Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. med inbegrepp af hela sin ansvariga Rådgifvarepersonal, bör förmodas ega och i ökadt mått hafva genom regeringsärendernes handläggning sig förvärfva!.
Jag tror derföre att, om R.
St. till följd af den enskilde ledamotens begäran stadga några försigtighetsmått i en och annan del, så skulle det dock kunna hända alt den aktnings - 556
Den 29 Augusti f. m. värde ledamoten hade glömt bort (eller möjligen icke funnit) behofvet af ett oell annat dylikt, mera nödigt kanske än dem lian förordat.
När derefter ärendet, på sådant sätt af R.
St. behandladt, förekomme till Regeringens ompröfning, så kunde Regeringen lätteligen tro, alt R.
St. väl hafva fästat sig vid dessa serskildt utmärkta delar, men att R.
St. på öfriga omständigheter icke åsyftat lägga någon vigt.
Jag ser knappast hvilken annan slutsats, man kan draga af det förhållande, att så mycken noggrannhet iakttagits i ett och annat fall, linder det att många andra lika vigtiga blifvit ovidrörda.
Lagerbjelke torde erinra sig att att flera amendementsförslag, dem han under gårdagen framställde, blefvo af R. o.
Ad. underkända; således måtte den ädle Grin tydligt inse att hans åsigter icke i sin helhet komma ali inför K. M. framställas.
Jag vet då icke rätt, hvartill det skall tjena, att genom onphörliga inkast fördröja frågans afgörande, inleda i onphörliga förvecklingar, hvilka dels redan äro genom ihärdiga voteringar afböjde, dels framgent mäste af R. o. Ad. på samma sätt till sina verkningar bekämpas.
Med ett ord, Gr.
Lagerbjelkes försök att substituera sig och sina välmenande åsigter Regeringsmakten och de densamma egentligen tillkommande attribntioner, önskar jag lifligt, alt R. o. Ad. icke måtte understödja.
Berörde åsigter böra likväl, såsom i sin grund tvifvelsutan ganska aktningsvärda, bemötas ”forsiter in re, sed leniter in modo”.
Ett annat förfaringssätt hade haft utseende af ofördragsamhet; det är godt alt man undvikit sådant.
Huru lätt hade det icke eljest varit att, ifall man velat behandta Gr.
Lagerbjelkes motioner och amendementer, såsom man säkert haft laglig rättighet alt göra, så skulle man kunnat genast efter deras afgifvande begära dem på bordet.
Enhvar torde härvid inse alt om besagde förslag blifvit lagde på bordet, och R. o.
Ad. sin rättighet likmätigt, under tiden pröfvade betänk, och godkände dess återstående delar, så kunde det kanske blifva lätt gjordt att sedermera bereda ett slut på Hr Grins förslag medelst deras läggande till handlingarne, sedan hufvudsakligt beslut i frågorna vore fattadt; men dels har delta förfaringssätt synts mindre öppet, dels har en åtgärd, som haft utseendet af ett upskof, förefallit motbjudande; åtminstone hafva hos mig dessa motiver verkat.
Mörner i Jag får anhålla att något få analysera Gr.
Första punkten lyder sålunda i ”skulle bolaget under byggnadstiden eller de fem närmast derefter följande åren brista uti upfyllandet af sina åligganden eller åtagne förbindelser, är Staten jemväl fri från sina”.
Det af Utsk. framställda förslag innefattar i att om icke något bolag bildar sig och börjar arbetet inom 1852 års slut, så är garantien förfallen, men detta vilkor nöjer sig icke Hr Grin med, utan han vill att man för hela tiden skall fästa damocklossvärdet öfver bolagets hufvud, så att sedan bolaget nedlagt sina fem millir på jernvägen, skulle det möjligen bero på Regeringens godtfinnande alt säga: ”1 håfven brustit i upfyllandet af edia åligganden, denna bro är icke så bastant, sorn den bör vara, J skolén icke få den öfverenskomna ersättningen”.
