Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En värd talare har gjort den framställning, att i ani. af de förbättringar klimatet undergått hafva höstgöromålen vunnit en högst väsendtlig utsträckning, och talaren har anfört huruledes höstplöjningar och dylika göromål taga landlmannens tid uti anspråk.
Jag vill icke bestrida att ju icke så är förhållandet; men att våren äfven är en lämplig tid att plöja kan man sluta utaf de dagligen glesnade bänkarne på detta hus, och utaf de dagliga afsägelserna ifrån platser uti Ulsk:n, som inlemnas utaf de pä landet bosatte
Hrr, som någon tid behagat sysselsätta sig med Utsk:s göromål.
Men icke nog dermed alt de ledamöter af R. o.
Ad. som åro bosatte på landet, vid vårens annalkande öfvergifva Riksdagen; det är äfven en annan del ledamöter som då måste lemna Riksdagen, nemi. alla Militärer.
Desse Ilrrs närvaro vid Riksdagen är en nödvändighet, icke allenast för den speciella kännedomen de uti sitt fack ega, utan äfven derföre att de i många andra afseenden ega goda insigter.
Dessa måste också lill följd af tjenste-åligganden vid vårens annalkande lemna Riksdagen.
Bestämmes nu Riksdagens början till en månad tidigare, så är dermed vunnet alt desse ledamöter kunna en månad längre deltaga i Riksdags-arbetena, och vi vete icke hvad fördel skulle derigenom medföras att samme ledamöter uti Ulsk:n hlefvo salle i tillfälle att en månad längre än nu handlägga de ämnen hvarmed de ända sedan Riksdagens början Den 11 April f. m. baft befattning.
Det är möjligt att Riksdagarne härigenom skulle blifva flere månader förkortade.
Samme talare har äfven sagt att Utsk:s Betänk, ådagalagt det Riksdagar hafva på alla möjliga tider af året blifvit började och alt man genom den föreslagna rubbningen hade att befara en dylik föränderlighet; men lian har då icke tagit i betraktande atlanledn. (ill det omnämnda förhållandet ligger deruti, alt man icke förr än på sednare tider varit ense om huru ordet ”sammankomma'’ bordt tolkas.
Man har förut följt den äsigten alt 5 år borde förlöpa emellan den ena Riksdagens afslutande och den andras början ; nu har man deremot öfverenskommit om att ordet ”sammankomma” skall betyda ”sammanträda” och alltså kan en sådan olikhet i tider sannolikt icke förekomma.
' Ehuru jag med flera andra talare öfverensstämmer uti den åsigten att det vore en stor vinst om saken kunde drifvas derhän att fulla 3 år finge förflyta emellan hvarje Riksdag, roen tillika är fullt öfvertygad alt sådant för när vande icke står att vinna, så anser jag att man icke bör försaka den fördel som nu möjligen kan ernås.
Jag ber äfven att få fästa den siste värde talarens upmärksamhet derpå, att den af honom befarade fortsatta sammanflyttningen af Riksdagarne ingalunda kan blifva en följd deraf att en rubbning nu eger rum, ty den nu föreslagna lörändringen afser endast att Riksdagarne i st. f. att som hittills börja d. 15 Nov., i stället skola börja d. 15 Okt.
Det blir icke kortare tid emellan d. 15 Okt. 1853 och d. 15 Okt. 1856 än emellan d. 15 Nov. 1853 och d. 15 Nov. 1856.
På grund af hvad jag nu och förut anfört, anhåller jag för min del vördsamtom afslag å Betänk, och alt Hr Gr. o. Landtm, ville till det Högloll.
Ståndet framställa propos. på sätt Frih.
Cederström redan anhållit.
Det skäl hvarföre Exped.Utsk. ansett sig icke kunna till uptagande i Riksdagsbeslutet föreslå den dag för nästa Riksdags öpnande, som af 2:ne
Stånd blifvit föreslagen, är det att R.
St. icke skulle ega Grundlagsenlig makt att utsätta någon tidigare dag än d. 15 Nov.
