Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Epikuré.
– ”Skulle jag dyrka en gud så skulle det vara solen.” –
– Syrentiden.
Jag är icke qvinnohatare, tvärtom: jag älskar alla qvinnor, och många qvinnor hafva visat mig förtroende, ni är icke den första.”
”Det tror jag nog.”
”Nej jag menar icke med sådant, det är ju ingen risk.
Jag menar i allvarliga saker, verkliga lifsfrågor.”
Hans syster var 21 år.
Sade att Stockholms-damer värdera en god kotiljongsarrangör, balhjelte eller gardeslöjtnant [högre] än en snillrik författare, frågade mig om jag gjorde likaså.
Att jag behöfde en stark väckelse – en stor sorg eller en stor glädje.
”Hvad spelas i qväll?”
”De otäcka karlarne.”134
”Nå då blir det ju bara en fortsättning.”
Jag protesterade emot det påståendet, men han skrattade hejdlöst och uppsluppet.
– ”Om jag skulle dyrka en Gud, så skulle det vara solen.”
– Syrentiden är den vackraste.
– Tvärtom, jag är förtjust i dem alla.
(Qvinnohatare.)
Inte kan man äta en middag utan desert, om man än icke tycker det smakar godt.
Der är en friskhet, en nordisk kraft hos er som påminner mig om våra vikingar.
Det förefaller mig som vore det det olyckliga förhållandet då man endast är kär i hvarandra.
Det är ett bevis på kärlek, jag skulle vara glad deråt i ert ställe.
Der som fins svartsjuka fins bestämdt också kärlek.
Jag afundas er, jag afundas er verkligen.
Jag vet icke hvad jag skulle gifva för att kunna höra en sådan opera som t. ex.
Friskytten för första gången.135
Jag har hört allt sådant redan då jag var barn, jag kan aldrig få känna det friska, lifgifvande inflytandet af ett första, ett fullkomligt obekant intryck.
Allt är gammalt för mig.
Gud, hvad ville jag icke gifva för att kunna byta med er!
Jag är icke blaserad, jag har öfver hufvud taget icke left, jag har läst, skrifvit och spelat piano hela mitt lif.
Om jag bara dricker ett enda glas vin, så blir jag röd i hufvudet, och det pinar mig outsägligt.
När jag är borta på middagar kan jag med grämelse se gröna kadetter och unga damer tömma glas på glas och ändå se lika svala ut under det jag blir blossande röd och varm, så att värdinnan måste betrakta mig med en viss förvåning.
Förlåt att jag icke följer er, jag kan icke, alla skulle se på mig och uttyda det, jag måste stanna här tills det går öfver igen.
”Hvilket är det nya som genomgår er diktning.”
”Mitt uppträdande emot hopplös kärlek.
Hopplös kärlek fins icke, det är en ren omöjlighet.”
”Hur kan ni säga det?”
”På goda grunder.
Hoppet, låt vara det är dunkelt, omedvetet, det är ändå kärlekens lifsluft och i samma ögonblick den beröfvas denna qväfves den.
Tänk sjelf efter.
Hoppet må vara än så svagt, man vill icke göra sig reda derför, men det fins dock såvida kärleken finnes och om det också gömmer sig i hjertats allra innersta vrå.
Var säker om att hopplös kärlek hvarken har funnits eller någonsin kommer att finnas.”136
Clausen är ”national liberal”.
Svärmar i högre rymder, afskyr ”Studentersamfundet.”
Har känt sig ”skuffet” af Lars’ fria åsigter.
Örsted är brorson till ”anden i naturen”.
Förlofvad.
De 3 heta:
Knudsen, Cohn & Örsted.
Från Chaques hade han bref i dag.
Grundtvig är stiftare af ”akademikum”.
Gift med en svensk grundtvigianska.
Son af den kände Grundtvig.
Reste till Amerika.
Ryberg har utmärkt godt hufvud, skall vist bli estetiker.137
”Laudatur” är högst – 3 betyg, dernäst ”cum laude” med 2 betyg, och till sist138
Lars tog Laudatur.
Betecknande.
En gång talade jag om att Elise Trägårdh ej ville åka ensam hem från Hårderup med Fredrik Feuk emedan det ”icke passade sig” – & hon var 31 år & han 25!
