Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då icke mindre än 4 serskilda förslag nu äro föremål för R. o. Ad:s pröfning och två af dem blifvit under diskussionen för första gången framställde, men lämpligast torde vara att Utsk. lemnäs tillfälle att yttra sig deröfver först, så får jag förklara det jag f. n. afslår från den propos. jag föreslagit och förenar mig med de Hrr, som begärt återremiss.
Uppå härefter frarastäld propos. förklarade R. o. Ad. sig anse de emot LagUtsk:s förevar, betänk, gjorde anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande.
Uplästes ett från Högv.
PresleSt. ankommet prot.uldr. af d. 19 dennes, innefattande inbjudning till MedStm, att till instämma uti ett af PresleSt. samma dag fattadt beslut, att, påskyndande af den föreslående handläggningen af de från StatsUtsk. förväntade utlåtm, ang:de utgifterne under RiksSlatens hufvudtitlar, anmoda nämnde Utsk. att i den mån förberörde utlåtm kunna blifva från trycket färdiga, desamma till RiksStms kännedom meddela.
Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s nedannåmnde d. 19 dennes e. m. på bordel lagde utlåtm:
N:o 76, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de Arrenda torn A. Söderhol!z’s underd. ansökning om godtgörelse för den vid bans tillträde till arrendet af Kungsbergs Kungsgård befunna husröta ; N:o 77, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de utbyte af Kapellans-boslället Wiskeryd N:o 2, emot Trumpetare-bostället vid f. d.
Östgötha Kavalleri reg:te Björstad Storgården N;o 1; och N:o 78, i anledn. af föreslagne förändringar uti nuvarande stadganden, ang:de förräntningen af fonden för Hjelmare kanaloch slussverks framtida underhåll.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 19 dennes e. m. på bordet lagde utlåt.
N:o 79, i anledn. af åtskilliga, vid tillämpningen af stadganderne rör:de staden Wexiös byggnadslån, förekomna frågor.
Detta utlåt, företogs punktvis lill afgörande. 122 Den 22 Mars. lista punkten, ang:de rättighet för Byggnads-komitéen, alt till ytterligare låneunderstöd använda ett utgifvet, och efter utlåning s-terminens förlopp återkommet byggnadslån.
Lagerbjelke, Guslaf: Meningen med del Wexiö stad beviljade lån var naturligtvis den, alt bereda möjlighet för stadens skyndsamma äterupbyggande efter en eldsvåda som ödelagt en stor del af densamma; och i delta afseende blefvo äfven ifrågavar. 7,500 r:dr inlemnade, ehuru sedan visat sig, att den person, som undfick lånet, heldre återbetalade summan än han underkastade sig de iakttagelser, som Sländerne till säkerhet för inbetalningen af delta lån förskrefvo.
Emedlertid hade den tid förflutit inom hvilken lånen skulle vara meddelade och byggnaderne upförde.
Att efter denna tid, till lånesökande inlemna dessa medel blir en hell annan fråga än den, som med låne-understödet var afsedd, ty, som jag förut nämnt, meningen var att få staden så fort som möjligt åter upbyggd, hvarföre ock en viss praescriplionstid för lånens meddelande och för husens fullbordande utsattes.
Att efter denna praescriptions-tids utgång och sedan staden blifvit upbyggd, ytterligare bevilja lån, är deremot att gifva prsemier för stadens utvidgning, hvilket icke varit afsigten, då medlen anslogos för densamraas bebyggande efter den timade eldsvådan, och hvilket icke eller synes vara mera skäl att bevilja för Wexiö än för andra småstäder.
Det är i allmänhet af vigt, att de bestämda stadganden, som fastställas för sådane låns erhållande, äfven iakttagas, så att någon afvikelse derifrån, oanmärkt lemnad, icke må vid annat tillfälle kunna åberopas som prsejudicat, och missbruk småningom inrota sig, hvarföre jag ock anser nödigt vara, att den i förevar, fall meddelade föreskrift mätte bållås i helgd, och får jag på desse skäl vördsamt anhålla om återremiss af utlåt, i denna punkt.
Några af de anmärkmr, som blifvit gjorde både här och inora Utsk. anser jag mig pligtig alt till besvarande uplaga, enär jag, på grund af Konungens nåd. föreskrift, haft förordnande att deltaga i fördelningen af byggnads-lånet inom Wexiö stad.
Konungen anslog 240,000 r:dr till stadens äterupbyggande och föreskref de villkor, som i K. Br. d. 18 Dec. 1843 närmare kunna inhemtas.