Härutaf synes att Exped.Utsk. tillvällat sig en makt som det alldeles icke eger, nemi. alt tolka och pröfva Grundlagarne, hvilken makt uteslutande tillkommer Const.Utsk. och vi skulle således om ett sådant förfarande gillades få 2:ne Const.Utsk.
Att en sådan rättighet icke tillkommer Exped.Utsk. visar sig tydligen dä man genomläser 28:de § Riksd.Ordn. der de Utsk. som hafva att bereda ärenderna finnas upräknade, men der Exped.Utsk. icke finnes uptaget.
Uti 34 § Riksd.Ordn. heter det: "tilja It.
St. heldre än alt tillsättaflera Utsk., remittera sådana mål, sorn till visst Utsk. icke höra, antingen till Besv.- o. Ekon.Utsk., eller till något af de öfriga förut tillsatta Utsk., vore samina Utsk. pligtigt alt med dess Utlåt, i enlighet med erhållen remiss inkomma, och bestämma sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje serskildt Utsk. i allmänhet updragna befattning, huruledes ett mål i enlighet med B.
St: rs deröfver tillhöriga 38 Den 11 April f. m. beslutande-rätt bör afgöras.”
Delta stadgande har ej afseende pä Exped.Utsk. sora först omnämnes, i 36 § der äfven bestämmes hvad dess åliggande är, nemi. alt upsätta R.
Stras expeditioner och anmäla dem till justering inora RiksStånden; dertill inskränker sig Exped.Utsk:s makt.
Om således någon betänklighet skulle upstå huruvida R.
St. egde rättighet att utsätta någon tidigare dag än d. 15 Nov., så är det klart att det icke tillkommer Exped.Utsk. utan Const.Ulsk. att sig deröfver utlåta.
Nu stadgar ,2:dra § Riksd.- Ordn., såsom förut är nämnt, att: "R. St:r skola i kraft af Rikets antagna Reg:sForm, hvart tredje är s a m m a rik o m ma.''
Då nu Grundlagarne skola efter deras ordalydelse tillämpas, så lärer häraf uppenbart följa, att dä R.
St. sammankommit är 1853, så skola de enl.
Grundlagens föreskrift år 1856 åter sammankomma.
Men uti nyss nämnde § stadgas vidare: ”Uti hvarje Riksdagsbeslut bestämma R.
St. dagen, då de, till följe häraf äter santmanträdaP Häraf kan väl icke någon annan förnuftig mening dragas, än att R.
St. skola bestämma hvilken dag år 1856 de skola sammankomma, d. v. s. att de ega rättighet alt bestämma sä väl den första som den sista dagen pä delta år.
Det synes mig sålunda som hade Exped.Utsk. ingalunda varit lyckligt då del velat inträda på Const.Utsk:s gebiet, och tyda Grundlagarne.
En af reservanterne inom Utsk. har ock sökt visa, att någon sådan rättighet icke tillkommer Exped.Utsk. utan att, derest betänkligheter hos någon skulle möta, huruvida man hade rättighet att utsätta någon annan dag än d. 15 Nov., sä måste ärendet först remitteras till Const.- Utsk. för att der blifva i laglig ordning utredt.
Någon sådan betänklighet finnes likväl icke hos mig, enär jag anser Grundlagens ord tydliga och klara.
1 fråga åter om lämpligheten af den dag, som hör utsättas, tillhör jag deras antal, som anse d. 15 Okt. vara lämpligare än d. 15 Nov.; men icke derföre att det då är beqvämare att resa hit, ty någon obeqvämlighet få väl representanterne underkasta sig då det gäller rikets gagn, utan jag anser denna dag lämpligast derföre att man kan fä anledn. att hoppas ett tidigare slut på våra Riksdagar, serdeles om motionstiden derjemte inskränkes till 14 dagar.
Då kunde Riksdagen redan d. 15 Nov. vara i full verksamhet, och man kunde hoppas alt till d. 1 Juni få se ett slut på Riksdagen.
