Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga förklax’a förra AdeligaJungfruStiftsDirectionen Ridderskapets och Adelns tillfredsställelse oell välbehag öfver det sätt, hvarpå Stiftsärenderne blifvit sedan sista Riksdag af Directionen förvaltade.
Hvilket dock allt, till Ridderskapets och Adelns vidare prof - Bil, till Ridd. och Ad.
Fröt. VI!.
B, p. 32r.
Wadstena Acleliga Jungfm-Stifts-Cassans Fordringar för Inskrihings-Penningar och Famillegåfvor vid 1822 års sjut.
N:o Herr Lieutenanteri Friherre Cl|is Sam, Lybecker.
Fendricken Friherre Eric Johan fleetwood* Framledne Lieutenanten Erland Kafle.
Herr ÖfversteLieutenanteri Friherre Ad.
Fredr, Rudbeck. - - Framledne Lieutenanten Gustaf Åkerhjelm.
Framledne Lieutenanten Evert Reinhold von Knorring. - - Capital cl 6 procent. 26 35 00 4o 16 16 16 20 l Herr Lieutenanten Christoffer Lagerbjelke* Framledne Öfversten Friherre Joliati Wilhelm Örnskiöld. - - Herr Ryttmästaren Friherre B. von Schwerin* Transport OJ 00 G6 011 58 16 0 2 Capital cl 5 procent. 16 O i 55 16 00 135 16 16 Interesse till 1822 års slut. i3 16 10 28 ion 37 180!
8 Summa 26 46 T7 00 55 16 20; to RiddarhusUtskottets Utlåtande ■ gi 37 200 o - 65a 5o (Den inkrifna Dottreri Sophia Lovisa Lybecker åtnju. jter peision, hvilken enligt Ridderskapets och Adelns \ beslut vid sista Riksdag, till skuldens betalande inne(hålles.
(Den inskrifna
Dottren är död år i7g5.
Gäldenären ) hfver i knappa vilkor, men dess Son Kannnarher] ren G. M. Fleetwood, har den 14 April detta år ( örbundit sig, att inom ett år liqvidera skulden.
[Gäldenären död och ingen tillgång.
Den inskrifna | Dottren är gift år 1816; men i okunnighet derom, ) uppfördes hon år 1817 till pension, som innehölls, och hvarmed en del af skulden iiqviderades; men se. dan förhållandet blifvit upplyst, affördes hon, då deri nu resterade summan fanns obetald.
[Gäldenären lefver och har i bref till RiddarhusFisca!e. n loivat belala; men ännu icke sådant fullgjort.
D ra inskrifna
Dottren är död 17g4.
[Enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid sista Riks, dag, kommer denna skuld att gäldas med pensionsbeloppet, då den inskrifna Dottren Hendrica Lo visa Conradina Åkerhjelm dertill uppföres.
StiftsFröken Eva Lovisa Charlotta von Knorring åtI njuter pension, genom iuneliållnirig hvaraf skulden 11 detta år godfgöi és. [Dottren Beata Lagerbjelke blef gift år 181g, hvaref ter gäldenären upphörde att betala räntan.
Om skulden afskrifves, torde dock Famillegåfva för Adeliga Ätten Lagerbjelke böra erläggas; när någon Fröken af Ätten inskrifves.
(Gäldenären död, och skuideri vid års Proclama bevakad; men ingen betalning erhållen.
Den inskrifna Fröken Petronella Charlotta Söderhjelm är detta år uppförd till pension, hvarmed skuideri kan liqvideras.
Gäldenären saknar tillgång, och den inskrifna Fröken Då ingen utväg nu mera finnes att få skulden hetaldj hemställer Utskottet, att beloppet måtte utur Räkenskaperne afskrifvas; Utskottet hemställer, att nödige åtgärder måtte af Directionen vidtagas, för att hos Gäldenären utsöka beloppet; men att hyad sorn dervid icke utbekommes; måtte afskrifvas. är utur Stiftet torde ny afgången Ont Famillégåfva för J
O1 Schwerin framdeles böra erläggas. skriiden afskrifves; Ätteri von Frihérrligä
I likhet med hvad vid N:o 4 blifvityttradt, hemställer Utskottet att åtgärd till summans indrifvande måtte vidtagas, och hvad dervid icke utbekommes, afskrift vas.
