Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får likväl härvid anmäla , att, då under debatten åtskillige inkast af mindre betydenhet förekommit, som hårledt sig från missförstånd om Utskottets i Betänkandet yttrade mening, och hvilka genast derpå blifvit af andre Ledamöter, i Utskottets tanka, nöjaktigt besvarade, Utskottet anser icke nödigt, att nu upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid med ett särskildt upprepande af hvad i oinförmålte afseende blifvit anfördt.
Före sjelfva öfverlåggningen om Betänkandet har Herr Grefve vou Schwerin, Fredric Bogis^ 222 Den 18 Augusti e. m. laus, gjort den framställning, att Ridderskapet och Adeln först borde yttra sig, huruvida Ståndet gillade den af RiddarhusUtskottet föreslagne fördelning af RiddarhusOrdningen i tvenne delar, samt om icke Ridderskapet och Adeln, enår Kongl. Maj:ts sanction för närvarande ovillkorligen fordrades till stadfästande så vål af den ena sorn den andra af dessa delar, skulle anse låmpeligt, att uti en underdånig skrifvelse, fästa Kongl. Maj;ts Nådiga uppmärksamhet på sakens verkeliga förhållande, att nemligen endast hvad förra afdelningen beträffar, Kongl.
Maj:ts sanction vore af Lagstiftnings natur, men att deremot, i afseende på den senare, densamma egentligen icke vore af nöden, enär de bestämmelser , som deri innefattades redan förut voro genom det rigm de erhållit i Grundlagarne af Högsta Magten sanctionerade, utan borde ifrågavarande sanction endast betragtas såsom en formalitet , som blott gaf åt beslutet en större högtidlighet.
Men just den af Herr Grefve von Schwerin omnämnde högtidliga sanctionen af Högsta Magten, rörande senare delen, hvilken sanctions väsendteliga natur bäst förklaras genom det anförda träffande exemplet af enskildta Corpers och Corporationers beslut, som underställas Konungen, är i Utskottets tanka af en verkelig nödvändighet, så framt författningen skall erhålla den helgd och det skygd mot för täta förändringar, som sakens vigt kråfver.
Den 18 Augusti e. m.
RiddarhusUtskottet, sorn på denna grund i det förslag till förändrad redaction af RiddarhnsOrdningens andra del, hvilket nu i särskildt Betänkande framlågges till Ridderskapets och Adelns granskning, under §. 5o bibehållit 5a §. uti nuvarande Riddarhusordning, i hufvudsaken oförändrad, anser sig således icke kunna å den af Herr Grefve von Schwerin föreslagne underdåniga skrifvelse tillstyrka bifall.
Då Ridderskapet och Adeln vid pröfning af förslaget till RiddarhusOrdningens första afdelning blott gjort anmärkningar vid vissa paragrapher, samt förbehållit sig rättighet att granska förslaget i det hela, när redactionen till den sednare Afdelningen framdeles till Ståndet inkom - *34 Den iS Augueti e. m. mer, får Utskottef, under åberopande af hvad, rörande de mindre erinringarnes förbigående, redan hårofvan år vordet yttradt, nu endast besvara hvad sålunda blifvit anmärkt; dervid Utskottet skall följa den ordning, hvari anmårkningarne vid hvarje särskild paragraph äro vordne framställde, samt särskildt angifva de tillägg, som Utskottet, med anledning af de inom Ridderskapet och Adeln förefallae discussioner, an-r sett nödige att uti den uppgjorde Redactionen till antagande föreslå.
