Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ville föreslå: 1 :o att R.
St., efter att hafva öppet uttalat sin opinion om verkligheten af och anledn. lill den öfverklagade förlägenheten, och efter uttryckligt tillkännagifvande af de rätta orsakerne dertill, nemi. den betydliga prisfällningen i Rikets förnämsta export-artikel jernet, såsom direct och proximat orsak, samt skuldsättningssyslemel såsom indirect och permanent — hvars följder ibland annat synes deraf, att R.
St:s Bank, och alla andia cassör oupphörligen ökat sina fordringar hos det hardt beskattade folket sedan 1830 — uttryckligen nu förklarade, alt det hittills följda system af lånefondernes förstärkning till de skattskyldiges undsättning vore en falsk och det allmänna välståndet undergräfvande method, hvilken så snart som möjligt borde upphöra, men att de nu ville, i betraktande af den olyckliga riktning capilalbildningen i landet fält, hvartill de allmänna ullåniugsätgärderue före och efter realisationen betydligen bidragit såsom missledande, för sisla gången bevilja en förslagsvis bestämd fond af högst 2 millioner r:dr b:co, såsom ökning af sedelstocken, grundad på förut varande valuta i Banken och pä den ytterligare förstärkning af metalliska cassan, sorn R.
St. besluta. 2:0
Att, då grunden för denna sedel-emission likväl icke finge sökas, hvarken uti skyldigheten alt skaffa gäldskyldige tillfällen till omsättning, än mindre att medelst den jemförligtvis låga ränta, som Banken uppbar, åstadkomma ett bonum, eller förmän för de fastighetsägare, hvilka ulan äldre gravalioner derå nu skulle kunna anmäla sig till läns erhållande, äfvensom likaledes ändamålet för ingen del vore att föröka disconteringen på namnsäkerhet, R.
St. ville med den nu bestämda fonden endast, och så directe sora möj - Den 23 December. 649 möjligt, bidraga till lättnad i en förlägenhet, hvilken kan anses störst och allmännast, nemi. deras som utbjuda sin spanmål lill priser, hvilka måste betraktas såsom till ytterlighet nedsjunkna, och som medföra, utom förluster för säljaren och jordbruket i allmänhet, ett misshushållande med denna nödvändighetsvara, hvilket misshushållande, antingen ytterligare missväxter inträffa eller ej, måste anses såsom en riksförlust. 3:o Att, då förebyggandet af riksförlust är ett vida riktigare och tjenligare motiv, än det, att komma de i förlägenhet varande spanmålsprodncenlerne till hjelp, så innebär förslaget ock, alt sättet för magasineringen, helt olika det hittills följda, således utan alt lägga hinder i vägen för den fria spanmälshandeln och export deraf i större scala, dä tillgång på varan så medgifver, och då Rikets egna behof först är fyldt, tvertom bör afse ändamålet att göra denna export permanent samt omfattande äfven den qvantitet, som man hoppas en minskad bränvinstillverkning skall lemna, i fall tillfälle till afsättning och speculation på spanmål yppas; hvarföre och då ingenting kan mera kraftigt lända till en permanent export af spanmål samt stadiga, ehuru icke derföre höga priser derå, än befintligheten af upplagda förråder å varan, icke allenast i exporthamnarne, utan å tjenliga orter inuti landet, R.
St. hade det ädelmodet att anslå ett visst belopp på ofvannämnde fond till magasinsbyggnader efter det s. k.
Sinelairska conslructionssättet, medgifvande att någorlunda torr säd, genom aftappning af en ringa qvantitet i bottnen af en större post, utsättes för rörelse och vädervexling.
Afven till torkningsanslaller räcker anslaget. 4:o
Att sedan magasinsassociationer i landet efter localers föranledande bildat sig, för att bli berättigade till åtnjutande af andel i byggnadsanslag — efter vederbörligen pröfvade kostnadsförslag — skulle dessa associationer anmäla för privalbankerne i län, der sådane redan finnas, men eljest hos Konungens Befdv.de, maximibeloppet af det spanmålsupplag, som kunde af district-associationerne ifrågasättas, hvarefter det berodde af privatbankerne och de för detta ändamål inrättade särskilda provinsassociationer — hvilka Konungens Bef:h:de skulle lemna tillfälle att bilda sig — att i consignation belåna spanmålen.
Bancostyrelsen skulle, emot säkerheter enligt reglementet, lemna lämpliga creditiver emot så låg ränta, att administrationskostnaden för dessa consignationsbolag blefve betäckt.