Men att Famillégåfva framdeles bÖr erläggas, då någon af Ätten inskrifves.
Utskottet hemställer, att inskrifna Fröken Söderhjelm måtte vid dess pensionsrättighet bibehållas, och skulden genom pensionens innehållande liqyideras.
Enär ingen tillgång till skuldens betalande finnes, hemställer Utskottet att densamma må afskrifvas, meri att Famillegafva framdeles bör erläggas, då någon af Ätten inskrifves; N;o Capital å 6 procent.
Capital å 5 procent.
Transport 5i 1 6 9 i55 16 10 Herr Ryttmästaren Adam Johan Lagerberg. 66 52 — ■— — 11 Herr Öfver Jägmästaren Friherre Carl Fredric von Kothen, - 33 16 — 35 ! 6 — 12 Framledne GeneralLieutenanten Friherre Eberh. Ernst von Vegesach. 55 16 — 55 16 — 15 Framledne Lieutensnten Gustaf Adolph Ber- genstråle. 55 16 — — — — i4 Herr Capitainen Carl Emanuel Lagerberg. 66 02 — — i5 Framledne Capitainen Friherre Gustaf Fredric Ehrensvärd. 88 4 2 8 — — - 16 Majoren Carl Christoffer Frejdenfelt. 55 16 — — — — 17 Herr Öfversten Friherre Sven Palmstjerna. 35 l6 — — — 18 Herr Lieutenanten Wilhelm Fredric Planting Gyllenbåga. - 200 — 55 t6 — *9 Herr Capitainen Friherre Peter Pfeiff. f Herr ÖfversteLieutenanten Otto Boije. 35 l6 — — — — 20 4i l6 — — — Transport ~565 26 ~8 100 RiddarliusUtskottets Utlåtande: lien äldsta af Döttrarne N;o 854 Ottiliana Lovisa Lagerberg lefver; mea den andra är utur Stiftet afgången. jEnigt Ridderskapets oell Adelns beslut vid sista Riksdig, kommer skulden framdeles genom innehållande af pension att godtgoras.
Utskottet hemställer, att den af Döttrarne som i Stiftet qvarstår, må vid dess pensionsrätt bibehållas, samt att lämpliga åtgärder till fordringens indrifvande må af Directionen vidtagas.
tGaldtnären blef i Iifs[i iden Jagsökt; men nekade att betala skulden såsom öfverårig.
Sedermera död utan tillgång.
Den inskrifna Dottren N:o 864 Ulrici Beatha Sophia Vegesach är qvar i Stiftet.
(Skulden skulle, enlig beslut sista Riksdag, genom innehållande af penson liqvideras; men sedan den inskrifna Dottren år 1820 blifvit gift, torde densamma böra afskrifvas.
IGklJenaren död i vvtåttigt tillstånd.
De inskrifna Dött/ rame Catharina laria och Eleonora Gustafva äro | båda utur Stiftet! fgångne. /Enligt Ridderskap etsocth Adelns beslut vid sista Riksdag, skulle gäldert genom pension liqvideras.
Sedan dep äldsta Fröken Lovisa Ehrensvärd nu mera blifvit gift, torde inskifmngspenningarne för henne 55: 26; 8. böra afskriivas.
Beloppet bör, då pension framdeles erhålles dermed gäldas, enligt beslut sista Riksdag.
Den inskrifna Dottren, N:o 999, Beata Christina Palmstjerna, är enligt Matrikeln qvar i Stiftet.
Ridderskapet och Adeln beslöt vid sista Riksdag att skulden borde, då Döttrarne framdeles kommo till pension, dermed liqvideras.
Sedermera är den äldsta år j8i9 gift; hvarföreinskrifningspenningarneför henne 55 * R:dr torde böra afskrifvas.
Skulden bör enligt beslut sista Riksdag, med framdeles tillfallande pension liqvideras.
