Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nto 9, i anledn, af väckt fråga, om användandet af i bankens generalcassa N:o 1 förvarade utländska medaljer och mynt till förökande af bankens mynlcabinelt; N:o 10, i anledn. af framställda anmärkntr vid Utsk:s under Nio 6 afgifna memorial; ExpeditionsUtskottet: N:o 5, i anledn, af R. o, Ad:s återremisså Utsk:s mern, N:o 3; N:o 6, ang:de bestämmande af dagen, då nästa lagtima riksdag skall taga sin början.
Justerades r prot.utdr, för denna dag, ang:de riksdagens förlängning. H, R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e„ m, In fidem prolocolli, F. O, Silfverstolpe, Den a5 April. 349 Lördagen den 25 April i84o.
Justeiades 9 prot.utdr. för den 22 dennes.
Hrr Bankmäns lista till val af 2:ne Electorer efter N:o 26.
Leijonhufvud, Erik Knutsson, samt N:o 3a5.
Hr Appelbom, follin.
Hr Tornerhjelm, Rudolph Victor; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 2i5.
Frih. Liljecreutz, fullm.
Gr. Hamilton, Jolm, och „ 1688.
Hr Cederstolpe, fullm.
Hr af Sillen, Wilhelin Gideon.
Vidare öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i LagUtsk. efter N:o 1723.
Hr Gunther, Claes Ephraim, samt en ledamot i Ridd.Utsk. efter N:o i33.
Frih. von Schwerin, Carl Julius; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i Lagutskottet: N:o ig43.
Hr Bergenschöld, Erik Johan; i RiddarhusUtskottet:
N:o io5. Gr. af Ugglas, Ludvig.
Hr Nordensvan, Victor:
Af flera vigtiga skäl nödgas jag afsäga mig den befattning, hvartill jag i följd Electorernes förtroende blifvit vald, eller alt vara ledamot af Allm.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan ledamöterne i StatsUtsk.
Hrr af Harmens och Hallenborg erhållit ledighet från den 29 och 3o dennes, och Hr Nordensvan nu afsagt sig den plats i Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk., hvartill han under annan ledamots ledighet blifvit vald, Hr Landtm, fick anmoda Hrr Electorer att innan nästa plenum sammanträda, för att välja ledamöter till fyllande af platserna i nyssnämnda Utsk. under ledigheterna.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt secreteraren uti K.
Vettenskaps-academien till Hr Landtm, hemställt, om några af R. o. Ad:s ledamöter skulle vilja taga Rikets naturhistoriska Museum i ögnasigte någon dag, som R. o. Ad. skulle kunna tinna lämplig; och hemställde alltså Hr Landtm., om Ståndet ville tillåta honom underrätta Vettensk-aps-acade - 35o D a 11 25 April. miens secreterare, ntt de af Ståndets ledamöter, sorn vilja begagna sig af detta tillfälle, dertill välja Thorsdagen den 3o dennes på e. m. kl. 4 och derefter.
Bifölls. Ånyo föredrogs Exped.Utskrs den 22 dennes på bordet lagda förslag N:o 6 till R.
Sirs und. skrifvelse, angrde godkända förslag till ändringar i Rikets grundlagar.
I sammanhang härmed föredrogs äfven Const.Utskrs äfven den 22 dennes på hordet lagda mein.
N:o g, med uppgift fl de af samtliga RiksStm godkända grundlagsändringsförslag.
Uppå derefter framställda särskilda proposrr, blef förslaget till den und. skrifvelsen af R. o. Ad. godkändt, samt Const.Utskrs mern.
Nro g lagdt till handlingarna.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskrs den i3 dennes på bordet lagda betänk.
Nro 24, öfver väckt motion om ändring i 7 cap. 1 §:n Jordabm.
LagUtskrs den i3 dennes på bordet lagda betänk.
Nro i5, i anledn. af väckt fråga om upphörandet af spö- och risstraff för vissa brott m. m.
Det vare långt från mig alt tala emot hvad LagUtsk. i dess betänk.
