Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fabriker hafva i Finland redan minskat införskrifning af Svenska kläden, hvadan följden varit, efter hvad man för mig uppgifvit, att flere klädesstolar i Norrköping blifvit overksamme} men då Svenska klädestillverkningeo nu mera hua?
nit en större fullkomlighet tror jag, om införseltullen i Finland mot en motsvarande förmån kunde nedsättas, ännu betydlig afsättning u8
Den 7 April c, m. borde kunna påräknas.
Finska Sockerbruket} iiafva, så vidt jag känner, upphört med tillverkning, hvarigenom Sockerimparten från Stockholm blifvit liflig och som märkeligep skulle okas om äfven hvad Socker och Sirup angar nedsättning af Finska tullen å desse varor kunde utverkas.
Skulle nu genom en hämmad handelscommunication med Finland hvarken Jern, Kläde eller Socker mera tagas från Sverige, skulle äfven den af den yärde Talaren framställde grundsats godkännas, att utländska fabrikater till Sverige bor. de få införas om de kunna afyttras till bättre pris än de Svenska, en grundsats alldeles stridande mot den som blifvit yrkad i afseende å Finska handeln, och hvars tillämpning vöre än mindre förmånlig, emedan här är fråga jelte om rå utan förädlad vahras införande, så. klefve följden deraf Fabrikernes undergångoch Städernas aftynande; och sorn Svenske
Landtjnannen ej har annan afsättning f@r åkerbrukets och ladugårdens alster, än väre egne städer så skulle genom sådane emot Städerne$ Interesse vidtagne åtgärder Landtmannen sjelf slutligen dela deras aftyning och undergång.
Med åberopande af den värde Talarens egen. träffande liknelse i ett annat ämne vågar jag derföre erinra att om Samhällskroppen skalf bestå böra lemmarne icke genom ensidige åsigte^ afundas hvarandras fördelar, emedan de bero af hvarandra och fördelame efter en full,.
Ständig calcul äro, gemensamme, under ledning och jemkning af en vis och omsorgsfull Sty— reise.
Den 7 Jpril e. /».
Äfven oaktadt de klokaste beräkningar kunna införselförbud eller sorn leder till detsamma hög tull skada det land, hvars interesse man dermed åsyftat.
Så har det inträffat genom den förhöjde tullen å Finsk Spanmål.
Denna product, som i Sverige småningom i den grad iallit, att den i Finland de sednare åren gällt i å 3 Rdr Banco mera än härstädes haff?
med ti.lägg af fragt äfven tullfritt ej med förmån kunnat hit förås.
Tvärtom öppnades för Sverige afsättning på Finland hvilken ock. till någon del ägde rum år 1821, och hade med än större förmån år 1822 kunnat fortfara , då Rågtunnan uppgick ända till 9 å 10 R:dr Banco» om icke Finska administrationen med iakttagande af reciprocitet höjt tullen iden man, att Svensk införsel af Spannemål måste afstanna.
Jag medgifver dock att j goda år fri Spannemåls införsel från Finland vore vådlig eller då Finnarne till det i Sverige gällande pris kunde försälja Spannemål, emedan efter exportation af egne förråder de ägde öppet fylla sina behof med Rysk säd, hvarigenom ett altför stort öfverskott kunde hitkomma Huru Handelsvågen deraf tyngdes vittnar 1819 års Finska handels import, ehuru behofvetvisserligen påkallade den, Hvad beträffar den Finska veden bör jag nämna, att jag hört i Finland många, äfven af dem som ägt inflytelse på dess allmänna hushållning, vara af den tanka, att dess export på Stockholm af ved borde framdeles inskräa kas om ej alldeles förbjudas, på det skolarne 120 7 April e, (a. vid kusterne, redan af denna handel försvagade eller till en del försvunne3 icke måtte ytterligare förstöras, hälst elter alla afdrag, huggcingsko tnaden knappt blifver Skogsägaren ersatt.
Vid detta förhållande och, oberäknadt Stockholms ofvan anförde fördel, hade jag trott, att då genom Finsk veds införande
Svenske skogarne besparas till ädlare användande, såsom koloing för Bergverken, samt ålitning a£ Storvirke, Bjelkar, timmer, plankor, bräder tjära och slöjdevirke, Finska vedhuget förSvensk, räkning icke borde å Svenska sidan helt och hållet afböjas, så länge det å den Finska medgifves, emedan genom dess utestängande från concurrence och deraf förorsakade stegring af vedpiset
Svenska skogarne skulle för mycket åktas till det sämsta bruk deraf kan göras,.