Börandes vid denna belåning, som derefter ägde rum, hos bankerna eller bolagen, den grundsats följas, att högst | af ett värde, hvilket borde af K.
M. efter vederbörandes hörande bestämmas, utlånades till magasinsföreniugens ledamöter eller andra producenter, som till samma magasinet' levererade spanmål, emot villkor, att spanmålen efter viss tids förlopp kunde af belåningsanstalten executivt försäljas å offentlig auction.
Belåningsliden kunde blifva villkorlig i afseende på tiden, så att, i fall priserne närmade sig till belåningspriset, låntagaren ej kunde få göra omsättning.
Men att i händelse af utomordentligt goda skör5 H. 82 C50 Den 23 December. dar och deraf föranledde laga priser, belåningstiden successive kunde förlängas lill och med inalles 3me är.
Då upphandlade Slaten. 5:o
All dä, enligt hittills gällande hane,oreglemente, fonder redan varit anvisade, men obegagnade, för spanmålsupplag i större scala, och således, med undantag af hvad enligt 3:dje punkten åtgått af den nya fonden lill magasinsbyggnader — hvilket troligen icke torde stiga till mer än 2 a 300,000 r:dr — det öfriga af den nu tillökade fonden skulle endast i den händelse komma alt lyftas och blifva i spanmålsaffären fastläst, att vid försäljning ä auction af den icke inom utsatta tiden disponerade och belånade spanmålen, priset för fullgod vara understeg det pris K. M. bestämdt; och som detta pris hufvudsakligen berodde på ymuigheheten af nästföljande års skörd, och det icke kan anses såsom en nationalförlust ej eller en förlust för R.
St:s verk, Banken eller Riksg.cont., eller statsverket, om förmånlige upplag af spanmål under säljarens förvar göras: sä ville R.
St. för deras del öfverlemna åt K.
M. att länsvis härom reglementera, så att dessa Bankens medel ordentligen disponerades och redovisades. 6:o Och då slutligen R.
St. voro öfvertygade, att, näst valuta af myntbara metaller för den beslutade nya sedelemissionen, in gen bättre valuta kunde gifvas, än torkad och väl vårdad spanmäl, derå inga afdrag eller omkostnader för det allmänna ägde rum, så ville R.
St. äfvenledes till K. M. i und. öfverlemna, att alternativt disponera nu genast af samma fond till Statens behof, för det förmodade läll att inbetalningen af statsverkets behållna spanmålsränlor skulle nästan helt och hållet ingå in natura, då sedermera, i den mån den föreslagna consignalions-iurättningen utvidgade sig och syntes kräfva ytterligare medel för att komma till full stadga, K.
M. täcktes tillse att disponerade summor återvände till detta ändamål.
Jag skulle slutligen ingenting lia emot, om R.
St. ville öfverlemna hela affären åt K. M., sedan de anslagit fonden, helst det är möjligt, alt den till större del icke komme att begagnas, men i motsatt fall, och om den blir otillräcklig, den kan och bör förstärkas genom det creditiv, hvilket i alla fall till Konungens disposition för oförutsedda händelser skall öfverlemnas.
Jag tillstyrker återremiss på ifrågavar. betänk., på det att BancoUtsk. mätte, i anledn. af Biskop Agardhs motion, afgifva svar på de anmärkmr, som i Ståndens plena blifvit gjorda, för att utlåt, öfver berörde motion och svaret å nämnde anmärkn-.r måtte på en gång hos Ständerna till afgörande förekomma.
Väl har jag såväl af Hr von Hohenhausens som Hr Åkermans reservationer funnit, alt de önskat ett särskildt Utsk. eller comité' för utredande af frågan, men jag anser den ej vara så invecklad, att icke Utsk: kan, vid behandlingen af återremissen från Ständerne af bankordningen, jemväl taga de särskilda delaljerne af Biskop Agardhs motion i öfvervägande och yttra sig öfver alltsammans i ett sammanhang.
Berörde motion D e n 23 December.
651 innefallar åtskilliga detaljer, som äro af beskaffenhet att böra vid baukordningen komma i öfvervägande, oell det vore ganska'orätt ali ajournera dem lill pröfning af ett särskildt Utsk. eller comité, som efter denna riksdags slut skulle lill nästa riksdag inkomma med eli betänk., da möjligen föremålet för nämnde motion redan vore undanröjdt.
