Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. ansett tullen å denna artikel, äfvensom å rismjöl, böra, i nära likhet med hvad nu provisoriskt eger rum, inskränkas till 4 öre skålp.
Det är denna afgift, som R. o. Ad. antagit.
Och då härvid i öfrigt torde bära tagas i betraktande, att af risgryn, under loppet af sisth år importerats icke mindre än 16 mill. skålp., hvaraf kan dragas den slutsats, att denna vara i framtiden möjligen blifver att hänföra bland kassa-artiklar, finner jag skäl icke förekomma att bifalla Bevillri:sTJtsk:s inbjudning, hvadan jag blott hemställer, att Utsk:s förslag till votens-propos. måtte af R. o. Ad. godkännas.
Jag får för min del instämma med Hr Fåh raeus, och yrkar afslag på inbjudningen.
Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkänna ifrågav:de voter:s-propos. 6:0 voter-.s-propos-.nc N-.o 23 l. o. m. 30.
Dessa voter:s-propos:r biföllos. - 7:o voler-.s-propns-.ne N:o 31 t. o. m. 33, ang-.de artikeln Jern; i sammanhang hvarmed inbjudning lill R. o. Ad. blifvit framställd.
Vid detta tillfälle får jag tillstyrka R. o. Ad. att antaga Utsk:s inbjudning, så mycket heldre, som St:ts mening torde hafva föga utsigt att mot de 3 öfrigas göra sig gällande, och det för öfrigt lätt kunde se ut, som vore afsigten att 228 Den 24 Oktober. vid detta tillfälle egentligen afse ett enskildt intresse hos åtskilliga ledamöter af detta Stånd.
Det hufvudsakliga skälet för mitt tillstyrkande är dock, att jag anser It. o.
Ad:s förut fattade beslut mindre lämpligt
Det härflyter naturligtvis från den grund, att nian anser nyttigt och nödvändigt att genom en sådan afgift skydda den Svenska jernhandteringen.
Jag tror dock, att denna åsigt hvilar på ett misstag; ty om äfven utestängande af utländskt jern kunde betraktas som en fördel för det Svenska bruks-intresset särskildt, så vore det dock ur en mera omfattande synpunkt skadligt, och i denna konflikt torde det enskilda intresset böra vika för det allmänna.
Men jag påstår, att denna tull icke är nödvändig för den Svenska jernhandteringen, och detta påstående grundar jag derpå, att den icke kommer att utöfva någon väsendtlig inverkan på pruset, emedan detta hufvudsakligen bestämmes af priset på verldsmarknaden.
Det är icke möjligt att här updrifva priset betydligt öfver det derstädes fixerade.
Ej heller kan den tull, hvarom fråga är, mycket verka på afsättningen, ty om än åtskilliga behof framdeles skulle komma att fyllas genom utländskt jern, der sådant är användbart, så kan deremot alltid en motsvarande qvantitet af det dyrbarare Svenska jernet med fördel exporteras, i ans:de till sin bättre beskaffenhet och stora begärlighet på verldsmarknaden.
Örn för öfrigt, hvilket jag tror icke vara förhållandet, utan hvila på ett missförstånd, det enskilda intresset härigenom blefve mindre tillgodosett, så bör detta i alla fall vika för det allmänna, och detta bjuder att utländskt jern må af den, sorn behöfver och använder sådant, kunna fås till så billigt pris, som möjligt.
Att vilja utöfva hvad nödigt är, fördyra en nyttig och ofta nödvändig produkt, är ett grundfel, som vidlåder hela det s. k. skydds systemet, och gör detsamma skadligt.
Slutligen måste det också vara en förlust för den enskilde att tvingas till användande af ett dyrbarare material, än som behöfves.
Det är likasom skulle man tvinga en egendomsegare, hvars jord är lämplig för odling af hvete, att på densamma odla hafre till foder för kreaturen, blott för att ej nödgas genom utbyte skaffa sig detta från annat håll.
