Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ingen egentligen hur upträdt mot landstinget, torde jag icke böra trötta R. o. Ad. med att ingå i någon utveckling af dess nytta, men jag får dock fasta upmark* samheten derå, att det varit
Sine större hinder mot att någon mera allmän anda af uuv:de kommunallagstiftning kunnat upstå.
Det eria är att dess verksamhet varit inskränkt inom en alltför trång sfer, det andra att deu varit bunden i sin beskattningsrätt.
Alven jag väntar visserligen icke att denna allmänna anda skall upstå genom ett trollslag, då denna författning införes, men jag är fullt öfvertygad om att genom sammanträden, de olika häradernas deputerade emellan vid landsting, der underrättelse erhålles om hvad som på ena eller andra stället blifvit gjordt, en stimulus til! samhällsnyttig verksamhet kommer att upstå.
Ingen må tro att institutionen från första början skall omfattas med särdeles begärlighet, den medför arbete och kostnad, och räntan derpå utfallet först sedermera, och det är först då, som intresset vaknar.
Det andra sättet att väcka intresset är att skaffa ett vidlyftigare fält för verksamhet.
Emellertid vill jag icke ingå i någon närmare diskussion af denna finga, och jag behöfver det så mycket mindre, sorn denna g, enl. underrättelse jag nyss erhållit, är al 3:ne Stånd bifallen.
Jag vill dock med några få ord bemöta hvad 2me talare här yttrat.
Sparre har fästat sig i början mycket dervid, att ordfidena i kommunalstämmorna skulle blifva landstingsman.
Me» ningen af hans sista anförande har jag icke riktigt klart för mig, ty då hela hans anförande förut gått ut derpå, att landstinget skulle bestå af ordftne för sockenstämmorna, så kommer han nu till det slut, att det skulle utgöras af ombud från länets städer och härader eller tingslag.
Ar det då meningen att det skall bli ett ombud för hvar kommun?
I så fall är Gr-.ns yttrande redan af andra talare bemött dermed, att antalet ledamöter blir alltför talrikt.
Denna anmärkt), torde för Grin vara svår att bestrida, likasom äfven den i afside på sjelfva persouerne, att man kan vara lämplig för deu ena befattningen, men icke för den andra.
Mig förefaller åtminstone att med de inskränktare göromål, som inom kommunerna förefalla, skulle af ordfiden i en sockenuämnd hufvudsakligen fordras ordning och drift, men någon större förmåga att med ordet bevaka de intressen, som en kommun kan hafva, är på en sådan plats af mindre betydenhet, men deremot af ganska mycken vigt vid ett landsting.
Sparre har talat om en sak, sorn jag icke vill vidröra, nemi. beskattuingeu; jag kan icke finna något i denna §, som på minsta sätt invalverar på beskattningen.
Mörner har hållit särdeles strängt derpå, att stadgandet derom, att landstingsmannen icke skola vara bundna af några föreskrifter, borde uigå.
Jag frågar Grin, huruvida han anser rätt att delegerade skulle vara. bundna vid ett beslut, fattadt. af en kommun, för hvilken ärendet ännu icke står klart och som möjligen, derest den vore med om diskussionen, i följd af de uplysningar den Den 10 Oktober f. ca. erhölle, frånginge den åsigt, man förut haft?
Nyttan af en diskussion måste väl utgå derpå att öfvertygelse skall vinnas och sålunda bör-n>au naturligtvis önska, att någon föreskrift ieke a priori gifvas.
Gr:n har icke yrkat det, säger han; men det har flera gånger blifvit här närandt, och jag tyckte mig märka att Gr:u hade sig bekant att vid något tillfälle kommunen varit benägen att gifva sådana föreskrifter.
St:rs beslut i saken redan är fattadt, vill jag icke längre uptaga tiden, utan förenar mig med dem sorn yrkat bifall till förslaget.
Jag anmälde tnig egentligen för att meddela den angenäma underrättelsen att BorgareSt:t utan votering bifallit ifrågav:de §; då denna uplysning redan blifvit lemnad al Gr.
Ugglas, kunde jag visserligen stanna vid den förklaring att äfven jag för inin del önskar bifall till samma g, men då jag har ordet, anhåller jag att få med några ord bemöta ett och annat af hvad af föregide talare blifvit anfördt.
I detta afs:de uppehåller jag inig förnämligast vid Hr Åkermans yttrande, hvilket jag anser vara af beskaffenhet, att, ehuru han slutar med att bifalla §:n. dock ingifva alltför stor misströstan om den goda sakens framgång.