Kaptenen Klingström, som anmälde sig alt bygga ett stenhus, (ganska säkert det vackraste som finnes i staden) erhöll alltså, i förhållande till byggnadens storlek det besagda lånet af 7,500 r:dr.
I del K. Br., jag nyss åberopade, finnes visserligen föreskrifvet, alt, då lån hos komiterade skola sökas, vore lånesökanden skyldig att inom viss lid hafva skuldebrefvet, och allt hvad som för byggnadens fullbordan återstod, inom viss tid färdigt, på det. att lånehandlingarne i behörig tid skulle kunna till Riksgis-kont. aflemnas; men i samma K.
Br. finnes ingenting särskildt stadgadt om borgensförbindelse, hvaremot Hrr Fullm. i Riksgis-kont. för - Den 22 Mars. 123 modligen på grund af deras instruktion, ansågo och resolverade, att som Tit.
Klingström, i sin egenskap af Regcts-skrifvare, vore upbördsman kunde icke honom tillåtas alt begagna lånet med mindre han ställde särskild borgen för detsamma och aflemnade inteckning i egendomen.
Då denna föreskrift, af Riksg:s-kont. meddelad Byggnadskomiten, af denna lillkännagafs för bemälte Kapiten, förklarade han sig icke vilja anskaffa den anbefallda borgensförbindelsen, anmälande derjemte att han vid sådant förhållande ville återbetala del undfångna lånet.
Byggnads-komitéen insåg visserligen, att sålunda funnes en tillgång odisponerad, som derföre borde till Riksg:s-kont. insändas, men trodde åter, då denna summa, 7,500 r:dr redan vore nttagen och disponerad för sitt ändamål, nemi. till upbyggande af eli hus inom staden, kvilket var verkställda och Kapten Klingström, om han velat anskaffa den äskade borgens-förbindelsen, hade kunnat behålla den lånfångna summan, i hvilket fall den naturligtvis icke heller hort förr än vid utsatt lid inbetalas och komma Riksg:s-kont. lill godo, alt summan kunde användas till stadens ytterligare bebyggande, hvilket ansågs så mycket heldre böra ske, som en stor del' mindre husegare anmält sig att erhålla lån om möjligt vore, till upförande af hus på obebyggda tomter.
Då komitén misstagit sig i denna sin åsigt fanns ingen annan utväg än att hos Konungen i underd:het anhålla om framställande af nåd. propos. till Ständerne, att de mätte medgifva begagnandet af den summa, som till Byggnads-komitéen var återlemnad, och att Konungen derom framställt nåd. propos. tyckes bevisa alt billighet och rättvisa legat till grund för komitéens framställning.
Jag inser visserligen, att del beror af Ständerne att till hvad som blifvit framställdt lemna sitt bifall, men tror derjemte, att ett sådant så myckel helldre bör lemnäs, som, må vara att äfven en afvikelse från stadgade former egt rum, Staten icke kommer alt förlora det ringaste hvarken till kapital etler ränta och dessutom den fördel vinnes för orten, att Wexiö stad, den enda i provinsen, blir prydligt och så väl som möjligt bebyggd, På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om propos. till bifall å Ulsk:s förslag.
Mörner, Carl Göran Detlof, undert.
Ridd.-Sekret, uplyst att någon underrättelse om förevar, måls behandling hos de öfrige RiksSlm ännu icke blifvit R. 0. Ad. meddelad, yttrade Gr.
Det är mig rätt okärt att nödgas upträda emot den föreg:de talaren, men jag anser preejudicatet vara vådligt.
Det är icke endast af denna, utan äfven af föregrde riksdagars erfarenhet nogsamt ådagalagdt, att sedan kommuner blifvit af en eller annan orsak understödde med lån, ganska frikostigt och ganska gifmildt, så infinna sig snart anspråken, först alt få tiden för återbetalningen förlängd, så vill - i 24 Den 22 Mars. koren för åtnjutandet förändrade och slutligen afskrifning af hela lånet.
Ständerne hafva lill pröfning förehaft sådana frågor och de komma äfven att framdeles underställas.
Dervid har jag, för min del, trott det enda lämpliga, det enda betryggande för Ständerne, det enda, äfven för de menigheter, som af dylika understöd kunna komma i behof, nyttiga och gagneliga vara, att R.
