Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan Förordning af 1^35 säger:
De, som kunna uppfinna sådane gamla handlingar och skrifter, hvaraf Historien och Antiquiteterna något ljus eller Riket någon heder kan tillflyta, skola sådant angifva och derföre hafva att njuta skälig vedergällning, efter handlingarnes värde.
Också innehåller min motion, att HofCancelleren efter omständigheterne, emot betalning eller dessförutan, bör söka åtcrfÖrskaffa sådane handlingar.
I afseende på dea särskilta
Tull - 203 Den 3o Mars f. m. bevakning, hvarom Herr von Schulzenheim talat, alldeles på sätt man redan läst i Stockholms Tidning för i dag, tror jag ej, att den är behöflig, då motionen innehåller att den åtgärd jag föreslagit, skulle vidtagas endast vid de tillfällen, då det är anledning att förmoda, det några Statens handlingar utföras ur Riket.
Jag skulle förmoda, att äganderätt till handlingar, likasom till allt annat, kan genom häfd förvärfvas.
Om HofCancellersEmbetet, eller hvad annan Embetsmyndighet som hälst, skulle intränga hos enskilte personer för att efterse, om handlingar der finnas, som tillhört Staten, tror jag att det vöre stridande emot våra antagne former. ag §. af CancelliOrdningen har endast på sådant sätt blifvit tillämpad, att i Sterbhus eller då handlingar blifvit försålde på Auction, Secreteraren derom gjort anmälan, då handlingarne antingen blifvit inköpte, eller möjligtvis utan betalning återfordrade, ehuru jag ej kan påminna mig den senare händelsen.
Jag tror ej, att det skulle gå an att sträcka desse stadganden längre eller till sådana handlingar, som befinnas i privatas ägo, utan att till salu utbjudas.
HofCancellersEmbetet kan dessutom ej vara i tillfälle att känna, huruvida allmänna handlingar utföras eller icke, utan att se alla handlingar, som transporteras utur Riket, Den 3o Mars f. m. 2o3 och jag lemnar derhän, om detta vore förenligt med våra författningar, eller om det ens vore verkställbarl.
Utan att misskänna det litteraira nit, som fört Motionären till det förslag han framställt, anhåller jag få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid det i min tanka olämpliga af att såsom lagstiftare begära lagar, hvilka, lindrigast sagt, äro öfverflödiga.
Jag kan ej finna annat, i följd af de uppläste lagstadganden, der sådane brott som det ifrågavarande blifvit ansedde som tjufnad, än att allt, hvad Lagstiftningen kan begära, redan är stadgadt.
Jag skulle då anse oriktigt, att belasta våra redan nog sysselsatte
Utskott med förslag af denna beskaffenhet.
Jag sätter mig således emot förslagets remiss till något Utskott.
Jag känner lifligt saknaden af den piquanta talang, som alltid gifver behag och stundom vigt åt Friherre Anckarswärds yttranden; men jag anhåller likväl att i alla fall få tillgodonjuta min Riksdagsmannarätt, och att således få remiss på min motion.
Jag förmodar, att i de ordalag den nu blifvit affattad, den ej kan anses stridande emot 90 §.
RegeringsFormen, hvilken annars så ofta af Frilierren åberopas.
Jag förenar 20/f Den 3o Mars f. ra. mig med Friherre Anckarswärd deruti, alt Motionen må förfalla.
Våra constituliva författningar medgifva visserligen en vidsträckt Motionsrätt, äfven utom den i lagen föreskrifna första tiden; likvisst skola, i detta senare fall, anledningarne hämtas ifrån Riksdagsärenderna.
Så är icke händelsen nu; och jag tror icke, att en individuel förseelse inom Riksdags-området (hvilken jag dock icke vet nu vara begången) möjligen bör kunna föranleda tiil en ny Motion om skärpning af något lagstadgande.
Detta har emedlertid Herr Crusenstolpes Motion för ändamål, och jag yrkar af sådan orsak tillika, att den matte förfalla, utan att blifva remitterad.
