Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jag har derföre en sällsam idée att framställa, mindre i afsigt att derpå något afseende blir gjordt, än derföre att den i en framtid må för min räkning i Protocollet stå förvarad. —- Jag kallar den sällsam, emedan jag ännu icke hördt någon yttra denna tanka; Då jag är fullkomligen öfvertygad, att Staten aldrig får ett öre tillbakars af det som redan är vågat, Creditiv och Biträde; enär det lärer vsra gifvit att Canal-inkomsten icke blir tillräcklig tili dess underhållande och räntas erläggande till Actie-ägare; så frågas, om det ej vöre mycket klokare, att låta företaget stadna, godtgöra Cretiitorerna fullt utför Den 30 April. deras Fordringar först, och sedan Actie-ägarne, så långt tillgångarne medgåfvaj skulle något öfverskott blifva, finge Banquen emottaga detta på sin fordran. — Jag kan intet inse att Fä* derneslandets ära fordrar att fortfara med ett företag, som man nu mera inser felagtigbeten af; som ingen vesandtlig nytta åstadkommer, men väl bidrager till en ökad betydlig Bevillning på Nationen, hvarigenom många skola blifva olyckliga.
Jag skall utbe mig att i korrthet få besvara hvad Herr Påhlman emot mig anfort.
Jag vet ej om jag fattat Herr Påhlmans ord ratt, mins icke heller mitt Memorials alta ord, men tror mig säkert kunna svara, att jag visserligen aldrig påstått, att Riksens Ständer eller deras Utskott erbu* dit; jag säde att Stats- och Banco-Utskotten erbödo sig att föreslå för Ständerne. — Herr Påhlman har för öfrigt så fullständigt upplyst, huru saken i Utskotten tillgått, att det voro orätt dervid längre fästa sig.
Vidare yttrades att de 300,000 R:dr som 18 beslötos, att årligen lemnäs till Götha Canal Bolag, ej vore en följd af ett Comract, utan gåtvos af välvilja, och emedan man ansåg Canalen nyttig.
! hufvudsaken vill jag ej bestrida detta, ehuru 18If års Riksdags-Protocoller intyga, att vid beviljandet häraf betingades, att alla Bolagets pretentioner skulle förfalla på ersättning för de af Statens utgifter, hvilka Bolaget bestridt under Krigsåren i&i2 och 1813» af Marche* Kostnaden, fullt B elais aflöning, sorn den tiden Den 30 April. 619 icke kunde skiljas från Trouppen och dylikt, äfvensom för de förluster för dem hvartill Statens ställning under dess* åren föranledde, derigenom att de lofvade Troupperne för år 1814 uteblelvoj allt detta oagtadt, medger jag gerna, att en stor del af det I8rf beviljade biträdet, var ett nytt biträde, som gafs för det Canalen ansågs nyttig.
Men häraf följer icke mer, än att det var en följd af 1809 års Contract med Bolaget; i och med beviljandet upp* stod igiy ett nytt Contract, och då bär icke är frågan om något derutöfver, så har man full anledning att säga, att det som här är frågan om, icke nu behöfver bestämmas, emedan det är eo följd af ett Contract.
Näst derefter har Herr' Påhlman påmint om, att samma man, som en gång förr nyttjat orden:
Våld och Röfveri om föreslagna åtgärder, nu nyttjade de mildrade termerna:
Olör» delagtigt utredningssätt och åtgärder ovärdiga våra Landsmän
I fall det är jag, som me nas, som vet mig i ett anförande mot ett Statsoch Banco-Utskottens
Betänkande hafva låtit inflyta orden Våld och Röfveri, så var detta först och främst icke i samma ordfogning, som de i dag yttrade orden.
Föröfrigt är ett ofördelagtigt utredningssätt af ohörd* Personers affairer merendels Våld, och Röfveri ä*r alltid något Svenska Folkets Representanter ovärdigt.
