Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gripenstedt, J oh. Au g.; Då jag hört tvänne värda talare, om icke uppenbart betvifla, dock draga i betänkande om de skulle sätta tro till Gr.
Hamiltons uppgift angtde betydliga underslef, som ägt rum i afseende å handlingars beläggande med stämpladt papper, anser jag mig böra bekräfta denna uppgift; ty vid ett domareombyle i den ort jag närmast känner, upptäcktes en särdeles stor mängd dylika underslef.
Denna upplysning har jag velat lemna, så att de herrar, som icke ansett sig kunna med full tillförsigt lita på den förra uppgiften, äfven måtte fästa något afseende å denna.
Hr Prytz, Lars Adolph; Då jag händelsevis var frånvarande i början af discussionen och följaktligen icke kan Den 17 Januari.
4^5 kan känna de anmärkntr, som blifvit gjorda emot Utsk;s betänk, och hvilka kunna komma alt föranleda återremiss, men har anledning förmoda att, efter blifvande återremiss, vid behandling inom Utsk , inga andra punkter blifva upptagna till ny granskning, lin de, mot hvilka bestämda an* märkn:r blifvit gjorda; så får jag, för att älven hålla tillfället för mig öppet alt de §§, i afseende på hvilka jag reserverat mig emot Ulsk:s beslut, måtte ånyo komma under pröfning, åberopa min emot Utskts betänk, afgifna reservation.
Hvad det sårande beträffar, som ålskillige talare funnit i de anmärkntr, som föranledt förändring nf 11 §:n 3 1110m., så får jag förklara, att något sårande för domarecorpsen icke bör finnas deruti, åtminstone icke i Utsk;s åtgärd, livad den saken angår.
Bestämda motioner, sorn igenfinnas pag. 10, hafva blifvit gjorda, och dessutom åberopar jag i detta hänseende StalsTJlskts utlåt.
N:o 76 och det uppdrag, sorn Bevilln.
Ulsk. der fått sig lemnadt, i anledn. af R.
Sits revisorers yttrande.
Det är således icke någon misstanke emot domaremakten, som legat till grund för åtgärden; snarare en omtanke alt befria henne ifrån misstankar, upplyfta hennes anseende och undanrödja allt sorn kunde lända lill hennes mehn.
Så har också en domare, Hr Westlinger, sett saken, hvilket kan inhemtas af hans betänk, vidfogade reservation, och der jag äfven finner det correetiv mot framtida missbruk, som Frih.
Boye sagt sig sakna, och hvaruti jag med Frih:n instämmer, i Utskts förslag.
Jag anhåller li kaledes om propos. lill återremiss å betänkandet, Frih.
Jag anser mig skyldig tillkännagifva, att jag hört Gr.
Hamilton vid ordet fastebref äfven säga; ”eller andra handlingar;” och hade jag ej hört äfven dessa ord, skulle jag icke underlåtit att fästa mig vid blotta ordet fastebref, ty det är omöjligt att kunna taga betalning för charta å fastebref utan att också ditsälla denna charta.
Alla handlingar, som utlemnas från domstol till paller, måste vara charterade och lösen jemte charlans belopp åtecknas desamma; Utsk. lärer sålunda ufsett sådana handlingar, som skola förvaras i en rätts nrohiv, och hvilka lidra vara charterade.
Jag kan ej tro alt domarecorpsen i Sverige är så dålig, att den skulle begagna sig nf något sådant, som alt behålla medel, hvarför charlot' boide köpas, för att biläggas handlingar, hvilka skola hos rätten förvaras och böra finnas charterade.
Det är räll olyckligt att ett sådant förhållande ägt rum, sorn Hr Gripenstedt omtalat hafva inträffat i hans hemort; men jag supponerar, att den felaktige domaren också blef straffad derför tillbörligen.
Jag förnyar min begäran 0111 åleriemjss, under anhållan att mina anmärkntr mätte till Utsk. åtfölja.
Man har anfört sorn sk^ hvarföre domare skulle skiljas ifrån eliat Isc-sig.-forsäll19 H. 54 426
Den 27 Januari. ningen, att det vore en klämarebefatlning att försälja cliartor.
Det är likväl icke i den egenskapen sorn domare fått tillstånd alt reqvirera eli ar t or till redovisning, utan för egen beqvämlighet oell lill allmänhetens betjenande.
