Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, alt under densamma 4 olika propos:r blifvit begärde, nemi. en till bifall å Utsk:s utlåt., den andra till afslag derå, den tredje, att den väckta motionen måtte anses icke föranleda till någon R.
St:s åtgärd, samt den fjerde, att R. o. Ad. mätte bifalla hvad Hr Hesselgren uti sin Utsk:s utlåt, bifogade reservation tillstyrkt; och finge derföre 11.
Ex. nn först hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s förevar, utlåt. n:o 59. 174 Den 29 Mars f. m.
Denna propos. basvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II.
Ex. förklarade det lian ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Wrangel begärde votering saint anhöll att dervid afslag å Utskis utlåt, matte blifva conlrapropos.
Sedan denna conlrapropos. uppå derom af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan blifvit af R. o. Ad. antagen, uplästes till justering och godkändes följande voter:s propos.
Besv. o. Ekon.Utskis utlåt. n:o 59, i anledn. af väckt motion om nedsättande af en komité för utredande af förhållandet med städernes privilegier och förmoner, voterar Ja j den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, varder Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskis förenämnde utlåt, af R. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda :
Ja — 103.
Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Ånyo föredrogs Allm, Besv.- o.
Ekon.Ulskis d. 22 och 26 dennes på bordel lagda utlåt, nio 60, i anledn. af väckt motion, att R.
St. måtte hålla egna tidningsreferenter och låta utgifva en riksdags-tidning.
Lagerbjelke, Gustafi Bifall till Utskis betänk., sådant det till R.
St. inkommit, synes mig leda snart sagdt lill ingen påföljd, enär riksdagen nu så långt framskridit.
Jag anser likväl betänk, bygdt på goda grunder, och jag tror att förslaget skall vid nästa riksdag åstadkomma en stor nytta, om R.
St. besluta, att de olika Ståndens kansli Direktir då skola gå i författning med tillvägabringandet af hvad Utsk. föreslagit.
Af sådan anledn., och på det att Utsk. må komma i tillfälle att kunna ändra sitt förslag i den syftning, jag här tagit mig friheten angifva, anhåller jag om ålerremiss å betänk.
Frih. Cederström, Rud.i Vid betraktande af Utskis fullkomligt rigtiga åsigt, som erkänner det vara af serdeles vigt, att erhålla en bättre, än den nuvaride, affaltad referering af riksdagsförhandlingarna uti de allmänna tidningarna inom hufvudstaden, på det att allmänheten må få en tillförlitlig kännedom om hvad folkets ombud söka att vid riksdagen uträtta, och vid betraktande Den 29 Mars f. m. 175 äfven deraf, att de nuvar:de referaterne, sora länge varit ganska otillfredsställande, synas, hvad vissa dylika angår, varda allt mer och mer otillförlitliga, hade jag ämnat tillstyrka bifall till Utsk. helänk., under förmodan ali betydliga hinder deremot ej vore alt befara.
Jag måste likväl erkänna rigligheten af Gr.
Lagerbjelkes framställning och förenar mig således med honom i begäran om återremiss; jag gör del så myckel heldre, som, uti Utsk:s förslag, i första punkten influtit ett uttryck, som jag, vid närmare eftersinnande finner svårighet att godkänna.
Det heter nemi.: ”alt öfverenskommelse å li.
Sits vägnar må träffas med någon eller några tidnings-redaktioner i hufvudstaden om referaternes införande i deras tidningar eller dermed följande bihang.”
Jag anser det i allmänhet mindre lämpligt, samt med representationens värdighet mindre förenligt, all 11.
St. träda i directa underhandlingar med tidnings-redaktioner; hvaremot, om, på sätt Gr.
Lagerbjelke föreslagit, II.
St:s kansli-styrelser träffa öfverenskommelse med någon tjenlig person, bör det icke vara svårt alt, genom denne persons bedrifvande, vinna ändamålet.
Utsk:s sednare förslag synes mig välgrundad!, enär en riksdags-tidning icke utan betydande svårigheter torde kunna under R.
St:s garanti utgifvas.
Om således ärendet återremitteras och detsamma återkommer till 11.
St. med de förändringar iakttagne, dem Gr.
Lagerbjelke föreslagit, lärer delta
Stånd icke underlåta att deråt lemna en uplyst upmärksamhet.
