Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det nemi. blir beslutadt att tullsatserna skola fastställas på 10 år, så kunde det ju vara möjligt att någon passade på och dref igenom en ganska hög Tulltaxa.
Under skydd af denna tull inrättades då i landet åtskilliga näringar, men den öfverdrifna tullen väckte ett rättvist missnöje hos konsumenterna, och under tiden upstod en agitation mot dessa näringar, såsom förr emot sockerbruksidkarne, i Den 1 Februari f. in. 259 anledn. af deras allt för stora pretentioner.
Om det nu icke vore möjligt att inom 10 år förändra den höga tullen, så växte detta missnöje, så att man, aldeles såsom under frihetstiden, gick ifrån den ena ytterligheten till den andra, och man skulle då efter de 10 årens förlopp till den grad sätta ned den höga tullen att man på en gång slog omkull alla näringar.
Jag tror icke att man skulle utsätta sig för någon våda genom att lägga den / Kongl.
Propos:n till handlingarne, men jag fruktar deremot att man genom dess antagande skulle utsätta sig för faran af allt för hastiga öfvergångar ifrån det ena systemet till det andra.
Mörners yttrande ang:de Engelska Parlamentet, så har derom så mycket blifvit ordadt att jag blott behöfver tillägga några få ord.
Det linnes nemi. ett slags rättighet för Englands Parlamentariska Ministrar att fastställa en tullskala, som aftager efter vissa år, men detta skulle äfven i Sverige möjgen kunna ega rum utan antagande af den Kongl.
Propos:n, ty vi måste observera, Mine Hrr! att en sådan rättighet icke halsin grund uti en på förhand gifven lag, utan den är grundad på förtroendet till nästkommande Parlament att det icke skalf förändra densamma.
Ministeren kan begagna denna rättighet, ehuru det icke är sannolikt att den gör det, likasom det hos oss varit en antagen grundsats att K. M., oaktadt den fullkomliga rättighet
Ilan har att nedsätta tullen, likväl icke gör det utan att någon trängande omständighet inträffat.
Man kan äfven ifrån vår Statsrätt citera det förhållande att R.
St:r icke hafva rättighet att fastställa några löner längre än till nästa Riksdag, och det är således samma förhållande med hvar och en, som fått en tjenst och derå erhållit Kongl, fullmakt, på grund hvaraf han enl.
St:rs beslut eger att upbära sin lön.
Ilan kan vara fullkomligt förvissad att R, St:r vid en kommande Riksdag icke skola beröfva honom hans lön, men alla våra embetsman lefva likväl i denna osäkerhet genom brist på ett stadgande uti grundlagen att icke kommande
Ständer få rubba hvad de föreg:de i sådant afseende beslutat.
Detta exempel synes mig temligen adaequat och jag tror mig derigenom hafva ådagalagt halten af den siste värde talarens yttrande.
Philantropien har här äfven blifvit tagen i anspråk, och ehuru jag så högt som någon annan värderar denna känsla, måste jag dock förklara, att det för en hvar torde vara klart, alt äfven med den bästa välmening i verlden, räcka dock krafterna icke till att ordna näringarne och våra konjunkturer blott och bart genom philantropi.
Drifver man nu philantropien i detta afseende så långt som möjligt, så kommer man först från prohibilism i handel till skrå i näringarne, derifrån till arbetets organisation och slutligen till samma punkt som Louis Blanc och andra socialister.
Detta är den följdriktiga konseqvensen rakt fram, men vi hafva under förflutna tider sett att detta system i det praktiska användandet, oaktadt sin kristliga grund, ovilkorligen måste misslyckas. 17* > 260 Den 1 F e h r u a r i f. m.
Det är blott en enda af de anmärkmr den siste värde talaren framställt, som jag anhåller att få till besvarande uptaga, nemi. den, att den föreslagna förändringen icke skulle låta förlika sig med stadgandet uti 61 § Reg.F.: ”alt alla af gifter, som R.
St:r under de i föregående § nämnde titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det dr, under hvars lopp den nija bevillningen af ii.
St:r fastställd blifver”.
Då tullsatserue enl. förslaget skulle omfatta en tid af 3 Statsregleringsperioder, sä blir ju förhållandet alldeles enahanda, och det torde således för en hvar vara klart att den citerade §:n här icke har någon tillämpning.
Jag skall icke länge uptaga R. o. Ad:s tid, utan ber blott att få framställa en anmärkn., som synes mig vara af vigt.
