Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att således kunna inskränka Embetsmännens antal, fordras en förändring i Arbets-methoden och till en del i hela Organisationen.
Planen till en sådan förändring uppgöres icke lätt , och kan förmodligen endast uppgöras af Per* 6oner , som icke blott känna sakernas gång, utan som sedermera kunna verkställa det Förslag de uppgifva , och dervid öfvervinna alla hinder, antingen de uppkomma af kärlek till gamla vanor, af en kortsynt välvilja eller af en verkelig egennytta.
Utan att vilja gå Serskilra Utskottets öfverläggningar i förväg, vå* gar jäg yttra mina tankar , om hvad jag tror i denna sak kan vidgöras.
F-å Riksens Ständer vid >8i2 års Riksdag stadgade:
Att alla Ynglingar emellan 20 och 25 års ålder, med några få undantag, skulle vara underkastade Bevärings-skyldigheten, stadtade de tillika, att ingen, som icke uppfyllt dtnna skyldighet, skulle vid publikt Verk erhålla någ»n ordinarie Sysla.
Orsafeen tili beslutet var likaså mycket att förea Den 2 Martil. komma, det icke mera så manga Gossar skulle springa directe från Scholan in i EmbetsmannaClassen , som att förmå dem till några veckors Vapenöfning.
Emellertid öfverträdes denna Författning alla dagar, och Vederböran-' de tro sig kunna gäcka Konungs och Ständers Beslut, blott de i Fullmagten införa att Innehafvaren skall likväl uppfylla sin Beväringsskyldighet, ehuru utan Controll.
Hämmandet af detta oskick torde vara det första, hvarom vi böra anhålla.
Om härtill skulle komma en Stadga, att inga flera Extraordinarie pä några år få antagas, att de både granna och dyrbara Uniformerne i Civilståndet blifva umbärlige, hellst de i alla fall hvarken passa ett Folk, hvars rätta Caractere är manligt alfvar, eller ett Land , der knappt så mycket Guld produceras, som nu användes till dessa barnsligheter , och sluteligen att all Titulatur i offentliga Handlingar aflägges, hvaraf skulle följa , att vi äfven i umgänges-språket började likna andra hyfsade Nationer j om detta gjordes, så vore alla de förberedande steg tagna , hvarigenom ändamålet omsider kunde vinnas. jag säger omsider i ty aldrig skola göro^ målen bringas till den enkelhet, som utgör deras naturliga gång, innan alla Beslut, efter en till Konung Carl XI anordnade arbetsamhet, säkrare beredning utgår genom vissa Departementschefer , hvilka både för Konung och Ständer äro ansvariga , så väl för det de göra^ som för det de underlåta.
Man må kai-; 8 Den 2 Martil la dessa Chefer Ministrar, såsom i de flesta Europeiska Riken, eller Stut s liacl, såsom i Norrige 3 mtn de böra åtminsione innehafva en sådan plats, att de icke kunna vinna genom befordran till en bättre.
Må hända öfverensstämmer det icke med Constitutictnen, att genast inrätta sådana Em, beten hos oss, ehuru de redan en gång förut blifvit föreslagna 3 men då Riksens
Ständer önska en icke på höft gjord indragning af öfverflödiga Sysslor, och en mera consiquent Arbets _ method, gifves dertill ingen annan utväg, än att hos Hans Majestät Konungen anhålla, det Hans Majestät täckes tills vidare mellan Ledamöterne i sitt StatsRåd förde, la alla göroniålen Departementsvis , med förbindelse för hvar och en af dessa Ledamöter, att, efter den kännedom?
sorn han från sin högre plats kan förverfva, utarbeta, eller under sin uppsigt låta utarbeta en plan för sakernas gång i hvart
Departement, hvarigenom tillika alla onyttiga Sysslor må indragas, och således en del af de Personer , hvilka nu göras till tärande Medlemmar i Samfundet , tvingas att på ett eller annat sätt blifva närande.
Denna Plan bör innom nästa Riksdag genom serskilde Fullmägtige ofelbart kunna vara fullbordad.