Det är dessutom i sjefva hufvudsaken icke svårare för Ulsk. alt upptaga de detaljer, som i förenämnde motion förefinnas, än sorn förekomma i sjelfva frågan i allmänhet, och de anmärkmr, som vid Ulsles eget betänk, blifvit gjorda.
Jag medgifver, att det kan förorsaka någon större vidlyftighet i svaren, möjligen upptaga eli par pagina af Utsk:s betänk, i tryck; men detta besvär öfverväger icke nyttan att på en gång få svaren af Utsk. afgifna, för att af Ständerne likaledes på en gång pröfvas och bedömmas.
Jag anhåller alltså om propus, till ålerremiss af della betänk.
Med den värde talare, som först yttrade sig, instämmer jag, alt Ulsk. saklöst kunnat låta bli sitt motiverande, eller omtala hvad Utsk. i sitt betänk.
N:o 29 gjort till förlägenhetens afhjelpande.
Jag för min del har ansett förslaget i detta hänseende endast vara ett palliativ, som möjligen för en kort lid kunde uppskjuta den kris, hvaruti vi oss befinna, och har derföre under öfverläggningen inom Ulsk. reserverat mig deremot.
Men jag kan icke eller finna hvartill en ålerremiss af della utlåt, skulle tjena.
BancoUlsk. har nemi. trott, alt några uppoffringar å Bankens sida icke kunna göras för förlägenhetens afhjelpande, och derföre hemställt, att del beslut måtte fattas, alt, pä sätt Usta punkten innehåller, från Bankens sida ingenting måtte göras i den delen.
Frölich synes sjelf hafva instämt deruti, dä han vid riksdagens början föreslog el t särskildt Ulsk:s tillsättande för behandlingen af frågan; han har under sitt nyss afgifna yttrande talat om nödvändigheten af ett sådant särskildt Utsk. eller comité, och slutligen önskat, att frågan måtte öfverlemnas till Konungens afgörande.
Hvad skall då vinnas med en ålerremiss?
Enda vinsten blefve utan tvifvel, att BancoUlsk. finge skriftlig kännedom om den del af Grefvens brochure, som han nu uppläst; men jag förmodar, alt den bekantskapen söker ändock hvar och en ledamot att göra, genom att förskaffa sig hrochuren i sin helhet.
I öfrigt föreställer jag mig, alt anledn. till den nuvar. förlägenheten är djupare att söka och svårare alt afhjelpa, än att BaneoUlsk. skulle kunna det åstadkomma.
Det skulle blifva för vidlyftigt alt omnämna alla de förhållanden, som dertill bidragit, och jag vill derföre nu endast yttra den åsigt, att hos Banken bör man ej annorlunda söka hjelpen deremot än indirecte, d. v. s. att Banken hufvudsakligen sysselsätter sig med myntvärdets upprätthållande, hvilket otvifvelaktig! genom ett conseqvent förvaltningssystem skall lyckligt inverka både på uäringarne och alla penningeförhållanden i landet.
Vill man afhjelpa den nöd, som nu för illfället är för handen, sä tror jag, att man gör rättast att söka botemedlet utom Banken.
Jag har derföre i en reservation, sorn 652 Dea 23 December. finnes betänk, vidfogad, önskat, att ett särskildt Utsk. för detta ändamål måtte nedsättas, och detta yrkande fortsätter jag nu, med begäran, alt det H.
Ståndet dertill måtte lemna bifall.
BiskopÅgardbs motion, som vid riksdagens början väcktes oell gaf anleda, till mycket uppseende och mycken oro i landet, torde för livar och en vara temmeligen bekant.
Den innefattade tvenne delar: den ena om medel att afhjelpa den nuvar. tillfälliga förlägenheten, och den andra alt bereda medel till ett blifvande välstånd i landet.
Den långa premissen innehåller en beskrifning på det aftynande, som ägt rum i alla Rikets näringar oell synnerligen i jordbruket; daterandes detta aftynande sig, efter motionärens åsigt, från realisationens början.
Denna sednare del har synls mig vara af den stora vigt, att den väl behöfde för nationen tillförlitligen ulredas, för att erfara, först och främst huruvida eli aftynande i Rikets näringar ägt rum, och sedan, om så sig förhåller, de rätta orsakernerne dertill.
Det är i delta afseende endast som jag i min reservation tillstyrkt, att R.
St. måne besluta en tind. anhållan lill K.
M. om nedsättande af en comité till utrönande af Rikets hela ekonomiska ställning och de brister, som deruti förefinnas, hvaraf resultaten skulle lill kommande Ständer framläggas.