Mörner har nemi. förklarat, att meningen med den Kongl. Propos:n vore den, att successiva tullafgifter skulle bestämmas; Gr.
Lagerbjelke har deremot bestridt att enl. ordalagen någon sådan bestämmelse skulle kunna göras.
Då sålunda redan tvenne olika tydningar af den Kongl. Propos:n finnas, hemställer jag, huruvida densamma bör till livilande antagas?
Jag skall blott uptaga en af de anmärkn:r, som blifvit gjorda.
Hr Cederschiöld liar fästat Ståndets upmärksamhet på faran deraf, att man skulle af aktning för den Kongl.
Propos:n låta henne hvila till nästa Riksdag, änskönt man ogillade hennes innehåll eller åtminstone hennes ordalydelse. R. o. Ad. finner nogsamt, alt om en propos. förklaras livilande till nästa Riksdag, men man då har rättighet att afslå henne, är icke en sådan fara för handen, som Hr Cederschiöld velat påstå.
Det synes ock af 81 § Reg.F. att grundlagens stiftare icke fruktat för att låta en möjligen oantaglig Propos. blifva livilande, då de i denna § stadgat, att om Const.Utsk. tillstyrker en Kongl. Propos. och R.
St:r ansåge den aldrig så oantaglig, måste de dock låta henne hvila till nästa Riksdag. §å tillgick äfven, så som man torde erinra sig, vid 1848 års Riksdag med representationsförslaget, hvilket sedermera af tre Stånd afslogs.
I detta ögonblick är oss äfven ett representations-förslag gifvet, som i min tanke är oantagligt.
Likväl hafva_ vi måst lägga det på bordet.
Jo, emedan Const.Utsk. så velat.
Om nu Const.Utsk. icke vill medgifva hvilan, så måtte det väl icke vara vådligare för riket att Ständerna likväl bevilja henne, än det varit att Utsk. emot R.
St:rs vilja, tillåtit andra förslags livilande.
Jag anhåller blott att få göra ett litet tillägg, som fallit mig i sinnet såsom ett ytterligare bevis derpå, att de många voteringarne i förstärkta StatsUtsk. icke utgöra något bevis på bristande stabilitet i tullsatsernas bestämmande.
Uti den motion jag haft äran afgifva, har jag framdragit bevis derpå, att af 2 artiklar som antagas tjena till nästan samma bruk och som äro af enahanda art i chemiskt hänssende, nemi. kolsyradt kali Den 1 Februari f. ra. 2G1 och kolsyrad! natrum, hvilka äro af stor vigt vid chemiska fabriker, är den ena artikeln belagd med 24 gånger högre tullafgift än den andra.
Nu frågar jag en hvar: om en Tulltaxa stannar i ett sådant skick, är det väl då underligt om många önskningar om förändringar derå skulle framkomma?
Då en afgift af 3.3,! proc. är lagd på en artikel, sorn dock aldrig varit i riket tillverkad, dä hvarenda kramhandlare känner att icke en enda bit derutaf kommer iii under förtullning, utan att allt måste luren* f drejas in, kan man väl då, frågar jag ännu en gång, undra derpå att talrika petitioner om jemkning af tullsystemet förekomma?
Det är blott på denna omständighet jag velat fästa Höglofl.
Ståndets upmärksamhet, derföre att nian i dessa mänga svåra voteringar har sökt ett bevis på föränderligheten i vår tull-lagstift n ing.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Ur Gr. o. Landtm., att under öfverläggningen blifvit yrkadt, dels bifall till Const.Utsk:s Mern.
JVs 3, som afstyrker K.
M:s deri omförmälde Propos., dels att R. o.
Ad. måtte besluta att först vid nästa Riksdag afgöra samma Kongl. Propos., hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., enär Utskrs Utlåt, innehöll ett afstyrkande, först hemställde om R. o. Ad. afsloge K.
M:s ifrågavande Propos.
Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. ville först vid nästa Riksdag öfver samma Kongl. Propos. besluta, och efter denna propos:ns besvarande med starka
Nej, blandade med Ja, ånyo hemställde om R. o. Ad. afsloge ifrågavande Kongl. Propos., samt dä härvid ropades starka
Ja, blandade med Nej, förklarade det han trott sig finna att nu
Såsom en förmedling emellan de olika åsigterna, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa den af mig föreslagna propos.