I sammanhang med a;dra §., som afhand. lar vilkoren för förlorandet af introductionsråtten, uppkom vål inom Utskottet, då förslaget förra gången förevar, den frågan, huruvida ej 5i och 54 paragraphertie af nu varande Riddarhusordning borde uti RepresentationsStadgan intagas; hvarvid Utskottet trodde det vara lamp. ligare, att införa dessa stadganden i Andra Delen af RiddarhusOrdningen, af det skål, att då en del af RiddarhusDirectionens åligganden funnos i samma paragrapher omförinålte, det stadgande, som innefattade föreskrifter om sjelfva Directionens bildande, syntes i författningen böra föregå dessa paragrapher; men, enär det i allt fall icke kan undvikas, att i representations-stadgan på åtskilliga ställen omtala RiddarhusDirectionen, har Utskottet vid den, i anledning af återremissen företagne ytterligare gransk, ning, funnit sig böra hemställa, att på ett ställ® måtte sammanföras allt hvad sorn med introductions-våsendet äger gemenskap, samt att då någon ändring uti 51 paragraphen icke behöfver göras, Den ig Augusti c. m. 225 göras, densamma måtte'ordagrannt införas under 2 paragraphen af förslaget i stället för den af Utskottet föreslagne redaction, endast med uteslutande af sista perioden, som handlar om sättet för lottning och inskrifning af Fröknar i Adeliga JungfruStiftet under Riksdagar,|hvilket år en fråga, som tydeligen hörer till den nu mera för Riddarhusets och Adeliga JungfruStiftets angelägenheter tillsatte gemensamma Directionens Instruction, och således icke lämpligen bör linna ett rum i RiddarhusOrdningen.
Näst efter den andra följer såsom en tredje paragraph ofvanberörde 54 paragraph, med den förändring i lydelsen, sorn, enligt Utskottets tanka, är med billighet och princip öfverensstämmande, och hvilken förändring af bilagde förslag närmare kan inhämtas.
Utskottet, som, lika med hvad åtskillige af dess Ledamöter under debatten yttrat, icke kan finna, huruledes inom ett Utskott, sorn består af jemnt antal Ledamöter, oell Ii vilka således kunna delas i tvänne lika delar, det kan undvikas, att ju möjligen tvänne meningar kunna hafva för sig lika mångå röster, i hvilket fall, så länge Bil. till Ridd. o.
VII- Band. i5. 2 21) Den ig Augusti e, m. formen, att före voteringen aflägga en röstsedel icke för samma Utskott finnes stadgad, ej eller Ordföranden liar afgörande röst, en alternativ framställning är det enda som återslår att vidtaga, kari för egen del ej inse hnruledes ett sådant, möjligtvis oundvikeligt sätt att meddela Ståndets Utskotts tanka, kan vara till formen olagligt.
I öfrigt hyser Utskottet den öfvertygelse, att om dess förra Betänkande noga granskas, Ridderskapet och Atleln skall utan svårighet finna, att förevarande fråga egentligen blott afser ord, enär Utskottets mening tydeligen endast varit, att på samma gång sorn Utskottet framställde det förslag, som enligt Utskottets åsigt, i närvarande skick af den §. i Grundlagen, sorn här borde tagas i betraktande, var det lämpligaste, tillika göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam derpå, att då flere ändringar i 57 §.
RegeringsFormen voro yrkade, kunde fråga uppstå, om icke man borde intilldess de samma blefvo antagne, bibehålla den gamla, ehuru erkäudt bristfälliga, redactionen i RiddarhusOrdniigen oförändrad.
Under discussionen hafva endast Herr Cederschjöld, Herr Riben och Friherre
Cederström vidrördt den egentliga sakfrågan i Utskottets förslag.
Herr Cederschjöld har nemligen ansett den gamla redactionen mindre otydlig och ledande till villervalla, än Utskottet funnit den; Herr Riben åter har förklarat sig anse den nya redactionen bättre än den gamla, men tillika önskat, att Utskottet ville åt den nya paragraphen gifva mera tydlighet i den mon sådant Den 18 Augusti e, m. 227 vöre möjligt, ehuru det tillika erkändes, hvad Utskottet ock erfarit, att ett sådant förtydligande icke var lätt att åstadkomma.