Skillnaden är ungefär dylik med den emellan de fel af Stats.Råds Ledamöterna, som enligt vår Regerings-Form, enligt 106 §. ställas under 6ao Den 30 Af vil.
Riks-Rättens
Dom och de som enligt §. 107 ställas under Opinionens.
I anseende till det som nämndes, att det såg ut som om Götha Canal-Bohg ville äga afgörande rätt framför Riksens Ständer, så vore visst bäst, så snart, saken anses tvistig, att underkasta den laglig
Domstol, men denna vore då hvarken Bolaget eller Riksens Ständer.
Vidare sades, att då Betänkandet om Disconterna förekommer, blifver tid att tala om den omtalta ersättningen för Privilegium, och att dfen Glausel, som bär är, endast är gjord för att ej försumma sig; har detta varit Utskottens mening, så är det visserligen ej värdt, att lemna någon uppmärksamhet åt denna Clausel, utan bör då frågan om Discont-ersättning nu förfalla.
Vidare önskades, med afseende på ett mitt yttrande härom dagen, att Banquen må kunna betala berarne i det höga Spel som Canal-Directionen spelar:
Jag önskar i afseende på många andra ställningar vid denna Riks* dag, att mången ej må alltför dyrt få betala de betar som vi göra.
Baron Staels Förslag har varit det conseqventaste jag ännu hört af dem som anse Ca* nal.Byggnaden onyttig för Slaten.
I den tankan, att det vore önskeligt att hvarken Canal-Directionen eller Riksens Ständer pröfvade och afgjorde den förres rättigheter och skyldigheter, instämmer äf - Ven 30 April. 621 ven jag.
Min öfvertygelse är den, att om Sveriges
Lag blifver Skiljoman, får Canalen ingen ersättning.
Den kan då ej fullbordas.
Och 1 sådant fall borde ej heller medgifvas något ytterligare bidrag af Staten.
För att närmare utreda sammanhanget emellan Discont-vinsten och Banquens årliga Byggnads-biträde, utbeder jag mig få erinra, att när understödet af 300,000 R:dr beviljades, var detsamma grundadt på en uppgjord Arbets-Plan, enligt hvilken
Discontvinsten också påräknades, likasom Actie ägarnes insättningar.
Detta bidrag från Banquen beslöts alitsa med vilkor att de öfrige Sumtnorne skulle utgå till den Summa de i Calcul voro påräknade, hvarförutan samma Plan icke kunde följas.
Denna Arbets-Plan skulle underställas Kongl.
Majits bepröfvande, med förutsättandet af Kongl. Maj:ts rätt att efter omständigheterne Planen förändra.
Nu har det inträffat, att en gifven inkomst, nemligen Discont-vinsten försvunnit, och i och med detsamma har vilkoret hvarföre de 300,000 Ridrna beviljades, upphört.
Då tror jag, att våld och rölveri och öfrige likartade termer, som på en tid nog ofta nyttjats innom detta agtningsvärda Stånd, icke bordt mot sammansatta Utskotten användas.
Det är bedröfligt att höra huru liten agtning man tror sig skyldig de Medlemmar, som för det Allmänna bästa offrar sin tid och för» måga.
Jag kan visserligen lika med öfrige 71 Personer af Sammansatta Stats- och Banco-Utskotteq, med föragt anse dylika obetänksam “i 62a D:n 30 April. ma tillmålen, hvilka visserligen icke minska den medborgerliga agtning, hvartill vi äro berättigade, och jag är öfvertygad att dylika förebråelser äro mindre sårande för dem mot hvilka de blifvit rigtade, än för dem som fält utlåtelse, men det är icke Ridderskapet och Adela värdigt, att sädant här kan passera.
Det var ej den siste värde Talaren, sorn orätt citerat Ständernas beslut vid 1815 års Riksdag.
Det förändrar likväl icke Saken.
Då olika meningar här äro yttrade, af hvilka somliga yrka större, andra åter mindre förmåner för Canalen, än Betänkandet innehåller, lärer ingen annan utväg vara, änden vanliga, att densamma till Utskotten återremittera.