St. hålla noga hand deröfver, att de engång fastställda villkoren iakttagas och efterlefvas, så alt de icke af konsiderationer må rubbas och uphäfvas, hvarigenom upstår ett misstroende och anspråk å låntagarnes sida att få sig allt beviljadt, emedan de sett att de fastställda villkoren icke alltid förut hållits i helgd, äfven som den föga gagneliga åsigten allt mer får insteg att, på sitt sätt nära nog narra sig till Statens biträde, under förhoppning alt genom voteringens utslag kunna bereda sig befrielse från upfyllande af ingångna förbindelser.
Det är af dessa skäl jag icke kan annat än på det ifrigaste motsätta mig hvarje förändring af en gång bestämda lånevillkor.
Ifrågavar. lån beviljades, för att, efter en inträffad brandskada, bereda Wexiö stad en hjelp i nöden, men alldeles icke att, framför andra släder, bereda .-staden Wexiö en fortfarande byggnadsfond, som i oändlighet skulle transporteras från den ena lägenheten lill den andra.
För det ändamål, hvartill penningarne varit beviljade, hafva de en gång varit använde; inom den föreskrifna liden hafva de varit ullemnade; men inom den, för lånets tillgodonjutande, bestämda termin, hafva icke sådane handlingar kommit Riksg:s-kont. till handa, alt lånet kunnat af Riksg:skont. godkännas.
Den omständigheten, att låntagaren icke vill upfylla de för lånets åtnjutande föreskrifna villkoren utan heldre inbetalar lån"et, måste icke kunna ändra långifvarens rätt att, vid sådant förhållande, disponera medel, öfver hvilka såväl den omnämnde låntagarens, som Brandstods-komiléens i Wexiö dispositions-rätl redan uphört.
Då jag för ögonblicket icke har några officiella handlingar härstädes till hands, vill jag icke heller upgifva något om användande af de ifrågavar. medlen; men något så ömmande bruk deraf, som här blifvit anlydt, tror jag mig, med afseende på de uplysningar, som man inom Ulsk. icke mäktade förneka, kunna säga, att med åtminstone en del af summan icke varit afsedt; och jag anhåller, att R. o. Ad. icke måtte gifva anledn." till den ledsamma följd, som ett medgifvande af förändring i bestämda lånevillkor alltid medför, hvarföre jag tillstyrker bifall till det förslag till beslut, som Riksg:s-afd:n inom Utsk. framställt och finnes som reservation bifogadt Utsk:s betänk.
Jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att här icke är fråga om beviljande af något nytt lån, utan blott om medgifvande, att ett redan beviljadt lån må få användas till samma kommuns fördel, för hvilken det engång meddelats, sedan medlen blifvit, innan Den 22 Mars. 125 förfallotiden, återbetalde af den primitive låntagaren.
Jag kan icke finna, att Stånden kunnat påräkna, att i förskott återbekomma ett utgifvet lån, icke heller, att, som Gr.
Mörner, Carl Göran yttrat, ett sådant begagnande af medel, som det förevar., vore alt utsträcka lånerätten i oändlighet.
Wexiö stad har alldeles icke begärt alt få behålla dessa penningar utöfver den för desammas återbetalande fastställda terminen, utan endast anhållit om den förmånen, alt få begagna summan, intill den dag, då den bordt af den primitive låntagaren återgäldas, ifall han hade beljenal sig af lånet.
Wexiö stad begär således ingenting annat än att, med iakttagande af derför stipulerade vilkor, få behålla hvaden gång blifvit beviljadt; oell på denna grund hoppas jag, ali R. o.
Ad. skall bifalla hvad Utsk. i denna punkt föreslagit.
Strängt laget kan man visserligen säga, på sätt Gr.
Mörner C. G. framställt saken, alt det är ett missbruk af de medel, som Ständerne anslagit såsom bidrag till Wexiö stads ålerupbyggande, att, på sätt, som skett, öfverflytta ett lån ifrån den ena personen till den andra, då det icke skott bestämdt inom de data, som i vilkoren varit utsatta för sådane låns begagnande.
Men å andra sidan, kan man med skäl säga, alt det ändamål hvartill dessa lönebidrag varit afsedde, vore till fullo upfyldt, genom det förslag StatsUtsk. nu framställt.
Ingen olägenhet har genom denna öfverflyttning af lånet för någon upkommit, men deremot en stor fördel för de mindre bemedlade i staden att få begagna desse medel, då den förmögnare afstod sin rätt dertill.
Om den, som primitivt erhöll lånet, detsamma behållit, så hade nu intet varit att derom säga, allt hade varit som vederbordt och Riksg:skont. hade icke kunnat återfordra summan förr, än vid den tid, då alla öfriga inbetalningar skolat ega rum.