Härtill erfordras således, att icke blott penningeförhållandena ensamt för sig skulle tagas i betraktande, utan alla de ekonomiska stadganden, som verka såväl på crediten som capitalers bildande och landets förkofran i det ena som andra afseendet, borde blifva öfvervägde.
Men, på sätt en värd talare sagt, går en sådan undersökning djupt oell är svår att göra; materialierne dertill böra med omsorg och noggranhet anskaffas och i afseende pä deras tillförlitlighet granskas.
Allt sådant är icke möjligt för ett Utsk. vid innevarande riksdag, aldraminst då det lider till slutet deraf; tiden kan ej räcka till, det fordras ett helt år, kanske två, för att kunna tillvägabringa en sådan.
Tillsättandet af denna comité bar således afseende pä denna högst vigliga undersökning, på det reda i begreppen måtte uppstå, hvarest olägenheterna äro och hvad som föranledt dem.
Den första delen af berörde motion rör:de den nuvarande penningeförlägenheten, den härrörer påtagligen från de låga priserna på jordbrukets alster.
Vi veta alltförväl, att dessa äter härledas till stor del från den långvariga nederbörd, som skämt spanmålen.
Men äfven, om med den ymniga växt, som funnits, årstiden sedermera under bergningstiden hade blifvit varm och torr, så alt grödan blifvit väl bergad, så hade ett stort öfverflöd af spanmål inom hela landet uppstått.
Detta hade ovillkorligen nedtryckt prisen, emedan icke missväxt i år uppstått i något annat land, dit vårt öfverskott med fördel kunnat transporteras, och de höga tullarne hafva hindrat förmånlig afsättning.
Det händer alltid och kommer städse att inträffa, att ymniga skördar verka till låga priser; ingenting kan hindra sådant.
Fordom hade Sverige en allmän magasinsinrättning, som bar sig mycket väl och gjorde stort gagn i landet, så länge spanmåls - Den 23 December. 653 productionen var mera underlägsen än nu, och införsel af spanmäl alltid behöfdes.
Besparingar kunde då göras från det goda året, med säkerhet om förmånlig afsättning när ett svårare år inträffade.
Nu är förhållandet vida mera inveckladt, och som det för mig synes, fordras det en omändring i jordbruket; en minskning i spanmålsproduclion och ökning i boskapsskötsel.
AU produetion har nu gått ut på att skaffa säd och potates för alt kunna bränna bränvin.
Detta system har nu kommit lill sin culminalionspunkt, det kan ej gå längre.
Man börjar inse det, men hos mängden förändras åsigter icke så hastigt; det sker endast småningom och är svårare och mera långsamt att förändra den beträdda banan.
Huruledes den nuvarande förlägenheten skall kunna lindras, dertill har Utsk. gjort förslag i sitt betänk.
N:o 25 om creditiv till spanmålsbelåning, hvilket betydligen blifvit förhöjdt.
Det oriktiga har Utsk. dock, enligt min öfvertygelse, begått, att icke för tillfället och temporärt sätta räntan för delta creditivs begagnande ganska lågt.
Om associationer inora orten göra belåningarne, så kunna de vida bättre bevaka huru det går till, än det kan ske ifrån ett enda håll, Banken.
Detta hade jag önskat, men saken togs mycket knapphändigt inom Utsk., hvarest, sedan man förut alldeles icke velat på sommaren företaga saken, någonting för den tillfälliga hjelpen skulle göras eller uppgifvas vara gjordt, och jag vill ej motsätta mig en ålerremiss.
Hvad nu åter beträffar det sednare fallet eller det hufvudsakliga i motionen, om åtgärders vidtagande till betryggande af landets välstånd för framtiden, så hade Utsk. bort, i st. f. dess förslag om sakens uppdragande åt ett annat Utsk., föreslå Ständerne att derom göra framställning hos Konungen, emedan jag icke tror, att ett Utsk. under riksdag, med det lugn som vederbör och den sakkännedom som erfordras, kan åstadkomma ett önskvärdt resultat, utan finna sig föranlåtet att stanna vid alt föreslå, till ändamålets vinnande, att en comité' mellan riksdagarne måtte bli tillsatt.
Jag kan på sätt och vis glädja mig åt att hafva, som man säger, fåll vatten pä min qvarn, dä tvenne så utmärkte män som Hrr von Hohenhausen och Akerman numera instämma i den åsigt, som jag i Augusti månad vågade yttra, att det icke hade varit olämpligt att öfverlemna denna fråga åt ett särskildt Utsk. eller comité', under förutsättning att BancoUlsk. ej kunde sådant medhinna.
