Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Som sagdt är, hvad nu skett är ingenting annat än hvad förut egt rum och hvaremot ingen anmärkn. blifvit framställd.
Vid första påseendet kan det tyckas som Hr Fåhraci reservation hade skäl för sig på de grunder han framställt.
Det vore, enl. min åsigt, orätt, och utan ändamål om Ständerneskulle i detalj befattasig med flottans byggande, d. v. s. om fråga endast vore om vissa skepps förändring, om ett eller annat Linieskepps nedhuggande till Fregatter, ty jag tror icke att hvarken StatsUtsk. eller R.
St. i deras plena äro i tillfälle att med full sakkännedom kunna ingå i en sådan förklaring af Sjötakliken eller skeppsbyggeriet; men Mine Hrr! frågan är långt vidsträcktare.
Här är nemi. icke fråga om vissa skepps förändring eller nedhuggande, — utan om hela Svenska Linie-flollans förstöring.
Den K. proposm i ämnet hänvisar till det deröfver förda Statsrådsprot.
, hvilket är en officiel handling, och deraf inhemtas en plan vara fattad, som går ut pä ingenting mindre än nämnde flottas tillintetgörande.
St. öfver en sådan fråga äro fullt berättigade att sig yttra och äfven böra yttrande derom afgifva; och jag instämmer helt och hållet i de åsigter en talare framställt och dem jag länge vidhållit, att Skandinaviens, eller de förenade rikenas försvar måste vara ett Sjö-försvar, icke ett kustförsvar, som är ett oting.
Om än den mindre länkbara, men ingalunda omöjliga händelsen kunde inträffa, att Sverige aldeles isoleradt, måste tänka på ett försvar till sjöss, så anser jag äfven i detta fall, oberoende af Norrge, sjö-försvaret böra med förkärlek omfattas och att det är utanför våra kuster som fienden måste mötas. 192 Den 26 Juni f. m, Det är på denna grund jag icke kan fästa minsta vigt vid skärgårdsvapnet som sjöförsvar utan endast som kustförsvar, inskränkt till en högst obetydlig del af Skandinaviens kuster.
På grund af hvad jag anfört kan jag för min del icke annat än godkänna StatsUtsk:s ifrågavar:de skrifvelse-förslag, utan förenar mig deruti, att ett uttryck måtte af Ständerna frambäras till timonen, som innefattar ett förkastande af vårt Sjö-försvars förstöring.
En värd talare har ansett alt det vore grundlagsvidrigt om StatsUlsk:s i denna punkt framställda förslag bifölles, och Ständerne sålunda skulle förklara det de ej kunde bifalla Konungens framställning ang:de Linie-skepps nedhuggande.
Huruvida den värde talaren i sitt förmenande har räll eller icke beror naturligtvis derpå, om Konungen gjort en så beskaffad framställning.
Om man, för att undersöka huru sig härmed kan förhålla, läser Konungens nåd. propos. om Stalsverkets tillstånd och behof, då finner man följande: ”Den plan, som K.
M. låtit upgöra för de lill krigsfartygens nybyggnad och komplettering, samt förrådens förstärkande erforderliga arbeten och kostnader, är lili det åberopade prot. fullständigare utvecklad.
Det finnes deraf, att dessa arbeten, förnämligast afseende fullbordandet af under byggnad varande krigsfartyg, förändring af 3 linie-skepp till fregatter, anskaffande af 12 ängbogseringsfartyg, samt 6 bombkanonslupar, jemte diverse andra mindre nybyggnader och kompletteringar, upgå till en kostnad af r:dr 2,308,407. — — samt att förseendet af dessa och de krigsfartyg som fortfarande skola bibehållas, med fullständiga krigsförråder etc. ytterligare kräfva en summa af 1,536,730: — 6. eller tillsammans r:dr 3,845,137: — 6. K. M. har ansett, att dessa, under närvande förhållanden, för krigsmaterielens iståndsättande i främsta rummet oundgängliga arbeten och kostnader böra fördelas på 15 år, dock så, att fartygen och någon del af förråderne redan under de första 10 åren blifva kompletterade, i öfverensstämmelse hvarmed äfven förut nämnde plan är upgjord, utvisande behofvet af en summa per år, att genom extra anslag anvisas af r:dr 272,645; och äskar K. M. derföre af R.