Visserligen sysselsätta sig, f. n. hufvudstadens och andra tidnings-redaktioner med berättelser om riksdags-förhandlingarna, förkunna äfvenledes att de antagit referenter till detta ändamål, men hvilkas möda synes vara temligen förgäfves använd, ty då, i desse tidningar, utrymmet uptages af ut- och inrikes timade nyheter, jemte mycket annat, som anses höra lill tidnings-litteraturens område, så inskränkes nödvändigtvis för hvarje särskildt ämne redogörelsen lill eli visst, Liegränsadt omfång, och berättelserna om R.
St:s förhandlingar blifva följaktligen ganska knapphändiga, jemväl uti de tidningar, hvarest råder välvilja och opartiskhet i sättet att referera; ja, äfven i de bästa af dem inträffar, ehuru visserligen blott undantagsvis, att man någongång icke ens får veta, hvilken utgång en för öfrigt refererad fråga inom RiksStånden rönt.
En af dem redogör samvetsgrann! och rigtigt, men —, understundom så lång tid efter debatten, att allmänhetens interesse för kännedomen derom hunnit afsvalna.
En annan, af det största omfång, meddelar visserligen förhandlingarna något utförligare och stundom med mycken utförlighet, för så vidt lalarnes åsigter öfverensstämma med redaktionens, men deremot ytterst sammanträngdt och mången gång ensidigt, om talarne icke tillhöra den politiska tro, redaktionen bekänner.
Annu en annan tidning, hvilken ofta bytt namn, men alltid behållit, under aller bande skepnader, sina gamla lyten, tyckes göra sig till en pligt och ett nöje, att till ytterlighet drifva ett sådant förfarande.
Dess inflytande på allmänna tänkesättet är visst ganska ringa; mende 176 Den 29 Mars f. m. företeelser, jag anmärkt, äga en djupare betydelse, såsom jag med några ord torde få söka ådagalägga.
Inom andra Europeiska Stater, hvilka åtnjuta fördelarne af en konstitutionel styrelse, fäster man stort värde dervid, att förhandlingarna inom representationen refereras opartiskt.
Tidningsredaktionerne meddela, i särskilda artiklar, omdömen öfver förhandlingarna och öfver hvarje frågas utgång; dessa omdömen kunna vara stränga, men referalerne äro icke desto mindre noggranna, snabba, ärliga och opartiska.
Inom vårt kära fädernesland haiman sedan långliga lider tillhaka följt ett annat system, i det man har med största lättsinnighet tillåtit sig på allt uptänkligt sätt söka nedsätta den lagliga representationen.
För vinnande af detta vackra ändamål anses förmodligen alla medel såsom lolliga.
Till dessa medel hörer det afsigtliga bemödandet alt, såvidt möjligt är, nedsätta vissa bland fäderneslandets, genom dess grundlagar till andel i representationen berättigade RiksStånd och, ibland dem, företrädesvis de ledamöter, hvilka oförskräckt följa sin öfvertygelse och icke hylla vissa tidnings-redaktioners åsigter.
Härigenom inträffar, hvad som i andra länder skulle anses för ett förvånande prof af bristande upmärksamhet mot den betalande allmänheten, att, oaktadt man vid prenumerationsliden lofvar alt så fullständigt som möjligt referera riksdagens offentliga förhandlingar, delgifvas blott helt ytligt och flygtigt, sjelfva öfverläggningarne och besluten, — någongång jemväl, såsom det hände ej längesedan vid en vigtig fråga, med en ymnig tillsats af gyckel och hån, som otvifvelaktig! i andra hufvudstäder skulle anses oerhördt af ett blad, med anspråk på någon grad af bildning och politiskt insigt; — här meddelas t. ex. sådane upgifler, att den och den talaren uttryckte sig med synbar ansträngning, men en annan yttrade sig med ädel hållning och välljudande röst o. s. v., (mycket uplysande för allmänheten i fråga om bedömandet af ärendernes behandling) — och hvad dessa lyckligt begåfvade personer anfört blifver väl temligen sorgfälligt ålergifvet, derest utrymmet så tillåter, — men man kan då vara förvissad att innehållet är af det slag, som gillas af tidnings-redaktionen; då deremot de, som måhända icke af naturen lära fått förenämnde yttre fördelar af röstens välljud m. m., må söka huru klart och samvetsgrannt som helst motivera sina tillstyrkanden, — hvad desse talare yttrat förbigår man visligen om det icke rent af förvrides, — förthy deras öfvertygelse äro misshaglige och stridande med redaktionens.
Hine ill® lacrym®.
