Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror ej, att det practiska, sä vida dermed förstås förmögenhet, penningar, är det rådande i tiden, och att det är derpå vi mäste förlita oss.
Tiden tyckes tvärtom hafva gifvit folken en alfvarsam erhindran, att det icke är penniDgen ut«n National-andan, som sammanhåller och bevarar Staten.
De krigshärar, som efter Revolutionens början, anföllo Frankrike, voro, om jag ej bedrager mig, både talrikare, bättre klädda och förplägade, än de Fransmän som besegrade dem, emedan de anfallna eldades af Frihets- och Fosterlands-kärlek.
Så blefvo ock Napoleons väl utrustade härar slagna, när de låto bruka sig till folkens förtryck.
Det vtr den moraliska, icke deo materiela kraften, som vid dessa båda tillfällen hade öfverhand.
Hvad sjelfva frågan om NummerLotteriet beträffar j så tror jag icke, att det är af så skadligt inflytande, som flere värda Ledamöter velat påstå.
Om det verkeligen förhåller sig sä, som en ta-, lara nyss upplyst, att de hufvudsakligaste insatserna å Lotteriet äro från 4, till 8 och" is skillingir, så äro de icke betydligare än, att Dag - 88 Den 6 Junii f. m* lönaren och Tjenstehjonet väl kan umbära dem.
Då lekstugor och dylika allmänna nöjen tor den arbetande classea äro förbjudna, eller ställde under så sträng police-uppsigt, att Döjet dermed svårligen kan förenas: så torde det icke vara ur vägen, att tillåta den mindre bemedlade, för sin fyrk, åtminstone förskaffa sig den njutning, hoppet om en Lotteri-vinst gitver.
Det är fruktansvärdt, att arbetaren, beröfvad äfven denna utväg att rycka sig ur hvardagslifvet, skall desto mera söka den, att få sig ett rps, hvilket är för honom och samhället mycket skadligare.
Jag tror således, att bibehållandet af NummerLotteriet icke skall medföra serdeles svåra påföljder, och tillstyrker, att det samma må fortfara, så länge vi icke hafva någon annan Stats inkomst, att sätta i stället för den, 60tn detta inbringar.
En värd Ledamot har yttrat, att Staten icke bör tillåta sig, att inlöra ett prohibitiv-system i afseende på Nationens sedlighet.
Med all aktning för den värde Ledamotens tänkesätt, måste jag likväl nu bestridå hans yttrande.
Om Staten någonsin bör antaga ett prohibitiv-system, så år det, efter min öfvertygelse, just då fråganr är om omoraliska gerningar; och Staten har redan gjort det, då en allmän författning blifvit utfärdad, som förbjuder hazardspel.
Men genom NummerLotteri-inrättningen, så vida den ej strider mot nyssnämnde författning, har Staten gått till en annan ytterlighet, den nemligen Den 6 Junii f. m. 89 att tillvälla sig monopoliutn af en enskild industrigren.
Herr von Hohenhattfen:
Jsg hoppas att de ord jag lör en stund sedan hade den äran yttra, icke skola innebära den tydning Friherre Björnstjerna velat åt dem gifva, och här framställt.
Jag fattade visserligen icke Friherrens mening såsom haq nämnde, och skulle säkerligen icke i någon händelse velat så yttra mig, som Friherren behagat tro.
Jag talade nemligen uttryckeligt och bestämdt om Frankrikes styrelse före revolutionen; och att den var i den syftning, som jag anförde, derom vittna mångfaldiga facta; jag åtnöjer mig att endast erinra om Mazarins bekanta uttryck: pour vu qiCil chante, I öfrigt och hvad det beträffar , att jag yttrade mig om inskränkningen af allmänna nöjen och om förbuden emot lekstugor, var detta yttrande föranledt af Herr af öhrs, och jag vågar tro, att deruti är sanning; men nämnde förbud höra icke blott till senare tider, ty en del hade redan före och under f. d.
Konung Gustaf Adolphs regering utkommit.
Herr von -Heijne:
Jag är ledsen' att för denna gång vara af olika tanka med de aktningsvärde Ledamöter af StatsUtskottet, som tillstyrkt NummerLotteriets fortfarande.
Men jag kan ej frångå min öfvertygelse.
