Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kati derföre icke gilla detsamma.
Hr Gunther: Hr Lagerhjelm och Gr.
Gyldenstolpe hafva fullkomligt rätt derutinnan, att det af LagUtsk. föreslagna mom. kan föranleda till några dalers bilter.
Delta är ett ganska olyckligt förhållande, men felet dertill ligger icke hos LagUtsk. och dess förslag, det ligger i 106 § Reg.F. och 29 § Riksd.Ordn.
Ulsk:s förslag utvidgar icke en hårsmån fältet för Riksrättens actioner, ty det linues redan förut delta vidsträckta fällt uti dessa 2 grundlags §§.
Utsk. har blott haft sig ålagdt, anställa ansvarighetslagen i fullkomlig consequens med grundlagen; men hade det varit Utsk. tillåtet att i politiskt hänseende ingå i frågans bedömmande, hvilketdera som varit del förståndigaste, att bibehålla ansvarighetslagen såsom den var, och att ändra 106 § Reg.F., eller tverlom, sä hade Utsk. icke tvekat att vid - 30 Den 2 November f. m. laga den förra åtgärden.
Men delta var icke Utsk. tillåtet, och Ulsk. har för sitt förslag att i stället ändra ansvarighetslagen till likhet med grundlagen äfven hemtat ytterligare stöd från företeelserna under innevar. riksdag.
Här har nemi. från sistl. riksdag legat på R.
St:s bord ett förslag till modification af 106 §.
Reg.F., hvilket, om det hade blifvit antaget, hade till den största oell väsendtligasle delen upphäft den consequens, som nu äger rum emellan grundlagen och ansvarighetslagen.
Men detta förslag har blifvit förkasladt.
LagUtsk. har sålunda härutinnan trott sig finna en ledning dertill, att 106 § borde orubbad qvarstå, och under sådant förhållande har Utsk. ansett sig höra, genom inflickandet af detta 2 moni. i 5 § ansvarighetslagen, bringa denna och grundlagen i harmoni med hvarandra.
Hvad den anmärka, angår, som Hr von Hartmansdorff framställt och som af Gr.
Gyldenstolpe blifvit biträdd, alt 6 § i ansvarighetslagen icke slår i harmoni med det nya stadgandet i 5 §, så medgifver jag, att detta åtminstone lemnar rum för någon tvetydighet; men jag får tillika äran tillägga, att det lättaste sättet att fä denna tvetydighet undanröjd vore, att helt och hållet utesluta den 6 § i ansvarighetslagen, hvilken i sjelfva verket icke har det ringaste der att göra.
I anlcdn. af den skiljaktighet, som jag trott mig finna emellan den 106 § Reg.- F. och den 29 § Riksd.Ordn. i sä måtto, all det enligt den förstnämnda § vore för Const.Utsk. blott en rättighet att ställa en Konungens rådgifvare under tilltal inför Riksrätt, dä del deremot enligt den sednare § vore för samma Ulsk. en pligt, alt så förfara, sä vill jag endast gifva Hr von Hartmausdorlf tillkänna, att det exemplar af Reg.F. som jag nu innehar, är af följande lydelse uti 166 § Reg.F.: ''du eige" etc.
Till följd af den upplysning, som Hr von Hartmansdorff meddelat mig, att 106 § Reg.F. uti ifrågavar. afseende är lika lydande som den 29 § Riksd.Ordn., finnér jag, att mitt minne i det fallet felat, då jag icke ihågkommit att 106 § Reg.F. i berörde afseende undergått förändring.
Men då man sålunda funnit nödvändigt alt vidtaga en dylik förändring, på det alt de båda §§ mätte stå i fullkomlig öfverensstämmelse med hvarandra, sä måtte väl detta vara ännu ett ytterligare skäl för, alt få ansvarighetslagen ändrad i öfverensstämmelse med dessa båda §§ i grundlagen.