Jag tror att ett SfatsAnslag härtill torde fordras j men då man vill ett ändamål, måste man äfven vilja medlen, och om en sådan Co» mité skall utarbeta Planen, bör Arfvodet deni Den 2 Martil. 9 samma, endast efter Arbetets värde och fullbordan, då tilldelas.
Den ringaste afgift, lagd på någon af de ÖfverflödsArticlar, som vid sista BevillningsFörordningen befriades från all Beskattning, skulle inbringa mer än härtill fotdras.
Jag anhåller sluteligen att mitt Anförande må med Serskiita Utskottet communiceras.
Upplästes till justering och godkändes följande irån F.xpeditionsUtskottet inkomna Förslag till Riksens Siänders underdåniga Skrif Velser till Kongl Maj t : ilo angående Prestebol Friheter för nya Kyrkoherde och CapeliamBosiälien.
210 —,— Lån af allmänna Medel för full bordande af Hamnbyggnaden i Malmö. 3:0 Förhöjning af Legan för Post» skjutsen. 4’Q Utsträckning af RemissLaget för Landt Räntmästare. 5:0 Lieutenanten Thorsells innestå ende ExpectanceArfvode. 6'.0
Löneförhöjning för Lagmännen i Skåne och Blekinge. io Den 2 Mi/f tii. 7:0 angående Förhöjning i Tullen å Papper från Utrikes ort. 8:0 — Befrielse för Götheborgs Stad från Jnqvarteringen åt den der. städes förlagda Escadre af Arméens Flotta. g;o Medel till kostnaden för Högstsa lig Hans Majestät Konung Carl Xlllts Begrafning. jo:o Kungörande af inskränkningen i SpecieMyntets utvexling från Ban* quen.
Justerades Pieni-Protocollet för den 13 sistlidne Februarii.
Herr Hjerta, J. G., uppläste följande:
Jag borde kanhända ej fördrista mig, att upptaga Ridderskapets och Adelns tid med några mina äsigter af Götha Canal-arbete, hvilka ej ännu innom Stånden, alldeles utur samma synpuncter blifvit framställde men jag skall aldrig tveka, att säga min mening innom detta Höglofliga Stånd, der jag redan är förvissad om , att det aldrig kan förgäta Fäderneslandets sak och Hederns Lagar.
Jag vågar således yttra , att jag vida mera blifvit öfvertygad af Grefve von Plåtens Dictamen den 9. dennes, om vigten af detta Arbetes fortsättande, an^af Friherre Anckarsvärds den *3. dennes, Den 2 Martil.
11 att det bör nedläggas; vida mera af Skriften: Granskning af ovåldiga Tankar om Götha Ca. na!, än af Skriften: Oval diga Tankar om Götha Canal.
Denna öfvertygelse har jag i synnerhet fattat, under det jag, med den uppmärksamhet erfarenheten är skyldig både andra och sig sjelf, följt de härvid förekomna skäl och motskäl, derföre att: j:o Då jag sökt intränga till grunderna för den stamning, som bildat sig emot detta National-fåretag, har jag funnit den till största delen i hoptrasslandet af Götha Canalarbete med Götha CanalDiscOnt ; till stor del i den nu vår tillfälligtvis iråkade Penninge- för. lägenhet; till någon del i vanan att alltid vilja en snar vinst, att alltid|se|snar verkan af hvarje orsak. 2:0
Då jag sökt besvara den frågan : är Götha Canal ett allmänt eller enskilt Företag?