St. att för detta ändamål mätte, utöfver det anslag, som på ordinarie Stat beviljas, anvisas ett belopp af r:dr 272,000 årligen, att i Irenne år utgå, eller tillsammans för denna tid 816,000 r:dr.”
Det torde således vara ett gifvet faktum, att Konungen framställt förslag till R.
St. i det afseende som SlatsUtsk. upgifvit och vid sådant förhållande torde det också vara Sländernes icke allenast rättighet, utan deras ovilkorliga skyldighet att öfver berörde förslag sig yttra med bifall eller afslag.
Den 58:de § R.F. innehåller: ”Vid hvarje rjksdag läte Ko nungen upvisa Stalsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, för det StatsUtsk. som R.
St. utvälja” och den 62 § samma grundlag: ”Sedan Statsverkets behof blifvit
Den 26 Juni f. m. 193 blifvit af StatsUtsk. upgifna och af R.
St. pröfvarle, ankommer det på R.
St., att en deremot svarande bevilln. sig åtaga, samt alt tillika fastställa huru särskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas; och dessa summor under bestämda hufvudtitlar uti RiksStaten anslå.” Nu har, såsom jag förut trott mig hafva visat, Konungen gjort framställning, ibland annat om Linie-skepps nedhuggning och medels anvisande dertill; denna framställning har af StatsUtsk. blifvit pröfvad och till Ständerne öfverlemnad och då måste det vara Ständernas oafvisliga rättighet och pligt att uptaga denna Konungens framställning till bifall eller afslag.
StatsUtsk. har föreslagit alt R.
St. skulle uptaga framställningen till afslag: så har vid många andra tillfällen skett, och kan jag ej förstå, hvarföre icke denna organisations-fråga skulle mindre, än mångfaldiga andra tillförne, af R.
St. uptagas.
Då jag haft förtroendet af alt vara ledamot af StatsUtsk. och äfven deltagit i handläggningen af detta ärende, samt tillika förenat mig i den reservation Hr Fåhraeus afgifvit och vidfogat Ulsk;s betänk., har jag ansett min skyldighet vara att vördsamt tillkännagifva mina åsigter i denna formfråga, .lag finner tydligt att de af den siste värde talaren anförde §§ onekligen föranleda och berättiga Ständerna att yttra sig, men under handläggningen af detta ärende har jag hufvudsakligen fästat mig vid en omständighet, den nemi. att försöka utreda och göra för mig klart, huruvida K.
M. fattat någon bestämd åsigt eller icke, i detta ämne.
Jag har med all den noggrannhet, som varit mig möjlig genomstuderat och genomtänkt de den nåd. propos:n åtföljande prot:nes innehåll, äfvensom de framställningar i allmänhet, som i detta hänseende blifvit gjorda, men jag har icke kunnat komma lill den åsiglen, att K.
M. på ett bestämdt sätt yttrat Sig.
Dernäst bar jag ansett mig åligga, att icke ingå i en bestämmelse för hvilken jag saknade nödiga grunder.
Mitt yttrande är visserligen af föga betydenhet, men då jag skall yttra mig, sä måste det väl ske på några grunder, och jag saknar för min del de grunder, som fordras för att jag skulle kunna fatta något bestämdt omdöme i denna för riket så vigtiga fråga.
Denna omständighet har föranledt mig lill den åsigten, att Ständerna icke borde taga första steget i denna fråga, och under sådant föhållande skulle naturligtvis följden blifva att K.
M. borde yttra
Sig på ett bestämdt sätt, i fall K.