Sorn remiss ej lärer kunna nekas å Motionen, vill jag återtaga mitt påstående i den delen; men anhåller få fästa Herr Crusenstolpes uppmärksamhet deruppå, att jag är den, som troligen minst åberopat 90 §.
Regeringsformen, och att jag ej påminner mig hafva gjort det vid något annat tillfälle, än då Herr Crusenstolpe framställde sin förra Motion i detta ämne.
Det var det första och enda tillfälle, då jag satt den i fråga.
Innan man kommer till en sak, måste man respectera formen, och, äfven då man ser att man kommer att förkasta sjelfva saken, måste Den 3o Mars f. m. ao5 man uppfylla hvad lagarne om formen fordra.
Jag anser det Lagförslag, som af Herr Crusenstolpe blifvit framstäldt, aldrig kunna bifallas, när det kommer att pröfvas; men tror det icke vara Ridderskapet och Adeln tillåtet, att vägra remiss.
Det är först, när formerne blifvit iakttagne, som man kan taga sjelfva saken under öfvervägande.
Herr Crusenstolpe: Friherre Anckarswärd lärer ej neka, att han ofta åberopat 90 §.
Regeringsformen, ehuru i motsatt syftning mot denna gången.
Det är ett särskildt missöde för mig, att §:n nu skall riglas mot just min Motion, som icke öfverensstämmer med Friherrens smak.
PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE 3sa®©iia§iSÅS!2t osai ÄisiiLa» VID /rtfltima Utkelmgcn i £'tockl)olmy ÅltEN 1S50 oell 1851.
Alt »tule Hiiftet, ■—•**»! i STOCKH O L M. HÖRBEROSKA BOKTRYCKERI Et, 185 1.
Fredagen den 13 Juni 1851.
Justerades 2 prot.uldr. för gårdagens eflermiddagsplenum samt pleniprot. för d. 17 sistl.
Maj. H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, lät upläsa en till honom ankommen så lydande skrifvelse:
Då den enl. K. M:s nåd. befallning föranstaltade expositionen af Svenska slöjdalster den 16:de innevarande Juni kommer att begynnas, får Bestyrelsen för denna exposition äran derom meddela underrättelse, och anhåller tillika, att E. Ex. hehagade för H. R. o.
Ad. anmäla den önskan: alt någon viss dag och lid, efter d. 18:dc i denna månad måtte bestämmas, i händelse detta H. RiksStånds
Hrr ledamöter samfäldt skulle finna lämpligt att besöka expositionslokalerne, men alt dessutom hvarje ledamots pollett berättigar till inträde uti dessa lokaler under hela expositionsliden.
Stockholm d. 13 Juni 1851.
O A Beslyrelsens för expositionen vägnar.
C. D. Skogman.
Carl Palmstedt.
Ex. hemställde om icke, enär utrymmet i expositionslokalen ej vore serdeles stort, det ansåges mest lämpligt, att R. o. Ad:s ledamöter icke samfäldt, utan hvar och en, då dess lid sådant medgåfve, toge ifrågavar.
exposition i ögnasigle, hördes R. o. Ad. häruti instämma.
Då nu lill pröfning förekom Bevilln.Ulsk:s d. 4 och 12 d:s på bordet lagda mern.
N:o 10, i fråga om förändrade tullbestämmelser för raffineradt socker samt sockersirap, med hänseende till serskilda, sockerraffinaderiet i Fredrikshall beviljade förmåner, erinrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att i sammanhang med detta mern., jemlikt af R. o. Ad. förut fattadt beslut, borde företagas till afgörande de af Bevilln.Utsk:s, i dess betänk.
N:o 5, ang:de Den 13 Juni. tullbevillningen afgifne förslag, rörande arliklarne soeker och sirap, hvarom beslutet vid pröfningen af nämnde betänk, blifvit upskjutet.
H. Ex. lät härefter upläsa Bevilln. Ulsk:s, i betänk.
N:o 5, afgifne förslag rör:de tullafgifterne för socker, samt hemställde sedermera om R. o.
Ad. först behagade serskildt, i afseende pä detta förslag fatta sitt beslut, eller om Bevilln.Ulsk:s meni.