Vi andra skrattade, men Lars satt allvarlig & då vi frågade honom om han icke fann det löjligt svarade han:
”Nej, – det är sorgligt, verkligen sorgligt.”139
”Medgif att det, minst sagdt, är besynnerligt att ingen ens frågar hur det har gått.”
”Vi vågade icke, vi fruktade att du skulle tycka illa om i fall vi frågade.”
”Vågade!
Ja deri ligger det!
En dylik pjoskighet förtar all friskhet.”
Der är någonting sjukligt i öfverdrifven grannlagenhet och skonsamhet.
Sammanlefnaden kommer att sakna kraft och lif.
”Nervös?
Nej ingenting mindre än det.
Jag vet inte hur ni ens kunnat komma på en sådan idé.”
”Hvad det är roligt att du tycker så, det gör mig verkligen godt att höra det.”
”Nej, der fins icke spår till nervositet hos henne.
Man skall bara betänka att hon legat sjuk i två år och ändå alltid lugn och jemn till sinnes.”140
Jag undrar om det icke käns välgörande för ett nervöst, retligt sinne att liksom hvila från sin jägtande oro under inflytandet af en kraftfull jemn natur, oåtkomlig såväl för öfverilning som nedslagenhet?
Härom dagen då Lars var i Lund och tenterade borstade
Hildegard hans kläder & fann då i en ficka några versar, skrifvna af en af hans kamrater om Lars, ”Skäktorna” hos Holmens samt Lars’ dåliga mage.
– Qvicka men ”studentikosa”.
– ”Hans mammor hade (c)hlosett.” – ”Tusan d-r” – ”satar” etc.
Det är ett stort fel att du i långa tider kan gå och dra dig för att skrifva ett utkast derföre att formen blir skroflig och full af luckor.
Skrif ändå.
– Skrofligheterna kunna nog afjemnas, luckorna fyllas. 11.3 1883.
Enskilda Anteckningar
1883 – 85
Nº2 141
Äfven eger han rätt att, med ledning af hvad jag skrifvit, göra egna anteckningar, men ingen mer än han får läsa något i dessa anteckningar, utan böra de uppbrännas så fort ske kan.142
”Han är så originell.” – Hade han varit fattig skulle man utan tvifvel inskränkt till att säga det han var en gammal led gubbe.
”Das Meisterschafts – System” von S. Rosenthal.
Französisch, 15 Lectionen à 1 Mark. –
English, 15 Lectionen à 1 Mark. –
Italienisch, 20 Lectionen à 1 Mark. –
Spanisch, 15 Lectionen à 1 Mark. –
(Jede Lection auch einzeln beziehbar.) Schlüssel dazu: à 1 Mark 50 Pf.143
Hilda berättar att Hildegard tillrättavisade Valdemar &
När hon gick sade Sigurd: ”Se på den gamla apan!”144
När H. skulle taga fram papper åt doktorn trodde hon sig taga rena ark, men i stället var det L:s stipendieansökan.
Doktorn såg det och läste.
”Det var huggaren till betyg”” sade han, ”sådana har väl ingen tagit förr?”
”Jo men.”
”I Lund?
Nej, det tror jag min själ inte.”
Till Red. af N.I.T.
Redan förra året emottog
Redaktör E.B. en mindre uppsats kallad ”Spridda drag af Skånskt folklynne”, med löfte att införa den i N.I.T. samt sända mig mitt lilla honorar, men troligtvis har han glömt bort alltsamman och jag vill derföre bedja Red-n underrätta mig om huruvida det skall användas eller ej.
Svar motses med snaraste.
Frankeradt kuv. följer.
Högaktn.
E.A.145
”Äfven du min Brutus”.
23.3 1883.
Vi sutto och talade om äktenskap i dag när Lars var ute, flickorna sade då att Lars tycker om & förordar tidiga äktenskap ”emedan de befordra sedligheten”.
Ja, det är sanning, derom har jag aldrig tänkt att disputera, men de tillade: – ”Han har tänkt att gifta sig så fort han får så att han kan” – nå, nå för att befordra eller bevara sin egen ”sedlighet”, det behöfs således äfven der vid lag!
Det tycks som jag här skulle hafva funnit en regel utan undantag.
Braddon.
”Can a woman’s forehead at forty be as smooth as it was at twenty?
