Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ao Mars. dande mot grundlagen, då icke kunnat upptagas; men då Utsk. deremot begagnat sådana skäl, att det nemligen förklarat sig af 3 §■ uti dess instruction vara förhindradt att omedelbarligen behandla frågor, som afsåge ändring uti Bankens fundamenter; så och enär fråga ej här varit om ett omedelbart upptagande, utan målet blifvit i behörig ordning lill Utsk. remitteradt, måste jag anhålla om återremiss af memorialet, på det
Utsk. må ingå i pröfning af förslaget och derefter till Ständerna inkomma med ett kategoriskt svar, huruvida det anser sig kunna, emot grundlagens föreskrift, upptaga detsamma, eller icke.
Tilläfventyrs kan härigenom beredas den enskilda fördel för mig, att Utsk. finnér anledn. till lika beskalfad anmärkning emot Ilr Skogman, som den jag nyss anmält.
Ilr Gunther, Carl:
Ett uppmärksamt betraktande af den riktning och tendens, som röjer sig i de inom Representationen förefallna discussioner och tilldragelser, tvingar ovilkorligen till besinnande först om orsaken till existerandet af Svenska folkets representanter, eller R.
St., och deras allmänna åliggande; för det andra om ändamålet med R.
St:s nuvarande extra sammankomst eller s. k. urtima riksdag, och R.
St:s i följd deraf förhanden varande speciella åliggande.
Enligt mitt begrepp om grundlagarnas innehåll och de deruti för Konung och undersåter tydligen utstakade ömsesidiga rättigheter anser jag tillvarelsen af Svenska folkets representanter grunda sig på följande orsaker: i:o Svenska folkets urgamla rättighet att, genom sina representanter, sig allena beskatta, och dem i följd deraf tillerkänd rättighet att granska Statsverkets räkenskaper och förvaltning; 2:0 Svenska folkets frihet att, genom sina representanter, gemensamt med Konungen lagar stifta och förut stiftade lagar förändra eller upphäfva; 3:o Svenska folkets frihet att, genom sina ombud, förvalta Rikets Bank- och Riksg:sverk.
Inom dessa här nämnda grunder uppfattar jag alla R.
St:s åligganden, jemte en ovilkorlig skyldighet att i alla deras bemödanden och åtgärder städse iakttaga ett i grundlagarna bestämdt uttaladt ändamål för deras tillvarelse, nemi. att, med eller jemte bibehållande af Konungamagtens helgd, bereda folkets sällhet och sjelfständighet.
Det speciella ändamålet med nuvarande urtima riksdag finnes uttryckt i K.
M:s, af omsorg för folkets väl, utfärdade nåd. kallelse till R.
St., nemi. myntväsendets reglerande genom fullbordande af de dertill förberedda anstalter och vidtagande af i sammanhang dermed erforderliga åtgärder; hvarvid jag anser det åligga R.
St. att, af tacksamhet för Konungens omsorger och till uppfyllande af folkets billiga väntan, gå Konungens milda och rättvisa afsigter till mötes.
Den 20 Mars. 36j Efter att hafva redogjort för dessa mina åsigter, stadnar jag med bedröfvad känsla vid ett närmare betraktande af de under 2:ne månaders tid inom Representationen redan förefallna tilldragelser och vidtagna åtgärder.
Denna tafla företer föga tillfredsställande för fosterlandets vänner, alldenstund man deruti finner mera ett aflägsnande än närmande till det af Nationen efterlängtade mål, hvars ernående, utgörande R.
Strs åliggande vid denna urtima riksdag, likväl motverkas dels genom mer om ord än sak uppkomna stridiga och vidlyftiga discussioner, dels genom vissa afdelningars, i min tanka, felaktiga åtgärder, dertill, som jag tror, missledda af enskilda interessens inskränkta uppfattning af Nationens fordringar; hvartill äfven torde bidraga det misstroende, som under föregående riksdagar blifvit utsådt för att, under patriotismens larv, tillfredsställa enskildt begär till magt och inflytande.