Dessa redaktioner besinna likväl icke möjliga verkan af dylikt förfarande; huruledes, om de också rigta sina bemödanden ensamt mot den närvar:de representationen, deraf måste följa, att, i händelse raan framdeles erhåller en representation så sammansatt, som man företrädesvis önskar, — (det lärer ej vara lätt alt förutse huru den komme att se ut) — man sålunda har angripit ej blott den förras anseende, ulan jemväl den sednares, genom det man visat vägen för det behandlingssätt, den sistnämnda torde Den 29 Mars f. m. 177 lorde i sin ordning få röna af de vedersakare den, i följd af meningarnes stridighet, kan ådraga sig.
Sanningens vanställande är och förblifver ett utsäde, som aldrig kan annat än bära onda frukter.
Den som älskar frihet, lag och rätt, bör äfven hylla sanningens ljus; denna satis erfordrar intet hevis, endast tillämpning.
Frågan derom åter är af stor vigt; och, jemte det jag i nu upgifna ändamål anhåller om återremiss af betänk., hoppas jag alt Ulsk. fortfar att taga henne i närmare öfvervägande.
Sedan ordf. i Ekoo.Utsk. yttrat sig i denna fråga, tillåter äfven jag mig alt, om det än skulle anses mindre formenligt alt framställa en önskan, nemi. att man måtte fördela föremålen för detta förslag, så att man härvid afser den verkliga nyttan och enda lämpliga sätt, hvarigenom syftemålet kan vinnas, ett sätt, som i framtiden kan bespara Svenska Statsverket stora kostnader.
Nyttan af Utsk:s förslag, så vidt det afser att erhålla bättre referater, lärer väl ingen bestrida, men sältet åter, som Utsk. upgifvit, kan jag icke lemna utan anmärkn., enär, enl. min åsigt, man kan komma lill samma mål på en helt annan väg.
Jag skulle derföre anhålla om återremiss, och att Utsk. måtte till R.
St. inkomma med förslag till förändring af 59 § Riksd.Ordn. sålunda, att R.
St. må taga bort sina vidlyftiga prol:r och tryckningen deraf, hvarigenom en kostnad af icke mindre än 90,000 r:dr skulle kunna besparas.
Anslår man nu 30,000 r:dr för att erhålla en officiell referering af anföranden inom RiksSt:n, sådan som i den fransyska nationalförsamlingen, eller de fordna kamrarne, så skulle dessa medel på ett mer ändamålsenligt sätt användas och man undviker derigenom referater i tidningarne, hvilket tillgår högst knapphändigt och otillfredsställande.
Våra nuvar. prot:r läses knappast af andra, än Sältarue och Correktur-läsarne.
Jag tror, att intet Riksstånd har större skäl än R. o. Ad. att önska en opartisk framställning af hvad inom Ståndet förefaller.
Erfarenheten har visat, att detta Stånds förhandlingar blifvit i vissa allm. tidningar med väld framställda.
Jag måste således gilla Utsk:s förslag och önskar, alt R. o. Ad. måtte detsamma bifalla, emedan, om än riksdagen redan långt framlidit, och början med dessa referater skulle komma något sent, del dock vore väl, om något i saken vid denna riksdag åtgjordes, på det att man, i händelse rättelse erfordras, må genast vid början af nästa riksmöte kunna föreslå en sådan.
Skulle betänk, till Utsk. återremitteras endast för att erhålla en rigtigare och fullständigare framställning än det ifrågavar. förslaget innehåller, så kunde möjligen inträffa, att man icke vunne ändamålet.
Att åter, såsom Hr Rosenblad föreslagit, förknippa denna fråga med en grundlagsförändring, måste jag afstyrka, särdeles som jag befarar, att vi då hvarken finge det ena eller det andra.
Icke heller tror jag att något Stånd kan med5 H. 12 178 Den 29 Mars f. m. gifva ändring af 59 § Riksd.Ordn. förr än en oväldig framställning af Ståndets förhandlingar, vare sig i tidningar eller annorstädes, blifvit lemnad.
Först, då man funnit en sådan utväg, är tiden inne all upliöra nied våra vidlyftiga prohs tryckning, men så länge vi sakna opartiska framställningar af hvad inom Stånden förefaller, måste de ledamöter, som icke yttra sig tidningarne till lags, hafva mot deras misstydningar ett värn, i prot:en.
På dessa skäl förnyar jag min anhållan, att R. o. Ad. mätte bifalla betänk, sådant det år, och icke upskjnta frågan.
Då en motion blifvit remitterad lill ett R.
