 Den 10 Mars f. m. nog svår och lung ändå.
Detta ville jag blott erinra , ifall discussionen eljest anses slutad.
Jag liar intet att invända emot Hr von Hartmansdorffs nu gjorda förslag, så mycket mindre, som derigenom en lucka kunde blifva fylld, hvilken för närvar, finnes i betänkandet.
Hr Frih., o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla den del af 10 §:n, som han nyss omtalat.
Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverrösta* ja.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla af Hr von Hartmansdorffs förslag den del , som svarade emot nyssnämnda del af Utsk:ns förslag.
Hr Landtm, yttrade, att dernäst forekomme den del af Utsk:ns förslag , som anginge bestämmande af afgifter, eller från och med orden ”i li v i I k a afse end en" till och med ordet ”biträden.”
I Hr von Hartmansdorffs förslag var likväl en punkt, som lydde sålunda: "afgifters bestämmande till kyrka, skola, fattigvård och andra fromma ändamål.” Då R. o. Ad. bifallit denna punkt, torde Ståndet finna att propos. icke kunde framställas till bifall å Utsk-.ns förslag om afgifter na.
Hr Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. genom fattade beslut ändrat så betydligt af io§:n, att det återstående svårligen kunde antagas såsom Utskm det föreslagit , torde Hr Landtm, få framställa propos. a de redactioner af denna §:ns återstående delar, som af särskilda ledamöter blifvit föreslagna.
Då förekomme först att, nast efter den uppgifna och af' R. o. Ad. antagna specificationen , skulle införas följande : ”i hvilka afseenden sockenstämma jemväl äger all meddela föreskrifter om de hvar och en tillhörande göromål , med iakttagande af hvad för särskildta fall genom denna förorda, eller annars gällande lagbud finnes stadgadt, samt till noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt finnes, hos vederbör, embetsmyndighet begära föreläggande af vitén efter dess bepröfvande;” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag.
Ropades ja. R. o. Ad. biföll derefter sista punkten i io §:n af Utsk:ns förslag, som börjar med orden ”För öfriga ärenden” och slutas med ordet ”fö res k r i f v e t,” med den förändring, att ordet ”öfriga” skulle utgå.
Don 10 Mars f. m. Gr.
Jag anhåller att till prot. få nedlägga min reservation mot R. o. Ad:s beslut att specificera föremålen för sockenstämmas handläggning.
Jag tror att R. o. Ad. har derigenom gjort sjelfva communalinrättningen en obotlig skada.
Mitt förslag innehöll ett tillägg, som angick kyrkors medel, nemi. domkyrkornas och kyrkornas i de eröfrade landskapen.
Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, behagade göra propos. derpå.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. sista delen af Hr von Harlmansdorffs förslag, så lydande: ”Med vård och förvaltning af kyrkors medel och öfriga tillhörigheter förhålles såsom särskildt är förordnadt.”
Landtm, yttrade, det Gr. af Ugglas föreslagit, att i 10 §:n borde införas ett stadgande af följande lydelse:
"Sockenstämman äger jemväl att besluta om de för hvarje af här uppräknade ändamål erforderliga afgifter, beräknade att af hvarje röstberättigad församlingens ledamot utgå, i mån af den rösträttighet han äger.” Gr. af Ugglas:
I följd af den framställning
Hr von Hartmansdorff gjort , får jag äran hemställa, om icke detta tilliigg kunde få rum i en särskild §, för att fylla den lucka, som för närvar, finnes.
Landtm, fästade R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att Ståndet redan beslutat att i io §:ns 10 punkt skulle bland föremålen för sockenstämmas handläggning upptagas: "afgifters bestämmande till kyrka, skola, fattigvård, och andra fromma ändamål,” hvarigenom det af Gr. af Ugglas föreslagna tillägg numera icke gerna kunde antagas, då det icke stämde väl öfverens med det beslut, sorn redan blifvit fattadt.