N:o 10 nti jemväl borde upläsas.
Ilr von Hartmansdorff, Aug.r Jag anhåller vördsamt att, jemte den nu uplästa punkten i Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 5, jemväl Utsk:s förslag i betänk.
Nio 10 mätte varda npläst, hvarigenom frågan blir fullständigt framsläld och Ståndet försattes i tillfälle, att lättare fatta sitt beslut.
Gyldenstolpe, Ant. Gabr.:
Då Bevilln.Utsk:s utlåt.
N:o 10 afser icke blott artikeln socker, utan äfven artikeln sirap, torde det vara nödigt att Ulskis i betänk.
N:o 5 förekommande yttrande, ang:de den sednare artikeln, föredrages i el t sammanhang med den förre.
Hr Fahr* us, Olof Immanuel:
Jagar af den mening, att då det af Utsk. uti betänk.
N:o 5, afgifna förslag, ang:de soeker och sirap, egentligen icke afser förändring i nu bestående eller normala förhållanden, bör det serskildt föredragas ecb afgöras, och derefter betänk.
N:o 10, hvilket afser en vilkorlig förändring i dessa förhållanden, serskildt pröfvas.
Hr vnn Hartmansdorff:
Det är ingenting, som hindrar Ståndet* alt serskildt besluta öfver framställningen, ronde det normala förhållandet i betänk.
N:o 5, och serskildt öfver det förhållande, hvilket såsom ett undantag förekommer i betänk.
Men jag anser likväl rättast, att Utsk:s i dessa båda belänkm afgifna yttranden, i fråga om socker och sirap* först upläsas* innan R. o. Ad. fattar sitt beslut öfver någon af nämnde artiklar.
Sedan härefter såväl Utsk:s i betänk.
N:o 5, afgifna förslag ronde artikeln sirap, som mern. lN:o 10 blifvit upläste, yttrade Hr von Hartmansdorff:
I öfverensstämmelse roed hvad jag redan yttrat, ang:de tulltaxan i allmänhet, tillstyrker jag, dels att R. o. Ad. ville för socker och sirap bibehålla nu gällande fullafgifter v afseende på det förhållande, som Hr Fåhraeus kallade det normala, dels ock, att R. o. Ad. behagade i fråga om det i betänk.
N:o 10 förekommande undantag, med hänsyn till Norrige, godkänna Utsk:s förslag, innefattande tre serskildta alternativ.
Då Utsk. vill åt Konungen öfverlemna, att bland dem välja det Han för Sverige tjenligast finnér, så synes mig
Ståndet hafva genom bifall dertill lemnat
Konungen nödigt utrymme att betrygga oss mot förluster i delta hänseende. rfir Fåh r*us:
Lika med den siste talaren önskar jag, att de allmänna tullsalserne måtte bibehållas i nu gällande tulltaxa, Den 13 Juni. 5 hvilket äfven öfverensstämmer med Bevilln.Utskis förslag.
Här är likväl en serskild fråga om tallen å råsocker från och med den tid, då tull-lindringarna uphöra.
I den händelse dessa tull-lindringar försvinna, har nemi.
Utsk. i fråga om införseltullen å råsocker föreslagit en nedsättning från 3 sk. till 2 sk. 3 r:st.
Denna nedsättning öfvereussläimner med K.
M:s propos. i ämnet och utgör i del uogasie räknadt ett medium af tullafgifterue för hela socker-importen, hvarföre jag äfven tillstyrker bifall till hvad Utsk. i detta hänseende föreslagit.
Hvad äter beträffar
Utskis förslag i fråga om exceptionsförbållanderne med hänsigt till Norrige, så delai' jag den siste talarens åsigt nemi., all R.
St. böra öfverlemna åt K.. Al., att efter omständigheterne besluta inom de kategorier, Utsk. i delta hänseende föreslagit.
Jag är öfvertygad, alt K.
M. är härutinnan bättre än R.
St. i tillfälle att bedöma de omständigheter, som inverka på ärendets afgörande, och all en sådan, åt K. AI. öfverlemnad, pröfning skall för det allmänna bästa var» tillräckligen betryggande.
