Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet säger i Ingressen till dess Be«' tänkande, ”att regleringen af Rikets Penninge”väsende borde på ett uteslutande sätt blifva ”föremålet för dess öfverläggningar; att det, i ”följd häraf, stadgat den allmänna grund, hvarifrån Utskottet, i anseende till beräkningarne ”af PenningeSedelstocken , borde utgå vid utarbetningen af dess Förslag till Myntvärdets ”upprätthållande, samt tillika fastställt, såsom ”en härifrån sig härledande principe, att några ”nya biträden ifrån Banquen icke borde komma ”i fråga, så framt härigenom rubbades den ”grundval, på hvilken nämnde Förslag skulle ”komma att byggas.”
Utskottet antagit dessa hufvudgrunder för dess financiella åtgärder i allmänhet och således äfven för Discont - affärernas Reglering, så bade det visserligen varit att önska, det dessa grunder blifvit något mer utvecklade till Rikets Högloflige Ständers Plena framställda, hvarigenom de kunnat komma i tillfälle att från samma synpuncter, som det Högloflige Utskot - 330
Den 17 Marlit, e m. tet, betrakta det nu egenteligen ifrågavarande ämnet _ Högloft.
Urskortet tötklaiar dock orsaken, hvarlöre delta ej nu varit möj- ligt, dä, sorn det vidare heter i inledningen till Betänkandet, ”under öfverläggningarne Iramställda ”skiljagtiga åsigter af sjelfva hufvudämnet, samt ”de medel och ut vägsr till Myntvärdets upprätt”hållande, hvilka hos Utsko tet kommit i fråga , ”ännu icke vunnit den utveckling, att häraf ”kunnat bildas en sammanhängande plan — Af allt detta tycker jag mig kunna draga den slutsa ts, att Högloft.
Utskottet, vid Betänkandets afgifvande, väl hade heslutit att Rikets Penningeväiende och Myntvärdets upprätthål. lande borde blifva första ögonmärket för dess åtgärder, och i följd deraf fastställt den prin* cipe, att inga nya' biträden af Banquen borde meddelas, sorn kunde motverka dessa åtgärder j men att om sättet och medlen ännu ingen ting var afgjordt.
Upplysningsvis och endast i fö> bigående torde jag få nämna, att jag på intet ställe i Betänkandet kan finna, om eller till hvad belopp Utskottet vill indraga det töre iVscome'nes inställda utbetalningar circulerande RörelseCapi. talet.
Detta är dock en vigtig omständighet och af stor inflytelse på Rikets penninge-vägende, ~ om dermed ej blott skall, förstås den del«n , sorn rörer StatsFnkomsterne och Banquens Egendom, utan äfven den delen, som omfattar PenningeCirculationen i Handel och Näringar, från hvilka sednare både Staten och Banquen dock skola i naturlig ordning hämta deras styrka, Så änge man härom saknar något bestämdt yttrande från Högloft.
Utskottet, grundadt åt - Dm 17 Martil, e. m. 231 mmstona på sannolika beräkningar, och i ovisshet. huruvida dess påtänkta medel till Mynt* värdets upprätthållande ej skulle kunna blifva menligt för en viss del af Rikets Penningeväsende , samt då tillika'
Di&conternas affajrer onekeligen ingå i det sednye; så lärer all den ledning man kunde äga af alt män nu Grunder för en Di nance Reglering i dess vidsträcktaste bemärkelse, hittdls saknas för det här specielt ifrågavarande ämnet.
Det torde således vara tillåtit, att, likasom det Högloft.
Utskottet, bi handla det efter ett slags arbitrage, och utan att binda sig vid några princi per blott tillse, hvilka mått och steg till
Discont-sakernas iordningställande efter vissa billighetsgrunder närmast kunna förena stridiga interessen.