Visserligen tror jag icke, att NummerLotteriet ensamt är en stor orsak till Nationens demoralisering; men det är likväl en af de bidragande; och om man ej söker att småningom undanrödja 9°
I Ven 6 Juni i f, m. dessa, vet jsg icke huru man skall någonsin kunna verka till det goda ändamål, Nationens moralitet, man söker och bör söka, att befordra.
Jag har af discussio nens gång bli: v it nödsakad att åter yttra några ord.
En värd Ledamot har så förstått mitt förra anförande, som skulle jag sagt, att Staten icke hade rätt att vidtaga några positiva åtgärder för att vaka öfver Nationens sedlighet.
Jag kan ej föra mig till minnes, om jag yttrat något angående Statens rätt i detta fall.
Då jag åberopar
Statens policemakt, torde jag i detta hänseende ha förklarat mig tillräckligt.
Men min tanka var egenteligen, att policemakten icke gjorde tillfyllest att förekomma de steg, immoraliteten kunde taga, och all den skada spellusten , lika med andra menskliga passioner, kan tillvägabringa; samt att om
Staten ej toge törmönen deraf, många andra väl skulle begagna sig af tillfället till vinning, utan att Staten kunde förebygga det.
Herr Grefven och Landt marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Ropades Ja, Den 6 Junii f, ni, 91 Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 20 sistledne Maji under N;o 10 afgifne samt den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande , rörande en föreslagen ny method till Bevillningens utgörande och fördelning, samt fastigheters värdering.
Friherre Wrangel Hanning:
Bevillnings utskottet har, på ett för mig smickrande sätt, tyckts velat gifva ett slags sanction åt mina principer i afseende på värdering af jord; men jag kan icke desto mindre ej underlåta att anmärka, att det synes som Utskottet contrr.dicerar sig sjelf, då det ej användt en enda del af hvad mitt förslag innehåller.
Antingen måtte detta hafva något värde, och då borde väl Utskottet upptagit en och annan del deraF, eller och fakna allt värde, och i sådan händelse hade Utskottet kunnat inskränka sitt yttrande till att endast icke gilla förslaget.
Men nu har Utskottet mindre anfört några egenteliga skäl, utan snarare ifrån sin opinion hemtat anledning för det svar, Utskottet lemnat.
Min mening har aldrig varit, att det af mig projecterade mätnings- och värderingssättet nu genast skulle tjena till grund för bevillningen; men jag hade trott, att det en gång fordrades en början, för att kunna få slut på en sak af sådan vigt, och jag hade väntat af Bevillningsutskottet, att det skulle uppgifva en plan i ämnet, måhända bättre än min.
Emedlertid har jag kanske misstagit mig deruti, att jag begärt en remiss till Bevillningsutskottet; och jag anhåller derföre, att frågan må varda öfverlemnad 92 pen 6 Junii J. m. till OeconomieLJtskottet, för att behandlas i sammanhang med författningen angående Landt» materiel.
Jag tror, att Riksens Ständer ganska väl kunna, i förening med yttrandet rörande sistnämnde ärende, framställa den underdåniga önskan, att Landtmätare hädanefter måga genom Statens försorg instrueras i Agro. nomien.
Man har många exempel pä sädane instruerade personer i Dannemark och Tyskland i och det tyckes icke vara omöjligt att äfven vi, som ej sakne skicklige Chemister och naturforskare, skulle kunna inom landet bilda kunnige agronomer.
Hvad den af mig föreslagne methodbeträffar, att genom jördens lottläggning bestämma bevillningen, så medgifver jag visserligen, att något bättre sätt torde kunna utfinnas, men för min enskilda del har jag ej hört omtalas något mera lämpligt, än det som medförer den förmonen, att Staten icke kan komma att lida brist i dess påräknade inkomster, och Folket ej kan komma att gifva mer, än det verkeligen bör och skall gifva.
Jag har väl flere gånger tillförene yttrat, huru den ifrågavarande skattläggningen skulle för sig gå, men det är möjligt, att min framställning icke varit nog tydlig, och jag vill derföre ytterligare förklara saken.
Sedan all fast förmögenhet inom Riket blifvit värderad, skulle den minsta delen antagas till Divisor, med denne del borde hela Massan divideras, den härigenom uppkommande qvot skulle utgöra antalet af lika lotter.
Jag har converaationsvis hört, att man härvid Iruktat att bråk Den 6 Junit f. m, 93 skulle uppkomma, som möjeligen gjorde det svårt, att få lotteme jemna.
