Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan » James Watt » uppträdt, ökades hastigt antalet af klassificerade ångbåtar, ehuru reglerna för denna klassifikation synas hafva varit ofullständiga, emedan de till en början icke innehöllo någon bestämmelse angående periodisk besigtning af dessa fartyg.
Bland besynnerliga anteckningar, som man påträffar i somliga register af tidigt dato, må nämnas följande: 1812 omtalas plankor öfverdragna med zink; 1820 förekommer den första notisen om ett fartyg » beklädt med garfvadt läder ».
Man ser, att äfven vid denna tidiga period det icke var ovanligt vid byggandet af träfartyg att salt användes för att bevara trävirket från torr-röta; man gick härvid så långt att plankorna kokades^ salt vatten.
Den lyckliga verkan af salt på virke bevisas tillräckligt genom exempel af flodbåtar, som användts till salttransport, hvilkas trästommar, ofta nog, efter femtio års tjenst fun nos vara lika friska, som när de bygdes.
Efter en tid fann man, att konkurrensen mellan de tvenne skeppsregistren var skadlig för alla intressen och efter olika täflingsförsök af rivaliserande föreningar insåg man, att Lloyds var den Aronsstaf, som ensam kunde upptaga alla de andra.
Efter många allvarliga diskussioner, efter många tvister, förenade sig år 1834 de två förnämsta rivaliserandesällskapen till ett och » Lloyds Register of British and foreign shipping » utkom för första gången i den nu välbekanta formen, hvarvid samtidigt bildades en permanent komité af handlande, skeppsegare och assuradörer, hvars uppgift var att öfvervaka att registret i allt, som stod i samband med föreningen, skulle ordnas på den lämpligaste och mest liberala basis.
Sålunda öfverlemnades för första gången klassi-fikationen af handelsfartyg till ett utskott, som representerade alla intressen, icke åt blott en sektion.
En parlamentsledamot var den förste Chairtnan i det- nykonstruerade Lloyds.
Det är intressant att betrakta den britiska handelsmannens förhållanden på denna period af registrets tillvaro.
År 1834 ansågs ett fartyg om 500 tons vara stort.
Den väldiga proportionen af fartyg, bygda i kolonierna, är värd att uppmärksammas.
Det behöfver knappast sägas, att hela denna tonnage var af trä, emedan något skepp af jern icke synes i registret förr än 1837.
Redan så tidigt som 1834 insåg man vigten af att hålla träfartyg torra under det att de bygdes och ett extra år lades tiU deras klass, förutsatt att de blifvit bygda under ett ordentligt tak och tolf månader • användts till deras bygnad.
Att föreningens inflytande på konstruktionen af skepp var ofantlig, behöfver icke sägas.
Före offentliggörandet af Lloyd ’ s regler för klassifikationen af fartyg voro de teoretiska reglerna för skeppsarkitektur föga kända.
Skeppsbyggmästarne bygde ofta goda fartyg, men leddes sällan af vetenskapliga regler.
Men genom sina inspektörer förändrade föreningen allt detta och ehuru skeppsbyggmästarne till en början voro motsträfviga och harmades öfver den stränga uppsigten, hade föreningen snart förvärf-vat sig ett så allmänt förtroende, att ett fartyg utan Lloyds stämpel var nästan alldeles värdelöst, och omkring 1843 befaas det vara omöjligt för ett aldrig så godt fartyg att erhålla frakt på utlandet, så vida det icke hade en god plats i registret Det är Lloyds stora förtjenst, att denna ofantliga och nästan enväldiga makt icke en enda gång blifvit missbrukad, och att dess enda sträfvan varit icke endast att upprätthålla sitt anseende, utan äfven att följa med sin tid genom att så passa sina regler, att dessa icke hindrade införandet af förbättrade konstruktionsmetoder eller lade band på skicklighet och uppfinningsfönnåga.
Den uttänjelighet, som är rättesnöret för föreningens inspektion, har t. éx.
i afseende på maskiner varit till stor fördel för driftigaingeniörer och skeppsegare.