However handsome a woman is at that age, however attractive a middleaged woman may be there must be some traces to show that she has lived half her life.
Dress in dark velvet and old point-lace that has been twenty years in your possesion, and you will be as beautiful as a portrait by one of the old Venetian masters.
Remember that excellent advice of old Polonius’s:
Costly thy habit as thy purse can buy,
But not expressed in fancy.
It is the fancy that swells your milliner’s bill, the newly-invented trimmings, the complex and laborius combinations.”146
Der ligger en sanning i dessa ord hvilken vi qvinnor borde behjerta, särskildt då ungdomen ligger bakom oss.
Renhet och enkelhet i linierna.
Ingen sprättaktig finess.
Inga rosetter, garneringar, tofsar eller dylikt som slänger eller fladdrar vid rörelserna.
Lugn och värdighet passar matronan bäst i skick, så ock i drägt.
Tjocka, mjuka tyger, rika på ylle.
Mörka, sammetslika färger eller svart.
Gammalt smycke, helst ett ensamt.
Tillknäppt ända upp till hakan.
Långa ärmar i medeltidssmak.
Tjocka, breda spetsar i vackra mönster.
Nytt skodon af vackert material.
Vackra handskar, men helst mörka.
Aldrig blommor.
Passa endast för ungdom.
Aldrig hatt med slöja, utan i sorg.
– Tjocka mjuka plymer.
Varma, beqväma ytterplagg.
Undvika lösa muddar, schalar, schaletter etc.
Kläderna böra vara varma nog dem förutan.
Varma, mjuka pelsverk.147
Ny fullständig Svensk-Tysk och Tysk-Svensk ordbok af Svenn Henrik Helms.
(Leipzig 1878.
Otto Holtzer.)
Lars har den.
”Har du icke lust att komma till mig i afton för att sjunga.
Jag kan äfven bjuda på fruntimmerssång.”
Så skref Runnerström på baksidan af ett visitkort i afsigt att sända det till bassångaren Nilsson, vanligen ”lilla Frans” kallad.
Kortet afsändes ej utan blef liggande i R:s ficka.
Några dagar derefter gick han i skymningen på visit hos den sörjande enklingen kyrkoherde Hägglund, der var ingen hemma och han lade ett kort i breflådan – kortet som skrifvits till ”lilla Frans”.
Den sörjande enklingen kan icke ta en ton.148
Jag har läst ”Barnet” af fru Edgren.
Äro då humor och godt lynne alldeles utdöda???
Fy – osmakligt – och ett fruntimmer!
– Fy!!!!!149
Ur umgängeslifvet.
”Efter supéen voro de flesta af damerna fulla.”
”Inte voro de det?”
”Åtminstone icke normala.
Fru S. var full.”
”Verkligen?”
”Ja, och det var riktigt otäckt att se.
Det hela gaf tillfälle till ganska intressanta studier och hon var verkligen typisk; representerande en viss sida af sällskapslifvet, särskildt i den högre societéen.
Under vanliga förhållanden ser hon mycket bra ut – något fräck visserligen, till och med i kyrkan, der hon sitter och vräker sig på samma vis – men nu var det något annat, och en målare kunde haft god nytta af att på henne studera vinets verkningar.
Hon visade en nervös liflighet, ansigtet var upphettadt, ögonen glänsande och hon skrattade oupphörligt.
Man såg henne jemt med ett champagneglas i handen, i långsamma, njutningsrika drag tömmande dess innehåll.
Småningom öfvergick hennes uppsluppna munterhet till ett stereotypt leende, ögonen blinkade och småmysande för sig sjelf sjönk hon tillbaka mot stolens ryggstöd.
Det var rent af otäckt.”
Hur gammal är fru S.? etc.
Fru Svedenborg, syster till ”unga fru Ståhle” & född Fock.150
Madvig.
Nu öfver 80 år, klassisk filolog.
Blind, men fullkomligt vid sina själskrafter.
Slutade i fjol utgifvandet af ett större vetenskapligt arbete.
Till att börja med skrefvo döttrarne för honom, men han var icke rätt belåten med dem och har sedan tagit studenter till det arbetet.
Ryberg-Hansen har skrifvit mycket för honom.
Familjen lefver ytterst tarfligt och studenterna klagade öfver att de på aftnarne brukade undfägnas, icke med té, utan med ”nån slavs tévand”, hvilket utgjorde deras fasa.
