Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag antager ej, i likhet med Hr Cederschiöld, att det endast Skulle vara egennyttiga beräkningar, som kunde föranlåta en skolans man att söka anställning i kyrkans tjenst.
Jag förmodar att äfven hos dem kan finnas och bör förutsättas en vocatio interna.
På grund af hvad jag nu haft äran yttra, tror jag att det för närvide är bäst att låta vid Ulskits Betänk, bero.
Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, men då det är ett ämne, som länge intresserat mig, och här yttrats åsigter, som äro diametralt motsatta mina egna, må det tillåtas mig att äfven nämna några ord.
Utsk:ts ordförande har sagt, att hvad som fordras för en prest, är kunskap, menniskokännedom och förmåga att uttrycka sig, och den värde talaren har derigenom kommit till den slutsats, att de, som sysselsätta sig med ungdomens undervisning, också skulle företrädesvis vara lämpliga till prester.
Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derpå, att hvad kunskaper angår, så äro de, som fordras af en prestman, af helt olika art än de, som en skollärare behöfver.
Plvad åter angår menniskokännedomen, så är äfven härvid förhållandet enahanda som i afseende å kunskaperna.
Den menniskokännedom nemligen, som inhemtas genom barnanndervisning, är af en helt annan beskaffenhet, än den som en prest bör ega.
Vidkommande slutligen förmågan, att genom talet verka på menniskorna, tror jag att det är något särdeles sällsynt, att en person, som icke sysselsatt sig med annat, än att framställa frågor till barn, skall ega skicklighet att tala till folket, till folksamlingar.
Detta är någonting, som en prestman, derest han icke eljest saknar förmåga, lärer sig under utöfningen af sitt kall.
Tvänne talare hafva sagt, att en komminister är vida mindre lämplig till kyrkoherde än en skolman.
Jag hemställer dock, huruvida icke en komminister, som ej i likhet med sin pastor är bortdragen till månfaldiga andra göromål, kan vara mera i tillfälle att inhemta kunskaper för prestfallet, än en skollärare.
Här har talats om utslitna komministrar; men jag frågar, om en person, som under 30 å 40 år på ett gymnasium sysselsatt sig med ungdomens undervisning, icke är mera utsliten?
Jag får för min del instämma i Hr Cederschiölds yrkande.
Då jag, såsom ledamot af sammansatta Lag- och Ekon.Utsk. var närv:de, då ifrågavide beslut - I) e 11 l.i Augusti. slut fattades, ber jag att få tillkännagifva, att både jag och andra ledamöter inom Utsk:t verkligen voro böjda för ätt ingå på de åsigter, som i motionen uttalades.
Men då vi hörde flere sakrika anföranden till förmån för det slut, hvari Utsk:t stannat, kunde vi icke annat än deruti instämma.
Utskit har anfört, att det finnes stift med 12 skolor, der icke mer än en enda lärare ingått i presterlig tjenst.
Vidare har Utsk:t anfört, alt inom Carlstads stift, som utgöres af ganska få men stora pastorater med många komministrar, befordran går särdeles långsamt.
Vidare ansåg man, att då lärarne för närvtde fått förbättrade löner, skulle önskan att ingå på det presterliga området icke blifva så stor som förut, utan de skulle komma att qvarstanna i skolans tjenst, i synnerhet som det väl kommer att blifva en ordnad pensionsanstalt för desse lärare.
Skulle läraren återigen ingå i kyrkans tjenst, heldre än att vänta tilldess han blifvit pensionsmessig, så ansåg man att sådant ändock vore mera till gagn än skada för kyrkan.
Jag vill icke vidare trötta 1?. o. Ad., utan anhåller om bifall till Utsk:ts Betänk.
Hr Cederschiöld: Gr. Mörner har sagt, att jag skulle hafva beskyllt honom för att hysa mindre vänliga tankar emot det lägre presterskapét.
Jag fortfar dock i denna åsigt, deruti jag ytterligare blifvit styrkt genom det sätt, hvarpå Hr Gr:n besvarat min berättelse om presten, som predikade ur en Tysk postilla.
Det förakt, hvarom dessa ord bära vittne, är emellertid icke Hr Gr:n ensamt förbehållet, utan det är kringspridt kring hela Sveriges rike, och sjelfva lagen anser det lägre presterskapets medlemmar som ett slags parias, de der aldrig kunna komma fram.
Det är detta som jag vill hafva bort.
Det måste ju förefalla särdeles eget, att på samma gång som man klagar öfver prestbrist, motsätter man sig de utvägar, sorn kunna undanrödja det onda.