Jag tror visserligen, lika m<d honom, att den kraftigaste häfståugen för åstadkommandet af en allmän anda är en förändrad representation, men, M. Hrr! vägen till detta mål är temligen lång, och man bör väl då under väntningstiden söka bereda andra utvägar för åstadkommaude af den allmänna anda, som på annat sätt åstadkommes, och i det fallet anser jag den nu föreslagne institutionen af stort inflytande.
Det är visserligen sannt, att sådana kominuualinstitutionerne nu äro beskaffade, den allmänna andan visat sig temligen slapp; men detta ligger i organisationen och det sätt hvarpå våra sockenstämmor baridhafvas.
Man har visserligen sagt, att om icke dryga traktamenten bestämdes, det skulle blifva rätt svårt att finna lämpliga personer, benägne att åtaga sig updraget; men jag tror, att om tingen blifva organiserade sfi, som Utsk:t föreslagit, och om man lemnar tinget beslutanderätt i vigtigare frågor ronde länen, befattningen att vara landstingsman otvilvelaktigt skall blifva eftersökt.
Vi hafva exempel härpå; sammankomsterue i våra hushållningssällskaper och landtbruksmöten blifva allt mera talrikare och talrikare besökta, just derföre att frågor af både lokalt oell allmänt intresse der afhandlas.
Detta skulle äfven, som jag hoppas, blifva fallet med landstinget.
För öfrigt vill jag blott nämna, att jag befarar, det Gr.
M örners förslag om uteslutande af stadgandet att landstingsmannen icke skulle vara bundna af instruktioner, iätt skulle kunna införa det skadliga bruket att lemna instruktioner, hvilket skulle åstadkomma både skada och oreda.
Således tror jag att denna förändring skulle leda blott till att sönderbryta förslaget.
Jag tillstyrker bifall till lista §:n.
De 2:ne siste talarne hafva visserligen begge två^ börjat sina anföranden med tillkännagifvande att BorgareSt;t Den 10 Ok t obel f. m. 1(55 beslutat antaga förslaget, och att deras anföranden derföre icke skulle blifva vidlyftiga, men om jag icke blir vidlyftigare än dessa Hrr, så torde K. o. Ad. ursäkta mitt upträdande.
I alside på Gr.
Ugglas’ yttrande, lår jag erinra, att jag endast velat taga bort förbudet mot föreskrifters meddelande, och om det nu af Gr.
Ugglas och andra talare männens för dem uttryckta önskningar och se sig derigenom bundne, kan jag icke finna annat än att den föreskrift, som i §:n förekommer, således skulle innefatta ett förbud, som komme att öfverträdas.
Ugglas har sagt, att man i allmänhet är särdeles benägen att gifva ombud föreskrifter.
Andra talare, som delat hans asigter, hafva uttalat en annan tanke i detta hänseende.
Hvilken af dem som har rätt, tillkommer ej mig att afgöra.
Jag är ingen domare dem emellan.
Det har vidare blifvit sagdt, att, diskussionen vid landstinget skulle medföra den nyttan, att öfvertygelse derigenom vinnes.
Detta anföres nu såsom skäl derför att landstingsmannen skulle vara oförhindrade att fritt pröfva och bedöma förslag, som kunde framställas, men deremot vill man icke att vi här skola diskutera förslaget, sedan de andra Stånden bifallit detsamma, utan endast att man skall säga ja till deras beslut.
Det har lagts mycken vigt på de skiljaktiga egenskaper, som äro erforderliga för utöfvande af landstingsroanna-befattningen och ordförandeskapet i en kommunalstämma.
Det kan visserligen vara en sanning, att de, som icke vilja åtaga sig detta sednare updrag, likväl kunna hafva lust att briljera på ett landsting, men om deraf kommer att upstå nytta för det hela, derom kan man hafva olika åsigter.
Den som tager verksam del i kommunens angelägenheter, och följt dessa i alla deras delar, är, om han också icke är så talför, sannolikt pålitligare att skicka till landstinget, än den, som kummunen kanske, icke ser oftare, än vid detta högtidliga tillfälle.
Jag får förena mig i den framställning, Gr.
Sparre sed nast gjorde.
Landtm., att derunder yrkats dels bifall till gm oförändrad, dels af Gr.
Sparre, att gm måtte erhålla följande lydelse: »I hvarje län skal! finnas ett landsting, sammansatt af ombud från länets städer och härader eller tingslag»; och dels slutligen af Gr.
