Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
47 med omsorg och på de ställen der behofvet är störst, åstadkommer verklig nytta, livaremot densamma, splittrad, blifver allestädes otillräcklig, kan jag ej undgå vördsamt afstyrka motionen, hvilken för BoställsVerket ej kan bereda någon fördel, men väl för en framtid hafva menliga följder för StatsVerket, som vanligen måste fylla bristen, der sådane uppkomma, samt derjemte rubba enskilde personer iden trygghet, hvarmed de af Cassan nu innehafva
Lån, men hvilka då till stor del komrao att indrifvas, antingen för Regementets behof att använda sjelfva Capitalet, eller i anseende till Lån-innehafvarens aflägsenhet, serdeles ifrån de Norra Regementerne, inom hvilkas område Cassan icke har några fordringar, och som skulle finna för sig allt för besvärligt att i aflägsna orter indrifva räntemedlen.
Den kännedom jag i förenämnde ämne bör äga, har föranledt mig att afgifva detta yttrande, som möjligen kan innefatta någon nyttig upplysning för det Utskott, der motionen kommer att handläggas, och dit jag vördsamt anhåller att detta mätte få åtfölja.
Friherre Wredej Carl Henrik„ uppläste följande: Herr af Sillen har yttrat, det han ej rigtigt förstått min mening uti min motion.
Jag hade trott, att orden varit tydliga, då jag sagt, att KrigsCollegii befattning 48 Den 5 Januari i. med Indelta Arniéens Boställen borde upp-» höra med i83o års början.
Min mening dermed har varit, at såväl den befattning Kongl. Krigs- och KammarCollegierne haft med de nu varande 3o års arrendena, sorn det öfverinseende KrigsCollegium baft, enligt Författningen af år 1^52 och förklaringen deröfver af år 1770, sig anbefaldt, borde förflyttas på Landshöfdingen i den provins, der Bostället är beläget, samt Chefen för Regementet, och de personer Kongl. Maj:t fann nödigt att af Mititaire eller Civile personer sätta uti denna Comité.
Orsaken till den af mig sökta förändring af öfverinseendet å Boställen, härrörer af den erfarenhet jag baft, att Boställen ofta lidit skada genom det, att en naturlig tidsutdrägt uppkommit genom correspondence med Collegium om saker, sorn genast tarfvade skyndsam åtgärd, och hvarigenom en småsak ofta kunnat genom dröjsmålet vara Bostället för framtiden till stort mehn.
Synnerligast har detta inträffat med 3o års arrenden, der, genom denna lagliga långsamhet uti verkställandet af ensak, som fordrade skyndsamhet, Boställen till och med blifvit i ödesmål.
Förhållandet har verkeligen så inträffat vid Kongl. Kronobergs Regemente, att genom det Cautionister ocd Arrendatorer blifvit urståndsätta att betala det ingångna Arrendet, och i Octo - Den 5 Januarii. 49 October, November eller December månader anmält till Landshöfding och Regementschef, att de önskade blifva fria från sina ingångna förbindelser, emedan de ej egde någon tillgång till arrendets betalande, har följden blifvit en ansökan hos Krigs- och KammarCollegierna om ny Auction.
Detta med skyndsamhet af Collegierna expedieradt till Landshöfdingen, Auctionens utsättande af honom, och densammas förrättande, har dock så länge dragit på liden, att den, som speculerat på Boställets arrenderande, ej vågat bjuda derpå, emedan det varit så nära lill den 14 Mars, då han skulle mottaga detsamma.
Stundom har kanske denna Auctionsdag blifvit utsatt i slutet af Mars; hvarigenom det blifvit en omöjlighet för någon Bonde att kunna vänta på denna Auction, som öfverskrida den tid, då, såväl enligt allmänna lagen som allmänna bruket, nya hemman mottagas.
Ödesmål är då lotten för detta Boställe, och sedan det en gång haft det oblida ödet att ligga i ödesmål, har det fått ropet emot sig, så att sällan någon ordentlig brukare vill det emottaga, utan mindre ordentliga personer blifva de enda, som vid den derefter hållna Auction göra anbud.
Följden blifver nya fallissementer; och flera repeterade sessioner medföra Boställets försämrande. 9 H. 4 Den 5 Januari i.
Om Regementschef och Landshöfding ägt ensamt öfverinseende, hade de genast låtit utlysa Auction och lemnat Bostället till den förste speculanten, hvarigenom allt detta onda hade varit hulpet.