Är sådant
Den 29 Augusti f, tn. 557 fair play ?
Med ett sådant förslag skulle jag ej tro att den framkommer, som gjort sig fullständig reda för frågan och verkligen vill hafva jernvägen samt efter förmåga önskar befordra företaget.
Vidare förekommer det: ”Skolandes i sådan händelse bolaget återställa den Kronan tillhöriga jord, som detsamma får sig upläten, samt vare frånkändt all rätt att hindra jernvägs eller annan allmän anstalts anläggande af annat bolag eller af Staten öfver den mark, hvartill bolaget kunnat förvärfva eganderätt”.
Ett ypperligt sätt, Mine Hrr, att lagstifta 1 Sedan bolaget betalt och löst marken, skulle densamma utan ersättning, blott till .följd af ett Statens godtyckliga förklarande, kunna frångå bolaget!
Ar det en Stat värdigt, att påyrka eller att ens framställa ett sådant vilkor?
Vidare heter det: ”Inträffar å bolagets sida försumlighet i sina åliggandens eller åtagna förbindelsers upfyliande sednare, än här ofvan är sagdt, tillfälle jernvägen utan ersättning Staten, men vare bolaget berättigad! att fritt disponera ali till densamma hörande rörlig materiel.”
Ja sannerligen, mina Hrr, man må tala om ockrande Brittiska kapitalister, när man kan vilja att Staten skulle göra ett sådant förslag!
Här är frågan den, att om man skulle kunna bevisa att bolaget vid något tillfälle möjligen försummar något, såsom t. ex. att på behörig tid afsända en jernvägstrain eller låtit sig till last komma, någon annan så beskaffad försumlighet, så skulle bolaget vara bela jernvägen förlustig.
Kan med någon rimlighet antagas att något bolag skulle kunna finna sig vid sådana föreskrifter?
Jag har nu genomgått och visat halten af det upgjorda förslaget och det återstår blott för mig att efterse huruvida det är någon sannolikhet att detsamma kan vinna afseende.
Hela denna fråga bar inom detta hus och inom de andra Stånden blifvit behandlad såsom ett önskningsmål, .(huruvida detta år rätt torde jag framdeles få tillfälle att yttra mig örn, men emedlertid har det så skett) och hvad utsigt har då Hr Gnn att få ett förslag antaget om hvilket detta Stånd skulle komma alt slå alldeles ensamt?
Följden af förslagets antagande skulle otvifvelaktigt blifva, att detsamma komme alt förfalla.
StatsUtsk. lärer vål icke kunna antaga detta Stånds beslut, om det äfven blefve affattadt i öfverensstämmelse med Gr.
Lagerbjelkes förslag såsom bifallet af mera, än ett Stånd, och äfven om två Stånd skulle hafva derom sig förenat så skulle det i allt fall förfalla.
Jag tror mig hafva visat att förslaget vore till sin syftning olämpligt och med afseende på resultaterne oantagligt och afstyrker derföre bifall ä detsamma.
Det skäl som Frih.
Cederström nyss anfört till underkännande af Gr.
Lagerbjelkes nu framställda förslag, att nemi.
Hr Gr:ns förslager under förlidne gårdag icke vunno li. o. Ad:s bifall, kan jag icke gilla.
Derföre att åtskilliga frågor som förut varit under öfverläggning icke blifvit af R. o. Ad. godkända, kan väl icke rimligen ett nu framställt förslag, om det befinnes ändamålsenligt och nyttigt, anses böra förfalla.
Hvad sjelfva förslaget beträffar, så synes mig, att det just af de skål, som Gr.
Mörner anfört mot detsamma, bör af R. o. Ad. antagas, ty om bolaget har för afsigt att noggrannt fullgöra sina förbindelser, så behöfver bo>- K, 558 Den 29 A ugusti f. m. laget icke hysa någon fruktan deröfver, att Staten förser sig nied alla de garantier, hvarom fråga kan blifva och som för Staten kunna vara nödiga.