M. icke redan gjort det.
Men jag respekterar andras åsigter, och då många ledamöter anse att K.
M. har på ett bestämdt sätt yttrat
Sig, så måste i sådant full StatsUtsk. äfven yttra sig bestämdt.
För mig åter, som finner att K.
M. icke bestämdt yttrat
Sig, är det nödvändigt alt icke heller bestämma mig.
Detta har varit den hufvudsakliga grunden hvarföre jag trott att ett annat sätt för StatsUtsk. alt yttra sig bade varit rättare än delta.
Då Ulsk. säger: ”anser Utsk. sig icke kunna tillstyrka Linie-skeppens förändring till Fregatter”, etc. anser jag det vara så mycket som hvar och en kan intränga i förhållandena på grund af de upgifter, som blifvit meddelade; derföre är jag i den 8 H. 13 194 Den 26 Juni f. m. delen bestämd.
Men jag har under flera på hvarandra följande riksdagar varit af den öfvertygelse att Ständerna icke borde ingå i de s. k. organisations-frågorua, ehuru del är klart alt Sländerna måste göra det, när K.
M:s framställningar i sådane frågor äro bestämda, och således återkommer jag till min första upfattning af detta ämne, så nemi., att den, som anser k.
M. redan hafva sagt ut Sin tanke, måste ovilkorligen tillstyrka hvad StalsUtsk. yttrat, men den, som anser att K.
M. icke uttalat
Sin bestämda tanke, den handlar konsequent om han icke antager de ordalag, som här af Utsk. äro begagnade.
Just på grund af de §§, sorn af den siste värde talaren blifvit uplästa anser jag att denna fråga icke bordt af Ständerna, på sätt som skett, behandlas, och då jag hyser denna öfvertygelse, så ser jag ingen fara uti att man nyttjar ett annat språk.
Jag har ansett den frågan, när Ständerna skola eller icke skola ingå i reorganisationsfrågor, vara af mycken vigt, men man kan betrakta den frågan på flera olika sätt, och det är icke sä lätt att säga hvilket är det rälta.
För min enskilda del har jag under loppet af flere riksdagar utgått från den synpunkt, att jag varit rädd om Konungens prerogativ i detta hänseende.
Att ingå i något bedömande af denna fråga i strategiskt hänseende, derifrån skall jag helt och hållet afhålla mig, ehuruväl mitt hjerta visserligen klappar lika varmt som någon annans för fosterjorden och dess försvar, men jag anhåller att i stället få yttra några ord i afseende på det formella i den fråga, som nu är under öfverläggning.
Den siste värde talaren har yttrat, det han ej kunde finna att Konungen fattat någon bestämd åsigt i denna sak: om sä vore, sä måste Konungens framställning lill Ständerne i detta hänseende, gå ut på att söka en uplysning om Ständernes tanke i detta fäll för att deraf möjligen hemta ett stöd och slutligen kunna bestämma
Sin åsigt.
Det mätte då vara så mycket angelägnare att Ständerne gifva ett bestämdt, manligt, ärligt och öppet svar pä en sådan förfrågan.
Att detta svar skulle, i den form StalsUtsk. här detsamma framställt, innefatta något obehörigt tillvällande af delaktighet i hvad man kallat en Konungens afgörande rätt, och följaktligen vara grundlagsvidrigt, på sätt Hr Fåhrams förmenat, — det kan jag för min del icke inse.
Skulle jag i denna premiss tänka lika med honom, då kunde det naturligtvis aldrig falla mig in alt tillstyrka bifall till hvad Utsk. föreslagit; men lika så angeläget det är, att Ständerne icke öfverskrida sina prerogativer, lika angeläget är att Konungen på Sina förslag får öppna, redbara och framför allt icke undvikande svar, ty undvikande blefve detta svar om Ständerne endast vidrörde frågan om anslagsbeloppet, men icke inläte sig i svaromål å den i den K. propos. samt i betänk, förut förekommande ganska vigtiga sak.