Hr Gr. o. Land tm. erinrade, att Hr Ribbing i sitt yttrande godkänt Utsk:s afstyrkande, men yrkat, att man genom bifall dertill icke skulle anses hafva gillat Utslcs motiver, samt att Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. till afslag å K. M:s Propos, och icke till bifall å Utsk:s Mern., just för att derigenom tillfredsställa den mening, som af Hr Ribbing blifvit yttrad, och undvika att beslutet ihä anses afse motiverue för Utsk:s Utlät.
I sådant fall förklarar jag mig tillfreds med den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos.; jag fann den vid första åhörandet icke så tydlig, att jag dermed kunde vara fullt belåten.
Uplästes till justering och godkändes följande förslag' till voler: s-propos.: '262 Den i Februari e. in.
Deu, som afslår ilen i Coust.IJtsk:s Mern.
JV2 3 omförmälda Kongl. Propos. till förändring af 61 § Reg.F., voterar, j Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, vill R. o.
Ad. först vid nästa Riksdag öfver sammet Kongl. Propos. besluta.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfall it sorn föijer:!.
Nej — 54. \ H. 11. o.
Plenum kl. 5 e. m. 1 Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr.
Sparre, Erik, ålerlemnat den pollet, lian såsom Fullmäktig för Grefliga Ätten 78 Hård, innehaft, oell således nphört att vara ledamot af LagUtsk., samt anmodade fördenskull
Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde återbesätta den sålunda upkomna ledighet i bland Ståndets ledamöter i LagUtsk.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att i gårdagens Talmans-öfverläggning blifvit öfverenskommet att Talmännen skulle föreslå RiksStm, att Lördagen d. 11 dennes företaga val faf den Nämnd, som bör döma huruvida Högsta
Domstolens ledamöter gjort sig förtjente att i deras kall bibe- 1 hållas, hemställde att detta val nämnde dag måtte få hos R. o. Ad. anställas, samt att dervid jemte det af grundlagen bestämda I antalet af 12 Ordinarie ledamöter må, likaspm vid föreg:de Riksdagar varit vanligt, utses 4 Suppleanter, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall.
I Företogs till afgörande StatsUtsk:s d. 25 och 28 dennes på bordet lagda Utlåt.
JY2 21, i anledn. af R.
Sius år 1851 församlade Revisorers berättelse, angule samma år verkställd gransk- i ning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående j fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1840.
■ Den 1 Februari e. m. 263 Hr Gr. o.
Landtm, hemställde om icke, då detta Utlåt, vore temligen vidlyftigt och redan länge livilat på bordet, R. o. Ad. funne, att en upläsning af hvarje § icke vore nödig, utan föredragningen finge tillgå på det sätt, att blott §§:nes nummer uplästes och yopos. framstäldes genast endast för dem, som ej erfordrade nä (Ani åtgärd, eller vid hvilka någon anmärkn. blefve gjord, samt sedermera en gemensam propos. i afseende på de öfrige §§:ne fnamstiViVfesY R c. Ad. leninade härtill sitt bifall, hvarefter nedannammfo ' §§ blefvo föremål för serskilda proposrr eller anmärkmr. §§ 1 och 8.
Dessa §§ ansågos ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. § 10.
Härom yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Såsom R. o. Ad. finnér har StatsUtsk. föreslagit en underd. skrifvelse till K. M., hvaruti R.
St:r skulle anhålla: ”att K.
M. täcktes föreskrifva Kongl. StatsKont. att med upliörande af transport till hufvudstaden från andra stapelstäder af Statsverkets bergseffekter, låta, i likhet med hvad i afseende å uphandlingar, ggnåder och reparationer för kronans räkning finnes stadgadt, å samma effekter förrätta auktioner samtidigt inför Kongl. StatsKont. och vederbörule embetsmyndighet i den stapelstad, der levereringen egt rum, samt att de dervid skeende anbuden L sedermera böra på en gång af Kongl. StatsKont. pröfvas”.
Nu ' torde R. o. Ad. finna att det är en stor skillnad emellan för I säljning af bergseffekter och auktioner för uphandlingar, nybygg (nader och reparationer för kronans räkning; att man visserligen kan stadga samma förfarande för den ena auktionen som för den \l andra, men att det är olika saker och att derföre behandlingen dervid kan vara olika utan att derföre strida emot rigtiga grundsatser i någotdera afseendet.
Jag befarar att den åtgärd, som StatsUtsk. nu föreslagit R.
St:r att anhålla det K.
M. måtte vidtaga, icke blifver någon åtgärd som leder lill ändamålet, nemi. att med större fördel eller åtminstone icke med förlust försälja kronans bergseffekter.