I anledning häraf torde få anmärkas: ilo
Att det hvarken synes mig instämmande med Lag- eller billighetsprincper, att unr der san ma categori innefatta tvänne Discon. ter, af hvilka den enas obestånd redan är gifvet och den andras ännu beroende af omständigheter, hvilka hvila på utgången af den vigtiga frågan om Götha Canal-arbeteis fortsättande.
Till styrka för detta påstående fårjag åberopa ej allenast hvad en värd Ledamot af detta Stånd, Herr Grefve Spens, i sitt Memorial vid början af Riksdagen anfört, utan ock de serskildta meningar härom, som åtfölja Högloft.
Jag medgifver dock, att genom arbitrage på billighetsgrun* der denna anmärkning kunde till en del förfalla, då det säkert lärer svaras mig, att ver - *32 Deni7 Martn , e. m. kan af Malmö och Götha CanalDisconfers nästan på sättma gång in,tällda betalningar, var för ögonblicket och är ännu densamme*
Men så vida torde do^k denna anmärkning blifva gällande, sam det. beror af Riksens Hög loll.
Ständ r att för det tilUommtude bestämma Fördringsägarnes rätt efter nämnde
Disconturs 4flMili78§#Sftr*9 eiEvad 8ia*gnihia teb i Me rnob a» tj ^IDuflU " r»1'* 2:0
Kan jag ei heller fatta, atf det företräde till bruining o h de bäure villkor Högfofl.
Utskottet föreslagithy Innehafvarneaf-Dtscontt-fxi'S Assignationer än tor innebaf värne af deras Obli gationer eller Fordringsägare på AfskrifpingsRäkning, står att Sörena med den princips hvarpå allmänna Lagen i-dylika fall sig grundar.
Men jag låter så mycket b. lire denna anmärkning alldeles falla, sorn IJtskoitets Förslag i den delen synes fullkomligt öfverensstämmande med Allmänhetens.öm kan, och dessutom iiar sin upprinnelse från en billighetsgrund, hvilken är mängden af Fordringsägare och sannolikt de minst förniögne, till största fördel.
En sadan företrädesrätt, lemna d åt Innehafvarne af Gotha CanalDisconts Assignationer , är så mycket billigare, som dessi, en lång tid antagna i KrqnoUppborden, vunnit en stämpel af gångbart mynt, sorn mig veterligen Malmö Disconts Assignationer aldrig ägt. 3:0
Att elit af Uskottet (öreslagne sätt till liqvid erande af ford/-ingar för Discontern, s utgifne Obligationer och på afskrifnings-räkningen t Gustia CanUDtscont, icke lärer rätt kunna Den 17 Martil, e. m. 233 bedömmas, utan 1 sammanhang med den stora Financeplanen, hvars ännu outvecklade grunder Höglofl.
U'skottet ensamt har sig förbehållen.
Om man likväl, med fullt förtroende till rigtigheten af de beräkningar Utskottet meddeiar öfver DisCi.nteines tillgångar, skulle antaga att alla andra financiella åsigter borde försvinna för den, att i det strängaste bevara B mquens rätt, så synas mig de biilighetsgtunder, som Högloflige Utskottet i afseende på Assignationernes inlö-cn hafva följt, här vara nog mycket åsidosatta.
Det är ganska möjeligt och jag vill ingalunda bestrida att Banquen för öfvertagandet af Dis. conternes akulder behöfver fördelen af Räntans indragning på de samina Under den tid af feni år, som är föreslagen, att m d en femtedels årlig afbetalning inlösa dem.
Jag medgifver äfven, att ett*bas.igare realiserande af dé
Discontens papper , som förut till hela deras belopp ej ingått i det allmänna
Rö ebeCapitalet, skulle i sin nian kunna verka på Myntvärdet.
Men jag kan genom ingen slags calcul komma derhän, att de S unmör. sorn för Banquen besparas, genom allmänna Lagens ändring i det, sOm rörer s.å väl Räntans godtgörande’ till "den dag
Disconterne upphörde att betala, som Gälds qvittande mot Gäld, äro af den vigt för Myntvärdst och det Allmänna , aW en Las* för till) ät-., let behöfver stiftas.