Men om man vid denna lottläggning sökte att begagna decimal-räkningen, tror jag att några obeqväma bråk icke kunde komma i fråga, och att en billig beskattning skulle till. vägabringas, ett ändamål, som nu icke står att vinna, då man blott säger, att en egendom af iooo R:drs värde skall betala två R:dr i bevillning, hvarigenom antingen händer, att bevillningen blir för låg, då Staten förlorar, eller för hög, då den skattdragande lider.
1 anledning af hvad jag nu haft äran yttra, anhåller jag, att den delen af min motion, som rörer frågan om jords mätning och refning, må öfverlemnas till Oeconomie Utskottets behandling, samt att den öfriga delen af samma motion, angående lottläggning af all jord å landet, må varda till Bevillningsutskottet återremitterad.
Bevillningsutskottet har ingalunda förbisett det nyttiga , som kan hämtas af Friherre Wrangels förslag i afseende på jords värdering; men Utskottet äger till skyldighet, att uppgifva sådane grunder för Bevillningen, som genast kunde ställas i verket.
Det förslag Friherre Wrangel afgifvit, fordrar deremot så mångå förberedande anstalter, att det icke för närvarande kan användas
Det tillkommer ej eller Bevillningsutskottet, att ingå i pröfning af eller utlåta sig öfver sådant, 9* Den 6 Junii j- ml som i afseende på Rikets framtida oekonomi-* ska stallning kan böra vidtagas, utan tror jag, lika med Friherre Wrangel, att hans motion i berörde fail rätteligen bör gå till OekonomieUtskottet, för att tillse hvad åtgärd den kan erfordra.
Hvad åter vidkommer dea andra frågan i motionen, eller den som rörer jordens lottlågg— ning, så tror jag visst, att BevillningsUtskot_ tet förstått densamma såsom Friherre Wran-* gel nu förklarat den; men Utskottet har ej fö. rest allt sig, att denna lottläggning skulle åstadkomma någon lättnad vid Bevillnings-taxeringen.
Då den minsta möjliga lott kanske icke passade för mera än en eller två jordlägenheter, men icke vore lämpelig för större possessioner, skulle naturligtvis bråk och olikheter uppkomma, som icke genom någon decimalräkning stöde att undvika.
Jag tror för min enskilda del, att lottläggning väl kunde vara tjenlig, om alla lägenheter vore af större vidd; men då man har sig bekant, att Hemmansklyfningen, synnerligen i skogrika trakter, går in infinitum och i bråkberäkning. lika stor, som besynnerlig, så är jag öfvertygad, att Utskottet haft grundad anledning, att ej tillstyrka antagandet af Friherre Wrangsls förslag.
Jsg bestrider emedlertid ali-* deies icke den yrkade återremissen af Betänkandet; men jsg vågar nästan försäkra, att det kommer tillbaka från Utskottet i oförändradt skick; ty de gjorda anraärkningarne kunna tro - Den 6 Junii f, m. 95 ligen icke ingifva Utskottets Ledamöter en annan öfvertygelse i detta ämne, än den de nu hafva.
Herr Rothlieb, Axel: Bevillaings-Utskoftets Ledamöter hade i detta ämne icke mer än en åsigt.
De erkände värdet af Friherre Wrangels förslag, men funno det ej för närvarande vara verkställbar^
Jag har icke något att tillägga till hvad Herr Tham yttrat, och instämmer äfven i begäran, att den första delen af förslaget må till OeconomieUtskottet remitteras.
Men, i afseende på den yrksd© återremissen till Bevillningsutskottet, kas jag destomindre densamma tillstyrka, som jag är förvissad, att resultatet skulle blifva alldeles detsamma som nu förevarande.
Herr Rosenblad, Bernhard; Då jag äger den öfvertygelsen, att de af Friherre Wrangel föreslagne grunder för jords refning, möjeligen kunna vara af stor nytta vid utarbetandet af nya skattläggnings-instructioner och Landtmäteri-t&xor, så instämmer jag med Friherren i anhållan,.att hans motion må remitteras till Oekonomie Utskottet Hvad sättet för Bevillningens utgörande beträffar, så har jag redan vid ett föregående tillfälle utvecklat mina åsigter i ämnet och har således nu icke något att tillägga.
Jag kan icke fatta, huru det är möjligt, att en sak som anses användbar, icke genast kan komma i fråga att vinna Den 6 Juni i f, m, handläggning.