Mig synes derföre de inom närvar.
Representation förefallna tilldragelser röja ett förbiseende af Nationens heligaste interessen, och sålunda ett åsidosättande af Representationens ovilkorliga pligt, som gått så långt, att ett af Ständerna tillsatt Utsk. undandragit sig behandlingen af den vigtigaste sak, som blifvit från ärne Stånd dit remitterad; öfver hvilket förfarande jag, enligt min öfvertygelse, anser mig skyldig att öppet och ärligt uttrycka mitt ogillande, och tillika finner mig böra uppriktigt tacka samtliga R. o.
Ad:s ledamöter i nämnde Utsk. för deras pligtenliga reservation emot den tillfälliga majoritetens förvillade åsigter.
Misstag kunna ske, det som är skedt kan ej ändras; men för att förekomma de olycksdigra följder, som deraf möjligtvis kunna uppstå, och för att på den lätta vägen närma oss till det af våra pligter utstakade mål, vågar jag vördsamt föreslå, att den förut beslutade remissen af K. propos. med förslag till banklag må åtföljas af återremiss utaf BancoUtskrs nu föredragna memorial och tillika beledsagas af R. o. Ad:s uttryckliga åläggande för BancoUtsk. att skyndsamt handlägga den del af K. förslaget, som bestämmer skiljande från Banken äf all sådan lånerörelse, som ej med Bankens bestånd och trygghet kan förenas; hvilket jag anser utgöra hufvudsaken i det K. förslaget och tillika grunda sig på den riktigaste princip.
Sedan detta är bestämdt, bör af Stats- och BancoUtskm gemensamt företagas reglerande af det verk, till hvilket lånerörelsen öfverflyttas; och slutligen, då dessa arne åtgärder blifvit fullgjorda, bör af Banco- och LagUtskrn utarbetas en banklag, som bestämmer Bankens functioner.
Jag får derföre vördsamt hos H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, anhålla om propositions framställande till återremiss afBancoUtskrs nu föredragna memorial, jemte anmodan till Ridd.Secret. att uppsätta R. o. Adrs uttryckliga åläggande för Banco - 3G3 Den 20 BI a r s. Utsk. att, på sätt jag föreslagit, handlägga den K. propos. nied förslaget till banklag.
Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., anförde skriftligen :
Hedrad af R. o. Åd:s uppdrag att vara ledamot af BancoTJtsk.
, är det å ena sidan min pligt att underkasta mig Ståndets fria bedömande af det sätt, hvarpå jag sökt att motsvara detta förtroende; men det är äfven å andra sidan min rättighet att genom ett öppet framställande af sanningen hindra hvarje opinionens missvisning och de olika omdömen, förmodl. grundade på missförstådda framställningar, hvarför jag varit utsatt
Ämnets vigt och den vändning, discussionen tagit, tvinga mig tiil en sådan framställning, så mycket hellre som BancoUtskts protocoll för den dag, då min förklaring afgafs, ännu icke blifvit justeradt och expeditionens hastiga afsändande till RiksSt hindrat mig från att förrän på lt. o. Ad:s bord erfara innehållet af den förklaring, jag skulle hafva gifvit och hvarigenom mina uttryck icke blifvit så alldeles riktigt reproducerade.
Sedan debatten ang:de den K. propos. återlemnande en stund fortgått, och en aktningsvärd ledamot af Utsk., här närvarande, derunder yttrat, att det vore naturligt, att BancoUtsk. icke kunde behandla de egentliga lagfrågorna, yttrade jag mig ord för ord, som följer: - - - "Otvifvelaktigt är, att den ifrågavar. propos. innehål”ler ämnen, som icke böra af detta Utsk. behandlas; men "jag hade önskat, att man kunnat undvika att återuppväcka "de strider, som blifvit tillräckligen förda uti Ståuden, och "jag får derföre förklara, att jag för min del ej finner nu"gon betänklighet vid att emottaga den nåd. propos. och "öfverlemna den till Finance-afdeJningen, med det tillägg, "hvilket äfven synes öfverensstämma med den nyssnämnde "ledamotens åsigt, att Afdelningen, med förbigående af hvad "sorn strider emot våra grundlagar, endast bör yttra sig öf"ver förslagets financiella delar.”