Att den garanti, sorn Gr.
Lagerbjelke nu ansett böra tilläggas de vilkor betänk, innehåller är af vigt, lärer hvar och en inse, ty om Staten icke har säkerhet derför, att bolaget noggrannt skulle upfylla sina förbindelser, så följer ju deraf, att
Staten kan komma att betala sin ränta å det bestämda kapitalet, utan att vägen blir sådan att den, på det sätt man borde vänta, upfyller sitt ändamål, äfvensom alt bolaget, sedan vägen en gång blir färdig, trakaserar och i ingen mån fullgör hvad bolaget sig åtagit, dag får således för min del vördsamt tillstyrka R. o. Ad. alt bifalla det förslag som Gr.
Lagerbjelke i förevande fall framställt.
Den fruktan som Gr.
Mörner härvid hyst alt Slaten skulle kunna egenmyndig! förklara att bolaget icke upfyllt sina förbindelser och sålunda beröfva bolaget de fördelar
Staten detsamma garanterat, är ju en orimlighet, ty icke kan den ena parten egenmyndig! beröfva den andra parten en fördel.
Följden af ett sådant förklarande å Statens sida, blir naturligtvis en tvist emellan Staten och bolaget om huruvida Statens förklarande är af beskaffenhet att leda till den påföljd som kontraktet innehåller, hvilken tvist vederbör.-de domstol då skall slita.
Förklaras då, alt bolaget icke upfyllt sina förbindelser så måste väl bolaget underkasta sig följderna deraf.
Jag ser således ingen fara, alt egenmyndighet å Statens sida kan af detta förslag upkomma och anhåller derför att detsamma måtte bifallas, ty det innefattar försigtighetsmått, som i frågor af sådan vigt som denna, väl kan tåla att i kontraktet införas.
Mina motståndare hafva under såväl detta som föreg:de dagars plena motsatt sig alla under diskussionen på detta rum föreslagna garantier till säkerhet förStaten.
Det skulle vara orätt att på något sätt ifrågasätta deras motiver för delta handlingssätt.
Jag har heller icke gjort det men då jag icke det gjort, hade jag trott mig äga rättighet fordra att icke mina motiver från deras sida blifva ifrågasatta, då jag efter bästa förmåga sökt upställa de garantier jag anser Staten behöfva vid jernvägens anläggning.
Hvad åter lagligheten af förslaget beträffar så väckte jag under gårdagens plenum åtskilliga förslager till nya garantier, hvilka icke af Statsölsk. föreslagits. R. o. Ad. ansåg grundlagarna likmätigt sådant vara min rättighet.
Det af mig nu väckta förslaget är sjelfva den slutgaranti som Staten enl. mitt förmenande borde betinga sig.
Jag har derföre väckt det vid slutet af Utsk:s förslag angående stippnlationer Staten och bolaget emellan och hvad som var lagligt i går måste vara det äfven i dag.
Man har sagt och sökt ordrikt framställa huruledes det skulle vara så orimligt att ingå i minutiösa bestämmelser. R. o. Ad. har likväl insett nödvändigheten af att
Staten behöfde garanti för att bolaget upfyllde sina skyldigheter vid jernvägens aflemnande, det mätte då icke vara för mycket om Staten söker garanti för att bolaget upfyller öfriga förbindelser.
Om det är riktigt att garantier sökas för upfyllandet af den ena förbindelsen mätte del väl äfven vara Den 29 Augusti f. ra.
559 riktigt att garantier sökas för andra förbindelser, hvilka kunna vara fullt ut lika vigliga.
Man har sagt alt bolaget skulle komma under Statens stora godtycke om dessa förslag anloges.
Om bolaget upfyller sina förbindelser, medför ett dylikt stadgande intet äfventyr för detsamma.