M: r Scott Russel), byggmästaren af » Great Eastem » och som på sin tid bygde flera nyheter äD någon annan skeppsbyggmästare, gjorde vid ett tillfälle full rättvisa åt hvad han kallade Lloyd ’ s lex non scripta (icke skrifna lag), hvilken satte dem i stånd att lindra sina reglers stränghet på ett sätt, som kombinerade följandet af reglerna med en gensaga mot det anonyma påståendet, att reglerna stodo i vägen för skeppsbyggeriets utveckling.
Frågan om jernfartyg, strax efter införandet af jem som material för byggandet af skepp (1837), erfordrade snart komiténs allvarliga och omsorgsfulla uppmärksamhet.
Man hade funnit, att bruket att klassificera jemskepp for terminer af tio år icke stod i öfverensstämmelse med det karakteristiska hos det for deras byggnad använda materialet, som icke multnar utan förstöres genom oxidation på ytan.
Så länge som plåtarne i stommen förblifva oförminskade, fans det icke något skäl för att de skulle nedflyttas till en lägre grad, endast derföre att de uppnått en viss ålder.
Komitén * beslöt derföre att indela jemskepp i tre nya
• klasser samt underkasta dem särskilda besigtningsviikor och de tillåtas att stå qvar i den medgifna klassen, så länge som deras tillstånd vid besigtning finnes vara tillfredsställande.
Ehuru redan från böijan den af föreningen utgifna boken kallades för » A Register of British and foreign Shipping *, gjordes likväl under många år ingen anstalt för att öfver-vaka utländska fartyg.
Men efter en tid beslöt föreningen, att den skulle anställa besigtningsmän i främmande land, och 1852 tillsattes sex i Canada samt * två i Holland och Belgien.
1869 sändes ett ombud till Shanghoa samt blef sålunda Lloyd ’ s första representant på Asiens kontinent Under da följande åren etablerades representanter för Lloyd i Triest, Ancona, Venedig, Hamburg, Melbourne, Köpenhamn, Genua etc. För närvarande har Llovds icke mindre än sex-tiosex egna ombud spridda öfver verlden, för att icke nämna de särskilda aftal, som det träffat med invånare i de särskilda städerna.
Det sätt, på hvilket Lloyd måste utvidga sina operationer, är ganska egendomligt.
Under år 1882 såg det sig sålunda tvunget att tillsätta inspektörer, erfame i smide-arbeten, emedan det vis$t sig vara omöjligt att upptäcka fel, hvilka kunna förekomma i dylika, genom att undersöka dem då de äro färdiga.
Föreningen såg sig också nödsakadatt inspektera konstruktionen af maskiner och ångpannor, samt att kontrollera kedjor, ankare etc. 1877 företog sig äfven föreningen på inbjudning af åtskilliga egare och byggmästare af pleasureyachts att klassificera dylika fartyg samt uppstälde regler för deras bygnad.
En registerbok, uteslutande egnad åt beskrifning af - sådana fartyg, utgifves nu årligen.
Hvad hufvud-registret beträffar, så finner man att icke något år förflutit, utan att något vigtigt tillägg gjorts i afseende på de underrättelser det meddelar.
Såsom en jemförelse mellan 1834 och 1885 finner man, att subskri-benterna voro sju hundra tjuguen förstnämnda år emot tre tusen femhundra för närvarande.
Det största skepp som 1834 inregistrerades hade 1,438 tons, under det att det största nu är skrufångaren » City of Rome » med 8,144 tons.
Då var 1,000 tons sällsynt, nu äro icke mindre än 196 fartyg registrerade för ungefår 3,000 tons.
I synnerhet under de senaste tio åren har Lloyd utvecklat sig till den grad, att dess bok för närvarande verkligen kan göra anspråk på att vara ett internationelt register öfver handelsmannen, och det sjelf är en institution, öfver hvilken den nation, som fram-bragte den, med skäl kan vara stolt.Holbergjubiléet och Holbergliteraturen.
Af Kristian Winter-Hjelm.