Ett sådant förhållande tror jag skulle vara mycket gagneligt för Riket och isynnerhet för Riddarhuset, hvilket, såsom en hvar vet, vid denna tid är så glest besatt, att der understundom icke finnes 20 ledamöter.
För min del instämmer jag således uti och antager den inbjudning, som ifrån BondeSt. inkommit.
För ett Riksmöte, der Svenska folkets representanter samlas för att afhandla så vigtiga ärender, som der alltid förekomma, hör bestämmandet af dagen för dess början icke vara beroende af sådana underordnade hinder, som här blifvit framkastade, såsom jordbruket, resornas besvärlighet m. m.
För min del anser jag, alt, om Riksdagens början kunde blifva d.
Den 11 April f. m. 39 5 Sept., så vunnes derigenom ovilkorligen en stor förhoppning att Riksdagen kunde vara slut innan d. 1
Maj det följande året.
Riksdagen skulle blifva förkortad, kunde alla blifva belåtne, emedan de derigenom förr finge återvända till sina hemorter.
På detta sätt skulle ej så många svårigheter, som nu, möta, att fylla Ulsk:n med personer, som der stadigvarande qvarblefvo.
Af dessa skäl förenar jag mig med dem, som yrkat att dagen för nästa Riksdags början må utsättas lill d. 15 Okt. 1856.
Jag får för min det instämma i den reservation, som Hr Stolpe mot föievar:de Betänk, afgifvit, och anser således, att motionen bordt behandlas afConst.- Ulsk.
Då jag fördenskull icke kan finna Exped.Utsk. hafva varit rälta forum för motionens behandling på sätt samme reservant i senare delen af sin reservation ådagalagt, får jag anhålla att, i fall motionen remitteras till Const.Utsk., detta milt yttrande matte få dit medfölja.
Riksd:sOrdn:s 2 § innehåller: ”R.
St. skola, i kraft af Rikets antagna Reg.F. hvart 3:dje är sammankomma.
Om man nu räknar efter, så skall, emedan nu"ar:de Riksdag började 1853, R.
Stms nästa sammanträde ega rum 1856.
Innehölle Riksd.Ordn. att R.
St. skola sammankomma hvarje år, så skulle nästa Riksdag blifva 1854.
Föreskref den äter hvart annat år, sä skulle Riksdagen inträffa 1855.
Att Grundlagen så bör tolkas har R. o. Ad. visat derigenom, att Ståndet, då motioner i motsatt syftning vid föreg:de Riksdag väcktes, vägrade remiss å detsamma.
Återstår nu att tillse hvilken dag 1856 nästa Riksdag skall börjas.
Härutinnan stadgar Grundlagen att R.
St. ega att i Riksdagsbeslutet bestämma denna dag.
Meningen med detta stadgande, måste således vara den, att R.
St. ega att, under det årets lopp, då den nya Riksdagen skall sammankomma, utsätta den dag, hvilken de anse för tjenligast.
Så har hittils skett och så måste det bli; ty om R.
St. voro bundne att sammankomma till ny Riksdag på samma datum, som den föreg:de Riksdagen sammanträdde, så skulle, i fall K.
M. ansåg
Sig tvungen att, på en för R.
St. eljest otjenlig dag, sammankalla urtima Riksdag, R.
Stms nästa sammanträde enl. denna tolkning komma att ega rum på denna otjenliga datum.
Så har ofvannämnde § icke blifvit tolkad.
Vid 1844 års Riksdag, hvilken sammankom i Juli månad, ansågo R.
St. sig ega full rättighet att bestämma dagen för nästföljande sammanträde till d. 15 Nov. 1847.
För min del kan jag icke inse hvarföre icke R.
St. vid denna Riksdag skulle hafva samma rättighet.
För att således öfvergå från frågan om rättigheten till frågan om lämpligheten, så har Exped.Utsk. föreslagit d. 15 Nov. och 2:ne Stånd hafva antagit d. 15 Okt.
Jag anser d. 15 Okt. vara vida fördelaktigare än d. 15 Nov., ty då Riksdagen börjar sistnämnde dag, slutar motionstiden vid jul-helgen.