Om Staten påstår alt bolaget icke upfyllt sina förbindelser, icke kan Staten derföre belt simpelt taga jernvägen.
Om bolaget å sin sida anser sig hafva upfyllt sina förbindelser men Staten icke anser detsamma, så måste domaren afgöra tvisten, och om bolaget icke upfyllt bestämmelserna, är det då orätt att bolaget får vidkännas den förlust som bolaget underkastat sig?
Mörner har ansett att bolaget skulle kunna råka i våda endast genom dess tjenstemäns små felaktigheter.
Jag hemställer om det förslag jag framställt kan gifva anledn. lill en sådan förmodan.
Hr Grin vet ganska väl att hvar och en skall sin sak böta och ej annans rätt förverka.
Om en tjensteman begått eli fel, så får han derför svara, men bolaget ansvarar endast för hvad bolaget felat.
Man har sagt alt Staten skulle återtaga den mark som en gång vore betalt.
Mitt förslag innehåller icke något sådant, ulan det innehåller att Slaten skulle få återtaga deri mark som Staten skänkt bolaget.
Del slår äfven att dea andra marken kunde få återtagas men det är uppenbart att bolaget vid inträffande återgång af jorden återfår deu lösen bolaget enl. expropriationslagen ulgifvit.
Jag kan således icke annat finna än att det varit i alla afseenden rätt och billigt att om bolaget å ena sidan icke vill bålla sina förbindelser till Staten så blir Slaten qvitt sina förbindelser lill bolaget.
Man har slutligen sagt att äfven om förslaget af detta Stånd antoges, så förfaller det i alla fall.
Jag skulle icke tro detta vara så alldeles afgjordt.
Det är gifvet att om R. o. Ad. antoge detta förslag så blefve det en integrerande del af R. o. Ad:s beslut i jernvägsfrågan och om de öfriga Stånden vid sammanjemkningen ingå derpå så blir detta ett Ständernas beslut, ingå de icke på detsamma så är det gifvet att frågan kommer till votering i förstärkt StalsUlsk.
Jag måste således förnya min vördsamma anhållan om propos. på bifall till mill förslag.
Innan diskussionen öfver detta ämne fortgår, tror jag det vara tjenlig!, om Hr Gr:n och Ordf:n behagade låta genom någon Riddar!).
Kanslist upläsa del af Gr.
Lagerbjelke författade förslag; emedan jag fruktar alt vid den upläsning han deraf sjelf gjorde under sitt anförande, förslaget måhända icke nog tydligt och fattligt kunnat framstå för Ståndets ledamöter.
Sedan den af mig vördsamt begärda upläsning ägt rum, anhåller jag att återfå ordet.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått, anförde Frih. Cederström: R. o.
Ad. har nu haft tillfälle höra sig högt föreläsas de af Gr.
Lagerbjelke i bans sednaste förslag framställde vilkor.
Jag hemställer till Eder, Mine Hrr, om, bland vilkoren för något industriell bolag i Sverige, sådana, om den skarpaste misstro vittnande, föreskrifter någonsin blifvit inflätade. 560 Den 29 Augusti f. m.
Lagerbjelke eller någon annan ledamot icke kan jäfva min upgift, att aldrig sådana betungande vilkor blifvit något bolag ålagda, så inser jag ej huru med hvad fog man vill nedtrycka just det nu ifiågakomne jernvägsbolaget med så stränga stadganden, dem man icke velat något annat bolag ålägga.
Till hvad grad sådant, sorn utvisar misstroende och obenägenhet från Statens sida, måste skada företaget, behöfver jag ej vidlyftigare utreda, helst sedan Gr.
Mörner redan hufvudsakligen yttrat hvad jag, till vederläggande af Gr.
Lagerhjelkes skäl, hade ali anföra.
Min högt värderade vän, Hr Printzensköld, har misstagit sig då han trodde att mitt vidrörande utaf utgången af gårdagens voteringar blifvit anfördi såsom något i sig sjelf allmängilltigt skäl för Gr.