Jag förnyar ännu en gång hvad jag sist hade äran yttra, att jag ej förstår hvarföre
Hrr ledamöter i Const.Utsk. ej tillvägabringa en sådan ändring i grundlagen, och får jag i detta hänseende till dem framställa en ödmjuk anhållan, pä det att Riksrätt sä mycket som möjligt må kunna undvikas samt ansvarighetslagen komma i fullkomlig harmoni med grundlagen.
För öfrigt instämmer jag med Hr Gunther derutinnan, all den 6 § i ansvarighetslagen, såsom varande helt och hållet öfverflödig, mätte ur densamma utgå.
Det är af vigt alt man klart inser Den 2 November f. m. 31 hvem sorn har rät t i sitt påstående, Hr von Hartmansdorff eller jag.
Jag har sagt, alt det föreslagna mom. handlar om öfverträdelser och alt 6 § handlar om uruktlutenheter; Hr von Hartmansdorff åter påstår, att i det nya mom. förekommer fråga, icke allenast om öfverträdelse, utan äfven om uraktlåtenhet, För alt göra della troligt, har han fästat sig vid ordet ”underlåta”, som verkligen förekommer i mom. och som han flere gånger nämnt, men dervid alltid halkat lätt förbi hvad som är frågan om att underlåta; och se! detta är icke om någonting i sak af det som lagen bjuder, utan blott om att underlåta att (föra föreställningar just mot lagens öfverträdelse.
Uti 2 mom. 5 § är sålunda icke fråga om annat än öfverträdelser och underlåtande att göra föreställningar mot desse öfver trädelser. men i 6 § åter förekommer uraktlåtenhet af sådane saker, som grundlagen anbefaller.
Det är och förblifver således en lika väsendtlig skillnad emellan dessa (agrum som emellan dessa båda saker, som äfven bör åstadkomma en dylik skillnad i ansvarsbestämmelserna.
En värd talare, Hr Gunther, har anmärkt, att genom antagandet af detta 2 morn. i 5 § skulle icke någon ulvidning äga rum i omfånget för Riksrättens actioner.
Jag läser dä detta inom.: ”Statsrådsledamot, som, i andra än de i denna lag särskildt uppräknade fall, uppenbarligen handlar emot grundlagarnes tydliga föreskrift, eller tillstyrker eller annorledes befrämjar någon öfverträdelse deraf” el c. etc.
Således har i ansvarighetslagen en ny cathegori blifvit inkaslad, som utvidgar sjelfva bedömmandet af förhållandena, och det var derpå jag stödde mig, då jag yttrade, att ”vill man utvidga omfånget för Riksrättens actioner, så antager man delta 2 morn.; vill man det ej, så later man det falla”.
Då nu 6 § föredrogs, lemnades densamma utan anmärkning.
Vidare föredrogs 7 §•
Här står ett stadgande, sorn visserligen är rikligt under nuvar. förhållanden, och det kan således icke läggas LagUtsk. till lasl, att det uttryckt sig såsom det gjort, dä del säger ”miste han embelet”.
Likväl kan dock något dervid erinras, enär denna ansvarighetslag medgifver, att t. f. ledamöter af Statsrådet kunna finnas.
Hvilket embete skall då en t. f. Statsrådsledamot mista?
Man skulle förmoda, att det är Statsrådsembelet; men ett sådant har han icke.
Om han t. ex. innehade eli domarembete och blefve inkallad såsom t. f.
Statsrådsledamot, skulle han dä för en förseelse såsom t. f. Statsråd mista sitt domarembete?
Så som lagen hittills och jag tror äfven allas tankar varit, så kan ingen mista sitt domarembete för något annat än fel i detsamma.
När nu R.
St. öfverenskomma, ehuru K.
M. ännu icke godkänt deras beslut, att alla Statsrådsledamöler skola hädanefter kunna under det de äro Statsråd bibehålla deras förut innehafvande embeten, hvad menar man då med de orden: ”miste embetel?
Menar man dermed 32 Den 2 November f m.