Jag upprepar hvid jag förut haft äran förklara, att verkställigheten af mitt förslag icke är möjelig vid närvarande Sevillnings bestämmande; men om man icke någon* sin börjar, kan man ju aldrig vänta ett resultat.
Hvad lottläggningen angår, så är det just de minsta värdena, som skola tjena till divisor.
Och om, vid missans delning, bråk skulle vid de större possessionerna uppkomma , kan man ju utan svårighet lägga till ett fyllnads-värde, så att en rund summa uppkommer.
Jag yrkar återremiss af Betänkandet, på det jag må komma i tillfälle, att än ytterligare iå bevisa min satts.
Herr Grejven och Landt-Mar skalken förklarade, att då BevillningsUtskottets
Utlåtande nu första gången vore under pröfning, ansåg Herr Landt
Mar skalken det icke öfverensstämma med formen, att endast återremittera en del till Bevillningsutskottet, och förvisa en annan del deraf till OeconomiUtskottet, utan trodde Herr Landt Marskalken, att detsamma borde antingen helt och hållet till Bevillnings-Utskottet återgå, eller ock utan förändring nu antagas eller förkastas; i följd hvaraf Herr Grejven och LandtMarjkalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg berörde Utlåtande böta, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Bevillnings-Utskottet återremitteras.
Herr Den 6 Juni i f. m. 97 •
Hr Rosenblad, Bernhard'.
Ett af Riksens Stan; der bifallet Siätsötskottets Betänkande) stadgar Utdelning bland Ridderskapets och Adelns närvarande Ledamöter af Ståndets ProtocOll fot Riksdagen 1817 och 1818, med endast fästade förbehåll, att räkningarne för försålde exemplar, förut skulle vara uppgjorde.
Ingen Verkställighet har likväl ännu derpå följt.
Då inga eXempfar af dessa Protöiöll finnas i Bokhandeln, och då det vid de förekommande hufVudfiågorne är af stor vigt att känna, hvad vid likartade tillfällen förut blifvit yttradt, får jag vördsamligen anhålla hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att Statsötskottet må anmodaä tillse, att berörde beslut kan till verkställighet befordras, samt att Utskottet, i händelse hinder möta för utdelningen af completta exemplar af 1817 och 1818 årens Protocoller, likväl må foga sådan anstalt, att utdelning af deU tillgängliga delen af sista Riksdagens Protocoll må kunna verkställas.
Herr Riben, Carl Wilhelm', jemte det jag instämmer uti Herr Rosenblads önskan om en påminnelse till SfatsUtskottet, angående åtgär. ders vidtagande till utdelning af Ridderskapets och Adelös Protocoller för 1817 och 1818 lirens Riksdag, får jag vördsamt anhålla, det Utskottet måtte anmodas, att, i händelse på sätt Herr Rosenblad tyckes befara, icke alla dessa Protocoller genast vöre till utdelning färdiga, uppgifva otsaken dertill.
Ridd. 0. Ad, Prat. V. Band, 7 98 Den 6 Juni i f. m, Herr Grefven och LandtMnrJhalken föreslog, att så väl Herr Rosenblads nyssberörde motion, som Herr
Ribens i anledning deraf nu afgifne yttrande matte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Herr Grefven och Landt MarJkalien tillkännagaf, att Flenum komme kl. half] till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 3:dje dennes under N:o 179 afgifne, och samma dag på bordet lagrie Utlåtande och förslag till sammanjemkande af RiksStåndens beslut i frågan om medel till kostnadernes utgörande för Hans Kongl.
Kronprinsens förestående förmälning och verkställde Utrikes re6a.
Då denna fråga sist förevar hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln föreslog jag samma åtgärd, som den BondeStåndet vidtagit.
Enligt StatsUtskottets nu afgifne jemkningsproject skulle 300,000 R:dr komma att tagas af Salpeterfonden.
Ridderskapet och Adeln fann redan förra gången denna utväg vara stridande emot dess rättskänsla och ville således icke bifalla den, men sedan tre
Stånd numera beslutat att antaga densamma, lärer val Ridderskapet och Adeln äfven få låta dervid bero- Sedermera hafva efter hvad StatsUtskottet yttrat, trenne Stånd Den 6 Junii f m, 99 förenat sig i samma åsigt i afseende på frågan, om anslaget skulle genom gärd utgå
Det är likväl upplyst, att BondeStåndet velat genombe* villning hafva förberörde anslag ersatt; och då . efter min tanka, gärd och bevillning, kommer på ett ut, hafva i denna del två Stånd stannat mot två.
Jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja antaga det förslag BondeStåndet gillat, i hvilken händelse frågan komme att genom Nämnd afgöras.
Grefve Posse, Carl Henric, och Friherre Boije Ludvig, samt Herrarne Rothlieb, Axel, Tham Wollrath och Anckarsvärd, August, förenade sig med Grefve von Schwerin.
För min del tror jag icke, att BondeStåndet sagt, hvarken att summan skall utgå genom gärd eller bevillning.
BondeStåndet har blott förbehållit sig, att vid den blifvande bevillningens fördelning en ersättning skulle tillgodokomma jordbruket, med ett ord, att hvarje jordbrukare skulle njuta minskning i dess bevilloings—afgift, emedan han i sin mon bidragit till Saltpeter-fonden.
Denna ersättning skulle så tillkomma, om jag eljest rätt fattat meningen, hvilken icke är alldeles tydlig, att nemligen en större bevillning skulle läggas p£ dem, som icke äro egare af jord, och sålunda icke någon direct ersättning tilldelas hvarken Saltpeter fonden eller jordbrukaren, hvars be-i villning endast blefve proportionaliter mindre."
Verkställigheten häraf har StatsUtskottet ansett skola möta många svårigheter; och Bevill - 100 Den 6 Junii J. m. ningsUtskottet, om detsamma kommer aft behandla frågan, torde ock finna det ganska brydsamt, att göra den reparation UondeStåndet åsyftat, och jag förmodar alltså att BondeStåndet lärer, enligt StatsLJtskottets hemställan frångå sitt förbehåll i denna del.
Också jag har fattat BondeStåndets beslut och det Utdrag deraf, som StatsUtskottet nu meddelat, alldeles på samma sätt som Herr von Heijne.
Jag har nemligen trott mig finna BondeStåndets tanka hafva varit, att 300,000 R:dr skulle utgå ifrån RiksgäldsContoiret och återstoden betalas af Saltpeter-fonden med en motsvarande förminskning i bevillningen för dem, sorn förskjutit den na fond.
Men just derpå stödjeg min tanka, att ett helt annat jemkningsförslag,- än det StatsUtskottet uppgjort, kunnat ega rum.
Det står uti 73 §.
Riksdagsordningen; St uma RiksStånden i sina beslut öfver någon fråga \iti h lif vild.Sa kel'gen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom ProlocollsUtdrag remitteras till det Utskott, sorn med målet befattning haft, hvilket ä/igge, alt meningarna, så nära möjeligt år sammanjemka och medjorslag öj ver denna jemkning inkomma etc.
Nu frågar jag, om icke den egentliga menings skillnaden emellan de Stånds beslut, som bifallit StatsUtskoUeis första Betänkande och de som med förändringar antagit det, ligger deruti, att Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet ansett den fond, som minskades genom borttagandet af en betydlig del deraf, böra, såsom sammanskjuten af en enda dass af Ven 6 Juni i f% ni. 101 Näringsidkare, få någon ersättning eller att en slik ersättning borde tillkomma de personer som till nämnde fond bidragit.
Den egentliga princip frågan blir således, om utskylden skall erläggas af en eller af flera näringar.
Det är på denna grund som jemkning af de olika meningarne ej kan tillvägabringas annorlunda, än derigenom, att två Stånd ställas emot två; så att Ridderskapets och Adelns samt BondeStåndets tankar, förenade 4 frågan, huruvida jordbruksnäringen bör för Saltpeter-fondens användande tillgodo njuta ersättning genom anslag å bevillningen till förskottets godtgörande, eller genom minskning af bevillningen för de jordbrukande sjelfve, blifva det ena alternativet; och StatsUtskottets af Preste- och BorgareStånden bifallna betänkande, det andra alternativet.
Skulle Ridderskapet och Adeln behaga instämma i BondeStåndets beslut, så äro alter* nativen gifne. v Herr Tham, Wolrath:
I stället för att jemka meningarne ihop, har, så vidt jag kunnat förstå, StatsUtskottet icke sökt annat än att skilja dem åt, för att såmedelst bereda pluralitet åt dess eget förslag
Jag kan emedlertid ej annat finna, än att BondeStåndet hufvudsakeligen varit af samina tanka som Ridderskapet och Adeln och ser icke något hinder för oss att instämma i RondeStåndtts beslut, hvarigenom två
Stånd stanna mot två och frågan således kommer att af Nämnd behandlas.