Det är temligen påtagligt att här i Stockholm finnes största antalet spekulanter på alla slags varor, och att här således är största täflan.
Att auktioner med mesta fördel här kunna hållas är således gifvet.
De kunna visserligen äff ven hållas på andra ställen, men det är klart, att de talrika spe f kulanter, som här finnas, önska att taga kännedom om varan.
Om nu varan ligger i Sundsvall eller Westervik, så har spekuI lantén ganska svårt att taga kännedom deraf med den säkerhet, [ som han kan göra på stället.
Vid varans bortauktionerande i I Stockholm äfventyrar kronan väl att få betala frakten ifrån leve [ reringsorterua till Stockholm.
Frakten ifrån Westervik har lik väl icke upgålt till mer än 16 sk. per Skii och frakten från Köping och Westerås utgöra vanligen 12 sk. per Sk$.
Dessa 264 Den 1 Fe liro ari e. m. frakter, som kronan äfventyrar att betala för effekternas transporterande till Stockholm, då auktionerna verkställas här, utgöra således en obetydlighet; men om det är förbjudet för StatsKont. att transportera effekterna till Stockholm och här försälja dem, och varan således skulle komma att försäljas t. ex. i Köping eller Westerås, sä kunde detta föranleda vida större förlust än 12 sk. på SkS\ ' Z • .
Jag anser således 4«n föreslagna skjälvtÖÄi: slfadlig och icke, a£ •någor giltigt skäl föranledd.
Skälet skulle aemi.
Vara att så- \ dana effekter blifvit här försålda till underpris.
Jag tror verkligen icke att sä här har inträffat, utan tverlom att de varor af Y koppar och jern, som blifvit i Stockholm för Statsverkets räkning försålda, blifvit ganska väl betalda förlidet år.
Således har t. ex. kopparen sålts för 170 R:dr b:ko Ska', då jag vet kopparvei hsegare, sora sålt den till 100 R:dr för Skf6 kort före auktionen.
i Jag hemställer således att R. o. Ad. måtte afslå StatsUtsk:s förslag < i denna punkt. j Hr von Troil, Sam.
Den framställning, som här ’ af StatsUtsk. blifvit gjord, härleder sig derifrån att samtlige de . personer inom Utsk., hvilka ega kännedom om sådana saker, ansågo att
Statsverkets bergseffekter borde kunna fördelaktigare för Statsverket försäljas om auktioner förrättas, så väl på de ställeIK.der bergseffekterna levereras, som i hufvudstaden, och att man dermY genom äfven skulle kunna bespara kostnaden för transporten till V Stockholm af dessa effekter.
Jag vill icke påstå, att denna åsigt 1 varit vigtig, men det är emellertid den som legat till grund för | StatsIItsk:s tillstyrkande.
Man har förklarat att hvar och en, I sorn spekulerar på bergseffekter vore på förhand allt för väl be- j kant med de olika stämplarues inre värde, att alltså de personer, * som ville upträda såsom spekulanter icke nödvändigt beliöfde se i varan för alt kunna veta hvad som derpå kunde bjudas och man har I äfven ansett alt, om auktioner egde rum på tvenne ställen större j täflan emellan spekulanterna skulle upkomma.
Detta är orsaken j till StatsUtsk:s framställning.
Jag anser i öfrigt den nnderd.
1 skrifvelsen vara af så ringa vigt alt jag visserligen icke vill yrka
I pä förslagets verkställande, ty den summa, som ifrån Statsverket har blifvit utbetald för transport af dessa bergseffekter liar endast upgått till ett ganska obetydligt belopp; men då StatsUtsk. har blifvit klandradt för sin framställning, så har jag ansett mig böra 1 uplysa om anledmne till tillkomsten af denna punkt i utlåt.
Jag klandrar icke StatsUtsk. forsin hem- *1 ställan i denna punkt, ty möjligen har Utsk. icke haft alla de 1 uplysningar om frågan som jag kan hafva förskaffat mig, och de handlande, som äro Ledamöter i StatsUtsk. kunna hafva ganska rätt fl deruti att en täflan möjligen kan upstå om auktionerna förrättas 1 både här i hufvudstaden och pä andra ställen; men alt förbjuda 1 transport hit till hufvudstaden af bergsefekterna, det anser jag för J min del vara origtigt och kunna leda till större förluster, än , som någonsin vinsten genom täflan utaf anbud ifrån de mindre Ben 1 Februari e. ra. 2C5 slätterna kan inbringa för Statsverket.
Detta hindrar icke att, utan en sådan skrifvelse, auktioner å ifrågavar:de effekter kunna anbefallas alt hållas så väl i Stockholm sorn i andra städer.
Dessutom kungöras sådana auktioner alltid, och spekulanter från andra orter hafva äfven tillfälle att här i Stockholm dios Statskontoret göra sina anbud, så att täflan äfven nu finnes i detta fall.
Hvad angår bergseffekter ifrån vestra orterna, så komma de icke heller nu till Stockholm.
Jag anhåller derföre att den föreslagna skrifvelsen, såsom dels skadlig, dels öfverflödig, måtte af R. o. Ad. afslås.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s tillstyrkande å denna § ropades
Nej, och, uppå sedermera framställd propos., afsteg R. o. Ad. hvad uti denna § blifvit tillstyrkt.
Då §:n 14 förekom, yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag anser mig endast böra hafva äran nämna att några punkter i denna fråga redan blifvit af K.
Kam mari!
:n afgjorda och att andra ännu bero på föredragning. § 16.
Denna g ansågs ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. § 20.
Härom yttrade Frih.
Såsom en afanlednrna lill den af StatsUtsk. i denna § föreslagna underd. skrifvelse:] ser jag vara uplaget, att K.
M. har skänkt 10' centner krut till vägförbättringar emellan Linköping och Kumla Gästgifvaregård och nu föreslår StatsUtsk. 11.
St:r i anledn. häraf ”att uti allåtande underd. skrifvelse anhålla alt, derest K.
M. framdeles skulle finna lämpligt, att, till underlättande af arbetsföretag utaf allmän beskaffenhet, äldre, till krigsbruk odugligt krut finge användas, K.
M. täcktes dervid föreskrifva, att betalning för samma krut skulle lill kronan erläggas till ett efter dess verkliga värde lämpadt pris”.
Detta är efter mitt förmenande, att. beröfva dem som sysselsätta sig med vägförbättringar små smulor, som icke för Staten äro af något värde, som förtjena:' alt nämnas.
Dessa 10 centner krut lemnades till ett företag, hvartill Staten för öfrigt icke gaf en skillings bidrag, ty dessa vägförbättringar företogos på ortens bekostnad, dervid mycket arbete och mycken kostnad användes, så att om de öfrige anmärknme, som ligga till grund för StatsUtsk:s tillstyrkande, äro af samma beskaffenhet, så anser jag skrifvelsen mer än öfverflödig.
Jag kan icke föreställa mig att man af de förråder, sorn finnas, lemna:; hvarken det bästa elter så betydliga qvantiteter att riket derigenom skulle kunna komma att lida någon brist.
Jag får alltså hemställa att någon af StalsUtsk:s Ledamöter vill uplysa om det är någon serskild för mig okänd anledn. till denna framställning.
I annat fall hemställer jag att Utsk:s förslag i denna punkt mätte förfalla. 260 Den 1 Februari e. m. Hr af Virgin: Christian Adolf:
Jag ber att få hänvisa lill min redan afgifna reservation i denna fråga och att få serskildt tillägga att jag anser den ena Statsmakten för sin egen värdighet och af tillbörlig aktning för den första böra spara på dylika skrifvelser tills de af behofvet verkligen påkallas.
Ifrågavande § har genom votering inom StatsUtsk. blifvit afgjord.
Jag har icke låtit anteckna mig såsom reservant, men bar likväl tillhört deras antal, som bestridt den föreslagna skrifvelsens aflåtande.
Jag anser den för min del vara öfverflödig och tillika onyttig, oell instämmer således uti det yrkande, som förut blifvit gjordt att denna § måtte afslås.
Palmstjerna har önskat att någon af StatsUtsk:s Ledamöter ville uplysa om orsaken, hvarföre denna underd. skrifvelse blifvit föreslagen.
Jag får då nämna, att den emot mig motsatta sidan, som genomdref §:n, upgaf såsom skäl dertill att, om icke betalning erlades för det krut, som ifrån kronans förråder utlemnades till ett eller annat enskildt företag, så tillskyndades dessa derigenom fördelar, som icke voro gemensamma för alla sådana företag.
På grund af detta skäl genomdrefs §:n.
Sorn sagdt är, tillhörde jag icke deras antal, och förenar mig nu med dem, som önska afslag på Utsk:s hemställan.
Jag har deremot inom Utsk. tillhört den majoritet, som voterat bifall till den nu föredragna §:n, men ingalunda af de skäl, som den siste värde talaren anfört, eller derföre att den föreslagna skrifvelsen skulle innebära klander emot beviljandet af de krutposter, som hitintills blifvit utgifna till befrämjande af de arbetsföretag, hvartill krut blifvit kostnadsfritt utlemnadt; utan derföre att jag har tänkt mig alt om det blefve allmänt bekant att K. M., för att upmuntra arbetsföretag af allehanda beskaffenhet skänker bort krut, så komma anspråken derpå att blifva allt större och större oell känbara för Staten i samma mån som sådana arbetsföretag af vidsträcktare omfattning förekomma.
Utsk. har också ansett att det icke vore rättvist att den ena skulle få understöd och den andra icke, ty icke lärer väl någons mening vara att alla ansökningar örn kruts erhållande skola beviljas och har derjemte föreställt sig att vederbör:de myndigheter skulle komma i en ganska obehaglig ställning om de ouphörligt skulle få pröfva hvilka ansökningar om kruts erhållande skulle förtjena mesta afseendet.
Med anledn. häraf har Utsk. yttrat, såsom af dess utlåt, inhemtas, att det ”utan att vilja i någon mån klandra de hittills i sådant afseende efter K. M:s Nåd. förordnanden vidtagne åtgärder” anser sig böra tillstyrka den meromtalta underd. skrifvelsen.
Jag ber att få fästa Hrr:nes upmärksamhet derpå, att då nu jernvägsanläggningar eller andra dylika större företag komma att ega rum och dessa möjligen få tillskott af Staten, så kan det icke vara skäl att dessutom, genom kostnadsfritt utlemnande af krut gifva dem ett annat tillskott från Statens sida, hvilket icke varit på förhand pröfvadt.
Då man fördelar Statsanslag lill åtskilliga « Den 1 Februari e. m. 207 dylika arbeten, så bör man väl veta huru mycket det ena eller andra får.
Om nu till det ena företaget, utöfver hvad som blifvit ät detsamma vid en sådan fördelning tillslaget, gifves ett tillskott af krut, söm alldeles icke är någon obetydlighet, så har detta fått ett plus, sorn om man vetat det förut, kanske bade föranledt att man gifvit åt detsamma ett mindre tillskott af Statsmedel.
Jag vågar således tro, att den af Utsk. föreslagna skrifvelsen hvarken kan vara skadlig eller olämplig.
Icke heller finnér jag att någondera Statsmaktens värdighet derigenom blifver för nära trädd, ty det synes mig vara ganska rigtigt att, då det är fråga om sådana saker, som röra hushållningen, man noga afväger äfven, de minsta detaljer; jag anhåller således om bifall till Stats Utsk:s förslag i denna punkt.
Herr Fåhraeus, Olof Immanuel:
Lika med Hr von Troil bar jag inom Utsk. varit skiljaktig från pluraliteten.
Jag bar icke kunnat anse de dispositioner, som af R.
St:s Revisorer blifvit klandrade, utgöra något missbruk.
Icke heller har jag kunnat förbise att så beskaffade dispositioner kunnat verka fördelaktigare för de företag, till hvilka de blifvit gjorda än direkta penningeunderstöd.
Jag anser derföre lämpligt att K.
M. må äfven hädanefter kunna utlemna lill krigsbruk obrukbart bergskrut, såsom bidrag till allmänna arbetens utförande och förnämligast på detta och de skäl Hr von Troil anfört, anhåller jag om afslag på Utsk:s tillstyrkande i denna punkt.
Liljencrants, Gust. Fredr.:.
Det förslag till underd. skrifvelse till K. M., som innehålles i den nu föredragna §:n af StatsUtsk:s Betänk., är, likaså väl som alla andra framställningar uti detta Utlåt, hemtadt ifrån 1851 års Revisionsberättelse.
När jag tänker tillbaka på de förfärliga strider, som egde rum vid denna revision och jemför den oerhörda mängd af anmärkmr, som innehålles i denna bok, nemi.
Revisionsberättelsen, som jag nu håller i min hand, med StatsUtskrs nu föredragna Betänk., som innefattar de få anmärkn:r Utsk. ansett förtjente af upmärksamhet och hvilka likväl allesammans, likasom denna är högst obetydliga, så, med minnet af alla de ordflöden man under revisionen hade tillfälle att afhöra, är jag glad finna att resultatet af dessa stora ord blifvit ganska ringa.