St:s Utsk., åligger det äfven Utsk. att besvara densamma och meddela förslag lill R.
Sl:s beslut deröfver.
Innom Utsk. har jag således understödt Utsk:s förslag, men som ledamot af della Stånd, lager jag mig friheten hemställa, om icke R. o. Ad. skulle (inna för godt att anse denna fråga såsom eli, Ståndet särskildt rörande, ämne, och behandla henne så ,som vore hon icke en allmän liksdagsfråga.
Del är nemi. gifvet, ali om ett Stånd, nu eller framdeles fattar beslut i frågan, så är äfven R. o. Ad. bunden af ett sådant beslut, och det vore väl icke rätt, att i en fråga, som bör ankomma pä ett Stånds enskildta godtycke, sålunda låta binda sig.
Man har sagt, att riksdagen för långt framskridit, för att den föreslagna åtgärden må kunna vidtagas.
De Hrr, som dela denna åsigt, måste jag erinra derom, alt sådant blir förhållandet förmodligen vid hvarje riksdag, och det är icke första gången man erfar dylika invändningar.
Skola nu vid hvarje riksdag nya motioner i ämnet väckas, dessa diskuteras och från Utsk. inkomne förslag återremitteras, så blir det i all evighet för sent att under pågående riksdag fä något förslag antaget.
Af sådan anledn. tager jag mig friheten lill Hr Frih. o.
Landtm, hemställa att, med anledn. af Ulskts förslag, den propos. måtte göras, att R. o. Ad. för sin del besluta att öfverlåta lill sin Direktion, gå i författning med verkställandet af det förslag, Gr.
Lagerbjelke väckt, hvarvid jag skulle vilja fästa det vilkor, att de s. k. referaterna aflemnades för dagen, så att referater öfver förhandlingarne inom
Ståndet på förmiddagen kunde inkomma till tidnings-redaktion på eftermiddagen, och att dessa referater göres sä korta som möjliga.
Jag delar med åtskillige talare den åsigten, att Sveriges R.
St. utgöra oslridigt eller måste anses såsom Svenska folkets ombud, och att detta folk har både billiga och rättvisa anspråk att få så skyndsamt och troget som möjligt, i tidningarne ätergifvet hvad dessa ombud inom de fyra Stånden under riksdagarue göra och låta.
De nuvarande referenterne kunna icke, äfven med bästa vilja fullständigt och noggrannt fullgöra deras updrag.
Erfarenheten har äfven visat, huru förvillande och vanställde diskussionerne på detta rum blifvit återgifna.
Sådant kan hvarken Svenska folket eller dess representanter med likgiltighet åse, och det är således ytterst behöfligt, att åtgärder Den 29 Mars f. m. 179 vidtagas till förekommande häraf.
I sjelfva saken är jag förekommen af Hr Bråkenhjelm, och lika med honom yrkar jag, att åtgärder måtte vidtagas, utan afseende derå att riksdagen nu långt framskridit, emedan jag i annat fall befarar, att ändamålet icke vinnes.
Under diskussionen har blifvit yrkadi dels bifall och dels ålerremiss af betänk., och enl. min åsigt, hafva talande skäl blifvit framställde för så val den ena sora den andra åtgärden.
Visserligen vore det, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, en fördel, om R.
St. under pågående riksdag kunde förvärfva någon erfarenhet om värdet af de föreslagna åtgärderna, men mig synes likväl att Ulsk., med ganska mycket fog, fästat upmärksamheten pä de svårigheter, sora förefranas i fråga om erhållandet af lämpliga personer att åstadkomma dessa referater, inora RiksStra.
En annan omständighet företer sig äfven, nemi. att någon tidnings-redaktion ännu icke är beredd att öfvertaga ett sådant bestyr som referering af riksdagsförhandlingar, och utan någon ersättning lärer väl ingen vilja sig dermed befatta, och hvarifrån skall väl denna ersättning utgå, såvida den icke blifvit npförd å stat?
Lagerbjelkes förslag, hvilket, så vidt jag upfaltat det, gick derpå ut, att de respektive RiksStms kansli-styrelser skulle till nästa riksdag ombesörja anskaffandet af så väl referenter som lämpliga tidningar, i hvilka referaten skola införas, bifalles, så alt betänk, återremitteras och Utsk. å nyo inkommer med utlåt, till RiksStra, så kunde någon helhet i åtgärden derigenom vinnas, och af sådan anledn. tillstyrker äfven jag ålerremiss.