Lagerbjelke att icke med ytterligare förslag i ämnet framkomma.
Tvertom, ihärdighet och förmåga att icke af eli oblidt öde låta sig afskräckas från framgent sträfvande för det man anser nyttigt, måste man på det högsta värdera.
Mina ord innefattade en annan, för delta speciella fall lämpad syftning.
Jag åsyftade nemi. blott yttra, att då Hr Grins anmärkntr lill en stor del äro af Ståndets flertal underkända, sä trodde jag att det skulle rubba helheten af hans anmärkmr ur en systematisk synpunkt betraktade, — förutsatt nemi. att i dem ett system råder, såsom jag med en så tänkande och aktad ledamots åsigter gerna vill förmoda och erkänna; — och att derföre det måhända icke vore skäl alt så ifrigt förorda de i ett isoleradl skick återstående.
Hvad åter Hr Gr.
Lagerbjelke behagat yttra angide misskännandet af bans motiver, så tänkte jag, efter alla de fört jenia blomster, jag trott mig böra utströ för hans talenter och aktningsvärda nit, att jag i den delen icke skulle kunna missförstås.
Jag tror mig ej hafva förklarat det utgöra min förmodan, att den värde Grin upsåtligen ville åstadkomma förvecklingar och svårigheter; kunna mina ord så upfattas, så hafva de fallit sig annorlunda, ån min föresats varit.
Jag har blott velat hemställa, om icke Hr Gr.
Lagerbjelke skulle behaga finna hvartill hans anmärkmr i praktiskt hänseende skulle leda, derest de godkändes af R.
St; att de nemi. skulle lända till betydligt mehn för jernvägsföretaget; anhållandes jag alltså fortfarande om afslag på Hr Grins nu framställda förslag.
För hvar och en, som vid det sednare uplåsaudet af Gr.
Lagerbielkes förslag fästat upmärksarahet derå, tror jag det skall vara lemligen klart, alt matt icke drager en origtig slutsats deraf, då raan säger, alt den, som påyrkar delsammas antagande önskar att ingen jernväg måtte komma lill stånd.
Denna slutsats vidhåller jag, emedan jag anser det vara en omöjlighet att någon, som förslår att beräkna de äfventyr, för hvilka han utsätter sig, kan vilja ingå på sådana vilkor, som de af Hr Grin nu föreslagna.
Hr Grin må för öfrigt hafva framställt dem i hvilken akt och mening han behagar, det lemnar jag derhän, men att resultatet mäste blifva sådant, som jag nu sagt, det är uppen - Den 29 Augusti f m.
SCI uppenbart.
Den tolkning af förslaget, sora Hr Gira gjort i anleda. af de deremot framställda anraärknir, borde såsom en lämplig lagförklaring medfölja detsamma i händelse det skulle aDlagas, emedan denna förklaring icke finnes uttryckt i sjelfva redaklra af stadgandet.
Hr Gi ra sade t. ex. att om jernvägen skulle återgå till Staten, skulle bolaget erhålla ersättning för jorden efter de i expropriationslagen faslsällde grunder.
Ilr Grin som eljest under denna frågas behandling varit så angelägen att påyrka noggranna bestämmelser, borde väl med ett ord hafva anlydt något sådant, som han nu omnämnt, men så har icke skett, utan fast mera finnes uttryckligen föreskrifvet att bolaget icke skulle äga rättighet att hindra jernvägs eller annan allmän anstalts anläggande af annat bolag eller af Staten öfver den mark, hvartill bolaget kunnat förvärfva ägande rätt, utan att något ord nämnes om expropriationslagen eller att ersättning härvid skulle komma t fråga.