Skulle då målet af Nämnden så afgöras, att Ridderskapets och Adelns mening blefve biialkn, så vore den andra frågan 102 Den 6 Junii f. rn. om sältet, huru medlen skulle genom bevillning ersättas.
Det är redan från början sagdt, stt 5oo,coo Ridr bords af RiksgäidsContoiret förskjutas, men dessa måstel väl förmodeligen skola ersättas genom gärd el ler annan bevillning, så framt icke RiksgäidsContoiret är i den lyckliga ställningen, att hafva ett öfverskott elier mera pemringar, än det hittills behöft; med hågkomst af StatsUtskottets manga Nej, och den sorn grund derföre åberopade brist på tillgångar lärer det väl vara gifvit, att dessa 300,000 R:dr måste genom bevillning fyllas och att utvägar dertill alliså böra af Bevillningsutskottet .utses, i sammanhang hvarmed frågan om Saltpeter-fondens ersättning af Bevillningsutskottet finge behandlas jag tillstyrker derföre vördsamt, att Grefve von Schwerins hemställan måtte varda bifallen, och utbeder mig der&
Herr Grefvens och LandtMarskalkens pro* position, Herr Lcgtrhjelm, Pehr:
Då BondeStåndet hestämdt förklarat, stt de medel som för ifrågavarande ändamål erfordras, icke skola upptagas genom gärd, hvilken mening; ytterligare blifvit af BondeStåndeis Ledamöter i StatsUtskottet antydd, så kan jag för min del ej anse att StatsUtskottet möjebgen kunnat fatta en annan tanka om Ståndets beslut i detta ämne, än Utskottet nu gjort.
BondeStåndet' har icke skiljt sig från Prest- och BorgareStånden i annat hänseende, än deruti, att BondeStåndet föreställt sig, att ägare af hemman och jord å landet borde i BevillningsFörordningen få sig till go - Den 6 Juni i f. rn.
103 do ett stadgande, som til ia de elem någon ersättning för hvad SaJpeters fonden till anslaget, förskjuter.
Deremot hafva tre Stånd ovillkorligen beslutat, att anordningen af medlen skulle fortgå ; och allt hvad StatsUtskottet sedermera haft att göra, var att taga i öfvervägande lämpelighoten af det sätt hvarpä BondeStåndet yrkat, att jordbrukarnes anspråk på ersättning för Salpeter-fonden borde komma i betraktande.
Jag kan emedlertid icke frångå StatsUtskottets tanka, att den begärda nedsättningen af bevillningen för nämnde
Näringsidkare väl vore möjelig men alltid skulle möta betydliga svårigheter.
I öfrigt lärer frågan, om till hvad Hemmansegare i allmänhet böra deltaga i bevillningen, vara af beskaffenhet, att ensamt bero af Bevillningsutskottets pröfning, utan Remiss af någon del utaf det nu förevarande Betänkandet; och som tre Stånd redan beslutat att godkänna StatsUtskottets förslag i sjelfva hufvudsaken torde det icke vara något hinder för Ridderskapet och Adeln att med dem instämma.
Herr Carleson, Jacob Edvard; Utaf StatsUtskottets förevarande Betänkande kan jag ej finna annat, än rakt motsatsen af hvad Herr
La« gerhjelm ansett det innebära, eller att två Stånd stannat emot två vid algörandet af frågan.
BondeStåndet har väl sagt, att Salpeter-fonden får användas till behofvet, men med ett dervid tillika utsatt villkor, och då detta c jj iakt— tages, är dess beslut, efter mm tanka, *tt anse Den 6 Juni! J, m, snarare såsom ett afslag hvad nämnde fond beträffar.
Friherre Boije, Lidvig'.
Jag skalle] upptaga tiden med ett upprepande af hvad Herr Tham så tydeligen utredt och anfört, och hvarmed han, för att nyttja ett gammalt talesätt, så rigtigt träffat spiken på hufvudet.
Jag får blott förklara, det jag, med spänd uppmärksamhet icke kunnat finna, att Herr Lagerhjelm i någon mon vederlagt Herr Thams yttrande.
Herr Carleson har också ganska rigtigt uppfattat frågan; och jag förenar mig således med de sistnämnde värde Ledamöter, i anhållan om Herr Grefven* och UandtMarskalkens proposision till bi fali på Grefve von Schwerins hemställan.
Herr Rosenblad, Bernhard':