Huru skall 234 Den 17 Martil e■ m det väl kunna förena med billighefsg-under, att sed.n allmänna Lagen, för Liquider med Disconterne, varit gällande vid pass 5 månader och ännu flere veckor tprde förlöpa innan d 11 genom Riksens Höglofl.
Ständers beslut kunde upphäfva?, det då iörsr skulle ske, sedan en del at Di conternes Gäldenärer begagnat sig af den ännu fortfarande rättigheten, att med Disxontpapper till fullt belopp liqvidera sina skulder.
Om jag antager att ett sådant beslut al-draförst- kunde gå i verkställighet den 1 Maji, så biel följden deraf den , att jag, som den 30 April betalade min Discont_$kuId med Disconternes papp'r, realiserade deni till fullt be* lopp, då deli, som två dagar dt refter hade en dylik skuld och dylika Papper, förlorade på de sednare omkring 15 Procent.
Man skall häremot utan t vi Ivel invända, att Innehafvare af Obligationer, sorn ej hafva Discont1,knider att betala, få vidkännas en sådan förlust, och att samma . förbindelser i olika personers händer, genom fortfarande af nu varande Lag, skulle få ett olika värde.
Men då man befinner sig i den ställning, att i alla fall fela mot en principe, så mä te man väl, liksom i valet aftvänne andra ting, stanna vid det minst skadliga.
Om den Liqvidationsmethod, som nu är gällande, får fortgå, så skola derigenom Discontliqviderne ej allenast underlättas och påskyndas, utan Låntagare i Disconferna, genom möjligheten att till sin förmån begagna dessa p-pper, gora dem mer efterfrågade , och deras Innehafvare skola, som nu sker, säkert om dem träffa en för begge Parterne förmånlig öfverenskommelse.
Den 17 Martii, e. m. 235 Discont-skulderne skol* härigenom till stor del öfverflyttas till EnskiUa, och ett eljest viodt Capital, pä visst sätt och säkeit på det lör Narin» garne och Penningeväsendet minst skadliga, ingå i allmänna Rörelsen Man n å om man så behagar, kalla Agiotage den uppgäld, som
Innehafvare härvid betinga sig af den som lånar eller tillväxlar sig Obligationermen ett sådant
Agio lärer fka litet kunna un lv kas gerom det ai Höglofl.
Ub skottet föreslagna I qvidationssätt.
Jag tror tvärtom, att det skäll derigenom blifva bade högre och mera tryckande för alla deni som ej beqvämligen kunna umbära en användbar Valuta för Obiitiafionerne under alberalnings tiden, och de skola då säkert innom en korrt tid med 20 å 30 Procents Rabatt inlösas al den förmögnare och ej Närm. sidkarid- Capirahsten.
Brist på BancoS,edlar , såsom då oumgängelige
Discontavbetalningar, skall ock ofelbart lör^vå? ra Liqvid- rne, och denna brist genom Lagsökningar och executiva åtgärder nedtvinga Egendomsvärdet under alla de s förra förhållanden.
— Men huru gärdet då, lärer man fråga, med de sista Innehäfvarne af obl gvöoner sedan alla skulder till Disconterne äro 1 qviderade?
Dertill svaras, att det ej går dem värre , än som det Höglofl.
Men Banquen får då vidkännas en betydligare förlust , vill man säga Det medgilvcs, om de af Höglofl.
(Jtskottet meddelade Calculer få antagas för rigtiga, hvilket med skäl skulle kunna sättas i fråga, då Utskottet räknat för ingen ting 8 å 900,000 R:dr 236
Den 17 Martti t e, m. i Inventarier och EfTecter, som Göth? Canal
Men i alla fall, år den förlust Banquen härigenom fick vidkännas, af den vigt, att alla andra åsigte?
af fenningeväsendet böra försvinna och att en Lagstiitnings-principe derföre måste rubbas?
ja<r tror det ej, och lika litet, sorn jag förmodar^*att man från denna stund, med något sken af billighet , kan framställa
Discont ternas försättande i Concours tillstånd såsom ett alternativ emot Banquens öfvertagande af deras massör, på de villkor Höglofl Utskottet föreslår.