Refererande mig till den utredning, som för öfrigt redan är afgifven af Gr.
Lagerbjelke, samt Hrr af Puke och Råfelt, får jag vördsamt tillstyrka att R. o. Ad. måtte bifalla Statsl]tsk:s utlåt, i denna punkt.
Den 20 Juni f nv 195 Hr af Puke: Jag hade i föreg:de plenum tillfälle ali närmare redogöra för mina åsigter i den nu omtvisiade frägan, eller rälligheten att yttra sig öfver Liuie-skeppens nedliuggning: och får jemte åberopande af della mitt yttrande blott tillägga: alt jag icke vidare skulle fösta mig härvid, om icke denna nedhuggning tillika innebure eli beslut om förstöring af den Svenska flottan, ett lieslut, lill hvars fattande jag aldrig kan komma alt bidraga.
Att det sätt, hvarpå Slalsötsk. behandlat denna fråga, skulle innebära ett kränkande af Konungens prerogaliver, kan jag icke finna. K. M. har ju alltid den rättighet qvar att godkänna eller afslå denna framställning frän Ständerna, ty Hans veto lärer ingen vilja fråntaga Honom.
Jag forllar i mitt yrkande af bifall lill den 1111 under öfverläggning varande f:sia punkten.
Hr Fä hr se us: Jag vill icke inlåta 111ig i frågan om sjö-försvarets ordnande.
Detta synes också öfverflödig!, då icke några spår förmärkas lill skiljaktighet emellan de serskilda talare, som derom yttrat sig.
Ämnet, sådant jag framställt det, är hell och hållet en Ibrmfräga, meli en fråga, som synes mig vara af vigt, mindre med hänsigt lill det ifrägavande förslaget, än i afseende på dess verkningar.
Det synes mig nemi. vigligt för prejudikatets skuld, och tolde framtida verkningarna deraf, om en gång ett sådant beslut fattas.
Jag är fullt öfverens med en föreg:de talare derom, alt denna frågas bedömande helt och hållet beror derpå, huruvida K. M. till Ständernas pröfning framställt eller icke framställt frågan om organisationen.
Deremot kan jag icke instämma hvarken med denna eller de öfriga talarne, som förmenat alt organisationsplanen blifvit framställd till Ständernas bepröfvande.
Enl. mill förmenande är den icke framställd i annat hänseende, än blott såsom en uplysniug i och för behofvet af anslag.
Man har åberopat exempel frän föreg:de riksdagar, och specielt en fråga af enahanda beskaffenhet, som förekom vid sisth riksdag.
Det helte dä, alt Sländerna hade i brist på erforderliga uplysningar icke varit i tillfälle att ingå i något fullständigare bedömande af frågan.
Deraf synes mig dock icke någon anledn. vara alt bernia för della beslut.
Det är klart all Ständerna mäste ingå i bedömandet af de planer, som äro framställda till deras pröfning, nemi. med hänsigt till anslagens beviljande, eller afslående, och det är i sädanl hänseende, som della förslag blifvit framsläldl.
Enahanda förfarande har egt runi äfven med mänga andra anslagsfrågor.
Jag vill såsom exempel åberopa frågan om anslag lill teckniska Elemenlar-skolor, hvarvid en fullständig organisationsplan framställdes af K. M., men hvaruppå Ständerna icke svarat eli ord, hvarken gillande eller ogillande.
Jag vidhåller således min mening om oformligbeten af det sätt hvarpå SlatsUtsk. behandlat denna fråga, men dä jag finner mig i afseende härå äga så ringa sympatier inom Ståndet, sorn den redan förutgångna öfverläggningen utvisar, vill jag icke vidare ingå i någon vidare utveckling af mina åsigter i ämnet, utan öfverlemnar saken, sådan den nu är utredd, till Ståndets afgörande. 196
Den 26 Juni f. m.
Hr Blomstedt, Christian Jakob:
Den af Ilr Gr.
