Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillhör lika litet dem, hvilka antaga att ett krig kan falla öfver en nation lika oväntadt som en tjuf om natten intränger, och härpå i otid bygga sina tilltag, som dem, hvilka vilja upskjula alla försvarsåtgärder till dess faran står för dörren och Nemesis uttalar det olycksbådande domslutet: ''del är för sent''1; men jag tillhör dem, som, rör.-de Rikets försvar, anse sädane åtgärder — dock endast sådane — utan ringaste tvekan och upskof böra företagas, hvilka fordra tid lör att kunna mogna och bära frukt, och till denna kathegorie kan väl ingen vägra att hänföra krigsbefälets bibringande af de kunskaper och insigter, som erfordas för att samma befäl, då det gäller dess egentliga bestämmelse, d. v. s. icke blott exsercis-patroner och på förhand upgjorda samt med all möjlig konstfärdighet utförda simulacrer, utan verklig strid, må kunna upfylla sin pligt såsom ledare af fäderneslandets och det nationella oberoendets försvarskrafter.
Fordringarne på befälets bildning, så väl i hvad som rörer dess yrke, som i humanistiskt hänseende, hufva onekligen betydligt ökats i sednare tider, och med begärlighet omfattas äfven af individerne de tillfällen, sorn dem erbjudas att förvärfva kunskaper utöfver de oundgängliga fordringarne.
Anslag och stipendier att i utlandet öka dessa kunskapers förråd och alt taga kännedom om andra länders institutioner och uptäckter i mililärväg, meddelas visserligen äfven understundom, men att bereda arméens officerare tillfälle att utbilda sig i den vigtigaste delen af krigare-yrket, theoriernas praktiska tillämpning under aktivt fälttåg, och hvilket endast kan åstadkommas i verklig tjenst, deråt har hittils ingén upmärksamhet blifvit lemnad.
Sverige har nu njutit af en nära 40-årig fred, och det faller således af sig sjelft, alt om fredstillståndet ännu fortfar några år — något som är min oförgripliga tanke att det gör, åtminstone kan göra — så kan den tid icke vara aflägsen då icke en enda, hvarken af befäl eller trupp bevistat fälttåg, den för krigaren bästa af alla skolor.
Nu bör det likväl ligga klart för en och hvar sann fosterlandsvän, att om i en aimée ingen från befälhafvaren till soldaten har, hvad man kallar, luktat krutröken, eller försökt alt uthärda krigets besvärligheter; att tillämpa theorierna för så väl.all slags manöver som för arméens materiella behof; att besegra de hinder, sorn möta upgjorda beräkningar; att behandla manskap då det behöfver upmuntras till försakelser och tapperhet eller att sjelf pröfva sitt mod, sin kallblodighet och sin förmåga; med ett ord, ej varit i tillfälle studera kriget och dermed gemenskap ägande förhållanden, annorstädes än i lärosalen och på exsercisfältet, eller hvad ännu mindre krigsbildande är, på den mera civila militärvägen, endast i expeditionerne; så måste en sådan armée, oaktadt minnet af alla förfädrens idrotter, icke allenast lemna menliga 330 Den 31 December e, m luckor i hela sin organisation, och blifva ett för landet dyrköpt experimentalfält för opraktiska idéer, utan den skall otvifvelaktig!, oaktadt all möjlig kammarbildning, fredsöfning och paradsträckning, befinna sig i en ganska brydsam belägenhet vid början af ett krig och säkerligen dyrt nog köpa sin saknade krigserfarenhet.
Att såsom åskådare bevista främmande makters fredliga truppsammandragningar kan visserligen vara af någon nytta, i följd af det härigenom lemnade tillfället till jemförelse.
Hufvudsakliga påföljden häraf blifver dock uteslutande ett nöje för individen, möjligen förenadt med tillfredsställandet af några små oskyldiga svagheter, ty skall något verkligt gagn, af den natur alt
Staten derföre bör bestrida kostnaden, åstadkommas, så måste personen vara aktivt tjenstgörande i st. f. blott och barl åskådare.