Nu tyckes det vara nog sent, sedan Massorna, gerom til 1 fä 11 igne ter och under skydd af allmänna Lagen, fått en annan form.
Jag vågar ej längre uppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln med framställningar i ett ämne, som af flera andra blifvit utförligare och med mera detalj-kunskap behandladt.
Discont-afFairerna och den blandning af åtgärder, som dervid skulle äga rum från olika V<-rk.
Det är, om jag så får säga, mera på andan, än på bokstarven af Högloflige Utskottets Betänkande, som jag sökt vända Uppmärksamheten.
Kanske skall jag deremot beskylla!] för neg liberala tänkesätt och att hafva
Men min lära, den j g åtskilliga gåriger bekant, är helt enkel: att Penningeväsendet måste betragtas ej ensamt med åsigt af Siifvervärdets förhållande till Papperets, utan älven i sammanhang med en Stats Natin* gar: att om det är ett verkligt ondt, att genom nödtvång elior misshushållning förminska det representerande Papperets värde, så är det kanske ett ännu större, att söka gifva det ett högre, genom rubbande af de förhållanden, i hvilka det en lång tid stått till annan egendom.
Sluteligen vågar jag anhålla cm Återremiss på det Höglofliga Utskottets ^Betänkande och att dessa mina Anmärkningar måtte få detsamma åtfölja.
Grefve' von Lantingshausen, Albrecht:
Jag kan icke dölja den obehagliga känsla, sorn hos mig blifvit väckt, då uti ett i dag uppläst Anförande, Götha CanalDisconts"Directions förvaltning blifvit satt i parité med den af Malmö
Detta är redan en stor orättvisa; men icke nog härmed; emot Götha CantdDirection och dess aktningsvärda Ordförande hafval förklenliga utlåtelser blifvit nyttjade, och den högst sårande tillvitelsen gjord denna Direction , att hafva handlat bedrägligt.
Jag förmodar och vågar hoppas, att många af Ridderskapet och Adeln med mig dela misshaget till de missfirmeliga uttryck och oförtjenta beskyllaingar, sorn i ofvannämnde skriftliga Anförande före - 238 Den 17 Martil, e. >11. komma, och anhåiler i anledning häraf om Herr Grefvens och Landt Marskalkens.
Proposition pä ogillande af berörde uttryck.
Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: I)å Grc-lve von platen äfven sjelf begärt undersökning, tior jag det vara bäst uppskjuta med allt omdöme öfver de al en Ledamot i Förmiddagsplenuin nyttjade, samt af Grefve von Lantingshausen nu anmärkta uttryck, till dess nian får se, huruvida förhållandet emellan Malmö och Götha Car.alDisconter kati blifva olika.
DiscontDirection försträckt en betydlig PenningeSumma till CanalArbetets fortsättande emot Hypotheque af sjelfva CanalVerket, hvilket dock redan förut vaiit hos Banquen , till säkerhet för dess Cr ditiv, pantförskrifva.
DiscontDirection blott begått den oförsigtighet, att lemna Lån åt vissa o åkra Personer, har deremot Götna Canal
Man kan likväl icke nu i förväg, ritan först efter en laglig undersöknings fulländande, häröfver fälla något bestämdt omdöme.