I det förstånd Henr
Thara tagit min mening angående förmån, att med BancoSedlai lösa Finska varor har han visserligen rätt.
Men jag har förutsatt, såsom förhållandet är, att desse sedlar för varor, sorn Stockholm ej ännu kan från Finland umbära, öfvergå till detta land till godtgörande af deas öfversskott i handelsväg.
Växlar dragas ej heller alltid på verklig behållning utan på credit, harvid ränta från lyftningsdagen beräknas och sådant måste förhållandet vara om ej handelsvågen står jemt eller sjunker till Trassentens Fäderneslands fördel, ty växlar, dragne på annan ort än der skulderne blifvit gjorde till betäckande af dessa skulder, förflytta endast tillgången 3 och örn Finska varor genom vexlar Den 7 April e. m. 121 på Petersburg, Hamburg eller London skulle betalas har i samma mån tillgångarne på desse orter förminskats.
Det är vid jemnförelsen af dessa fall jag ansett för Staten bättre, att vårt creditmynt utan ränta utgår, än att en credit skulle öppnas, hvilken tärde genom en löpan. de ränta, sorn med nya vexlar eller varor skulle godtgöras.
Det Svenska mynt, som således ärligen utgår återkommer, i den moa rörelsen inom landet icke qvarbåller detsamma, för att användas antingen till uppköp af utländske vexlar på vår Beurs, till skulders betalningoch varors inköp eller genom arf och inflyttningar, hvilket synes bevisas af den i finland äfven rådande penningebrist, hvartill saknad credit icke uppgifves såsom orsak.
Finska administrationen bar till undvikande af agiotage, som emellan 2:nc länders olika myntrepresentativer med vacklande värde måste äga rum, och det beroende, hvari Finland, genom Svenska Sedelmyntets gångbarhet, i financielt afseende befinner sig af er< främmande magts åtgärder, sökt genom hvarjehanda medel ehuru förgäfves uttränga det Svenska myntet.
Endast deraf borde kunna slutas till fördelen för Sverige af detta sedelmynts circulation i Finnland ; så länge metallisk realisation ej blifvit verkställd.
Det skulle må hända låta sig göra ehuru med kostnad, att medelst uppköpte vexlar till Finland indraga Ryskt mynt, och genom commissionairer invexla det Svenska; men hvad vunnes för Sverige dermed?
Valett ökadt rörelsecapital, men deremot coursens betydliga stegring, sona i, stället bör förbättras 122 Den i April e. m, genom BancoSedlars credit äfven utom Sve--^ rige.
Må hända har jag origtigt seit saken, nien jag har dock trott mig böra utveckla grunden för min anmärkte framställning.
Sluteligen får jag i ödmjukhet förklaras det jag hyser fullkomlig tillförsigt till Regeringen, att den samma med allmän öfversigt och noggrann beräkning af det helas förmån skall efter omständigheterna vidtaga de åtgär* der, sorn vid utgången af närvarande tractat rörande Finska handeln leda till det för Fäderneslandet lämpligaste och lyckligaste resuhat, Då ämnet blifvit vackt har jag, såsom flere år i Finland anställd Svensk tjensteman, emedlertid trott mig böra meddela de upplysningar jag haft att tillgå och de åsigter jag derpå grundat, utan att våga eller ens vilja påstå deras ofelbarhet.
Jag anhåller ödmjukeligen att detta anförande måtte åtfölja de öfrige i detta äran? aflåtne.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning; Då en värd ledamot, Herr Friherre Wirsen i sista pleno, framställt flere anmärkningar vid StatsUtskottets utlåtande öfver Riksens Ständers Revisorers berättelser, för Revilignerne af åren 1820 och 1822, jemte ger - Den 7 April e, m, 123 » skildte omdömen om Revisorernes åtgärder, som, till återremiss, af detta utlåtande föranleda lärer det icke anses obehörigt att jag, som deltagit i båda dessa revisioner, och der framställt ärenderna till beslut, ingår i yttrande öfver en del nu gjorde anmärkningar, sedan j3g kommit i tillfälle att derom inhämta närmare kännedom, ehuru, kanske öfverflödigt, då StatsUtsKOttet nogsamt lärer utveckla skälen för dess gillande af Revisorernes tillstyrkanden; inskränkande jag mig, till de hufvudsakeligaste anmärkningar der saknad tillgång till handlingar och upplysningar icke för yttrandet, lägger hinder i vägen.