Jag vill blort i enlighet med hvad jag vid ämnets beredande anfört, yttra den önskan, att något mera afseende kunde göras på Actie-ägarnes lidande.
De blefvo lika med Riksens Ständer missledde af den lefvande ljusa tafla, man för dem uppdrog.
Mången har till äfventyrs uppoffret sm förmögenhet, i hopp att skör da de förde*ar denna tafla framställe
Efter min tanka borde det vara de Actie-ägare, som icke kunna förfara med jnsättningarne, öppet, att om i framtiden någon vinst skulle af Canalen vara att påräkna, dä deraf'i förhållande till insättningarnes storlek, undfå utdelning, på det de icke må tvingas till ytterligare uppoffringar för att kunna berga något af hvad de redan inbetalt.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkän - Den 30 April. 623 nagaf, att
Plenum komme att fortsättas klockan half till y eftermiddagen.
Ehuru jag i hufvudsaken, enligt min öfvertygelse, ej kan annat än förena mig med Friherre Stael von Holstein, måste jag ändå anhålla att vid Utskottets Betänkande få afgifva följande anmärkning.
Ett hufvudsakligt vilkor, Så vida Staten skall fortfara med bidrag till Götha Canal, torde vara:
Att ålägga CanaUDirectionen förrätta Arbetet blott emellan Wenern och Wettern,till dess Communicationen emellan bägge desse Sjöar är färdig.
Riksens Ständer kunna ju sedermera, genom den stora nytta Arbetet gjordt, tydeligen inse, huruvida det är lönande att vi. dare fortfara dermed eller ej; och Nationen, som efter all anledning länge önskat att se något resultat af detta stora företag, blefve dä äfven till någon del tillfredsställd.
Om Directionen ifrån början låtit fönätta Arbetet på det sätt jag nu föreslagit, hade Staten troligen besparat många stora och till en del kanske alldeles onyttiga utgifter.
Och anhåller jag vördsammeligen att detta mitt yttrande, mätte få åtfölja den till Utskottet afgående Remiss.
För att icke trötta Ridderskapets och Adelns tålamod ge* nom atr åter upprepa hvad som förut nu b lif - Den 30 April. vit bättre sagt, får jag i hufvudsaken förena mig med Herrar von Heynne, Påhlman och Friherre Stael von Holstein; likväl kan jag ej neka mig, att emot det fosphorska beröm; jag öfver ifrågavarande Canal-Arbete hördt utbredas, yttra någre serskilde meningar.
Götha Canal, i fall den fullbordas, skall visserligen utmärka sig som ett ganska prydeligt Monument, af Svenska Folkets anlag för vågsamma, alltför ofta illa beräknade försök; men att i egenskap af, Oeconomiskt företag, den aldrig skall löna kostnaden eller ens bestrida sitt underhåll, derom har local - kännedom länge öfvertygat mig, och tänker jag, att sedan derom controversen blifvit i det närmaste uttömd, meningarne måste vara någorlunda samlade.
Om Canalens Militairiska nytta bör jag viii suspendera mitt omdöme, ehuru jag tillstår mig alldeles intet begripa den så beprisade stora fördelen, att kunna till förmån för den ena kusten, degamera den andra.
Påståendet om Arbetets fullbordan, synes nu mera hvila endast på den Suppositionen, som skulle annars National-äraa råka i mistning; men hvilken mot slutkonst och erfarenhet stridande fördom är icke denna ?
Har man då glömt hvad i allmänna Sentencer, som Axiom debiteras:
Att utgången rättfärdigar:
Att ändan krönar Verket, som vill i sammantagen andemening säga, att nyttorne allena åt välgörenheten stämplar företaren.
Huru många skenbarheter, huru många bländande storheter, Den 30 April. hafva icke efter denna grund ’ blifvit af eftertiden ofördelagtigt omstämplade.