Gederström, Rud.:
Emot Hr Fåhriei nyss afgifna yttrande, har jag icke något annat att erinra, än att den värde talaren tagit för afgjordt, alt tull-lindringarna skola uphöra, och i följd deraf tillstyrkt bifall till den af Utsk. föreslagne nedsättning i införseltullen ä vissa slag af socker.
Då likväl ännu icke torde vara bestämdt, alt sä kommer att ske, kan jag icke i den värde talarens åsigt instämma.
Ty att nemi. ofvanomförmälde tull-lindringar skola uphöra, har visserligen R. o. Ad. för sin del beslutat hvarutinnan, enligt hvad man sagt mig, 2:ne andra Stånd instämt; likaväl torde ärendet icke kunna anses afgjordt, förr än äfven det 4:de
Ståndet fattat ett härmed öfverensstämmande beslut, enär j motsatt fall, frågan efter min åsigt synes böra dragas under förstärkt SlatsUtskis afgörande.
Jag skulle derföre tro, att R. o. Ad. bör endast på det sätt bifalla den ifrågavar. punkten, alt, derest tull-lindringarna varda genom R.
St:s beslut uphäfde, införseltullen å Mascovad eller brunt oell gult, ordinärt Terres- och Tetes-socker samt hvilt Pudersocker må bestämmas till 2 sk. 3 rist skålpundet, men att, i annat fall, nu gällande införseltull å berörde slags socker må med 3 sk. skålpundet framgent bibehållas.
Cederström med sin vanliga skarpsinnighet genomläst Utskis betänk., hade Frilen funnit, alt Utsk. just föreslagit, hvad Frilen önskat.
Utsk. har nemi. tillstyrkt ”alt samtidigt med tull-lindringarnes uphörande, införseltullen ä Mascovad- eller brunt och gult ordinärt Terres- och Tetessocker samt hvilt Pudersocker må bestämmas till 2 sk. 3 rist skålpundet.
” Utsk. har dessutom i slutet af betänk, yttrat, alt i alla de punkter uti nu gällande tulltaxa, hvari Utsk. icke gjort någon ändring, de nuvaride tullsalserne skola fortfarande bibehållas, och således kommer för den lid, som förflyter, intilldess tull-lindringarna möjligen kunna uphöra, den vid sista riksdagen bestämda tull af 3 sk. alt fortfara, äfvensom, i händelse tull-liudringarne icke komma att uphöra, denne tullsats fortfarande skall bibehållas. 6 Den 13 Juni.
Fåll rreus:
Mitt tillstyrkande af bifall till den föreslagne tullnedsättningen afsåg uttryckligen att denna nedsättning icke skulle ifrågakomma förr, än tull-lindringarna uphört, hvarföre, om dessa framgent bibehållas, någon tullnedsättning icke eller kan ega ruin.
I mitt förra yttrande åsyftade jag egentligen de bästa sockerslagen, om hvilka Utsk., pag. 52, utlåtit sig sålunda: ”Under förutsättning af en sådan öppen pröfningsrätt ang:de de åtgärder, som i följd af förhållandena med sockerraffinaderiet i Fredrikshall må finnas erforderliga, har Utsk. alltså i sitt bilagde taxeförslag å Topp-, Kandi-och Kaksocker bibehållit nu gällande tullsats”.
Det följande stycket lyder såhär:
"Härvid förekommer, alt nämnde sockerslag hittills icke allmänneligen inkommit med tull-lindring, hvarpå må anföras exemplet af år 1848. då ingen sådan införsel egde rom, och all de ifrägavar. sockerslagen, såsom redan så myckel förädlade, att de kunna omedelbart ingå i den allmänna förbrukningen, heldre böra, till skydd för inhemska sockarraffinaderierna bibehållas' vid den för fullfärdiga fabrikatet stadgade tuli, än behandlas såsom råvara för sockerförädlingen; samt att denna industri, som vid sista riksdagen beröfvades förbudsskyddet, nu synes, sä vidt möjligt, böra vid de nyligen förändrade tnllbeslämmelserna bibehållas”.