Icke desto mindre vill man genom stipendier narra ungdomen in på en bana, der endast fattigdom och illa lönade platser möta.
Jag kan omöjligen fatta min motståndares tankegång.
Hr Nor denfelt säger, att, en skolman skulle hafva bättre förmåga och mera värme, än den, som blifvit utsliten under slentrianens ok.
Det är dock förundransvärdt, att de skola företrädesvis, befordras, sorn icke äro män af facket.
Man skall taga jurister lill prester, och prester till militärer.
Hr Nordenfelt uppräknade tre qvalifikationer, som skulle erfordras för presten; deribland vill jag främst nämna menniskokännedom, eller kännedomen af det inre hos menniskan.
Skolläraren har blott att dogmaticera: hvad han lärer, får man icke betvifla.
Helt annat är förhållandet thed presten: lian skall öfvertyga, uppmuntra och förmana, och dessutom måste han dogmaticera.
Man har talat blott om skolläraren, men ej om universitetsläraren.
Den förre får nog arbeta; men den, sorn har någon kännedom om universiteten, vef att man der, åtminstone på de lägre posterna, kan nästan sofva sig till meriter; ty sedan man disputerat och blifvit docent, kan man icke behöfva H IX. 11 162 Den 15 Augns ti. göra någonting, utan blott samla meriter för att sedan erhålla ett godt pastorat.
I sitt sista anförande har Hr Cederschiöld framställt några exempel, som, enligt min öfvertygelse, äro af den beskaffenhet, att de vederlägga sig sjelfva.
Det är väl icke Hr Cederschiölds mening, att en skollärare kan blifva prest, utan att hafva fullgjort de lärdomsprof, som derföre erfordras; och om Hr Cederschiöld skulle behaga aflägga godkända prof på sin duglighet såsom general, så har jag ingenting emot att han dertill befordras.
Men intilldess detta skett, sä kan viii ej en sådan befordran låta göra sig, lika litet som det går au att Hr Cederschiöld utan prof blifver prest.
Hr Cederschiöld har också påstått, att genom bifall till motionen skulle det lägre presterskapets ställning förbättras; medlemmarne af detta voro nu ett slags parias, hvilka borde lyftas ur sin närv:de olyckliga belägenhet.
Jag har mig icke bekant, att någon särskild lagstiftning finnes för det lägre och för det högre presterskapet.
Hvarderas befordringsrätt beror på kunskaper och meriter.
Förhållandet var annorlunda på den tid, då skolläraren var i besittning af dubbel tjenstårsbeiåkning; men detta är nu afskaffadt, och sannerligen skulle jag icke beklaga den tidpunkt, då man ansåge sig befrämja Svenska kyrkans intresse bäst derigenom, att man till dess högsta platser utsågo de mest okunniga ibland kyrkans män.
Hädanefter, såsom hittills, måste dock kunskaper vara hvad som bör hafva försteget och utgöra vilkoret för den olika befordringsrätten inom kyrkan.
Den siste värde talaren har .också sagt att vid universiteten skulle man kunna sofva sig till meriter.
Det synes som den värde talaren råkat icke känna, att för närv:de offentlig föreläsningsskyldighet åligger samtlige lärare vid universiteten.
För att upfylla ett sådant åliggande erfordras att man följer med sin tid, ty eljest blottar man sin okunnighet, och framställandet af en sådan nakenhet kan väl icke blifva någon grund till befordran.
Någon ovilkorlig befordringsrätt finnes ej heller hvarken för den ene eller för den andre, utan beror det på pröfning af meriterna vid förslagens uprättande, samt på församlingarnes förtroende, vid tillsättningen i de konsistoriella gallen, och på K.
M:ts Nåd. beslut i de regala.
Jag fortsätter mitt yrkande om bifall till Utslcts Betänk.
Endast några få ord ber jag att få tillägga till det sakrika anförande, hvarför Utsk:t står i tacksamhet till Gr, Mörner.
Jag får då nämna, att Utsk:t tog i betraktande, huruvida icke genom ett bifall till motionen, Svenska statskyrkan komme att gå i mistning af en mängd utmärkta personer, som kunde blifva en prydnad för densamma.
Inom Utsk:t ansåg man att så skulle blifva händelsen, och något sådant ville man ingalunda befordra.
Hr Cederschiölds yttrande derom, att om man eger qvalifikationer för att blifva skollärare, vore det icke något bevis på att man äfven är lämplig för prestfallet, ber Den 15 Augn sti.