Deribland har först, och i synnerhet, den förekommit mig anmärkningsvärd, och som jag ansedt icke böra blifva obesvarad, den nemligen som rörer dispositionen af den, så kallade Åbofonden, visserligen obetydlig, till dess belopp, men af så mycket större vigt, i anseeende till den framstäldte principen, att allmänna medel kunna i annan väg, och annorlunda än i, af Riksens Ständer föreskrefvcn ordning disponeras, och får jag, vid Herr Friherrens yttrande-: ”att nemligen först efter elfva år blifvit anmärkning gjord vid den sä kallade Åbofonden, som ehuru ej döljd för Ständers och Revisorers uppmärksamhet, blifvit vid 1822 års revision såtom fijnd betragtad, upplysa, att då StatsContoiret , om denna fond icke lemnat Ständer eller Revisorer någon upplysning, t de till dem afgifne berättelser, eller ingått i, för dem framlagde räkenskaper, hvaraf vill synas att man ansedt denna fond icke tillhör^ 12*4 Den 7 April e. m.
Ständers elier Revisorers kännedom-, än mindre deras disposition, länder detta förhållande, dem till fullkomligt urskuldande, om de derom saknat kännedom, och éj förut uppmärksamhet fästat, sorn först efter lr års förlopp vid 1822 års revision, af läsningen af Konungabrefven föranleddes.
Det madgifves icke att, ifrån en i flere år, icke medhunnen granskning förbisedde anmärknings anledningar eller obegagnade rättigheter, kunna hämtas anledningar till påstående om derigenom eftergifnc eller försvagade rättigheter, sorn i flere andrs förhållanden skulle verka till vida större skada, än i det mindre betydliga ärende som nu är föremål för uppmärksamheten ; man skulle då t. ex- kunna säga, att för det att Riksens Ständers Revisorer aldrig granskat NummerLotterimedlens disposition och räkenskaper, samt dispositionerne af de 1,300,000 som till militairebehofven blifvit Sjöförvaltningen och KrigsCollegium årligen öfverlemnade, skulle all granskningsrättighet vara försvunnen, för det att Revisorerne icke till begagnande deraf erhållit någon föreskrift eller sådan granskning medhunnit.
Jag saknar icke anledning till den förmodan, att åtminstone vid andre förvaltande verk, Riksens Ständer eller deras Revisorer skulle ännu kunna finna så kallade fynd, hvarvid, i anseende till dispositionen af allmänna medel, nationens rättighet ännu icke blifvit begagnad, hvarå representanterne, blygsamme i sine anspråk, under de menlösa liderne, icke alltid gjort sina rättigheter gällande, förmodeligen i förtröstan att genom den mindre nog - Sen y ApHl e. mi 125 gfannheten, förvärfva ytterligare trygghet, för deras tillgodonjutande i allmänhet; men, deraf följer icke att rättigheter blifvit eftergifne, för det att deras- begagnande blifvit uppskjutit, och lyckligtvis kan ett tigande ConsiitutionsUtskott blott befria ifrån ansvar, men aldrig, genom tystnad, i constitutionella förhållanden verka någon rubbning.
Jag föranledes till denna reflexion af den värde anmärkarens e~ get tillkännagtfvande, att han, i egenskap af StatsSecreterare contrasignerat Konungens når diga Bref, i afseende på Åbofondens disposition, utan att någon anmärkning dervid blifvit af ConstitutioDsUtskottet gjord; och ehuru jag, som högaktar Friherre Wirsén äfven för dess nitälskan för Riksens Ständers constitutionelle rättigheter, visserligen icke fäster någon erinran, vid dess, ifrån min skiljaktiga åsigt, i afseende på dispositionssättet af ifrågaBtäldte medel, kan jag likväl icke undgå förklara, det jag anser ett godkännande af administrativa åtgärder icke derifrån kan hämtas styrka, att deremot icke blifvit af ConstitutionsUtskott anmärkningar framstäldte, alij draminst af t8r2 års Riksdags ConstitutionsUtskott, som synts mig lika så litet tjena till eftersyn för ConstitutionsUtskott, som samma års Riksdag till eftersyn för de efterföljande, hvarjemte, och i anledning af det anförde yttrandet i Konungens förenämnde nådiga bref, att nämligen ”detsamma icke innehåller att ifrågavarande
Åbo fond är att, såsom Statsverkets tillgång anse, jag får yttra den tanke, att så vida detta nådiga bref innehåller den 126 Den 7 April e, ni. mening att andre tillgångar kunna finnas i StatsContoiret än Statsverkets, och medel beroende at annan disposition , än Riksens Ständers, jemnlikt deras föreskrifter, förmodar jag, att, om ett stadgande med sådan mening, nu skulle förekomma till Constitutionsötskottets granskning, att någon af dess Divisioner skulle derå fästa uppmärksamhet.