Det ligger i denna anstalt någonting ganska nyttigt så väl för alltnäuheten som domarne sjelfve, ty derigenom slipper man å ömse sidor att skicka ikring, för att skaffa sig chartor af vissa försäljningsman, de der icke alltid ärö till finnandes vid hvarje tingstad; ty sådane försäljningsman skola vara bofaste män, som kunna ställa borgen för sig eller också skall den controll, som tillhör Konungens Bef:h;de att hålla öfver charleförsäljningen och medlens insättande för Kronans räkning, blifva betydligen försvårad.
Försäljningsman af chaftasig. få således icke vara ambulatoriske personer, sorn enä halfva året kunna vara bär och andra halfva der, utan de måste vara bofaste män, och ingen är således lämpligare att hafva denna försäljning örn hand än domaren sjelf; hans medhjelpare vid tingen kunna icke antagas dertill, emedan de icke vanligtvis äro bofaste.
I afseende å hvad som blifvit yttradt ang:de försml!-* ningen af stämpladt papper, så vill jag icke derom något yttra; sådant är nemi. icke något Slärtdernes öfverläggningsämne enligt go §:n Reg.Ftn.
Det är advocaffiscals-embetet i Hofrätten och fiscalerne i landsorterna, som det *1 ligger vaka öfver att intet underslef med stämpladt papper i ett eller annat afseende må äga rum.
I öfrigt instämmer jag med Hr Lagerheim i olämpligheten att förhöja afgifterna för titlar och ordnar.
Då jag förra gången hade ordet, fä-» stade jag mig icke synnerligen vid det tvifvel, som förekom emot min uppgift om begångna underslef vid försäljningen af charta-sig., emedan jag ansett mig berättigad alt blifva trodd, då jag aldrig, mig veterligen åtminstone, yttrat något, som icke varit i enlighet med förhållandet; men då ert ledamot fästat uppmärksamheten på detta tvifvel, så anhåller jag att få nämna några ord om förhållandet, nemi. att jag bestämdt känner alt sådana Underslef hafva ägt rum både i Bohus län samt på Gottland, om sannfärdigheten hvaraf, i händelse någon skulle derpå tvifla, Hrr landshöfdingaf i förenämnda län, såsom nu närvarande, torde kunna lemna vitnesbörd.
Då jag nämnde ordet krämare, var det icke i afsigt att såra domare-embetel, ty jag anser visserligen icke något skamligt uti att vara krämare; men krämare är den, som med vinst försäljer något, och ingen lärer väl neka det ju domaren på försäljningen af stämpladt papper har sin behållning.
Ehuru jag känner att missbruk ägt rum med chartae-sig.försäljning, tror jag dock att D c ii 27 Januari. 427 de-,sa missbruk iiro vida mindre skadliga för allmänheten än 0111 chartor hädanefter skola komma att vid tingsställena försäljas af personer, som möjligen icke skulle kunna upplysa de köpande om huru stor charta han behöfde med hänseende till den handling han ville lill domstolen ingifva.
Dessutom får jag upplysa huru det tillgår med tillsättande af chartae-sig.försäljningsman, alt nemi. vid alla Taxeringscomiteer frågan härom förekommer, sorn hänskjutes till Pröfnings-comlte'en, då försäljningen erbjudes den person, som är så qvalificerad att han kan antagas och sälta borgen för sig.
Är han ej så qvalificerad, så får han ej förtroendet , emedan ansvaret för uppbördens ordentliga ingående till Kronan åligger landshöfdingen.
Jag hemställer således, om det är möjligt för en landshöfding att kunna säga bestämdt, att vid det eller det tingsstället finnes den eller den person, som kan försälja stämpladt papper.
Detta är omöjligt, och yrkar jag att författningen må blifva hädanefter som den hittills varit, åberopande för öfrigt min i ämnet afgifna reservation.
Jag uppstår endast för alt intyga, alt till min kännedom kommit missbruk i afseende på cliarteförsäljning af domare, nemi. på det sätt, att då chartor på fastebref äro höga, så har i ett fall, som jag skulle kunna uppgifva, inträffat, jag säger i ett fall, att ingen charta blifvit vid fastan bilagd, hvaremot domaren erhöll en stor gralification för fastebrefvet.
Detta har passerat i Wermland.
BeviIln,Utsk;s betänk.
N;o 35 återremitterades.
Besvärs- och Ekon.Ulskts den 19 sisth Dec. och den 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N;o 127, i anledn. af anmärkntr vid Utsk:s betänk.
N:o 81 0111 bro- och quai-afgifter för målbara våta varor, som till Stockholm sjöledes inkomma.