Statsrådsembetet eller det embete, hvilket en ledamot icke förrättar, men likväl innehafver under det lian är Statsråd? något förtydligande härutinnan torde behöfvas.
Här slår vidare ett ord i oriktig ordning, derföre alt man bibehållit slutet af den gamla § efter en ny början.
Det står nemi. ”dölja för Konungen bevisligen”.
vill man uttrycka, att det för Konungen kan bevisas?
Detta kan icke vara meningen, ulan mäste vara den att bevisligen dölja för Konungen; ordet bör således omflyttas.
Den siste värde talaren liar anhållit, alt ordet ”bevislingen” mätte omflyttas; jag deremot anhåller att icke allenast samma ord, sorn här förekommer, utan äfven ordet ”uppsåtligen”, hvarmed LagUtsk. i flere §§ varierat, måtte ur alla de §§ der de finnas nämnda helt och hållet utgå.
Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr von Hartmansdorff genom hans anmärka, emot den grammatikaliska felaktighet, som blifvit begången vid §:s uppställning.
Jag har i 30 är funderat pä meningen af denna §, men icke kunnat förstå den förr än nu, då jag någorlunda kan gissa till meningen deraf.
Den lyder nemi.: ”Skulle Statsminister för utrikes ärendena, eller den Statsrädsledamot, Kolningen i dennes frånvaro tillkallar, eller deli af Statsrådets ledamöter, sora enligt Reg.F:s 11 §, är närvar, då ministeriel la mål inför Konungen föredragas och anmälas, dölja för Konungen bevisligen någon af Konungens embetsman eller främmande makters ständebud, lill följd af dem uppdragne kall, meddelad vigtig underrättelse” etc.
Jag har, såsom sagdt är, i 30 år trott, att ordet ”bevisligen” hänförde sig till ”fördöljandet”, i synnerhet, som jag på så många ställen funnit, att uttrycken ”bevisligen fördölja” eller ”uppsåtligt fördölja” o. s. v. varit verkliga äisklingsfraser; men då jag nu en gång kom att öfverhoppa hela den länga mellanmeningcn, fann jag att detta adverbium icke bör hänföras till det verbum, som går nära förut, utan till det som kommer långt efteråt, nemi. ”meddelad vigtig underrättelse”.
Ordet ”bevisligen” är sålunda oriktigt placeradt, enär det finnes en regel i grammatikan som säger, att ett adverbium, bör sättas så nära som möjligt lill det verbum, hvartill det hörer.
Jag tror följaktligen lagstiftarens mening hafva varit, att om någon af de uppräknade personerne ”döljer för Konungen någon af Konungens embetsman eller främmande makters sändebud, till följd af dem uppdragne kall, bevisligen meddelad vigtig underrättelse” etc.; ty det kan bevisas, att en sådan underrättelse blifvit dem meddelad, men det kan icke bevisas, att någon har med uppsåt fördöljt densamma, enär sådant kunde hafva härrört af glömska.
Del är blott med anledn. af denna anmärkn., som jag anhåller om älerremiss af denna §, och beklagar ali i denna lag så ofta förekomma, icke blott ”bevis - Den 2 November f. m. 33 visligen fördölja” utan äfveu ”uppsåtligt och bevisligen fördölja”, hvilket allt är så ofantligt svårt att bevisa.
Örn Utsk. derför kunde utfinna någon annan redaction, hvarigenom dessa ord kunde helt och hållet uteslutas, så tror jag att lagen skulle vinna derpå.
Palmstjerna, Carl Otto:
Den nuvar. 7 § ålägger ansvar endast för ”Statsministern för utrikes ärendena eller Hofcancelleren eller den Statsrådsledamot, Konungen i dennes frånvaro tillkallar”; den nu föreslagna 7 § ålägger ansvar såväl för dessa embetsman (med undantag af Hofcancelleren), som äfven för ”den af Statsrådets ledamöter, som enligt Reg.F:s 11 § är närvar, då miuisleriella mål inför Konungen föredragas och anmälas;” och hr således enligt den nya § ansvar utfästadt för den Slatsrådsledamot, för hvilken ansvar icke var i den gamla § afsedt.