Nu är icke heller fråga om alt ändra något af hvad som blifvit förut stadgadt, hvarken i afseende på räntans belopp, eller terminerne för afbetalningen, som skall fortgå i föreskrifven ordning; utan blott, att icke hålla sig ensamt lill det först föreskrifna datum, inom hvilket lånet skulle bli begagnadt.
Det är blott den frågan, som utgör stötestenen och hindret för Hrr Fullm. i Riksg.-kont. att bifalla hvad Wexiö stads Brandstodskommité önskat.
Mig synes det för Ständerne icke vara mycket skäl, knappast något skäl, alt i detta afseende hålla sig så strängt till bokstafven, då icke något dröjsmål med penningarnes inbetalning kan komma i fråga, än mindre förändring af räntan kommer att ega rum.
Något praejudicat för förändring i vilkoren i och för begagnande, af medel, som Ständerne dels hafva bifallit, dels framdeles komma att till understöd vid förefallande omständigheter, meddela, kan icke upkomma, enär det icke är fråga om att ändra inbetalningsterminerne, eller beloppet af hvad som skall betalas.
Att fatta ett beslut, motsatt till hvad Utsk. föreslagit, skulle vara af intet gagn för Ständerne nu, lika litet som jag kan inse X 126 Den 22 Mars att ett så beskaffad! beslut, skulle kunna hafva någon inverkan på Ständernes framtida handlingssätt; hvarföre, och då ett indrifvande af den ifrågavar. summan nu genast icke, efter min förmening, medförde annat än skada, ithy att sådant skulle sätta en mängd personer i förlägenhet och förorsaka bekymmer, dem man ej kunnat beräkna, tillstyrker jag bifall till Utsk:s utlåt.
Då denna fråga före var hos Riksg:s-kont:s Fullmäktige, upstodo derom mycket delade tankar, hvilket hade till följd att Fullm. afsade sig den egentliga slutfrågans afgörande, öfverlemnande till Sländerne sjelfve, att derom besluta, helst det äfven anmältes att vederbör, voro betänkte, att hos Konungen i underd:het anhålla om framställande af nåd. propos. i ämnet till R.
Fullmis tanka om saken var likväl i allmänhet den, alt ingenting annat än formerna stridde emot bifall lill den utsträckta lånerälten.
Dessa former, en del, jag säger, blott en del af desamma, föranledde Fullm. att motsätta sig hvad komite'en i Wexiö begärt.
Det har visat sig att Fullm:s plural ite var lycklig nog alt träffa den utväg, som öfverensslämde med deras kommande granskares, Revisorernes förväntan, ty eljest hade Fullm. varit underkastade en grav anraärkn. inför sina principaler.
Emedlertid ber jag att få lemna tvänne uplysningar afvigt: den ena, att då R.
St., tid efter annan hafva beviljat understöd åt nedbrunna städer, såsom t. ex. Borås, Wenersborg, Norrköping och slutligen Wexiö, hafva Riksg:s-kont:s Fullm. med alla de tre förstnämnde af dessa Städers styrelser, varit i ett högst obehagligt förhållande, då liqviderne skolat upgöras, hvarpå jag vill som exempel endast anföra att Sländerne äga f. n., om jag ej missminner mig, till och med ett hus i Wenersborg, som Fullm. måste inköpa på konkursauktion, för alt sauvera kont:s fordran för den gjorda försträckningen, eller i korthet, att med ett ord, liqviderna gått högst uselt.
Deremot hvad Wexiö beträffar, har det fästat Fullm:s upmärksamhet, med hvilken lätthet och ordning all liqvid och correspondens försiggått.
Fullgörandet af hvarje skyldighet, såsom insändande af säkerhetshandlingar m. m. har varit punktligt, och den beredvillighet, hvarmed vederbör, gått Fullm:s önskningar till mötes, har varit högst ovanlig, så att Fullm. just fästat sig vid detta förhållande, som väckt deras förundran, emedan de varit vane vid något helt annat.
Som sagdt är, liqviderne med Wexiö hafva gått utomordentligt väl; Brandstodskomitéen har med största ordning och beredvillighet fullgjort alla skyldigheter, och det bevisar verkeligen grannlagenhet, enär den nog hade kunnat, om den velat, utfinna omvägar för att fördröja låne-vilkorens upfyllande.