har jag trott mig, så länge jag sjelf ä. ger kraft, böra anse hvarje större företag af nytta för Efterkommande hafva rätt till ali. män hjelp, samt dessutom, i detta endast sett det Närvarandes pligt, det Tillkommandes tillhörighet. 3:0
Då jag sökt utreda, hvad inflytande detta Arbete har sä var väl kära Numeraire (PenningeMassa), har jag funnit det ver.} ka i likhet med en liflig Penninge;omsättning och ej som Handels: förlust, Om jag derföre, efter som allt börjar fal: la, då det nått sin högsta höjd, ansett vår Banque, sorn börjat såsom Nationens Skatt , men na böljar göra Nationen til! sin , bora försträcka, rnå det ej misstyckas, helist jag verkligen deiar den i öfrigt billiga önskan, att Skatterzie ej måtte ökas. 4:0
Dä jag- sökt utgrunda, huruvida den Arbetskraft, sorn genom detta Arbete för de andra Näringarna gär förlorad, verkeligen deri behöfves, har jag bliivit öfvertygad om, att Skrä Kärf att tångarne förekomma ö ka cl t behof af händer i dem alla , samt att Jordbrukets förbättring kunde genom bättre Arbetsmethoder bäst vinnas, och att NyOdling nu mera mäst inskränker sig till det nödvändiga, för erhållande eller bibehållande af OdlingsLån.
Mera Folk lärer således ej dertill behofvas , som bäst bevittnas af den , iq
Månader af året i alla Orter öfverklagade bristen på arbete för den arbetande Classen, och obilligheten af den fordran , att denna för hela året skulle kunna föda sig af hvad den under dea välsignade Skördetiden iår den lyckan förtjena. 5:0
Då jag sökt öfvertyga mig, ani Ständer år 1 818 kunna förändra haad Ständer är i8i5 beslutit,- böra till 1820 eller näst der* efter infallande Riksdag gälla , har jag myc» ket funderat pä, hvad som skulle kunnat vara rätt säkert i vår gamla Nord , om ej att Ständers Beslut rned Konungens Sanction, och ssäkert ej af Sveriges Räddare anctioneradt, om Den 2 Martti.
13 det skulle förstöra det Land och Folk , sotn varit honom så kåre 3 Jag har ej funnit motskäl , för den fara af allmän osäkerhet, den följd af allmän ored-, lighet och det slut af kränkta rättigheter, kan väntas.
Det bör ej förundra någon, att jag härvid kommit att finna den grund till hastiga Opinions-jur ändringar , som är förborgad i bristen af en beständig, alltid de Interessen, som enligt sakernas naturliga gång städse äro och blifva desamma, förenande del af vår FolkRepresentation. 6:0
Dä jag undersökt det militaira värde Grefve von Platen tror sig finna i detta företag, har jag till det mästa mäst erkänna det.
Jag vet dessutom hvad nytta man i cft krig kan draga af segelbara Floder.
Jag tror, att i ett Land , som ej äger sådana, men segelbara Insjöar, dessa till en del kunna ersätta dem j men jag är säker om , att om dessa Insjöar hafva segelbara Gommunicationer, de tili och med kunna öfverträffa Floderna i fördelar, då de bättre medgifva Operationernes förändrande.
Jag inser äfven ganska väl hvad nytta OslgöthaCanalen, sorn Communication, gifver en Armée , som kan begagna sig af de flera förträffliga Pass och Ställningar både Norr och Den 2 Martn, Söder om Breviken; som, drifven utur dessa, Vill mellan Roxen och Glan begagna stora Terrain-förmåner, eller söder om Roxen, i de nej«s der der Stdngåen och Sv art den framflyta, ännu göra sig värdig Fäderneslandet.
Jag be-' griper ganska väl hvad nytta /RestgåthuCanalen gifver en Armée, då den tillåter den, att alltid , försedd med sina nödvändigheter, som
Retraiteväg efter behag begagna den om skersund eller Jonkoping, eller embarquera å från Wenern eiler Wettern hopsamlade Fartyg, samt att, sedan Fienden vågat sig längre in uti Nerike eller Småland , där lätt återföra Kriget till Östergöthland och Södermanland, directe på Fiendens Communicationer.
Dessa förmoner äro likväl säkerligen obe3 tydliga mot dem , vår Konung i långt större Scala lärer inse; men aldrig är det genom vår så kallade Fattigdom, våra Ödemarker och vårt Ciirnat , vi böra lemna våra Etterkommande att sig försvara.