Friherre Cederström har deremot yttrat, såsom orden lyda; att Utskottet bordt med uteslutande af allt hvad sam i nuvarande 2 §. är taladt om Ättemän, endast åberopa, att för den
Adel som tillkommit efter 1809, vöre förhållandet efter o7 §.
De öfrige Talarne hafva förnämligast fästat sig vid Utskottets rättighet att tolka paragraphec i Grundlagen.
Utskottet äfven tror sig hafva skäligen tydligt förklarat i dess förra Betänkande; och får Utskottet nu endast tillägga, att då det ålegat Utskottet att utreda den fråga som förevar till granskning, har det, för en sådan utrednings fullständighet, varit oundvikligen nödigt, att Utskottet tillika framställde och yttrade den åsigt, hvarunder det "fattat den §. i Regeringsformen, som med frågan ägde sammanhang.
Utskottet att få fästa Ridderskapets ock Adelns uppmärksamhet på den omständighet, att i hela första delen af RiddarhusOrdningen frågan endast är om reprefentations- rätten för Ridderskapets medlemmar, då Grundlagen deremot bestämmer hvilka Medborgare äro Ridderskapets och Adelns Medlemmar, Riksdagsordningen 12 §. stadgar särskildt, att Ridderskapet cch Adeln vid Riksdagar representeras enligt RiddarhusOrdningen, under förbehåll, att den 29| Dm 18 Augusti c. bör vara i enlighet med Grnndlagarne författad.
Utskottet har derföre ansett nödigt yttra . sin mening om RegeringsFormens syftemål i 57 §. såsom en förklaring öfver den synpunkt, hvarutur den nya paragraphen i förslaget borde betraktas.
Utskottet förmodar tillika, att efter de förändringar, afkortningar och förtydliganden som densamma vid en ytterligare företagen granskning inom Utskottet, undergått, Ridderskapet och Adeln torde finna, det Utskottets förslag icke strider emot någotdera af de tolknings-sätt af 57 §., som under debatten blifvit yttrade, och detsamma således kan bibehållas oförändradt, ehvad sistnämnde paragraph skulle framdeles erhålla en förändrad lydelse eller icke.
Sakfrågan i Utskottets förslag ligger deri, att alla de personer, som lagligen tillhöra en med Avlelig värdighet förlänad
Ätt, men kunna komma att tilltråda en annan med främre såte på Riddarhuset, skola vara Ättemän af den sednare Ätten, och endast af denne
ÄttamannaråtteHS bestämmande beror de representationsfrågor, i hvilka RiddarhusOrdningen, enligt 13 §. i Riksdagsordningen utgör rättesnöret.
En noggran omsorg, att icke bestämma något mer ån angående representationsrätten, och det oaktadt åstadkomma så stor likhet som möjligt ske kan, i de principer, som för på olika tider uppkomne Adeliga Stammar följas, har Utskottet ansett böra vara hufyudåndamålet, Den 18 Augusti e. m. 229 rrten detta har, enligt hvad Utskottet i dess förra Betänkande sökt ådagalägga, icke blifvit i 1818 års Riddarhusordning iaktlagit.
Inom de äldre Åtterne har Utskottet funnit den principen vara antagen, att alla Stamfadrens manliga afkomlingar, skulle kunna såsom Ättemän representera på den nummer, hans vundna värdighet erhållit.
I öfverensstämmelse härmed, har Utskottet trott, att största likformighet skulle vinnas, om sådant äfven finge gälla för de yngre Adeliga Stammarne, så vidt deras Diplomer, och den grundlag, hvarunder upphöjelsen skett, icke löranledde till undantag härifrån.
Tvånne sådana undantag finnas, af hvilka det ena hårrör från 57 §. i 180g års RegeringsForm, och den omständigheten, att af de Stammar, som efter dess antagande intrådt uti Svenska AdelsStåndet, alltid endast en person är Adelsman, så vida icke någon annan sedermera särskildt blifver upphöjd.