Jag anhåller på dessa nu anförda skäl att R. o. Ad. ville, med frånträdande af sitt förut fattade beslut, förena sig i de öfriga Stms, och antaga Utsk:s inbjudning.
Hr "Hjerta, Lars:
Jag är fullkomligen af den siste tala rens åsigt, hvilken alltsedan 1840 års Riksdag äf mig fasthållits, och jag tror att Svenska folket har anleda, att vara tacksamt mot
Regeringen för antagande af en sådan grundsats, ty det blir ett medel att lyfta näringarne, om landtmannen och industri-idkaren kunna få jern för bättre pris.
Jag vill icke inlåta mig på den frågan, huruvida det låter sig göra att helt och hållet kasta skyddssystemet öfver bord; men detta står icke heller i så nödvändigt sammanhang med denna fråga, emedan, som Hr Gripenstedt nämnt, det
Svenska jernet är en export-artikel, som säkert alltid skall hålla sig uppe på verldsmarknaden, antingen utländskt jern får införas eller icke.
229 Gr. af Uggljas, Carl Fredr.
Ludv.: Då Hr Gripenstedt icke deltagit i discussionen öfver denna fråga förra gången densamma förevar, vill jag nämna, att jag då, med de krafter, som stå mig till buds, sökte att motverka det beslut, som blef R. o. Ad:s, samt visa nyttan af att antaga K. M:s förslag.
Nu är emellertid frågan örn att frångå ett redan fattadt beslut.
För min del älskar jag icke att se majoriteten ena gången fatta ett beslut, oell andra gången ett annat.
Det är endast, då särskilda omständigheter dertill föranleda, då nya bevekelsegrunder anföras och uplysningar lemnäs, som sådant kan låta sig försvara.
Något dylikt har nu icke inträffat, och jng tror derföre, att R. o. Ad. bör nu vidblifva sitt beslut.
Jag sager detta dock under förhoppning, att K.
St:r må vid voteringen i Först.
Utsk. fälla ett annat utslag än R. o. Ad. gjort.
Jag vet att jag blottställer mig för missnöje, då jag tager R. o. Ad:s beslut i försvar.
Jag tillhör dem, som anse att man icke bör så helt och hållet öfvergifva det af Hr Gripenstedt omförmälda skydds-systemet.
Jag ansåg det vara tids nog att längre fram, då man får se följderna af jern-importen i vårt land, bedöma huruvida denna tull kan vara lämplig, och detta så mycket mera, som tullen är så låg, att den föga eller intet verkar påjernpriserna.
Man säger, att det utländska jernet kan i vårt land användas till många behof, men, efter hvad erfarenheten visat, är det, som importeras hit, af så dålig beskaffenhet, att man är lyckligast att slippa det och få använda det goda jern, som i landet produceras.
Som ett bevis på det utländska jernets dåliga beskaffenhet, kan åberopas att ett ångfartyg: från utlandet, som tornade på en klippa, sjönk derföre att jernplåtarne voro af så dåligt jern, att de genast sönderbräcktes.
Deremot har man åberopat motsatta exempel med Svenska ångfartyg, som utstått långt svårare påstötningar, men blifvit räddade, emedan plåtarne höllö.
Jag tror således man gör rättast uti att vidblifva det en gång fattade beslutet.
Ugglas medgifvit att, efter bans åsigt ett sådant beslut, som det jag föreslagit, vore det rätta, men ansett att R. o. Ad. icke bör frångå sitt förut fattade, då inga nya skäl blifvit anförda, får jag erinra, att en icke så ovigtig omständighet mellankommit, nemi. att de 3 öfriga St:n fattat ett annat beslut.
Jag tror för min del det i allmänhet icke misspryda våra Stånd att, med den splittrade ordning för beslutens fattande, som formerna medföra, söka sammanjemka meningarne, utan att öfverlemna frågorne till Först.