(Öfversatt efter författarens manuskript)
Redaktionen för » Ur dagens krönika » har önskat att i anledning af Holbergjubiléet äfven kunna gifva svenska läsare en kortfattad öfversigt öfver den nyare Holbergliteraturen och har uppdragit åt mig att utarbeta en sådan.
Den kan naturligtvis i anseende till plats och andra förhållanden blott ske i mycket sammanträngd form och nedanstående Ulla uppsats gör derför icke anspråk på mer än att vara en orienterande vägledning, sådan som den kan anses lämplig för svenska läsare, hvilka naturligtvis äro något främmande för hvad som i. denna riktning under årens lopp uträttats på den dansk-norska bokmarknaden.
På uppmaning till förläggame att insända de i senare tid utkomna verk af och om Holberg, har jag mottagit följande:
Peder Paars.
Et comisk Heltedigt af Ludvig Holberg.
Udgivet ved A.
E. Boye.
Femte Oplag.
Forlagsbureauet i Kjöbenhavn.
Af Ludv.
Holberg.
Ny Udgave.
Med sex Tegnin-ger af " NV.
Marstrand.
Kjbvn.
Nyt dansk Forlagskonsortium.
Peder Paars, komisk Heltedigt af Ludvig Holberg.
Med 100 illustrationer.
Höst k Sons Forlag.
Ludvig Holberg: Peder Paars, illustreret af Hans Nikolai Hansen.
* C. Stockholms Forlag.
Den danske Skueplads eller Holbergs Comedier.
Udgivne ved F. L. Liebenberg.
Tredie Oplag.
Nicolai Klimii iter subterraneum, opus Ludovici Holbergii.
Re-cognovit, notis illustravit, indice instruxit D: r Carolus Guil.
Elberling.
Havniae.
Siumpt.
promov.
cond.
MDCCCLXYI.
Niels Klims undeijordiske Reise ved Ludvig Holberg.
Oversai efter den latinske Original af Jens Baggesen.
Udg.
af J. Levin.
Forl.
H. Schubothes Bogh.
Oversat efter den latinske Original af Jens Baggesen.
1880.Niels Klims undeijordiske Rejse af L. Holberg.
Fra Latin oversat af N. V. Dorph.
Med hist, og liter.
Oplysninger af E.
C. Werlauff.
Tredje gjennemseete Udgave ved Chr.
Dorph.
Höst &amp; Sons Forlag.
Nils Klims undeijordiska resa af Ludvig Holberg.
Tredje svenska upplagan i fri öfversättning.
Bokf.
För.
Svea.
Ludvig Holbergs Mindre Poetiske Skrifter.
Udgivne af F. L. Liebenberg.
Forlagt af Samf.
t. d. danske Lit.
Fremme.
Ludvig Holbergs Epi-stler.
Udgivne med oplysende Anmaerkninger af Chr.
B mun.
1 — 5 Bind.
af Samf.
Fromme.
1865 — 76.
Udgivne af Fr.Winkel Horn.
Steen &amp; Sons Forlag.
Ludvig Holbergs Helte-Historier.
1864 — 65.
Ludvig Holbergs Kirke-Historie.
Udgivet ved F. L. Liebenberg.
t. d. danske lit.
1867 — 6§.
Dannemarks Riges Historie ved Ludvig Holberg.
Doelt udi 3 Tomer.
Ny udgave.
Udgivet af J. Levin.
Forlagt af Univ.
Bogh.
Höst.
(Tome I nyt Optryk 1872.
The Blue-Apron Statesman, a Comedy in five Acts by Ludvig Holberg.
From the Danish by F. Weber.
byEmü Flensborg.
MDCCCLXXXV.
Ludvig Holbergs Peder Paars.
Et Afsnit af en Holberg-Bibliographi ved Christian Bruun.
A. Reitzels Forlag.
Historiske Antegnelser til Ludvig Holbergs atten förste Lystspil ved E.
Holberg i Sverige jcmte meddelanden om hans svenske öfversättare.
Litteraturhistoriska anteckningar af D: r Karl Warburg.
Skrift utg. till Holbergsjubiléet.