Detta undantag år tillräckligt innefattadt i orden uti 1 Mom. af Utskottets förslag, att Ättemän af en Ätt nödvändigt sjelf måste vara Svensk Adelsman, äfvensom sedermera i tredje Momemtet, der Utskottet om dessa Stamfåders yngre afkomlingar endast nyttjat ordet expectanter.
Men då inom er; af ålder, med Adelig värdighet förlänad stam, en person efter 1809 upphöjes till högre värdighet, blifva efter samma Grundlag alla hans afkomlingar, utom en deribland på hvarje tid qvar i den lägre Ätten.
Emellan dessa måste vara regleradt, hvem sorn Dtn 18 Annutti e, m. år hufvudman för en sådan Att, och detta år i 1818 års RiksdagsOrdnings a § uteglömdt, ty tredje momentet omtalar blott den, enligt en citerad Grundlags §. upphöjda delen af Stammen; icke den i förra Adeliga värdigheten qvarblifna, och det stadgande som förekommer i andra momentet, gåller endast för några få, kort före 1809 upphöjde Friherrlig® eller Grefliga Åtters skyldemån.
Denna brist år det sorn Utskottet sökt afhjelpa, och dervid har Utskottet så mycket mindre kunnat tråda RegeringsFormens område för nära, som §. derstädes afser en hel annan del af slågten.
I allmänhet, niir inom en Stam af samteligen rned Adelig värdighet beklädda frånder, en högre värdighet såsom FideiCornmiss särskildt årfves, medför bibehållandet af FideiCommissprincipen vid bestämmandet af hvem som år hufvudman för den qvai blifna delen af stammen, den stora olägenhet, att samma person, som den ena dagen skulle vara hufvudman, en annan dag, genom det att hans äldre Bror får en son, eller flere söner, eller åtminstone genom det, att dessa söner upphinna representationsåldern, kan upphöra att vara hufvudman; att således hufvudmanskapet på visst sått kan hoppa från ett hufvud på ett annat.
Denna olägenhet har förmodligen föranledt till det stadgande som i 2 §., 2 mom. af nu gällande Riddarhusordning innefattas, att för den qvarblifna delen af de nyss före 1809 upphöjde Stammar, hufvudmannaråtten skulle fortgå i den gren som en gång varit hufvudman, och yngre söner af en äldre Sen t?, Augusti ». m. 131 gren emellertid stå såsom expentanter.
Visserligen år detta ett sått, att afhjelpa svårigheten, men det innefattar en afvikelse från principen för hufvudmannarått.
Utskottets förslag nfhjelper svårigheten på ett annat vis inom de Pelarne af Adeliga Stammar, som vid skeende upphöjelser efter 1809, qvarblifva i den lägre värdighetfen, sålunda, att alla de personer, sorn tillhöra dessa grenar, anses som Ättemän till den högre Attén, hvars värdighet de en gång möjligen kunna ärfva, och alla tv ister deni emel. 1 m 0111 hufvudmanskap för den lägre Alten åro derigenom undanröjde.
Det andra undantaget från den allmänna principen beror på olikheten i de grunder, hvarefter Friherrlig och Greflig värdighet vid skedde upphöjelser kort före 180g utdeltes, och den successionsordning för slika cårdigheters tillträdande, som allt sedan den 6 Juni 180g varit föreskrifven.
Yngre söner af en efter 1809 upphöjd Friherre, kunna möjligen ärfva Friherresknpet, men helt annorlunda år, 6å vidt Utskottet kunnat förstå, meningen af de emellan 1792 och 1809 utdelade Friherre- och Grefvediplomer, förhållandet med de i lägre värdighet qvarblifne grenar ; f de;sa Ätter.
Ingen af dessa kan vara Ättemän af den främre slågten, och Riddarhus Ordningen måste således bestämdt stadga hvilken år hufvudman för den lägre.
