Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke framstälda bevisning om obehöfligheten af en sådan remiss, hvarföre jag i den delen icke något vidare tillägger, utan förenar mig med Gr. Lagerbjelke.
Hr Munck af Rosenschölds anförande, så förbigår jag de tillvitelser om nedrighet eller politisk förföljelse, som han mot mig behagat framkasta.
Jag bar icke i något hänseende haft andra afsigler med min motion, än att söka, så vidt på mig ankommer, bereda helgd och efterlefnad åt de lagar, enl. hvilka R. o. Ad. såsom en andel af Representationen, skall lefva och verka.
Jag har följaktligen icke med ett enda ord vidrört Hr Munck af Rosenschölds politiska verksamhet eller något annat dermed beslägtad! ämne, utan endast hållit mig vid ett obestridligt factum, nemi. ett behörigen tillkommet utslag, och har dervid sökt att utreda, huruvida detta utslag är af sådan beskaffenhet, att Riddarh.Direkt:n, med riktig tillämpning af 7 § 2 mom.
Riddarh.- Ordn., varit berättigad, att till Hr Munck af Rosenschöld utlemna pollett till intagande af säte och stämma på Riddarhuset.
Hr Munck af Rosenschöld har sedermera sökt att till sitt försvar i h. e
Den 6 December. ingå i bedömande af utslagets behöriga tillkomst och deraf dragit slutföljder, som skulle detsamma icke här hos R. o. Ad. kunna tjena till efterrättelse.
Jag bestrider alla försök, som åsyfta att ingå i något bedömande af utslagets behörighet.
Detta tillhör icke R. o. Ad.
Det beror på vederbönde domstol, der utslaget blifvit öfverklagadt, att afgöra denna fråga.
Här inskränker sig frågan allenast dertill, huruvida utslaget är af sådan beskaffenhet, att deri person, det rörer, hemfaller under den kathegori, hvarpå stadgandet i den åberopade § af Riddarh.Ordn:n har afseende.
I detta fall är det som beviset ligger öppet i utslaget och kan, om så påfordras, ytterligare ådagaläggas.
Ad:s tid med upläsande af de §§ i Lunds Consistii Akademici constitutioner, hvilka som brott stämpla de förbrytelser Hr Munck ar Rosenschöld begått och för hvilka han blifvit dömd till perpetuel relegation.
Det är nog att på 3 serskilda ställen i dessa constitutioner finnas bestämmelser, som med vanfrejd brännmärker denna slags relegation.
Ar det nu gifvet, att med vanfrejd ock följer att brottet är af vanärande art, så är det ju äfven hemfallet under den benämning, som 7 § 2 mom.
Riddarh.Ordn. uptager.
Jag fullföljer således mitt påstående, att tillämpning af oftanämnde § måtte ega rum, och att således min motion mätte af R. o. Ad. bifallas.
Hvad angår Hr Munck af Rosenschölds begäran, att man måtte upläsa R.
St:s Just.Ombudsmis anklagelseskrift lill Hofrin öfver Skåne och Blekinge mot Consistiii åtgärd i denna fråga, så är detta ett ämne som är fullkomligt främmande för R. o. Adis öfverläggningar och blir nog kändt i sinom tid då R. o. Ad. får mottaga Just.Ombudsmis berättelse om hvad sedan sista Riksdag, med afseende på rättvisans skipande här i landet, sig tilldragit, och jag protesterar således mot all upläsning af detta Just.Ombudsmis mein., emedan det aldeles icke bör, kan eller får inverka på saken.
Hr Munck af Rosenschöld!
Då jag i mitt försvar kom att omtala mot mig begångna nedrigheter, afsåg jag icke Hr Printzensköld; det måste väl vara många andra som kunna begå nedrigheter än Hr Printzensköld, och jag inser derföre icke hvarföre det just skulle vara om honom jag talat.
För öfrigt får jag med afseende å det Consistii Acadici utslag, sorn af Hr Printzensköld anförts, göra den anmärkn. mot detsamma, att deruti straffbestämmelser stadgas utan att något brott blifvit begånget.