IBS jag att få fasta upmärksamheten derpå, att här alldeles icke är fråga om att införa någonting nytt, utan blott att låta nuv:de förhållanden fortfara, hvilka åtminstone nu, sedan den dubbla tjenstårsberäkningen uphört, ovilkorligen skola föranleda, att när någon gång en skolman ingår i kyrkans tjenst, det då sker till kyrkans bästa.
Utsk:t har också ingenting annat önskat, än att de personer, sorn komma i fråga till kyrkans högsta embeten, skola vara personer, så väl qvalificerade som möjligt, och det har Utsk:t trott befordras genom att låta nu gällande stadganden i berörde hänseende qvarstå.
Ty så väl från skolan som universiteten har kyrkan erhållit många af sina största prydnader.
Jag yrkar bifall till Utsk:ts framställning.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremies af förev:de Betänk., framstälde H.
Exc. propos. på bifall till detsamma och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit.ja öfvervägande.
Jag anhåller att mot detta beslut få nedlägga min reservation.
Må man hädanefter icke vidare tala och klaga öfver prestbrist; R.
St:r göra allt för att befordra en sådan brist.
Föredrogs Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.-o. Ekon.Utsk:ts den lldennes bordiagde Betänk.
N:o 27, i anledn. af väckt motion om förändrad klassificering af rikets pastorater.
Hufvudsakligen på de skäl, jag uuder förra diskussionen anfört, anhåller jag om återremiss Ufven af detta Betänk.
På de skäl, som blifvit anförde emot Hr Cederschiöld uuder diskussionen ronde föreg:de Betänk., och hufvudsakligen det, att hvad motionären här afser, lämpligast kan hänföras till regleringen af presterskapets lönevilkor, hvilken fråga för närv:de beror af R.
St:rs pröfning; får jag anhålla om bifall till Betänk:t.
Armfelt har åberopat löneregle ringen, likasom det skedde under förra diskussionen.
Men denna reglering gäller egentligen endast inom hvarje pastorat; någon större reglering är icke ifrågasatt, hvadan frukterna af den tillernade icke lära blifva särdeles stora.
Jag ber att få uplysa den siste värda talaren derom, att det icke blott är fråga om en reglering af lönerna inom de särskilda pastoraten, utan förslaget innehåller jemväl, att, om det befinnes nödigt, tillgångar kunna 164 Den 18 Augusti. tagas från ett bättre pastorat för att upbjelpa lönen i ett svagare.
Jag har blott velat nämna detta och förenar mig i öfrigt med Frih.
Armfelt i begäran om bifall till Betänk:t.
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes propos. å bifall till förev-.de Betänk, samt besvarades med ja.
Vid punktvis skedd föredragning af Riddarh.Utsk:ts den 11 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 14, med svar på återremissen af Mem:t N:o 13, ang:de löneförhöjningar för åtskilliga Riddarhusets tjenstemän, blefvo Utsk:ts deri gjorda hemställanden af R. o.
Ad. bifallne; och lades till handlingarne Utsk:ts yttrande om de ifrågav:de tjenstemännens pensionsrätt.
Anmäldes och bordlädes Riddarh.Utsk:ts Utlåt.
N:o 15, i anledn. af Hr Roos’ af Hjelmsäter, Axel, Mern. ronde en tillämnad donationsfond, att ställas under Riddarh.Direktms förvaltning.
Slutligen föredrogs och lades till handlingarne från de öfrige RiksSt:n ankomne prot.utdrag för tiden från ock med den 27 sisth Juni till och med den 8 dennes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. fl e. m.
Lördagen den 18 Augusti 1860- Plenum kl. 10 f. m.
Justerades 7 prot.-utdr. för d. 15:de dennes.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 1 ledamot i Konst.- Utsk:t efter N:o 2,006 Hr Sandels, Pehr Benjamin; och befanns dertill hafva blifvit utsedd • N:o 460, Hr v.
Krusenstjerna* Mauritz Adolf.
Den 18 Augusti. 165 Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 3 Suppleanter i StatsUtsk:t; och belunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 2,294, Hr af Funck, Carl Oscar; » 1,655, » Tornerhjelm, Johan Abraham; » 1,95 2, » v.
Plomgren, Anders Erland.
Hrr Elektorers lista vid val af 2 Ledamöter i Bevillu.
Utskit efter N:o 1,959, Hr v.
Kraemer, Anders Robert, och N:o 2,322, Hr Sandströmer, Carl Johan Albert; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 327, Frih. af Wetterstedt, fullm.