Denna min framställning bestreds genast af flera personer ur den åsigt, att det icke Vore ett Utsk. tillstätidigt att sålunda stycka en K. propos., hvilken endast i sin helhet kunde komma under öfverläggning och afgörande.
Ingen enda röst instämde i min åsigt.
Jag tilläde då, "att jag icke kände det lagstadgande, hvarpå man ville stödja denna tanka; men om så vore, att propos. endast i sin helhet skulle behandlas och komma under omröstning med ja eller nej, vore jag nödsakad att. tillstå, att den ej borde af BancoUtsk. behandlas.”
Jag undandrog mig sedan voteringen, emedan, ehvad utgången än kunde blifva, den icke kunde blifva öfverensstämmande med min åsigt.
Min derefter vid justeringen gjorda förklaring var af följande innehåll:
"att jag undandragit mig voteringen, emedan - Dcn 20
Mar "dan man cj ansett för Utsk. tillständigt att behandla vissa "delar af den K. propos., utan att densamma borde i sin hel"liet upptagas till pröfning och omröstning med ja eller nej och jag tilläde sedan:
"Att jag icke ansåg den af Utsk. åberopade 3 §. af instructionen för BancoUtsk. här kunna til— "lämpas."
IJenna min förklaring har icke af protocollsföranden blifvit så uppfattad, som jag önskat; tvärtom har min öfvertygelse blifvit framställd allt för mycket vacklande genom den slutmeningen, ”a tt jag icke hunnit stadga den;" hvarom jag likväl åberopar de här närvarande ledamöternas af BancoUtsk. vitnesbörd, att jag ej yttrat ett enda ord.
Man klandrar nu mitt aflägsnande från voteringen; men det förefaller mig, som detta klander snarare härleder sig från båda partiernas tro, att en rösts tillökning för deras åsigt hade kunnat vinnas.
Jag älskar icke en half opinionsställning, och för att åtminstone icke förtjena mera än det ena partiets klander, vill jag öppet uttala, att om jag under frågans dåvar. form skulle hafva röstat, hade jag följt Utsk:s majoritet, och detta af det skäl, att genom en annan denna frågas behandling man kunde utsättas för dea oformligheten att få en civillag, som ändrade grundlagen och, än värre, att få se grundlagens ändring, förberedd af BancoUtsk.
, öfverlemnad till Ständernas pröfning och möjliga antagande af 3 Stånds majoritet, utan att Constit.Utsk. derom blifvit bordt.
Jag har icke missförstått eller misstrott Konungens ädla afsigt att för nationens ombud öppet framlägga sina åsigter, rör:de Bankens lagstiftning; men ehvad känslan dervid än må dictera och oaktadt allt hvad man må yttra om
Ständernas rätt att under formen af civillag upplåta större eller mindre del af den magt öfver Banken, som de hittills utöfvat, kan jag icke låta förvilla mig vid bedömandet af sanningen, nemi. den sanning: att i83g års
Ständer böra vid sitt sammanträde finna oförminskad sin rättighet att, enl. 72 §:s innehåll, gifva ordningar, stadgar och reglementen för Banken.
Då genom BancoUtsk:» meinor. den föreslagna banklagen nu åter är föremål för öfverläggning, anhåller jag att få anföra ytterligare skäl för frågans remitterande på sätt som skett, och altså för återrcrniss af betänk.
Då banklagen sednast förevar, hade jag äran yttra, att jag var rädd för Regeringens magtutvidgning i afseende å Banken.