Det är i detta afseende och till undvikande af hufvudmannnrättens nyss omtalte hoppning från en gren till en annan, som Utskottet ansett eig böra föreslå bibehållandet af hittills gällande •3* Den ig Augusti e% m• stadganden, och derföre infört under 2;dra m»m. af denna § ett särskildt undantag frän de förut uppgifne reglorne, sfödt på samma grunder som i 2;dra mom. af 2 §. i 1818 års Riddarhusordning äro ofsedda.
De ändringar Utskottet föreslagit, rörande Ättemän och Hufvudmän, åsyfta således endast förtydligande och rättelse i de obestämda och ofta förvillande uttryck, som innefattas i 2:dra och io:de §§. af berörde Riddarhusordning, hvarjemte Utskottet föreslagit en sådan redaction af paragraphen, hvarigenom erhålles ett stadgande, som utmärker huru förhållas bör med hufvudrnannaråtten, när en medlem af en gammal Adelig Ått blifvit efte^ 1809 upphöjd till högre värdighet, utan att då äga söner, men sedermera erhåller sådana.
Att ett sådant stadgande saknas i 2 af j 818 års Riddarhusordning är redan visadt, men lika tydligt år, att det ej eller finnes i den io:de §, fullständigt uttryckt.
Der står nemligen, att i fall den upphöjde personen år hufvudman, skall Capifisrätten öfvergå på närmaste hufvudman; men någon underrättelse är icke tillika Iemnad huruvida, så framt den upphöjde personen sedan fåc ilere söner, hufvudmanskapet då till dem afträdes, eller om de qvarstå såsom expectanter, till dess den andra grenen utgått.
Det år likväl just derpå som frågan endast beror, hvilkendera af de två principer för hufvudmanna ordning som i Ksta Mom, och i 2.‘dra Mom. af 2 § RiddarhusOrdningen olika följes, bör vid dessa fall af upp höj elser efter 1809 tillämpas.
Den 18 Augusti e. ra.
235 I afseende på Utskottets förslag i 6 §., hvilken nu skulle blifva den 7 §., att förmyndare icke skulle i något fall få utgifva fulhnagt till säte å Riddarhuset, hafva stridiga tankar inom Ståndet blifvit yttrade; och som Utskottet funnit de olika meningarne hafva blifvit under discussionen fullständigt mot hvarandra jemförde och de skål, som till ändring i Utskottets förslag blifvit anförde, vederlagde, anser Utskottet det vara tillräckligt, att under åberopande af de motiver Utskotlets förra Betänkande i denna del innehåller, förklara, det Utskottet icke funnit anledning, att sitt förslag i denna del frångå.
Härvid anser Utskottet sig dock böra särskildt upptaga och besvara de vårda Talares yttranden, hvarigenom blifvit anfördt, dels att en minskning af Ridderskapets och Adelns personal genom samma förslag åsyftades, och dels att det skulle vara svåit att utröna, om Utskottet vid författandet af ifrågavarande §. tänkt sig
Ätternes eller personernes representation.
I afseende härpå får Utskottet förklara, att det icke tviflar, det ju en närmare granskning af förslaget skall upplysa, att icke personernes representation, utan Åtternes, varit af Utskottet åsyftadt, hålst det just år förÅtterne som några Förmyndare icke kunna vara constituerade, samt att, om en, i allt fall obetydlig minskning j Ståndets personal kunde af §:s lydelse uppkomma, sådant dock icke på något sätt ingått i Utskottets syftemål; hvaremot förslaget i denna §. äfvensom i den nästföljande grundar sig på öfvertygelsen hos Utskottet om oiåmpligheten deraf, att en och samma medborgare skulle kun - a3i Ven 18 Augusti e, m. na på en gång sjelf deltaga i NatiodalFörsamlingens vigtiga öfverlåggningar såsom deras ledare, och tillika utse andra personer till Ledamöter i samina Församling.
Utskottet har trott och tror ännu, att möjligheten af ett sådant flerlalldigt inflytande, bör så vidt möjligt år, i representationsstadgan förebyggas.