Han har två söner, den ene är ”Höjesterets-asessor” och hyser ett öfverlägset förakt för klassisk filologi, den andre är jernvägstjensteman och något på ”dekis”.
Gubben lär ha haft mycken sorg för honom.
Döttrarne läsa Grekiska och Latin, äro gamla och ogifta.151
Ryberg
Hansen ämnar taga ”teologie kandidaten” i vår.152
Fris har varit ordförande i akademikum, men vid ”studentersamfundets” bildande utträdde han & ingick i stället i ”studenterforeningen”.
Modren vill att han skall bli prest, fadren är bokhandlare.
L.P. har varit bjuden i familjen.
– Fris har godt hufvud men är strängt uppfostrad och är af omtanka för sin framtid ytterst försigtig.152
6.4 1883.
Inneslutande mig i herr Red.s benägna ”åtanka”, har jag äran teckna, med stor penninghunger,
T.153
När Örsted för någon tid sedan bjöd L.P. till representationen af Plautii ”Miles gloriusus,” som skall gå af stapeln på Lördag, tillade han att der i Danmark kommit ut en ”ny Lov”, hvilken förbjuder ”Dampskiben” att gå om Söndagen.
På detta fiffiga sätt förklarande att gästen icke skulle tänka på att få resa hem förr än på måndagen åtminstone.154
Till sin stora förvåning fingo de se henne hoppa på ett ben ned för hela trappan med sina sammanknäppta händer hvilande helt förtroligt på hans axel, så begagnande honom som stöd, under det de skämtade och skrattade som två glada barn.
Följden af att tugga tobak.
”Jag skulle taga upp ringen med munnen.
Tänk bara på min fasa vid tanken på hvad som kunde hända!
Historien är god, men inte fin.”
13.4 1883.
L’ambitieuse se vante de savoir (ou connaitre?)
La coquette d’ignorer
L’intelligente d’apprende (ou s’instruire?)
”Privatim är jag mycket uppriktig och kan tillstå min okunnighet hur öppenhjertigt som helst, men i sällskap är det en annan sak, då skulle jag icke vilja göra det.”
”Det vill säga att i sällskap är V. det första, ’en famille’ det andra, och i sig sjelf det tredje.
Han tillade att det var ”illa fördeladt.
– Skulle varit roligt att få veta hvad han menade, men ämnet var ömtåligt och jag måste låta det falla.155
Har du någonsin gifvit akt på hur oresonliga och löjliga dina egna förslag och framtidsplaner ibland låta då du får höra dem ur en annans mun?
Det är derför att man då kan ställa sig mera objectivt till frågan.
20.4 1883.
”Faute de mieux” skulle det vara mig kärt att återfå reversen förnyad – å ett något högre belopp; men ställ den till Ernst Ahlgren.
Jag har bortkastat det andra namnet.
Om ni har något att säga mig i ”Folktidningsbreflådan” så säg det ju förr dess hellre, men sätt A.
E.A.156
Sehär de versar eller ”hymn” af rektor Wadstein, som Lars Peter omtalade för någon tid sedan:
Eviga rätten väger dem på guldvåg –
Sorg sänder Herren, sänder i sin vrede
Hämnaren döden.
Seglaren krossas emot dolda skären,
Hjertvuxen lycka ryckes upp och ligger
Vissnad i mullen.
Dock – hvarför klaga?
I det rätta hemmet
Skönare blomstrar all begråten glädje;
Ungdom och lycka härligt spira der i
Vänaste solljus.
Evig en kärlek väger dem på guldvåg
Herren hugsvalar; för oss genom döden
Nådigt till lifvet.
E. Vadstein157
Hvardera af hans mostrar eger – 2000 kr & han sjelf tre-tusen.
(Maj 1883.)
Utdrag ur ”Redogörelse för Allmänna Läroverken” i Malmö, Ystad och Treleborg under läsåret 1882–1883.
Kristendomskunskapen:
Läroböcker i ämnet hafva varit:
Luthers lilla katekes med kort utveckling, stadf. 1878.
Klass 1–5.
Bäckmans bibliska historia.
Klass 1–3.
Svenska psalmboken.
Kl. 1–3.
Lärobok i dogmatiken af Norbeck.