För mia del kan jag ej igenfinna detta räddade anseende, denna eftersökta glans, uti att framhärda med hvad man, på goda skäl, erkänner sig aldrig hafva bordt börja, eller uti inconsequensen, att slösa så stora Capital-Summor på en sfi problematisk nytta, som den af Götha Canal, just då man tror sig böra pruta på den lumpna räntesumman af circa 20,000 R:dr för det efter SecJers erfarenhet så gagneliga Hjelmare Slussverket, eller uti den• andra inconsequensen af Patriotisk klagan öfver Hufvud-Stadens beroende af Finska Handeln och vårt PenningeVerks beroende af detta beroende, om min likafullt later dervid bero, för att från detta så ojemförligt öfvervägande intresse ägna både omtanka och ansträngningar åt det magra föremålet af Götha Canal.
Nej! — Mine Herrar!
Jag respecterar andras öfvertygelse, mea min föranlåter mig, att, afven med afseende på detta National anseende och min deruti förvarade lilla anlott, protestera emot fortsättningen af detta Canal-Arbete, och anhåller jag derföre ödmjukast om återremiss af Betänkandet.
Grefve Speris:
Ogerna svarar jag Herr Påhlman och besvärar Ridderskapf-t och Adeln för tredje gången i denna sak.
Han har sagt, om jag ej orätt hörde, att mitt yttrande, deruti orden j våld och röfveri influtit, förtjente för"
Prot. V B. 2 AJd. 79, 80.
Den 30 April ägt, och att det ock skulle drabba mig.
Ock» så på föragt beredde jag mig, och skall alltid trotsa ehvad mig hända må, när liliigheten af Ynglingens öfvertygelse, någon gäng förleder honom att tala inför sina Landsmän.
Personaliteter äro ej min sak; hafva några undfallit mig här, är jag färdig, att här som hellst afbedja dem, väl vetande, att en Riksdagsman, en Utskotts Ledamot, i och för sin befattning såsom sådan, inträdt uti Historien.-
Hän talade icke blott till de närvarande, hans tal var till kommande tider, i fall ödets rättvisa Domare, genom bibehållen bugkomst af hans namn, visar att det förtjenade minnas.
Hans ord voro ett Fenomen af en öfvertygelse, som på hans tid lefde ibland människorna; han talar icke som Person, och bör icke som Person betragtas.
Jag säger derföre ännu en gång, personaJiteter äro icke min sak, och jag förklarar mig villig när sorn hellst att afbedja dem som undfallit mig, men alldrig förrän med mitt lif upphörer jag, så länge Sveriges Lagar mig det tillåta, att yttra mig efter mitt omdöme här, om en mening, att den är origtig; om en åsigt, att den är olämpelig; om en åtgärd , att den är orättvis, Lagstridig eller Landsförderfvelig, fredad, såsom jag är, som Ledamot af Riks-Stånd, fri såsom en undersåte af CarlJohan, i alla händelser frimodig, såsom en Son af det gamla Sverige.
Då jag visserligen snarare än någon annan behöfver öfverseende af förhastande, skall jag dock alldrig upphöra att i Ven 30 April.
(17 yttranden yrka den värdighet som, ägnar hvarje Ledamot att iagttaga.
Jag påstär således att de 72 personer, hvilka hafva det vigtiga och mödosamma kall, att utreda ett så kinkigt ämne och förena så olika meningar som dem om Disconterne , äga ett grundade anspråk att ej i återremisser se sådane ord som våld och röfveri.
Jag medgifver, att de kunna vara förhastade, men som enskild lider jag vid att höra det man nog allmänt under detta Riksmöte, för att vederlägga andras Opinion, nyttjar förebråelse och sårande utlåtelser.
Jag viii önska att, om detta sätt att bedömma Utskotten vinner Burskap, det måtte verka till det ändamål att få värdigare Ledamöter, hvilka förmå tillvägabringa hvad hittills varit omöjligt, nemligen ett Förslag son» af alla gillas.