Nu förhåller det sig likväl så med saken, alt det förslag till Bankens reorganisation, hvarmed BancoUtsk. inkommit, innehåller åtskilliga helt och hållet financiella åtgärder, som, efter mitt begrepp, icke kunna betraktas såsom utöfvande någon verkan på allmänna välståndet i landet, och det kunde ju supponeras som en möjlighet åtminstone, att dessa åtgärder, i fall de af Ständerne bekräftades, voro så beskaffade, alt vid den undersökning om Rikets tillstånd, som comiteen skulle företaga, det befans, att hvad Ständerne beslutat, hade motarbetat nationens välstånd.
Jag har nu -blott och bart framställt detta som en hypolhes; men då Hr Åkerman haft den godheten att G54 Den 23 December. omnämna en af mig ulgifven brochur, så, och ehuru jag finner att densamma är för honom, att jag så må säga, en terra incognita, är det likväl min skyldighet att förklara, det jag funnit vid en noggrann undersökning, alt. skuldsättningssystemet, sådant det befinnes i Sverige, jemte Bankens organisation, utgöra den primaira grunden till del allmänna välståndets aftynande, och alt åstadkommandet af ett annat förhållande, just vore lösningen af den knut, som comiteen skulle fullgöra.
Jag torde således få fästa Hr Åkermans uppmärksamhet derpå, att det ligger ingenting inconseqvent, som hans anförande syntes insinuera, uti mitt sätt att gå till väga, då jag i början af riksdagen begärde en allmän undersökning.
Denna begäran afslogs, emedan man trodde, att BancoUtsk. ensamt skulle kunna lösa knuten; men Ulsk. har icke befattat sig med mera än den ena delen af denna knnt, nemi. den som rörer Banken, och i öfrigt talat i och om den allmänna förlägenheten, under synbart sträfvande alt blifva denna andra del af hela frågan qvitt.
Nu har icke jag i milt förra yttrande sagt, att BancoUtsk. vid förnyad behandling af della ämne, efter erhållen återremiss, skulle behandla saken så, ali en comité' ovillkorligen skulle behöfva nedsättas; tvertom, jag har förutsatt, alt Ulsk., efter det en sä lång tid passerat som sedan Augusti månad, då jag gjorde min framställning, och sedan så många anmärkmr blifvit uttalade mot betänk.
N:o 29, och jag må äfven säga med all möjlig modestie, att sedan Ulsk. äfven möjligen fästat någon uppmärksamhet vid hvad jag yttrat i den omnämnda brochureh; sä skulle, säger jag, det åtminstone vara tänkbart, alt Utsk. nu, om ej i början af riksdagen, kunnat hilla på något förslag lill botande af landels så kallade sjukdom, hvilken liknar eli aftynande.
Botemedel kunna gifvas antingen ad interim eller radikala, och dä blir det ingen inconsequens af mig alt yrka, det BancoUtsk. må i sin helhet ånyo behandla frågan.
Jag begagnar i öfrigt detta tillfälle att offentligen tacka Frill.
Cederström, Jacob, för att han haft den godheten att instämma roed mig i den åsigt, som jag före honom framställt, och ehuru jag väl indirecte fått en uppmaning, alt närmare redogöra för innehållet af min brochure, vill jag ej begagna den, för att ej dermed trötta Ståndet, enär hvem som helst derom sjelf kan taga kännedom.
Frölich vid riksdagens början yrkade ett särskildt Utskotts tillsättande, bestred jag det, emedan jag befarade, att deraf endast skulle härflyta ett betänk, fullt af hvarjehanda vackra ord och allmänna talesätt, men icke något verkligt för Biket.
Jag vidhåller i delta ögonblick samma tanka.
Biskop Agardhs bedröfliga målning öfver Rikets ställning har injagat förskräckelse i landsorterna och äfven hos mången riksdagsman, som önskar att få en fullständig vederläggning af Hr Biskopens framställningar, eller åtminstone en utredning af hvad som deri är skenbart eller verkligt.
Detta är en önskan, som det vore godt att kunna tillfredsställa; men är det troligt alt sådant låter sig göras genom några nya upptäckter?
Den 23 December.