Nro 25 yttrat; tvertom önskar jag, att dess åsigter måtte göra sig gällande; men jag tror, att då detta betänk, innefattar i 4*de punkten den förändring, att der 2!ne slags straff äro stadgade, sorn kunna användas, vatten- och brödstraffet bör begagnas i stället för spö eller ris, sådant äfven bör iakttagas vid andra tillfällen.
Jag får i sådant afseende fästa uppmärksamheten på i3 cap. 4 §:n Missg.bm, der den, som sökt begå sjelfmord, straffas med fängelse vid vatten och bröd, spö eller ris, och hemställer, att endast det första alternativet må för ett sådant brott bestämmas.
Likaså med hänseende till stadgandena i 10 cap. 20, 26, 3o och 36 §§:na krigsartrna, der spöstraff är ålagdt för 3:dje resan rymning, förskingring af Kronans munderingspersedlar m. m.
Jag hemställer, om ej förändring i afseende härå äfven bör bestämdt utsättas, och tror, att sådant skulle verka nyttigt, hvarföre jag önskar, att återremiss af detta betänk, måtte beviljas.
Jag har endast begärt ordet för att göra den hemställan till den siste talaren, om icke han, för ändamålets vinnande i afseende på det af honom önskade tillägg till det nu föredragna betänk.
Nro 25, som LagUtsk. afgifvit, ville 'afstå från begäran om återremiss och blott yrka bifall, samt som sin motion upptaga förändring
Den a5 April. af i3 cap. 4:n Missg.btn, emedan jag skulle tro, atl om betänk. återremitteras, skall detsamma, när det återkommer, möta många svårigheter.
Ehuru jag uti ett föregående plenum förklarat, alt, efter milt omdöme, ingen gradation af straff borde finnas utöfver lifvets förlust, hvilket jag ansåg böra utgöra yttersta gränsen för straffrättens utöfvande; tror jag likväl rättvisan ovillkorligen fordra, att alla andra straff under lifsstraffet , så vidt möjligt, är, stå uti behörig gradation i förhållande till de olika brottens mer eller mindre svåra beskaffenhet.
En sådan slraffgradation skulle dock i betydlig mån tillintetgöras, om LagUtsk:s betänk, i sin helhet blefve såsom lag antaget.
— Inbrotts- och fickstölder anses enl. gällande lagar vara af svårare natur än enkel stöld, och hafva äfven så blifvit af LagUtsk. betraktade; men sådant oaktadt, skulle de förra i de flesta fall ej blifva hårdare straffade än enkel stöld, ifall LagUtskrs förslag vunne bifall.
Ehuru den, som begår enkel stöld första gången och tillgriper t. ex. 4o r:dr b:co, skall straffas med 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, skulle den, sorn tillgriper samma eller dubbla summan utur annars ficka eliel’ genom inbrott, efter LagLTtsk:s förslag ej blifva svårare straffad.
Delta står, efter min åsigt, i uppenbar strid emot rättvisans fordringar, hvadan jag ock finner mig föranlåten att bestrida bifall till LagUtskrs betänk. i denna del.
— Ingen kan lifligare än jag önska afskaffandet af de rysliga och för menniskan förnedrande spö- och risstraffen; men jag vill likväl ej med min röst biträda beslutet om deras borttagande, förrän något annat mera lämpligt straff sättes i deras ställe.
Af sådan anledn. har jag inom ETtsk. föreslagit, att första resan inbVott, stöld af kreatur ute å marken, fickstöld, samt mjölkning af annans ko, får eller get, för hvilka förbrytelser nu gällande lagar, utom annan bestraffning, bestämma vissa par spö eller ris, hädanefter måtte, i stället för sistnämnda bestraffning, beläggas med arbetsfängelse på någon lämplig tid, hvarunder den brottslige ej finge förvaras ibland andra gröfre förbrytare.