Hr F å lineus:
Jag får fästa den siste talarens upmärksambet derpå, att här icke är fråga om del slags socker, för hvilka tulllindringarna ägt rum nemi. råsocker, ulan om de förädlade sockerslagen.
Således afser det ifrågavar. tillägget icke den af den värde talaren upläste punkt, ulan endast den förra i Utsk:s betänk.
Hr von Hartmansdorff bar måhända trott, att tullen på krossadi Lump- Havanna- Terres- samt andra till sockerbalten lika slag hade bort undergå förändring och icke bibehållas vid 5 sk.
Har detta varit hans mening?
Jag erkänner det misstag, hvarom Hr Fåhraeus nu uplyst mig, och afstår således från vidare yttrande.
Jag förenar mig med de talare, som redan yttrat sig i fråga om tullen ä råsocker.
I afseende åter på Utsk:s betänk.
N:o 10, hvaruti föreslås åtgärder i anleda, af Norrska SlorTingets fattade beslut, anhåller jag alt få framställa några anmärkn:r.
Utsk. har, såvidt jag kan tinna, icke grundat sitt tillstyrkande på några säkra kalkyler eller bestämd kännedom om förhållandet, utan Utsk. anser sannolikt, att Svenska Statsverket och industriidkarne, sockerraffinadörerne, kunna lida af de beslut, som Norrska Regeringen fattat.
För mig är likväl obekant, hvilken grund Utsk. följt för antagandet af en sådan sannolikhet.
Jag hade önskat, att Utsk. angifvit denna grund, på det jag må kunnat falla min öfvertygelse i ämnet.
Enligt en beräkning, som jag funnit i en allmän tidning, skulle Svenska raffinadörerne tillskyndas förlust genom de raffinadörerne i Fredrikshall medgifna Den 13 Juni. r rättigheter.
Vid föreg:de riksdagar har jag sett sådana beräkningar ganska vidlyftigt upgjorda öfver den förlust, som skulle tillskyndas raffinadörerne, och serdeles vid sista riksdagen, då förbudet emot införandet af raffineradt socker uphäfdes, hvarföre, jag tillstår det, jag är något misstänksam i delta hänseende.
Jag skulle önska, att kunna erhålla säkra upgifter härutinnan och, i saknad af dem, att R.
St. icke ville ingå till K.
M. med den här föreslagna skrifvelsen, serdeles då något hvar är bekant, alt ullåtrn från vederbör, embelsmyndigheter blifvit i ämnet infordrade och sannolikt är, alt K.
M. utan en sådan åtgärd aflåler propos. i ämnet.
Dessförinnan anser jag icke lämpligt, alt R. St., som man säger, taga på hand och framkomma med en så beskaffad skrifvelse.
Jag anhåller att, såsom landtman och således i milt eget intresse, få göra anmärkn. vid dylika af Utsk. föreslagna åtgärder emot brödrariket som de ifrågayar:de.
Det är nemi. kändt, att
Sverige har en icke obetydlig förmån af den nuvar. handelsförbindelsen med Norrige, och att t. ex. betydliga qvantileter spannemål i synnerhet från de vestra provinserne utföras till Norrige.
Våra näringar stå ingalunda efter de Norrka och kunna följaktligen icke förlora på våra handelsförhållanden till Norrige.
Om än Norrska Regeringen fattat ett beslut, som gör undantag från de uti den af Utsk. citerade K.
Förordn. af den 24 Maj 1825 bestämda förhållanden emellan de båda Rikena, afser delta beslut likväl icke något annat, än att befria Norrige från ett privilegium, åtminstone kan jag icke annorlunda se det.
Skall väl Sverige vid en sådan tilldragelse genast vara tillreds med repressalier och dergenom åstadkomma vida större skada, än som möjligen kan upstå i följd af Norska Regeringens beslut?
Jag år icke fullkomligt bekant med dessa förhållanden, men då Utsk. grundat sitt utlåt, endast på sannolikheter utan att lemna närmare upgifter, och i synnerhet då vederbör, embelsmyndigheters, i ämnet afgifna, utlåt, icke kommit R.