Jag bibehåller denna åsigt; men jag är jemväl rädd, att den Statsmagt, jag tillhör, skall öfverflytlas på Utsk:n. Utsk:n skola nemi. i första hand lemna utlåt. i förekommande frågor.
Yi få ej i Stånden omedelbarligen upptaga dem till afgörande.
Om nu den K. propos. gör sin rund mellan samtliga Utsk:n, hvilka alla förklara sig icke kunna upplaga den, så hafva Utsk:n derigenom be 4 H. 47 Den 20 Mars. stämt, att den skall förfalla, emedan de satt Stånden ur tillfälle att deröfver besluta.
Min speciella tanka är den, att i83o års banklag ej erfordrar några vigtigare förändringar, och det är således mera för principens skull, som jag tror, att R. o. Ad. bör besluta återremiss af memor.; och om jag ej visste, att Ur Landtm., för hvars emot min stridande åsigt i detta fall jag likväl hyser all aktning, fortfar att anse sig icke kunna göra proposition å det tillägg, som jag vid frågans sednaste föredragning påyrkade, skulle jag nu begära det; men nu återstår mig ingen annan utväg än att anhålla, att remissen må åtföljas af den min enskilda åsigt, att jag tror, det R. o. Ad. kunnat och bort bifoga remissen med det tillägg, att Utsk. icke måtte till pröfning upptaga de §§. i lagförslaget, sorn stå i strid emot grundlagen.
Jag finner ej något hinder för ett sådant afskiljande; och då i83o års lag i sista §. innehåller, att den ej får ändras på annat sätt, än i öfverensstämmelse med 87 §.
Reg.F., finner jag det fullkomligt lagligt, att, om banklagen erfordrar några ändringar, Utsk. upptager de §§. af förslaget, som förtjena upptagas, samt tillstyrker ett contraförslag, som då, enligt samma 87 §., kan till Konungen öfverlemnas.
Jag yrkar återremiss och får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att Ståndet genom ett preliminärbeslut yttrat en opinion i denna fråga, då R. o. Ad., oansedt detta memor. hviJade på bordet, beslöt remiss af Frih.
Cederströms motion i samma ämne.
De talare, som yttrat sig i ämnet, hafva framkommit me^ en hop enskilda åsigter, i stället för att hålla sig vid sjelfva saken, huruvida frågan rätteligen tillhör Utsk.
Dervid tänker jag att hålla mig.
Uti Hr Lefrens reservation finnas de motiver, som ådagalägga, att Utsk. haft orätt.
Det har af en ledamot blifvit påstådt, att särskild propos. kunde göras till bestämmande af föreskrifter för frågans handläggning inom Utsk.
Jag protesterar emot ett sådant påslående och förmodar, att Hr Landtm, ej derå kan meddela propos.
En annan ledamot har ansett Utsk. endast böra yttra, att det finner lagförslaget i strid mot grundlagen.
Jag bestrider äfven denna åsigt.
XJtsk. är skyldigt att behandla frågan §. för §., tillstyrka eller afstyrka, göra tillägg, der så fordras, och utesluta, der sådant behöfves.
Den siste talaren , som sagt, alt i83o års banklag ej behöfde ändras, lärer hafva föga förmåga att föreställa sig banken och dess skick efter realisationens verkställande.
Jag förmodar, alt Utsk, ej lärer inkomma med sitt yttrande, förrän vederbörande tjenstemän i Ranken fått tillfälle utlåta sig i frågan, på det ej nödiga stadganden må ur lagen utelemnas.
Jag åberopar ånyo 1 och 2 punkten af Hr Lefrens reservation och begär propos. till ogillande af memor. samt att Utsk. må föreläggas upptaga frågan.
Äfven jag skulle vara färdig att biträda den tanka, sorn vill återremittera Utsk:s memorial.
Men jag måste tillkännagifva, att en tvekan lios mig uppstått.