När man tager i betraktande denna Statsrådsledamots göromål vid det ifrågavar. tillfället, så torde man lätt finna, att det enligt den nya redactionen honom ålagda ansvar, icke egentligen svarar mot den befattning han för tillfället innehar.
Den 11 § Reg.F. säger: ”Statsministern för utrikes ärendena tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närvaro af någon annan Statsrådets ledamot.
Ar Statsministern frånvar., loredrage den Statsrådets ledamot, som Konungen äfveu i della fall tillkallar”.
Således hr det
Statsministern för utrikes ärendena som föredrager, eller i händelse denne skulle vara frånvarande, den Statsrådsledamot, som då af Konungen för detta ändamål tillkallas, och hvilken naturligtvis då äger alt närmare taga kännedom om de ärenden han skall föredraga; men dådet icke är tillåtet för den Statsrådets ledamot, som enligt 11 § Reg.F. måste vid föredragningen vara närvar., att granska de handlingar, hvilka till Statsministern för utrikes ärendena inkommit, och då han således icke är i tillfälle att hedömma, huruvida i desamma icke finnas upplysningar, som för Konungen icke få fördöljas, så anser jag det honom enligt den nya redactionen ådömda ansvar ieke vara väl betänkt, hvarföre jag yrkar återremiss af denna g. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Hvad angår den af Hr Cederschjöld gjorda anmärkn. emot Utsk:s begagnande af de i ansvarighetslagen förekommande orden ”bevisligen och uppsåtligen”, så får jag förklara, att dessa ord äro bibehållna från den nu gällande ansvarighetslagen, äfvensom alt Utsk., då i denna del icke någon ändring blifvit af motionären, Hr Säve, yrkad, icke ansåg sig kunna sträcka sina förändringsåtgärder till andra frågor än dem, hvilka af bemälde motionär blifvit underkastade Utsk:s pröfning.
Hvad angår den af Frih.
Palmstjerna gjorda anmärkn., så torde jag få upplysa derom, att då vid sista riksdagen R.
St. till K.
M. ingingo med und. förslag till en förändrad ansvarighetslag, så var skälet, hvarföre K.
M. afslog denna R.
St:s hemställan, just det, att i den föreslagna 4 H. 5 34 Den 2 November f. m. nya lagen icke fans upptagen elen Statsrådets ledamot, som när ministeriella ärenden för Konungen föredragas, skall jemte Statsministern för utrikes ärendena vara närvar.
Enligt förut gällande grundlag var det Hofcancelleren, som vid sådana tillfällen skulle vara denna andre person, men genom förbiseende af redactionen inom Utsk. förliden riksdag upptogs i lagen icke någon annan än Statsministern eller den hans tjenst förrättade, hvadan K.
M. fann för godt att afslå Ständernas hemställan.
Detta har äfven varit orsaken, hvarföre det af Frih.
Palmstjerna anmärkta stadgandet i dettajförslag influtit.
Gr. Lagerbjelke:
Jag ber endast att vid denna § få åberopa den anmärkn., som redan vid 5 § blifvit af mig gjord, ronde uttrycket ”miste embetel” äfvensom den otydlighet, som deraf kan uppkomma.
Då nu 8 § föredrogs yttrade sig
Jag förnyar vid denna § den anmärkn. jag gjorde vid den föregående, ang:de uttrycket ”miste embetel”.
Lagerbjelke:
Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det besynnerliga uttryck som i denna § förekommer; det står nemi. ”sker annorlunda genom någon föredragandens åtgärd miste han embetet, utan alt någon tid kunna deruti uter insättas.'"1 Meningen skall väl vara, ”utan att någonsin kunna deruti åter insättas.”
För öfrigt gäller här samma anmärkn. som jag förut gjort, i afseende på orden ”miste embetet”. 9 § föredrogs och lemnades utan anmärkning.