Mörner, att gms sednare mening skulle lyda sålunda: »Dessa om bud kallas landstingsman»; och skulle, till följd af dessa yrkanden, §:ns två meningar göras till föremål för särskilda propos:r.
Exc. propos. på bifall till gilis första mening oförändrad, och, då dervid svarades starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uplästes och godkändes följande voter.propos,:
Den KfrOktofinrf. mr. »Den son; bifaller första meningen' af § 1 uti komiteracfes förslag till förordning om landsting, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller H. o. Ad. ifrågavrde mening, med uteslutande af ordet »valda.»» - Vid voteringens slut hade rösterne utfallit sålunda;.
Ja — 44, Nej — If. Propos. på bifall till sednare meningen af förevrde §; utan förändring blef härefter framstäld, och då dervid svarades starka ja jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten.
Landtm, hemställt., huruvida R. o. Åd. behagade upskjuta förslagets vidare pröfning till eftermiddagens plenum, samt Ståndet dertill lemnat bifall; upstod H.
Exc. och afÉägsnade sig; hvarefter Ordförandeplatsen intogs af äldste närvarande ledamoten, Gr. Lewenhaupt.
Erik August, som lemnade ordet åt H.
Exc. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel, hvilken a-fgaf följande skriftliga anförande: M.
Hrr 1 Anmodad af flere ibland R. o. Ad:s ledamöter att, vara tolken» af våra tänkesätt för var ädle Landtmarskalk, har jag med så mycket större värme omfattat detta förtroende, som det till alla delar instämmer med mina tänkesätt.
Jag är stolt öfver detta uppdrag, ehuruväl jag vet att det icke är mina riksdagsmannaförtjen ster, utan min ålder, som föranledt ofvannämnda förtroende.
Vi hafva alla varit vittnen till det värdiga lugn och den rättrådighet, sorn bevarat hvar och en af oss vid sin, rätt, äfvensomdet tålamod, hvilket aldrig svigtat under våra ofta nog långa debatter, hvarmed vår adle Landtmarskalk, till allas stora belåtenhet och till Rikets sanna nytta, fört Landtmarskalks-stafven un der denna redan så långa riksdag.
Ofvertygad att vi alla dela samma känslor af högaktning och tillgifvenhet lör vår Landtmarskalk, H.
Sparre, tror jag mig gå allas önskningar till tnötes, då jag vördsamt föreslår: det R. o. Ad. måtte besluta att, på Riddärhuskassans bekostnad, låta slå en medalj i guld, af samma storlek som Svenska Akademiens stora, af 26 dukaters vigt, för att öfverlemnas med ett exemplar till H. M. Konungen och ett till H.
Exc. Hr Gr. Sparre; samt att Riddarh.-Direkt:n må erhålla updrag att verkställa detta R. o. Ad:s beslut.
Propos. å bifall till det sålunda väckta förslaget blef härefter framställd och med starka ja-rop besvarad,. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Brakel»
Den 10 Oktober e ra. 1*7 Onsdagen den 10 Oktober 1860.
Justerades ett prot.-utdrag för förmiddagens plenum.
Gr. Lewenhaupt, Erik August:
Det är med en särdeles tillfredsställelse, som jag nu får tillkännagifva för H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att sedan E.
Exc. lemnat förmiddagens plenum, beslöt R. o. Ad. enhälligt, uppå förslag af H.
Exc. Hr Grefve Lövenhjelm, att till minne af den Landtmarskalk, som på ett så rättrådigt, förtjenstfullt och värdigt sätt ledt R. o.
Ad:ns öfverläggningar under innevarande riksmöte, låta på Riddarbuskassans bekostnad pregla en medalj i guld af samma storlek som Sv. Akad:ns stora, af 26 dukaters vigt, att öfverlemrias med ett exemplar till H. M. Konungen och ett till E. Exc., hvarjemte R. o. Ad. uppdragit åt Ridd.-Direktm att detta beslut verkställa.
H. Exc Pir Gr. o. Landtm, svarade:
Med djup rörelse och tacksamhet emottager jag underrättelsen om det utmärkta prof af R. o. Adrns välvilja, som nu blifvit mig visadt.
Då jag vid riksdagens början första gången helsade Ståndet, vågade jag taga denna af R. o. Ad. redan så ofta mig visade öfverseende välvilja i anspråk, och i känslan af huru föga mina krafter svarade emot hvad af mig borde förväntas, behöfde jag ock göra det mera än andra i min ställning.