Platen npgjorda och till Rikets nu församlade Ständer öfverlenmade plan för reorganisation af Sveriges sjö-försvar, påkallar visserligen liera väsendteliga erinringar; men dä bemälde plan i sin helhet, icke egenteligen är föremål för nuvaride öfverläggning, så anser jag mindre lämpligt alt vid detta tillfälle uptaga Ståndets dyrbara lid med desammas framställande, hvarföre jag endast vill hålla mig till hvad som blifvit yllradt i afseende på formfrägan.
Platen äfvensom Hr Fåhraeus hafva anfört, att det sätt på hvilket SlatsUtsk. förfarit uti lista punkten af dess utlåt, inkräktar på Konungens prerogativer, och således bör ogillas.
Denna åsigt kan jag för min del på intet vis biträda.
Och till skäl härför ber jag fä afgifva följande korta yttrande.
Vid 1840 och 1841 årens riksdag funno då församlade Ständer, i och för beviljande af ytterligare anslag till sjö-försvaret, det vara angeläget att en viss plan för sjö-försvarets ordnande bestämdes, och sedermera konseqvent följdes, i hvilket afseende ock 11.
St. uti underd. skrifvelse d. 19 Dec. 1840, jemte framställning af dess åsigter i ämnet, anhöllo: det K.
M. täcktes låta upgöra och för R.
St. vid nästa riksdag, i nåder framlägga en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallade.
— Förutsättande således R.
St. sig vara berättigade alt ingå i pröfning öfver den plan, som af Regeringen framdeles kunde komma att till Ständerne öfverlemnas, för beviljande af dertill erforderliga penninge-anslag.
Och då K.
M. med fästadt afseende på hvad föregide Ständer sålunda i underdihet begärt, funnit godt, alt vid innevaride riksmöte, nådigst meddela R.
St. en upgjord plan med alla dess detaljer för sjö-försvarets reorganisation, bör ock deraf den öfvertygelse kunna bemtas, alt K.
M. icke onödigt nptager, eller skall finna det i någon mån inkräkta på Dess prerogativer, om R.
St. i underdihet tillkännagifva sina åsigter uti ämnet; ty i motsatt fall, skulle jag tro, alt planen visserligen icke blifvit till R.
St. öfverlemnad.
Enär nu hufvudfrågan, huruvida Linie-skeppen böra utrangeras från, eller bibehållas uti flottans materiel, är af aldra största vigt för Fäderneslandets försvar och sjelfständighet, så är det enl. min tanke högst nödvändigt, att R.
St. i underdihet öppet och bestämdt uttala sin öfvertygelse uti denna maktpåliggande sak.
Detta har ock StatsUtsk. rättvisligen tillstyrkt, hvadan jag för min del får yrka, det R. o. Ad. måtte i allo bifalla hvad SlatsUtsk. uti dess nu under öfverläggning varande betänk, föreslagit.
Vid de föregide riksda garna hafva Ständerna i dylika frågor som denna icke dragit i betänkide att besluta.
Visserligen har på Riddarhuset motstånd vid sådana tillfällen alltid mött och betänkligheter yppats, som haft för afsigt att skydda de K. prerogativerna.
Riddarhuset har då med sin kända lojala hållning alltid beslutat i sjelfva hufvudsaken, oberoende af alla formella hinder, men Riddarhuset har derjemte förbehållit sig att aldrig anse ett sådant beslut såsom integrerande i Statsreglerin - Den 26 Juni f. ra. 197 gen, som ankommer på Sländerna allena, och det har visat sig, att när frågan slutligen af StatsUtsk. blifvit hänvisad till förstärkt StatsUtsk.
, så har 11. o. Ad. vägrat att deltaga i en så beskaffad votering.
Så var, om jag icke missminner mig, förhållandet med frågan rönde indragning af Lifbevärings-reg:tet, och så har händelsen varit med flere dylika frågor.