(På omslaget: Särtryck ur Göteb.
kgl.
Yetensk.
o. Vitterh.
Samhälles Handl.
D. F. Bonnier.
Ludvig Holberg.
En Levnedsskildring af Fr. Winkel Hom.
Karl Schönbergs Forl.
Kort Udsigt over Ludvig Holbergs Liv og Virksomhed af Johan Vibe.
Kr: a. Alb.
Cammermeyer.
Ludvig Holberg i kortfattet fremstilling for almenheden.
Af Martin Seip.
Kr: a. Marius Lunds Forl.
Fra det 18: de Aarhundrede af Kr.
Arentxen.
Gyldendalske Bogh.
Forlag.
Et Festskrift af Georg Brandes.
Med tolv vignetter af Hans Nie.
Gyldendalske.
Kjöbenhavn paa Holbergs Tid.
Kulturhistoriske Billeder fra Be-gyndelsen af det 18: de Aarhundrede.
Af D: r O. Nielsen.
Med mange Afbüdninger og 1 Kort.
Tre komedier af Plautus.
Frit översatte af D: r Joh.
Forchhammer, Rektor.
Holbergske Figurer og Typer efter den danske Skuepladses Traditioner.
Udgivne i Anledning af jubelfesten d.
Hansen &amp; Weller.Holberg-Marsch for Piano.
Carl Warmuth.
Uolberg-Menuet komp.
f. Piano af Christian Cappelen.
Kr.a.
Fr a Hotbergs Tid, Karakterstykke for Piano af Christian Teilman.
Kr: a. Carl Warmuth.
Holberg Sarabande og Ballade af Universitetet » Holbergskantate komp.
af Ole Olseti.
Kr: a. Petter Håkensen.
Pianoarrangeuient.
Fra Hotbergs Tid.
Svite i gammel Stil for Pianoforte af Edvard Orieg.
Holbergsk Tablcau- Ouvsrture.
Potpourri o ver traditionelle Melodier ved Axel Orandjean.
Ulysses-Marsch.
Forspil til » Ulysses von Ithacia » af Niels W. Qade.
Hanedandsen af Holbergs Comoedie » Maskeraden » af H.
S. Pauli i. Kjbvn.
Jean de France.
Sarabande for Piano af Emil Hartmann.
Hof-Musikhandel.
Rococo.
Six moreeaux caractéristiques comp.
p. piano par L. Sehytte.
Holbergsfce Situationer i Billeder og Musik.
Musiken samlet af Fr. Rung.
6 illustrationer af N. Witcel.
Ehuru ofvanstående förteckning är långt ifrån fullständig, i det en del af de senaste årtiondenas Holbergiiteratur icke der förekommer, kunna svenska läsare dock genom densamma fä ett begrepp om, hur flitigt den läsande verlden i Danmark ooh Norge sysselsätter sig med den store författaren.
Vid tvähundraårsfesten den 3 December 1884 var det klart, att en mera betydande verksamhet utvecklades.
I Norge, Holbergs fademesland, skulle man dock onekligen hafva väntat mera.
Särskildt förekommer det mig, som om norrmännen
— hvilka icke endast af » nationalfåfanga », utan rent af på grund af den literaturhistoriska nödvändigheten att efterforska de historiska källorna till sin literatur och sitt moderna idéela lif i det hela taget böra upprätthålla och odla sin stora andel i den så kallade » dansk-norske Faelleslitteratur » — kunde hafva tagit tillfallet i akt för att börja utgifvandet af en samlad kritisk upplaga af de norske författame från » Fselleslitteraturens » tid.
Det hade varit ett både nyttigt, vackert och nationelt företag, som skulle stält sig vid sidan af motsvarande upplagor af äldre svenske författare.
I Danmark kunde man kanske bland den eljes ganska rikhaltiga jubileumsliteraturen hafva önskat ett fototypiskt återgifvande af de äldsta Holberg-trycken.
I England, har man, som bekant är, för åtskilliga år sedan utgifvit den gamla Shakespeareska folio-upplagan fototypiskt i förmin-skadt format, och sedan den tiden har ju konsten blifvit bådefullkomligare och billigare.