Då obestämda, kanske tvetydiga föreskrifter i våra grundlagar, i tillämpningen af commandomål och allmänna bushällningsärender, stundom föranledt tillden utsträckning man icke förmodadt, och hvarå man äfven vid denna Riksdag, i den väg, det Hr den enskifte Representanten tillåtit, fästadt uppmärksamhet lemnar detta förhållande en så mycken större tillfredsställelse deröfver att Kationens rättigheter till disposition af allmänJ r.a medel, och oinskränkt redofordrande för deras användande äro i Grundlagarne så tydeligen bestämda att ingen tvetydighet kan öppna anledning för yrkande af Rcgeringes deltagande deri, annorlunda än i följd af Ständerr.es genom hufvudtitlarne i RiksStaten föreskrifné dispositioner, sorn vid hvarje Riksdag kunna, till belopp och föremål undergå förändring.
Vid Herr Friherre Wirséns erinran att Åbofonden torde böra vara att tillgå, i afseende på möjlig fordringsliqvid Sverige och Ryssland emellan, får jag yttra den tanke att det vore äfven så önskligt som förmånligt om emot denna obetydliga Summa Sverige kunde få sina betydliga fordringar af Ryssland godt. gjorde som i alla tall kunde utgå af Statsmedlen men att, sedan vid alla Riksdagar och Gen 7 April e, m. 127 ålla fevisioner efter sista Regementsförändringen anmälanden hos Konungen blifvit gjorde och förnyade om de flere hundrade tusende Riksdaler-, som Statsverket och allmänna Magazinslörättningen äga i utestående fordringar > Finland^ utan någon åsyftad påföljd till liqvid så lärer väl vid nu varande förhållande, i anseende till Åbofonden komma att förblifva och med gillande af Stats(J{skottets Betänkande i alla fall ingen annan underdånig anmälan hos Konungen vara lämpelig, än den som i Betänkandet innefattas.
Vid Friherre Wirséns yttrande att hvad som af StatsUtskottet blifvit föreslagit, i afseende på det mindre creditivets begagnande, icke vöre öfVereostämmande med ordalydelsen eller meningen af våra grundlagar, får jag med åberopande af innehållet af 63 §.
RegeringsFormen, erinra, att tydliga ordalydelsen af den-^ samma upplyser att derifrån ej kan hämtas något hinder för hvad StatsUtskottet föreslagit* då densamma icke förvägrar nationen kännedom om de oförutsedda händelser som kunna föranleda till dess begagnande, och det bör kunna uppfinnas en gräns emellan tvenne ytterligheter, nemligen emellan fullkomlig hemlighet och tillkännagifvande afdetailler, sorni politiskt afseende kunde vara olämplige, och för ändamålet icke behöflige.
Det är icke sagdt, att vid affordrande af creditivet, man nödvändigt skulle yttra, som i anmärkningen säges, att det behöfdes för att rusta emot den eller den magt, men, deremot kunde, utan äfventyr, yttras att lill Sjöförsvaret, utrustande dö 158 Den 7 April e. nii sf Linieskepp och Fregatter m. tn. till det eller det antal, elier till Landtförsvar i de eller de ändamål, m. m., fordrades uppgifne summor, utan att detta kunde i politiskt afseende medföra några vådor, då medlens användande genom åtgärderne undanröjde och upptäckte det så kallade hemliga som i alla fall icke kunde döljas, men hvarigenom likväl vinnes det af StatsUtskottet, åsyftade ändamål nemligen den ledning för kännedom om dessa medels användande i hvarje särskildt fall, sorn må finnas nödig.
Det har förekommit mig ianseende till Friherre Wirséns yttrande, ”att hvarken till Fullmägtige, elier till Revisorerne, eller till någon annan, mellan Riksdagarne verksam autoritet existerar någon redovisningsskyldighet vare sig summarisk eller speciel för Konungens beslut och dispositioner; de som åtlyda Konungens beslut, äga att sig dermed verificera, och att för verkställigheten redogöra, och öfver behörigheten deraf hafva Riksens Ständer och Revisorer dess emellan ett granskande inseende , som skulle detta yttrande innebära någOD motsägelse emot det föregående, men om meningen vore den, att i afseende på disposition af cTeditiv, icke någoo efterfrågan eller bedömmande af Revisorer mellan Riksdagarne kunde äga rum, så skulle det val vara en afvikelse ifrån de allmänna principer för granskning, som aldrig borde medgifvas af nationens representanter, hvilka äga, att, med beviljande af anslag, sammanbinda vilkoren, hvarunder det meddelas. §lute~ Dan 7 April e. m.