/Gäldenären som bor i Finland, har blifvit lagsökt och vägrat betala, och medgifvit att den inskrifna Dottren N;o io5g, Eva Sophia Boije, må utur Matrikeln afföras., I likhet med de grunder, som af Ridderskapet och Ai deln vid sista Riksdag godkändes, hemställer Utskottet, att den upplupna räntan må afskrifvas; men att den inskrifna Fröken måtte vid dess pensionsrätt bibehållas och capitalsummorne genom pensionens in. nehållande framdeles betalas.
Sedan ingen tillgång till skuldens betalande nu mera finnes, hemställer Utskottet att densamma måtte afskrifvas.
På enahanda grund hemställer
Utskottet att äfven des, sa summor matte utur räkenskaperne afföras.
Utskottet hemställer att 55 R:dr 26 sk. 8 r:st., till hvilkas gäldande ingen tillgång finnes, måtte afskrifvas, Då, i anseende till Gäldenärens knappa vilkor, ingen utväg synes vara, att skulden af honom kan betalas, hemställer Utskottet, att räntan må afskrifvas; men att den inskrifna Dottren må vid Pensionsrättigheten bibehållas eich capitalgälden med pensionsbeloppet liqvideras.
Utskottet hemställer att 53 R:dr r6 sk., af capitalet ä 6 procent må utur räkenskaperne afföras.
Utskottet hemställer att skulden måtte afskrifvas, och den inskrifna Dottren utur räkenskaperne afföras.
Den 2a Augusti e. m, ftirig vördsamt underställes.
Stockholm den i5 Augusti i8s5.
På RiddarhusUtskottets vägnar, C, G. Spens, N, Snoilsky-; (Se Lifogada Tabell.) Bilagor till PleniProtocollet för den 22 Augusti* O ' eftermiddagen.
H:o i.
Herr Montgommerie, Gustaf i Då vid Plenum den i4 dennes föredrogs Stats- samt Allmänna Befuårs och OeconomieVtjkotlens Utlåtande öfver min Motion om Wejler- och Norrbottens sammanslående till ett Län, beviljade Högloft.
Ridderskapet och Adelil att, på min derom gjorde begäran, nämnde mål skulle få hvila tills bériiälde Utskott yttrande i enahanda ämne nemligen, om återläggande af Herjeådalen ti ti Gefleborgs- och af JemtUil. lill Ridd. 0. Ad.
Band. 21 Ben 22 Augut ti #• nu land till Wejlertorrlands
Län, till Ridderskapet och Adeln inkonine.
Detta har nu skedt, och jag utber mig att, i ett sammanhang vördsamt få framställa mina tankar och åsigter i Kmnet.
Då jag förut haft den äran att andraga mina skal för Norr- och LFefterbottens förenande till ett Län, tror jag mig, utan att helt och hållet kunna förbigå dem, dock böra vid detta tillfälle börja med att ådagalägga huru ofullständigt och litet eller intet conseqvent de Högloft Utskotten utredt och besvarat frågan om Jemtlands återläggande till WefierNorrlnnd, likasom Ltrefter~ och Norrbottens sammanslående, jemförelsevis med frågail om Herjeädalens förenande med Gefebotgs
Län, ehuru samma bevekelsegrunder och samma orsaker gälla, så Val för det ena som för det andra.
På motionairernas mångå skäl att få Jemtland återförenadt med WesterNorrland, svarade Högloft Utskotten: ”Att man vid en så vigtig frågas undersökning icke bör taga i betragtändö alt afse endast de mer och mindre enskildtä tillfälliga omständigheter som dermed aro i sammanhang, utan fasthäldre de allmänna och väsendtliga grunderna för densamma.
I detta afseende tro Utskotten sig blott behöfva erindra orri de stora anstalter som blifvit gjorde för Jemtlands odling och ökade befolkning.”
Men hvarken hafva Utskotten upplyst hvad de ansett för < n fidi dt a tillfälliga omständigheter som böra åsidosättas lör de allmänna och våsendtliga grunderna i tionna fråga, eller utredt hvaruti dessa flora anftalter bestå, sorn skolat blifvit
Den 22 Augusti c, nr, gjorda för landets odling och olada befolkning.