Mig vill det således icke synas öfverflödigt alt för denna lagförKlarings skuld förslaget återremitteras lill Hr Gira för att omarbetas, på det att icke samma anmärkntr mätte kunna göras root hans förslag, sorn han i rikligt mått bestått SialsUlskts nu under öfverläggning varande betänk.
Jag anhåller om afslag på Hr Grras nu gjorda förslag och all vi måtte få återgå till pröfningen af StalsUlskts betänk., hvars slutliga afgörande vi eljest icke kunna på länge emotse.
Den stora samling af R. o. Ad:s ledamöter, som under de tvenne föreg:de plenidagama har infunnit sig säkerligen af intresse för sjelfva hufvudfrågan, har icke kunnat undgå all fästa betydlig upmärksamhet vid de för t jensi fu
I la anföranden Gr.
Lagerbjelke första dagen, då hufvudfrågan här diskuterades, afgaf, för sakens framgång.
Men samma majoritet, hvilken såsom lyst åhörare under de sednare plenidagama visat lika mycket intresse för saken och derjemte vid flera tillfällen ådagalagt ett exemplaiiskt tålamod, har säkerligen icke heller kunnat undgå att förvåna sig deröfver alt samme ledamot, sedan hufvudfrågan blifvit afgjord till förmån för framgången af saken, har upträdt med för hvarje dag mer och mer ökad envishet med förslager i detaljfrågor, hvilka påtagligen för hvar och en måste synas vara riktade mot verkställigheten af livad den första dagen här beslöts.
Jag har icke yttrat mig förut i denna sak, men har varit lifligt intresserad af dess framgång och kan icke, då jag ser hur man fortfarande från en sida envisas med att söka sönderrifva hela saken, underlåta att äfven yttra mina tankar i denna fråga.
Hvad nu förevar:de förslag beträffar, så är det af samma beskaffenhet som de flesta af de förslag, hvilka under gårdagens plenum här förkastades.
Jag vill icke säga att det i dag är mera grundlagsvidrigt att framkomma med dylika förslag äu det var i går, men jag tror att det är lika litet hopp om framgång för dem i dag som det var i går.
Hvad menar man med dessa detaljbestäramelser?
Anser man verkligen nödvändigt alt represen9 H. 36 562 Den 29 Augusti f. m. tationen skall inlägga så minutiösa detaljer i sina beslut.
För att icke vara vidlyftig vill jag blott fästa R. o. Ad:s upmärksamliet på den punkt, som härnäst af Hr Gr:n och ordf:n kommer att föredragas, deri Utsk. hemställer ”att H.
M. kan finna nödige, ej mindre för befrämjande af företaget, än ock för betryggande af Statens rätt och beredande af allmänhetens fördel etc”.
StalsUlsk. föreslår således att till K.
M. skall öfverlemnas alla dessa detaljbestämmelser, som kunna hafva något inflytande på Statens rätt.
Lagerbjelke har sjelf i premisserna till alla sina förslag sagt, att de äro framställda lill betryggande af Statens rätt.
Man kan således icke på annat sätt lyda hans ifver för att representationen skall fatta dessa beslut än alt han hyser ett stort misstroende till
Regeringens förmåga att inse hvad som bör iakttagas till betryggande af Statens rätt.
Jag hyser icke denna farhåga och har bestämda fakta att åberopa i det sätt hvarpå Regeringen behandlat en dylik fråga, hvilket gifver mig anledn. tro att man icke har att befara något förbiseende i detta fall.
Det har under gårdagens diskussion blifvit uplysl att ehuru Ständerna vid förlidne riksdag icke införde ens så många delaljbesläramelser som StatsUtsk. nu föreslår, Regeringen likväl icke förbisett behofvet af dem och sålunda infört dem i det reglemente för det oktrojerade bolaget, som af K. M. fastställdes.
När man ser della, finnes det då någon anledning att tro det Regeringen vid detta tillfälle, då frågan är af mycket vigtigare beskaffenhet än vid förra riksdagen, skulle glömma alt iakttaga Statens rätt?