Ridderskapet och Adeln icke, hvarken antager de til.malen, som Den 17 Martil, e. m. 239 Friherre Stael nu gjort
Directeirerne i CanalDisconten , eller drar i betänkande att ogilla det personligt sårande, sorn kan hafva undfallit en annan Ledamot, tilläfventyrs utan att hail sjelf märkt viddén af dess betydelse; emedan att sådant antaga , att uttiycket gilla , vore
Ridderskapet och Adeln ger visserligen rätt åt det berömliga i Herr Grefve ven Lantingshausens anmärkning, och jag tror mig skyldig 3tt densamma understödja med all den värma , hvaraf jag är mägtig.
Herr Grefven och Landt Diar al ali-en hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade ogilla de af en Ledamot i Förmiddagspleno , emot ej mindre Götha CanalDireciion, än Götha Canal DiscoctD rection nyttjade . samt af Grefve von Lantingshausen nyss anmärkta yttranden.
Herr Hjerta, ■ Johan Guataf:
Herr Mannerstam har yttrat, att de i dag fällda omdömen varit så stridande, att de bevisa svårigheten ait afgöra detta ämne. jag medgifver att de varit af skiljaktig beskaffenhet, och då man har ett Sedelmynt af ine - 24© Den 17 Martil, e m. ra. polkisk än financiel nytta, ef t CrediiSy. steine , som snarare stjelper än hjelper Naringarne, kunde sätten att afhjelpa pcnningc-förlågenhet ej geina af alla lika bedömmas.
Jrg har likväl funnit, att de mycket- öfverensstämma.
Op moneu tyckes halva ganska högljudt fordrat: 1:0
Lag för tillfället må göras, utan ast, då Staten skall framträda som Medlare mellan Fordringsägare och Gäldenärc-r, bor det ske på ett hederligt sätt, och snarare den ringa förlust, som uppstår, drabba det Allmänna, eller rättare den del deraf, som så ofta nu föiblandas med Staten, den nemligen, som föreställes af en Depositions Lane och Väx-lBanque. 2:0 Att RörelseCapitalet bör bibehållas oförändradt, Discont Sedelmassan deruti inberäknad. 3:0
Att uppgörandet af Liqviderne bör ske på de ställen, der Lånelnrättningarne varit. 4:0 Att Obligationer och Assignationer bö* ra lika anses. 5:0
Att ingen ny Myntsort må göras, utan Banco- eller Riksgäldssedlar dertill användas , genom det att Banquen direct, eller ock RiksgäldsContoiret öfvertager utredningen.
Sora Den 17 Martil, e. nt. 241 Vf 4*10^7 J 1h! JOKnii flJ» >4 ?
I'f i 0<-f .!*!
Som alternativ är nästan allmänt antaget det:
Således har man sett allmänna vLjun framträda, och anser jag således att Utskott n, sent ej äga, enligt 56. §.
RegeringsFormen, att-rilh* skapa, Utan endast utreda de ämnen, som i Siån* dens Plena blifvit framlagde, och sig deröfver yttra, ej böra tveka att till Ständerne öfverlemna ett alldeles nytt förslag.
Herr Grefven och LandtMarskalken hem? ställde, örn Ruldeiskapet och Adeln ansåg de emot Stats- och BancoUtskottehs ifrågavarande Betänkande framställde Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet, jemte Anmirkningarne, till Utskotten återremitteraj hvilket bifölls. ■nant tJuwb nfizusmiabsc raoaaiu elbcihnltoto
Upplästes och lades på Bordet följande fritt nedannåmnde Utskott inkomna Memorial och Utlåtanden, nemligen : ifrån , . . ‘ _ . nbO T3flöI|Ä^lidU uA C w.
Stats Utskottet: , *eiö3 åm: JtoatfivM \a n^tii it k o:?. no
Af den 4 dennes, angående ny Stats reglerande för Gripsholms Slotts- och Djurgård6Betjening\ deruti Utskottet tillstyrkt att till nämnde Betjenings aflönande, jemte Bygg* nadernes underhåll , måtte bestås at hvad å Ridd. 0. Ad, Prof, IV, B. IJ.