Då, med hänseende till föreg:de, min bestämda öfvertygelse är, att det skulle medföra en oändligen stor nytta, vida öfvervägande kostnaden, om tillfälle blefve beredt och lemnadt för officerare af arméen, i likhet med hvad som äger rum och lill obestridlig fördel länge ägt rum för officerare af flottan, att tjenstgöra uti sådane främmande makters härar, som befinna sig i krigstillstånd, eller som åtminstone, i följd af ständigt ombytta förläggningsorter, större öfningslägers sammandragande m. m. hafva sina trupper på en rörligare fot än hos oss kan blifva fallet, så är det på grund häraf, jag vördsamt föreslår: l:o.
St:r mätte till K. M:s Nåd. disposition ställa ett årligt anslag af 6,000 R:dr b:ko för att, lika fördel t, användas till understöd åt 3 officerare af landlarméen, en af hvardera af de 3 hufvudvapnen, Infanteriet, Kavalleriet och Artilleriet, hvilka officerare, efter erhållandet af K. M:s Nåd. tillstånd, kunna beredas tillfälle, alt ingå uti aktiv krigstjenst hos någon med Sverige i vänskapligt förhållande varande utländsk makt. 2:o. Alt R.
H. Si.t. i händelse detta förslag bifalles, måtte till K.
M. ingå med underd. anhållan, alt K. M. i ministeriel väg, täcktes nådigst bereda tillfälle för verkställigheten af hvad jag i föreg:de punkt föreslagit; all inträdet i utländsk tjenst endast må äga rum på frivillig derom gjord ansökning och efter fulländade minst 2 års aktiv tjenstgöring vid Infanteriet, Kavalleriet eller Artilleriet, att företrädet bland sökande må, inom hvarje vapen, tilldelas den som innehar högsta militärgraden och i största mån förenar kunskaper nied ådagalagd praktisk duglighet och nit för sitt yrke; att understödet af hvarje person ej får tillgodonjutas längre tid än 2 ar; att de, hvilka erhålla understöd, bibehålla här hemma sin grad, lön (med afdrag af tjenstgöringspenningar), tur och befordringsrätt under den tid de äro i utländsk tjenst; att den högre grad de i utländsk tjenst tilläfventyrs erhålla, ej ovilkorligen berättigar lill lika grad i fäderneslandet, samt slutligen att den som på förenämnde sätt varit i utländsk tjenst, är vid Den 31 D ecember e. m. 337 sin hemkomst pligtig att till Chefen för Landlförsvars-departrtet aflemna eli, af verterbörrde utländsk myndighet utlärdadt och af Svensk Minister attesteradt intyg öfver sitt förhållande i tjenslen, jemte en detaljerad berättelse om hvad lian i sin utländska tjenst kunnat inhemta.
Skulle tillfälle saknas till inträde i utländsk tjenst, eller ingen sig dertill anmäla, kommer anslaget all besparas uteslutande för det ifrågasatta ändamålet.
Anhålles om remiss till StatsUlsk.
Begärdes på bordet. 5:o.
Inom ingen samhällsställning låter bristen af ändamålsenliga, noggranna, fullständiga och i allo tillämpliga lagar, reglementen och föreskrifter mera kännbart erfara sig än inom krigare-yrket.
Saknaden af ofvanberörde allmänna föreskrifter kan medföra de mest menliga följder, under de lika opåtänkla som olikartade tillfällen, dä dessa föreskrifter äro af nöden.
Pä deras tillvaro beror hvad som utgör det nödvändiga och enda medlet för vidmakthållandet af en med helsosamma frukter förenad krigslydnad och ett icke förslafvande samband emellan hvarje länk i den militära hierarkien.
Finnas f. n. dylika af mig anförde lagar och stadgandea för vår aimée?
Jag anser del icke så, åtminstone de facto om än icke de jure.