Mig förefaller det som om här icke behörig skillnad vore gjord mellan form-enligheten af att in pleno falla beslut och sedan alt i förstärkt Utsk. med Ständers rätt afgöra en sådan fråga.
Det förra anser jag för min del icke form vidrigt, men väl det sednare, och när denna distinktion är gjord, så finnér jag ingenting, som hindrar R. o. Ad. från att bifalla eller afstå StatsUtsk:s förslag.
Jag vill blott tillägga med anledn. af hvad som förut blifvit ytlradt, alt jag sannerligen hade trott och hoppats alt mångå med mig på detta rum skulle hafva hållit den ifrågavar:de Konungens rådgifvare räkning för den 3:dje punkten.
Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i förevar, punkt gjorde hemställan ropades ja, jemte ett eller annat nej, hvarpå II.
De öfriga 2 och 3 punkterne af S(alsUtsk:s förevar:de utlåt, blefvo utan diskussion af R. o. Ad. bifallne.
Ilr Brakel, Mauritz Gust.:
Med stöd af 56 § Riksd.Ordn. och på grund af det nu utaf R. o. Ad. fattade beslut, att icke bifalla Konungens propus, om anslag till Linie-skeppens förändring till Fregatter och följaktligen Sveriges hufvudsakliga sjöförsvars inskränkande lill kustförsvar, hufvudsakligen grundadt pä skärgårdsflottan, vågar jag vördsammast föreslå all: R.
St. ingå lill K.
M. med en underd. skrifvelse att K. M. täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer låta öfverlemna ett förslag till rikets sjöförsvar, grundadt på en flotta, så stark att den kan kraftigt upträda i öpna sjön.
Härefter föredrogs ånyo Gr. von Plåtens, Baltzar, d.
18 dennes afgifna samt samma dag och d. 21 dennes på bordet lagda anförande, innefattande anmärkmr emot StatsUtsk:s nu pröfvade utlåt.
N:o 162; och biföll R. o.
Ad. att delta anförande tillika med de af Hr af Puke, Folke Magnus, och Hr Råfelt, Anton, i anledn. deraf sistnämnde dag afgifne yttranden kommunicerades de öfriga RiksStm.
Föredrogs ånyo och uptogs punktvis lill afgörande StatsIJlsk:s d. 18 och 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 163, ang:de ifrågaställde extra Statsanslag lill föremål, tillhörande Civil-dep:tets handläggning.
Den 20 Juni f. m. lista punkten ang:de anslag till fullbordande af hamnbyggnaden vid fVisby.
Hr Printzensköld, Carl-.
Jag är långt ifrån alt vilja afgifva ett yttrande, som åsyftar afslag ä hvad StatsUtsk. i förevaride fall tillstyrkt.
Jag vill endast laga mig friheten fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att de ordalag, som StatsUtsk. i detta sitt tillstyrkande begagnat, hvad beträffar vilkoret för staden att utbekomma anslaget, icke äro så tydliga och bestämda, som jag skulle hafva önskat.
Det står nemi. att innan anslaget utbekomraes, staden skall förbinda sig att försätta den indre hamnen lill ett djup af 13 fot i fallfärdigt skick.
Deraf följer alt en sådan förbindelse skall afgifvas, men hvem skall pröfva denna förbindelse till dess innehåll odfh beskaffenhet?
Det har StatsUtsk. icke föreslagit, och således kan ovisshet upstå, huruvida godkännandet af den förbindelse, som staden genom sin magistrat afgifver, bör tillkomma K.
M. eller Fullm. i Riksg:s-kont, Tvifvelsmål af dylik beskaffenhet hafva understundom redan inträffat, och det är till undanrödjande af dem för framtiden, som jag önskade ett närmare bestämmande härutinnan, och skulle i sådant hänseende vilja föreslå att det hlefve K. M., som förklarades böra tillkomma att pröfva förbindelsen och godkänna densamma.
Jag har tagit för afgjordt, att den auktoritet, som skulle utlemna medlen, äfven borde pröfva förbindelsen och att således denna pröfning skulle tillkomma Fullmäktige i Riksg:s-kont.