Utsk., och då man medgifvit, att de 3 Stms beslut är i sak riktigt, vet jag icke hvarföre man ej skulle gå deras önskan till mötes, att med dem sig förena.
Jag anmälde mig för att yttra detsamma, som den siste talaren redan sagt.
Det är ofta svårt att så på förhand få reda på det praktiskt nyttiga, att icke under frågornas behandling i de särskilda St:n värderika uplysningar kunna vinnas.
Då må det icke anses som något komprometterande att, sedan en fråga blifvit närmare öfvertänkt och ställd i klarare dager, ett
Stånd från - 230 Den 2 Oktober. går sitt beslut och förenar sig med de öfrige.
Hvad Hr Printzensköld sagt om det utländska jernet, föranleder mig att nämna, att detsamma användes icke blott till plåtar, utan till mångfaldiga åkerbruks- och andra artiklar, och då sådant eger rum i så folkrika länder, som Frankrike och England, så vore det besynnerligt om det ej kunde ske här i Sverige också.
I sjelfva saken är jag ense med den siste talaren, och jag hoppas, att E.
St:rs beslut må komma att utfalla på annat sätt än R. o. Ad:s; men jag tror E. o. Ad. icke bör utan särskild anledn. frångå ett beslut, hvartill man kommit efter en lång discussion.
Hr Hjerta har sagt, att många värderika uplysningar vunnits genom de öfriga Stms behandling af frågan, och Hr Gripenstedt har anmärkt, att en sak mellankommit, nemi. de andra Stms fattade beslut.
Härvid torde jag få anmärka, att E. o. Ad. var det Stånd, som sist fattade sitt beslut i frågan; och jag vill minnas att i 2 Stånd föreföll häröfver ingen discussion.
Kan för öfrigt något nytt skäl anföras, på grund hvaraf E. o. Ad. må kunna frångå sitt beslut, så skall det ej vara mig emot.; men då sådant icke inträffat, tror jag ej det är Ståndet värdigt att ena stunden fatta ett beslut och andra stunden ett annat.
Låtom derföre Först.
Utsk:s voteringssedlar afgöra frågan.
Med största aktning för Gr. at Ugglas’ öfver tygelse måste jag bekänna, att jag icke fattar orsaken, hvarföre Gr:n, då han erkänner de öfriga Stms beslut nyttigast, icke önskar att E. o. Ad. må, genom frångående af sitt förra beslut, få det nyttigaste verkställdt, i stället för att hänskjuta frågan till ett lotteri uti Först.
Den härefter till antagande af Utsk:s inbjudning framställda proposm besvarades med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förklarade det han' ansåg
Uppå sedermera framställd propos. fann R. o. Ad., att till följd häraf, 3Esta, 32:dra och 34:de votens-proposma, jemte Esta alternativet af 35:te voter:s-propos:n, hade förfallit, samt blefvo 33:dje och 35:te voter:s-propos:na, med uteslutande af Esta alternativet i den sednare, af E o. Ad. godkända, för den händelse att den till BoudeSt. ställda inbjudningen icke skulle antagas. 8:0 Vick; yttrande, arne »Ankare» samt »Draggar», »Armbullar», »Hammare», »Raderjern», »Skeppskran» och »Smedjesläd».
Detta yttrande bifölls. 9:0 Voler:s-propos:n 1V:o 36, ang-.de artikeln. »Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt», i sammanhang hvarmed inbjudning lill R. o.
Åd. blifvit framställd.
L> e u 24 Oktober.
#31 Hr Gripenstedt: Då R. o. Ad. nyss antagit Ut,sk:s inbjud ning i afs:de å sjelfva hufvudfrågan, torde konseqvensen fordra, att den afven antages i hvad den rörer jcrnskrot.
Gr af Ugglas: lt. o. Ad, torde påminna sig, att detta be slut, om hvars frånträdande nu är fråga, fattades pu förslag af mig, såsom cn konseqvens al St:ts beslut ang:de artikeln Jern.