Det vöre i synnerhet för den, som varit i denna landsort, interfessänt att känna dessa fora anstalter, hvarom man på stället icke kunnat få någon serdeles påtaglig erfarenhet; och déssutom vet jag ingen orsak hvarföre icke dessafto. ra anftalter, om de förefinnas/iika väl blifvit till— vägabragte om Jemtland varit förenadt med WesterNorrland?
Utskotten tillägga; såsom bihang dertill, ”att redan AfvittringsVérkéts befrämjande och fulländande är af elén stora vigt, att det påkallar eh serskild
Läns styrelses driftiga tillsyn.”
Det tyckes deraf, liksom Utskotten vilie yrka att Afvittrings Verket icke kunnat tillvägabringa^ fortsättas och fullbordas utan en serskild Landshöfding i Jemtland, ehuru ingenting är lättare vederlägdt, då man känner att samma fora anftalter med lika driftig tillsyn kunnat åstadkommas, i det vida mer odlade och i anseende till användbar mark vidsträcktare Stora Kopparbergs
Äfven anföra Utskotten , förmodeligen, också såsom utdrag af de stora anstalterna ; sorn annorlunda ické åro uppgifna, ”att Jemtlands areal-vidd är f>2o qVadfat mil, sorn efter afdrag till |;delar af Fjällsträckor, sjöar och Alyror, hvilka ej kumiä ödlas, lemnar omkring 4j Millioner Tunneland användbar mark.”
Men då Utskotten médgifVit att Fj alif räckor; Sjöar och Myror ej kunna odlas, och dessa med mycken säkerhet, i detta coupperade landskap utgöra delar af areala viddén; synes lätt att icke ens omkring millioner äru vändbar tunland mark är att påräkna, emedan den åtérsiåéride viddén således ej Utgör rrifcr än i2fi 324 Den 22 Airgust* m. qvadrat mil, hvaraf ändå icke allt kan rara dug-* ligt till att odlas.
På lika sått år det med de af Utskotten uppräknade Jemtland tillhörande nästan outtömliga kronoskogar och dessa många mineral-streck, (hvaraf likväl ganska få åro kända, såsom förrnodeligen nyligen Upptäckta) ”hvilka blott fordra arbete för att blifva lönande.”
Vackra, förhoppningsgifvande ord, dock beklageligen utan betydelse i verklighet, ty om dessa mineralstrek blott fordrade arbete att blifva lönande, skulle visserligen landets idoga och fintliga innebyggare icke försumma att sig deraf begagna, men det fordras annat ån blott arbete, det fordras penningar, ja stora permingeförlager, för att af sådane företag kunna draga någon förmon och blifva ändå sällan lönande.
Att deremot stora penningetillgångar icke låra finnas, tyckes bevisa sig af Lånestyrelsens fem års Berättelse, der den uppgiften förekommer, att nemligen Folket befinner sig får det närvarande till första delen i fattiga omfändigheter.
Likaså med de af Utskotten framställda ”andre näringsgrenar, dem naturen i rikt matt, erbjuder, celi hvarigenom säkert en tiodubbel folkmängd emot den närvarande der kan finna sin bergning; sedan landets vattudrag blifvit upprånsade till befordrande af produeternss afsättning, så lärer nyttan och angelägenheten af förenämnde anstalter och företag, hvarigenom landets culiur med fura steg skall befordras samt nödvändigheten af en särskildt
Läns styrelse , icke behöfva någon vidlyftig bevisning.”
Så dö1- Jjtn S2 Augusti s, m, 325 ma de Höglofl.
Utskotten, men detta rika mått af näringsgrenar sorn naturen erbjuder i Jemtland, och hvarigenom en tiodubbel folkmängd skulle finna sin bergning, huru mycket contrast. rerar icke denna uppgift mot allmänna begreppet, mot allmänna erfarenheten och mot merbemålte
Låns styrelses 5 års Berättelse:
I det förra afseendet anses detta land för ett of naturen det mäst vanlottade i Riket och i sednare fallet styrkes sådant af uppgiften; Att förfta, delen af folket liro i fattiga omfändigheter, samt att fvåra missväxtår inträffat, och inträffa vanligen, af 6 år, 4 å 5 år efter hvarandra i mer och mindre grad.