Äfven tror jag, alt de personer, som böra hafva öfverinseendet å Boställens skötsel och vård m. m. böra äga fullkomlig kännedom om den Pro vincens sätt att bruka jorden, samt de förhållanden, som kunna hafva gemenskap med bättre vårdande af Boställen.
Dessa äro snart sagt olika i hvarje Province.
De personer, som bo i orten, böra ega mera kännedom derom, än Kongl. KrigsCollegii Ledamöter; och af den orsaken anser jag det vara mera gagneligt för Boställens vårdande, att Landshöfding och Regementschef hafva ensamme inseendet öfver dem.
Herr af Sille'n yttrar vidare, att Kongl. KrigsCollegium fann nödigt, att genom alfvarsamma föreskrifter anbefalla sträng tillsyn öfver Boställens vårdande, och att verkningarne deraf hafva visat sig välgörande.
Jag har aldrig nekat och kan ej neka det nit, hvarmed Kongl. KrigsCollegium haft omvårdnad för Boställens skötsel m. m.; men jag kan ändå ej förena mig med Herr af Sillen om, hvad Lieutenants- och FändriksBoställena angå, att följderna visat sig välgörande, ty, efter min tanka, äro dessa mindre Boställen i sednare tider mycket Den 5 J a n ti a r i i.
5i försämrade.
Orsaken dertill ligger hvarken uti försumlighet af RegementsChefs eller hos Kongl. KrigsCollegium, utan det härrörer ifrån andra källor.
Kastora en hlick på, huru med dessa mindre
Bostadsdelar har varit förhållandet uti äldre tider.
Det brukades ofta af Indelningshafvaren sjelf, hvilket sätt visserligen för Boställens vårdande är det lyckligaste; men sedan åkerbruket feck det olika förhållandet emellan höga tjenstefolks loner och värdet af landtmanna-producter; har det blifvit för Indelningshafvare med dessa små Boställen en saker väg till olycka, alt bruka dem sjelf, emedan intresset af den summa han nedlagt lill inventarier af kreatur, åker och körredskap, äfvensom de dryga tjenslefolks-lönerne alldeles medtagit den revenue han af Bostället haft.
Och då man tillägger byggnadsskyldigheter med alla till ett Boställe hörande onera, blef det en omöjlighet, med kanske ganska få undantag, för Lieutenanter och Fändrikar, att sjelfve bruka sina Boställen.
Man tog då det partiet, att öfverlemna dessa Boställen på tjenstetid till en Arrendator; desse ombyttes ofta med hvarje Indelningshafvare, kände sin korta tid att vara Arrendatorer af Boställena, hade kanske ingått ett drygt arrende, och enda sättet att kunna betala det var, att utsuga jorden, försämra ängarna medelst hård betning, emedan derfö 4* - 5a Den 5 Janu ari i. re kunde erhållas en contant inkomst, utan att bry sig om att Bostället derigenom i en framtid skulle försämras, väl vetande, att Contractet ej räckte längre än för den Indelningshafvare!» tid.
På sädant sätt börjades försämringen af dessa mindre Boställsdelar.
Man fann då i sednare tider olämpligbeten häraf, och tänkte, att det onda skulle hjelpas med bortarrendering på 3o år.
Detta sätt att bortarrendera Boställen på längre tid, är visserligen det enda för dessa små Boställsdelars bestånd i framtiden, om man blott gör afseende på Boställets vårdande, och sätter ett sådant pris på dess utarrenderande, att arrendatorn kan slå sig ut.
Denna princip nyttjar hvarje klok egendomsherre vid bortarrenderandet af sina hemman till Bönder; detta bade äfven bordt ske vid bortarrenderandet af Kronans jord.
Men i stället tillät man, alt arrendet på Auction högt uppdrifvits; och då med desse 3o års arrenden börjades, var Landtmannen så förvillad, att lian trodde, det de priser, som då voro gällande, skulle blifva i en framtid äfven beståndande.
Följderne af dessa för högt uppdrifne arrenden har jag förut haft äran beskrifva.
Hade det nu af mig föreslagna project, nemligen att Regementschef och Landshöfding haft inseendet öfver Boställena, varit gällande, då 3o års arrenden börjades; hade kanske dermed något af det onda varit Den 5 Januari i. 53 hulpet, emedan RegementsChefen ej tillåtit så högt uppdrifvande af de contanta arrende-afgifterne.