För det andra får jag den åran nämna, alt om ändamålet är stadens återupbyggande och Sländerne dertill anvisa ett större eller mindre belopp, såsom här 7,500 R:dr, nyssnämnde summa, Den 22 Mars.
127 ena året upbäres som förskott till återupbyggande af tomt, men nästa år afträdes af innehafvaren, som bygger, till en annan, som bebygger en annan tomt, och följande år enahanda förhållande inträffar, då skulle jag för min del tro, att ändamålet med byggnadslånet vore i mångdubbelt afseende upnådt.
Ingalunda kan det vara stridande mot ‘ ändamålet med ett byggnadslån, om med ett och samma belopp flere byggnader blifva upförde, ty i st. f. en, äro ju två hus upbyggde.
Förrberörde summa, har nemi. varit använd af en dess innehafvare, Kapiten Klingström som derför byggde, men då han icke. fann sig vid att fullgöra de med summans bibehållande förenade skyldigheter, öfverlemnade den till Wexiö stads byggnadskomittée, som derigenom sattes i tillfälle alt med understöd bispringa andre nybyggare.
För min del kan jag således icke finna, alt 11.
St. hafva minsta skäl att vägra hvad StatsUtsk. tillstyrkt.
Riksg:s-kont:s Fullm. och jag sjelf såsom sådan, har icke kunnat bifalla kommunens önskan, roen jag kommer härpå detta rum, att dertill votera bifall på de grunder jag nu haft äran anföra.
Hr Lagerhjelm, Pehr: Sedan Fullm. i Riksg:s-kont. ulredt förhållandet, och visat huru frågan blifvit behandlad, återstår blott för mig att ådagalägga, huru jag, såsom ledamot af StatsUtsk. resonerat i denna fråga.
För mig har det förefallit alldeles klart, att en full öfverensstämmelse med de af Ständerna stadgade vilkor, icke här har kunnat äga rum.
Och hvarföre icke?
Jo derföre, att sjelfva händelsen icke har kunnat vara förutsedd af Ständerna.
Just denna omständighet, att händelsen icke kunnat, såsom ovanlig, vara förutsedd, gör också, alt den fruktan man hyser för prejudikat i detta fall, visserligen är alldeles öfverflödig.
Man har utsträckt delta ända derhän, att slutligen man skulle af considerationer, få taga tillbaka allt hvad Ständerna stadgat och möjligen nödgas afskrifva lånen.
Detta är en skuggrädsla.
Jag fruktar icke för att jemföra Ständernas reglementen med de förhållanden, som sedermera förekomma, och att afslå alla obilliga framställningar.
Men den synpunkt, ur hvilken StatsUtsk. i första handen och sedermera Ständerna, skola upfatla ett sådant reglemente, måste väl vara helt annan, mera utvidgad och högre, än den, hvarunder det förvaltande verket måste betrakta det.
Detta måste tolka ett reglemente blott och bart efter dess bokstafliga föreskrifter, men Ständerna äga i sin makt att göra afseende på andan, och icke låta sig hänföras af bokstafven, och då denna händelse är af den extra ordinära art, att den icke är af den ringaste skada för medlen, men har verkat dubbelt, derigenom att medlen först voro i den ena låntagarens händer, och sedan lemnades åt den andra, hvad kan man då se och finna annat, än att just händelsen här afsett ett sätt alt använda medlen, mera produktivt, än om den förste låntagaren hade behållit medlen i sin hand.
På dessa skäl tillstyrker jag att R. o. Ad. måtte bifalla detta SlatsUtsk:s utlåt. 128 Den 22 Mars.
En värd talare har yttrat, att hvad vid delta tillfälle har blifvit begärdt, kunde ulan all olägenhet beviljas.
Jag vågar anmärka att genom ett sådant beviljande, 7500 R:dr mindre blifva nu genast för Ständerna disponibla; hvilken summa, ehuru obetydlig, dock säkerligen kunde vida bättre användas.
En annan och stor olägenhet finner jag deruti, att man skulle frångå de vilkor, under hvilka lånet beviljats.
Gr. Mörner C. G. har redan visat, hvilka olägenheter det har med sig att frångå redan ulfästade vilkor.
Den som fått lånet, vänjes derigenom till att icke punktligen betala det, hvartill han sig förbundit, och Ständerna blifva skygga, för att en annan gång våga utlåningar, enär erfarenheten säger dem, att när penningarne väl kommit ut en gång, så komma de icke åter, äfven om förbindelsen gjorts aldrig så sträng.
Men det är icke nog med att ingen olägenhet skulle följa deraf, att medlen skulle fortfarande blifva ute.