Då jag derefter besinnar det skrik , som upphäide sig mot Trollhätte Slussverk, då derom för 25 är sedan skulle beslutas, och hvars betydenhet jag af säker hand vet, samt det skrik jag i flera Orter hört, en gång det måste repareras , öfver den förlust hela trakten led.af den afstadnade Communicationen, då tröstar jag mig dermed , att det bland hvarje Folk någon gång inträffar, att den närvarande Opinionen ej är Århundradets , men att blott denna blifver till slut segrande.
Den 2 Martil. 15 Efter allt detta, och sedan jag ansett mig höra tro, att ett så vigtigt arbete, afen under så mycket ansvar ställd Direction, ej kan vara obe.; hörigtibehanladt, att hushållningen måste vara den, som vid ett så omfattande företag står att iakttaga} samt att Banquen, med sin goda hushållning, måste hafva något qvar af sin Discontvinst, har jag trott mig böra önska Götha CanalArbetets fortsättande, på ett Svenska namnet värdigt sätt, och derigenom trott mig hafva gifvit ett billigt och skyldigt offer åt Efterkommande, fordna Ständers vilja och ett kärt Fädernesland.
I afvagtan på Utskottens Betänkandej detta vigtiga ämne, har jag ansett mig böra vörd.’ samt framställa dessa mina tankar till det Höglofl.
Stånd, som, ämnadt att bland FolkRepreseotationen försigtigt, men frimodigt, försvara gammal Häfd och allmän Säkerhet, emot nyhetens anfall, utan öfverdåd, men utan fruktan, bör skåda in i vårt verkeliga Samhälls tillstånd, oväldigt bedömma och utan småaktiga afsigter besluta.
Herr Roos, Carl
Adam, anförde skrif, teligen:
Med all den tillbörliga agtning jag hyser för det varma nit Herr Grefve von Platen har för Götha Canal och dess fortsättning, vågar jag likväl tro, att sedan Nationen, ledd af felslagna Calculer och troligen mindre påiiteliga uppgifter, till närvarande stundj gjort större i6
Den 2 Martil. uppoffringar, ärt hela detta Arbete kan i hvad afseende som hellst förtjena, att Nationen icke vidare, man noga proh mg om uppgifters ligtigheten , ingår u.i detta stora Hasaidspei.
Jag vågar icke bedomina vinsten eller för* lusten af detta Storverk, men jag fordrar, såsom ledamot af detta Stånd, att få Herr Grefve von Flåtens förklaring, hvad S^ructur ett brukbar!
SegelFartyg örn 60 å 70 Lästers drägt skall hafva för att gå genom Trollhätte Slussar?
• 798 lät jag hos H rr SkeppsByggmästaren Olof Isak Häggström på Terra Nova Skeppsvarf i Stockholm reqvirera Ritning och Förs åg på det största Fartyg, bade i afseende på djuplek och bredd, som skulle kunna gå gei nom Trollhätte Slussar:
Jag byggde efter denna ritning, och när detta fartyg, som fick namn af Olof Trätälja, skulle passeia Slussarne, voro deså trånga, att Fartyget måtte spelas igenom, hvarvid det b'ef så illa medfarit, att d;t måste repareras i Götheborg; detta Fartyg var, enligt Ritnings - förslaget, upptagit att bara circa 45 Läster, men vid mätningen iGötbeboig befanns det vara 52 Lästers drägt.
Om Herr Grefve von Platen eller någon annan Ledamot skulle sätta dessa mina uppgifter i tvifvelsmål, så äger jag ritningen och Förslaget på d tta Fanyg här på stället, och får derjemte åberopa Herr Amiral af Wirsén, som förde detta Fartyg frän Götheborg, samt Herr Commerce .ådet B.
II Santesson, som både var Correspondent, Redare och Interessent ; och som dessa mina uppgifter icke kunna Den a Martu. 17 kunna bestridas, anhåller jagatt denna min upplysning biir remitterad till samma Utskott, dit Grefve v. Plåtens uppgifter afgått till pröfning.