Riksdagsmännen vesa då härifrån för att hemma öfvervara helgen, och icke något arbete börjar förr än i medio af Jan., ty man tycker att då mo - 40 Den 11 April f. m. tionsiiden nyss är slutad, är det inte värdi att företaga något arbete, förr än helgen passerat.
Följden är den, att
Riksdagen un der denna tid kan anses nplöst.
St. sammanträdde i Okt. så slutade motionstiden i Dec. och arbetet inom Utsk:n hann då komma i full gäng före jul.
Det är sannolikt att helgen då icke skulle förorsaka afbrott i arbetet.
Det är äfven troligt, att härigenom en betydlig afkortning af Riksdagen skulle upkomma.
Ser man nu på Riksdagsmännens beqvämlighet, och svårigheten för dem alt vara ifrån sitt hem, så är det tydligt, att resorne d. 15 Nov. äro vida besvärligare än d. 15 Okt.
Då man far hemifrån d. 15 Okt. så kan man komma hem en månad tidigare på sommaren.
Jag hemställer om det icke är bättre och förenadt med mindre svårighet att vara frånvande tiden emellan d. 15 Okt. och d. 15 Nov. än att vara hemifrån lika läng lid under sommaren.
Månne icke den frånvaro från hemmet, som man underkastar sig pä hösten, mer än tillräckligt blir ersatt genom den tid, man får igen på sommaren genom en tidigare hemkomst.
Man har slutligen sagt, att det icke borde fästas afseende derpå att BondeSt.- antagit denna dag, ty man borde vara sjelfständig och icke bry sig om hvad ett annat Stånd beslutit.
Detta äten åsigt, som skulle sönderbryta våra Riksdagar.
För min del tror jag det klokaste och lämpligaste vara, att såsom grundsats antaga, att Stånden böra, så vidt sig göra låter, gä hvarandra till mötes.
1 detta fall synes det icke vara någon olägenhet för R. o. Ad. att gå BondeStrs önskan till mötes; tvertoro, ly den dag nämnde
Stånd antagit är vida tjenligare än den, som förut varit bestämd.
På de nu af mig anförda skäl, får jag vördsamt anhålla om propos. på d. 15 Okt., såsom dag för nästa Riksdags sammanträde.
Då jag icke vill förlänga discussionen i af seende på sjelfva ämnet, som jag tror genom votering kommer alt afgöras, så tar jag mig blott friheten alt till besvarande nplaga de inkast, hvilka Gr.
Lagerbjelke nyss framställt.
Han sade att det vore en ny åsigt, att icke det ena Ståndet borde fästa afseende pä det andras önskan, emedan detta sätt att gå tili väga skulle sönderbryta representationen.
Jag har icke sagt att det ena Ståndet borde sätta sig i bestämd opposition emot det andra, utan atl hvarje Ständ bör ega så mycken sjelfständighet, att det icke faster afseende på andra skäl, än de som äro fullt öfvertygande och förnuftiga.
Det är ju tydligt, alt inte kan det utgöra ett skäl för sjelfva saken, att jemka sina åsigter efter ett annat Stånds beslut.
Jag vill äfven nämna, att om K. M. öpnade Riksdagen straxt efter R.
Sl:rs sammankomst å Riksdagsorten, så skulle 14 dagar derigenom vinnas.
Hvarföre dessa 14 dagar tilländalöpa utan arbete kan jag icke förstå.
Möjligtvis kunna de nyttigt användas, men jag tror äfven att de kunna undvaras.
I öfrigt vill jag icke tala något vidare öfver sjelfva saken, emedan såsom jag förut nämnt, votering kommer att ega rum.
Då här af en ledamot blifvit med en sarkatisk ton framställdl, Den 11 A pr il f. m. 41 aU R. o. Ad. tycktes om våren hafva en serdeles lnst att fara sin väg, så kan jag icke med tystnad förbigå ett yttrande af en person, hvilken till följd af sin ställning lättast kan förklara denna rese-lust.