Hr af Wetterstedt, Carl August Alfred; N:o 2,036, Hr v. Stapelmohr, fullm.
Hr Flack, Johan Fredrik Filip.
Hrr Elektorers lista vid val af 2 Ledamöter uti Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:t efter N:o 1,846 A, Hr Fock, fullm.
Alströmer, Carl Jonas Oscar, och N:o 1,956, Hr Clementcoff, fuilm, Hr v..
Knorring, Eric Oscar; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 91, Hr Mörner, Axel Gustaf; » 1,955, v. Oelreick, Sten Alarik.
Hrr Elektorers lista vid val af 1 Ledamot i Riddarh. Utsk:t efter N:o 211, Erih. Cederström, Claes Henrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd Nio 1,65 9, Hr Swedenstjerna, fullm.
Hamilton, John William Patrik.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utskm inkomne Utlåtrn, Mern. och Betänkm, nemi. från StatsUtskottet: N:o 152, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens Nionde Hufvudtitel; N:o 156, i ani. af väckta motioner om Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af jernvägsmateriel; N:o 157, i ani. af R.
St:rs år 1859 församlade Revisorers berättelse ang:de samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857;, Bevillningsutskottet:
N:o 37, rör:de verkställd omröstning ang:de vissa ännu icke afgjorda tullbevillmngsfrågor; N:o 38, rör:de verkställd omröstning i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut ang:de stämpelpappersafgiften; Den 18 A ugnsti.
Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 15, i ani. af väckta motioner angide tobaksskatt; Bankolltskottet:
N:o 34, i ani. af återremiss af Utlåt:t N:o 26; N:o 35, i ani. af återremiss af Mem:t N:o 27; samt N:o 36, i ani. af RiksStåndens beslut öfver Mem:t N:o 32.
Vid föredragning af Konst.Utsk:ts d. 15:de dennes bordlagde Mern.:
N:o 57, med förslag till ändring i 14:de §:n 5:te mom:t R.O., atig:de bruksegares representationsrätt; och N:o 58, med förslag till ändring'i 14:de §:n 4:de och 5:te mom:n R.O.; förklarades de i berörde Mern. framställda grundlagsändringsförslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Efter föredragning af Konst.Utsk:ts d. 15:de dennes bordlagde Mern.
N:o 59, i ani. af RiksStåndens beslut ronde Konst.- Utsk:ts, uti Mem:t N:o 51 framställda, förslag till ändring i l:sta §:n 11 :te mom-.t och 4:de §:n 2:dra mom:t TryckfrihetsFörordmn; blefvo de i Mem:t föreslagne voter.-propos:r af R. o. Ad. godkände.
Föredrogos, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, Bevilln.Utsk:ts d. 15:de dennes bordlagde Utlåtrn: N:o 34, i ani. af dels gjorda anm:r emot vissa delar, dels och RiksStåndens skiljaktiga beslut i afside å andra delar af Be tänka N:o 20, ang:de Allm.
Bevillmn; N:o 35, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut dels i fråga om bevilln. af gåfva, testamente, fideikommiss, arf och fynd, dels ang:de uphörande af föreskrifterna om stämpelpapper å testamenten och fideikominissbref; samt N:o 36, i ani. af återremiss utaf en del af Utsk:ts Utlåt.
N:o 24, angide folkskoleafgiftens utgörande.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskits d. 15:de dennes bordlagde Utlåt.
N:o 145, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut öfver Betänkit N:o 28.
Landtm, föreslog, att detta Utlåt., som innehöll 3 särskilda hemställanden, skulle punktvis föredragas.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Tersmeden, Per Reinhold:
Då Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts förevide Utlåt.
N:o 145, innehåller 3 punkter, anhåller jag vördsamt att 2:dra och 3:dje punkterna måtte få uti r> e n 18 Augusti. 167 ett sammanhang behandlas.
— Den l:sta punkten lärer' väl icke till någon åtgärd föranleda.
I ani. häraf förmälte H. Exc., att något hinder emot gemensam föredragning af Utsk:ts 2 sednare hernstäilanden visserligen icke förefunnes, men att diskussionen derom troligtvis komme att föranleda till särskilda propos:r derå.
Härefter föredrogs Utsk:ts yttrande i ani. af EiksStåndens olika beslut ang:de den del af Betänk:t N:o 28, som rörde en af Kyrkoherden Wennerström väckt motion.