I anledn. af Gr. Posses anmärkning, det LagUtsk. äfven bort hafva tillstyrkt spöstraffets afskaffande för åtskilliga uti krigsart:na omnämnda brott, såsom tredje resan rymning och munderingspersedlars förskingring m. ro., får jag äran att upplysa, det spöstraffet för dessa brott redan är afskaffädt genom 1812 års circulär, der det stadgas, att spöstraffet ej vidare må tillämpas vid andra fall, än då antingen allmänna lagen ovillkorligen föreskrifver denna bestraffning för det begångna brottet, eller ärans förlust, uppenbar kyrkoplikt eller fästningsfängelse derå följa bör.
Inom TJtsk. har äfven fråga uppstått derom, alt, på sätt 35a D c n a5 April.
Posse antydt, domaren alltid borde dömma till fängelse vid vatten och bröd för de brott, sorn nämnda straff finnes uti lagen utsatt alternativt med spö- och risstraffet; men Utslits pluralitet har ansett åtskilliga betänkligheter möta för utfärdandet af ett sådant stadgande.
Då jag nu på anförda skäl vördsamt anhåller om återremiss af detta betänk., anser jag mig tillika böra upplysa, att orsaken, hvarföre jag ej finnes ibland reservanterna antecknad, är den, att jag ej varit tillstädes när betänk, justerades.
Vid genomläsandet af LagUtskls nu föredragna betänk., väntade jag mig ett helt annat resultat, helst jag, vid Ulskts behandling af frågan rörtde upphörandet af de qvalificerade dödsstraffen, tyckt mig finna, att Utsk. i allmänhet gjorde mindre afseende på conseqvens och sammanhang i lagen, än på undanrödjandet af olämpliga och tidsvidriga straff.
Jag tog för afgjordt, att Utsk. skulle tillstyrka spö- och risstraffens totala upphörande, men finner Utsk. i det stället anföra följande, med anleda, af antecedentia, högst besynnerliga skäl för dess bibehållande:
Dessa straff äro således — säger Utsk. —- efter Vtsk:s lanke, högst olämpliga, och Utsk. skulle ej tveka alt hell och hållet tillstyrka deras upphörande ; men sådant skulle, på sätt Just.ombudsmannen anmärkt, ej kunna ske utan omarbetning af hela straffsystemet, enär spö- och risstraffen utgöra en hufvudsaklig beståndsdel af de stadgade straffarlerna , hvilkas försvinnande ofelbart skulle störa sammanhanget i lagen, ej sällan upphäfva del en gång bestämda förhållandet emellan brott och straff, samt åstadkomma en lucka i sjelfva strafflagen.
För min enskilda del är jag en stor förfäktare och ifrare för bibehållande af conseqvens och sammanhang i lagen, och skulle således vara den förste att biträda Utsk:s yttrade mening, så framt jag nemi. vore öfvertygad om sanningen och grundligheten deraf.
Låtom oss derföre något närmare granska, huru sig härmed förhåller.
För att göra detta, torde likväl först vara nödigt att i korthet framställa en expose' af de olika arter kropps- och fängelsestraff, som i 1734 års lag äro afsedda och bestämda. 5 cap. Straff-b:n omnämner 3:ne sorts straff, nemi. kroppsplikt med arbete, spö och ris, samt häkte vid valten och bröd.
I 8 cap. 2 §:n, 40 cap. 3 §:n, i\5 cap. 2 §:n, 46 cap. i.
J:t Missg.-b:n, äfvensom K. förordn. den 20 Jan.
1779 bestämmes ytterligare ett bestraffningssätt, som är fängelse å fästning med eller utan arbete.
10 cap. 2 §:n tillägger vidare arbete i halsjern halft år eller mera.
I 4° cap. 3 §:n omnämnes arbete i tre år under Konungens häkte. 53 cap. 3 §:n omnämner fängelse, arbete vid kyrka, slott eller fästning. 1 cap.
Den a5 April. 353 cap. i och 2 §:na omnämnes allmänt arbete längre och kortare tid.
I 6o cap. 5 §:n omnämnes enkelt fängelse.
— '734 års lag bestämmer således 8 olika kropps- och fängelsestraffarter, nemi.: enkelt fängelse, fängelse med arbete, fängelse å fästning med eller utan arbete, fängelse vid vatten och bröd, arbete vid kyrka, slott eller fästning, allmänt arbete, arbete i halsjern, spö och ris.