Vid föredragning af 10 § yttrade sig Hr von Hartmansdorff:
Den första raden af denna § lyder som följer: ”Enär någon af de i denna lag omnämnde erabetsmän tilltalas”; hvaremot den sisla raden af föreg:de § lyder sålunda: ”enligt, lag och laga stadgar, lika med annan ledamot af Högsta Domstolen”.
Följaktligen nämnas här alla ledamöternc af Högsta Domstolen jemte de särskildt t. f. militäre.
När nu den 10 § säger: ”enär någon af de i denna lag omnämnde embetsmän tilltalas”, så innefattar den 10 § äfven alla Just.råder, hvilket naturligtvis icke kan vara meningen.
Dessa ord böra derföre ändras till: nät någon af de i denna inledning, eller något annat ord som kan komma att införas efter sorn lagen blifver benämnd eller paragraferad.
Slutligen blef 11 § föredragen och lemnad utan anmärkn.
Sedan R. o. Ad. sålunda genomgått alla de i förevar, förslag till ansvarighetslag upptagna §§, yttrade H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm., det han ansåg sig böra framställa propos. i öfverensstämmelse med hvad de fleste i discussionen deltagande ledamöter yrkat, hvadan H. Ex. hemställde, om R. o.
Ad. ansåge de Den 2 November f. m. 35 emot LagUtsk:s betänkande N:o 18 gjorde anmärkn:r föranleda lill äterremiss.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna ullåhn, mern. och betänk:n nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 43, i anledn. af vackt motion, rör:de restitution ål Sergeanten E.
Rasks enka Catharina Henriksdotter, af henne tillagd, men ej uttagen pension för åren 1S3S—1841; N:o 44, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de upplåtande af en under Kammarcollegii disposition varande jordrymd lill byggnadsplats för nya observatoriibyggnaden i Upsala; N:o 45, i anledn. af väckt motion. ang:de upphörande af Invatidinrältningen å Ulriksdal; N:o 4G, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s utlåt.
N:o 23; N:o 47, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. ang:de afsöndring från f. d.
Öfversteboställe! vid Dal-reg:tet
Näs kungsgård af 2:ne dithörande ålfisken : N:o 48, i anledn. af K. M:s nåd. propos., aug:de Kamereraren E. M. Dahleri och Krigsrådet A. L.
Hauffmans befrielse från dem ålagd ersättningsskyldighet såsom conlrollanter i förre Krigscasseuren S. H.
Braltströms uppbörd; N:o 49, i anledn. af väckt fråga om öfverlåtelse till staden Falkenberg af den Kronan tillhöriga tullbro öfver Ethraströmmen; N:o 50, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., rör:de användandet af de under K.
Statscontorets förvaltning ställde äldre depositionsmedel; N:o 51, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., rör:de användandet af en på Postverkets räkning i R.
St:s Bank innesläende summa; N:o 52, i anledn. af väckt motion om eftergift å den hemmanet Rannäs Holstagårdcn påförde ränta; N:o 53, i anledn. af väckt motion, ang:de upphörande af den inom Calmarc län utgående s. k. springskatten; Stats-samt Allm. Bcsv.- o. E k o n.-U ts k: n: N:o 1, ang:de arfvode för en af Utsk:n antagen Secreterare; Bevillnings-Utskottet:
N:o 9, om antagande af en Canceilist; N:o 10, ang:de erhållen remiss från II. R. o. Ad. af K.