Sedermera föredrogos i ett sammanhang Utsk:ts hemställan, att Frih.
Creutz’ motion om ordnande af kristendomsundervisningen ej måtte till någon åtgärd föranleda; samt Utskrts tillstyrkande om aflåtande af en underd. skrifvelse i ämnet till K. M. Hr Tersmeden, Per Reinhold:
Till en början får jag till besvarande uptaga åtskilliga af de skäl, som XJtsk:t anfört mot antagande af Frih.
Creutz’ förslag.
Utsk:t säger, att »vid jemfö»relse mellan komitéens förslag och den läseordning, K. stadgan »innehåller, finnes emellertid skiljaktigheter dem emellan ganska »ringa».
Förhållandet är dock att, enl. den K. stadgan, en katekesförklaring, nemi. den Lindblomska, bibehålies.
Läroverkskomitéen åter har endast föreslagit mundtliga förklaringar.
Utsk:t fortsätter: »Den K. stadgan har ännu endast ett läseår varit tillämpad »och några från de nyssnämnde skiljaktigheterna härflytande olä»genheter af den stadgade läseordningen hafva, Utsk:t veterligen, »ieke visat sig».
Detta skäl hör man andragas nästan mot hvarje reform; men, hvad denna fråga beträfifar, synes mig ej något synnerligt afs:de derpå böra fästas.
Likväl torde jag få fästa upmärksamheten på att, om ock olägenheterna, likasom fördelarne, icke hafva inom ett år kunnat träda i dagen, så verka dock dessa olägenheter, om ock långsamt, dock så mycket säkrare.
— Vidare säger Utsk:t, att som den egentliga skillnaden mellan båda förslagen består deruti att komitéens förslag meddelar »en bestämd före»skrift att valda psalmer äfven skulle af barnen läsas, något som, »sådant förutan, torde i ganska många folkskolor iakttagas, lära »icke giltiga skäl finnas för den af Frih.
Creutz gjorda framställ»ning».
Betraktar man närmare dessa förslag, finner man dock att Läroverkskomitéens förslag afser införande vid undervisningen, icke allenast af väl valda psalmer, utan af ett alldeles nytt system.
— Komitéen har nemi. i dess förslag omfattat den åsigten, att kristendomsundervisningen bör ställas hufvudsakligen på historisk grund.
Derföre har den ock i de 3 första klasserna hänvisat på studium af Biblisk historia, Luthers lilla katekes uti smärre 168 Den 18 Augusti. afdelningar och nied mundtliga förklaringar, samt slutligen inlärande af valda bibelspråk och psalmer.
Här är egentligen icke fråga om en inskränkning af den undervisning, som skall meddelas.
— Detta synes dock Utsk:t hafva lagt till grund för sin argumentation.
— Hvad man hufvudsakligen vill, är en förändring af det nuvule systemet att sätta i barnets hand en lärobok, upställd i frågor och svar, hvaraf följden icke kan blifva annat än en utanläxa.
Då jag vid förra riksdagen väckte en motion i ämnet, afsåg jag och de som delade mina åsigter, till hvilkas antal jag kan räkna en stor del af Sveriges folkskolelärare, att på ett mera lefvande sätt än genom utanläsningen bibringa barnet kristendomskunskapen.
En reservant, Hr D:r Rundgren, har, bland annat, anmärkt att han nu velat föreslå »såsom lag hvad som hitintills endast gällt »såsom praxis».
Låtom oss tillse, huru det förhåller sig med den åsigten, äfvensom med den upgift, att Lindblomska katekesen icke skulle vara anbefalld, utan att dess bruk endast skulle vara beroende på praxis.
K, M:s Nåd.
Br. af d. 21 Juni 1810 meddelar dock om Lindbloms katekes följande föreskrift: »Denna förklaring »må till allmänt bruk hädanefter, såsom egentlig lärobok såväl vid »skolorna som i församlingarne, antagas och nyttjas» Ofvergår man derefter till K.
M:s Nåd. stadga ang:de folkskoleundervisningen i riket, gifven d. 18:de Juni 1842; så finner man uti 5:te §:n 4:de mom:t föreskrifvet, att »Ingen må till elev i ett skol.lä»rareseminarium antagas, som icke, utom öfrige prestanda, kan utan»till
Luthers lilla katekes med den antagne förklaringen».
— Hvad sorn afses med »den antagna förklaringen» blir tydligt af förberörde förfilttn.