Vidare yttrar Herr af Sillen, sig om det af mig föreslagna sätt till den nu varande Capitalfonds delande emellan Regementerna, att han anser det för omöjligt för Regementerna att med denna lilla fond hunna få Boställen uppbyggda, och framkastar såsom skäl dertill, att kostnadsförslag för ett enda Caractershus har uppgått till 22,963 R:dr 4 Banco.
Just detta kostnadsförslag styrker mig i min satts om nödvändigheten af Cassans delning; ty blefve den delad på Regementerna, så kunde sådane oerhörde förslager ej uppkomma, emedan hela Capitalet ej räckte till f för bebyggandet af ett enda Caractershus.
Går ett sådant kostnadsförslag i verkställighet på det sätt organisationen nu är, så är hela revenuen för ett år medtagen, hvarigenom icke allenast mindre Boställsdelar blifva obebyggda, utan äfven nödiga reparationer å Caractershus alldeles uraktlåtne, och således tarfva dessa hus för ett annat år en högre reparationssumma; och skulle det året äfven ett sådant drygt kostnadsförslag gå i verkställighet, så uteblef naturligtvis äfven detta år medel för reparationer; då skulle desse Hus blifva ohjelpliga att reparera, och följden blifva den, att Caractershusen måste försäljas, samt 54 Den 5 Januari i.
Boställena förblifva utan Caractersbus.
Jag banner verkeligen. sådana förhållanden, att Caractershus blifvit omöjliga att reparera, och måst för en ganska liten summa försäljas, endast och allenast af den orsak, att Kongl. KrigsCollegium ej haft på flera år tillgång på medel till dessa i början ganska obetydliga reparationers verkställande.
Jag vet ganska väl, att nuvarande organisation är satt på tvenne Titlar nemi. nybyggnad och reparationer; men jag tror mig äfven veta, att det handt ibland, att då den summa för året, som varit anslagen till nybyggnader, varit slut, har man tagit fyllnaden af den revenue, som varit anslagen till Boställens reparerande; och derigenom har naturligtvis yppat sig brist för Boställens reparationer, och sluteligen gjort ett behof af nya Caractershus uppbyggande.
När man då tillägger det olyckliga sätt, som i Collegium blifvit stadfästadt för medels anslående till uppbyggandet af Caractershus, att lottning skulle ske för erhållandet deraf, kan man lätt förklara sig den olikheten i antalet af bebyggda Boställen vid serskilde Regementer, sorn går till den grad, att vid Kongl. Kronobergs
Regemente endast finnes ett RegementsOflicersBoställe samt 3:ne CapitainsBoställen bebyggda.
Ägde Regementer na denna Cassa delad sig emellan, så utgjorde andelen på hvarje Regemente nära 16,000 R:dr B:co; intresset för detta Capital skul - Den 5 J a n u a r i i.
55 lc ovilkorligen i Ränteriet deponeras, lills andra årets revenue inkom, då bebyggandet af ett CapitainsBoställe ovilkorligen skulle ske; ägde det Bostället skog på sina ägor, tjenligt till virke, så skulle med en noga eftersyn Caractershus, enligt den nu fastställde ritning, för desse 2:ne års intresse af Regementets Boslällsfond kunna bebyggas, och om man dermed fortfor alltjemt till alla CapitainsBoställen först voro bebyggda med Caractershus, och turen sedan kom till Majors- och sist till RegemenlsChefsBoställena; så finnér man lätt, attalia Boställen i en framtid skulle blifva bebyggda med blotta intresset af det Capital, som Regementet blifvit tilldeldt.
De vid hvarje Regemente tilldelte Reserveliemman och Reserve-spannemålen skulle blifva anslagne till reparationer för Caractershusen, och till inqvarteringspenningar för dem, som ännu ej erhållit Caractershus å sina Boställen.
De Regementer, som vid denna delning af Cassan hade mäst bebyggda Boställen, skulle naturligtvis hafva en stor förmån deraf, och kunde säkerligen inom io å 12 år ega alla sina Boställen bebyggda; men jag medgifver, alt tiden blifver längre för dem, som ej ega den lyckan att hafva så många Boställen bebyggda; dock skulle äfven de hafva säkerhet att i en framtid vinna det ändamål, hvilket jag igenom det nu varande sätt med fondens samlande på ett ställe aldrig tror 56 Den 5 Januari t. kunna inträffa, af ofvan anförde skäl.