Kl. 6–7.
Tönder-Nissen, kyrkohistoria, begagnad öfvervägande som läsebok i Kl. 6–7 å reala linien.
1 kl. Biblisk historia: gamla testamentet.
Katekes:
1a hufvudstycket med bibelspråk, repetition af lilla katekesen samt psalmer.
2 kl. Bibl. hist:
Nya testamentet.
Katek:
Andra hufvudstycket, bibelspråk, repetition, psalmer.
3 kl. Bibl. hist.
Repetition af gamla & nya testamentet. 3, 4, 5 hufvudstyckena, psalmer.
4 kl. Katekisation öfver 1a hufvudstycket samt öfver första och andra trosartiklarne; kort öfversigt af bibelns böcker.
Modersmålet:
Läse- och läroböcker i ämnet:
Läsebok för folkskolan.
Kl. 1–5.
Bjurstens läsebok.
Kl. 4–7.
Svenske författare.
Svensk språklära af Bjursten.
Svensk literaturhistoria af Claesson, Kl. 6–7.
Sjette klassen:
1a afdelningen R.
Läsning af svensk literatur: valda stycken af Wallin, Atterbom, Dahlgren, Geijer m. fl., i förening med nödiga literaturhistoriska upplysningar, dansk och norsk literatur i M.
Hammerichs läsebok; talöfningar, hufvudsakligen bestående af fria föredrag; 14 skriftliga arbeten (af hvilka ett utfördt på lärorummet, de öfriga i hemmet).
1a afdelningen L.: lika med föregående afdelning.
2a afdelningen R.
Läsning af valda stycken ur Sveriges nyare literatur, i sammanhang med svensk literaturhistoria; dansk och norsk literatur i M.
Hamerichs läsebok; talöfningar; 14 skriftliga arbeten (af hvilka 3 på lärorummet).
2a afd.
Läsning af valda svenske författare, företrädesvis från gustavianska tidehvarfvet; dansk literatur:
Holbergs komedi ”Erasmus Montanus”; talöfningar; 14 skriftliga arbeten (af hvilka 2 på lärorummet).
Sjunde klassen:
1a afdelningen R. lika med sjette klassen, 2a afdelningen R.
1a afdel. L.
Skildringar ur Sveriges nyare literatur i förening med läsning af valda profstycken; dansk litteratur:
Oehlenschlägers sorgespel ”Hakon Jarl”; talöfningar etc.
2a afdelningen.
Läsning och förklaring af vald svensk prosa: tal och afhandlingar af Tegnér, Böttiger, Forssell, Odhner m. fl., stilistik etc.
Latinska språket:
Ellendt-Seyfferts grammatik.
Ruhes extemporalier.
Kl. 5–6.
Törnebladhs latinska skriföfningar.
Törnebladhs elementarbok.
Kl. 4.
Cornelius Nepos, Cavallins uppl.
Kl. 5.
Cæsar, Bellum Gallicum, Häggströms uppl.
Kl. 6.
Livius, Frigells och Törnebladhs uppl. 6–7.
Cicero, Orationer in Catilinam och Cato Major, Ruhes och Klingbergs uppl. 6–7.
Sallustius, De Conjuratione Catilinæ, Dietsch’ uppl.
Kl. 7.
Ovidius, Metamorphoses, Cavallins och Brodins uppl.
Vergilius, Aeneis, Törnebladhs uppl.
Horatius, Carmina, Fahlcrantz’ uppl.
Brodéns Mytologi.
Lindroths sammandrag af de romerska antiquiteterna.
Grekiska språket:
Peterssons formlära.
Löfstedts syntax.
Peterssons läsebok.
Xenophon, Anabasis, Aulins uppl. 6–7.
Homerus, Odyssea, Aulins och Dalsjös uppl.
Homerus, Ilias, Aulins och Dalsjös uppl.
(Hebreiska läses i 7 kl.)
Tyska:
Calwagens grammatik.
Calwagens elementarbok.
Calwagens läsebok.
Calwagens extemporaliebok.
Kl. 4–5.
Flachs grammatik.
Flachs extemporaliebok.
Schiller, ”Wilhelm Tell”. 5.
Schiller, ”Die Jungfrau von Orleans”. 6
Goethe, ”Hermann und Dorothea”. 6.