Ad. nu emellertid förändrat sitt beslut i al's:de å den sistnämnda, torde det vara gifvet, att äfven denna inbjudning bör antagas, hvilket jag för min del tillstyrker.
Ifrågav:de inbjudning antogs, och i följd deraf fann R. o. Ad. votera propos.-n N;o 36 hafva förfallit. 10:o Voler:s-propos:n N:o 37.
Denna votens-propos. godkändes. 11:0 Votcr:s-propos:n N:o 38, ang:de artikeln »Koppar, tmidd valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning»; i sammanhang hvarmed en inbjudning lill R. o.
Ad. blifvit framställd.
Nästan alldeles samma skäl, som ledt till borttagande af tullen på jern, göra sig äfven gällande i afs:de å koppar, och jag anhåller derföre, att It. o. Ad. ville, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut, antaga inbjudningen äfven i denna punkt.
Den siste talaren har sagt, att samma skäl skulle förefinnas till förändrande af detta beslut, som i fråga om artikeln jern.
Om den utländska kopparen verkligen är af sämre beskaffenhet än den inhemska, så vill jag visserligen icke bestrida, att R. o. Ad. må frånträda sitt en gång fattade beslut; men för mia del tror jag, att den förra ingalunda i godhet står efter den Svenska; äfvensom jag icke har mig bekant, att koppar här i landet användes till sådana föremål, hvartill den af sämre beskaffenhet skulle kunna begagnas. Jag tror derföre också, att då R. o. Ad. satt tull till skydd för en inhemsk näring, som icke är obetydlig, bör R. o. Ad. äfven vidblifva detta sitt beslut.
Det må vara att Hr Printzensköld har rätt deri, att icke alldeles samma förhållande eger rum i afs:de å den relation godheten mellan den Svenska och den utländska kopparen, som förefinnes i afs:de å jern; men det hufvudsakliga, hvari dessa frågor öfverensstämma, består deruti, att kopparen likasom jernet är för Sverige en betydlig exportvara, hvars pris hufvudsakligen bestämmes af den utländska marknaden, och att det utgör ett allmänt nyttigt ämne, som till mångfaldiga behof användes; och då är det, enl. min åsigt, hvarken statsekonomiskt klokt, ej heller rätt emot de enskilde, att, möjligen till förmån för några rika koppar - 332 Den 2 i Oktober. verks-egare, tvinga förbrukaren betala denna vara dyrare än sora är nödvändigt.
Jag anhåller på denna grund, att R. o. Ad. behagade för ifrågav:de artikel medgifva tullfrihet.
Det må ursäktas mig, örn jag är nog okunnig i finansläran för att ej vilja borttaga alla skyddstullar.
Enl. den grundsats
Hr Gripenstedt sökt göra gällande, skulle ja ett sådant förhållande ovilkorligen inträffa.
Ty, säger han, det är icke statsekonomiskt klokt, att genom skyddstull utestänga en vara, som kan fås utifrån för bättre pris än inom landet.
Hvart tager väl denna grundsats vägen, om den skulle stricte tillämpas?
Nog har jag hört den värde talaren kämpa för densamma, men han har dock erkänt, att skyddstullen behöfdes för de inhemska näringarnas uppehållande.
— Nu har dock Hr Gripenstedt medgifvit, att det skäl han framhållit för tullfrihet å jern, alldeles icke passar in på denna artikel, nemi. att det utländska jernet skulle vara sämre än det Svenska, och således kunde här i landet med fördel användas till åtskilliga behof i st. f. den bättre varan.
Han har erkänt, att den utländska kopparen är lika god som den Svenska, och då qvarstår såsom skäl för hans åsigt endast grundsatsen, att raan skall taga varan der den fås för bästa joris.
Jag tror visserligen icke, att de inhemska fabrikanterna skola gå under genom fri införsel af koppar, men det är en princip jag här försvarar, och det är derföre jag anhåller, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut.