Att det är af oberäkneligt värde för tjensten, att hafva Boställen bebyggda, synnerligast CapitainsBoställen, kan säkerligen ej bestridas; och om desse tillförene varit bebyggde med Caractershus, hade kanske Capitainerne sjelfve bebott och brukat dem.
Hade då det lyckliga förhållande egt rum, som Kongl. Majrts nu afgifne Nådiga Proposition till Ständerna afser, att nemligen alla löner inom hvarje grad varit lika, så hade dessa Boställen haft den lyckan, att ej så ofta ombyta Indelningshafvare, utan den yngste Capitainen hade då bibehållit det Boställe han då feck, så länge han var uti den graden; och säkerligen skulle dessa Boställen då hafva blifvit förbättrade.
Äfven skulle det förhållande varit högst lyckligt för SoubalternOfficerare vid Compagniet, emedan troligen mången af desse unga Officerare då kunnat få bo hos sin Capitaine under de tider han haft tjenstgöring vid Compagniet, i stället för att han nu är tvungen att oftast inaccordera sig på en Gästgifvaregård.
SluteJigen säger Herr af Sillen att häri genom denna delning fruktar rubbning af Fonden , som nu är utsatt mot säkerhet i fast Egendom, och att derigenom skulle uppkomma många svårigheter.
Jag får härå blott svara, att det aldrig varit min mening, att den summa, som ett Regemente Den 5 Januarii. $7 erhåller i delningen, skulle hos låntagarne uppsägas.
Placerad efter säkra grunder och på säker hand, skulle den orubbad få qvarstå.
Hela olägenheten bestod kanske uti omskrifning af Skuldsedlarne, och kanske af något drygare postporto för skuldenären vid betalandet af intresset.
Jag anhåller, att detta mitt svar på Herr af Sille'ns gjorde anmärkningar mot min motion må få medfölja till Utskottet.
Friherre Löfivenskjöldj Salomon:
Jag delar Friherre Wredes tanka i den del, att MilitiasBoställens bortarrenderande öfverlemnas ensamt åt Landshöfdingen och RegementsChefen gemensamt med Indelningshafvaren.
Jag medger, att, i nuvarande förhållanden, det ofta inträffat, och måste inträffa, att sådane mål inom Collegierne icke hinna afgörasförr, än tiden till arrendets emottagande är för handen, och att
Boställen således måste skötas genom vidtaide entrepreneurer.
Sådant är en följd af den vidlyftiga correspondence, som desse mål ofta medföra, och den arbetsordning, som i Collegier alltid måste äga rum.
Min öfvertygelse är således, att hushållningen med boställena så mycket heldre ensamt borde tillhöra Chefen och Landshöfdingen gemensamt med Boställs-innehafvaren, och icke Collegierne, som Collegierne icke kunna handla annorlunda, än i öfverensstämmelse med de upplysningar, som af Ko - 58 Den 5 J a n u a r i i. nungens Befallningshafvande dem meddelas, och att
Collegiernes mellankomst vid desse ärenders behandling föranleder till en skadelig tids utdrägt, utan den ringaste fördel.
Om mitt minne ej bedrager mig, innehåller Konungens Författning om förändringen med Ekonomiska frågors afdömande och skiljande ifrån Collegierne, äfven den förändring, att alla rättegångar, som uppkomma om Boställen och deras bortarrenderande, och hvilka hittills tillhört Collegierne, numera icke få gå denna väg, utan skola afgöras af de Juridiska Domstolarne, nemligen Härads-, Lagmans- och Hof-Rätter.
Denna omständighet gör ännu mera angeläget, att behjerta Friherre Wredes motion.
Jag har någon anledning tro, att, i följd af denna sammanblandning af UnderDomstolarnes och Collegiernas rätt och skyldighet, en strid redan har uppkommit och utvecklat sig.
Fråga om ett MiliticeBoställes bortarrenderande lärer vara väckt af den anledning, alt en Arrendator försummat att, efter de 5 första årens förlopp, ställa borgen för arrendesumman.
Denna fråga har gått till Collegierne.
KrigsCollegium har funnit sig kunna upptaga saken till afgörande, men KammarCollegium har sagt, att det med målet ej kunde sig befatta.
Detta tror jag vara föranledt af författningen af år 1828.
Om så är, alt Collegierne ej Den 5 Januari i. hafva rätt att bedömma frågor i afseende på arrenden och borgensskrifter derföre, så är det angeläget, att de ej eller hafva befattning med Boställenas häfd.