Såsom Ordförtde för R. o. Ad:s Elektorer har han sjelf inom delta rum, för icke länge sedan, uttryckt den grundsats, att då Suppleant väljes, är. man skyldig densamma den aktning, att, när tillfälle erbjuder sig, insätta honom i Utsk.
Det inträffar nu med mången bland oss, alt sedan man blifvit invald uti Utsk. och under årets lopp gjort sig hemmastadd med arbetet, så blir man skiljd derifrån genom en ny inträdande Suppleant.
Efter en månad eller ö veckors förlopp blir man, oförklarligt nog, åter insatt uti Utsk, Då man nu icke följt med arbetets gång så kan jag icke inse huru man skall kunna vara Utsk. lill någon nytta.
Detta sätt att gä till väga vid Utsk:s tillsältningarne strider skarpt emot den princip, ofvannämnde ledamot uttalat, och utgör anledningen icke allenast till min, utan äfven mångens reselust.
Hvad jag nu yttrat, hade jag ämnat sagt, när jag härom dagen afsade mig en erbjuden plats men afstod då derifrån; men nu deremot har jag blifvit tvungen ali framföra detsamma, lill följd af den satiriska ton hvarmed man yltrat sig öfver R. o. Ad:s rese-lust.
Hr .Printzensköld:
Då jag förra gången hade ordet, glömde jag alt nämna tvenne omständigheter, som äro af vigt för bestämmandet af nästa Riksdags början, och hvilka både af mig och andra talare blifvit förbisedde.
Den första omständigheten är att Slatsrevisionerne börja den 15:de Sept. och skola vara slutade d. 15Nov.
Bestämmer man nu Riksdagens början till d. 15 Oktober så kommer densamma alt börjas innnan ännu Revisionen hunnit afslutas.
Revisionen eger rättighet att fortfara i trenne månader eller till d. 15 Dec., men erfarenheten har visat, att genom anslrängdt arbete Revisionen slutas till Riksdagens början.
Man kan hoppas att lika ansträngdt arbete hädanefter leder lill lika resultat och att revisionen slutar vid Riksdagens början, om den bestämmes till d. 15 Nov., hvaremot sådant blefve omöjligt i fall densamme började den 15 Oct.
Den andra omständigheten är, att man onekligen belastar Konungens Rådgifvare med vida större besvär, än man borde göra.
Det faller sig naturligt att ju oftare Riksdagarne inträffa, desto mera lid nödgas Konungens Rådgifvare upoffra på behandlingen och beredandet af de ärender, som skola blifva föremål för de K. M:s Proposrr och Skrifvelser, hvilka skola komma under R.
Stms öfverläggning.
Således skola dessa Rådgifvare hafva föga eller ingen tid öfrig att egna åt handläggning af den mängd andra ärenden hvilka inkomma, för att af K. M. pröfvas.
I längden skulle följden ofelbart blifva den, alt Konungens Rådgifvare blefvo så uptagna af förberedandet af ärenden, hvilka skola beredas till Riksdagen, att de fingo ingen tid öfrig att handlägga andra mål, hvilka till K. M. inkomma.
Hvad gagn sådant skulle hafva med sig, öfverlemnar jag till hvar och en att afgöra.
Jag lior att en stor skada derigenom upkommer och att mången klagan skall höja sig deröfver att de ärenden, 42 Den 11 April f. m. sorn man öfverlemna!' till sin Konungs pröfning, icke blifva afgjorda, utan ligga flere år innan beslut öfver dem fattas.
Det synes mig, som R.
Si. borde taga detta förhållande i öfvervägande och derefter äfven rätta sina sammankomster.
Jag har haft dessa båda omständigheter lill ögonmärke då jag satt mig emot Riksdagarnes sammanflyttande, emedan jag helst skulle önska alt det nuvande inlervallet dem emellan blefve ännu längre utsträckt.
En värd talare har yttrat att man först i sednare tider kommit öfverens om den rätta betydelsen af de ordalag, hvaruti 2:dra § Riksd.Ordn. är affattad.