Kan det väl sägas alt hos oss finnas i allo gällande och tillämpliga Krigsartiklar, Tjenstgörings-Reglemente, Fällförvaltnings-Reglemenle, Reglemente för ordnandet af den militära sjukvården m. m.?
Jag tror det icke. —.Under ett dylikt förhållande och dä det bristfälliga i nämnde författningar icke uteslutande inverkar på arméen, ulan äfven pä ett stort antal af den manliga delen af nationen, i anseende lill dess allmänna beväringspligt, då blifver ämnet att betrakta såsom en mera allmän angelägenhet.
Vidkommande Krigs-artiklarne af år 179S, så befunnos de redan för 25 år sedan med sina qvarstående straffbestämmelser af degradation, gatulopp och spö icke mera motsvara tidsförhållandena, ändamålet, och de på dem hvilande fordringar.
En komité förordnades nemi. år 1828 till deras omarbetning, hvaraf äfven tillvägabragtes ett förslag lill nva Krigsartiklar, men hvilket icke hade ~ , O •' V 1 f vidare påföljd.
Ar 1845 förordnades ytterligare en komité i samma ändamål, hvilken jag förmodar äfven lärer hafva afgifvit ett förslag — men hvaraf likaledes ingen vidare påföljd försports.
Vidkommande Tjenstgörings-reglementet, så förordnades år 1836 äfven till dess omarbetning en komité, som jemväl afgaf ett förslag, men hvarvid saken sladnade, ehuru det gamla år 1819 utgifna och i en mängd delar nu mera otillämpliga och ofullständiga Tjenstgöringsreglementet icke på öfver 20 år funnits ens för penningar att tillgå, och oansedt kännedomen deraf utgör ett bland vilkoren för befordran till så väl Under-Officer som Officer. 2 II. 22 338 Den 31 December e. m.
Vidkommande Förvaltnings-Reglementel af 1774 med dermed sammanhängande Fält-Stat af är 1808, så äro båda delarue af den beskaffenhet, alt de nära nog uti intet afseende kunna tillämpas. Nytt Förslag finnes äfven i denna del upgjordt; men dervid har saken afstadnat.
Vidkommande slutligen Reglementet för ordnandet af den Militära sjukvården, sa kan om della sägas nära nog detsamma som om Fältförvallnings-Reglementet.
Till omarbetning häraf liar för flere år sedan äfven en Komité varit förordnad, uti hvilken den som håde menniska och organisatör utmärkte frami.
Medicinal-Rådet Thelning tog en berömvärd del, och lemnade i ämnet goda malerialer.
De flesta af de anmärkia förfaltningsbristerna äro således och hafva länge varit förberedda till afhjelpande, men som någon verkställighet häraf ännu icke inträffat, anser jag med deras afsedda ändamål öfverensstämmande: att R.
St. hos K. M. i underddiet anhålla, att nödige åtgärder måtté vidtagas för utfärdandet, så fort ske kan, af nya Krigs-artiklar, Tjenstgörings-Reglemenle för Arméen, Fältförvaltnings-Reglemente, samt Reglemente för ordnandet af den militära sjukvården.
Anhålles om remiss lill LagUtsk.
Regärdes på bordet. 6:o
Uti en den 2:dra Dee. 1848 lill K. M. på Nådig befallning afgifven underd. framställning, angalo den dä under utgifning varande Militär-författnings-samlingen, yttrade General-befälhafvaren i 4:de Militär-distriktet och t. f. Presidenten i Kongl. Krigs-Colhm, således innehafvaren af på samma gång ett af Rikets högsta Militärbefäl som af Chefskapet för Arméens administrativa angelägenheter, följande bemärkelsefulla och obestridlig sanning innebärande ord: ”att gällande föreskrifter samlas och hållas tillgängliga för dem, ”sorn hafva sig förvaltningsbeslyr anförtrodda, vågar jag anse som ”en Statens oeftergifliga pligt, emedan Staten i annat fall icke kan, ”utan att begå stor obillighet, fordra att gällande stadgar städse ef”terlefvas, ” hvarföre äfven berörde militärmyndighel "af tjenstepligt ansåg sig upfordrad i djupaste underddiet enträget förorda fortsättningen” af förenämnde, redan år 1837 af välgrundad anledning till utgifning anbefallda förfaltnings-samling
(Se bilagde vid sisth Riksdag till StatsUtsk. ingifna handling pag. 24).