Och huruvida nödvändigheten af en får fäldt Länftyrelfe skulle behö-fva, vål icke en vidlyftig men åtminstone någon bevisning, sådant öfvertemnar jag till Utskottens och Riksens Höglofl, Ständers närmare bepröfvande, säker derom, att denna nödvän9 dighet icke så lätt kan ådagaläggas med verke» liga, antaglige och af erfarenheten bestyrkta skål.
Motsatsen år vida lättare bevisad, och detta mitt vördsamma anförande torde kunna öfvertyga hvarje opartisk derom.
I sådant fall anser jag mig äfven böra anmärka huru som man blott för att fästa cn slags uppmärksamhet, mot naturen af saken och mot alla sanna StatsOeconomiska fordringar, söker att genom mer och mindre lockande medel, tvinga innebyggare i detta hårda och kalla klimat, att förgäfves använda omtanka och kostnad på en större sådesproduetion som sällan lyckas, och nästan aldrig år lönande.
Deremot påkallar förlusten af Finland att ifrån de Norra orterne få ersatt l)en 3* Augusti mt do betydliga victualie-varor, som från apdrg sidan Östersjön hittills öfyerkommit att fylla Hufvudstadens behqfver af dem.
Att Boskapsskötseln år dessa orters råtta, af naturen utstakade Näringsgren, bevisar sig lätt, om man en,. dast jeinför de blott denna näring idkande in. nebyggare i Jemtland med de jordbrukande dår.
Jnnevånarne t. ex trakten kring Skalf ugart hvilka icke så eller skörda ett enda sådes korn, icke ens potatoes, åro välmående, ja rika, blott genom sin bofapfotfel och byteshandel; såmedelst förskaffa de sig tillika sina behofver af spannemål och salt: deremot åro de jordbrukande ner i landet, såsom Lanefy relf ens 5 års berättelse uppgifver, till ftorjla delen i fattiga ornjländigheter och voro säkerligen alldeles nödfällde oin de ej idkade en mer och mindre tillåtlig handel på förrige, och Sveriges Södra prter, hvarigenom deras egentliga bergning uppkommer.
Detta ådagalägger nogsamt till hvilken näringsgren naturen bjuder innevånarena der, och då, såsom Utskotten upplysa detta lands vattudrag blifvit upp ränt ode och får bara gjorde , borde Styrelsens omtanka åsyfta att följa denna naturens omisskänneliga anvisning och sålunda befrämja bofapsjkölfeln och Jkogs-dffecters nertransporterande, hvarigenom Stockholm lätteligen kunde förses med dess behofver af ved3 fmiår, talg och of, jemte med dessa orters industriella productioner af Vallmar och Lårftyåfnader, Sålunda uppkomme en tillbörlig och välgörande byteshandel, och välmågan blefye derigenom i Rikets alla provincer allmän , emedan de hado behof af hvarandra och icke Dfi 33 Ju gusti «, m. &7 aåsom nu, genom en hos alla rådande , ehuru för en del onaturlig spannemåls - production, göras så mycket som möjligt oberoende af hvarannan och med'detsamma försättas, till hvad som redan inträffat, nemligen i en allman penningeförlägenhet, följder af Styrelsens felagtiga StatsOeconomiJka och adminifrativa åtgärder, samt Lagfiftande maktens obehörigt Utsträckta beblahdelser med PenningeVerket , hvaraf härrört ett allmänt förderfligt LdneSyjteme, egenteliga upphofvet till jordbrukarens nu förevarande bekymmersamma tillstånd; sam svårligen åtminstone icke på långe kan förbättras, kanske ej, utan en allmän och brydsam cm i financielt afseende.
Så hafva våra fmanciella förhållanden i bredd med förvrängde StatsOecono.miske åtgärder, bragt medborgarena i allmänhet i trångsmål och i ett tvångsslåge, sorn icke medgifvit en fri, naturlig och sann industriell utveckling, och, hvad beträffar Jemtland, skulle man med mycken anledning kunna påstå och till och med bevisa att den tillkomne
Lane fly relf en mera befordrat ån sökt motverka detta onda, Lyckligtvis hafva förledelserne till odlfngslån och, Dijkont er ingar varit så väl ifrån denna landsort som Norrland i allmänhet så långt aflägsnade, att dejfa flora anCtalter icke till den grad bragt mnebyggarena dår i den intraslade och skuldsatte belägenhet, som större delen af Rikets öfrige innevånare , men försöken af en onaturlig fådesproduction har, genom tätt påföljande missväxtår, äfven der, jemte andra olägenheter, verkat högst ofördelagtigt.