Hr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas’ förslag åsyftar, såvidt jag rätt fattat detsamma, att bestämma i hvilken proportion dessa afgifter skola utgå från församlingens ledamöter.
Det omförmäler icke ändamålen annorlunda , än alt der säges:
"för de ändamål, som tillhöra sockenstämmas behandling, skola afgifter utgå i denna proportion."
Derom är icke beslutadt; derföre synes mig hvad Gr. af Ugglas i detta afseende föreslagit kunna blifva föremål för R. o, A:ds pröfning.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, hvad anginge proportionen af de afgifter, som hvar och en borde åligga, R. o. Ad. torde erinra sig, att under ett föregående plenum genom tvänne voteringar hade blifvit afslagna tvänne förslag, det ena af Hr Gripenstedt och det andra af Hr von Hohenhausen, hvilka innefattat precist detsamma, som det förslag Gr. af Ugglas nu framställt.
Hr Gripenstedts för - a6o Den io Mari f. m, slag hade varit: ”Sockenstämma må besluta afgifler för communala behof, dock icke af andra an dem, som i stämman röstägande äro.
Vid afgiflers uttaxering följes samma beräkningsgrund, som gäller för rösträttigheten.” Gr. af Ugglas’ förslag vore, att afgifterna skulle beräknas alt af hvarje röstberättigad församlingens ledamot utgå, i mån af den rösträttighet han äger. R. o. Ad. behagade finna, att bär, med några mindre skiljaktigheter i ordalagen, sjelfva saken vore alldeles densamma.
Ilr Landtm, hemställde således till R. o. Ad., huruvida icke R. o. Ad. behagade finna, att, ehvad olägenhet som kunde uppkomma genom den lucka i författningen, som uppkommit genom Ståndets föregående beslut, denna olägenhet i alla fall vore mindre än de vådor, som kunde uppkomma genom upphäfvandet af beslut, som förut blifvit fattade.
Jag tror att det finnes någon skilnad emellan det förslag, jag nu afgifvit, och det, som i ett föreg:de plenum var framstäldt.
Det förslag, som då förevar, åsyftade att till alla communalutgifter, hvarå ingen specification var utsatt, afgifter skulle utgå, på sätt förslaget bestämde.
Detta förslag mötte motstånd, åtminstone enligt de skäl, som uttalades, derföre att det kunde blifva en hop afgifter, i följd af ett så generelt stadgande, hvilka kunde vara mindre nödvändiga för communen och onödigtvis skulle komma att betunga dess ledamöter.
Sedan nu delta blifvit förebygdt, derigenom att R. o. Ad. specificerat de mål, hvilka sockenstämman skall äga att afgöra, så och isynnerhet som det yttrades under förra öfverläggningen i ämnet, att R.
St. väl ägde rättighet att i och för vissa ändamål gifva communerna rätt att beskatta sig sjelfva, men icke ägde rättighet att gifva dem en generel beskattningsrätt, tror jag det icke vara stridande emot det förra beslutet, om communerne berättigas att i och för dessa ändamål beskatta sig sjelfva.
Hela specificationen vore i annat fall ett oting, ty om man gifver communerna rättighet att behandla mål och derom fatta beslut, men icke gifver dem medel att bringa besluten till verkställighet, så vore det bättre att icke gifva dem någon makt att besluta, ty denna makt är då tillintetgjord.
Jag hemställer, om icke Hr Frih. o. Landtm, täcktes finna den skilnad jag velat framställa.
Det var egentligen för att underställa Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. den tanke, som nu af Gr. af Ugglas blifvit framställd, som jag begärde ordet, och jag har nu ingenting att tillägga.
Sedan Hr Frih. o. Landtm, uppläst ordalagen i det beslut, som förra dagen fattades i detta ämne, tror jag, lika med Hr Landtm., att Ståndet nu tyvärr icke kan antaga Gr. af Ugglas’ förslag.
Men jag hoppas att de öfriga Stånden icke lemnat en sådan lucka i Den 10 Mars f. di. a6i deras beslut, som R. o. Ad. gjort genom den ena röst, som bestämde vår votering i sista plenum.