För egen del önskar jag, att denna bifråga kunde förfalla} jag vill blott hafva i Protocollet förvarat mitt yrkande om mera varsamhet vid bedömmandet af Utskottens Arbeten.
En varsamhet, som ej blott vårt eget utan äfven de andre Ståndens Ledamöter äga rätt att fordra.
Och tror jag mig hafva så mycket mera anledning att här yttra en sådan önskan, sorn Utskotten ej ens frän Hedervärda Bonde-Ståndet, der man skulle förmoda mindre uppfostran och bildning, fått emottaga på långt när såda* ne anmärkningar, som från Högloflige Ridderskapet och Adeln.
Då öfverlägga ningen gått ifrån ämnet, anhåller jag att den måtte dit återföras.
Det är nödvändigt att 6 28 JDen 30 April.
Formen fagttages så framt något resultat skall vinnas.
Jag utbeder mig dedore, att sedan alla som sig anmält, fått tillfälle att yttra sina tankar, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra Proposition på återremiss af Betänkandet.
Jag har redan reserverat mig mot ytskottens beslut, och är af den öfvertygelse att det är en uppenbar orättvisa, att fråntaga Götha Canal-Bolag dess Discont-rätt, utan ersätt» ning.
De Ledamöter, som bitradt ett sådant beslut, må blifva onda om de vilja, men då de tillstyika en orättvisa, fä de hålla tili godo att höra det ogillas.
Friherre Pfeiff:
I anledning af Herr Hjertås anmärkning mot mitt anföiande, får jag endast med få ord äran svara:
Att hvad Fäderneslandets forsvar efter ryate tidens fordringar vidkommer, måtte väl ändamålet vara vunnit, s dan Arméen fått ny Organisation och Staten med större anslag bidrager till FöisvarsVerkets vidmagthållande:
Att min önskan blifver helt och hållit uppfylld, då de nödige Embets- och Tjenstemän, hvilka nu hafva dels otillräckelige dels inga Löner, få sina villkor förbättrade genom öfverflödige Embetens och Tjensters indragande; samt stolt öfver att vara Svenk i anseende till den ädelhet, som alltid prydt denna Nation, ogillar jag blott dess liflighet, da den föranleder till beslut, som framtiden utvisa äro förhastade.
Den 70 April. 629 Friherre
Andar svärd, Carl Hinric, hade inlemnat ett sä lydande Anförande:
Då Götha Canal Direction, som anledning till dess uti sin Discont upptagne Lån, anför sig därtill hafva varit tvungen utaf den af Riksens Ständer vid 18K års Riksdag Fastställde Arbetsplan, synes försigtigheten fordrat ett så tydeligt bestämmande i denna del, att Directionen omöjligen uti Ständernas beviljande biträden och dermed förenade Arbets - stadT gauden må för framtiden finna anledning, att använda andra än till Arbetet anslagne Medel, hvilkas återbetalande sedan kunna k elmma att affordra* Riksens Ständer, som en skyldighet.
Denna försigtighet hafva Utskotten icke iakttagit, hvaruti jag finner stor anledning till återremiss af Betänkandet.
Då Canal-Disconten är BanquerouHe, är helt naturligt att den upphör; men då deri-1 genom uppkommer en betydlig brist i tillgång för Arbets-Cassan, är lika tydeligt att en ny Arbets plan och nya vilkor för Aibetsbiträdets lemnande mäste uppgöras : jag saknar detta stadgande i Utskottets Betänkande och fordrar älven derföre återremiss deraf.
Sorn jag ej kan begripa annat, än att Actie-Ägare på ett dier annat satt böra liqvidera de lör Canal-Arbeiets sfarkaie drift uppkomne skulder, emedan Canalen, sedan den blifver färdig, är Actie-ägares Egendom, sä an - 630 Den 30 April. ser jag någon föreskrift i denna de! böra göras innan biträden lemnäs, emedan det i min tanka blifver omöjligt att belasta, Folket med tryckande skatter för att på en gång liqvidera Canal-Arbetets skulder och bevilja 300,000
R:dr i Byggnads-biträde; jag anhåller derföre af återremiss , emedan jag under ingen synpunct anser Staten eller rättare sagt Folket skyldigt till en sådan uppoffring åt Herrar Actie-ågare.