En värd talare har, utan att egentligen bestrida nyttan af mitt förslag, likväl ansett betänk, böra bifallas på det att man, äfven under nu pågående riksdag, skulle få några: nytta af det väckta förslaget.
Jemte del jag instämmer med Gr. Liljencrantz, anhåller jag att få tillägga, att det torde vara problematiskt, huruvida del är möjligt, ali alla fyra Stånden nu genast erhålla fullkomligt skickliga män lill referenter.
Denna befattning är icke så lätt, som man tror, och om man erhåller en mindre tjenlig person, vore man i vida sämre belägenhet än förut; ty om en diskussion då icke blir väl refererad, har likväl referatet en viss grad af officiel egenskap, och man har sålunda kommit ur askan och i elden.
Ulsk. har sagt, att öfverenskommelser skola å R.
St:s vägnar träffas med tidnings-redakt:r, men Utsk. har icke upgifvit hvem som skall erhålla R.
St. updrag att utföra beslutet.
Det låter dessutom svårligen decretera sig alt en sådan öfverenskommelse skall träffas, ty den förutsätter tvänne parter, men här har man blott en gifven, och om den ena än är villig, är derför ingalunda sagdt, att så är förhållandet med den andra.
Det är nemi. icke aldeles så säkert att en tidningsredaktion nu genast är beredd att ingå en sådan öfverenskommelse.
Alla dessa olägenheter undvikas, om man öfverlåter åt 12 * 180 Den 29 Mars f. m. kansli-Direktionerne detta bestyr till nästa riksdag.
De hafva dä tillfälle att anskaffa tjenliga referenter, och de kunna då lättare öfverenskomma med vederbörande lidnings-redaktioner, om dem förunnas en längre tid.
Jag vågar derföre fortsätta mitt yrkande om återremiss, på de grunder jag redan anfört.
En värd talare, Hr Bråkenhjelm, med hvilken en annan ledamot sig förenat, har sagt att mitt förslag har skäl för sig, och alt man borde betrakta denna fråga, såsom rörande delta Stånd enskildt, och såsom sådan afgöras.
Jag får fästa upmärksamheten derpå alt sådant svårligen låter sig formenligt verkställas, ty frågan är väckt i motionsväg, såsom en allmän, alla fyra Stånden rörande, fråga.
Sådan bar den blifvit af Utsk. behandlad och till R.
St:s pröfning öfverlemnad.
Att nu, under form af en enskild, detta Stånd rörande, fråga, afgöra detta ämne, kan följaktligen icke öfverensstämma med formerna.
Vill man nödvändigt vidtaga en sådan åtgärd, måste man först afslå betänk, och sedan väcka motion om sakens företagande, såsom en enskild, Ståndet rörande, fråga.
Sedan härefter underl. Ridd.-Sekret., på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, uplyst att någon underrättelse om i delta ämne af de öfrige RiksStm fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, anförde Hr von Hartmansdorff:
Då flere talare här yrkat åter remiss, vill jag icke bestrida den.
Jag anhåller likväl att få fästa mig vid några talares yttranden, särdeles med afseende derpå, alt denna sak skulle anses för en, della Stånd särskildt rörande, fråga och såsom sådan afgöras.
Komme nu delta betänk., att af Stånden gemensamt godkännas, så blefve följden, att utgiften för referenterna inginge i riksdagskostnaden och drabbade icke något
Stånd särskildt.
Om R. o. Ad. deremot afsöndrar sitt beslut från de öfriga St:ns, så måste Riddarh.-kassan vidkännas kostnaden.
Ett sådant beslut är Ståndet visserligen oförhindradt att när som häldst fatta, men jag anser Gr.
Lagerbjelkes yttrande riktigt, att en särskild åtgärd icke bör komma i fråga förr, än sig visat, hvad vändning saken inom de öfriga Sl:n tager.
Jag tror icke, man behöfver befara det några svårigheter skola å vederbör, utgifvares sida göras, att i tidningarne införa de ifrågavar. referaten, enär de större dagbladens utgifvare, redan låta på egen bekostnad intaga i\iksSt:ns förhandlingar.
Sannolikt begäres icke någon ersättning för tryckningen af dessa referat, utan emottagas de med tacksamhet, emedan genom dem besparas en kostnad, hvilken utgifvarne nu mäste vidkännas.
Skulle det vara förenadt med någon svårighet att nu, då man icke varit förberedd derpå, finna under riksdagens lopp någon skicklig referent, så befarar jag, att enahanda förlägenhet upstår äfven vid den kommande riksdagen.