Sedan jag nu omnämnt de olika straffarlerna, vill jag relevera de capitel och §§:r i Missg.-b:n, hvarest spö och ris äro föreskrifna att alternera med vatten och bröd, efter domarens bepröfvande, samt de capitel och §§:r, hvarest spö och ris ovillkorligen föreskrifves skola ådömmas och tillämpas.
VI cap. 2 och 5 §:ne, rör:de myteri och uppror; VII — i, 2 och 4 §§:ne> om falska myntare och utprånglare; Vill — i §:n, rör:de falskt bruk af Konungens namn; IX — i och 2 §§:ne, om tvegifte: XI — 3 och 4 §§:ne, om den som länder eld å ut hus m. m.; XU — 4 och 5 §§:ne , om sjelfmord; XIV — 2 och 3 S§:ne, slår eller smädar barn, fader och moder; XV — 2 §:n, om slag å husbonde; XVI — r, 2 och 5 §:ne, om barnamord; XVIII — 8 §:n, om hot mot domaren; XIX — 3 §:n, släpper vaktkarl fånge af försummelse.
Till de sednare höra: XL — 3 och 6 §§:ne, om 2:dra och 3:dje resan stöld; XLI — 2 §:n, om någon lockar öfvermage alt stjäla; XLVI — i §:n, om kyrkotjufnad; Lill — 3 §:n, om 3 resan lönskaläge; LV — 2 och 3 §§:ne, om hor; LVI — 2 §:n, om gift man lägrar annans faslemö; LIX — 6, 7 och 8 §§:ne, om lior i befryndade leder; LX — 4 §:n> onl någon ljuger lönliga å annan och det å lif eller ära går; LXI — 2 $:n, om delaktighet i missgerning.
I alla öfriga capitel och §§:r, der spö och ris komma i fråga, dr det såsom surrogat för bristande tillgång af böter, och behöfva ej bär upptagas, emedan LagUtsk., för detta fall, tillstyrkt deras upphörande.
Af hvad jag nu omnämnt synes således, att spö- och risstraifet, enl. 11 cap. i Missg.-b:n, af domaren får ådömmas alternerande med vatten och bröd, efter omständigheterna, samt enligt 9 cap. ovillkorligen måste ådömmas.
Att ingen omarbetning af straffsysterne, ej heller någon af de olä5 H. $ 354 Den a5 April. genheter Utsk. föregifvit, skulle komma ifråga, så framt spöoch risstraffen upphöra att tillämpas enl. de 11 omnämnda captn Missg.-b:n, lärer vara temmeligen klart, emedan det nu ankommer på domaren att tillämpa hvilketdera straffet, antingen vatten och bröd, eller spö och ris, han anser lämpligast.
Och jag kan ej inse någon våda af att delta godtycke upphörer, samt att blott ett bestraffningssätt hädanefter kommer att för dessa fall användas, och att detta må blifva vatten och bröd. 5 cap. 5 §:n Straff-b:n stadgar:
"Med fängelse vid vatten och bröd må den brottslige straffas, der domaren pröf”var att hans välfärd och heder genom annan kroppsplikt ”spilles. —Då Utsk. säger, — "att om man betraktar nämn"da straffs — nemi. spö och ris — nesliga beskaffenhet, sä "finner man frän dem oskiljaktiga en grymhet och ett ned”sättande af menni sko var del, som äro i hög grad stridande '”emot närvar, tids bildning i seder och tänkesätt, samt mä"ste hos den straffade verka en till fortsättning pä brottets "bana äggande förhärdelse och görande hans försoning med "samhället nästan omöjligi” så måste man väl medgifva — förutsatt att detta raisonnement är sannt, — att den, som undergår detta straff, lider till sin välfärd, och om han har någon gnista qvar, äfven till sin heder.