När jemkningsförslaget inkommer från Utsk:n, eller möjligen inbjudning göres i detta fall ifrån de öfriga Stånden, får R. o. Ad. tillfälle att rätta hvad som nu är feladt.
Det skulle såsom experiment vara lämpligt måhända, att nu i dag för 3:dje gången votera om samma sak.
Jag förmodar likväl, att R. o. Ad. icke är af annan opinion nu än förut, samt vet att afgifva sina röster nu som då, och jag kan ej begripa huru man skulle ytterligare kunna votera öfver samma sak.
Hvad luckan beträffar, så finnes den icke.
Sockenstämma har rättighet att öfverenskomma och besluta om afgifter, som församlingens ledamöter vilja erlägga, men en ofrivillig beskattningsrätt må den ej försöka att utöfva, ty då komma embelsmyndigbeterna emellan och frikalla dem, som oåtsporde eller mot sin vilja aläggas betalning.
Eljest kunde det lätt inträffa, att i en församling, der en rik possessionat äger större delen af hemmanen och gerna vill åtkomma de öfriga, han i sockenstämma beslutar att efter mantal eller röslberäkning höga afgifter skola utgå, medförande rent af obestånd för de öfriga hemmansägarne, ifall de nödgades dem utgöra.
Följden blefve, alt han för en spottpenning finge tillhandla sig de öfriga hemmanen, hvilkas ägare nödgade afstå dem för alt slippa alt blifva så egenmäktigt behandlade af sin sockenledamot.
Sådana förhållanden inom landet böra vi bedja Gud bevara oss ifrån, och jag hoppas vi skola slippa dem.
Hvad för öfrigt denna fråga beträffar, så är den af beskaffenhet att, såsom redan afgjord, icke kunna af R. o.
Ad. upplagas.
Cederström sade, alt det må såsom experiment vara väl, att man kan votera ännu en gång, rnen alt, då majoriteten förra gängen var gifven, den äfven nu måste vara det.
Om Hr Frih:n behagar se omröstnings-protocollet, så skall han dock finna, att det ej var mera än 3i personer, som deltogo i voteringen uti förra plenum.
Hvad den farhåga beträffar, att en stor possessionat kunde genom majoritet af röster besluta afgiflers utgörande af de mindre bemedlade och således vid röstberäkningen underlägsne socknemännen, så tror jag, att vid de specificationer bär upptagas, det likväl mäste finnas ett vadrum för dem, som genom ett sådant beslut finna sig lidande, och de kunna således genom besvär erhålla rättelse i beslutet.
Hr von Hai tmansdorffs yttrande, att, enär R. o. Ad. redan en gång beslutat öfver denna sak , den nu icke vidare kunde komma under pröfning, hvilken tanke äfven Frill.
Cederström understödt, så har jag förut framställt orsaken hvarföre jag finner skiljaktighet emellan denna min propos. och den hvilken i förra plenum var under 2Ö2 Den so Mars f. m. pröfning.
Dä Hr Landtm, nyss täcktes hemställa till Ståndet, huruvida Ståndet fann denna skilnad så stor, att mitt förslag kunde komma under pröfning; så får jag hemställa, att Hr Frih. o. Landtm, mätte förnya denna framställning, pä det att Ståndet måtte uttala sin mening, huruvida det linner den af mig uppgifna propos. fullkomligen lika med den förra, eller om Ståndet emellan dem finner en sådan skilnad att derom kan fattas ett annat beslut eller ett beslut i samma anda, såsom Frih.
Cederström förespeglat oss.
Det är icke min mening att vilja följa Frih.
Cederström på den bana han beträdt, att ingå i bedömmande, huru ett ärende, om det blefve ånyo upptaget till pröfning, skulle komma att afgöras.