M:s nåd. propos. om förändrad reglering af stapelstädernes tolag; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 53, i anledn. af väckt motion om upphörande af stamböcker och collecter till kyrkobyggnader; N:o 54, i anledn. af väckt motion derom, alt de stiftens byggnadscassor hittills anslagna behållna löneinkomster under 36 Den 2 No v emter f. m. ledighet efter död eller afgången ecclesiastik tjensteman, måtte tillfalla Prestenkecassan inom del stift, der ledigheten inträffat; N:o 55, i anledn. af väckt motion, dels derom, alt vid penningcremisscr på posten, endast sedlar öfver 10 r:dr h:co valeur hädanefter må behöfva upptecknas lill nummer och data, dels om en snar revision af poslförfatlningarr.e; N:o 56, i anledn. af vackt motion om befrielse för kyrkorna från vissa extra utgifter; N:o 57, i anledn. af väckt motion om förändring af författningarne, rör:dc liggande fattighjons återsändande med skjuls lill hemorten; N:o 58, i anledn. af väckt molion om förhud för godsägare att hädanefter lägga hemman, som äro med åboer försedde, under eget bruk; samt N:o 59, i anledn. af väckt motion derom, alt personer från arbets- och pionnier-corpserne hädanefter endast må förpassas till de församlingar, frän hvilka de medfört prestbetyg, eller der de sist varit skattskrifne och bosatte.
Äfvenledes lades på bordet ett af Ridd.Ulsk. under N:o 14 afgifvet så lydande: Hörsamt Memorial.
Sedan II. R. o. Ad. d. 17 i denna månad bifallit Ridd.- Utsk:s meni.
N:o 11, hvaruti Ulsk. bland annat afstyrkt ifrågaställd nedsättning i Ridd.secrcl:s lönevillkor, samt Ståndet tillika godkänt den af Utsk. föreslagne ändring i 13 § 2 mom. af Ridd.DirecUs instruclion, i följd hvaraf Ridd.secret. hädanefter, likväl blott undantagsvis och efter särskild af II. o. Ad. erhållen tillåtelse, skulle kunna med Ridd.secret.-sysslan förena annan publik tjenst; så har R. o. Ad., i sammanhang härmed, dels beslutat alt Ridd.secret.-sysslan icke skulle på stat återbesättas, innan ny ansökningstid dertill blifvit bestämd, dels ock upptagit samt behagat till Ulsk. remittera ett, under discussionen lifver Utsk:s förr nämnde betänk., af Ilr Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, väckt förslag, alt den blifvande Ridd.secret. skulle, intill slutet af den riksdag, då en representationsförändring kan varda antagen, tills vidare förordnas att nämnde befallning bestrida emot lönens åtnjutande såsom arfvode, samt all med beslut om ny ansökningstids bestämmande skulle anstå, intill dess R. o. Ad. fattat sitt beslut i anledn. af Gr.
Cronbjelms förrberörde förslag; varande tillika, medelst utdr. af 11. o. Ad:s prot. för d. 19 dennes, till Utsk. liänvista de af åtskilliga ledamöter, sistnämnde dag, i anledn. af Gr.
Cronbjelms framställning, afgifna yttranden.
Utsk. har tagit del af de remitterade handlingarne äfvensom af den vidlyftiga öfverläggning, söm föregått remissen af Gr.
Cronhjelms omförmälda motion.
Utsk. har härvid funnit, alt Ilr Grefvens förslag hufvudsaklieen härleder sitt från den åsisrt, att den lön, Ridd.secret.
Den 2 November f. m. 37 för närvar, åtnjuter, ”vöre alltför stor i förhållande till omfattningen af hans tjenst, i händelse denna vid en blifvande representationsförändring ej skulle komma alt vid riksdagarne utaf 11. o. Ad. anlilas, utan endast för Ridd.Directis räkning tagas i anspråk;” hvarföre Hr Grefven önskade alt, genom Ridd.secretis tillförordnande allenast intill slutet af den riksdag, då den förutsatta förändringen af nationalrepresentationen kan komma alt i laga ordning beslutas, förbehålla R. o. Ad. rätt att derefter, med afseende å Ridd.secret.tjenstens blifvande vigt och beskaffenhet, ruride löneförmånerna närmare besluta; och har Ilr Aminoff, Joban Fredrik, utan alt y t
Ira sig om Gr.
Cronhjelms motion, likväl för den händelse alt R. o.