Afd. 31, 33 242 Den 17 Martil, e. m. förra Staten finnes uppfördt, de indelte 33 R:dr 16
Sk. ) och af det contanta anslaget I4OÖ H;dr 32 Sk. eller sammanräknadt ( 500 R dr, samt att för öfrigt de, genom nu mera verkställd re* glering , uppkomne Arrenden för
DjurgårdslnspectorsBostället och Rudfisket, tillsammans 150 R:dr, jemte Arrendet för Ägorne 81 Ttr Spannmål och erforderligt qvantum Ved å Kungsgårdens Skog, utan någon speciel Stats föreslående, måtte af Riksens Ständer upplåtas, att efter Kongl. Majus Nådiga Förordnande disponeras och för behofven användas: hvar* förutan Statsutskottet föreslagit, det Riksens Ständer till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande måtte öfverlsmna, huruvida lämpeligt skulle anses, att Djurgården vid Gripsholm må I upphöra och dervarande Rådjur fly ttas till den vid Hufvudstaden belägne Djurgård, hvarigenom uppkomme en besparing uti tillgångarne vid Gripsholm, som kunde användas till förökande af den för Slottet och öfrige Byggnader, ne samt Meublers och Inventariers underhållande nu beräknade Summa af 903 R:dr 16
Sk. j hemställandes StatsUtskottet sluteligen, att afskrifning af de, utaf Kongl Maj:t till nödige reparationer å Slottet anordnade 4000 R:dr, som af öfverskotterne på StatsVerkets Intrader skulle utgå, måtte beviljas. * 2:0
Af den 4 dennes, i anledning; af erhållen Remiss, så väl ifrån Ridderskapet och Adeln, som PrestStåndet, med anmodan att närmare granska redovisningen öfver Statens fört skott till tryckning af Riksståndens Protocoll Den j 7 Martil, e. m. 243 vid 1S 15 års
Riksdag med dertill hörande Bihang, samt att de Exemplar deraf, hvilka icke äro försålde, skyndesammoligen må varda till Riksens Ständers disposition aflemnade.
Deruti Utskottet uppiy t att PresteSi andels Protocoll blifvit utan StatsCassans betungande till trycket befordrade, och tryckningens ombesöriande af de öfrige Ståndens Protocoiler uppdragen af Pvidderskapet och Adeln , för dess Protocoll, åt Rectorn, nu mera Hprr CanceiliRådet G A. Silfverstolpe, af BorgareStåndet åt dess Secreterare, Herr BergsRådet Robsahm, och af BondeStändet åt RiksdagsFuilmägtigen Johan Ois<a son Longberg, samt art tryckningen åter af Bihanget skolat besörjas af ExpeditionsUtskottets Secreterare, och har Utskottet anmärkt, att en brist uti 'fulla lefvereringen af det antal ex mplar, som af Bibanget blifvit tiyckte, uppstått, hvarföre redogörelse saknadesj Samt således ansett ExpeditionsUtskottets
Secreterare
Och den af samma Utskotts Betjening, sorn ombesörjt tryckningen och uppburit
M dien för Tryckningskostnaden, skyldige att för de tryckta Exemplaren afgifva behörig redogörelse, samt antingen lefverera de bristande Exemplaren itt natura, eller ock desamma med penningar ersätta, till det b .lopp, hvarföre betalning af dem blifvit utaf Riktdagskostnaderne uppburen och qvuterad; hvarjemte Utskottet öiverlemnadö till Riksens Ständer att sjelfve förordna, hurti med de återstående i behåll varande Exemplaren af Bihanget, utgörande omkring joo, borda förhålDs; äfvensom Utskottet, hvad angeck tryckningen af de ifrågavarande RiksStåuden* 244 Den 17 Martil, e. m.