Men innan den framställning, som Gr. af Ugglas nu gjort, kommer att bedömmas, dels af Hr Frih. o. Landtm., dels af Ståndet, så tager jag mig friheten erinra om nödvändigheten af varsamhet dervid, i anseende dertill, att dels återstår fatligvårds-betänk. i sin helhet, hvilket bestämdt upptager åtskilliga §§ och stadganden om huru bidrag skola kunna inom församlingarna utgå till fattigvården, och således förutsätter en rättighet för församlingarna att sig sjelfva beskatta, och dels, i afseende på skol-betänk. R. o. Ad. förbehöll sig rättighet att i en lika fråga om beskattning framdeles derom afgöra och besluta, sedan ett annat ämne förevarit, rör:de skyddsafgiftens användande.
Således i begge dessa de vigtigasle föremålen för bidrag inom församlingarna lill deras allmänna angelägenheter, har Ståndet sin rätt oförkränkt, enligt hvad jag vill hoppas, att besluta om beskattning och allmänna afgifter, och jag blott anmärker det, för att denna rätt ej må blifva för nära trädd genom det beslut, som R. o. Ad. nu går att fatta.
Visserligen är här en stor lucka lemnad i denna författning, derigenom att R. o. Ad. afslagit den 5 §:n utan att sälta något i stöllet.
Den specification, som nu här blifvit föreslagen i denna §, upptager vida flera ämnen och föremål, än dem hvilka jag hade uppgifvit såsom sådana, der beskattningsrätt skulle tillkomma församlingen.
Denna förordning förebygger helt och hållet de vådor Frih.
Cederström uppgifvit, men jag nödgas erkänna, att formerna icke gerna kunna tillåta den utsträckning af beslutanderätten, som skulle äga rum, om vi nu till afgörande förelogo del förslag Gr. af Ugglas framställt, utan att vi nödgas afvakta, vare sig ett jemkningsförslag eller en inbjudning; dock är, på sätt Hr Ribbing anfört, R. o. Ad:s rätt i afseende på så väl fattigvårds-betänk. som skolundervisningen helt och hållet öppen, och jag får fästa Frih.
Cederströms uppmärksamhet derpå, att så väl för fattigvården som för helsovården har beskattningsrätt alltid varit församlingarna medgifven.
Jag har förut i fråga om helsö - D« n 10 Mars f. ra. 263 vålden hänvisat Frih.
Cederström till det vidsträckta begagnande af denna rätt, som ägt rum, utan att R.
St. någonsin derom särskildt beslutat.
Nu får jag inskränka mig till alt instämma i hvad Hr Frih. o.
Landtm, i afseende på detta förslag yttrat, äfvensom i hvad Hr von Hartmansdorff derom anfört, och jag afstyrker således bifall till Gr. af Ugglas’ förslag.
Hvad först angår Gr. af Ugglas’ förslag, så synes det mig håde till ordalag och syftning alltför nära beslägtadt med den fråga, sorn i sista plenum af R. o. Ad. blef afgjord, för att nu komma under R. o. Ad:s ytterligare öfverläggning.
Jag begagnar likväl detta tillfälle, då jag sisth plenum händelsevis var frånvar. vid detta besluts fattande, att yttra den vissa förhoppning, att vi genom MedStåndens inverkan må lagligen kunna komma ifrån det ändamålsvidriga beslut, som då fattades, hvilket, efter min förmening, säkerligen skulle komma att omintetgöra all förmånlig påföljd och all inflytelse af communal-styrelser i landet.
Då inga afgifler få bestämmas, blir denna styrelses verksamhet alltför begränsad.
St. ensamme äga alt sig beskatta kan icke sättas i tvifvel, men att R.
M. äfven må äga att denna sin rätt åt communerna uppdraga, är ingalunda efter min förmening stridande emot grundlagen, och måste gälla intill dess R.
M. vid en påföljande riksdag derom annorlunda besluta.
Det synes således på intet vis grundlagsstridigt, och jag hyser, på sätt jag tagit mig friheten nämna, den förhoppning, att vi måtte lagligen komma ifrån detta beslut, emot hvilket jag nu får till prot. nedlägga min reservation.