Rörande 7 § , som nu blifver den 8;de, har Friherre Boije, Ludvig, särskildt föreslagit, att neka äfven de Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka på grund «f sina öfriga Medborgerliga förhållanden deltagit i val till Riksdagsmän i ett annat Stånd, rättighet, att vid samma Riksdag intaga Säte och Stämma på Riddarhuset; men då, efter Utskottets tanka, dels bevisningen inför RiddarhusUtskottet, huruvida en sådan person i sin ort deltagit i Riksdagsrnauna val, eller ej, skulle vara underkastad betydliga 8,vårighe*er, dels ock den uppställde jemlörelsen emellan de val, som till Riksdagsmän af de andre Stånden förrättas, hvarvid alltid ett stort antal personer medverka, och det som sker derigenom, att en hufvudman ensam utser Fullmåg— tig för sig å Riddarhuset, finnes i betydlig mån origt'g och haltandp, anser Utskottet sig böra afstyrka detta Friherre Boijes förslag; hvarvid LTtskottet tillika v‘.ll fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på möjligheten af den händelse, att om i ett helt ValDistrict till Riksdags mån inom PresteStåndet, några andra Kyrkoherdar icke kunde finnas, ån de som voro af Adelig börd, den följd, derest Friherre Boijes mening antages, deraf skulle uppstå, antingen, att en af dessa Kyrkoherdar tillsatte sig sjelf Ven 13 Augusti e. m. 235 till Riksdagsman, eller ock att alla de öfrige måste afsåga sig rättigheten att sitta på Riddarhuset för det de deltagit i Valet.
i Utskottets förslag, sorn nu skulle blifva den g:de, har Herr Cederschjöld anmärkt en möjlighet af ordalagens förtydning; och sorn Utskottet inser det grundade i denna anmärkning äfvensom, vid en närmare granskning, förmånen af den fördelning i tvenne Moment, som i 12 §. af nu gällande Riddarhusordning förekommer, får Utskottet föreslå bibehållandet i hufvudsaken af den redaction samma nu åger, hvarvid Utskottet likväl, i stället för införandet i §:n af det utaf Herr Cederschjöld föreslagne ordet, oafbrutet, tror sig böra göra det tillägg, att en utifrån inkommande Adelsman , icke må undfå Såte på Riddarhuset, utan att under de 3:ne sistledne åren före Riksdagen hafva varit i Sverige Mantalsskrifven.
Friherre Boije har, i afseende på Utskottets förslag till g:dej §:n , hvilken nu skulle blifva den io;de, anmärkt, att det gamla budet fullständigare uttryckte meningen.
Utskottet får i anledning deraf upplysa, att det tillkomna stadgandet, om upphörande, redan vid andra generationen af all rått till deltagande i Adejigft representationen, innan Konungen dertill lemnatSitt särskildta Nådiga tillstånd, år af Utskottet ansedt nödigt, i anseende till svårigheten, att pröfva huru personer i tredje och fjerde led Utrikes sig förhållit och till hvad grad af noggranhet jleras genealogier blifvit fördeoch är för öf - 256 Den 18 Augusti e< m. rigt sjelfva stadgandet håmtadt från 1626 års Riddarhusordning, hvilket utan förändring år bibehållit i den förnyade af år 1778.
Vid io:de §:n, som nu blifver den urte, har vål inom Ridderskap-! och Adeln anmärkning icke blifvit gjord, men Utskottet har likväl, på grund af det i anledning al Herr Cederschjölds yttrande gjorde tillägg vid gideon, ansett sig böra föreslå ett lika beskaffad! vid denna §.
Näst efter n:te paragraphen och innan frågan om anteckningar förekommer, har Utskot_ tet ansett låmpeligt, att i det nya förslaget införa 53:dje paragraphen i nu varande Riddarhusordning, hvilken §., vid närmare granskning syn, tes skäligen böra till representafions-stadgan flyttas, eftersom den deri åberopade kungörelsen af den i4:de Julii 1818 föreskrifvit ett fall, då representations rätten kan upphöra.