Då Landet åtagit sig en Bevillning af 7 J0,000 R:dr för att betala sin skuld till Banquen, så ser jag tydsligt atr detta ändamål icke uppfylles, då Banquen deraf skänker 300,000 R:dr R:dr B:co till Götha Canal ; jag önskar derföre att det mera bestämdt visas, att Landet!
Be« villning kunde minskas med 300,000 R:dr, om ej anslaget till Götha Canal beviljas; och att det tydeligen visas att detta anslag är en direct Bevillning på hela Svenska Folket ifrån Norr till Söder.
Derefter blifver man bättre i tillfälle att afgöra hvilket man tror vara mäst enligt med våra piigter; antingen att öfvergifva Götha Canal, eller att belasta Folket med den ej obetydliga skatt af 300,000 R:dr, som är dubbelt mera än Sveriges hela Bevillning på 1780.-talet; jag äskar derföre återremiss af Betänkandet och anhåller att dessa mina skäl må med de öfrige Stånden communiceras.
Då så många Ledamöter gemensamt yrkat återremiss af förenade Stats- och Banco-Utskottens
Den 30 April. 631 nu förevarande Yttrande, så torde jag dervid kunna inskränka mig, men i stöd af den kännedom jag är skyldig äga, torde man fordra upplysningar af mig.
Detta skäl, samt några yttranden jag här hördt, som fordra rättelse, föranleda mig att efter förmåga lämna dessa upplysningar, En värd Ledamot har uti sitt yttrande nämndt:
Tillgrepp, öfverdrifven utsträckning af företagen, öfver höfvan begagnad rättighet.
Som dessa uttryck sträckts till
Directionens åtgärder, och i anseende till dem frågan är om Laglig undersökning, så kunna vi på denna väg vänta de säkraste underrättelser , och eget urskuldande är här öfverflödigt.
Samma Ledamot har sagdt, att ett säkert kostnads-förslag borde uppgöras.
Detta yttrande har man svårt att förena med den värde Ledamotens kända kunskaper, då ett ganska fullständigt gammalt konstnads-förslag finnes alltsedan 181?. hvilket är så mycket bättre än ett nytt, efter dess rigtighet är tillfullo bestyrkt af flere års erfarenhet.
Detta är nedlagdt i Banquen.
Hvar och en kan häraf inhämta hvad upplysning han behagar ; inhämta hvad hvarje mindre del af Linien kommer att kosta, då det är upprättadt för måaga mindre Afdelningar serskildt.
Äfven är sagdt, att det varit bäst om Arbetet blifvit företagit endast på Vestra sidan om 633 Ven 30 April.
Wettern; äfvensom att det nu endast där borde fullbordas.
Det har mången gång förundrade mig Huru man kunnat fälla så bestämda omdömen uti detta invecklade ämne, utan att känna Locaien , och då är det verkeligen svårt att svara på sådana anmärkningar, jag- vet att q år af min verksammaste lefnad användes till granskningar och undersökningar af localen,tiIl Studier af alla de in- och utländska Skrifter i ämnet, hvilka kunde öfverkomma!?’, innan jag för Allmänheten vågade yttra mig om ett företag, som dittills varit mig af häfderne kändt såsom länge tiilämnadt och beslutit.
Derefter farflöto åter andra 3 är och nya undersökningar gjordes, innan jag vågade åtaga mig någon befattning, innan jag yttrade mig om ordningen af utföroingen, eller fällde något omdöme af verkställigheten.
Emedlertid är jäg gerna färdig, och erbjuder mig vid alla tillfällen, att för en hvar, som det åstundan göra redo för hvad som är utfördt.