Hamilton, Hugo: Sedan Hr Frih. o. Landtm, behagat för en stund sedan förklara, att Hr Landtm, ansåg detta förslag innehålla helt och hållet samma fråga, som den hvilken afgjordes i ett föregående plenum, så är det måhända orätt af mig att uppträda med en anmärkn. deremot; men jag tager mig friheten att dels instämma med dem, som ansett det vara någon skilnad emellan att bestämma om beskattningen i allmänhet, eller för några vissa gifna ändamål, och dels instämma i det af Hr von Hohenhausen anförda skäl, att detta icke är något nytt, utan en beskattningsrätt, som flera hundrade år varit utöfvad af Svenska sockenstämman och således icke bör densamma betagas.
Men hvad sjelfva formen vid frågans behandling beträffar, så, om det äfven vore fråga om upphäfvande af ett föreg:de beslut, tror jag att det åtminstone har något mera skäl för sig att i det fallet fatta ett beslut, som i någon mån vore stridande emot beslutet i ett föreg:de plenum, än att fatta ett beslut, som helt och hållet tillintetgör ett annat, fatladt under innevar. plenum.
Det är nemi. nyss bi - a64 Den 10 Mars f. m. fallet, uppå Hr von Hartmnnsdorffs förslag, att socknarne skola äga rättighet att bestämma erforderliga afgifter till kyrka, skola, fattigvård och andra fromma ändamål, således äfven sjukvård.
Huru dessa afgifter skola bestämmas, derpå beror det väl om de blifva af, och blifva de icke af, så kunna icke de ändamål vinnas, hvilka med besluten skulle afses.
Att åter lemna detta, såsom Frih.
Cederström yrkat, till socknens gemensamma afgörande, så att ingen socknens ledamot kan genom pluralileten tvingas att lemna dessa afgifter, är efter min tanke precist detsamma som att säga det ingen afgift skall blifva af, och derigenom är föregrde beslutet upphäfvet.
På denna grund förenar jag mig med de herrar, som anhållit, att Hr Landtm, behagade taga saken ännu en gång i skärskådande och möjligen dervid finna för godt alt lemna oss den äskade propostn.
Nauck hoff, J o h.
O t to:
Jag anser mig icke tillständigt att ingå i hvad som passerade i föregtde plenum, så till vida att nu skulle upprifvas hvad som då beslöts.
Jag får blott tillkännagifva att jag tillhör dem, som anse orätt att nu upptaga detta ämne, och jag bestrider det.
Jag hemställer till Huset hvart det skulle taga vägen, om, sedan den ena dagen ett beslut blifvit fattadt, hvarmed en del ledamöter äro missnöjde, desse missnöjde i ett följande plenum få framställa samma förslag, endast med någon förändring i ordställningen, till ny pröfning.
Om deras mening äfven då underkändes, kunde de i ett annat plenum framkomma med ännu ytterligare förslag i samma sak.
När skulle man då komma till ett slut?
Om vi så behandla ärendena, så tror jag att vi äfven nästa år stå här vid samma tid.
Jag anser här vara fråga om upprifvande af vårt förut fattade beslut och anhåller attHr Frih. o. Landtm, i den andan täcktes framställa saken.
Det har blifvit af Frih.
Hamilton yttradt, att sedan specificationen blifvit upprättad öfver föremålen för sockenstämmas behandling, skulle det vara tillåtet för R. o. Ad. att nu upprifva det beslut, som förra gången fattades, emedan då en sådan specilication ej var gjord.
Jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att vid den sista voteringen i samma ämne och samma plenum, hade Hr von Hohenhausen inskränkt föremålen till endast fattigvård, helsovård och skolundervisning.
Der har den värde ledamoten de tre föremålen, för hvilka R. o. Ad. afslog rättighet för sockenstämma att bestämma beskattning ofrivilligt.