En fullständig Holberg-bibliografi kunde äfven hört till det önskliga.
Men detta är ju hvad som icke gjorts, här skulle vi betrakta hvad som är gjordt.
Man ser, att ofvanstående lista börjar med en ansenlig rad upplagor af Holbergska skrifter.
Sedan intresset för Holberg vid början af detta århundrade blifvit återuppväckt och bland ' annat lemnat spår efter sig i den likväl i flere afseenden ofull- • komliga Rahbekska upplagan af Holbergs valda skrifter, började man gå mera kritiskt till vaga.
Hvad som i sådant hänseende i synnerhet lade svårigheter i vägen for de danske utgifvame var, att de, jemte.
obekantskapen med de många specifikt norska uttrycken hos författaren, stötte på en mängd tryckfel och olika läsarter, hvilket allt föranledde till gissningar, som icke alltid utföllo pålitligt.
Som exempel kan blott anföras, att det skrefs både hit och dit om ett ställe i » Peder Paars », som lyder: » Han jyde vill och prale ».
Några menade, att det skulle stå substantivet » Jyde », alltså stor bokstaf i stället för liten, andra, att Holberg påhittat ett verb » jyde », hvilket skulle göra danskarne till skräflare, under det en norrman lätt skulle funnit det rätta, nemligen att » jyde » är ett tryckfel for det norska » kyde * eller som det uttalas » kyte », hvilket är liktydigt med » prale ».
Dessutom var Holbergs egen redaktion af första och senare upplagor temligen vårdslös så att det kunde vara svårigheter nog för de nya utgifvame.
Emellertid slogo C. Molbech och A.
E. Boye in på den rätta vägen.
Molbech började en stor kritisk upplaga af komedierna, af hvilken dock utkom blott ett band.
Men A.
E. Boye tillkommer äran af att ha gifvit den läsande verlden de första goda och jemförelsevi8 pålitliga upplagor af såväl Peder Paars som komedierna.
Redan 1823 utgaf han en kritisk upplaga af Peder Paars i oktav, till hvilken upplagan af 1720 är lagd till grund.
Af-vikande läsarter samt en öfversigt öfver de äldre upplagorna är bifogad sist i boken.
Denna Boyeska Peder Paars, som senare trycktes i så kalladt miniatyrformat, har upplefvat fem upplagor och är på grund af sin lätthandterlighet och billighet ännu särdeles mycket använd.
Det är densamma som nämnes främst i ofvanstående förteckning.
Komedierna utgaf Boye första gången samlade 1843.
I denna samling är upplagan af 1731 — 54 lagd till grund och dermed jemförd den äldsta upplagan af 1723 — 25 samt alla senare erkända upplagor.
Dessutom finnas bifogade åtskilliga
43 *
upplysande anmärkningar till uppfattning af texten.
Om ån denna Boyeska upplaga af komedierna, hvilken upprepade gänger är aftryckt och utgifven med eller utan illustrationer, kan lemna en del öfrigt att önska, sä är den dock för vanliga läsare ganska brukbar.
Måste man, jemfönto med hvad tidigare upplagor bjuda på, prisa A.
E. Boyes kritik^ och omsorgsfullhet, sä inträdde dock Holberg-upplagoma i ett nytt stadium genom F. L. Liebenberg.
Denne underkastade samtliga äldre upplagor en noggrann kritik och utgaf så 1848 — 54 för det Holbergska samfundet komedierna i en stor qvart-upplaga i 8 band, i hvilken icke endast texten var underkastad en grundlig kritik, utan äfven den typografiska utstyrseln lyckligt återgaf det gammaldags utseendet af böcker från Holbergs tid.
Efter komedierna, som i denna första upplaga äro utsålda, följde 1855 en liknande qvart-upplaga af Peder Paars, hvilken knapt heller nu finnes i bokhandeln, men som likaledes är ånyo omtryckt.
Härmed var banan bruten för de öfriga af Holbergs arbeten, hvilka i kritiskt pålitliga upplagor ännu kunna vänta att finna läsare.