— Ingen af LagUlskts ledamöter skulle således kunna, i conseqvens med ofvanciterade yttrande, ådömma till spö eller ris, om de samvetsgrann! tillämpa 5 cap. 5 §:n Straff-b:n.
Hvad de 9 capitel i Missg.-b:n angår, hvarest spö- och risstraffen äro bestämda att ovillkorligen tillämpas, så och om man finner nödvändigt — hvilket jag visserligen ej vill vara emot, — att de i dessa capitel omnämnda brott må varda med strängare straff belagda, kan jag ej inse något hinder, hvarföre man ej nu utan fara skulle kunna i spöoch risstraffets ställe införa fästningsarbete, såsom i allo lämpligare och mera förenligt med de bestraffningssätt, som numera nästan allena af alla civilicerade nationer begagnas.
I denna händelse vore ganska lätt att bestämma en viss fästningstid, svarande emot hvart par spö, såsom t. ex. 3 veckor, hvilket skulle för 4o pär spö göra 2 år 4 månader.
Härigenom skulle alla invändningar om hela straffsystemets omarbetning, allt ordande om luckor i strafflagen m. m. försvinna, och Missg.-b:n hvarken till systeme eller sammanhang förryckas, utaq tvertom blifva lämpligare och humanare för närvar., samt göra öfvergången till ett annat systeme lättare och mindre brådstörtad för framtiden.
På dessa grunder vågar jag yrka på återremiss af betänk., samt anhåller, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja återrem issen.
Jag tror, att en del af de värde talare, som här yttrat sig, hafva begått ett misstag, dåde Den a5 April. 355 anse, att spöstraffet är strängare än straffet valten och bröd.
Spöstraffet är nesligare, men strängare kan det ingalunda kallas, ty läkare bar försäkrat mig derom, att om straffet alt undergå 28 dygns fängelse vid vatten och bröd i all sin stränghet användes, skulle ganska få personer stå ut meddetsamma, utan de fleste skulle antingen dö deraf eller ock få sin helsa förstörd för sin öfriga lifstid.
Detta är ej händelsen med spöstraffet. 4° Par spö, sorn motsvarar 28 dygns vatten och bröd, anses icke så hårdt eller för kroppen så menligt som detta sednare straffet; således kan man ej säga, att det är strängare, men väl att det är nesligare och icke enligt med tidehvarfvets hyfsning; och derföre instämmer jag med LagUtsk.
, att det bör afskaffas, så vidt möjligt är.
Jag skulle afven vilja gå så långt alt förvandla i de flesta fall spöstraffet till vatten och bröd, men jag anser detta sednare vara nära lika så grymt, då det nemi. för framtiden förstör en menniskas helsa.
All lag bör vara tillrättavisande, icke hämnande; men när det straff, lagen stadgar, förstör en menniskas helsa och lif, då har lagen gått utom den gräns, inom hvilken den bör hålla sig för att tillrättavisa och förbättra en menniska.
Jag skulle således önskat, att LagUtsk. hade förvandlat spöstraffet till arbete längre eller kortare tid på fästning, och till och med inskränkt straffet af vatten och bröd, som jag ej kan finna lämpligt; men då detta icke skett, är likväl redan något vunnet, då spöstraffet till största delen försvunnit; och jag tillstyrker, i anledn. deraf, bifall till betänkandet.
Ridderstolpe, Fredi-.:
Tillräckligt ofta höiman på delta rum theorien tysta praktiken.
För min del, kan jag icke med tystnad höra något sådant, der min erfarenhet jäfvar uppgiften.
Den föregående talaren har citerat läkares vitsord: jag kan, ej medgifva någon kraft åt detta vitsord, förrän läkaren stiger fram och visar mig, att. han sjelf fått spö, ty jag har den erfarenhet, att alla, som blifvit dömde till spö, söka att erhålla läkares vittnesbörd om för svag helsa att kunna undergå spöstraffet i afsigt att erhålla leuteration och förvandling af förenämnda straff till vatten och bröd.