Af hvad här af mig blifvit anfördt, skulle det tyckts, som giltiga skäl varit för handen för en oafbruten fortsättning af ett arbete af så stor vigt icke allenast för arméen och de myndigheter, sorn med krigsförvaltningen hafva befattning, utan äfven för rust- och rotehållare, samt hvarje samhällsmedlem i öfrigt, som med samma förvaltning kommer i beröring, synnerligast som sagde författningssamling, sedan den under loppet af ålla år ådragit
Statsverket den betydliga kostnaden af 16,812 R:dr 17 sk. b:ko, utan att häremot ])cn 31 December e. in. 33« ringaste arbetsprodukt kommit det allmänna lill godo, under derpå följande 5 år ulgifvils lill minst hälften af dess blifvande omfång emot en brutto-kostnad af endast 13,010 R:dr, inberäknadt en tryckningskostnad af 4,610 R:dr s. m. — icke dessmindre afbröts arbetets med all möjlig drift pågående utgifning.
Genom ett Kongl Bref lill Krigs-Collini af d. ll:te Dec. 1849 blef nemi. anbefaldt, ”att såsom någon approximativt tillförlitlig, .än mindre bestämd upgift kunnat lemnäs när arbetet
(Älilitärförfattnings-samlingen) slutligen skulle binna fullbordas,” (ett af Redaktionen redan d. 17 Juli 1844 ingånget och icke brutet åtagande att årligen lemna färdigt manuskript till minst 20 tryckta ark •—■ se Bil. pag. 18 och 22, nolerne — hade väl bordt i motsats härmed få anses) så förklarades, ”att Militär-förfallnings-samlingens lifgifvande icke längre än till 1849 års slut måtte fortfara på förut stadgade vilkor;” hvarjemte Krigs-Collim anbefalltes ”att vara betänkt på utväg, huru det ofullbordade arbetet med förfatlnings-samlihgen måtte kunna på annat lämpligt och för Staten mindre kostsamt sätt till slut bringas samt att, då tillfälle dertill sig yppade, hos K.
M. derom göra underd. anmälan.”
— Om innehållet af nu anförde, för Krigs-Colhm utfärdade, Nådiga Bref hvaruti, anmärkningsvärd! icke ett enda ord förekommer som ålägger bemälte
Collini att inom någon viss bestämd lid till K
M. inkomma med den nya planen för Militär-författnings-samlingeiis til Islutbringande, utan i stället öfverlemna!' della åtgörande åt KrigsColl:ii godtycke, oell hvaraf erfarenheten visat att samma Embetsverk äfven gjort ett ampelt bruk; jag sägen om innehållet af berörde Nådiga Bref sammanställes dels med innehållet af de Kongl. Bref, rörande Militär-förfatlnings-samlingen och planen lör dess utförande, hvilka dessförinnan utfärdats, nemi. af d. 2:dra Juni och 28:de Juli 1837, d. Side Aug. 1844, d. 20ide Nov. 1846, den 17:de Sept. 1847 och d. llite Oct. 1S48, och hvaruti alltid den önskan uttalats alt arbetet måtte så skyndsamt som möjligt blifva färdigt och för allmänheten tillgängligt, hvarföre äfven all möjlig drift vid utförandet blef anbefalld; dels med R.