Jag borde visserligen, såsom gammal riksdagsman, känna grundlagen bättre, än jag gör; men jag måste tillstå, att jag nödgas anhålla, att den §. må uppläsas, som väckt min tvekan, i fall en sådan verkligen linnes, hvaruti det stadgas, att Konungens propos:r ej få ändras, utan skola i sin helhet antagas eller förkastas.
Skall förslaget sålunda behandlas, är det af den beskaffenhet, att vi vid afgörandet deraf stå på samma punkt, som innan 72 §. var afgjord, och således komma att än en gång votera öfver den.
Jag får fästa uppmärksamheten på några yttranden af Frih. Cederström.
Här är nu ej fråga om, huru banklagen är beskaffad, utan blott om återrerniss bör beslutas eller ej.
Jag anser en sådan böra äga rum, men tror icke, att propositionen bör ställas till ogillande af Utskts betänk.
Cederström har sagt, att den, som yrkar, att iBJo års lag icke behöfver förändras, ej kan bedöma tillståndet efter realisationen.
Denna förebråelse skulle då troligen komma att träffa ganska många, när man påminner sig, alt denna lag var skrifven och beslutad just för samma realisation, för hvilken vi ännu strida.
Var lagen lämplig, då den beslöts, så måste den äfven vara det nu, med obetydliga förändringar.
Men det är på denna oupphörligen repeterade och besvarade sats, att nemligen de lagar, vi för Banken äga, icke gå an, hvarpå bela orsaken till uppskof med den afsedda ordningen grundar sig.
Jag anhåller oin återrerniss af mentor.; och Utsk. lärer troligen inse, att sådant innebär ett ogillande af Utsk:s föregångna åtgärd.
I afseende å hvad den siste talaren nämnt, får jag äran anmärka, att då denna fråga skall behandlas enligt 87 §.
Reg.F., har Utsk. tillräcklig latitud att afskilja, hvad det ej anser vära lagligt eller nyttigt, samt åliggande att inkomma med contraförslag, hvilket, i fall det af Stånden godkännes, derefter i ordentlig form underställes K. M:s sanction.
Fråga, huruvida alla de §§., hvilka finnas stridande mot grundlagen, böra helt och hållet afskiljas från förslaget, behöfver ej i Utsk. uppstå; ty örn Utsk. ej iakttager, hvad. grundlagarna föreskrifva uti dess utlåt, i ämnet, så återremitterar Ståndet betänk, ånyo och föreskrifver Utsk. att uppgöra ett lagligt contraförslag.
Jag har vid en föregående discussion i detta ämne med vilja undandragit mig att deri deltaga, enär jag flera gånger yttrat, huru jag förstår 72 (j. Reg.F.; och äfven med det misstroende till denna tanka, som de motsatta åsigterna hos mig kunnat väcka, har jag likväl trott mig finna någon ledning för mitt omdöme, icke blott uti det förhållande, alt fyra JliksSt. vid ett tillfälle
Den ao Mars. synts tillhöra samma öfvertygelse, utan äfven deruti, att jag funnit ledamöter, som varit af annan tanka för- än eftermiddagen.
Jag skall nu ej yttra mig öfver, huru långt lagen kau gå eller icke, utan blott i afseende å fovmfrågan.
Det är ganska riktigt, hvad Gr. Cronhjelm anmärkt, att Utsk., antingen ett förslag af ifrågav. beskaffenhet kommer från Konungen eller någon enskild motionär, är obehindradt att deri föreslå de ändringar, som kunna finnas lämpliga.
Då ett förslag från K.
M. är i fråga, blir enda skillnaden den, att om detsamma ej i dess helhet anlages, blir förslaget Ständernas i stället för Konungens och behöfver Konungens bifall.
Men här Ur sjelfva frågan den: antingen kanea lag för Banken stiftas enligt Sy §.
Reg,F., eller kan den det icke?
Antingen medgifver y?. §. sådant, eller medgifver deu det icke?
Bancofullmägtige öfverlemnade till BancoUtsk. 2:ne förslag från Banken, utarbetade af dess secreterare.
Det ena af dessa var af vidsträcktare beskaffenhet, än K.