655 Jag belviflar det.
Om ett särskildt Utsk. likväl nedsatles, för att göra de statistiska undersökningar, som för ifrågavar. utredning fordrades, manne det blefve färdigt med sitt arbete innan både Banco-, Ekon.- o. Bevilln.Ulsk:n slutat sina förrättningar?
— Utredningen komme då nog sent för att under innevarande riksmöte begagnas.
Innan man gör en sådan för Begeringen, borde man väl först utröna, huruvida den icke redan är gjord.
Såsom ledamot af Coust.Utsk. bar jag haft tillfälle läsa yttranden af vissa comiterade, dem Högsts.
Konungen förordnade, jag tror redan år 1842 eller 1843, öfver orsakerne till silfvermyntets utgående, och dermed sammanhängande omständigheter.
Detta yttrande var för milt omdöme tillfredsställande, och torde kunna blifva tillgängligt för andra än Styrelsen.
Det visade, att saken ankom icke blott pä Bancoötsk:s, utan äfven på Bcvilln.Ulsk:s åtgärder.
Så vidt den allmänna förlägenheten härrörer af penningeväsendets ställning, af privatbanker och sådant mera, beror frågans utredning på BancoUtsk., och i sådant hänseende må betänk, gerna återremitteras, ehuru jag tror, att BancoUtsk. icke kan komma att egentligen säga annat, än hvad det redan sagt, med mindre Utsk. skulle vilja laga bladet från munnen och rent ut förklara med IIr Akerman, alt Utsk:s förslag icke äro annat än palliativer.
Är man icke så uppriktig, men ändock ”vill veta hvad den sjukan beter”, så svaras: ”lion kommer af omständigheter”, och längre kommer man icke, antingen frågan hänskjules lill ett särskildt Utsk. eller en comité, eller till hvilken som helst.
Jag får således vördsamt hemställa, att R. o. Ad. måtte afstå från all tanka pä ett särskildt Utsk., men om man nödvändigt vill tala mera om saken låta beläuk. återgå till BancoUtsk.
Jag har begärt ordet, egentligen derföre att Gr.
Fröllchs yttrande föll sig sä, att hans förslag om tillsättande af ett särskildt Utsk. blef afslaget och afstyrkt här, derföre att man ansåg att BancoUtsk. -skulle kunna tillfyllest utreda saken.
Som jag var en af dem, som ganska kraftigt motsatte mig Gr.
Frölichs motion, sä får jag nämna, att det var ingalunda i sådant afseende, utan jag yttrade detsamma dä, som äfven nu finnes i min reservation intaget, nemi. att jag icke ansåg det vara i ett Ulsk:s förmåga på kort tid att till hela sitt djup utreda alla förhållanden eller rättare missförhållanden i vära credilanstaller, och huru de verka på den enskilda förmögenheten och hågen att samla capitaler.
Att delia icke kunde ske med vederbörlig sakkännedom under nuvar. riksdag, då det var att förutse, att de i saken stridiga partierne skulle komma att sitta i delta Utsk., och de skulle rida ut, hvar ät sitt håll, för att befrämja sina äsigter; detta är min tanka rent ut sagdt.
Hr von Hartmansdorff har yttrat, att om man nedsätter en comité för att utreda målet, så får man veta att det härrörer af omständigheterne.
Men det är just dessa omständigheter, som några få sakkunnige män kunna och böra framlägga; de stanna genom sina namns undertecknande i en moralisk ansvarighet inför nationen.
Detta är något helt annat, C5C
Den 23 December. än de slutna voteringarne i Utsk:n och inom Stånden.
Det är en sådan utredning, som storligen behöfves, och derföre tror jag att tillsättande af en sådan comité' bör ske, hvarföre jag icke eller vill bestrida ålerremiss.
Jag uppstår endast för alt med några få ord förklara, alt min mening med begäran om ålerremiss ingalunda varit, att ett särskildt Utsk. nu skulle tillsättas, emedan dertill är riksdagstiden allt för långt framliden, icke eller vill jag tala nu om en comité, emedan sådant är en a part fråga, hvartill jag nog skall afpassa rälla liden, i enlighet med gjordt förbehåll; ulan har jag endast velat yrka ålerremiss, för att få de båda ärendena gemensamt behandlade af BancoUtsk., emedan de egentligen utgöra blott en och samma fråga.
Om man så uppfattar saken, det beror på de särskilda opirtionerne i linance- och statshushållningsläran i allmänhet, och det vore således att vilja afgöra de olika opinionerne, att egentligen utreda alla moliverne för en sådan ålerremiss.