Har man redan på förhand ett beslut i frågan af R.
St., så är det icke otroligt att personer mellan riksdagarne söka förvärfva erforderlig skicklighet för att derpå kunna förtjena.
Emedlertid är det ovisst, huruvida inom hvarje Stånds kansli, Den 29 Mars f. m. 181 personer finnes villige, alt åtaga sig en dylik befattning.
Det kan derjemte inträffa, att om referenter blifvit antagne, befinnas de vid tjenstgöringen mindre lämplige dertill, såsom man sett förhållandet någon gång vara med R. o. Ad:s Notarier.
Då slår man på samma punkt som förut.
Det måste således vara hvarje Stånds rättighet, alt i händelse af obelåtenhet med sina referenter, upsäga dem.
Emedlertid och då, en återremiss kan medföra något gagn, vill jag icke motsätta mig den.
Jag tror icke att genom Utsk:s förslag det åsyftade ändamålet vinnes, hvarför jag anser att betänk, bör återremitteras, på det alt Utsk. må laga saken i närmare öfvervägande.
Såsom under diskussionen blifvit utredt, är ändamålet man vill vinna, alt hvad uti RiksSlm lalas, blir riktigt och troget refereradt, med uteslutande af hvad, som icke kan vara af särdeles intresse, och således skulle dessa referater inskränka sig lill endast kärnan af hvarje talares yttrande.
Vidare böra dessa referater blifva så hastigt färdige, att hvad som yttras på förmiddagen kan inlagas i aftontidningen eller den tidning med hvilken öfverenskommelse år träffad.
Det torde vara ostridigl, alt högst få, om ens någon referent har den förmågan, att kunna sammanfatta en förmiddags diskussion, som fortgått från kl. 10 f. m. till kl. 3 e. m., så hastigt, alt den kan införas i aftontidningen samma dag.
Jag anser det äfven omöjligt, alt dessa referaler kunna inflyta ens i morgondagens tidningar, i synnerhet såsom understundom inträffar, att plenum fortgår under 12 å 14 timmar.
Huru vill man då att en referent skall kunna medhinna redigerandet af dessa referaler så att de kunna så hastigt i tidningarne införas?
Vid en föregide riksdag har R. o.
Ad. under några månader bekostat 2:ne referenter, men så vidt jag kan erinra mig, kunde desses referater icke alltid införas i tidningarne dagen derpå, åtminstone icke vid alla tillfällen.
Visserligen kunde man antaga en referent på det sätt, att han för referaten vore ansvarig, och hvilken sedermera anskaffade sig erforderligt biträde, på det att referaten skulle kunna införas i morgondagens tidningar och dessa sålunda hastigt komma allmänheten tillhanda; men dertill fordrasen annan öfverenskommelse än alt blott antaga ur Ståndets kansli en referent, hvars aflöning skulle blifva lika med Nolariernes.
Frågan är således ofullständig i dess närvarande skick, och om den återremitteras till Utsk., försättes Utsk. i tillfälle alt taga saken i närmare öfvervägande och derefter inkomma med ett mera fullständigt förslag.
En referent, som skall kunna sammansätta en vidlyftigare diskussion, måste ega en ovanligt snabb upfattning och skarpsinnighet samt en serdeles förmåga att i en viss stil upställa sina referater, emedan i annat fall, jag belviflar, alt hans bemödanden komme att röna någon belåtenhet.
Att erhålla sådana personer med dessa egenskaper, torde vara svårt nog, och i alla fall fordras det alt förberedande åtgärder vidtagas, på det att personer, som skola egna sig åt detta arbete, må dertill kunna bereda sig, för att sedermera under riks - 182 Den 29 Mars f. m. dagen oafbrutet fortfara dermed.
Dessa referenter måste dessutom pröfvas, för att utröna den skicklighet de ega, och om detta bestyr updrages åt kanslierne inom hvarje Stånd, tror jag man lättast kommer ifrån saken, särdeles om, på samma gång, som en person anlages, öfverenskommelse äfven kan träffas om del arfvode honom bör tillkomma.
Kunde man vinna del åsyftade ändamålet att få under en eller anDan riksdag fullt tillfredsställande referater, skulle må hända för StalsVerket upkomma den besparing, hvilken Hr Rosenblad omförraält, men sådant mäste öfverlennäs åt framliden, eirmdan endast erfarenheten kan gifva vid handen, huruvida sådane referaler kunna ersätta prol:s tryckning.