Ständerna böra äfven afse alt något synnerligt skäl dertill förefinnes.
Se vi nu efter, hvarföre lånet beviljades åt Wexiö, så var del för att få staden så hastigt som möjligt återigen bebyggd efter den svära eldsvådan.
Derföre fastställdes en viss prescriplionslid för lånens ullemnande, samt för upförandet af byggnaderne, och inom denna prescriptionstid blefvo dessa 7,500 R:dr utlånta och hus för dem upförda, men efter prescriptionstidens slut föll det låntagaren in att han icke längre ville hafva dessa penningar, hvarföre han återbetalte dem.
Nu tyckes det väl att penningarna hade bordt tillfalla Riksg:s-kont., men så tyckte icke Brandkomitéen i Wexiö, den tyckte som så, hafva vi fått penningarna, så kunna vi utan fara behålla dem, och lånte så ytterligare ut dem efter prescriptionstidens slut.
Detta återutlånande kan väl icke leda till stadens hastiga återupbyggande, utan kan väl i sjelfva verket icke betraktas annorlunda, än som ett anslag för Wexiö stads utvidgning och försköning.
Delta är således en helt annan fråga än från början.
Nu återstår ali tillse, finnes det något skäl, hvarföre Ständerna vid deuna riksdag skulle anslå 7,500 R:dr att användas till staden Wexiös utvidgning och försköning.
Mig förfaller såsom skäl dertill icke funnes.
Man säger, att det är så ömmande omständigheter, men del vore då önskligt att man äfven visade, hvaruti dessa ömmande omständigheter bestå.
Det är upgifvet, och icke förnekadt, alt en del af dessa penningar åro använde till upbyggande af eli theaterhus, och huruvida denna angelägenhet innefattar några så ömmande omständigheter, det lemnar jag till R. o.
Ad:s eget bedömande.
Då jag känner till orten, och äfven någorlunda till de personer, som denna fråga rörer, anser jag mig pligtig att äfven säga några ord.
Jag ber att få genmäla den siste talaren, som sagt, att olägenheterna äro dock icke så obetydliga om man bifaller hvad Utsk. föreslagit, ty om man icke bifaller Utsk:s förslag, så får dock statsverket 7,500 R:dr, som statsverket icke får, om man bifaller detsamma.
Jag får Den 22 Mars. 129 får då erinra derom, att statsverket aldrig har beräknat all få dessa 7,500 R:dr; att redan från 1843 hafva penningarne varit disponerade för Wexiö stad, och att frågan nu gäller huruvida dessa penningar, sedan den person, som haft dessa 7,500 till låns, återbetalt dem på en gång, i st. f. att begagna sig af de förmåner, som voro honom beviljade, må få begagnas af annan person för samma ändamål, som de utlånats, med samma skyldighet att återbetala på samma tider och med samma ränta, som för det primitiva lånets ingifvande voro ulfäslade.
Man har sagt, att Ständerna skulle nu genom ett bifall till detta förslag frångå sina första vilkor.
Vilkoret frångå Ständerna icke; men Ständerna anse sig böjda öfver alt begagna sig af ordställningar, för att kunna, om jag så må säga, obarmhertigt uttaga penningar, som de en gång hafva beviljat för ett ädelt och godt ändamål.
Man har sagt, att ett prejudikat skulle lemnäs derpå, men det prejudikat, som här är i fråga, att nemi. en person, som fått ett fördelaktigt lån med fördelaktiga räntor, och dock likväl återbetalar detsamma, det kommer väl icke ofta i fråga, och vi behöfva sålunda icke befara, att detta prejudikat kommer att äga rum.
Man har vidare invändt att lånet beviljades för att återupbygga Wexiö, icke för alt försköna det.
Jag kan försäkra, att huru stora ansträngningar, som än äro gjorda, för att åter upbygga Wexiö, så återstår ganska mycket, innan detta vackra ändamål med medlen är upfyldt, och det må man icke lägga en kommun till last, att då den bygger, den bygger vackert och väl, och det har Wexiö gjort.
Lagerbjelke begärde alt få veta, hvaruti de ömmande omständigheterna bestå, som skulle kunna tala för bifall.
För det första får jag erinra derom, all Wexiö stad inom kort tid hemsöktes af 2:ne stora eldsvådor, som nedlade staden i aska; att Wexiö icke hunnit repa sig efter den första olyckan, förr än den andra inträffade, och utan Statens mellankomst hade det varit omöjligt att staden kunnat upbyggas.