Men till en vida högre grad, än jag kunnat tänka eller hoppas, har jag under loppet af det år,jag nu haft äran här föra ordet, fått glädja mig af R. o. Adms dyrbara förtroende och vänskap.
Plågkomsten deraf är djupt inpräglad i mitt hjerta och den skall af mig lifligt kännås, så länge detta hierta klappar; för mig är det en sann tillfredsställelse att här offentligt till protokollet få anledning derför betyga R. o. Ad. min varma, min innerliga erkänsla.
Jag ber att till Eder, M. PIrr! få förnya uttrycken af min hjertliga och vördnadsfulla tacksamhet, särskildt för Edert nu fattade beslut.
Anmältes ett från Högvörd.
PresteS:t ankommet prot.-utdrag N:o 488, innehållande dels nämnde RiksStånds beslut ang.
Bevill.- PJtsk.-ts Mern.
N:o 46, med förslag till de formulärer, som böra Deri 10 Oktober é. nt. bifogas den af R.
St:r vid innevarande riksdag beslutade nya be» villnings-stadga, dels inbjudning till MedSt:n att samma beslut biträda.
Fortsattes behandlingen af Allm. Besv.- och Ekon.Utskbs Ut!åt:de N:o 161, dervid förekom Förslaget till förordning om landsting. § 2 enligt Utskrts förslag.
Tillkänuagafs vara antagen af PresteSit.
I denna § upräiknas föremålen för landstingets verksamhet, som sannerligen äro ganska mångfaldiga.
Det oaktadt har man efter denna specifikation tillagt uttrycket »och mera dylikt», hvarigenom tinget får rättighet att befatta sig nära nog med hvad som helst.
Som jag anser detta tillägg öfverflödigt och olämpligt, anhåller jag alt detsamma måtte ur §:n utgå.
Då landstingets egentfiga upgift är att rådslå och besluta om länets allmänna angelägenheter, och det torde vara omöjligt att fullständigt specificera dessa, hvilket jag också tror icke här hafva skett, torde det af Gr.
Mörner omtalade tillägget ganska väl behöfvas.
Jag anhåller derföre om bifall till §:n oförändrad.
Sedan ofverläggningen förklarats fulländad samt H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till §:ti oförändrad, och dels bifall dertill, med uteslutande af orden »och mera dylikt»; framställde H. Exc. propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades ja. § 3 enligt Utsk:ts förslag.
Tillkännagafs vara antagen af PresteSd.
I denna § föreslås, att val af landstingsman å landet skall ske genom valmän, en method, som jag anser blott undantagsvis och i nödfall böra tillgripas.
Också har Hr Stolpe i sin reservm framställt ett. helt annat förslag; men som jag icke kan hoppas, att R. o. Ad. i denna punkt afviker från Utskits framställning, och dessutom § 2 redan 8r bifallen, har jag blott velat åberopa Hr Stolpes reservm såsom uttryckande min enskilda tanka.
Dä de härader elier tingslag, som skola välja landstingsman, gemenligen bestå af särskilda kommuner, i spetsen för hvilka kunna stå dels fullmägtige, dels deputerade, tror jag det af Utsk:t föreslagna valsättet vara det rätta, och anhåller om bifall till §;n. D fl n 10 Oktober e. trt.
Hr Hj ärne:
Som stöd för Utsk:ts förslog i denna § får jag
Åberopa det nu gällande sättet för val af riksdagsman, som dermed står i full öfverensstämmelse.
Hvarken komiterade eller Utsk:t hafva funnit någon annan lösning på denna fråga, som jag tror vara ganska riktigt behandlad.
Utan att i denna punkt göra något särskildt yrkande, vill jag blott hänvisa till pag. 112 i Betänk:t. der Hr Stolpes reservation återfinnes, och hvilken jag anser innehålla den lätta lösningen deraf, genom den indelning af valdistrikterna, sorn lian föreslagit.
Äfven med dessa af Hr Stolpe föreslagna valdistrikter skulle säkerligen stora svårigheter möta i ett så glest befolkadt land som vårt, isynnerhet i vissa trakter.
Följden blefve, att de väljande antingen finge resa lång väg, eller också, hvilket är det troligaste, alls icke infunne sig.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om bifall till §:n enl.
Utsk:ts förslag, blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
Särna 4 och 5 enl.
Utsk:ts förslag, §§:na 6 —10, § 11 enl, Utsk:ts förslag samt § 12.
Tillkännagåfvos vara antagna af PresteSt:t samt bi föllos. § 13 enl.
Tillkännagafs att PresteSt:t ogillat.