Det är vid mångfaldiga tillfällen som StatsUtsk. föreslagit anslag utan att bestämdt utsätta hvar de skola utgifvas, och likväl har detta skett i Riksg:s-kont., och derför har jag tagit för afgjordt, att pröfningen icke kunde komma i fråga af någon annan myndighet än Fullm. i Riksg:s-kont., hvilket jag för min del tror vara förhållandet, hvadan intet upskof i beslutet för denna omständighets skull, enl. mitt förmenande, bör ega runi.
Jag anser mig böra yttra några ord i afseende på den fråga, som nu blifvit väckt om hvem, som skall pröfva den förbindelse som staden utgifver, emedan jag anser denna fråga redan på sätt och vis vara afgjord.
Planen för den inre hamnens uprensning är längesedan upgjord och af K.
M. bifallen, men det har endast varit fråga om sättet att anskaffa medel dertill.
Staden har icke kunnat anskaffa denna summa af icke mindre än 48,000 r:dr, och derföre har Magistraten ingått till K.
M. med anhållan att få upbära 22,000 r:dr af det lån 25,000 r:dr, som utaf förra R.
St. beviljats till såväl den inre hamnens som den yttre eller Vägbrytarens iståndsättande och förbättring.
Detta kunde K.
M. icke bifalla, men deremot anvisades tillfälle att mot 4 proc. erhålla det äskade lånebeloppet af 22,000 r:dr från Handels- och Sjöfarls-fonden.
Denna fråga är ännu i sådant skick att staden icke har aflemnat svar på detta K.
M:s sednare förslag, men så snart detta svar inkommer, anser jag frågan om hvem sora skall pröfva förbindelsen icke blifva tvifvel underkastad, emedan Konungen re - Den 26 J u n i f. m.
199 dan har fastställt förslaget och frågan om sättet alt anskaffa medel då blir afgjord.
Att det är nödvändigt att penningar beredas för båda ändamålen, yttre och inre hamnen, är intet tvifvel numera underkastadt.
Det finnes på vestra kusten ingen hamn, som vid inträffande svåra stormar kan skydda fartygen, och det vore således nödigt att ega en hamn att anlöpa på eu kust af mellan 18 och 20 mil och detta blefve vid Wisby.
Sedan föreg:de
Ständer beviljat anslag för tillvägabringandet af en yttre hamn, hvilken till en del äfven är verkställd, har man likväl insett omöjligheten af att med det anslag, som då blef beviljadt, helt och hållet fullborda denna hamnanläggning.
Delta behof har blifvit så myckel större efter den olycka som hände år 1845, då en stark storm lill en del förstörde öfverbyggnaden af Vågbrytaren och denna förstörelse har sedermera under starka stormar förökats.
Del äskade anslaget är således bchöfligt och jag förutser att R. o. Ad. nu inser dess nödvändighet i afseende på den yttre hamnen.
Hvad åter nprensningen af den inre beträffar så måste en sådan nödvändigt ske, derföre att detta är ett nödvändigt vilkor för att kunna lasta, ly eljest måste lastningen ske på öppna hafvet.
Frågan rör:de pröfningen anser jag således icke hafva någon gemenskap med förevar:de ärende, ulan får vördsamt anhålla om propos. på bifall till denna första punkt.
Under det jag får förklara att jag såsom den der har äran vara Ståndets Fullmäktig i Riksg:s-kont. till alla delar instämmer i hvad Hr Printzensköld anfört, får jag fästa de bär närvar, flir ledamöters af StatsUtsk:s upmärksamhet derpå, alt här icke är fråga om en egentlig skuldförbindelse, ty när en sådan ifrågakomma har den alltid blifvit af Fullmäktige pröfvad och antagen samt formulär dertill upgjordt, men andra säkerhetsförbindelser, förbindelser för arbetens fortsättande och behöriga fullbordande m. m., dem har K.