Vid sådant förhållande så, ehuru jag icke vill ingå på moliverna för någon persons handlingssätt, hvilka hvarje ledamot har rätt förbehålla sig att sjelf få bedomina, får jag likväl säga att del icke är en gissning utan ett faktum, att en och annan ledamot, som med värma talat för hufvudfrågan, har sedermera i detaljbestämmelserna sökt utleta alla möjliga hinder för verkställigheten af densamma, och alt jag om dera måste hysa den öfvertygelse att de väl har i Ståndet velat tala för saken, men söka i verkligheten på ett indirekt sätt att motarbeta detsamma.
I det ånyo uplästa förslaget finner jag ett lofvärdt bemödande att i allo betrygga Statens rätt, hvilket af ingen med skäl kan klandras.
Jag anser det vara en ovillkorlig pligt för den som med sin röst har bidragit till ett statsanslag, som kan gå till 10,000,000, att äfven söka betrygga Statens säkerhet.
Men i förslaget äro likväl så stränga bestämmelser föreskrifna att jag tror det blifva afskräckande för hvar och en alt våga ingå i ett bolag, der så skarpa bestämmelser voro föreskrifne, och hela förslaget synes mig dessutom äfven blifva obehöflig.
Jag ernade i likhet med den siste värde talaren åberopa nästföljande punkten, hvilken han upläst och i fall den skulle komma att af R. o. Ad. bifallas, så anser jag Gr.
Lagerbjelkes förslag blifva öfverflödigt, ty då är jag öfvertygad om alt Regeringen vidtoge alla de anstalter, som den kan finna nödige för befrämjande af företaget Den 29 Augusti f, m. 5C3 samt för betryggande af Statens rätt och beredande af allmänhetens fördel.
Jag tror äfven att det kan vara likgiltigt för Gr.
Lagerbjelke om diskussionen öfver hans förslag upskjutes, men anser för min del rättast om nästföljande puukt i Ulskts betänk, finge nu blifva föremål för öfverläggning och hemställer således till såväl R. o. Ad. som Gr.
Lagerbjelke sjelf om icke sådant kunde medgifvas, då jag förmodar att Hr Gr:n skulle kunna afstå från eli förslag som genom sina skarpa ansvarsbestämmelser kan föranleda myckel motstånd och troligen icke går igenom.
Jag anhåller hos Hr Gr:n och ordftn om propos. på upskof med diskussionen öfver Gr.
Lagerbjelkes förslag till dess den nästföljande punkten i betänk, föredrages.
Då mina motståndare framkasta sina insinuationer om mina motiver derföre ali jag, då jag biträdt. jernvägen, på samma gång söker ali jemväl trygga Statens rätt, så skulle äfven jag lätteligen kunna framkasta insinuationer mot deras moliver derföre, att de på samma gäng de önskat jernvägen önska att Staten skall stå utan garantier.
Som det likväl, enl. mitt förmenande, är föga bevisande och ganska olämpligt att söka drifva sina satser medelst insinuationer om andras motiver, vill jag icke möta på detta st ridsfä111, utan öfvergår genast lill sjelfva saken, och beträffande den har man sagt, att det af mig framställda förslag skulle allt för mycket angå detaljbestämmelser och att allt hvad jag önskar skulle finnas inbegripet under nästföljande punkt.
De värde ledamöterna hafva dock föibiselt att R. o.
Ad. redan ansett bestämmelser om garantier att bolaget upfyller sina förbindelser i andra afseenden vara af den vigt att de, i stället att såsom detaljbeslämmelser anses subsumerade under nästföljande punkt, borde i sjelfva Ständernas beslut införas.
Och dessa bestämmelser torde svårligeu kunna påstås vara af mer principal natur än den nu föreslagna bestämmelsen, hvarigenom bolagets rättigheter göras beroende af upfyllandet af dess skyldigheter.
Beträffande åter den uplysning som Frih.