Ad. skulle densamma bifalla, hemställt, att samtliga tjenster vid Riddarhuset, som hädanefter kunde varda lediga, mätte tillsättas med enahanda förbehåll sorn Ridd.secrel.sysslan.
Till en början har, i anseende till den vigt åtskillige ledamöter, som i ämnet sig yttrat, fästat vid den omständigheten, att Ilidd.sccret., enligt Hr Gr.
Cronhjelms förslag, skulle komma alt tillsättas genom ”constitutorial,” då han deremot för närvar, ansåges stå i ett med Statens med fullmakter försedde tjenstemän jemförligt förhållande, Utsk. bort upplysa, alt, enligt 34 § i Ridd.Directis instruclion, ej mindre Ridd.secret., som enligt 13 § samma instruclion för närvar, af Ridd.Direct. lillsältes endast genom ”constitutorialhvilket undcrsliilles R. o.
Adis pröfning, än ock alla öfriga Riddarhusets tjenstemän ”hero af R. o. Adis förtroende,” och kunna från sina sysslor af Ståndet skiljas, ”när tvåtredjedelar af Ståndets vid omröstning in pleno närvar, ledamöter sådant nödigt anse;” hvaraf följer, att derest II.
Ståndet nu förordnade Ridd.Secret. ovillkorligen intill en viss, likväl af framtida förhållanden beroende tidpunkt, som dock möjligen skulle kunna vara ganska långt aflägse, Ståndet ock derigenom skulle under hela denna lid afsäga sig den R. o. Ad. enligt inslructionen nu förbehållna ofvanbcrörde rättighet att frän tjensten skilja en Ridd.secret., med hvilken Ståndet kunde finna grundade anlednir till missnöje.
Dessutom torde äfven härvid böra tagas i betraktande, alt om Ridd.secret. nu tillsattes, på sätt Hr Gr.
Cronhjelm föreslagit, sä skulle, enligt hvad Ilr Grefven jemväl förutsatt, deraf för Ridd.secret. följa ovillkorlig rättighet alt bibehålla eller emottaga embete i Statens tjenst. R. o. Ad. hade då indirecte frångått sitt redan fattade beslut, att sådant skulle för hvarje särskildt tillfälle bero af Ridd.Directis samt R. o.
Adis medgifvande.
För sin del hyser Utsk. den öfvertygelsen, att embete i allmänhet bättre skötes, om det är tillsatt pä stat, än om det endast tills vidare eller på obestämd tid innehafves; och som i händelse af en så beskaffad ombildning af nationalrepresentationen, att Ridd.secretis befallning vid riksdagarne upphörde, jemväl det betydliga arfvode, Ridd.secret. af statsmedel under riksdagarne för närvar, uppbär, och hvilket bör anses motsvara 38 Den 2 November f. ni. hans, likasom öfrige StåndsSecreterares, tjenstgöring vid riksdagarne, jemväl komme att indragas, samt Ridd.secret:s lön å Riddarhusets stat icke synes Utsk. öfverstiga hvad billigt är, då Ståndet utan tvifvel önskar att alltid äga en redbar och skicklig Secreterare, för hvars sysselsättning äfven mellan riksdagarne ett vidsträckt fält kunde beredas, derest R. o. Ad. framdeles åt Ridd.secret. uppdroge att, till lätt begagnande för den historiska forskningen, ordna de rika skatter, hvilka förvaras i Riddarhusets archiv; alltså och då i öfrigt det torde linnas mindre lämpligt, att, under förutsättning af förändringar, hvilka icke ännu äro i laga ordning förberedda, mindre antagna, R. o. Ad. vidtager åtgärder eller beslut, hvilka icke stödja sig på någon annan grund än en förutsatt möjlighet, har Utsk. icke funnit anledn. understödja Hr Gr.
Cronhjelms motion, att Ridd.secret.-tjensten må tillsättas endast för alt innehafvas intill slutet af den riksdag, då en förändring af nationalrepresentationen tilläfventyrs kan komma att af Konung och R.
St. beslutas.