Stirs flerfaldiga gånger gjorda framställningar om Militär-författnings-samlingens utarbetande och utgifning; dels med f. d. General-Adjutantens för Arméen, Krigs-Colliii och komiterades för utarbetandet af eli nytt tjenstgörings-reglémente för Arméen hvar för sig på olika tider gjorda underd. framställningar i samma syfte; dels, med nära nog omöjligheten att emot ringare arfvode än del då bestämda, 600 Ridr, erhålla personer, som oafbrutet hvarje dag af året använda tid och ospard möda för samlande, granskning, ordnande, redigering och utgifning frän trycket m. m. af ett så besvärligt arbete som samlingen af alla för Arméen gällande författningar, ungefär iikartadt med rengörandet af Augias stall; — så kommer nära nog hvar och en, jag fruktar det, till den åsigt att några andra motiver än de anförda måtte föranledt meranämnde arbetes afbrytande under en tidpunkt då allt talade för dess oafbrutna fortsättande.
Något som än mera gifver stöd åt denna förmodan är, att, oaktadt allt hvad så 22* 340 Den 31 December e. m. val det föregående sorn efterföljande här innehåller, ringaste åtgärd ännu icke, sista dagen af år 1853, vidtagits för tillslntbringandet af berörde
Militär-författnings-samlings återstående tretton titlar jemte tillhörande alfabetiskt register.
Att jag enskildt gjort hvad jag kunnat för att förebygga arbetets afbrytande synes af nedanstående.
Mitt förfarande har dock härvid varit helt naturligt, då jag med det lifligaste intresse måste önska ett ändamålsenligt fullbordande af ett företag, för hvilket jag, i akt och mening att gagna, offrat den verksammaste delen af min lefnad.
Redan i början af år 1850 gjorde jag behörigt anbud att, jemte öfvertagandet
,af den då ledigvarande utgifningeu af den s. k.
Svensk Författningssamling emot så väl för Statsverket som för allmänheten billigare vilkor, än de, hvarå densamma både tillförene och nu utgifves, besörja utgifningen af Militär-författningS-samlingen utan ringaste annan utgift för Statsverket än tryckningskostnaden, således med en årlig besparing af de 1,600 R:dr, som dittills utgjort redaktionskostnaden.
Slutligen anhåller jag att få fästa iipmärksamheten på här i afskrift bifogade underd. skrifvelse från Hederv.
BondeSt. vid för!.
Riksdag, hvaruti på anförde skäl anhålles om Militär-förfaltningssamlingens tillslutbringande ”så fort ske kan”, men hvarå lika litet afseende blifvit fästadt som å mitt förutnämnde anbud.
Till hvad ofvan förekommit, skulle visserligen åtskilligt ytterligare kunna anföras, jag inskränker mig dock lill' det tillägg: att den summa, circa 30,000 R:dr, som de hittills utgifne delarne af Militär-författnings-samlingen kostat
Statsverket kan till en stor del anses såsom äudamålslöst utgifven, så framt samma arbete icke blifver full— bordadt och försedt med nödigt alfabetiskt register — allt i enlighet med den redan på Nådig befallning fastställda planen.
Nyligen hafva R.
St. uti det, K. M:s Nåd.
Propos. ”angående Statens medverkan för anläggande af jernvägar i landet,” bifogade StatsRåds-prot. funnit den berömvärda grundsats anförd af en af Konungens Rådgifvare, ”att ett halfgjordt arbete är lill ingen ”nytta; allenast ett fullbordadl kan motsvara de förhoppnin''gar, som fästats vid första tanken derpå,” och då jag är fullt öfvertygad att R.
St. för sin del hylla samma åsigt, så är det med full tillförsigt lid framgången af den goda saken, som jag vördsamt föreslår: alt R.
St. hos K. M. i nnderd:het måtte anhålla, att nödige åtgärder måtte vidtagas ledande derhän, att Militär-författnings-samlingens ännu enl. plan outgifne tretton titlar, hvartill nödige malerialer torde få anses vara samlade, jemte hela samlingen tillhörande alfabetiskt register, måtte från trycket varda utgifne innan nästa Lagtima Riksdag, samt att kostnaden härföre, i enlighet med t. f. Presidentens i Krigs-Colhm underd. förslag af d. 15:de Sept. 1846, måtte blifva bestridd å ”4:de
Hufvudtilelns anslag för oförutsedda behof (extra utgifter), hvilket synes vara afsedt för utgifter af denna art.”