Hr von Hartmansdorff, A u g., begärde att erhålla upplysning, huru detta mål blifvit hos de öfriga RiksSltn afgjordt. lindert.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att Ailm.
Besvärsocli Ekon.Utsk:s utlåt, N;o 127 blifvit lagdt till handlingarna af BondeSt., som vidblifyit sitt genom bifall till betänk.
N:o 81 fattade beslut; Preste- och BorgareSt.m hade såsom deras beslut antagit den vid utlåt.
N:o 127 fogade reservation.
Jag förmodade att förhållandet var sådant som Hr Ridd.Secretrn uppgifvit, och anhåller jag att få uppläsa den reservation, som finnes bilagd Utsk:s utlåt., hvilken jag för min del ville tillstyrka R. o. Ad. att bifalla.
Den är af Hrr Friherrarne Hamilton, von 4 aS Den »7 Januari.
Kraemer och Leijonhufvud, Hrr Aminoff, Tornerhjelm, von Rosen och von Stahl, Hrr Biskopen Butsch, Professoren Retzius, Proslarne Gumaelius, Bergqvist, Laliin och Sylwan samt Hrr Åbom, Gustafsson, Wijk, Pousette, Engström och Wallander, hvilka alla antagit och såsom sin särskilda mening åberopat et t af Utsk:s afdelning afgifvet förslag till betänkande, så lydande: ’’Utsk. har, genom sitt förut afgifna betänk., ingalunda anlydt den åsigten, alt Stockholms siad holde betagas all ersättning för nötningen af broar, quaier och hamnskoningar, <lu tunga kärl och faslager derå uppläggas, utan är det af Utsk. framställda förslaget hufvudsakligen grundadt på det förhållande, som Utsk. funnit vara ådagalagdt genom det åberopade utlåt, af särskilda comiterade, nemi. att den ifrågavar. afgiften icke utgår ensamt till bro- och quai-byggnaders underhåll, ulan äfven till andra ändamål af den beskaffenhet, att trafikerande, som icke tillhöra Stockholms stad, icke borde med afgift dertill belastas.
— Emedlertid, då förhållandet emellan inkomster och utgifter i och för bro- och quai-byggnaderna icke för närvar, kan med någon säkerhet utrönas, enligt hvad Utsk. jemväl i det förut afgifna betänk, förklarat, synes den genom anmärkningarna föreslagna särskilda undersökningen derom vara så mycket mera lämplig, som derigenom kommer att visa sig i hvad mån afgifterne böra fortfarande utgå, utan alt oskäligen betunga trafiken, hvarföre, med frånträdande af Utsk:s förra yttrande, föreslås en und. anhållan hos K. M., att de genom K. brefvet den i3 Februari i838 påbjudna afgifter för varor, som sjöledes införas till Stockholm , måga, efter behörig af K. M. i nåder föranstaltad undersökning, lämpas och bestämmas till det belopp, som svarar emot verkliga behofvet för broars och quaiers nybyggnad och underhållande, samt att alla de inkomster, som staden förut äger till betäckande nf kostnaderna för sagde ändamål, måga afdragas vid beräkningen af den afgift af våta varor, som staden tillägges.
Härförutan, och på det bro- och quai-afgifterne hädanefter icke måga användas annorlunda, än för deras rätta ändamål, föreslås att R.
H. St. hos K. M. i underd. begära, det vederbör, anbefallas att föra särskild räkning öfver inkomster och utgifter för bro- och quai-byggnader vid Stockholm.” Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. lill bifall å denna reservation.
Cederström, Jacob: Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff och begär propos. till afslag å Utskjs betänk, samt bifall till reservationen.
För min del kan jag ej instämma i de siste värde talarpes åsigter.
Redan förra gången detta ämne förevar, eiler då betänk.
N:o 81 före - Den 27 Januari. 429 drogs, gaf' jag mina tankar tillkänna, oell tror att dessa afgifter, sorn liiir nämnas, tillkommit på ett sätt, som strider emot 60 §:n Reg.F:n, enär, efter min förmening, för samma afgift ers åläggande fordrats äfven R.
Sirs medverkan; men 0111 också dessa afgifter vore i grundlagsenlig väg tillkomna oell Stockholms stad berättigad alt dem uppbära af de trafikerande, så äro dock oftanämnda afgifter i alla fall i sältet orättvisa, ty då de äro tillkomna för underhållandet af stadens hamnar och broar, så skulle man också förmoda att de dertill skulle användas.