Huru som genom de tillkomne
Ben 22 Augusti e. nu JFåneJiyrclferna lagsökningar och vinglcrier för ökt sig, bevisar Utskottens uppgift på de vid Landshöfdinge Esnbetet i Öjier fund årligen handhafde mål, nemligen omkring 5ooo för Canziiet, i oo o för L^ndsContoiret och 1200 på det så kallade FörvaltningsUt/kottet, också en sinrik ny uppfinning att föröka onödigt skrifveri och med detsamma trassieri: det bör upylysas, att detta skrifvande så kallade FörvaltniugsUt~ Jkatt, år en permanent afdelning af Jemtlands, JJushållriingsScUlJkap.
Sålunda finner man den obehagliga sanningen af hvad Anders Mårtens-, son yrkar, nemligen: ”Att
Jemtlands innevånare skolat vara i större välstånd och med hvarandra lefyat mera fredsamt och enigt före Lånets inråttande: att den fördel landet njutergenom egen Landshöfding, tår endast en heder, sorn icke svarar mot den förlust Staten och Landet lider för underhållandet af Landshöfding , LandsSecreterare, LandsKamererare med flere Tjenstemän; och att om görotnåien ökats , så torde just tillfället ej sällan vara orsaken till de tråtgiriges ansökningar och tvister, hvilka, i saknad af sådant tillfälle, ofta skolat biläggas.”
Angående den våg of 20, 00 till 4o mil, som enligt Utskottens uppgift, innevånarne i Jemtland, om det återförenades med Wester-Norrland finge till Hernöfund, för att söka handräckning m. m. hos Lånestyrelsen, så, utom att vä gelä ogden i dess Jlora del, tål någon afprutning, skulle innebyggsrena otvifvelagtigt nu, IL kasom tillförene, häldre färdas denna längre väg i hvad afseende som hålst, emedan de ån - T)en 22 Augusti då alltid måste afhämta sina förnödenheter af salt
Fisk och ej sällan af spannemål, antingen från Sundswall elier Herncfand■ Ifrån Öjier, funch Stad kunna landets innevånare ingenting erhålla i handelsväg, hvadan en resa dit städse år i detta fall åndamålslös; också upptager Lånestyrelsens 5 års berättelse, att den blott år att anse som en Jior by och att handeln dår ej år lijliqare ari i Jemtlands flora byar'.
Den har således, i likhet med alimänne caracters-sjukan, blott namn, heder och värdighet af Stael, Allt synes mig sålunda bidraga till Jemtlands återförenande med WesterNorrland, och en jemförelse i detta afseende med ett granfe
Fän , torde närmare bevisa, att denna förening icke står i strid mot hvarken möjlighet eller en nyttig erfarenhet af enahanda förhållanden.
Län till exempel, har en folkmängd af i2i,g6g personer, hvaraf 72,555 åro skattskrifne och landets areala vidd år 288 qvadrat mil; Statsbidragen utgöra 664,217: 2. 8. hvaraf bevillningen 85,4g6,: 55, 6.
Deremot har icke Jemtland mer ån 56,000 personer , hvaraf blott 18000 skattskrifne, det vill säga circa *;del af föregående
Läns folkmängd, och skattdragande personer; i samma förhållande år också Statsbidragen; om man nu sammanräknar Jemtland med JKefierNorrland, uppkommer ändå icke flera ån 101,968 personer, deraf endast 07,554 mantalsskrifna; således dessa Lån sammanräknade ändå vida mindre ån Kopparbergs
Lån ensamt, så vål i afseende på folkmängd som Statsbidrag.