Protocoller, funnit att redovisning derföre jemväl saknades, samt på sådan grund ansen de Herrar och Män, som haft sig af de RespectiVe RiksStånden uppdragit att ombesörja tryckningen och medlen derföre utqvirterat, böra för de tryckte Exemplaren behörigen redoyisa , och för de Exemplar, hvarföre redo icke visas kunde, återbära den betalning de derföre uppburit:
Utskottet sluteligen hemställt, att, då Medlen till tryckningen, så för Bihanget, som för protocollerre , mgått af den till Riksdagskostnaderne af RiksgäldsContoiret ntbetalde Summa, Fullmägtige derstädes jnåtte få sig uppdragit, att redogörelsen för de tryckta Exemplaren af Vederbörande infor, dra och emottaga, jemte de öfverblifne Exemplaren och hvad af vederbörande kunde komma att contant erläggas, samt att för alltsammans sedermera till Riksens Ständer under nu påstående Riksdag aflemna en fullständig redogörelse. 3:0
Af den 5 innevarande månad, angåen*- de de hos Hedervärda BondeStåndet gjorde Anmärkningar vid StatsUtskottets Utlåtande öf-' ver RiksdagsFullmägtigen C. F. Bergs Memo-’ rial, innehållande Förslag om allmänna Branda försäkringslnrättningens ställande under tillsyn af Rikets Ständers Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoiretj dervidjUtskottet, som ansett allmänna Brandförsäkringsverket icke kunna betragtas såsom någon publique Statens Inrättning och i sådan egenskap ställas under dess omedelbara Styrelse och Controll, tillika vid handen gifvit, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande redan vore bifallit af Ridderskapet och Adeln och PresteStåndet den 27 samt af BorgaieStåndet den 24 sistl.
Januarii. 5:0
Re^ gemente; anseende StatsUtskottet, ändamålet med Mörtbergs Förslag säkrast vinnas, om ifrågavarande angelägenhet i underdånighet anmältes hos Kongl. Maj:t, som icke lärer underlåta derå fästa det
Nådiga afseende det samma finnes förtjena, Den 17 Martil, e. mt 6 0
Af den 5 d nnes, öfver Riksdagsman? nen Jan Jönssons Memorial, angående Krono.
TiondeSpanneuiålens utgörande till Stockholms Stora Barnhus; hvilket ämne StatsUtskouet ansett böra utaf Allmänna Besvärs- och Oe^ conomiacötbkouet behandlas. 7 0 Af den 5 i denna månad, i anledning »f Herr Landshöfdingen Kriherre B. W. Focks Motion, angående en till Upsala Barnhus done. råd Kronofordran ; vid öfvervägande hvaraf StatsUtskottet ansett någon åtgärd i detta arn. fte för närvarande icke äga rum, enär frågan Otn godtgörande! af ofvannämnde fordran, på sätt Friherre Fock upplyst, ännu beror på KammarCollegii utlåtande och Kongl. Majits Nådiga pröfning, 8 0 Af den 5 dennes, angående Riksdagsmannen Johan Olsson Longbergs
M morial , om rättighet att få betala Osmundsjemet efter Kronovärdi, utan någon förvandling efter Markegång; hvarå StatsUtskottet väl ansett $ig icke kunna tillstyrka bifall, men dock fö. reslagit, att Osmundsjemet, utan skilnad emellan valdt eller ovaldt, borde vid de allmänna Markegångs-sättningarne bestämmas och upp. tagas till det pris, sorn uti MarkegångsTaxorna uppföres för Tackjernet, samt i de Län , d.er någon Markegång å Tackjern icke finnes , $fter den af Kongl, KammarCollegium, StatsContoiiet och Bergscollegium årligen fastställa da TnX1 för Tionde Tackjernet innom sam* uaä Bergslag; hems t älla odes StatsUtskottet jern* Den 17 Martil, e. m. 247 val, att, i händelse denna grund för priset å OsmundsJ* rnet gillas , ■ underdånig Skrifvelse derom måtte afgå, med anhållan, dgt Kongl. Maj:t täcktes om ett sådant beslut låta före6tändiga Dess och Rikets KammarCollegium till behörigt iagttagande. 9:0