Sålunda har man nu jemte hvarandra Boyes och Liebenbergs Peder Paars; komedierna äro aftryckta efter Boye och efter Liebenberg, sistnämnda dels i en vacker trebands-upplaga, dels i en billig folkupplaga *, begge hos förlagsbyrån i Köpenhamn.
Nils Klim, som för öfrigt är lätt att få i den ursprungliga upplagan af 1741, hvilken mera ofta förekommer på auktioner, utgafs 1866 på latin genom C.
G. Elberling i en särdeles elegant utstyrsel af » Selskabet till den danske Literaturs Fremme », hvaijemte den Baggesenska öfversättningen, likaledes elegant utstyrd, blef åter utgifven genom J. Levin hos Schubothes bokhandel 1867 (och senare omtryckt i billigare upplaga genom Nyt dansk Forlags-kortium), under det en nyare öfversättning af N. V. Dorph föreligger hos Höst &amp; Sön.
Den Baggesenska öfversättningen har sina språkliga behag, medan Dorphs åter lägger an pä att komma originalet så nära som möjligt, hvaijemte den är försedd med intressanta anmärkningar af prof. Werlauff.
En svensk öfversättning af Niels Klim har utkommit 1884 i Sverige hos bokförläggareföreningen Svea.
Den är ett aftryck efter Vesteräs-upplagan af 1767 af Chr.
G: son Romans öfversättning, som första gången utkom 1746.
Ehuru beräknadt som läsning för folket, borde kanske detta nyaste omtryck hafva återgifvit upplagan af 1746 noggrant, hvarigenom ett större literärt intresse hade uppnåtts; men i alla fall ha svenska läsare nu äter tillfälle att erhålla verket På sitt eget språk som underhållandelektyr, hvilket det verkligen är.
Liebenberg har utgifvit de mindre poetiska skrifterna (Metamorphosis, fyra skämtdikter, försvarsskrift för qvinnokönet m.
) i gammaldags utstyrsel på förlag af sällskapet för den danska literaturens befrämjande samt hjeltehistoriema och kyrkohistorien på samma förlag.
Levin har utgifvit 1745 års^öfversättning af de sjelfbiografiska » Trende Epistler » samt Danmarks historia i tre band.
Bruun utgaf 1865 — 76 den stora serien berömda epistlar fullständigt i fem band, gammaldags utstyrda och försedda med en mängd förträffliga upplysande anmärkningar, medan ett urval till folkläsning föreligger genom Winkel Hom.
Gotfr.
Rode utgaf 1860 De moraliska tankame samt 1861 Hjeltinnehistorierna och hos Jak.
Andersons enka i Trondhjem utkom 1863 » Epigrammerna » i den latinska texten med öfversättning till norska af Jens Justesen (rektor Miiller).
Åtskilliga af dessa nya upplagor erhållas nu mycket billigt, hvilket jag tror mig böra nämna för svenska läsare som ju i allmänhet anse danska och norska böcker dyra.
Liebenbergs - trebands-upplaga af komedierna (hvars text ytterligare reviderats efter den stora åtta bandsupplagan) f8s för kr.
7: 50 häftad och folkupplagan för blott 3 kr.
Boyes miniatyr-upplaga af Peder Paars, försedd med många tillägg och upplysande anmärkningar, kostar inbunden blott kr.
1: 75 ocli den Liebenbergska upplagan 2: 75.
De af » Selskabet til den danske literaturs Fremme » förlagda upplagorna äro samtligen betydligt nedsatta i pris.
Den stora fembands-upplagan af epistlarne kostar således nu blott 10 kr., hjeltehistoriema 3 Jn \, kyrkohistorien 4 kr., Elberlings Klim 2 kr., Mindre poetiska skrifter 2 kr.
samt Werlauffs anteckningar till komedierna (de 18 första) kr.
3, hvarjemte man genom att köpa hela serien får den för 20 kr.
Dessutom äro flere af de ofvannämnda upplagorna långt ifrån dyra.
