Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Nordenanckar, Gustaf, förenade sig med Herr Tham. * Grefve Cronstedt:
Endast i den händelse, att Ridderskapet och Adeln skulle äska de af mig erbudne upplysningar, bar jag begärt rådrum dermed till nästa plenum; men för min enskildta del yrkar jag visserligen icke frågans bordläggande, utan medger desto helldre återremiss, som jag till Utskottet kan och skall afgifva de nödiga upplysningarne.
Herrarne Tham och Nordenanckar förklarade, att de, vid sådant förhållande, jemväl afstodo från deras begäran om frågans hvilande på bordet.
Herr Rosenblad, Bernhard:
Jag vill blott nämna, att jag icke deltagit uti det 268 Den 6 Februari i e. m. • af Ridderskapet och Adeln nu fattade beslut, emedan jag trott mig höra, att det skulle utgöra ett slags straff för Utskottet; en åsigt, som jag icke kan dela, helst straffet i allt fall väl endast drabbar vårt Canzli, som får sysselsätta sig med utskrifningen af de vidlyftiga anföranderne.
Föredrogs till remitterande Grefve Horns, Claes Fredrik, den 21 sistlidne Januarii på bordet lagde anförande, i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde emot dess, den a3 sistlidne December till Ekonomiutskottet remitterade, motion, angående förändring af nuvarande Gästgifvare- Krono- och Kungs-skjulser.
Såsom en fortsättning och närmare utveckling af sin redan förut väckte motion har Grefve Horn aflemnat tvenne förslag till allmän Skjutsinrättning.
Det ena, sorn tillika innehåller en Historia om nuvarande Skjutsinrättningen i Riket, är af en anonym författare, och då Grefve Horn ej antagit författarens åsigter såsom sine egne, utan bestämdt förklarat, att han ej delar dem, förmodar jag förslaget icke förtjena särdeles afseende.
Det andra är af Grefve Horn sjelf, och grundar sig på tvenne vilkor, nemligen Kronoskjuts-skyldighetens upphörande och skjutslegans förhöjning med 5o, 100 ända till 200 procent.
Det skulle kanske icke blifva Den 6 Februari i e. m. 269 svårt, att här ådagalägga faran af att bjugga på desse grunder, men då Memorialet förmodligen blir remitteradt till Ekonomiutskottet, och jag, såsom Ledamot af detta Utskott, der får tillfälle till en närmare granskning af förslagets större eller mindre antaglighet, sparar jag till dess allt omdöme öfver sjelfva saken, och jag gör det så mycket heldre, som jag erinrar mig Ridderskapets och Adelns anspråk, att icke före frågans behandling af Ekonomiutskottet höra den afhandlas; men felet är icke begånget af mig utan af Grefve Horn, som åter väckt frågan.
Jag vill derföre nu blott göra några anmärkningar vid den del af Memorialet, som är riglad emot mig och mine yttranden.
Grefve Horn uppgifver, att jag skulle hafva sagt: ”att håll- och reservskjutsen ”matte ställas på entreprenad, strider emot ”min (Posses) öfvertygelse om nyttan för ”både resande och skjutsande, stödd på er”farenhetsbevis.
” Mitt yttrande deremot innehåller, efter en framställning af entreprenad-inrättningen inom Skaraborgs
Län, följande mening: ”Sådant har förhållandet va”rit i Skaraborgs Län, och jag har ansett ”mig böra uppgifva det, såsom ett erfaren”lietsbevis, hvilket förtjenar afseende; men ”jag hoppas och anhåller, att icke någon ”må af detta mitt yttrande draga den slutsats, att jag finnér ifrågasatte skjuts-entre - 270 Dt'ii 6 Februarii e. in. ”prenader olämplige, och således afstyrker ”dem.”
Jag har dessutom uttryckligen förklarat att min afsigt endast varit, att ådagalägga hvad som redan i detta afseende blifvit tillgjordt, jemte min öfvertygelse, att en vidare utveckling af skjutsentreprenad-systemet beror på en förbättrad landscultur och en lifligare communication.