Jag beklagar alt talaren icke i detta fall vill taga någon lärdom från förflutna tider.
Jag tror att den betydelse, sorn man gifvit dessa ordalag sträcker sig icke längre än sedan J840, dä deremot den betydelse, jag ansett ordalagen innebära, omfattar först en liderymd af 50 år och sedermera tiden frän 1809 till 1840.
En 80-årig conseqvent tolkning af denna ordalydelse måste väl gälla mer, än en 10-årig.
Jag uprepar hvad jag förut yttrat att jag icke är så egenkär att jag tror min upfattning vara den enda rätta ulan jag hämtar stöd för mitt omdöme från forntida män och anser att de hafva haft tillräcklig skarpsinnighet att åt ordalagen gifva en sådan tolkning, som de i sjelfva verket böra tolkas; En ledamot har tillvilai Ulsk. att det till vallat sig en rättighet som detsamma icke tillkommer, nemi. att tolka grundlagarne.
Jag bestrider riktigheten af denna hans åsigt.
Exped.Utsk. hgr erhållit remiss af motioner angående tiden för nästa Riksdags sammanträde.
Det var således Exped.Utsk:s skyldighet såväl vid denna som vid alla föregående Riksdagar att afgifva Betänk, häröfver, och det måste väl icke vara ett brott mot grundlagarne, om man från desamma hemtar de skäl, man framställt till grund för sitt förslag.
Också har jag under discussionen icke hört någon enda af de talare, som bestridt milt påstående, försöka att vederlägga riktigheten af de skäl hvilka, hemtade från förflutna tider jag anfört.
Man vill liksom glömma hvad sorn förut egt rum och anser det icke vara mödan värdi att efterse huru grundlagarne tolkades före 1840.
Jag vill icke vidare draga ut på tiden utan anhåller om bifall lill Utsk:s förslag.
Som jag är Stockholmsbo, så är det för mig likgiltigt hvilken tid på året Riksdagen börjas, och jag skulle icke hafva yttrat mig öfver ämnet om jag ej ansett det vara af vigt för göromålen och för detta Stånd.
Förslagets grundlagsenlighet har Gr.
Lagerbjelke, på ett tillfredsställande sätt ådagalagt.
Jag tror alltså att R. o. Ad. icke behöfver vidare höra talas derom.
Beträffande sjelfva saken, har jag, både nu och tillförene hört ledamöter af RiksSlånden anse Riksdagarnes begynnelse så sent på hösten som i medlet af Nov. vara fördelaktigast, samt alt det vore dem mycket obeqvämt att nödgas här infinna sig före den 15 Nov.
Hufvudsakliga skälet utgör den redan omtalade tjenstehjonsflyttningen i slutet af Och, hvilken de anse sig böra hemma öfvara.
St. skulle bestämma den 15 Oct. eller den 1 Nov., Dea 11 April f. m. 43 så blefve följden, att riksdagsmännen antingen måste vara här under tjenstehjonsflyttningen eller ock afhålla sig från Riksdagen.
Jag befarar att del sisla inträffade med alltför många, samt alt laudtadeln tomine alt saknas vid Bänkmans- och Elektorsvalen äfvensom vid Ulskotls-iillsätlningarne.
Jag fruktar att ärendenas behandling skulle deraf lida betydligt.
Här bar omtalats huruledes Riksdagens tidigare början skulle ganska betydligt påskynda göromålens fortgång.
Men då R. o. Ad:s ledamöter veta sig under motionstiden bär icke hafva någon Riksdags-sysselsättning, utom den obetydliga, som då i plena förefaller, så uteblifva, under Julens afbidande, flere än nu.
Jag tror således alt då ofvannämnde val i alla fall inträffa vid Riksdagens början, så komma ärendena all afbrytas lika väl om Riksdagen börjas i Oct. som i Nov.
Efter Jul och under vintern, är detta Ständ lämraeiigen talrikt.
Det är först när värman om våren kommer och längtan till landel blir alltför stor som man skyndar sä mycket härifrån.