Den i 5o;dje §:n omnämnde kungörelsen af den io;de Augu. sti 1762, tror Utskottet icke vara behöflig att anföra, emedan densamma icke stadgar annat , ån skyldigheten att complettera Genealogierne inom tvenne år efter kungörelsens utfärdande, och 1818 års Författning är i och för sig sjelf en tillräcklig
I afseende på Friherre Boijes gjorda framställning vid den af Utskottet föreslagne i5 som nu blifver den i7:de, att, mer ån en gång kan hända, att en Adelsman, som i en förestående Riksdags öfverläggningar ^ önskar deltaga, Den 18 A gusti e m. icke vet sin egen ålder, iller huruvida det Prestbetyg han sjelf derom inlemnat, år riktigt, anhåller Utskottet, att här få förnya den erinran, som en dess Ledamot redan under Discutionen yttrat, att berörde stadgande icke år nytt , utan igenflnnes i darhusOrdning
• och då i öfrigt den i Lag stadgade påföljden för inlemnandet af ett laLkt bevis. naturligtvis icke åger ruin, når Domstolen ansett det icke hafva skett med uppsåt, tror Utskottetj dock det icke vara olämpligt, att i sådan händelse bibehålla ifrågavarande stadgande såsom ett correctiv, hålst detsamma blott för en Riksdag uppskjuter den ifrågakomne unga mannens inträde på en , med misstag om sina egna rättigheter, börjad Riksdagsmanna-bana.
Uti den iS som nu blifver den 20, har Herr von Hartmansdorff förment sig finna tvetydighet, hvadan Utskottet till förebyggande deraf, ansett sig böra utförligare än hittills skett, uttrycka meningen i förra redactionen.
Stockholm den 25 Julii 1823.
På Riddarhus-Utskottets vägnar, C. G. Spens. N, Snoilsky.
238 Den l3 Augustt e, m, Törnyadt Förslag till Första Afdelningen af Riddarhus Ordningen • §. i På Riddarhuset eller vid Ridderskapetsoch Adelns sammankomster under Riksdag, åge hvar och en introducerad Ätt, efter den vid 180g års Riksdag stadgade nummerföljd, såte och stämma, på sått denna Riddarhusordning föreskrifver. §. 2.
De personer hvilka af Kongl. Maj:t blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjde eller med Adelskap benådade, men inom tvenne år efter utnämnandet icke hafva sig till vinnande af Introduetion å Riddarhuset anmält, hafva all vidare rätt dertill, enligt Kongl. Förordningen den 8:d.e Maji 1775 Svarar mot 1 §. i 1818 års RiddarhusOrd; ning.
Ändrad §. jemför 51 §. i RiddarhusOrdningen.
Den 18 Augusti c, m, 289 och Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1800, förlorat, så framt ej Kgl. Maj:t täckes, genom sår. skild Nådig Resolution, den försutne tiden åter, ställa } åliggandes RiddarhusDirectionen noga tillse , att hvad ofvanberörde Författningar så vål härom, som i öfrigt rörande Introduetioner stadga, varder noggrant iagttagit.
Under Riksdagarne må likväl Introduction ej beviljas förr ån RiddarhusDirectionen hos RiddarhusUtskottettillkånnagifvet, och Riddarhus - Utskottet hos Ridderskapet och Adeln anmält det vederbörliga prestanda blifvit fullgjorde samt Ridderskapet och Adeln derefter till Introductionen in Pleno tillstånd gifvit. §. 5.
Ej må någon upp- Ny §.
Jemför 54 5 taga annan
Ätts namn i Riddarhusordningen, eller Vapen, med mindre han , efter uppvisande af Ättens
Med - 240 Den iS Augusti e, m. lemmars uttryckeliga samtycke dertill, undfått Konungans Nådiga tillstånd. 5 4.