Huru man härifrån kunnat draga den slutsats, att nyttan af en sådan inrättning stridde mot min öfvertygelse, är för mig och förmodligen de fleste alldeles obegripligt.
Jag har således ej annat svar, än att bedja Grefve Horn å nyo genomläsa mitt anförande, och anhålla, det Grefven framdeles ville undvika att påtvinga mig åsigter, deni jag icke äger.
På ett annat ställe i Grefve Horns anförande läses: ”Det torde vara öfverflödigt ”erinra, att densamma (skjuts-entreprena”den) måste vara fullkomligt frivillig, och ”att Styrelsens enda åtgärd dervid bör vara, ”att upplysande och ledande bereda öfver”gången, med den varsamhet, som fordras ”vid upphäfvandet af urgamla inrotade missbruk och vanor hos en allmänhet, hvilken ”ej erfarit den verkställande Magtens mellankomst i afsigt att lindra dess skattebör”dor. ” Härigenom synes mig Grefve Horn tydligen hafva godkänt Styrelsens förut vidtagne åtgärder; ty det är allmänt bekant, och har här ofta blifvit omtaladt, att Regeringen befallt Länsstyrelsen^ höra skjutslagen, och söka förmå dem att ingå på en - Den 6 Februalii e. m. treprenad-inrättningen, hvilket innebär, att man å ena sidan lemnat rum för den fria viljans oinskränkta verksamhet, och å den andra velat använda en ledande uppmaning.
Det förundrar mig således, hvarföre Grefve Horn i sin första motion så högt klandrat Styrelsens overksamhet i denna del, och oaktadt alla försök å min sida att sammanjemka desse yttranden, har jag ej kunnat finna annat, än att de stå i rak strid mot hvarandra.
Sednare momentet af den citerade strophen förundrar mig äfven.
Jag kan ej instämma deri, att allmänheten ej erfarit
Regeringens afsigt att lindra dess skattebördor.
Tillfällen att visa en sådan afsigt kunna hafva varit få, men jag erinrar mig med glädje ett, som blef begagnadt, då Regeringen, efter det svåra missväxtåret, fann godt att inställa åtskillige Regementsmöten för år 1827, och eftergifva ett halft års Passevolance-afgift, hvilket verkade en lindring i skattebördorne af, som jag tror, omkring i3o,ooo R:dr för hela Riket; och detta angick likväl en Cassa, som är ställd under Styrelsens egen disposition.
Jag ber, mine Herrar, om förlåtelse, att jag gått på ;sidan om ämnet.
Jag medgifver, att det visst icke tillkommer mig, att här uppträda såsom en försvarare af Styrelsens afsigter emot beskyllningar af denna art; men då Grefve Horn rigtat sina anmärkningar mot mig personligen, har, jag trott mig böra upptaga och besvara dem utan undantag.
Den 6 Februarii e. Längre fram yttras: ”Grefve
Posse tror ”det ej vara väl betänkt att upphäfva Kro”noskjuts-skykliglieten, förmodligen på an”dra, ehuru ej uppgifne skäl, än att sådant ”skulle påkalla mera omtanka och hushållning vid bestyret med Kronans transporter.
” Grefve Horn finnér således ej, att jag uppgifvit någre skäl för mina betänkligheter; han har glömt hvad jag yttrat, att om Kronoskjuts-skyldigheten upphörde, skulle transporter af Kronans elfecter verkställas genom accorder, hvilket blefve ganska dyrt och kännbart för Statsverket; och då Kronoskjutslegorne på delta sätt ostridigt stegrades till det högsta, skulle Kronoskjutsningen förvandlas till en af allmogen eftersökt binäring, hvilket visserligen icke vore för jordbruket fördelaktigt.
Mig synes således, att jag ej underlåtit uppgifva skäl, kanske så gällande, att jag kunnat förbigå andra, hvilka det likväl ej torde hafva varit svårt att finna.