Dock är icke förhållandet så, utan de influtna medlen, efter hvad upplyst blifvit, håbyn gått till aflöning åt stadens tjenstemän.
Att en mängd personer, sorn alldeles icke begagna stadens broar och hamnar, utan dels passera slussen, dess lägga till vid egna här ägande bryggor, dock skola deiför erlägga skatt till staden, måste jag finna orimligt, och kan derföre ej annat än tillstyrka bifall till Utsk:s betänk.
Ilar är visserligen föreslaget, i reservationen nemi., att hos Konungen begära undersökning om förhållandet; men det är icke sagdt att de trafikerande vinna något derpå, ty man kan ej så noga på förhand veta hvad beslut Konungen kan fatta, och för resten är icke föreslaget, att de personer, som dessa afgifter böra drabba, fortfarande skola draga denna beskattning, utan endast att man skall tillse huruvida dessa afgifter endast användas till broars och quaiers underhållande eller till andra ändamål.
O111 nu lin afgiflerna endast skulle gå till fnrenämnda ändamål, så bör väl i alla fall ingen annan vidkännas betalningsskyldighet, än den som begagnar sig af stadens quaier och hamnar.
— Jag yrkar således bifall till betänkandet.
Då Utsk. sjelft i premissen af betänk, gillat alt de trafikerande böra bidraga till sådana kostnaders bestridande, som till deras egen beqvämlighet lända, synes det mig förunderligt att Utsk. icke antagit den reservation, som finnes bifogad betänk., hvarigenom det afsedda ändamålet säkrast vunnits; och tillstyrker jag således den redan föreslagna propos. på bifall till reservationen både såsom en billig medelväg, och derföre att det af Utsk. sjelft antydda ändamål derigenom rättvisligen må kunna ernås.
Med lika mycket nöje sorn förundran finner jag de herrar, hvilka, då frågan förra gången förevar, godkände den behandling, sorn denna fråga fått inom Stockholms magistrat, och bär ifrågnvar. afgifter, nu instämma i en reservation, som är ganska olika med hvad detta godkännande innehöll.
Denna reservation är byggd på den riktiga och sanna grundsatsen, att afgifterna för begagnandet af Stockholms broar och quaier skola till dessas underhåll användas, men till ingenting annat.
Hela denna reservation är så grundad på rättvisa och billighet, alt jag Den aj Januari. icke kan linna huru de, som förut varit missbelåtne med algai den, såvida de icke vilja yrka en motsatt obillighet, nemi. den att utan ersättning få begagna Stockholms broar och qnaier, samt ålägga staden detta underhållande ulan all ersättning, såvida säger jag, som de icke yrka denna orimlighel, vet jag i sanning icke luiru de kunna vara missnöjde med hvad reservationen innehåller, hvarföre jag instämmer i Hr von UartmansdorlFs anhållan om prnpos. till bifall å förutnämnda reservation.
Sprengtporten, Jac. Wilh.J
Ehuru jag visserligen för min del icke kan undgå att finna att det förslag, sorn innefattas i reservationen, i många delar innebär en mindre bekant-kap med regiel ingen af Stockholms stads financer, då man vill atl hvarje särskild inkomst, som staden uppbär, skall användas till det föremål, hvarför afgiften befiimes upptagen, hvaremot, enligt stadens privilegier och i öfverensstämmelse med dess financiella förhållanden i allmänhet, det hittills blifvit beräknad! att betrakta stadens inkomster sorn gemensamma för gemensamma utgifter; får jag likväl erkänna att den framställning, som i reservationen finnes, att till Konungen ingå med begäran om undersökning, i hvad mån de afgifler, som de trafikerande erlägga under namn af qtiai- och bro-penningar, öfverstiga de utgifter, som staden för dessa quaiers och broars underhållande får vidkännas, och huruvida, i följd deraf, någon nedsättning i dessa afgifters erläggande kunde äga rum, innebär så litet äfventyr för staden, att jag icke hyser någon betänklighet vid att äfven tillstyrka reservationen, ehuru jag är öfvertygad om, att det skall visa sig i verkställigheten nära nog omöjligt att åtminstone utan en total förändring i Stockholms stads 1 edovisningsväsende och utan ett djupt ingripande i dess styrelse och rättigheter kunna conseqvent genomföra dgu princip, hvarpå reservationen grundar sig.