Herr Ankar spar re^ Ingemar Augustq uppläste följande:
Ehuru jag ej till alla delar kan öfverensstämma med de åtskilliga så för som emot Götha Canal afgifna Yttranden, tror jag dock, att det fordras ganska djupa insigter i många saker, för att rätt kunna bedömma, om detta stora Verk är nyttigt eller ej.
Jag vågar derföre ej ingå i närmare undersökning derom; men jag är fullt öfvertygad, att detta Arbete för det närvarande alldeles öfverstiger vår förmåga, och i sådant fall blir ett sådant företag nu omöjligt, ehvad fördelar deraf än må vinnas för framtiden.
Ständer nu afslå vidare bistånd till detta Arbete, tror jag, att hvarkan Samtid eller Efterverld har skäl att deröfver klaga, då man blott jemför de KostnadsFörslag, som vid Arbetets början gjordes, med hvad det till dato kostat, och hvad man nu ytterligare supponerar det skall kosta, för att fulländas; äfven jemföre man de då lofvade fördelar med utsigterna för närvarande.
Herr Hammarsköld, Lorenzo, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Ridd. o. Ad.
Prot. IV B. i Afd- 3, 4* 18 Den 2 Martil.
För min egen tillfredsställelse, och till redovisning inför Medlemmarne af den Slägt, hvilken jag representerar, anhåller jag att till Högl.
Protocoll få yttra min enskilta mening öfver ett högvigtigt ämne, hvilket i en eller annan rigtning väckt hela Nationens lifligaste Interesse.
Detta yttrande skulle också möjligtvis kunna för mig hafva den fördel, att blifva föranledning till en bättre och fastare grundad öfvertygelse, då den tiden inträffar, att jag skall, utan all slags motivering, i frågan afgifva min röst.
Äfven mig förekommer det, som om det varit bättre och gagneligare, att 1809 års Ständer icke så hastigt gifvit sitt bifall åt Förslaget om Götha Canal-gräfningen; att det varit af vigtigare, reelare och mera fruglgifvande följder, om man ägnat sin ansträngning åt våra Norra Provincers uppodlande, åt anskaffandet af Medel att göra Finska Handeln umbärlig o. s. v., än att uppoffra så stora PenningeSummor och så mycken bördig Jord åt ett företag, hvars nytta ännu måste synas oss högst problematisk.
Men då man icke kan göra det gjorda ogjordt, tror jag att det icke går ann, att år 1818 raisonera öfver saken så, som man bort raisonera år 1809.
Jag är för min del alldeles af Grefve v. Schwerins mening, att noga måste betänkas, om ej man redan gått så långt med Götha Canal, att det icke går ann att gå tillbaka.
Ja! jag tillstår, att det för min National-känsla skulle vara högst smärtande att påtänka, det så mycken möda, så mycken kost - Den 2 Martti.
19 nåd under nio år blifvit använde, för att låta ett halffärdigt
Verk förvandlas till ruiner.
Äfven den, som skulle vilja kalla företaget en Sottise, bor ledas lill besinning af den gamla sattsen: jamais Sottise h demi; en Satts, hvilken egentligen gäller för de Verk, dem bela Nationer företaga.
Tj dessa blifva icke Sottiser, så framt ej Nationen sjelf, misströstande, afstår från sin ansträngning.
Dessutom vill det förekomma mig, som närvarande tidpunct är den minst tjenliga att upphöra med ett Verk, som bereder tillfälle för en så vidsträckt, en så i stort utbredd Arbetsförtjenst.
De Summor Canalen kostat, hafva dock blifvit inom Landet, och i den förlägenhet och den brist, som på ett så förfärligt sätt röjt sig bos nästan hvarje enskilt, i alla delar af Riket, skulle det kanhända vara en ökad olycka, om man tillstoppade äfven denna källa för den arbetande till förvärf.
Derföre om, som väl är onekligt, CanalArbetet kan vara ett medel att sätta Penningar i omlopp och bereda en Inkomst åt Folket, bar man redan af detta företag skördat en vinst, som bör skaffa det en mildare åtanka bos Riksens Ständer, äfven om än, då Götha Canal en gång blir färdig, det skulle hända, som man sagt mig, att händelsen är med den för några år sedan gräfda Kinda Canal, att ingen menniska skulle segla i den.