Det skall väl genom denna Rättegångssättels förändring kunna hända, att tvister om arrenden och borgen kunna så utdragas, att Boställsinneliafvaren, om han icke för länge qvarstadnar vid en Suballerngrad, för hela den tid han innehar Bostället blifver utan arrende.
Det är endast angående fonden, som jag anhåller få ytrra mig.
Jag skulle tro, alt man till den skulle kunna utsträcka den grundsats, alt afskaffa särskille Cassör, som sedan år 1809 blifvit följd.
I den händelse kunde Cassan allemnas till RiksgäldsContoiret, som t. ex. kunde använda dess fordringar i afbetalning å sin Bancoskuld, och behofven 1 stället årligen på RiksStaten anvisas, lika med andra Statsutgifter.
Utom vinsten af ordning, vann man efterhand besparing af hela Militias-Boställs-Contorets underhåll.
I afseende på vigten af denna besparing, torde jag få erinra, att, enligt sista Revisorers berättelse för år 1824, endast aflöningen för detta Contoir utgjorde 7,i35 R:dr 3 sk., under det att bela årsanslaget för nyb3rggnader var 7,909 R:dr /\6 sk. och för reparationer 439: i5. 8.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord pro - Den 5 J a n u a r i i.’ position, fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera så väl Friherre Wredes motion, som de i anledning deraf afgifne yttranden, till Stats- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten.
Föredrogs å nyo Högvördige PresteStåndets den 8 sistlidne December aflåtne, samt den 12 i samma månad e. m. på bordet lagde, ProtocollsUtdrag, innehållande PresteStåndets, i stöd af /p §.
Riksdagsordningen, fattade beslut, att, såsom medel till befordrande af en önskad skyndsamhet vid målens bearbetande i Utskotten, med undantag af de mål, hvilkas handläggning af flere Utskott från början, genom målens beskaffenhet, vore nödvändig, remittera hvarje mål endast till ett enda Utskott, hvilket det skulle åligga att, efter ämnets ompröfvande och utveckling, med annat eller andre Utskott sammanträda, för att ett gemensamt yttrande deröfver afgifva; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med PresteStåndet förena.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde proposition till instämmande i PresteStåndets nyssnämnde beslut.
Den 5 Januari i. 6i Föredrogs till remitterande Herr von Qvantens, Carl, den 15 sistlidne December e. m. på bordet lagde Motion, om uppliäfvande af Invalidlnrättningen på Ulriksdahl.
Herr Kafle j Lars Davida anförde skriftligen:
Då jag icke kan dela de åsigter, som föranledt Herr von Qvantens Motion, om upphäfvande af Invalid-Inrättningen, anhåller jag, att deremot få framställa några anmärkningar, inskränkande mig dervid, för alt ej uppehålla tiden, endast lill de omständigheter, som främst synas fordra vederläggning.
Den värde Motionairen yttrar således till en början: alt han anser Invalid-Inrättningen numera öfverflödig; men sådant vederlägges af det betydliga antal sökande gamle Krigsmän, hvilka anse för den största välgerning, att på sin ålderdom njuta en fristad, der de äro försedde med snart sagdt alla lifvets behof, såsom föda, kläder, boningsrum samt Läkarevård och nödig skötsel m. m.
Välgerningar, hvartill de synas äga något anspråk, sedan de i Kronans tjenst och till sitt fäderneslands försvar förlorat sin helsa, samt ofta, med stympade lemmar, äro oförmögne att sig sjelfve försörja, och derföre äga behof af det lugn på sina återstående gamla dagar, som lemnäs dem i denna Inrättning, der, sedan den 28 Januarii 1822, 35 Officerare, 16 Underofficerare Den 5 Januarii. och i2i tnan, tillsammans 172 personer varit fredade från fattigdomens och behofvets plågor.
Hvad åter angår Herr von Q vantens yttrande, alt största delen Invalider skulle vara belåtne med åtnjutande af f:del af kostnaden för deras underhåll; så anser jag ej heller detta grundadt.
En Invalids underhåll uppgår utom beklädnaden, hvars kostnadsbelopp ännu icke kan elefin i ti ft bestämmas, årligen till omkring 124 R:dr; då hela Inrättningens kostnad, Befälets och öfrige Tjenstemannapersonalea derunder inbegripne fördelas på hvarje Invalid.
|>:del deraf gör 4'
R;dr 16 sk., för hvilka det torde blifva svårt att för en Invalid, med fullkomlig säkerhet för presterandet, betinga alla de förmåner, sorn nu vid Invalid-Inrättningen åtnjutas.