Hvad den omständigheten angar alt afgifterna icke skulle hafva tillkommit i laglig ordning, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt hittills hafva Ständerne erkänt riktigheten utaf, att, då städer önskat förändring i deras communala afgifter, anmälan derom ngt rum hos Konungen, och denna åtgärd har nian ansett vara grundad på 3 §’u ansvarighetslagen, hvaruti Konungen Eillert äunes rättigheten att för dylika utgifter bestämma så väl beloppet af städernes tolag som andra deras likartade inkomster.
Intilldess att en annan lagstiftning trädt i stället för denna, troi- jag ej att detta förhållande kan undvikas.
Afgiflen är för öfrigt ganska billig fijl sin grund, oell enär en brist förefanns i stadens cassa, gom hotat nied en obegränsad skuldsättning, kunde svårligen någon rqindre tryckande afgift åläggas, än den som blifvit lagd på våta varor, hvaraf consumtionen, ty värr! är alltför stor-
Det är ett fullkomligen oriktigt raisonnement, Den 27 Januari. som Utsk. v i tili å I! i t, oansedt de fullständiga upplysningar oell vägledningar för omdömet, som Utsk. lia fl i coiniterades belänk.
, att denna afgift endast tillkommit för att dermed öka embetsmännens vid stadens verk löner.
Den ytterligare lön el i I lök 11 i n g, Som tillkom vid regleringen af Stockholms stads stat, uppgick icke till mer än omkring 10.000 r:dr.
Det nr visserligen sanni, att skilnaden mellan 1816 års stat och den af i838 visar en större förhöjning $ men förhållandet är, att dessa löner lid elter annan voro af Konungen beviljade på grund af särskildt derom gjorda framställningar.
Denna lönereglering har i öfrigt ägt rum i fullkomlig öfverensstämmelse med den princip, som alltid blifvit iakttagen, nemi. att ställa stadens embetsman i samma förhållande i afseende på lönevillkor med deras vederlikar i Kronans tjenst.
Sålunda har en borgmästare erhållit 1,600 ridr i stället för i,5oö, derföre alt borgmästare ansetts lika med hofrättsråd; en rådman 1,200 ridr, lika med assessorer i Hofi ät terna 0. s. v. Dessa jemte de mindre lönetillökningar, sorn blifvit tillagda, stadstjeuarne ellef ifrån ij5 r:dr till 12,5, emedan de omöjligt kunde lefva på det förstnämnda beloppet, synas bevisa, att detta förslag hvilar pä så billiga och liberala grunder, alt någon anmärka, ifrån denna synpunkt icke bör linnas.
Jag anhåller äfven om propos. till bifall å reservationen.
Hr Dalman, Wilh. Fredr.!
Ehuru utan hopp om framgång för min mening, har jag likväl ansett mig skyldig alt i prot- nedlägga densamma.
Jag lemnar 1111 derhän att tvista 0111, huruvida den ifrågavar. aceisafgiftens tillkomst Varit laglig eller icke, ehuru jag för ulin del är öfvertygad om olagligheten deraf; men sedan Consl.Utsk. ogillat den i detta hänseende framställda anmärkn. emot Konungens rådgifvare, så lärer den frågan icke vidare kunna blifva föremål för Ständernes pröfning.
Hvad sjelfva saken angår, Ogillar jag den i sin princip; jag ogillar alt man, i stället för att till fyllande af stadens behof Öka algiflerna för dea större trafiken, pålagt sådana för den mindre, lill melin för den stora massan consumenter oell till förlust för de mindre producenter kring bufvildsladen, sorn bit infora sina varor.
För min del tror jag, att det vore vida mindre betungande att kunna inbringa denna summa och, 0111 jag rätt minnes, omkring a5,000 r:dr årligen genom ökande af tolagen på utländska colonial-varor, än att affordra accis för t. ex. hvarje tjog ägg eller hvar tunna potates, sorn till staden sjöledes införes, och att för erläggandet af dessa runslycks4 och sk i llings-afgifter kanske i flera timmar för I iq viden Uppehålla en hop små båtar vid tullarna.
Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utskts betänk.; men sorn jag ej hoppas, alt denna mening bär skall blifva ilen rådande, får jag åtminstone fasta Uppmärksamheten vid det missförhål - 43i Dea i-j Januari. lande, som Ager ruin, alt icke blott de personer, som lägga till vid stadens hamnar, utan äfven de, som endast passera sjötullarna, skola betala afgiflernn, titan afseende på att de lossa sina varor vid egen brygga.
Äfven tillstyrker j.tg alt så viii potates, sorn grönsaker, ägg oell dvlika varor förden dagliga nödvändighets-consumtionen kunde från nfgifter undantagas.