(Se Bil. pag. 19).
Deri 31 December e. m. 341 I sammanhang med föregående yrkande, liar jag, för att undanrödja de illvilliga tydningar öfver grunden lill mina åtgöranden för Mililär-förfaltnings-samlingens fortsatta utgifning, hvilka från vissa håll insinuerades under sisth Riksdag, icke velat förbigå att hänvisa till min hos R. o. Ad. d. lista Fehr.
1851 afgifna förklaring, ”alt under intet vilkor någon befattning med Mililär-författ”nings-samlingens utgifning för Statens räkning af mig numera ”skulle tagas, äfven om delta mig erbjöds.” (Se R. o.
Adis prolir 3 Del. pag. 284).
Anhålles om remiss till SlatsUlsk.
Begärdes på bordet. 7:o Lika oeftergiflig jag anser den sjelfslåndige Representantens pligt vara, att antyda och anmärka felaktigheter hos Styrelsen, dessa må beslå, antingen i uteblifvandet af nyttiga, af behofvet påkallade åtgärder eller i vidtagandet af hvad otjenligt och skadligt är, lika oeftergiflig anser jag ock samma representants pligt vara, att hålla Styrelsen räkning för sådane åtgöranden hvilka med Rikets sannskyldiga nytta äro öfverensstämmande.
Det är i enlighet med dessa åsigler som jag för Regeringen i allmänhet och Chefen för Civil-Departit enskildt får uttrycka min erkänsla för deri till R.
St. aflåtna Nådiga Proposm, angående ”Statens medverkan för anläggandet af jernvägar i Riket."
Jag finner nemi. innehållet af förenämnde propos. vittna om ett berömvärdt bemödande att tillvägabringa hvad sorn uteslutande har Rikets och Nationens nytta lill föremål och, som för ve i k 1 i gad t, för framliden — jag är derom öfvertygad — skall bära i flera hänseenden goda frukter.
Jag anser nemi., för att i viss mån nyttja en annans ord, alt jernvägars anläggning på Statens bekostnad erbjuder Staten, vid användandet af blott ringa medel, så ofantliga fördelar, alt man mäste anse det som det största socialistiska och statsekonomiska fel, om Staten icke öfvertager byggnaden, utan öfverlåter den åt .enskildta.
Till utförandet af arbetet behöfver
Staten icke kontanter utan blott sin kredit, emedan den kan betacka anläggningskostnaderna med medelst låg ränta löpande jernvägsobligationer och sedan amortera dessa genom banans afkastning.
På sådant sätt kommer Slaten efter några få år i skuldfri besittning af en ganska räntegifvande inrättning, hvars vidare afkastning sedan kan användas till de särskildta statsbehofvens fyllande och således medföra betydliga skatteminskningar.
Kapitalisterna hafva härigenom tillika blifvit beröfvade ett tillfälle att öka sitt procenteri, d. v. s. att i ännu vidsträcktare grad låta föda sig af de arbetande klasserna: och sålunda kunna två bland de största sociala svårigheterna — skaltebördorne och ockret — väsendtligen förminskas.
I slutföljd med förenämnde af mig tillkännagifna åsigter, kan jag icke undgå att beklaga, att den i elfte timman af förra Riksdagen beslutade jernvägsanläggningen emellan Köping och Hult 342 Den 31 December c. m. icke blef fotad på samma grunder, sorn de, hvilka för blifvande jernvägsanläggningar i den K.
Propos:n äro antydda.
Begärdes pä bordel.
8:0 livar och en hvilken lika.med mig är en varm anhängare af decinial-sysiemels införande uti våra beräkningssält, mäste vara Regeringen erkänsam för den afgifna K.
Proposm ang:de nämnde systems införande för Rikets mynt.
Jemte uttrycket af denna erkänsla nödgas jag i livad präglingen (myntbenämningarne) angår göra följande anmärkt)., jemte derpå grundade yrkande.