Jemför man åter Norrbotten och JKeJterbotten sammanslsgne med nämnde Lån , så 33» Den a* Augusti e» m. blir missförhållandet ännu större, och huru man åu fortsätter dessa jemförelser, tala de mer och iney för den yrkade föreningen, blott nian icke beräknar behofven af Landhöfdingar efter locala vidden, utan afseende på odling och folkmängd , i hvilket fall våra nästan oniäteliga FjällJt räckor och Lappmarker skulle påkalla en mängd med nya Länsstyrelser.
I afseende på motionerade frågan om Herjeådalens återlåggande till Gefleborgs Län, tillstyrka Utskotten att Riksens Högjofl.
Ständer må ”hos Kongl.
Maj t i underdånighet anhålla det Kongl. Majit täcktes Öfver den af Herjeådalens Fullmägtige vid innevarande Riksdag mecl flere gjorde hemställning, låta höra ej mindre detta Landskaps innevånare, än äfven Låiiestyrelsen i 6fler fund. ecb Gefle, samt att Kongl. Maj:t derefter med Nådigt afseende å innehyg— garnes yttrade Önskan, täcktes vidtaga det beslut Kongl. Magt i Nåder pröfvade bäst och nyt-, figast.”
Men hvarföre
Utskotten icke tillstyrkt samma förfarande i afseende p.å väckt motion om jemtlands återförenande med IG ejler Norrla n d under förbehåll om Låne Residentets förläsgande till Sundswall och Norrbottens med fKefiefbottens
Lån och LåneResidensets bibehållande i Piteå , är en oförklarlig inconseqvens, då samma skäl och orsaker äro för alla dessa landskap lika gällande, lika talande och lika rättmätiga.
Jag har uppräknadt dem i förra fallet j och jag skall utbe mig den äran att til - Den 22 Augusti e. m 331 lägga några skål i sednare afseende!.
Jag skulle i båda hänseenden kunna förutsånda den upplysande-anmärkning att dessa L eine delningar, då de vid f8og års Riksdag, efter en allmän förvillelsens pch olyckans tidpunkt beslötos, icke kunnat ske med nog lungt och moget bep.röfvande, emedan det tydeligen visar sig att sakens fordripgar dervid blifvit mindre befraktade, ån personliga fördelar.
Lika bevekelsegrpnder gålde för båda Lånen och frambragte lika, resultat, nendigen: att man delade ff^eflerNorrland och JVeflterbotten, hvardera i tvenne Län, såsom det synes enkannerligen blott för att med dessa Lån belöna a;ne Häradshåfdingar.
Det kan icke hår vara fråga om att betvifla belöningens rättvisa, men destomera att betvifla nyttan och nödvändigheten af dessa
Läns delning för denna orsak.
Huruvida förlusten af deras långliga erfarenhet, rättvisa och skicklighet i Domare vårf, blef ersatt genom upphöjelsen till Landshöfdingar, och huruvida de ovillkorligen voro lika gagneliga på denna, som på deras förra plats, derom tillkommer icke mig , aldraminst inom detta rum , att döma , men hvad som hör hit, och ligger för öppen dag, år att denna delning af Lånen, icke motsvarat ändamålet, hvarken i Politi/kt, Moralijkt eller Oeconorniflt afseende.
I Politiskt hänseende var det mer ån ovåntadt att sedan man, genom ett olyckligt fredsslut med Ryssland förlorat en folkrik och i anseende till Fijkjangfi, Bojkapsjkötfel och Spannemalsproduction , båsta del af Westerbottens
Lån, nemligen hela Kemi, Kufamo och det 33 > JJgn 22 jfitgusii e. m4 hufvudsakligaste af Torneå, och Öfver Torneå stora Socknar, man dertill ytterligare skulle dela den ringa återstoden i 2:ne L5n.
Att denna delning derjemte var stridande mot all Oeconomie, om nemligen dermed nu mera menas befparing, synes klart, i synnerhet då man erindrar sig den tidens linanciella förlägenhet och nöd , äfvensom hela denna landsorts förödelser genom fiendens härjande framfart:
När man erindrar sig allt detta, faller man i en billig förundran, hvarföre nian dertill skulle lägga sten på bördan , både för den blottade StatsCassan och de nödställde medborgarena i dessa Landsorter.