Sluteligen, och i afseende på Friherre Wirséns yrkande, att besparingarne på Hufvudtitlarne måge öka tillgångarne till tredje Hurvudtiteln får jag, med erkännande af det obehagliga i representantens pligt att hämta skälen för dess yttrande, icke ifrån förmodan utan ifrån möjlighet, öppet förklara, att jag anser detta stadgande vara af största vigt, att den ena Hufvudtitelns tillgångar icke med en annans förblandas, samt att verkan af en sådan sammanblandning skulle tillintetgöra det lörsigtiga ändamål med Statsutgilternes uppförande på olika Hufvudtit lar, för skiljaktiga föremål, hälst den, af den värde anmärkaren, yrkade föreskrift att besparingen skulle få föröka tredje Hufvudtiteln, så kunde mö|ligen illuderas, att Hufvudtitlarne kunde anses undergå i det närmaste en am lgamation till aflägstiande ilrån det med deras inrättande afsedde ändamål.
Det ligger i öppen dag, den möjliga, ehuru icke förmodade händelse, att om den allfordrande tredje titeln framstäldte större behof, än tillgångarne medgåfvo, kunde ju utgifter på andra titlar inskränkas, blott till sådane, som icke medgåfvo uppskof, då alla ärliga besparingarne utgingo och öfverfördes till tredje Hufvudtiteln, men om så skedde, blef följden likväl den, att vid en Riksdag skulle de öfrige titlatnes ökade behof, och för desamme fördröjde utgifter, för deras uppfyllande, fordra större anslag, i samma ändamål, eller ock öfverskotten å Statsverkets inkomster, emellan Riksda Bil. till Ridd, 9, Ad, Pr. III Band.
9 Den 7 April e, m. garne blifva anlitade.
Af nu anförde skäl tillstyrker jag vördsam ligen att vid StatsUtskottfcts
Betänkande äfven i denna del må få beroj anhållande jag att detta anförande må få åtfölja Ftiherre Wirséns anmärkningar till StatsUtskottet3 till dess närmare granskning.
No 3- , •
Grefve De la Gardie, Jacob: I följe af Herr af Uhrs yttrande den 12 sistledne Februarii eftermiddagen samt Ridderskapets och Adelns derom tagne beslut får jag härmedelst öfverlemna de begärte upplysningar rörande Höganäs Stenkolsverk, med anhållan, att de till Stats- och OeconomicUtskotten måtte remitteras såsom Bilagor till mitt under den 10 sistledne Februarii förmiddagen ingifna memorial i samma ämne.
Herr Montgotnerie, Gujlaf:
Nästan oväntadt är det för mig att Utskottet fästadt så ringa vigt på denna min motion att det icke ansett nödigt att ens söka skaffa sig om ämnet en närmare kännedom.
Likväl tror jag att ämnet fordrat denna af Utskottet åsidosatta serskildta uppmärksamhet.
Då det gäller att befordra, att åstadkomma, en Den 7 April e, m. för ett samhälle nyttig inrättning, som har till ändamål medborgares, och i synnerhet nästan alltid i afseende på Statsbidrag vanlottade medborgares bästa, tror jag att ämnet är af den vigt, att det förtjenar Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet, och således äfven dess Utskotts.
De inkast Utskottet gjordt mot förslagets antagande inskränka sig egentligen till följande hufvudsakliga, dem jag utber mig vördsamt att i samma ordning få besvara.
Ibland annat anför
Utskottet såsom motskäl, att j den trackt vägen skulle anläggas icke finnas flere än några hundrade Invånare, hvilka Utskottet icke anser kunna underhålla den väg, sorn der tilläfventyrs blefve på Statens bekostnad anlagd; äfvensom att denna väg komme att sträcka sig äfven till Haparanda ifrån ÖfuerTorneå.
Jag bör dock ha den åran att upplysa Utskottet att en väg redan finnes och ganska långe funnits emellan sistnämnde ställen, och att just denna väl underhållna väg bevisar att innevånarena, ehuru irke talrika, dock äga både förmåga och vilja att en sådan väg, otn den anlades, underhålla.