M:s, samt upptog alternativt både den nuvarande och den förutsatta nya ya likväl med det uttryckliga förklarande, att lagen skulle äga ovilkorlig egenskap af civillag.
Uti det andra lagförslaget är sagdt, att det skall få gällande kraft a£ Konungens sanction efter föregången pröfning.
Dessa förslag hafva blifvit öfverlemnade till Utsk.
Innefattade de väl frågor, sorn icke kunde väckas, icke upptagas?
Den 14 Mars, i834, samma dag som BancoUtsk. förklarade, att det icke kunde upptaga Konungens förslag, samma dag öfverlemnade Utsk. till Bancofullroägtiga de ofvanberörda förslagen, med' begäran, att Fullmägtige deröfver måtte meddela utlåt, och ådagalade således., att Utsk. ansåg dem utgöra föremål för pröfning.
Jag skall nu ej yttra mig vidare i afseende å saken, utan, öfvergår till formfrågan.
Frih. af Nordin har yrkat afslag å. memor.; andra hafva begärt detsammas återremitterande.
För min del tillstår jag, att jag anser sådant för saken likgiltigt; men för mig visar sig i afseende å återremiss den betänklighet, att detta beslut kan anses innefatta en pröfning, och att vi således, då betänk., i frågan nästa gång förekommer, kunde nödsakas antaga detsamma med förändringar.
Men afslås^ memor. och förklaras, att frågan ånyo öfverlemnas till Utsk., tror jag formen vara rättast iakttagen.
Jag yrkar altså afsteg å memorialet.
De värda talare, som vid: tillfället, då banklagsförslaget remitterades till Banco- och Lag— Utskrnr, ansåg© öfverflödigt och förolämpande mot
Utsktn att låta remissen åtföljas af några föreskrifter 1 afseende å frågans behandling, torde nu erkänna, att anledningarna till det begärda tillägget rättfärdigat sig.
Jag gillar icke deras; åsigt, som tro, att remiss å en K. propos. kan vägras; men det är Ståndens rätt att besluta, till hvilket Utsk. remissen »kall ske, och det är jemväl Utsk:s rättighet att vägra upp - Don ao M a r s. 3j3 taga oell till Ständen återställa de ämnen, sorn de anse icke tillhöra deras behandling. R. o.
Ad. remitterade frågan till Banco- och LagUtsk:n; så äfven 2.'ne andra Stånd.
Jag tillstår, att jag vid denna remiss ej delade deras åsigt, hvilka påyrkade remiss till Gonstit.Utsk.; men nu är min öfvertygelse stadgad, att sådant bort ske, emedan allt visar, att förslaget involverar en grundlagsförändring, och följden, om Utsk. tillstyrker den nya banklagen, blir den, att det tillstyrker en förändring i grundlagarna.
Det är BancoUtsk:s rätt, och i denna fråga jemväl pligt, att communicera sig med Constit.Utsk.; och det hade således varit både lämpligt och behöfligt att genom remissen på förhand föreskrifva en sådan communication.
Det yrkade afslaget af memor. anser jag olämpligt, emedan Utsk. då ej finge del af de skäl, som utgjort grund för, att memor. icke blifvit antaget, då Utsk. deremot nu af denna discussion kan hemta någon ledning för sitt omdöme i denna del.
Frågan är ganska enkel, om man får förklara den i enkelhet.
Utsk. har tillämpat 44 §• Riksd.Ordn., som uti 3 mom. lyder sålunda: ”Vill Utsk. återlemna något från ett eller flera RiksSt. remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utsk. att, sist inom 8 dagar, afgifva sitt utlåt., med deruti anförda skäl, till samtliga RiksSt.” etc. etc.
Detta har Utsk. fullgjort och föreburit skäl, som det ansett gällande.
Jag har reserverat mig emot dessa skäl.
Min reservation är underställd R. o. Ad:s pröfning och, såsom jag hoppas, gillad af en stor del.