Dubbs elementarbok. 5–6.
Oldes grammatik. 6–7.
Dubbs handbok. 6–7.
Löwenhjelms skriföfningar. 6–7.
Souvestre:
”Au coin du feu”. 7.
Souvestre.
”Un philosophe sous les toits”. 7.
Michaud: ”Histoire des croisades”. 6–7.
Oldes uttalslära.
Herléns lärobok. 4–7.
Moréns läsebok. 4–6.
Herléns skriföfningar. 6–7.
Sturzen-Beckers läsebok. 6–7
Crump: ”English as it is spoken”. 6–7.
Dickens: ”A Christmas Carol”. 6–7.
Macaulay: ”Frederic the Great”. 7.
Matematik.
Zweigbergks aritmetik. 1–5.
Haglunds algebra.
Björlings algebra. 6–7.
Fysik och Kemi.
Floderus, Fysikens första grunder 6–7.
Christie, Lärobok i Fysik 6–7.
Naturlära &
Naturalhistoria.
Celander, lärobok i naturlära.
Areschoug, läran om växterna, i sammandrag 1–7.
Areschoug, Botanikens elementer. 6–7.
Areschoug, Skånes flora. 6–7.
Hartmans flora. 3–7.
Lyttkens, läran om djuren, i sammandrag. 3–7.
Sundevalls zoologi. 6–7.
Historia &
Geografi.
Odhners lärobok i f-s hist. för skolans lägre klasser 1–3 samt 5.
Odhners lärobok i Sveriges, Norges och Danmarks hist. för skolans högre klasser. 6–7.
Schottes lärob. i g. tidens hist. för elementarläroverkens högre klasser. 6–7.
Pallins lärobok i allm. hist. för allm. läroverkens mellanklasser 4–5.
Pallins i medeltidens historia. 6–7.
Pallins i nya tidens hist. 6–7.
Dahms geografi för elementarskolor. 1–5.
Erslevs lärob.
o allm. geografi 6–7.
Filosofisk propedeutik.
Sjöbergs och Klingbergs lärobok i logik.
Wikners schema till antropologien.
I Tyska läses:
Första klassen: grammatik: formlära: substantivets, adjektivets, de personliga, possessiva & demonstrativa pronomens, hjelpverbens och det svaga verbets regelbundna böjningsformer; explikation: första kursens första afdelning i elementarboken.
Andra kl.
Grammatik, de öfriga pronomens och de oregelbundna svaga verbenas böjningsformer; konjugation af under läsningen förekommande starka verb; de vanligaste bland partiklarne; explikation: motsvarande öfningsstycken i elementarboken.
Tredje kl.
Grammatik: formläran fullständigare genomgången och repeterad; explikation: 36 sidor; extemporerad öfversättning till tyska efter elementarboken, omkring 16 stycken.
Matematik:
1 Kl. De fyra räknesätten i hela tal och decimalbråk med någon tilllämpning på sorter, hufvudräkning.
2 Kl. De fyra räknesätten i bråk, tillämpning på sorter, hufvudräkning; geometrisk åskådningslära.
3 Kl. Läran om bråk och sorter afslutad, regula de tri; geometri, åskådningslära, valda satser ur Euclides’ första bok.
Naturlära.
1 Kl.
Det allmännaste af läran om menniskans kroppsbyggnad, meddeladt under hänvisning till skelettet och planscher; undersökning af levande växter.
2 Kl. Botanik (under hösten och våren) zoologi etc. etc.
Hist. & Geografi.
1 Kl. Sv. hist. till nyare tiden.
Sverige, Norge, Danmark.
2 Kl.
Gustaf Wasa – Carl XII.
Europas fysiska & politiska geografi.
3 Kl. Från frihetstidens början till våra dagar.
De främmande verldsdelarnes fysiska & politiska geografi.
Malmö 5.6 1883.
Feilberg talar om ”Ventetider”.
I intet hus har jag gjort en så rik erfarenhet om ”Ventetider” som här.
De tycks åtminstone icke för mig vara fruktbärande.
Den som herrskar behöfver ej låta fjerdedelen af sitt lif rinna ned i Ventetidernas öppna såll för att der spårlöst försvinna.
Om Sarah Bernhardt haft ”Ventetider” skulle hon ej varit hvad hon är.158
”Ingen profet i sitt eget land” säger man, men det är ej sant.