Den härefter till antagande af ifrågav:de inbjudning framställda proposm besvarades med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o.
Härvid begärdes votering af Hr Printzensköld, som dock innan voteringen hann företagas, anmälde sig och yttrade:
På upmaning af flere ledamöter, för hvilka jag hyser mycken aktning, afstår jag från min anhållan om votering, och anhåller i stället att få till prot. reservera mig mot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Ilr Printzensköld afstått från sin begäran om votering, R. o. Ad. torde finna, att votensproposm N:o 38 hade förfallit.
Ropades Ja. 12:o Voter:s-propos:na N:is 39 t. o. m. 36.
Dessa voter:s-propos:r godkändes. 13:o Voter:s-propos:na N:is 37, 58 och 59, ang:de arliklarne »Socker» och »Strup»; i sammanhang hvarmed inbjudning till R. o.
Hr Gr. o. Landtm, uplyste, att, enl. ankommet prot.-utdrag, Den 24 Oktober. *!)3 PresteSt. antagit ifrågav:de såväl till PresteSt. som till R. o. Ad. ställda inbjudning, samt att, i följd deraf, voter:s-propos:n N:o 57, jemte 2:dra alternativet i voter:s-propos:n N:o 58 hade förfallit.
När jag, vid denna frågas behandling förra gången, biträdde den mening som blef R. o. Ad:s beslut, skedde det icke blott derföre att tullsatserna närmast öfverensstämde med de i Norriges nya tariff fastställda, utan äfven och företrädesvis af rent financiella skäl.
Man liar sedermera, såsom jag förnummit, emot detta R. o. Adis beslut anmärkt, att det skulle medföra ett otillbörligt starkare skydd för den inhemska fabrikationen; men för att visa halten af detta omdöme, torde jag endast behöfva erinra, att nu giillande tullsatser, tilläggs-afgifterna inberäknade, motsvara för raffineradt socker omkring 18 och för rå-socker omkring 8 öre; och då således, enl. R. o. Ad:s beslut, tullen skulle för rå-varan höjas med 1 öre, men för fabrikatet minskas med 3, synes det mig ligga för öppen dag, att för den inhemska raffinadören äfventyret af främmande konkurrens blefve ökadt mot förr, särdeles från Norrige, som sedan förslaget till ny mellanrikslag der blifvit förkastadt, fortfarande kan till Sverige införa fabrikatet emot half tull.
Norrska Storthinget, som i den allmänna tariffen förhöjt tullsatserna å både rå-varan och fabrikatet, har derefter, såsom vi sett, genom särskildt beslut bemyndigat Konungen att nedsätta raffinad-socker-tullen från 5^ till 5 sk.r Norrskt mynt, i händelse tull-restitutions-förmånen vid export från ena till andra Riket uphäfves, eller rättigheten att införa varan mot half tull de förenade Rikena emellan uphör.
Sammalunda skulle jag, derest R. o. Ad:s beslut blefve af R St:r antaget, finna ganska lämpligt, att K. M., i nyss omförmälda fall, eller då omständigheterna eljest dertill gåfve anledning, ytterligare nedsatte ra/finad-snclcer-lutlcn å Svenska sidan.
St:t torde täckas bemärka, att Norrska Storthinget icke ifrågasatt minskning å rå-socker-lullcn, som i den allmänna tariffen höjdes med icke mindre än 20 proc.
Det är ock på bestämmandet af tullen för rå-varan, enl. R. o. Ad:s beslut, som jag lägger den största vigt.
På sätt jag tillförene antydt, lämpar sig denna vara bättre än någon annan till behandling såsom finans-artikel.
Tullförhöjningen med ett enda öre per skålp., som så omärkligt kunde af konsumenterna utgöras, erbjuder dock åt
Statskassan en ökad årlig intägt af 350,000 Rdr Rmt; och då nya stats utgifter af icke ringa betydenhet redan blifvit af R.