St. tillhanda, tillstyrker jag Ståndet, att återremittera betänk., på det att R.
St. må kunna erhålla mera detaljerad kännedom i saken, innan den föreslagne skrifvelsen lill K. M. aflåtes.
Slån behöfver icke vidlyftiga kalkyler för ali inse, att den åt sockerraffinadörerne i Fredrikshall medgifna exportpremie af 1 sk. verkar derhän, att dessa sockerraffinadörer skulle kunna i Sverige införa socker mot en tull af 1J sk.
Tullen å socker är i allmänhet 5 sk. hvaremot den för det som från Norrige inkommer är endast hälften eller sk.
När nu raffinadörerne i Norrige erhålla i premie 1 sk. för hvarje ulfördt skålpund raffineradt socker, hafva de blifvit godtgjorde den ena sk:n af införseltullen, och hafva således alt erlägga endast 1£ sk. i införseltull för sockret.
Sockerproducenten i Sverige betalar i tull för råsocker nära 3 sk. med alla omkostnader, åtminstone 2|, hvarföre och då för socker från Norrige betalas i tull blott lj sk. kan sockerproducenten i Norrige undersälja sockerproducenten i Sverige med en sk. på hvarje skålpund.
Följaktligen är det gifvet, alt om det Norrska sockret införes till Sverige, mäste det 8 Den 13 Juni blifva lill förlust för lien Svenska producenten.
Vidlyftigare uplysningar behöfvas icke, och de kunna dessutom inhemlas af hvar oell en, som genomläser Utsk:s betänk, om exportpremien och sjelfva tullen.
Hvad nu angår sjelfva saken, så skulle man kunna säga, alt om Norrige velat befria sig från del ifrågavar. privilegiet, hade del måhända varit rigtigare, alt Norrska Regeringen helt enkelt lemnat en rund summa genast, oell icke åstadkommit denna befrielse på Sveriges bekostnad, hvartill man nära nog eger anledn. att tro, ty det är för producenten i Norrige alltid fördelaktigare att föra sockret lill Sverige än till något annat land.
Sparre har förmält, att han i ett tidningsblad läst en npgift, enl. hvilken de Svenska sockerraffinadörerne icke borde lida någon förlust genom medtäflan af de privilegierade raffinadörerne i Fredrikshall.
Jag har äfven tagit kännedom om denne upgift, men jag har funnit eli väsendtligt misstag deruti, det må nu vara ofrivilligt eller ej.
Detta misstag består deri, att man beräknat afkoinslen af sockerproduktionen till 90 proc, af råvaran, ehuru det är allmänt bekant, att i Sverige denna afkomst aldrig öfverstigit 75 proc., ja, öfver hufvud laget, icke mera än ?Q proc.
Vanligen varierar afkomslen emellan 62| och 75 proc.
I Belgien och Halland, hvarest raffineras för export, kan produkten upgå ända till 80 proc., men i Sverige, der förbrukningen af sirap är jemförelsevis stor, användes icke en råvara af så stor sockerhalt, och derföre erhålles här i allmänhet icke mera än 70 proc.
Det är tydligt, alt denna skillnad i procenten måste lemna ett ganska olika resultat vid- jemförelSens upställande.
Från Norrige införes, såsom bekant är, enl. 1825 års författning raffineradt socker emot hälften af den införselstull, sora i allmänhet är gillande, således 2 sk. ö rest. pr skålpund.
Dertill kommer afgift till Handels- och Sjöfarts-fonden 3 r:st., samt Tolag, stämpel- och vågpenningar 5,3ff r:st., eller tillsammans 3 sk. r:st.
Afdrages derifrån den beviljade utförselspremien i Norrige med 11 r:st., återstår 2 sk. 3,50 r:st.
Deremot äro raffinadörerne i Sverige underkastade införselstull å råsookret, utgörande med afdrag af belöpande tull-lindring i medeltal, 2 sk. 3 r:st., afgift lill Handelsoch sjöfartsfonden 2170- r:st.