Jag anser således den nu brukliga liden för Riksdagens början vara den lämpligaste.
Afven torde jag fä erinra om det skäl hvilket Hr Printzensköld redan anfört, nemi. tiden för Statsrevisionernas förrättande.
De ledamöter af landtadeln, som väljas (ill Revisorer äro i allmänhet mycket besvärade af detta updrag, derföre att de skola infinna sig här vid medlet af Sept. samt således skiljas hemifrån innan skörden vanligen är fulländad
Om detta ej vore händelsen vet jag icke hvarföre sä täta afsägelser skola ega rum, som under de sednare Stäts-Revisionerna varit fallet.
Följaktligen tror jag alt den föreslagna förändringen är skadlig ej mindre för R. o.
Ad. än för Riksdagsgöromålen.
Men för min en skildta del, har jag ingen bestämd önskan härutinnan, utan öfver lemnar åt de ledamöter af Ståndet, hvilka äro från landet, alf, i delta fall, göra hvad dem bäst synes.
Dä jag i min, Betänk, vidfogade, reser vation, afgifvit skälen för min hemställan, synas mig några särskilda orsaker till mitt förslag icke behöfva efterfrågas.
De finnas inför R.
St. öppet framställda.
Jag har dermed icke fränträdt min öfvertygelse om lagligheten af att utsätta en kommande Riksdag tre är från en närvande Riksdags slut.
Denna fråga är här leornad alldeles ovidrörd, emedan förhållanderne ej syntes mig denna gången påkalla vidrörandet af detta gamla tvisteämne.
Då R. o. Ad. förra gången dylik fråga förevar, ogillade min då uttalade åsigt i förevända hänseende, torde det ej ä detta rum böra föras mig till klander att jag, helst orasländigheterne ej syntes kräfva det, undvikit alt ånyo upträda för besagde tillämpning af den omhandlade § i Riksd.- Ordn.
Mycket som är lagligt är ej derföre nödigt att yrka, och jag påstår nu blott att intet lagligt hinder möter för det af mig vid innevarande Riksdag framställda förslag; det ena är efter min tanke lika lagenligt som det andra.
Men låtom oss derföre tänka på hvad som är nyttigast för lilfället.
I detta hänseende hänvisar jag åter till min nyss uplästa, från Ulsk:s åsigter skiljaktiga mening.
För öfrigt har min åsigt härutinnan blifvit så sakrikt och ut - t 44 Den 11 April f. m. förligt framställd af flere aktade talare, att jag endast vill med några ord ytterligare bemöta dem, hvilka senast baft ordet.
Hr von Hartmansdorff har nemi. befarat, att landt-adeln skulle, om mitt förslag antoges, nödgas uteblifva från de vigtiga förättningar, hvilka vid hvarje Riksdags början förekomma.
Det synes mig dock besynnerligt, att härvarande representanter af landt-adeln icke skola i denna sak få vara sina egna målsmän.
Ty de hafva nästan mangrannt instämt i min åsigt, nemi. så många af dem, som behagat yttra sig i ämnet.
Visserligen har Hr Adelborg, sorn bor 6 å 8 mil härifrån, icke delat min mening i denna fråga; det tyckes således utgöra ett ensamt undantag från största antalet af de från landet härvarande representanterna af R. o. Ad.
Men skulle än åtskilliga flera dela Hr Adelborgs åsigt, oell ehuru synnerligt värde man bör sätta på den jordbrukande-Adelns tänkesätt i denna och andra frågor, får man väl, i alla fall icke uteslutande länka på landt-adeln; man måste äfven fästa något och icke ringa afseende på de ledamöter af krigare-yket, hvilka finnas inom detta Stånd, och hvilkas deltagande i allmänna angelägenheter är enl. min öfvertygelse af lika mycken vigt, helst R. o. Ad:s ursprungliga betydelse är så nära sammanflätad med krigare-yrkets karakter, som det är möjligt; ty ridderlighetens idé och fosterlandsförsvarels på fosterlandskärleken grundade idé ligga till grund för begge dessa institutioner.