St:r beslutade utöfver dem, som K.
M. vid statsregleringen afsett, torde en sådan tillökning i intrader icke böra anses likgiltig, derest man vill förebygga missförhållande mellan Statens inkomster och utgifter.
Efter hvad vi nu försport, har det Högv.
PresteSt. antagit Bevilln.Utslcs inbjudning i förev:de fråga, och det må fördenskull synas mer än tvifvelaktigt, att R. o. Ad:s mening kan vid omröstning i förstärkt Bevilln.Utsk. vinna framgång; men jag anser det likväl tjenligt, att detta Utsk. må ega två alternativer att välja emellan.
Med afs:de å alla dessa förhållanden hemställer jag vördsamt, D e u 2* 0 k to b e r. att R. o.
Ad. behagade vidblifva sitt beslut, och till följd deraf godkänna Bev.Utsk:s Förslag till voter:spropos. i hufvudsaken.
Frågan om kontrapropos. torde deremot, sedan PresteSt:t antagit inbjudningen, komma att förfalla.
Som enhvar finner, delar sig frågan om sockertullen i 2, hvaraf den ena uteslutande ar af financiel beskaffenhet, hvaremot den andra innefattar frågan om det skydd, som bör lemnäs den inhemska produktionen.
Hvad den förra, eller tullen å råsocker beträffar, så finues derföre ingen annan grund eller norm än det behof af statsinkomster, som förefinnes.
Denna vara är, såsom en värd talare anmärkt, numro ett af alla kassa-artiklar, så att ett enda öres förhöjning i tullen derå gör en ökad statsinkomst af omkring 350,000 Rint.
Då K. M. afgaf Sin Nåd.
Propos. , ansågs det ieke nödvändigt att på socker lägga en ökad konsumtionsskatt; men, såsom statsregleringen f. n. synes ordna sig, torde det vara af behofvet påkalladt att i afs:de å en så vigtig kassa-artikel icke lemna ur händerna det tillfälle att vinna en ökad inkomst, som bär erbjuder sig.
Det är således ur rent financiel synpunkt jag betraktar frågan, då jag icke afstyrker R. o. Ad. att vidblifva sitt förra beslut, oaktadt den derigenom åsätta tullen med ett öre öfverstiger hvad K. M. föreslagit.
— Jag får dessutom tillägga att det är högst tillfredsställande, att under så missgynnande handelsförhållanden som detta år egt rum, tullupbörden likväl i det aldra närmaste upgått till samma belopp som år 1855, hvars intrad utgjorde den norm, hvarefter K. M:s Förslag uprättades; och då man bör kunna ega hopp att utsigterna nästa år åtminstone ej skola försämras, kail man äfven med skäl hoppas, att kommande års tullupbörd skall upgå till samma belopp.
Med afs:de å de högst betydliga utgifter som nu förestå, torde det dock vara skäl att med ett öre öka tullen på råsocker.
Hvad beträffar tullen på raffinad-socker, så är denna fråga icke så svårlöst, som man synes velat göra densamma.
Denna afgift bör naturligtvis bestämmas med afs.-de å beskattningen på råvaran och den qvantitet förädlad vara, som af denna kan vinnas.
Man kan enl. tillförlitliga beräkningar, med afs:de å de sockerslag som här i allmänhet användas antaga, att utbytet af rå-socker till raffinad lemnar omkring 85 % förädlad vara.
För att då den sednare skall vara belastad med en konsumtions-afgift, motsvarande den som hvilar på det rå-sockret, som åtgår till frambringande af ett lika qvantum raffinad, måste skatten på raffinad socker stå till den på rå-varan i samma förhållande som 100 till 85.
Men om jag nu ytterligare förändrar detta förhållande till förmån för den inhemska socker-industrien, och antager proportionen såsom 100 till 80, eller som 10 till 8, så skall, om på rå-sockret lägges en tull af 8 öre, tullen på raffinad, för att jemnt motsvara den sistnämnda, blifva 10 öre.