Utsk:ts förslag och antagit §:n, sådan den blifvit af komiterade föreslagen.
I enlighet med raina förut yttrade åsigter, att man icke böi inskränka besvärsrätten, anser jag rättast att här bifalla komiterades förslag, som också redan är antaget af PresteSt:t.
Då tinget- skall sammanträda i September, och valen inträffa långt in på året, ansåg man tiden icke medgifva besvärs anförande hos K. M:t, utan att dessa borde afgöras af K.
M:ts Beflule, som väl torde ega nödig insigt i sådana frågor.
Jag anhåller derföre om bifall till Utsk;ts förslag.
Man är visserligen här i landet van att gå till K.
M:t med alla möjliga bagateller, men sådant är efter min tanka ingalunda lämpligt, och bör i möjligaste måtto inskränkas.
Det är detta sora Utsk:t här gjort, och då dessutom Utsk:ts redaktion af g:n iir vida enklare än komiterades, hoppas jag att förslaget vinner R. o. Ad:s bifall. no Pen 10 Oktober «. uj. Sedan öfverUiggningen förklarats fulländad samt H. Exc. IT t* Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats deis bifall till §:n enl.
UtslLts förslag oell dels antagande af den lydelse derför, som a( komiterade föreslagits; framställde H.
Exc. propos. på bifall till g n enl.
Utsk:ts förslag, hvartill svarades ja. ggtna 14, 15 och 16.
Tillkännagåfvos vara antagna af Preste8t:t och biföllos. § 17 enl.
Tillkänuagafs vara bifallen af PresteStit.
Som denna § redan ar bifallen af 2 Stånd, lönar det väl ej mycket mödan att deremot framställa anmärkningar.
En kan jag dock icke undertrycka, nemi. att tiden för landstingets början blifvit ovilkorligen bestämd till September, då ännu jordbruksarbetena icke äro afslutade.
Bättre hade efter min tanka varit att åt landstinget sjelft öfverlåta bestämmandet af tiden för sina sammanträdan, hvilken åsigt jag härmed får underställa B. o.
Ad:us pröfning.
Jag förmodar Gr. af Ugglas* mening vara att vid hvarje landsting skulle bestämmas tiden då det nästa bör sammankomma, ty icke lärer det väl gå an att låta det första en gång lör alla deröfver besluta.
För öfrigt får jag anmärka, att man i denna g inrymt det stadgande, att landshöfdingen eger deltaga i tingets öfverläggningar, ehuru icke i dess beslut, hvilket stadgande ingalunda synes mig här vara på sin plats, utan snarare hafva bort införas i den §, der det handlas om hvem som skall vara ordförande.
Hr Hjärne: Inom Utsk;t, som bestod af personer från olika trakter af landet, var man allmänt ense derom, att September månad vore den lämpligaste tiden för landstingets sammanträde, hvadan man ansåg, att någon sådan latitud, som Gr. af Ugglas föreslagit, icke var behöflig.
För öfrigt, då det var Utsk:ts upgift. att utlåta sig öfver dessa af komiterade upgjovda lagförslag, hvilka, om de komma att till någon åtgärd föranleda, kunna af K.
M:t stadfästas och utfärdas utan afs:de å hvad R.
St:r dervid åtgjort, ansåg man sig icke böra ingå i en så detaljerad granskning af desamma, hvarföre också flera §§ äro af beskaffenhet att böra omflyttas och omredigeras.
Jag anser icke stor vigt ligga på denna ändring, men har ingenting att deremot invända.
Det borde då i denna § heta, att landstinget hvarje år sammanträder på den dag, som detsamma en gång för alla bestämmer.
Jag förenar mig gerna med Hr von Csn t'0 Oktober e. m. m
K oell i hans förslag, då jag derigenom vinner hvad jag hufvud-» sakligen åsyftat, nemi. frihet för landstinget att bestämma tiden1 för sitt sammanträde, hvilken svårligen kan- vara densamma i Norrland och i Skåne.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n» enl.
Utsk:ts förslag och dels bifall dertill med den förändring, att de i lista raom-t förekommande orden »den Måndag i samma månad, som landstinget en gång för alla dertill bestämmer» utbyttes mot orden »den dag, sorn landstinget en gäng för alla bestämmer»; framställde H.
Exc. först propos. på bifall till U'tsk:ts förslag oförändradt, dervid svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på bifall dertill med ofvansagde förändring, då svaren utföllo med mångå ja jemte åtskilliga nej; och förklarades' ja nu varit öfvervägande. § 18- Tilikännaga-fs- vara antagen af PresteSt,:t och bifölls. § 19 enl.