Vöre större delen af Invaliderna från Indelta Armeen, så skulle kanske äfven jag instämma i den yttrade meningen, emedan den afskedade Indelta Soldalen, af lätt fundne skäl, snarare, med en sådan summa, kan bidraga lill sin och de sinas bergning.
Som likväl, allt sedan Inrättningens början, endast 6 man, från Indelta Armeen varit intagne å Invalidhuset, och fråh de Värfvade Regementerne ii5 man; så skulle högst det lilla antalet af de förra vara belåtne med åtnjutande af den utaf Motionairen föreslagne summa, då deremot de andra, så till sägande, saknande fordna hem i landsorterne, skulle dermed föga vara Den 5 Januari i. 63 hulpne; synnerligast då erfarenheten visat att ofta de afskedade Krigsmän, som åtnjuta pensioner till större eller mindre belopp, använda de penningar de erhålla, på ett för dem mindre förmånligt sätt, så att deras pensionsbelopp några dagar efter utdelningen redan äro förstörda, och de sedan hela tiden till dess ny utdelning sker, äro i den uslaste belägenhet, i saknad af både nödtorftig bergning och kläder.
För öfrigt torde det af alla böra erkännas, att Den Höge Stiftaren af denna menniskokärlekens och ädelmodets Inrättning, har, inför Svenska Folket och alla Folk, häruti upprest åt sig en lika dyrbar ärestod som på Segrens fält, till Fäderneslandets sjelfständighet och ära, i det
Han tryggat mot nödens och fattigdomens alla eländen på åldriga dagar, de med sår betäckta och med stympade lemmar till lifvets bergning oförmögne, dem döden ännu sparat.
Och skola derföre icke endast desse, som, efter lifvets högsta uppoffring, nu der få hvila, utan äfven alla, som i Svenska Arméen härefter önska sig för en kommande oförmögenhet och ålderdom denna fristad, välsigna den Konung, hvilken icke endast förstod alt lifva modet och viana kärleken af dem Han förde i striden, utan ock att med en så varagtig belöning göra sig evigt oförgätlig.
Och hvem skulle väl icke, som förflyttar sig i den 64 Den 5 Januari i. afskedade Krigsmannens belägenhet, utan tak eller bröd, då lian på en gång ser sig räddad från delta elände för alla återstående dagar, af rördt bjerta tacka Gud och välsignande prisa Stiftarens Namn?
Jag får bekänna, att jag ej tagit noga kännedom af Herr von Qvantens Memorial; men den uppfattning tj^ckte jag mig deraf göra, att det mindre bade afseende på att klandra en Invalid-inrättnings tillvaro, än localen.
Nu, då den värde Ledamot, som nyss talat, sökt visa, att en Invalid-inrättning skulle vara nyttig, vill jag be att få bifoga några reflexioner.
Jag instämmer deri, att man bör understödja och med hjelp underlätta alla sådane krigares omständigheter, som derigenom blifvit urståndsatte att bärga sig sjelfve, att de tjenat och försvarat si t fädernesland; men huruvida rätta ändamålet här i landet vinnes, med att sätta dem tillsammans i en Invalid-inrättning, vågar jag nästan betvifla.
Det är likväl icke derom jag nu så flygtigt vill yttra mig, utan om localen, hvilken i min tanka ej är den rätta på Ulricsdahl.
Det ligger för nära Hufvudstaden, och de pensionerade, för att nyttja den siste talarens idee, torde vara i tillfälle att mindre väl använda sina erhållne gåfvor.
Detta vackra Slott kunde möjligen bättre begagnas, än till en Invalid-inrättning, och många har Den 5 Januari i.
65 har jag med mig hört dela den opinion, att det är synd, att Slottet på Ulricsdahl skall användas till sådant ändamål.
Herr von Qvanten> Carly hade inlemnat följande, sorn upplästes:
I anledning af den motion jag afgifvit rörande Invalid-inrättningens upphäfvande vid Ulricsdahl, får jag äran vördsamt tillägga.
Det synes väl, som en i Garnizonstjenst grånad man skulle finna sig väl belåten med det underhåll han åtnjuter vid inrättningen, uppgående till circa 120
R:dr årligen; men är han gift, eller på annat sätt har skyldigheter att uppfylla, såsom make och far; så skulle både han och hans anhörige vara mera belåtne med att utfå t. ex. hälften af denna summa i contant; med rättighet att uppehålla sig, hvarest han bäst för godt finner.