Om förhasfanden någon gång förut ägt rum, så liro de mindre öu än förr att befara 3 och jag vågar säga att mindre misstag här lin vid andra dylika företag förefallit såsom en följd visserligen af lyckligare Naturbelägenhster; dock tror jag det äfven till en del vara en följd af den egna stränga granskning hvarmed ärenderna behandlats.
Men om å ena sidan ej personaliteter få leda mitt tal, så skula ä andra sidan ock inga Den 30 April. 6 33 personlig! afseenden fjättra min tunga5 dä sanningen mäste sägas.
Man har sett personer här uppstiga för att klandra Canalen, hvilka i ordets rätta bemärkelse med sin ena fot varit på Canal-brädden , utan att vilja gå hvarken till höger eller vänster lör att undersöka Canal-Arbetet; och jag hemställer om deras uppgifter förtjena trovärdighet. jag skulls i öfrigt tro, att då en Ledamot yttrat det en annan här ej närvarande person uti Stats- och Banco-Utskotten vid 1815 års Riksdag, såsom auctoriserad af Bolaget, ej veiat antaga ett anbud, att härvid något förhastande förefaller , efter jag väl borde känna om någon Auctorisation af Bolaget ägt rum; men då, som jag vet, Discussioner af liflig art vid det tillfället ägt rum i amner, anser jag att yttranderne under dem äro mera att anse såsom enskilte än officiella $ hvad jag kan försäkra är, att ingen var aactoricerad antaga eller afslå ifrågavarande proposition om 150,000 födr som ersättning for Disconten; att emedlertid 1815 voro stora skäl till att bibehålla Disconten, så stora, att kanske äfven jag varit af samma tanka, vidgår jag gärna.
Då var ej Årbets-planen försökt, och jag trotsar att förutsäga utgången af en sådan och att i förväg bedömra^en Plan af den ärt och omfattning.
Oväntade omständigheter kunde inträffa, som vållade eo kost. nåd man ej förutsett.
Huru var det då möjligt utan Discont utfinna Medel?
Man såg dä redan att anslagen , ej fullt instämde i denna plan.
Jag vill derföre ej ogilla den tankan , att 634 Ben jo April, man icke borde skilja sig från Disconten, för' modeligen yttrad af Commerce-Rådet Santesson äfven af detta skäl; inen han var ej autoriserad.
Vidare är sagt att man med Matematisk visshet kan säga det ingen tillgång vore för 1,100,000 R:dr
Discontens fordran af CanalVerket.
Jag tror det vara bevist att en ganska betydlig tillgång gifves härföre, och då tryckta Handlingar härom vittna är onödigt upprepa hvad man der kan inhämta.
Hvad angår en värd Ledamots önskan för Canal-Styresmannens höga Spel, så får jag berätta att Canal-Styresmannen sjelf förde sitt höga Spel på andra sidan Verlds-Hafven och i andra Verldsdelar, då den värde Talaren må hända ej ännu var till, och skall, under Åilmagtens hägn och sitt Samvetes dom, fortsätta det, samt framja Canalens sak till sin sista stund efter förmåga, bända hvad hända vill.
Jag skulle ej tro, som en värd Ledamot, att med förändrade omständigheter hvarken den Mercantila eller Oeconomiska nyttan af Canalen forsvunnit.
Då Götha Canal är igop föreslogs, fanns snart sagt intet Land i Europa, som icke med betydliga uppoffringar hade utfört
Canaler tvärtigenom sitt område till väsendtlig och blifvande nytta.
Dessa Canaler med sina följder hade jag till en stor del besett vid Wolgas, Themsens och Arnos Stränder.
Jag vill ej upprepa att ett Land, framför alia andra i Rikedom, Handel och Folk - Den 30 April. 635 mängd, dock kan tjena till eftersyn för min. dre rika.
Men någon Analogie torde likväl finnas emellan Sverige och England.
Det förra är en half-Ö, det sednare en Ö; i följd hvaraf Sverige endast har en passage omkring dess södra ända: