Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tryckfr.Förordn. R. o. Ad. fann Utskrs yttrande i denna del för det närvar. ej erfordra någon åtgärd.
Den i December.
Ankom K. M:s Hofcanceller, hvilken å Dess höga vägnar aflemnade en nåd. propos. af d. 29 sistl.
Nov., ang:de låncanslag lill återuppbyggande af staden Wenersborg.
Denna nåd. propos. remitterades till StatsUtsk.
Ånyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 19 sistl.
Nov. på bordet lagda ni einor.
N:o <{9 med uppgift å särskilda grundlagsförändringar, som föranledas af Ståndens gemensamma tankar, ronde Hofcancelierens Statsdepartement.
Med afseende på de ytterligare grundlagsändringar, som kunna blifva en följd af föregående rnemor., hemställer jag, huruvida icke detta memor.
N:o 4g må hvila, intilldess frågan om det förra, efter besvarad återremiss, ånyo förekommer.
Jag tror, att Utsk. förbisett åtskilliga ändringar, som påkallas i nödvändig följd af de redan beslutade, och i afseende hvarå det varit TJt— sk:s skyldighet att rätta sig efter den R. o. Ad:s gemensamma tanka, att Utsk. måtte inkomma med förslag till alla de ändringar, som borde blifva en följd af förut fattade beslut.
Äfven i 7 § Reg.F. är ändring nödig, och de uti it § föreslagna äro icke tillräckliga, ty benämningen Statsminister är der bibehållen, m. m.
Jag tillstyrker altså, att mentor, må hvila, tilldess Utsk. inkommer med sitt nya jemnkningsförslag i anledn. af mentor, N:o 4&
Frih. Cederström, Jac.:
Det föredragna betänk, afser endast den händelse, att HofcanceJlers-embetet komnter att upphöra, och kan ganska väl nu afgöras.
Hvad beträffar Gr.
Horns anmärka., ang:de 7 § Reg.F., lärer väl be nämningen: ministeriella mål komma att fortfarande finnas, så länge icke ali communication emellan Sverige och främmande magter upphört.
Jag har icke satt i fråga, att ”ministériella mål” skall utgå, men väl att ”Statsminister” må uteslutas; ty sådan 11 § enligt Utsk:s förslag skulle lyda, komme Statsminister att deri nämnas på a:ne ställen; och försvinner ministertiteln, så måste likväl benämningen borttagas jemväl på de nu anmärkta ställen.
Hvad ministeriella mål angår, skulle jag äfven dervid hafva anmärkningar att göra; men dessa höra icke till denna fråga. R. o.
Ad. beslöt, att Constit.Utsk:s memor.
N:o 49 skulle hvila, på sätt Gr.
Horn föreslagit.
Till pröfning företogs Lag- och Oecon.Utsk:ns d. 19 sistl.
Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 27 öfver väckta motioner om skyldighet för säteriägare och vissa boställsinnehafvare, att deltaga i byggnad af tingshus och häradsfängelse. »4 Dea i December.
Gyldenstolpe, Anton Gabi-.:
Jag har icke något emot betänk, i sjelfva hufvudsaken; men det förefaller mig besynnerligt, att, då det är fråga om borttagande af ett privilegium, man icke vill tillstädja, att sådant må ske genast, utan först sedan nu var. innehafvare afgått.
Då ett privilegium upphör, bör det ske allmänt och icke så, att det på ett ställe äger rum och på ett annat icke.
Det har hittills alltid varit iakttaget, att då ett privilegium borttages för framtiden, har det äfven upphört för det närvar.
Jag tillstyrker derföre återremiss af betänk., på det sista orden deruti, eller de som försäkra nu var. innehafvare att bibehållas vid det ifrågavar. privilegiet, må utgå.
Jag skulle nemi. förmoda, alt PresteSt:s ledamöter icke kunna vilja beröfva sina efterträdare, hvad de icke vilja afstå för sig sjelfva.
Bättre, än hvad nu föreslaget ar, vore, att en bestämd prescriptionstid bestämdes, utöfver hvilken ifrågavar. privilegium icke af någon finge tillgodonjutas, på det alt livar och en, sorn deraf drabbas, må i förhand vara underrättad örn det nya onus, honom sålunda ålägges.
Jag tror väl icke, att man begår någon orättvisa, om man beslöte så, som Gr.
Gyldenstolpe yrkat; men jag tror deremot, att det vore obilligt att på detta sätt åstadkomma en indirect nedsättning i nuvar. innehafvares löneförmåner.
Emedlertid ligger icke någon obillighet deruti, att de, som framdeles tillträda tjernsten, ieke komma i åtnjutande af förmåner, hvilka blifvit fråntagna befattningen, innan de sökte densamma, Om det således äfven skulle vara rättvist att instämma med Gr.
Gyldenstolpe, är det dock en fordran af billigheten att bifalla Utskts betänk., sådant det är.
Uti redactionen af Utsk:ns tillstyrkande förekommer ett ord, som måste vara tryckfel.
Der står nemi. bygga och uppehålla (hus).
Detta sednare ord måste skola vara underhålla; och jag hemställer, om icke återremiss bör äga rum, för att häruti bereda lättelse.
Enligt nu gällande lag är ordet uppehålla synonymt med underhålla, och då det i 100 år varit begagnadt, utan att misstydning deraf försports, tror jag icke, att någon återremiss för ändring uti den anmärkta omständigheten är nödig.
Om man vid författande af lagar nu skulle nyttja sådana ord, som för ett eller ett par hundra år sedan brukades, så tror jag, att otydlighet i flera fall komme att uppstå.
Derjemte får jag blott erinra, att om man af det ifrågavar. verbum ville göra ett substantivum, skulle det komma att heta uppehälle; och det vo - Den i December. i5 re ju en fullkomlig orimlighet att dermed beteckna vidmagtliållandet af hus.
Boye, Ludv.:
Jag är förekommen af den siste talaren och förenar mig med honom i anhållan om återremiss, på det ordet uppehålla må förändras till underhålla, såsom öfverensstämmande med nuvar.
Svenskt språkbruk.
Lag- och Oecon.Utsktns utlåt.
N:o 27 återremitterades.
Föredrogs ånyo Constit.TJtskrs d. 24 sisth Nov. på bordet lagda mentor.
N:o 5o i anledn. af tre Stånds återremiss på memor.
N:o35, med betänk, om Nationalrepresentationen.
Florn, Claes Fredr.:
LItsk. har uti det föredragna betänk, uttalat en grundsats, som icke kan eller bör godkännas.
Utsk. har nemi. vägrat att till sammanjemnkning upptaga ett RiksSCs gemensamma tanka. 56 § Reg.F. ålägger likväl uttryckligen att sammanjemnka Ståndens gemensamma tanka, och det kan icke bestridas, att BorgareSt:s förklarande utgör en sådan; men likväl har Utsk. uteslutit den från sammanjemnkningen.
Jag anser således Constit.- Utsk. hafva härutinnan förfarit grundlagsvidrigt, och jag anhåller, att R. o. Ad. icke må stillatigande godkänna en sådan förtydning af grundlagarna, desto farligare, som den utgått från ett Utsk., hvilket har till åliggande att vårda deras helgd.
Jag tillstyrker altså, att Utsk:s betänk., såsom varande ofullständigt, må, med förkastande af den grundsats, detsamma uti anmärkta afseende uttrycker, till Utsk. återremitteras.
Hrr Dalman, Wilh. Fredr., och Hjärne, Harald, instämde med Gr. Horn.
Frih. Cederström, Jac.: Gr.
Horn har begärt, att betänk, må förkastas, och ledamöter hafva deri instämt.
Det skulle verkligen vara besynnerligt, om en sådan åtgärd kunde vidtagas.
Om än R. o. Ad.
Förkastar, hvad Utsk. yttrat om den i BorgareSt. väckta nya grundlagsfråga, kan det icke inverka till någon ändring; ty 81 § Reg.F. bestämmer ordningen för dylika frågors behandling, och denna § är lika gällande för Utsk. som för Ständerna.
Det är derjemte Constit.Utsk. särskildt ålagdt, att åtgärder, åstadkomna genom en utaf discussioner inom RäksSttU vilseförd opinion, men icke öfverensstämmande med grundlagens föreskrifter, må återföras till enlighet med hvad grundlagarna bjuda.
Hade Utsk. företagit sig att Upptaga BorgareSt:s nyväckta motion, så hade Utsk. bestämdt gjort sig förvunnet till en grundlagsvidrig handling.
Jag begär ett rum i prot. för denna min åsigt, och öfverlemnar för öfrigt till Ståndet att besluta, hvad det för godt finner.
Det är obestridligt, »6 Den i December. att
Stånden äga rätt göra anmärkn:r vid förslag till grundlagsförändringar; men något förslag till ändring i 12 § Riksd.- Ordn. har icke af Constit.Utsk. blifvit framstäldt, och BorgareStts förklarande i denna del kan altså icke anses såsom någon anmärkn., utan såsom ett nytt förslag, desto oformligare, som Utsk. deröfver aldrig kommit i tillfälle att utlåta sig.
Jag måste altså godkänna Utsk:s förfarande i denna del.
Men helt annorlunda får jag framdeles tillfälle bedöma Utskrs förhållande, då fråga förekommer om ett af Utsk. framstäldt förslag, som blifvit af Stånden förkastadt.
Sådant tror jag lagligen kunna äga rum, men icke, att nya förslag må i Stånden framställas och såsom gemensam tanka antagas.
Då jag instämde med Gr.
Horn, fattade jag icke hans yttrande så, som hade han yrkat, att betänk, mätte förkastas, ty detta är ej formenligt, utan endast, som hade Hr Gr. begärt återremiss. R. o. Ad. ingick, då frågan till pröfning förevar uti representationsfrågan, i hela dess vidd; och om Ståndet nu skulle godkänna betänk., hade i och dermed medgifvits, att det förra behandlingssättet var oriktigt.
Beträffande hvad Frih.
Cederström yttrat, att nemi.
Constit.Utsk. skall vaka deröfver, att RiksSt:n icke må förvilla sig, utan hålla sig till grundlagens bokstaf, tror jag, att om en sådan princip antages, som den i detta betänk. uttryckta, hade man dermed erkänt, att Constit.Utsk. vore en dictatorisk myndighet öfver R.
St., och sådan kan grundlagens mening icke vara.
Jag yrkar således återremiss, samt att Constit.Utsk. må förständigas att fästa behörigt afseende å de inom Stånden såsom gemensamma tankar uttryckta meningar.
Dalman:
Det var mig icke oväntadt att från Frih.
Cederström förnimma ytterligare försök till försvar för de åsigter, Hr Frih. lyckats i flera riktningar göra gällande inom Constit.Utsk.
För min del finner jag dessa åsigter högst besynnerliga, och de satser, Hr Frih. drifver, ganska vådliga.
Jjig instämmer derföre med Gr.
Horn.
Grundlagen har på intet ställe stadgat eller ens antydt, att Constit.Utsk. vore satt till väktare öfver R.
Den enda auetoritet, sorn ägt förklara, det den af BorgareSt. framställda gemensamma tanka varit stridande mot grundlagen, var Ståndets Talman, som i sådan händelse bort derå vägra propos.; men när detta icke skett, äger Constit.Utsk. ingen domsrätt i delta hänseende, utan åligger det Utsk. att behandla ärendet efter 56 § Reg.F., d. v. s. att söka sammanjemnka RiksStms meningar derutinnan.
Om åter den sats antages, som Frih.
Cederström yrkar, skulle inträffa, hvad Hr Hjärne sagt, att R.
St. uti sitt Constit.Utsk. finge en fullkomlig dictator, som slutligen skulle kunna göra anspråk uppå att revidera
Den i December, t* och cassera hvart enda vid riksdagen fattadt beslut; ja, man hade selt försök af vissa ledamöter inom Utsk. gjorda att argumentera Utsk. till en controllör jemväl öfver det sätt, på hvilket Koniingamagten upprätthåller sina prerogativer.
Jag frågar, om det vore rimligt, att någon representation åt en fördelning af sig sjelf, om 10 å 12, högst i3 ledamöter utgjorde majoriteten, uppdroge en sådan magt och myndighet.
Om denna verkligen vore nödvändig, och om den icke skall upplösa hela samhället, måste den åtminstone stå utom Representationen.
Såsom jag uppfattat Gr.
Horns begäran, har han icke yrkat betänkts förkastande nit genast, Utan lilott att R. o Ad., med ogillande af Utskts yttrade åsigt i denna fråga, måtte densamma till Utsk. återförvisa, — och det är i en sådan tanka, som jag instämt med Gr.
Horn och hvarå jag anhåller om Hr Gr. o.
Landtnäs propostn. Gr. von Fersen, Hans:
Efter hvad jag vill erinra mig, upptaga öfverläggn ingar na i anledn. af Constit.Utsk:s betänk.
N:o 35 flera ganska vidlyftiga plena; och det har då förefallit mig underligt att finna det förevar, jemnkningsförslaget så särdeles knapphändigt.
Jag påminner mig icke bestämdt, huruvida de fattade besluten väsendtligen afveko från Ulsk:s förslag; och jag skulle önska, att Frih.
Cederström, som jag hört anmäla sig, täcktes upplysa, om de gemensamma tankarna verkligen endast rort de Irenne punkter, Utsk. upptagit.
Eljest måste jag erkänna, att betänk, är ofullständigt, samt derå yrka återremiss.
Hvad beträffar tydningen af 56 § Reg.F., torde jag få återkalla i minnet den långa discussion, som derom ägde rum, då betänk.
N:o 35 förevar.
Emedlertid anhåller jag först om svar på min fråga, huruvida betänk, upptager alla de anmärkntr, hvilka såsom gemensamma tankar i Stånden blifvit gjorda.
För min del behöfver jag icke något yttrande af ordföranden i Utsk. för att inse, att betänk, är ofullständigt.
Het visar sig klart deruti, att Utsk. sagt sig vägla upptaga BorgareSt:s tankar.
Jag behöfver blott fästa mig vid Utsk:s egna ord.
J£n ledamot har sagt, att frågan om ändring i 12 § Riksd.Ordn. icke var af Constit.Utsk. vidrörd.
Jag påminner mig likväl, att den af Utsk. framställda fråga om en Nationalrepresentation inom Stånden behandlades i vida större omfattning, än Utsk. deråt egnat.
Huruvida R. o. Ad:s gemensamma tanka blifvit fullständigt uppfattad eller icke, deröfver vill jag icke ingå i omdöme.
Jag anser dem af föga vigt; men af stor angelägenhet är det, att R. o. Ad. icke godkänner Ulsk:s betänk., utan, med förkastande af de deruti Uttryckta principer, detsamma återremitterar. 3 i8 Den i December.
Da betänk. ang:de representationsfrågan förevar, gjordes härstädes, under namn af anmärkn.
T, åtskilliga alldeles nya förslag till representationsreform.
Jag vågade då, under åberopande af den §, som förbjuder, att grundlagsförslag må i Stånden väckas, protestera emot meddelandet af propos. å berörde förslag.
Hr Gr. o. Landtm, framställde dock sådana, och jag vidtog då sista utvägen, den att reservera mig.
Jag skulle då alltför mycket brista i consequens, om jag icke, vidhållande samma mening, jag på ofvannämnde sätt förut yttrat, jemväl nu sökte göra densamma gällande.
Då constitutionen bjuder ett sätt, hvarpå hon tillåter, att ändringar i densamma må ske, måste hvarje annat vara olagligt; och det måste gifvas en kraft, som har sig uppdraget att återhålla hvarje försök att sönderbryta constitutionen.
Denna kraft måste finnas hos Constit.Utsk.
Eljest finnes den ingenstädes, och det berör då på slumpen, på opinionen för dagen att när som helst gifva oss en alldeles ny grundlag.
Jag anser altså Utsk. hafva riktigt förfarit, och begär propos. till bifall å betänk.
Frågan är nu i samma skick, som då den sista gången förevar.
Sedan man utvexlat ömsesidiga åsigter, måste man sluta med att underkasta sig lagen och respectera, hvad den bjuder.
Talare hafva nu uppstått, hvilka ansett Utsk. icke hafva fullständigt iakttagit sin pligt i afseende på sammanjemnkning af Ståndens särskilda tankar.
Utaf dessa har någon velat, alt Utsk. måtte förständigas att handla så och så.
Man skulle således kunna förständiga någon att tänka på det eller det sättet.
Hvad svar har jag väl att gifva på ett sådant sätt att argumentera?
Om någon vili ålägga mig att tänka så eller så, hvad svar lägger han väl i min mun?
En annan har velat utaf Utskrs ledamöter veta, huruvida det afgifna utlåt, är full ständigt eller icke.
Det måste väl vara anmärkarens sak att visa, om eller hvaruti ofullständighet äger rum, på det Utsk. må kunna försvara sig emot påslåendet; men icke kan det väl vara Utskrs ledamöters åliggande att utpeka bristfälligheter i deras förslag och såmedelst bilda facta till anmärkntr emot deras eget arbete.
Sådant synes vara ett nytt sätt att i anmärkningsväg förhålla sig.
Hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, är den verkligen af så betänklig art, att den väl synes kunna tåla vid, att man än en gång studerar, hvad grundlagen i afseende derå stadgar.
Det lärer icke vara utan allt skäl, som grundlagsstiftarne nedlagt i Constit.Utsk. en rättighet, som de icke velat tillerkänna Ständerna. 81 § Keg.F. säger: ’’Ej må frågor derom (om grundlagsförändringar nemi.) uti Ståndens plena väckas, utan anmälas de hos lil.
Sl:s vid hvarje riksdag valda Constit.- Utsk.’’
Nu har likväl fråga förekommit i BorgareSt. om en Den i December.
19 grundlagsförändring, hvartill förslaget icke blifvit i Conslit.- Utsk. förut handlagdt, på sätt grundlagen, enligt dess ofvan anförda bud, ovilkorligen stadgar.
Då frågar jag: bar väl Utsk. kunnat göra annorlunda, än förklara sig vara af grundlagen hindradt att upptaga det väckta förslaget.
Hade Utsk. upptagit detsamma, så bade man med fog kunnat fråga, med hvilken rätt Utsk. så gjorde, och hvarföre det gjorde sig niägtigare, än det enligt grundlagen är?
Väl har nu för det motsatta handlingssättet en lika beskaffad beskyllning emot Utsk. låtit höra sig; men då den ena sidan bar grundlagen med sig och den andra har den emot sig, åt hvilken sida bör man val då lemna afseende?
Derom är nu fråga.
Uti 56 § Reg.F. står: ”Frågor om förändringar i grundlagarna varda på följande sätt behandlade:
Tillstyrker Constil.Utsk. hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utsk. med lili- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propos. varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt till R.
St., hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.”
För hela stadgandet ligger till grund, att frågan först skall vara bearbetad afUtsk.; och tror man väl, att lagstiftaren tanklöst stadgat, att förändringen, för att blifva hvilande, skall vara tillstyrkt af Utsk.
Motivet är tydligen att förekomma, det man i dessa ämnen må tänka hastigt, ofullkomligt eller ofullständigt.
Det är skadligt att tänka för hastigt, ytligt, ofullständigt, då fråga är om en författning i allmänhet, ehuru den kan vara mer eller mindre vigtig; huru mycket mer, då frågan gäller Rikets grundlagar?
Dervid må ej förslagen lill förändringar vexla såsom dagens opinioner, ej som vädret.
Jag är till större delen förekommen af Hr Lagerhjelm; men jag ber att få särskildt tillbesvarande upptaga ett yttrande af Hr Dalman.
Han har nemi. beskyllt Utsk:s majoritet att hafva låtit leda sig af min åsigt i ämnet.
Hr Dalman bör göra Utsk. den rättvisa att tro, det hvarje ledamot handlar efter sin egen åsigt, lika som jag bandlat efter min.
Hvad åter angår Hr Dalmans vidrörande af denna åsigt i en sådan acqeption deraf, hvarifrån Hr
Dalman kunnat leda sig till förundran deröfver, att förbiseende af Konungens prerqgatiyer kan blifva föremål för Representationens beifrande, får jag förklara, att jag icke kan blifva den, som vill tillstädja, att Konungamagten inom vårt samhälle må i någon mån inskränkas, och jag ser icke, lika med Hr Dalman, Representationen och Konungamagten såsom i fiendtlig ställning emot hvarandra, utan är, i min öfvertygelse, enighet pch förtroende hvad som ömsesidigt städse bör råda, och då är det för Representationen af lika vigt att beifra ett förbiseende af de K. prerogativerna , som Representationens egna eller la - Den i December. garnas bud.
Grundlagarna bestämma bogge Statsmagternas prerogativer; förbiseende af lagarnas bud är förbjudet och påföljdens genom lagen bestämd.
Hvad särskildt denna fråga vidkommer, har Hr Lagerhjelm och Frih. Boye visat, att nya förslag till grundlagsförändringar icke må i Stånden väckas.
Stånden kunna icke besluta öfver andra frågor än dem, hvilka inkomma från Utsk.; och Constit.Utsk. har icke skyldighet att framställa andra förslag, än dem det sjelf fin-, ner nyttiga.
Om BorgareSt. enskildt remitterar förslag till Utsk., kunna de der icke upptagas.
Motionären har ägt rätt att enskildt vända sig lill Utsk. och utbekomma Utskls utlåt, till tryck; men dermed allt.
Frågan, mina Hrr, är af högsta vigt.
Sannt är, att det inträffat, att Utsk. föreslagit votering om en fråga, på samma sätt väckt som den nu omtvistade; men denna voteringspropos. var olaglig, och jag har deremot afgifvit min protest, ty frågan Qm 3:ne års mellantid emellan riksdagarna var förut i Utsk. afslagen eller förkastad.
Berörde åtgärd var altså ett misstag; men då grundlagen stadgar, alt den i hvarje särskildt fall skall efter ordalydelsen tolkas, kunna icke några prejudicater å olagliga tolkningar gälia till hinder för lagens inträdande i verksamhet vid ett annat tillfälle, sådan den lyder, Lagens bokstaf åberopas, och den skall lydas.
Jag börjar med den förklaring, att jag verkligen tror, det Frih, Gederström följer sin öfvertygelse; men jag har blott beklagat, att Hr Frih., i egenskap af ordförande i Constit.Utsk., skall hysa en så besynnerlig öfvertygelse och lyckas göra den derstädes gällande.
Hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, har jag icke nu ingått i granskning, huruvida BorgareSt. ägt grundlagsenlig rätt att väcka den fråga, som, i form af dess gemensamma tanka angrde Nationalrepresentationen, blifvit till Utsk. remitterad.
Jag bar blott påstått, att Utsk. ej äger grundlagsenlig rätt att vägra upptaga en dit i laga ordning remitterad anmärkning.
Den kraft mot öfverträdelse»’ af grundlagen, som ansetts nödvändig, har blifvit nedlagd i 55 § Riksd.Ordn., som stadgar Talmans rättighet och pligt att vägra propos. å hvarje väckt fråga, som bokstafligen strider mot grundlagarnas lydelse, och det är endast i den händelse, en sådan väg»’an sker, som Constit.Utsk. är satt till skiljedomare emellan RiksStm och deras Talmän.
Men om icke de sednare begagnat sig af denna rätt, äger Utsk. ingen talan; och i sanning jag inser, hvartill Utskrs vägran att upptaga frågan tjenar, då den nemi. står i strid med Talmannens ioel» RiksStins mening om saken.
Jag supponerar t. ex., att ett grundlagsvidrigt förslag väcktes inom RiksStm.
Talmannen funno icke hinder för dess behandling af Constit.Utsk. Utsk, svarade, att det vägrade upptaga frågan, och aflemna - Den i December.
31 de således inga jemnkningsförslag till förstärkt Constit.Utsk. Betänk, återremitterades.
Utsk, föYblef vid sin förra tanka, men RiksSttn oell Talmännen förblefvo jemväl vid sin, och då saken andra gången förekom, inrättades naturligtvis voter:spropos:n efter denna mening.
Asigten, alt Constit.Utsk. vore satt till väktare öfver lagligheten af RiksShns beslut, är således lika falsk, som den blefve onyttig, i händelse RiksSt;n icke ville efterskänka sina rättigheter.
En ledamot har sagt, att ingen kunde föreskrifva Utsk. att tänka på det ejler det sättet.
Detta är visserligen sannt; men sådant kan icke sträcka sig ända derhän, att ett RiksSt. icke skulle kunna föreskrifva ett Utsk. alt yttra något eller att upptaga sjelfva saken lill pröfning.
Uti förevar, fall erfordras dessutom icke något yttrande af Utsk., livarken i sak eller form.
Utsk. äger blott att verkställa, d. v. s, sammanjemnka RiksSttns skiljaktiga tankar, öfver beskaffenheten af livilka Utsk. icke äger någon yttrande-rätt.
Emedlertid förundrar det mig, att de ledamöter i Constit.Utsk., livilka vid jnnevar. riksdag haft den smärtan att finna sina tankar så väsendtligt stridande emot sina principalers, att, säger jag, dessa ledamöter icke afsäga sig ett så tungt och besvärligt ombudsmannaskap.
Jag liar anledn. förmoda, att R.
St. icke skulle anlagt sorg öfver ett sådant steg af dessa ledamöter.
Jag vidhåller mitt yrkande om återreraiss.
Hr Hjärne: Constit.Utsk. hade afgifvit ett betänk, ”om N a tio na l-r e p rese n ta tio n en,” ulan att deri instänga omdömet inom någon viss section af den stora spher, som innesluter begreppet om Na t io n a I - r e p r ese n t a t i o ti; och ehuru Utsk. sjelf hållit sig på spherens yta, voro likväl RiksSttn af belänk:s form oförhindrade att i sin granskning och sina anmärkningar gå litet mera på djupet.
Då discussionen uppstod, ingick den genast i frågan, huruvida nya förslag kunde såsom anmärknrr emot Utsk. framställas; och pluraliteten gillade, att så kunde ske.
Visserligen protesterade åtskilliga ledamöter deremot; men gillandet utgjordes af en stor pluralitet.
Det är således i consequens med min förut i frågan yttrade åsigt, som jag nu yrkar återremiss, på det R. o. Ad. icke må frångå sin redan förut tillämpade åsigt i afseende på formen.
En ledamot har förklarat sig af consequens begära bifall till betänk.
Jag får härvid blott erinra, att samma ledamot afgaf den nu åberopade protesten på e. m., sedan han likväl på f. m. afgifvit och fått under pröfning ett eget förslag af samma syftning sorn de, emot hvilka han sedermera protesterade.
Man har sagt, att Constit.Utsk. är en väktare emot olagligheter och har i detta fall en magt, som ej äges af RiksStjn, Jag kan iqkg erkänna detta sednare mera än i ett fall, det nemi,, hvarom 106 § Reg.F. handlar; och huru Utsk, tillämpar denna rättighet lära vi snart få tillfälle att bedöma.
För öfrigt. 32
Den i December. och utan afseende å det olagliga i Utskrs handlingssätt, tror jag likväl giltiga skäl till återremiss förefinnas.
Då skiljaktiga anmärkn:r vid Utsk:s förslag inora Stånden göras, skola nemi. dessa af Utsk. sammanjemnkas.
Det förutsattes altså, att samtliga Stånden skola hafva tillkännagifvit någon tanka öfver Utsk:s förslag.
BorgareSt. har nu deröfver icke yttrat något.
Jag anser