Jag har icke förnummit någon, hvars helsa lidit af denna die'tkur, lill hvars undergående Westerås slott aldrig saknat patienter, och anhåller derföre, att afseende måtte göras å hvad jag haft äran anföra, samt att, då lag icke finnes att till arbete förvandla spöstraff, och arbete ej heller kan vid länshäktena erhållas, denna förvandling mätte fördröjas, intilldess så blir föranstaltadt, att rasphus eller något dylikt finnes att tillgå, der man kan använda de dömde.
N:o a5 blef af R. o. Ad. ålerreroitteradt. 356
Den a5 Af ril.
Hr Munck af Rosenschöld*, Nils Rudolph, den 22 dennes på bordet lagda yttrande, i anledn. af väckt motion, om kungsgårdars försäljning.
Föredrogs ånyo Hr Dalmans, Wilh. Fredr., den 22 dennes på bordet lagda och sedermera till prot. aflemnade motion , så lydande:
Jag föreslår, att LagUtsk. måtte till R.
St. inkomma med utlåt., huruvida icke liela det af f. d.
Lag-comite'en afgifna förslag till allmän criminal-lag, eller åtminstone den delen deraf, som innefattas uti förslaget till
St raff-bal k, må kunna af R.
St. vid denna riksdag i dess helhet antagas och till K.
M:s sanction öfverlemnas, med underd. anhållan att, i händelse K.
M. icke skulle kunna medhinna att vid innevar. riksdag ingå i pröfning af det nya criminalJagförslagets alla delar, K.
M. åtminstone måtte meddela R.
St. den nåd. försäkran, alt en fullständig contrapropos. i ämnet kommer att vid början af en snart förväntande riksdag till R.
Jag varsnar ganska väl det skrik, som skall från flera håll höjas mot ett antagande, snart sagdt per acclamationem, af ett helt nytt slraffsysteme; jag inser äfven, att, med de nya, mera ändamålsenliga metoder för byggnad af stralffängelser, som under de sednare åren blifvit utvecklade, möjligen åtskilliga förändringar, isynnerhet uti gradationen utaf de af Lag-comiteen föreslagna straffbestämmelserna, torde blifva nödiga; och jag har från dessa omständigheter härledt min tvekan, alt Regeringen vid denna riksdag torde lemna siti sanction å det nya criminal-lagförslaget i dess oförändrade skick; men jag fäster å andra sidan en stor coust itu tionel vigt dervid, alt R.
St. icke helt fromt åtnöja sig med de förevändningar lill uppskof, hvarmed Regeringen riksdag efter riksdag afspisar Representationen.
Ett af landets angelägnaste behof är obetvifligen det att erhålla ett förbätlradt straff- och fängelse-systeme, och det är R.
St:s pligt att uttrycka detta behof genom begagnande af sitt lagstiftnings -initiativ, dervid R.
St., efter min tanke, icke kunna anses begå någon oförsigtighet, om de gifva ett fÖrlroendevotum åt Rng-comiteens arbete, hvars hufvudgrundor öfverensstämma med den af folk-representationen i Brödrariket likaledes snart sagdt per acclamationem antagna nya criminal-lagstiftnirig, och hvars möjliga misstag i detaljerna vid en blifvande riksdag lätt kunna rättas, helst om R.
St. besluta någon viss tid, innan den nva lagen får promulgcras till efterlefnad.
Väl invänder man, att de materiella arrangementerna af fängelsebyggnader etc. ovillkorligen böra föregå antagande af ett på fängelsestraff bygdt lagsystéme; jag tror dock alldeles motsatsen och anser beslutet om den såsom prin - Den 25 April. cip vigtiga lagens antagande just vara den kraftigaste häfstång och innebära ett slags tvingande nödvändighet att sedermera destomer skyndsamt och nitiskt tillvägabringa de materiella medlen för lagens sättande i verket, då deremot en isolerad propos. om anslag af medel till stora företag, utan att man ännu med säkerhet vet efter hvilket systéme de komma att användas, eller om det ändamål, som dermed åsyftas, någonsin vinnes, sannolikt finner ej så få röster emot sig, särdeles inom en Representation, som varit vand att så ofta se sig gäckad i sin förhoppning alt genom beviljande af materiella medel vinna någon ideal reform.