Svenska läsare skola derför icke i priset finna något hinder att göra bekantskap med den store författaren.
Komedierna äro ju redan hos många här i Sverige en angenäm läsning och de böra bli det ännu mer.
Peder Paars och Nili Klim kunna äfven med mycket nöje läsas af den större bildade allmänheten.
Men dessutom vill jag särskildt rikta uppmärksamheten på epistlarne.
Utom de tre sjelfbiografiska epistlarne, hvilka ofta på ett qvickt och humoristiskt sätt skildra den store författarens reselif ooh gifva rika bidrag till århundradets karakteristik, finner man i de fem banden epistlar de mest olikartade saker behandlade på ett så åskådligt ochintresseväckande sätt, att man lifligt sätter sig in i tidsförhållandena.
Då lifvet i de tre nordiska landen under den tiden i all hufvudsak var ganska lika, hvad seder och skick angår, skola svenska läsare här tillika kunna sätta sig in i sina förfäders dagliga lif, hvilket naturligtvis ^förhöjer intresset af de i och för sig roliga epistlame.
Som ett mycket värdefullt supplement härtill vill jag samtidigt nämna d: r O. Nielsens » Köpenhamn på Holbergs tid ».
Genom att läsa detta verk i samband med epistlame och komedierna framträder de 18: de århundradets lif klart och åskådligt Att några kapitel här specifikt beröra köpenhamnska förhållanden, säger sig sjelf, t. ex. det första rent Holbergska, det andra, som afhandlar stadens topografi, och dessutom små bitar af 5: te och 6: te kapitlen.
Men der husens inredning, möbleringen, klädedrägten, maten, nöjen, bröllop, danser, maskerader, värdshus, handtverk, militären, polis, fängelserna m. m. omtalas, är framställningen i det väsentligaste äfven gällande för det samtida Sverige.
Han har äfven på ett ställe kunnat illustrera framställningen med en svensk teckning.
Öfverhufvud taget skall den svenske läsare, som intresserar sig för att lära känna lifvet i Norden under förra århundradet så att slägtet står lefvande för honom, knapt kunna undgå att vända sig till Holbergsliteraturen, hvilken berör och ger belysning åt en mängd af de eljes glömda dagliga småförhållandena.
Få gränsen mellan den kulturhistoriska och kritiska kommentaren finna vi Werlauffs utmärkta » Historiska Antegnelser til Ludvig Holbergs atten förste Lystspil », hvilken med ratta anses som ett af de förnämsta verk inom Holbergsliteraturen, och det är blott skada, att författaren icke funnit någon efterföljare, som tagit för sig de öfriga komedierna på liknande sätt.
Replik efter replik följer förf.
styckets gång med förklaring öfver hvarje dunkelt ställe, hvars hela slående kraft icke kan uppfattas, utan att man känner det väsentligaste om den person, det ställe eller den sak, som deri nämnes.
Det synes, som om dir Nielsen eller någon annan af de Köpenhamnska specialhiston-kema borde uppfordras att skrifva en fortsättning af arbetet, innan mycket, som ännu kan tagas reda på, glömmes och försvinner.
Bibliografiska meddelanden, mer och mindre vidlyftiga, finnas i allmänhet bifogade till de bästa upplagor af Holbergs skrifter, men för den stora allmänheten äro de ju af mindre betydelse, på samma gång som hvaije samlare af Holbergiana skall veta att finnadem på rätta stallet.
» Peder Paars » - upplagoma bilda dock på visst sätt en grupp för sig, i det de dels blifvit ytterst sällsynta i äldre tryck, dels oåtkomliga, medan det dessutom är litet krångligt att skilja mellan dem.
En utmärkt vägledning till Peder Paars-bibliografien är Chr.
Bruuns » Ludvig Holbergs Peder Paars », i hvilken alla de äldre upplagorna äro vidlyftigt beskrifna.
Hvad Sverige angår har Karl Warburg till jubiléet utgifvit en skrift » Holberg i Sverige », hvilken innehåller allt, som är kändt, om den ställning, Holberg intagit inom den svenska literaturen.