Herr von Stahlj Samuel:
Jag bade icke tänkt afgifva något Utlåtande om Götha Canal, förrän Höglo!!.
Stats- och BancoUtskotten härom sig 20 Den 2 Martti. yttrat, men då flere värde Ledamöter inom detta Stånd nu börjat i detta ämne tala, vågar jag äfven yttra min mening.
Om Rikets Högloflige Ständer vid 1809 Ars Riksdag öfverenskomma, att, i stället för Götha Canal, lemna nödigt biträde åt Åkerbruk och Näringar, så bade Rikets Jord nu varit till den grad uppodlad, att Landet kunnat exportera Spannmål och Bränvin.
Jag medger likväl, att det i allmänhet är lättare att klandra ett redan fattadt Beslut, än att för ögonblicket uppfinna ett bättre, och att ingen på förhand med visshet torde kunna bestämma, i hvad mohn Canalen i en framtid blir nyttig eller ej; men sedan så mycken tid, arbete och Penningar blifvit använde vid denna Canal, vore det, efter min öfvertygelse, en Scandal, en förargelse för Samtida och Efterkommande, att se ruinerna af dessa grafvar, dessa sprängningar och dessa vägar 0- nyttiga och utan ändamål, som, lemnade utan vård och tillsyn, årligen skulle förfalla.
Dessutom anser jag det vara en pligt, att i möjligaste måtto uppfylla, hvad Riksens Ständer tillförene beslutat, och om nuvarande
Ständer äro af enahanda tankar, som vid sista Riksdag, tror jag, att medel till fullbordande af denna och Telge Canal säkert skola igenfinnas i en sparsammare förbrukning af allt utländskt Öfverflöd, hvarigenom äfven Konungens Nådiga vilja, grundad på Ständernes derom förut gjorde underdåniga anhållan, fullgöres.
Vidare anhåller jag i ödmjukhet få yttra'mina tankar, då frågan om Götha Canal in - Den 2 Martil. 21 kommer från Utskotten och till afgörande företages.
Herr Lagerheinij Gustafj anförde skrifteligen:
Vid remitterandet af de Anföranden, som blifvit gjorda i anledning af Herr Grefve von Plåtens Memorial af den g Februarii, anhåller jag ödmjukast att få bifoga några få anmärkningar.
Jag ämnar ej länge uppehålla Ridderskapets och Adelns tid härmed; men de Anmärkningar jag tar mig den friheten att göra, synas mig vara af den beskaffenhet, att jag för dem -kan begära någon uppmärksamhet.
Mig vetterligt har det ej förr varit bruket vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, att påbörda andra sådana tankar och uttryck, som de ej yttrat, för att derpå kunna hygga en vederläggning.
Detta är likväl händelsen uti Herr Friherre Anckarsvärds Memorial af den i3 Februarii — Och månne jag förhastar mig, då jag fritt och öppet vågar yttra min önskan, att detta sätt att vederlägga, såsom längesedan från Sverige landsförvisa och nu helt njdigen åter infördt, måtte blifva sällsynt bland Ridderskapets och Adelns alfvarsam ma, öfverläggningar.
Med förundran har jag äfven hört sådana inkast göras emot Herr Grefve von Plåtens 22 Den 2 Martu. nämnde Memorial, som directe vederlägges af det rätta förhållandet, och hvilket förhållande ej kan vara okändt af den Lagstiftande Magten, ehuru det lärer hafva undfallit Individuer deraf. ♦
Då af 370,540 Skeppund, som år 1814 transporterades genom TrollhätteCanal, Jernet utgjorde 88,779 Skeppund, eller icke fjerdedelen af hela Transporten, och återstoden, eller 281,761 Skeppund, således utgjordes af de öfriga EfFecter, som begagnade VattenCommunicationen, endast mellan Wenern och Götheborg, och hvaraf Spannmål ej utgjorde ^T; kan jag ej inse, på hvad erfarenhet Herr Friherre Anckarsvärd grundat sitt påstående, att Sveriges Metaller och Spannmål utgör Sveriges enda Transport-varor, och att Canalen ej kan blifva af någon besparing vid Transporten af Jern från Bruken.