Sedan tror Utskottet att climatet der icke medgifver hopp om lönande odling.
Men erfarenheten har nogsamt ådagabgdt att i dessa trakter produceras Korn, Potatoes, och äfven Råg till en icke obetydlig grad, och är vidt Den 7 April e. m. imer gifvande an i de södra orferne.
Frosten är äfven mera sällsynt der än t. ex i jemtland.
Dessutom är det genom väganläggningar söm odlingar blifva lättare och genom odlingar corn klimatet förmildras* Också medgifver Utskottet sjelf, att de norra provincerna påkalla all uppmärksamhet i afseende på Statsbidrag och uppmuntran i odlingsväg.
Åtminstone hade
Utskottet i öfverensstämmelse med detta deas omdöme bordt äga skäliga anledningar i synnerhet med betraktande af hvad jag dessutom i ämnet andragit, att åtminstone hänvisa min nio ion till StrömrensningsComiténs skäiskådande, och tillstyrka att densamma skulle lör detta ändamål j/ilja använda en mindre summa.
Slutligen anför
Utskottet såsom motskäl en befarad smyghandel, hvartill denna väg skulle kunna gifva anledning.
Då prohibitivsystemet undergår, såsom man hoppas en behöflig jemnkning om ej totalt upphäivande, så finnér jag inga skäl hvarföre denna lösa, att icke säga falska farhåga, skulle hindra ifrågavarande väganläggn'ng- JaK tror tvärtom att en lättad commu* nication äfven öfver dessa orter med BrödraRiket sä mycket mera vore önsklig och nyttig som en ny liflig byteshandel, nemligen vintertiden, redan äger rum på denna ort imellan Norrige och Sverige, samt dessutom samma tid al året postgång är etablerad öfver nämnde trader.
Allt detta synes mig klarligen tala för ifrågavarande vägs anläggning, hvartill jag medger det, jag i min första framställ?
Dm 7 April e. m. *55 ning, föreslagit ert för stor Summa; men nu, bäitie om saken underrättad, tror mig böra upplysa att 10,000 R;dr Banco vore måhända nog att med Invånarnes och Kengis Bruksägares biträde kunna åstadkomma den af m'g föreslagna väg imellan OtverTorneå och Kengis; och då Slaten uppoffrat millioner till de södra provincernas odlings- och Canalgräfnings företag, vill j*g icke betvifla, att en så obetydlig summa sorn 10,000 R:dr kommer atc beviljas för detta ändamål och för en landsort som hittills saknat allt understöd af allmänna medel.
Henna summa kunde ju utgå från den till Sirömrensningar redan anslagna summa, och den Comité som har sig detta el. ler väaanlägningarna i Riket uppdragit, kunde ju också anmodas att om ifrågavarande väg gå i författning.
Af dessa såsom jag förmodar talande och vigtiga skäl, dem jag vördsamt underställer Ridderskapets och Adelns behjertande, hoppas jag och anhåller att AterremUs af Utskottets Betänkande måtte nu beviljas.
Nso 5.
Herr Berghman, Ambroftut Magnus:
Med största aktning och förtroende för Höglofl.
StatsUtskotiet, kan jag dock icke undgå göra den anmärkning vid detta d ss betänkande? att då Rikiens Höglofl
Ständer re - *34 Den 1 April e. m. dan uppoflfradt flere millioner på Götha Canalbyggnad, hvilken, om den ock skulle komma södra delen af Riket till nytta, aidrig kan bkfva det för dess norra del; man icke bordt draga i betänkande, att tillstyrka en utgift af några tusende
R:dr för anläggande af den ifrågavarande väg hvilken igenom det den lättar communicationen inom Torneå Socknar och emellan dem och hafvet, skulle mycket - bidraga till desse norra orters utvidgade odling, och i följd deraf folkökning; desse socknar äro ännu alltför glest bebodde, för att ensamne kunna verkställa den nödige väganläggningen, hvarföre den tarfvar något understöd af allmänna medel, och jag önskar att aldrig sådane blifvit anslagne till mindre nyttiga företag.
Det föreslagne understödet kunde lämpligast anordnas på Strömrensningsfonden.
Att dessa mina anmärkningar måtte vid skeende återremiss få åtfölja Betänkandet, derom anhåller jag vördsammast.
Bilagor till PleniProtocollet för den 11 April, förmiddagen.
Friherre IVrangel, Henning:
Af mången torde det anses förmätit, att en Den 11 April J. m. i35 person, som