Tolag och vågp:r, lT2ff r:s!,, eller tillsammans 2 sk. r:sl., motsvarande efter beräkning af 70 proc. produkt för raffineradt socker 3 sk. 8,2a r:sl. Drages härifrån det afgiftsbelopp, som skulle drabba det Norrska raffinadsockret eller 2 sk. 3,3,j r:st., så finnes uppenbarligen den Norrska fabrikanten för hvarje skålpund raffinad-soeker hafva 1 sk. 4,90 r:st. i fördel framför den Svenska.
Jag är lika mycket som någon annan angelägen, alt de unioniella förhållanderue behandlas med all möjlig grannlagenhet, men ehuru jag i allmänhet hyllar den grundsatsen, alt de inhemska näringarna skola skyddas medelst måttliga lullafgifter, är jag likväl lika angelägen, alt det skydd, som genom Statsmakternes beslut fastställts, må vara en sanning.
Jag anser det följaktligen icke värdigt representationen, att med likgiltighet åse, att sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom näringarnas
Den 13 Juni. 9 skydd ominletgöres.
På sådan grund har jag tillstyrkt Ulsk:s förslag och anhåller ytterligare om bifall dertill.
Det glädjer mig höra, att den siste talaren med mera insigt än jag egnal sin upmärksamhet åt frågan och jemväl granskat den upgift, jag ur en Svensk tidning åberopat.
Jag erkänner, att den i samme uppgift förekommande beräkning grundade sig på förutsättningen, att ur råvaran skulle erhållas 90 proc. raffineradt socker.
Endast i ett afseende vågar jag göra en anmärkn. vid den värde talarens yttrande, alt del skulle vara allmänt kändt, att i Sverige icke kan erhållas mera än 75 proc.
Jag beder om förlåtelse, emedan jag måste hysa något tvifvel om hvad, som i detta hänseende kan anses vara allmänt kändt.
Under sisla riksdagen såg jag mångfaldiga kalkyler i fråga om sockerraffineringen, och hvaruti upgafs, alt denna raffinering icke lemnade mera än 50 procent ur råvaran.
Nu har jag likväl helt nyligen i ett Fransyskt vetenskapligt arbete läst den upgift, att det goda råsockret innehåller icke endast 90 ulan stundom derutöfver och ända till 96 proc.
Det må derföre ursäglas mig, om jag betvifla»-, att man såsom constant kan antaga, att sockerraffinadörerne i Sverige icke erhålla högre än 70 proc. socker.
Jag uprepar det likväl ännu en gång, att jag i tullfrågor icke eger tillräcklig kännedom för att med ifver vilja förfäkta en mening.
Jag har derföre blott velat underställa R. o. Ad. en tvekan, grundad på min kännedom om de mindre tillförlitlige upgifter, som, ang:de sockerraffinaderingen, meddelades mig under sisla riksdagen, och i följd hvaraf jag, då det var mig bekant, alt Regeringen från vederbör, embetsmyndigbeter infordrat uplysningar, ansåg det icke vara lämpligt, att R.
St. fattar beslut i ämnet på förhand och i saknad af den mera detaljerade kännedom, som genom dessa myndigheters utlåt, kan vinnas.
Från denna (dals inom della rum anser jag allt omdöme öfver de Norrska Stalsmakternes åtgärder olämpligt.
Här finnes, enl. min åsigt, icke någon rättighet till en dylik kritik, i hvilken jag icke eller vill inlåta mig.
Min rätt såsom enskild man, att hysa eller framställa en mening, tankar eller omdömen, öfver all mensklig kunskap, kan jag annorstädes utöfva, och då jag begagnar mig häraf, sker det endast i min egenskap af enskild man.
Men hvartill jag anser mig både berättigad och förpligtad, är, att här såsom ledamot af en del utaf den Svenska representationen, som, hvad förtullningen beträffar, eger tull-lagstiftningen i sin hand, uttala min åsigt öfver de åtgärder, som i anledn. af de bekanta händelserna med Fredrikshald sockerraffinaderi kunna erfordras.