I frågan om Kungsskjutsen tror Grefve Horn, att mina bevis för dess lagenlighet icke uthärda en närmare granskning, och åberopar till stöd för denna tanka åtskilige författningar, hvilkas innehåll, på det sätt Grefven ensam anställt granskningen o O deraf, naturligtvis utfallit till fördel för Grefvens egen åsigt.
Nu deremot torde Grefve Horn tillåta, att vi företaga en sådan - Den 6 Februarii e. m. 273 dan granskning gemensamt, oell jag förmodar, att resultatet skall blifva helt annorlunda.
Deli 2» Augusti e. m. 331 Och då skall en sådan förändring understödjas al folkets öfvertygelse oin dess nytta.
Men om man efter osäkra calculer Öfver landets blifvande Statistik , i hvilka beräkningar, folkets önskningar icke ingått, utvidgar styrelse-systemet i den förhoppning, att landet någon gång torde blifva så uppodladt, att den förökade Lån-styrelsen blir behöflig; så fruktar jag att man misstager sig.
Att åter den nya Lånstyrelsen skulle behöfvas, för de afvittringar med fler% anstalter , som kunna vara eller blifva vidtagne för landets förkofran, kan jag för min del icke fatta; emedan sådane anstalter blifvit utförde i andra orter, till exempel Fahlu vidståckta Lån, utan att någre nya LandshÖfdingeEoibeten derföre behöft inråttas.
Och vågar jag således instämma i den önskan, att Jemtland måtte förenas med WesterNorrlands Lån.
> I afseende åter på Herjeådalen,? återlåggande till Gefleborgs Lån, tillstyrka Utskotten, att så väl ortens innevånare sorn Lånsstyrelserne deröfver må blifva hörde.
Jag förmodar, att
Embetsmännens yttranden blifva antingen sjelfmant eller på Nådig befallning till Kongl. Maj:t afgitne, utan att folkets representanter behöfva derom påminna.
Desse tillkommer det deremot, att antingen sjelfVe inför Thronen frambära folkets Önskningar, Bd. till Ridd. o. Ad, Pr. VII.
Band. 22. 338 Den 21 Augusti e. m. eller ock att på sådane fästa Kongl. Majsts uppmärksamhet, då de såsom nu, sannolikt blifvit antingen förbisedde, eller ock bortskymde af Embetsmanna-Betänkanden.
Det torde således vara öfverflödigt att anhålla det Kongl. Maj;t i detta ämne täcktes höra Länsstyrelserna.
Deremot tror jag, att
Utskotten fästat för liten vigt på angelägenheten af att höra ortens innevånare.
Innevånare i orten kunna blifva hörde, utan att Kongl. Maj;t derföre inhämtar det rådanda tånkefdttet inom orten.
Jag skulle derföre våga tillstyrka att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla , att så vål de väckte motionerne , som flere Riksdagsmäns ifrån de Norra orterne sammanstämmande yttranden, gifva anledning till den förmodan, att den förändrade Länsfördelningen till äfventyrs icke motsvarar de landsfaderliga afsigter, som dermed af Kongl. Maj:t tvifvelsutan varit åsyftade; samt att Riksens Ständer i anledning deraf i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i nåder täcktes tillåta innevånarne, att (antingen genom Socknestämmo Protocoll, eller,ock genom Deputerade, valde af innevånarne sjelfve, utan att Lånstyrelserne sig med valen befattat) till Kongl. Maj-t frambära deras underdåniga önskningar och åligganden i afseende på regleringen af Länsfördelningen.
Utom det förtroende och den tillgifvenhet sorn Regeringen derigenom skulle vinna hos
Den 21 Augusti t, m. 3*9 detta redeliga folk, och utom den indragning af ett
LandshöfdingeEmbete som deraf torde blifva en vinst, är jag Öfvertygad, att Riksens
Ständer derigenom skulle hafva befordrat en af de vigtigaste angelägenheter för Jemtland och Härjeådalen.