Af samma folkskolestadgas 6:te § lista mom. bevisar sig att bland alla de kunskapsämnen, uti hvilka sökande till folkskoleiärarebefattning skall ega fullständig kännedom, ställes katekesen i främsta rummet; och 7:de §:n af nämnde stadga bjuder: »De »kunskapsämnen, hvilka enl. 6:te §:n lista momit fordras af den, »som till lärare i folkskola skall kunna antagas, utgöre ock före»mål för undervisning i sådan skola».
Häraf synes såväl att
Lindbloms katekes verkligen är i lag anbefalld till begagnande, som ock att meddelande af undervisning i enlighet dermed är ålagd folkskolelärare.
Hvad åter barnen angår, tror jag att hvar och en, sorn sysselsatt sig med slik undervisning, måste inse att den gifna följden utaf att sätta en uti frågor och svar upställd lärobok uti deras hand, blir en utanläxa, så vida icke barnen redan då hunnit mognare år.
— För närvide är en sådan utanläsning grundad dels på bestämd lag, dels på bestämd praxis, som blir den oeftergifliga effekten af en sådan lag.
Ehuru jag visserligen med tacksamhet betraktar det uti förev:de 3:dje punkten afgifna förslag såsom ett steg framåt på reformens bana, måste jag dock deremot framställa åtskilliga anmir.
Utskit hemställer till en början att K. M. täcktes stadga, »det
Luthers lilla katekes skall utgöra grunden för kristendomsaundervisningen».
Denna grund skulle jag åter tro endast får sö - Den 18 Augusti. 16!) kas i den H. Skrift.
För barnen anser jag verkligen att den historiska delen af den H.
Skrift är fullt ut lika behöflig att känna som åtskilliga definitioner öfver de satser, som theologerna sammanfogat.
Vidare tillstyrker Utsk:t »att den förklaring öfver Luthers »lilla katekes, sorn är eller varder antagen, bör begagnas såsom »handledning vid religionsundervisningen».
Detta är icke nog tydligt.
Utsk:t har visserligen i sjelfva ingressen sagt, »att den vid»lyftigare förklaring öfver lilla katekesen, som nu begagnas eller »framdeles varder antagen, endast torde böra såsom handledning »vid religionsundervisningen och icke till utanläsning begagnas»; men då man ser att t. o. m. reservanten, D:r Rundgren, i afs:de å den af mig nu påpekade punkt misstagit sig och yttrat att denna föreskrift ronde katekesförklaringens begagnande såsom handledning icke bestämmer antingen denna handledning gäller lärare eller barn, så synes missförstånd kunna upstå, och jag anser derföre att Utsk:t bort göra något tillägg, som förtydligat meningen.
Vidkommande slutligen sista punkten i Utsk:ts förslag, kan jag, i likhet med förutnämnde reservant, icke annat än anse den vara obehöflig.
Utsk:t hemställer, att R.
M. i underd:het anhålla, »det K.
M. täcktes vidtaga lämpliga »åtgärder för erhållande af en för omförmälda syfte lämpad kate»kesförklaring», så kunna sådana åtgärder icke bestå uti annat än antingen utfästande af belöningar för författande af läroböcker till handledning vid den första kristendomsundervisningen eller nedsättande af en. komité för de med denna fråga sammanhang egande angelägenheter.
— Den förra åtgärden har nyligen i följd af 2 Stånds beslut förfallit.
— Den sednare åter har redan blifvit af K. M. vidtagen.
Beträffande dessa katekesförklaringar är min tanke, att de icke för folkskolorna äro behöfliga.
Der torde endast Luthers lilla katekes med mundtliga förklaringar böra ifrågakomma.
De s. k. katekesförklaringarne blifva åter, enl. min åsigt, först ändamålsenliga, då barnen hunnit en mognare ålder och skola beredas till Herrans Nattvard.
— Likväl skulle jag tro, att t. o. m. då mundtliga förklaringar öfver kristendomen kunna verka mer välgörande och ändamålsenligt än ifrågav:de , katekesförklaringaiv
Då likväl denna Iråga afser icke allenast att inskränka en del af utanläsningen, utan hufvudsakligen att basera kristendomsundervisningen på en bättre grund än hittills, så och då man, såvjdt jag kan bedöma frågan, finner en sådan ändamålsenligare anordning uti Läroverkskomitéens förslag, får jag hemställa, det It. o. Ad. mätte såsom sin gemensamma tanke uttrycka den åsigt, att lt.
St:r böra hos K. M. i underd.-het anhålla, att, med uphäfvande af hvad f. u. finnes i dessa ämnen stadgadt, K.