Jag anhåller nu, att Hr Landtm, behagar föra målet i dess rätta skick, med iakttagande af föreskriften uti fortsättningen af dess utaf mig nyss till en del citerade mom. i 44 §•? som lyder: - - - ”RiksSt., hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utsk. de anse målet höra.”
Det är naturligt, att om R. o. Ad. helt enkelt förklara:
Vi förblifva vid vårt redan fattade beslut, så är saken dermed slut, och Utsk. kan ej, under förutsättning, att det blott är skälen, hvarmed R. o. Ad. ej äro nöjda, framkomma med nya skäl för enahanda åtgärd.
Jag yrkar således afslag å memor., samt att frågan må behandlas i öfverensstämmelse med det af mig citerade grundlagsstadgande.
Då jag var en bland dem, som, vid discussionen före frågans remitterande, yttrade min mening vara den, att jag ej ansåg det vara rätt att vid remissen fästa något vilkor, samt gjorde det tillägg, att jag ansåg ett sådant vilkors utfästande innebära något förödmjukande för Utsk., måste jag nu förklara, att jag skulle önskat, att ett sådant vilkor grund lagsen ligt kunnat bestämmas.
Då hade vi icke stått på den punkt, att vi fått se Utsk. nu framkomma med svepskäl för att undvika någon Den 20 Ma r s. egentlig handläggning af ärendet.
Jag begagnar med flit ordet svepskäl, emedan jag för min del icke kan finna, att fjtsk. anfört några verkliga.
Yi hafva nu icke att göra med annat än 72 §. med sin gamla redaction; och det är Utsk:s skyldighet tillse, att det icke till R.
St. inkommer med några förslag, som strida emot denna §, af grundlagen, eller hvilken annan det må vara, den 1 eller 1 i4 §•
Jag tror således, att det varit Utsk:s skyldighet att behandla och pröfva förslaget, och jag kan ej gilla, hvad en ledamot yttrat, att
Utsk. kunnat äga rätt föreskrifva en af dess afdelningar, huru den borde handlägga frågan.
Om R. o. Ad. nu vidhåller det beslut, Ståndet förut fattat, måste Utsk. behandla frågan.
Jag är för öfrigt förekommen af Hr Lefren, som riktigt uppfattat och framställt saken, och jag förenar mig med honom uti att begära, det R. o. Ad., utan afseende på Utsk:s skäl, må återförsätta frågan i samma skick, som den befanns, då remiss deraf beslöts, samt föreskrifva Utsk. att densamma handlägga; för hvilket ändamål handlingarna böra till Utsk. återsändas.
Då jag besinnar, att 72 §. redan, innan remissen förekom inom Utsk., var afslagen, och antager, att Utsk. ej derom kunde vara okunnigt, anser jag deraf följa, att allt hvad förslaget innehåller, ägandegemenskap med grundlags-§:r, bort af Utsk. förbigås; och jag kan då ej finna annat, un att Utsk. uti den åtgärd, det nu vidtagit, förbisett, hvad detsamma ålåg.
Jag begär återremiss på memorialet och vill endast tillägga, att
Utsk. må utlåta sig öfver de delar af förslaget, som icke strida emot grundlagen, samt att, om någon scrupel hos en eller annan ledamot skulle uppstå, denne då hellre må afsäga sig sin plats i Utsk., än att försätta Utsk. i inactivitet.
Då några talare begärt afslag å memor. och Frih. Ehrenborgh sagt, att han önskar, det handlingarna måtte till Utsk. återsändas, får jag äran upplysa, att till R. o. Ad. icke ankommit några handlingar från Utsk. i denna fråga.
Jag yrkar återremiss, på det Utsk. af den dermed följaktiga discussionen må inhemta detta Stånds opinion i saken.
Den behandling detta mål i Utsk. kan komma att erhålla, i händelse R. o. Ad. återremitterar merner., tillhör icke mig att här yttra.
Jag hoppas, att Utsk.