Jag anhåller derföre om återremiss af Betänkandet.
Bilagor tillPIeni-ProtocoIlet för den 25 Augusti, eftermiddagen.
N:o i.
Herr von JVeigel% Chriftian Ehrenfrid: StatsUtskottets Utlåtande om anslag till härvarande Veterinair-Inrättning , hvilket, åtföljdt af anmärkningar ifrån 3:ne Stånd, varit till Utskottet återremitteradt, har nu återkommit men befinnes beklageligenj några mindre vigtiga tillägg afråknade, uti hufvudsaken oförändradt.
Utskottet har pemligen väl tillstyrkt, att Den 25 Augusti e, m. , lönen för Inrättningens Föreståndare, ej blott ined afseende å nuvarande inriehafvarcs förtjänster, borde vara 2000 R:dr årligen, utan att den äfven för hans efterträdare i tjensten bordé bibehållas vid enahanda belopp, i afseende på vigten af sjelfva denna lärare-beställning, äfvensom Utskottet uppgifvit en Fond, af hvilken med säkerhet tros, att erfoderliga medel skola kunna tagas, till resekostnader och tractamenten för Djur-Låkare, i händelse sådane behöfva framdeles beordras, att vid uppkommande farsoter bland husdjuren, på Statens bekostnad dervid .lemna biträde; men för öfrigt hafva alla emot Betänkandet framställde anmärkningar endast haft den påföljd, att Utskottets' pluralitet förblifvit vid dess en gång fattade tanka, under upprepande likväl endast af samma skål, hvarpå det förra Utlåtandet, var grandadt och mot hvilka jag trott mig hafva gjordt ganska grundades anmårkningar.
Hvilka de menliga följder åro, som för denna vigtiga undervisnings-anstalt ofelbart måste Uppkomma, om den af Utskottet tillstyrkta nedsättning af det årliga anslaget för den samina skulle bifallas, har jag, då frågan fÖrVa gången var under öfverläggning, vidlyftigt sökt ådagaläggo. och skulle blott missbruka HÖglöfl.
Ridderskapets och Adelns tålamod, om jag nu ville upprepa, hvad jag i sådant afseende då hade åran att anföra.
Jag anser mig således vid detta tillfälle endast å nyo böra framställa min öfvertygelse, att ofullkornligheter skola uppkomma vid härvarande Veterinair-Inrättning och svårigheter, sorn skola lägga hinder i vågen att Ven 25 Augusti e. »».
341 af densamma draga den största möjeliga nytta, i samma förhållande, som det, hvad Rikets Höglofl.
Ständer bevilja, understiger hv;.4 uti Konungens Nådiga proposition blifvit åskadt och borde derföre önska, del behagade Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, för dess del åtminstone, lemna bifall till allt, hvad uti den Kongl, propositionen för Inrättningen begåres.
Men då jag tillika bordt föreställa mig, att hufvudorsaken, hvarföre det Höglofl.