Hvad angår afgiften å våta mill hara varor, så är den visserligen mera billig; men som sagdt är, hela anstalten är obehörig och dessutom olagligt tillkommen, och det rälta vore derföre utan tvifvel att bifalla Ulsk:s betänkande.
Jag befarar att den siste värde talaren i sin ifver förgätit alt läsa öfverskriflen på betänk., der det blott heter måIbara våla varor.
Till sådana varor hörer förmodligen hvarken ägg eller potates eller grönsaker, åtminstone icke de 2:ne sistnämnda, hvadan jag skulle tro alt hans anmärkntr i della hänseende kunna och böra förfalla.
För öfrigt får jag erinra R. o. Ad., att i reservationen står: ”Emedlertid då förhållandet emellan inkomster och utgifter , i och för bro- och quni-byggnader* na, icke för närvar, kan med någon säkerhet utrönas, enligt livad Utsk. jemväl i det förut afgifna betänk, förklarat” &c. Af dessa ordalag inhemlas, att man icke bestämdt vet huruvida dessa afgifler öfver- eller understiga utgifterna, och att således öfverläggningen derom är utan allt ändamål.
Jag får således förnya min anhållan om propos. till bifall på reservationen.
Hr von Hartmansdorff har förekommit mig med den underrättelse, att betänk, endast angår afgiften för våta varor.
Någon motion i sammanhang dermed, angtde torra varor, har icke afgifvits, och Utsk. har således varit nödsakadt att bringa svaret till öfverensstämmelse med den väckta motionen.
Reservanterne i Utsk., hvaribland jag är en, hafva utgått från den grundsats, att de stora kostnader, som hittills drabbat
Stockholms stad och säkerligen komma att fortfara genom nya quaiers anläggande och de gamlas underhållande, rättast och rättvisast borde bestridas af dem, som till staden inkomma med sina varor och begagna dessa inrättningar.
Isynnerhet bör uppmärksamheten fästas på den skada, som dessa våta varor, införda i stora kärl, åstadkomma, när de skola upprullas på quaiei na och blifva liggande vid broarna.
Dessutom hafva producenter eller säljare af varor en stor fördel i Stockholm framför i alla andra städer inom landet, att nemi., för kortare tid åtminstone, slippa att magazinera sådana varor och derför betala hyra.
Vi se ju på skeppsbron iooo:tals brännvinskärl, liggande derstädes under afvaktan på frakt.
Jag vet ej hvad nytta Stockholm kan hafva af denna slags han - D e ii 27 Januari. 433 handel; här kunna ej alla dessa varor consumeras, ulan de uppläggas bara här lill dess någon köpman från Gefle eller Piteå eller hvilken siad som helst afhemlar dem med sitt fartyg.
Jag tror att det hade varit obilligt att lägga höga afgifter på andra varor, då dessa hafva nyssnämnda stora förmån.
Detta har varit en af bevekelsegrunderna lill reservanternes önskan.
Deremot tror jag, alt hvad reservanterne önskat kan vara billigt, alt nemi. dessa afgifter icke blifva större än som behöfves för underhåll och nybyggnad af erforderliga quaier, ty det är icke så utan all misstanke, i anleda, af de räkenskaper sorn blifvit Utsk. förelagda, det ju någon gång afgifterna stigit till det belopp, att Stockholms stad kunnat använda öfverskotten till andra ändamål.
Här synas reservanterne hafva gått en medelväg, som är billig, och om räkenskaperne ställas på ordentlig fot, så kan undersökning om det verkliga behofvet ske och controll åstadkommas.
Detta hafva reservanterne åsyftat , hvarför jag också instämmer med Hr von Hartmansdorff i begäran om propos. till bifall ä reservationen.
Med anledn. af Hr Dalmans nnmärkn., då han ansett det vara principvidrigt att bereda Stockholms stad en inkomst genom accis på brännvin i stället för alt öka tolagen, får jag upplysa om skälen hvarföre sådant icke ägt rum.
Det första skälet är att tolagen redan uppgår till ett ganska högt belopp, nemi. 1 proc. i tull på utgående varor samt 2-J proc. på inkommande, hvilket gjort det betänkligt att öka tolagen, synnerligen sorn den är en afgift, som hela landet får vidkännas, och således icke blott consumenten i Stockholm; då deremot den afgift, som lägges på våta varor och endast träffar consumenten i hufvudstaden, också rättvisare kan användas till stadens förmån.