‘Allt hvad tullen å raffinad sättes högre, är således att betrakta såsom ett premium åt den inhemske fabrikanten, hvarigenom denne får försteg framför alla andra länders fabrikanter, äfven under förutsättning, att dessa länder lemna full - Den 2 i Oktober.
23» komlig restitution af tullafgifterna för den förädlade vara, som utföres.
M. föreslagit 13 öre i stället för 10, synes mig denna beskattning innefatta ett ganska hederligt premium, som socker-raffinadörerne upbära på konsumenternes bekostnad ty dessa 3 öre som öfverskjuta den motsvarande råsocker-tullen, gör ej mindre än omkring 1 million på det bela.
Då emellertid K. o.
Ad. beslöt att förhöja tullen på rå-varan till 9 öre, borde, för alt bibehålla samma proportion, den förädlade blifvit belagd med 14 öre; och jag tror, att R. o. Ad. begick ett misstag till för mycken favör för socker-patronerne, då skilnaden mellan rå socker- och raffinadtullen höjdes från 5 till 6 öre.
Men då det alltid står i Regeringens makt att vid den slutliga fastställlelsen af tull-taxan jemka detta förhållande, anser jag ej vara skäl att derföre yrka upgifvande af R. o. Adis förut fattade beslut; utan får jag, med afside å frågans financiella sida, tillstyrka R. o.
Ad. att med vidblilvande af sin redan yttrade mening afslå Utskis inbjudning.
Det lärer vara egentligen med afside å den financiella sidan af frågan, man tillstyrker R. o. Ad. att afslå Utskis inbjudning och åsätta rå socker en tull af 9 öre, emedan statsinkomsterna derigenom skulle ökas med 350,000 Rdr.
Vid behandlingen af tull-taxan har dock allmänneligen den åsigt gjort sig gällande, att det är icke en högre tullsats, som förorsakar en större Statsinkomst, utan snarare en lägre, emedan derigenom en större konsumtion befordras; och jag tror att i ett sakrikt yttrande till StatsRådets prot. sanningen af denna grundsats blifvit tillfredsställande ådagalagd.
Jag anser således intet skäl för R. o. Ad. förefinnas att vidblifva sitt beslut.
Dessutom hafva vi af Hr FinansMinistern fått höra, att allt hvad som öfverstiger 2 öre i skilnaden mellan tullen å rå socker och raffinad, är ett rent premium.
Jag vill minnas att i hans yttrande till StatsRådsprot. förekommer att höga tullsatser böra bestämmas blott med afside å statsinkomsterna, och att intet skydd för den inhemske producenten bör lemnäs.
Nu inträffar dessutom samma förhållande, som af Hr Gripenstedt åberopades i afside å artikeln jern, nemi. att inbjudningen är antagen af PresteStit, och således R. o.
Adis mening har föga utsigt att i det förstärkta Utsk. göra sig gällande mot 3 Stånds beslut.
På dessa förenade skäl vågar jag anhålla, att R. o. Ad. ville frångå sitt förra beslut och antaga Utskis inbjudning.
Man har anmärkt, att denna fråga delar sig i tvenne; och jag erkänner, att, hvad tullen å rå socker beträffar, denna vara är den beqvämaste financiella artikel.
Men jag kan icke inse att deraf nödvändigt följer, det vi böra vid denna Riksdag höja tullen derå med ett öre. R. o. Ad. har förut satt tull på flera artiklar som K.
Sig önska tullfria; och derigenom bör väl den högre inkomst summan för stats kassan vinnas: jag vill deribland särskildt nämna artikeln Fisk, som är af ganska stor vigt; äfvensom tullen på salt blir föremål för votering.
Jag tror således icke det är af nöden att öka tullen på socker, hvilket Den 24 Oktober. sorn nödvändighets artikel ingår i hvarje hushåll.