Jag föreställer inig således, alt det skulle väl kunna försökas, att en gång låta ide'erna gå i spetsen.
Bifölls Coust.Utsk:s den 22 dennes på bordet lagda mern.
N:o 8, med begäran om arfvode för 2tne e. o. cancellister.
Ånyo föredrogs och Indes lill handlingarna StatsUtskrs den 22 dennes på bordet lagda mein.
N:o 38, med öfverlemnande af fullmäktiges i Riksg.cont. till Rikets nu församlade Ständer afgifna berättelse.
I anledn. deraf, alt i StalsTJtskrs memor.
N:o 38 anföres, det någon lyftning af det s. k. stora creditivet har icke i f r åg a k o m m i t, anhåller jag att få göra följande motion :
Från början bestämdes i 63 §:n af Reg.F:n, att det större creditivet skulle utbetalas af R.
Sirs Bank; och i öfverensstämmelse dermed var i 2:dra §:n af ansvarighetslagen för R.
St:s fullmäktige i banken stadgadt 2 års fängelse å fästning, samt förlust af Ständernes och allmänt medborgerligt förtroende m. m. för den eller de fullmäktige, som försummat iakttaga hvad Reg.Frn härom föreskrifver.
— Men vid sist lid ne riksdag blef utbetalningen af nämnda creditiv flyttad från Banken till Riksg.contoret, utan att någon motsvarande förändring blifvit gjord i ansvarighetslagarna för fullmäktige i Banken och Riksg.cont.
Den gamla hotelsen i ansvarighetslagen för fullmäktige i banken qvarstår alltså der nu mera alldeles förgäfves; men full frihet är deremot lemond fullmäktige i Riksg.cont. att utan juridiskt äfventyr kunna underlåta att härutinnan iakttaga Reg.Fins föreskrifter.
Båda ansvarighetslagarne måste derföre nödvändigt rättas i öfverensstämmelse med de nu mera ändrade förhållandena.
Och det är just till vinnande af denna lättelse, som jag vördsammast får anhålla om remiss af detta anförande lill Lagutskottet.
Rerfii lierades till Lagutskottet. 358 „
Ånyo föredrogs oell bifölls StatsUtsk:s den 11 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 3g, ang:de väckt motion om meddelande af uppgifter, i afseende på lösen för embets- och tjenstemäns fullmakter och afsked, m. m. Gr.
Jag har icke velat begära återremiss af detta utlåt., utan anhåller blott att få reservera mig mot StatsUtskrs beslut eller hemställan, mindre derföre, att StatsUtsk. föreslagit att min motion matte förfalla, utan snarare derföre, att Utsk. stympat min motion och icke pröfvat den i sin helhet.
Min afsigt var naturligtvis, icke blott att undersökning om beloppet af den lösen, som utgår till vissa tjenstemän för fullmakter, skulle äga rum, utan äfven att Ständerpe skulle fatta ett beslut, huruvida de ansågo, att en sådan fullmakts-lösen borde bibehållas.
StatsUtsk. har nu endast afsett medlet, men ingalunda ingått i pröfning af ändamålet; och det är deremot jag egentligen reserverar mig, och anhåller att på samma gång få reservera min rätt, att, i händelse R.
St. skulle bifalla en annan af mig väckt motion om att all lösen för sådana fullmakter, som utgå från Konungen, skall afskalfas, jag må äga rättighet att väcka motion om upphörande af all lösen för fullmakter, som från embetsverken utfärdas.
Ehuru jag visserligen anser, att den siste talarens yttrande, såsom framstäldt under formen af reservation, icke fordrar något svar, mäste jag dock, då det blifvit StatsUtsk. förd t till last att hafva stympat en motion, försvara Utsk. för en sådan beskyllning i delta fall, då det i raisonnementet heter, att det beror af Konungen att vidtaga hvad
Han finner vara af behofvet påkalladt.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den ii dennes på bordet lagda utlåt.
JV:o 45, i anledn. afR.