Sedan nuvarande R:glds-R:dr blifvit antagen till mynt-enhet under namn af R:dr Riksmynt med sin underafdelning af öre, måste jag finna präglingen af andra räkne-enheter nemligen af öfverafdelningarne 1 R:dr Specie (
Jag kan t. 0. m. icke inse, huru det är möjligt att med denna mångfald af särskilda benämningar och räkne-enheter kunna utan förveckling och vidlyftighet upgöra räkenskaper.
Icke kan man t. ex. i samma kolumn som R:dr Specie införa \
R:dr Specie, eller i kolumnen Riksmynt införa i, J:dels och -j^rdels R;dr Riksmynt, utan måste hvarje benämning erhålla sin egen kolumn.
De af mig anmärkta olägenheterna äfvensom de i handel och vandel man och man emellan häraf inkommande förvirringar äro i öfrigt af så i ögonen fallande beskaffenhet, att jag anser obehöflig! anföra några ytterligare skäl för mitt yrkande; att präglingen mätte bestämmas till följande slags mynt, nemligen: Jf Guld lill: 40 Riksdaler 20 Riksdaler och 10 Riksdaler Riksmynt.
Jf Silfver till: 5 Riksdaler 2 Riksdaler och 1 Riksdaler Riksmynt samt 50 öre.
25 öre och 10 öre.
Jf Koppar till: 10 öre 5 öre 2 öre och 1 öre.
Anhålles om remiss lill BankoUtsk.
Remitterades till BankoUlskoltet.
Den 31 December e. m. 343 Hr von Kock, Nils Samuel, upläste en sålydar.de motion:
Derest icke ytterligare anslag än de redan af K.
M. äskade behöfves för Rikets försvar, och R.
St:rs SlatsUtsk. så beräknar iukomsterne, att icke öfverskott lill sådana belopp sorn de sednare åren inträffat, onödigtvis samlas, så medgifva: olvifvelakligl Statsverkets närvarande tillstånd en icke obetydlig nedsättning uti allmänna bevillningen.
Vid delta förhållande och dä genom ökade afgifter i bränviusbränuingen nya tillgångar derjemte äro att förvänta, hvilka väl, åtminstone lill någon del, böra så användas, ali andra skatter derigenom kunna borttagas eller minskas, lager jag mig den friheten alt föreslå: l:o alt den till Statsverket ingående personliga skyddsafgift må från och med år 1833 uphöra att utgå, dock att de, hvilka af tjenst eller rörelse äga mer än 'i00 R-.dr årlig inkomst, samt de sorn. efter 2:dra art. utgöra bevillning för fast egendom af öfver 3,000 R:dr värde, böra fortfarande bade för sig sjelfva och alla hos dem mantalsskrifne personer erlägga denna afgift.. 2:o att bevil/ningen enl. 2:dra art. nedsättes till en proc. af embets- och tjenstemäns, samt alla andra löner, äfvensom lill en proc. af inkomsten utaf handel, fabrik, handtverk, skeppsrederi, qvarn och af all annan rörelse å stad eller ä landet.
3:o alt bevillning jemväl för Advokater, Aktörer, Artister m. fl. i ti, 27, 29, 31 §§ nämnde personer bestämmes lill t proc. af inkomsten.
4:o alt af kapitaler bevillning skall utgöras på det sätt. att en proc. betalas af den inkomst, enskild person, aktie-bolag eller hypotheks-inrättning under det sednast föflutna året haft såsom ränta å ullånadl kapital, med afdrag af den ränta, som erlagts för uplånadt kapital.
5:o att lön eller inkomst under 200 R:dr befrias från bevillning.
6:0 ali hvar och en, som lemnar upgift å inkomst till taxering, skall förklara "på ära och tro” att upgiflen är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, så att med visshet inkomsten ej varit större än upgifvet Ar.
7:o att bevillning för ali fast egendom, som innehafves å landet eller i stad med ägande- eller åborätt, bestämmes lill A