Utskottet, oagtadt alla de upplysningar det erhållit, ej kunna! förmås , att öka den af Utskottet förut tillstyrkte anslagssumman, måste hafva varit den verkeliga svårigheten att finna medel dertill; så har jag äfven trodt min skyldighet vara , att ej alldeles förbise densamma , och att således ej sträcka min vördsamma anhållan om bifall till den Kgl. propositionen längre, ån till den del deraf, sorn redan af Utskottet blifvit tillstyrkt, jemte den, som rör sjelfva Lärare-personalen och dess aflöning, såsom för sjelfva beståndet af Inrättningen oumgängelige; så framt ej, Höglofl, Ridderskapet och Adeln skulle linna skål, att äfven bifalla anslag till underhåll för de 8 Elever, utöfver dem, för hvilka Utskottet tillstyrkt medel, och hvilket jag för min del högeligen önskar; förlitande mig i öfrigt derpå, beträffande de för Inrättningen ännu felande rutn och lågenheter, att Utskottet, som förmodar sig framdeles blifva i tillfälle att uppgifva disponible lågenheter dertill, ej lärer underlåta, att så snart ske kan, dem föreslå, oell dymedelst afhjelpa en brist, med hvilken Inrättningens bestånd i framtiden vore oförenljgt. 342 Den 25 Augusti e. mt
Af dessa skäl anhåller jag vördsammast, det täcktes Högvälborne Herr Grelyen och LandtMarskalken först göra proposition till bifall af Utskottets Betänkande med det tillägg, att de 666
R:dr 3a sk. årligen, som erfordras till lönefyllnad för den theoretiska Läraren och arfvode för pensionairen, äfven måtte beviljas, i likhet med hvad de vårda Ledamöter af det Höglofl, Utskottet samteligen tillstyrkt, hvilkas reservationer betänkandet åtfölja; samt derefter benäget inhämta Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida derutöfver äfven anslag må beviljas för de öfriga 8 Elever, hvilket Utskottet afstyrkt, men af flera bland de Ledamöter hvilka sig reserverat, blifvit tillstyrkt och hvartill 960 R:dr årligen erfordras. * N:0 2. A
Herr von Hohenhaufen, Michaell
Då denna fråga senasl förevar hos Ridderskapet och Adeln, vid tillfälle då Herr von Hartmansdorffs uti ämnet inlemnade memorial remitterades till Utskott, förbehöll jag mig, når frågan derifrån skulle återkomma, utförligare få utveckla mina tankar häruti, emedan jag ansåg skadeligt, att den aftonen upptaga (iden med detta ämne; hålst det kunde undvikas, då de upplysningar, som af åtskilliga Ledamöter blifvit lemnade, syntes mig för Utskottet tillfyllestgörande till frågans utredande.
Den motion som gifvit anledning till förevarande Betänkande, fordrar att KrigsAcade - Den 25 Augusti e. m. 34) mien, så fort görligt år skall upplösas j och i dess ställe vid Universiteten och Gymnasierne anställas lärare i militaire-vettenskaperne.
Motionairen, äfvensom de flera Herrar hvilka häruti i iner och mindre del med honom instämdt, hafva grundat detta yrkände luifvudsakeligen på det skål, att undervisningen vid KrigsAcademien gåfve Eleverne en ensidig utbildning, sorn icke gjorde dem skickeliga för annat ån sitt eget yrke, hvarutaf åter följde flera olågenheter för Staten och dem sjelfva.
Vidare att alla dessa olågenheter kunde undvikas, utan skada för den militaira bildningen, om uppfostran skedde gemensamt med de civila Stånden vid Universiteten, dår militairlårare gåfvo undervisning i de för Officerare i allmänhet nödiga kunskaper och högre militair vettenskaper voro att inhämta vid särskildta undervisningsverk för IngenieurCorpserne, Artilleriet och Fiottorne.
Det Ilöglofl.
Utskottet har nu äfven godkåndt detta i principen.
Jag medgifver att detta Förslag har talande skål för sig, och att jag till en del dermed förenade mig, redan första gången jag fnför detta upplysta
Stånd vågade framställa mina tankar; i det jag erkände att de lägre klasserne vid KrigsAcademien, icke åro i och för Inrättningen behöflige, utan enligt min tanka, ansåg uti flera fast icke i alla afseenden nyttigare för eleverne, att de inhämta vid våra öfriga offentliga Skolor de kunskaper, de i dessa klasser skola förvärfva j och tror detta på de skäl jag från detta rum anfört, oagtadt jag är öfvertygad ge - 344 Den a5 Augusti e. m» »om hvad erfarenheten bestyrkt, atf dessa kunskaper lättare och säkrare vid Carlberg ån annorstädes bibringas, ty hvarföre skulle det annars hända sig högst sällsynt, att ynglingar vid ankomsten till KrigsAcademien kunna intagas i 4;de classen, dår början sker med militaire vetenskaperne, men deremot så ofta inträffa , att äfven de som varit vid andra offentliga Skolor och med Informatorer bevistat flera terminer vid Academierne, vid i6 och 17 års ålder knappt hafva nödiga kunskaper till intagande i de lägsta classerne vid KrigsAcadtmien, och detta förhållande åger vanligen rum hvarje år med rått många.