Sockenstämmas rättighet att besluta, att öfverenskomma om afgifter, har varit gammal i Sverige, men den har varit sådan, att afgifterna varit frivilliga, sådan att öfvertygelsen skulle vara allmän om behofvet, nyttan och nödvändigheten deraf; men alldeles icke sådan att ge - De n io M a rs f m.
a65 genom röstpluraliteten, vare sig hos en enda eller flera hemmansagare inom socknen, andra medlemmar af socknen skulle kunna åläggas en beskattning, som slutligen skulle blifva en alldeles odräglig borda.
Då vi något följt med vårt kammarverk, veta vi ganska väl, att hemmantalsräntan till större delen tillkommit genom ett dylikt oformligt beskattningssät t.
Nå väl! skola vi återgå till samma oskick för att komma till ännu skadligare följder, eller skola icke R.
St. erkänna, alt den grundsats, som 57 §:n Reg.Fm innehåller, är den heligaste i grundlagen, den nemi., som fråntager Svenska folket sin beskattningsrätt och tillägger den R.
St. allena vid allmän riksdag?
Der hafva vi garanti för att icke dylika missbruk må kunna äga rum.
Låtom oss föreställa oss att socknarne hafva beskattat sig efter bästa förstånd, men att majoriteterne beslutat höga afgifter.
Klagomål öfver omöjligheten att utgöra dem skola då inkomma, skattebördorne till Kronan upphöra att kunna utgå, emellan de enskilda afgifterna till socknens behof medtaga tillgångarna.
Hvar stannar del?
Jo, dervid att samhället upplöser sig.
Det går således icke an att tillstädja en sådan afvikelse från grundlagen.
Hvad betrafifar delta speciella fall, så är, såsom sagdt är, redactionen i Gr. af Ugglas’ förslag icke annat än en helt enkel redactionsförändring af Hr Gripenstedts förslag i förra plenum, hvilket då afslogs, ty det var efter samma beräkningsgrund beskattningen skulle utgå.
Hamilton, om han vill tillstyrka oss att ännu en gång votera derom; men jag är öfvertygad om, att ifall Hr Landtm, emöt förmodan meddelar propos. på detta förslag, blir detsamma nu som förut afslaget.
Hr Lagergren :
Närde båda contra-propositionerne af Hr Gripenstedt och Hr von Hohenhausen härom natten blefvo af R. o. Ad. afslagna, hade jag olyckligtvis redan aflägsnat mig.
Eljest hade jag åtminstone bibehållit min reservationsrätt emot besluten.
Likväl kan jag icke förstå, att det ej skulle vara R. o. Ad. lagligen förbehållet, att ännu en gång upplaga frågan om afgilters erläggande; ty åtminstone för mig synes klart, ali R. o. Ad. endast har beslutat örn rösträttigheten och icke om betalningsskyldighet eller afgifters bestämmande, och orsaken hvarföre jag åtminstone lade mitt nej emot Hr von Hohenhausens förslag var, att jag icke ansåg bestämmelserna för rösträttigheten vara sådana, som de borde vara, hvarföre jag också naturligtvis ej kunde bifalla grunderna för afgiflernas erläggande.
När jag slutligen lade mitt ja för Hr Gripenstedts förslag, så skedde det derföre att jag ansåg, att sedan man bestämt grunderna föi' sjelfva rösträttigheten, skulle man i en sednare § kunna afgöra grunderna för afgifternas erläggande.
Frih. 21 H. 34 a66
Den io Mars f. m.
Cederström var den, som då sjelf först uppgaf etl förslag att de kunde utgå efter brutto-inkomsten och med ^ proc. deraf, men lian medgaf att det kunde möta stora svårigheter, hvarföre han yttrade att han fann fördelaktigast, att de bestämdes på grund af eller i förhållande till bevillningen efter 2:dra artikeln.
Om jag således vågade till Hr Frih. o. Landtm, framställa den mening, att R. o. Ad., genom bifall å Frih. Cederströms i enlighet med PresteSt.-s beslut gjorda propos.