Bland inkast af denna beskaffenhet, som lika litet behöfva en vidlyftig vederläggning, torde få räknas det af Herr Rosenschöld anförda, som synes mig vilja bevisa, att den verkställda delen af CanalArbetet bestämmes efter antalet af de Slussar, som nu äro färdiga.
Det vittnar till det minsta ej om kännedom af Canal-anläggningen, som dock synes mig vara nödig, innan man kan afgöra ett sådant ämne.
Origtigheten af Herr Rosenschölds uppgift torde dock lätt inses deraf, att till Murning och Stenhuggning för en Sluss erfordras netto så många Dagsverken, som till gräfning af 1000 alnar Canal, eller Den 2 Martil. 23 till det förra i4>ooo och till det sednare öfverhufvud 15,ooo Dagsverken; och då Canalen utgör i längd 146,000 alnar, skulle till dess öppnande erfordras, om ingen Sprängning mötte, mera Arbete än till i5o Slussar.
Men då Sprängning, Ältbeklädnad, Stensättning och öfriga Arbeten, directe tillhörande Canalens öppnande, tillkomma, erfordras dertill mera Arbete än till 260 Slussar.
Enligt GeneralFörslaget af år 1815, är allt vid Canal-anläggningen förefallande Arbete, sammanlagdt med det, som till i8i4års slut var utfördt, värderadt till 6,446, 184 Dagsverken , hvaraf hela Murningen upptager 680,259, och då af denna Murning, Slussarne ej utgöra skulle af CanalArbetet kunna vara utfördt, utan att Murningen af en enda Sluss vore påbörjad, I anledning af Herr Rosenscliölds Anmärkning, får jag äfven nämna, att alla vid CaualArbetet återstående Kaydammar ej tillsammans erfordra 12,000 Dagsverken, eller så mycket, som gräfningen af 800 alnar Canal; och ej så mycket, som den ena vid Sjötorp, som redan är både uppsatt, begagnad och borttagen. '■
I Jag tror mig ej längre böra upptaga Ridderskapets och Adelns tid med att besvara inkast af denna beskaffenhet, och tilläfventyrs vore detta utan ändamål, då de fleste synas mig besvaras af jemnförandet med det Memorial, hvaremot de äro rigtade. 24 Den 2 Mardi.
Men då en belt ny åsigt af Götha Canals Militaija nytta, eller den: att Canalen i Militairiskt afseende blir onyttig och skadlig, har blifvit yttrad, anser jag en tystnad i detta ämne innebära ett bifall, som jag tillstår mig icke kunna dela.
Denna nya åsigt af vårt Fäderneslands försvar, är grundad först på deli Reflection:
Att den i Canalen befinteliga Skärgårds Flottans belägenhet blefve högst bekymmersam, 0111 Fienden uppnådde Canalen och sprängningen af en enda Sluss skulle inskränka en sådan Flottas verksamhet till våra Insjöar 3 om den lyckligen undgått det ödetA att i Canalen blifva uppbränd.
Jag vet ej hvilken Sluss Herr Friherre Anckarsvärd anser vara exponerad för faran att af en Fiende blifva sgrängd, under det att Flottan ligger i Canalen.
Förmodligen ingen af dem, som ligga inuti Töandet, ty innan Fienden får händ om den, mätte vårt Sjökrig vara, om ej slut, åtminstone så långt avanceradt, att vår SkärgårdsFlotta längesedan utgått ur Canalen till Län O O dets försvar; — ty icke måtte Canalen vara ämnad till gömställe för SkärgårdsFlottan under påstående Kustförsvar?
Jag förmodar icke heller, att Canalens vestra Utlopp, eller den nedersta af Trollhätte-Slussarne kan så lätt öfverraskas af en Fiende, att vi böra frukta för dess sprängning.