Sedan jag nu ådagalagt, att min önskan för KrigsAcadetniens bibehållande medgifvcr förändring i dess närvarande organisation, går jag att framställa de. företräden jag anser denna bildningsanstalt äga framföre alla andra i Riket, att för Arméen dana skickelige linie Officerare.
Dessa företräden härflyta; 1:0
Af methoden uti, och 2:0
Af den härdade uppfostran, som vid KrigsAkademien meddelas.
Hvad först beträffar undervisningen, så miste vål erkännas att den militaira har ett stort behof utaf att theorien och praktiken jemt handleda hvarandra: och huru vore detta möjligt vid Universiteten, som sakna alla tillfällen dertill, utom exercice med handgevär, i och för hvilken visserligen ingen I^rigsAcademie erfor?
Den 25 Augusti et m. 315 drns, lärer eli annan militsir praktik svårligen flerstädes siå att utöfva, då till orh med recognoscering, ej med erforderlig nytta kan läras, på de flacka trakter, dår våra Universiteter åro belägna.
Deremot kan all praktisk undervisning med mycken lätthet vid KrigsAcademien verkställas. t. ex lnfanterie manövern, Jkj hitting och kajlning med Artilleriepjecer, hvarigenom utgående Cadetter varit gen st användbara som Officerare vid Artilleriet, der ett större ant»! vid inf.dlahde krig vanligen behöfva», än som finnas på Stat under freden, hvarföre hela utgående Glassér från KrigsAcademien blifvit oommenderade att vid detta vapen tjenstgöra.'
För— tijications arbeten hafva vål icke nog utförligt kunnat öfvas vid KrigsAcademien, i anseende till dermed förknippad kostnad; likväl undervisas dår i alla slags Fältskansars utstakning och något mindre Fältverk brukar vanligen uppkastas, hvarigenom Cadetterne låra sig kånna aibets-methoden och åro således i stånd, att i falt vid förekommande behof, på egen hand utföra sådana mindre Fältarbeten.
Denna undervisning torde äfven lätteligen kunna utvidgas till mindre förhuggningar med flere hinder mot en anfallande fiende, som kan vidtagas ef en Fältvakt, till skydd emot öfverrumpling eller till förstärkande af en mindre position.
Fältmätning , så vål den geometriska som den i fält, eller recognosceringen, undervisas utförligt; och kan ingen lemna Academien, utan uppgifvit prof på nöjagtiga kunskaper deruti.
Fåltijenjim, eller den del af taktiken, som innefattas uti tjenstgörings Reglementets 4:de def, undervisas 346
Ven 25 Augusti e. m. med noggrannhet; dess praktiska öfning år så högst vigtig för att hindra vid lysningen, att villande begrepp deruti uppstår hos ynglingen , i afseende på Fältvakters och Detacliementers mångfaldigt olika förhållande vid olika tillfållen, som förmånen att understundom åse och deltaga i större Fältmanöver, hindrar inbillningen från utsvåfvande föreställningar.
Lärande af Krigsi Artiklar, skrifvande af Ordres och Rapporter, hvartill kan läggas åtskilliga Förslager och Reversal, men hvilka jag medgifver äfven på andre orter kunde läras, nämner jag blott för att visa, det en utgående Cadett från KrigsAcademien, redan förverfvat kunskap uti de flesta praktiska färdigheter, som af en soubalterne-Officerare erfordras*
Om man nu öfvergår till den militaira theoden, så lärer vål dessa kunskaper ingenstädes i Riket, bättre än vid KrigsAcademien kunna inhämtas; ty utom hvad redan år nåmndt, att de för att vål uppfattas, måste åtföljas af praktiken, så år Stockholm hufvudorten i Landet för militaira kunskaper uti alla grenar ; hvarje ny uppfinning i metien, blifver dår pröfvad, jemförd med det befinteliga och bedömd , hvilket der uppehåller dec vetenskapliga lifvet.