Tillkännagafs att PresteSht, med godkännande af 2:dra oelr 3:dje mom:n, gifvit lista mom:t följande förändrade lydelse: »Till urtima möte kan landstinget sammanträda endast i de fall, att antingen tre fjärdedelar af tingets på lagtima möte såsom närv;de antecknade medlemmar derom, för handläggning af vissa bestämda ärenden, öfverenskomma, eller ock K.
M:t omedelbart, eller på framställning af dess Befhtde, urtima möte påbjuder».
I afs:de å denna g har PresteStrt så till vida ogillat Utsk:ts förslag, att det ansett endast vissa bestämda frågor böra förekomma till behandling på urtima landsting, men deremot stadgat, att en pluralitet af 2/3 vore tillräcklig för att vid sådant tillfälle fatta beslut.
Jag anhåller att Jt. o. Ad. ville antaga Utskits förslag, sådant det blifvit af PresteStit modifieradt.
Då, utom det att på urtima ting endast vissa bestämda frågor få förekomma, blott en mindre betydande omflyttning af ordalagen blifvit gjord i PresteSuts beslut, får. jag också anhålla om bifall dertill.
För min del tror jag också att PresfeSt:ts förslag har företräde, och att det är en stor brist i Utsk:ts förslag, att deruti ingen tidsbegränsning är satt för de urtima mötena.
Sådana kunde man alltså vara nog lycklig att få se räcka året om i både den ena och den andra landsändan, såvida Hrr landstingsman hafva råd och lust att vara tillsammans.
Men då jag har ani. antaga att flertalet af Ståndets här närv:de ledamöter icke önskar att någon begränsning utsattes hvarken i afs:de å mötenas t)en 10 Oktober o. ttl.
Sällad eller i fråga om de »render, som iler skola förekomma, här jag härmed blott velat antyda min enskilda tanke i frågan.
Jag tror icke att någon vidare reglementering här är af nöden, då det tillika är stadgadt att vid urtima möte icke få förekomma andra ärender, än som blifvit tillkännagifna på kallelselistan, och jag är öfvertygad, att man ingenstädes i landet skall upfatta denna institution så, som vore den gjord för nöjes skull, hvilket Gr.
Mörner synes befara.
För min del anser jag Utsk:ts förslag till denna g, likasom många andra, vara en försämring af komiterades.
I)å nemi. man föreskrifva alt lagtima ting skall räcka endast 6 dagar, kan det ravcket väl inträffa att detsamma prorogerar sig genom att besluta, med en majoritet af 3/4, att, urtima ting skall om 2 månader sammanträda, då man åter kan hålla på hur länge som helst.
Jag anhåller derföre om bifall till §:n oförändrad, sådan komiterade föreslagit densamma.
För min del anhåller jag om bifall till PresteSt,:ts förslag, då det i detta, lika litet som i andra fall, kan vara lämpligt att föreskrifva enhälligt beslut.
För den händelse PresteSt:ts beslut skulle här blifva antaget i afside å mom. 1 af denna §, anhåller jag att man måtte i mom. 2 göra det tillägg, att urtima möte icke må räcka längre än t. ex. dubbelt så lång tid som det lagtima.
Då har man åtminstone fått någon begränsning.
Då det urtima mötet icke får öfver* lägga om andra än vissa på förhand upgifna ärender, då för dess sammankallande erfordras K. M:s Beflndes godkännande, och då slutligen landstingsmannen icke erhålla något slags arfvode, tror jag icke faran är så stor, som Gr.
Mörner synes frukta, hvadan ett dylikt tillägg torde vara mindre nödigt.
Jag har icke kunnat i hela förslaget finna någon g, som stadgar att K.
M:s Belh-.des godkännande erfordras för tingets beslut att sammanträda som urtima, och fortfar att anse nödigt, att en bestämmelse om tiden för dess sammanvaro i författnm intages.
Hvad för öfrigt beträffar att landstingsmannen icke erhålla något arfvode, så anser jag detta icke vara någon särdeles förtjenst hos förslaget, men vi komma väl i sinom tid till den punkten.
Gr. at Ugglas:
I gt§:na 58 och 59 äro uptagna de fall, då landstingets beslut icke erfordra någon sanktion af K.
M. eller Dess Belh:de, och der förekommer ej beslutet om urtima tings hållande; alltså torde Gr.
Mörners betänklighet i detta fall vara häfd.