Om Hörby-kungen kommer till Malmö är han ingenting.
Om borgmästaren i Treleborg kommer till Hörby är han heller ingenting.
Ett lärdomsljus i Hörby är ingenting.
En löjtnant bland de lärde är heller ingen ting.
(Han lemnar penningarne.)
– ”Ja, resultatet är ju godt.”
– ”Mycket bra betaldt.”
– ”Men om det nu blir aldrig så lockande ämnar du väl icke antaga.”
– ”Jo det är just hvad jag gör.”
– ”Men försummelsen – jag menar för din examen – – – ”
Han klappade henne på axeln och sänkte rösten som just derigenom till det afvisande och högmodiga fick något hånfullt.
– ”Examen är min.”
– ”Ja, och icke min,” svarade hon i en ton som skulle vara gladt skämtsamt.
I sitt bemödande att behålla skenet tänkte hon ej på att den komedien omöjligt kunde dupera någon.
Men kände hon vrede så beherrskade hon den åtminstone, och hon är häftig.
Men om hon höll för mycket af honom för att vredgas, hur sårad skulle hon ej känna sig!
Han kan dåligt nog bära medgång.
Högmod, högmod!159
Jag känner en som han skulle förakta i sitt sinne som en ”bracka”, men som aldrig skulle sagt de orden med den der tonen till mig eller någon som han höll kär.
Jag känner en som aldrig sårar om han icke såras.
En som icke föraktar de obildade.
En som behandlar tjenare med aktning.
En som gläds öfver framgången men icke yfs öfver dem som haft mindre tur.
Hur månget slag som riktats åt andra har ej träffat mig!
Jag har förödmjukelser att minnas – måtte jag aldrig glömma det!
Gud gifve mig kraft af sin nåd, att gå framåt, men med framgången ödmjukhet!
Hedrad och ansedd ville jag gå fram till dem som förhäft sig öfver min ringhet, och ödmjukare kanske än förr – vekare, hjertligare – ville jag räcka dem min hand och säga: ”Jag led, derför har jag höjt mig; I ansågen mig er icke värdig, derför tillkämpade jag mig andras erkännande; jag vågade då intet begära, derför skänker jag nu.”
Jag undrar om många qvinnor känna detta behof af vänskap och lugn tillgifvenhet som ouppfylld alltid varit mitt lifs plåga, och uppfylld skulle kunna vara dess högsta lycka?
En qvinnas tillgifvenhet för en qvinna är platt, en mans tillgifvenhet vågar man icke eftersträfva, ty ”det passar sig icke” och derför skulle man missförstås både af honom och andra.
Det är skada ty jag skulle kunna bli en ovärderlig bundsförvandt för en intelligent man om han visste hvad han sträfvade för, och kunde göra det klart för mig.
Min outtröttliga ihärdighet, min fyndighet och djerfhet skulle i hans tjenst, under hans inflytande kunna uträtta underverk, men ensam förmår jag ingenting ty –jag är en qvinna.
Jag behöver stödet af en kraftigare vilja än min egen, ljuset från en klarare blick.
Om jag hade en son som älskade mig och som jag älskade!
Han borde vara 12 år nu, eller kanske fjorton.
Om jag hade en son i hvars lycka och existens jag kunde gå upp!
Om jag kunde för en annan få glömma mig sjelf!
– Men han skulle icke slå mig till jorden med hån eller trampa på mig med sin öfverlägsenhet derför att jag är så ringa, och derför att jag icke är en man.
Han skulle anse mig som sin jemlike, derför att jag aldrig skulle anse mig så, han skulle tycka mig något värd, derför att jag aldrig tänkte på mitt och mig.
Bra länge har jag helt och hållet vårdslösat korrespondensen med mitt alter ego; det har kommit sig af fruktan att någon skulle uppsnappa min bok och läsa brefven, men ”en katt med handskar fångar inga råttor” och det duger ej att vara rädd här i verlden.
Jag ämnar således stå risken och återtaga min korrespondens.
– – – Jag undrar om här fins arsenik i denhär boken, ty jag har så rysligt ondt i hufvudet i dag.
Hädanefter skall jag nog akta mig för grå moleskinnsryggar.
– – Emellertid skall jag fråga Lars Peter hvad han tror om saken.