Och KrigsAcademiens lärare}, deras kända nit oberåknadt, kunna icke undgå att härom taga kännedom, lika litet som de under den uppsigt de stå, kunna med liknöjdhet höra sin undervisning.
Jag lemnar att bedöma, om man vid Universiteten, utaf isolerade Miiitaire lärare, hvilka troligen skola sakna umgänge med vetten^ Den 25 Augusti c. m. 34 7 skapsmän i de olika fördelningarne af MilitgirStåndet, kan hoppas att de lika väl sorn vid KrigsAcademien skola kunna bestrida denna undervisning ?
Oaktadt hvad jag anfört om Militairelårare vid Universiteten, påslår jag visserligen icke, det vara skadéligt att tillsätta dem, ty jag tror att så långe KrigsAcademien bibehålles, det med dessa Herrar ej kan komma derhän, som nå* gon gång händt i andra fac, att det fordras mångåriga strider, innan de öfvergifva en gammal vettenskaplig åsigt, (''hos dem blifven routin) ehuru bevisad och allmänt erkänd vara öfvertråflad af en nyare.
Den härdade uppfoftran som erhålles vid KrigsAcademien, har jag uppgifvit vara den andra hufvudfakliga nytta, som denna inrättning åstadkommer för MilitaireStåndet.
Ett århundrade tillbaka hade denna nytta ej varit att beräkna, ty då uppfostrades barnen strängt och allvarsamt i föräldrars hus och vändes vid tarflighet, nu har deremot med förfining i seder, åtföljt så långt, ofta kanske längre ån väl beräknade tillgångar medgifva, finhet i mat och dryck och, i kläder.
Föräldrar och Lärares mun tala nu till större del ett annat språk mot fordom, en mjuk, för convenancerne böjlig moral, har under en större tidelångd tyckts vilja uttränga den oböjliga lagens sträfva språk, och det gamla ordspråket sorn utpekade den okunniga hopen, forn man är hlädd, få år man hadd, synes blifvit ett tyst valspråk, äf - 348 Den 2£ Augusti e. m, ven inom den Iiop, som anser sig långt öfver den förra.
En kort lid har jag tillbringat vid ett Universitet, toen mins allt för vål hvad granna kläder och tillgång att depencera, gaf för anseende bland ungdoms bekanta, och känner att många föräldrar finnas nog svaga, att genom sådana medel söka befordra detta för ynglingar skadliga anseende; sedan nu i hela Europa klådstdsjukan åter tyckes börja, äfven bland kallar, blifva en allmän farsot, är väl föga troligt, vår ungdom icke äfven skall angripas deraf.
Vid KrigsAeademien deremot, motarbetas denna löjliga barnslighet genom Kro. nans uniform och allas vilkor åro lika; hos ynglingen inplantas der att förakta klen veklighet och en qvinlig granlåts fåfänga.
Anseende bland kamrater kan der endast förverfvas genom öfvertråfFcinde egenskaper, större skicklighet i vetenskaper eller kroppsliga färdigheter.
J g upprepar hvad jag redan en gång förut haft åran nämna, att mången till KrigsAeademien inkommen veklig yngling, lenmat den, -med glädje oell tacksamhet för sin der gjorda omskapning, och med förmåga att gagna Konung och Fädernesland.
Den olägenhet, som af Herr von Hartmansdorff med flere blifvit anmärkt vidlåda närvarande uppfostran vid KrigsAeademien, att den gör eleverne isolerade från andra ungdomsbekantskaper, än inom sitt (get
Stånd, är en an. märkning, hvars riktighet jag fullkomligt medgifver, ehuru jag icke tror olägenheterne deraf nu mera så svåra sorn fordom, ty den -tid är 'Den 25 Augusti c, m. 349 förbi då Ståndssinnet delade