Slutligen vågar jag yttra den förmodan, att, ehuru man valt denna nattliga tid till afgörande af mitt öde, den domstol, inför hvilken jag nu förer min talan, dock aldrig måtte kunna vara någon Inqvisitions-domstol, utan tror jag mig stå inför en lagstiftande församling, för hvilken det borde vara lika angeläget och kärt att lagen efterlefves, som att den stiftas.
Jag tror min rätt att få den handling upläst, hvarigenom Just.Ombudsmm visat obehörigheten af Lunds Consistii Acadici utslag, vara lika Den 0 December. £3 stor, sorn den Hr Printzensköld haft att få detta Consist:ii utslag upläst.
I afseende på formen af detta ärendets behandling, instämmer jag med Frill.
Raab. Hvad åter angår den begäran, som Hr Munck af Rosenschöld framställt, att Just.Ombudsm:s mern. ronde det väckta åtalet skulle upläsas, tror jag att R. o. Ad. hvarken kan eller bör förhindra något sådant, enär det är en handling, hvilken Hr Munck af Rosenschöld till sitt försvar åberopat; och då han varit obestridligen berättigad att detsamma sjelf upläsa, bör väl honom ej eller förmenas att dervid anlita någon af kanslisternes biträde.
Jag tror ej att Hr Gr. o. Landtmrs mening var alt förhindra denna upläsning, han erinrade endast derom, att någon öfverläggning om innehållet af denna handling icke kunde komma i fråga.
Det är derföre att jag anser det ligga i R. o. Ad:s eget intresse,att denna fråga behandlas med all möjlig opartiskhet, som jag tagit mig den friheten att framställa min åsigt i afseende å Hr Munck af Rosenschölds gjorda begäran om memdets upläsande.
Då härefter början skedde med upläsningen af en, uti ett af Hr Munck af Rosenschöld nu inlemnadt tidningsblad, intagen skrift från R.
St:rs Just.Ombudsm. till K.
Hofrin öfver Skåne och Rlekinge, anmälde sig och yttrade Hr Printzensköld:
I händelse upläsandet af ifrågav:de handling skulle tillåtas, fordrar jag bestämdt, alt densamma, enär den utgått ifrån en offentlig embetsmyndighet, måtte antingen i original, eller i en officielt bestyrkt afskrift företes.
Här ser man ett tidningsblad framlemnadt, för att derutur skulle upläsas hvad som anses böra komma till R. o. Ad:s kännedom; detta kan icke vara formenligt, och så länge derföre, som här icke framlägges en handling, hvars riktighet är af vederbörlig auktotoritet intygad, protesterar jag mot den begärda upläsningen.
Jag erkänner visserligen riktigheten deraf, att hvar och en är oförhindrad att ifrån sin bänk yttra sig då det sker på ett sätt som instämmer med Riddarh.Ordn:s föreskrift, äfvensom att rättskänslan och billigheten fordra, det en anklagad bör ega att andraga allt hvad som kan ådagalägga hans oskuld, men jag medgifver ingalunda att någon ledamot här kan hafva rättighet att utan R. o. Ad:s bifal| upläsa artiklar, vare sig ur den ena eller andra tidningen.
Ofverläggningan skulle derigenom ifrån sjelfva hufvudfrågan ledas på sidan om densamma.
Jag har fullgjort min pligt som riksdagsman då jag vid anmälan af den oriktighet, sorn af Riddarh.Direkt, blifvit vid polletts utdelande till Hr Munck af Rosenschöld begången, uti original företedde det dokument, hvarpå jag stödde min talan; men så är här icke förhållandet.
Jag får ytterligare protestera mot upläsandet af denna handling.
Några ledamöter hördes häruti instämma. 6* 81 Den 6 December.
Riktigheten af hvad Hr Printzensköld yttrat kan icke bestridas, men jag tager mig dock friheten dervid erinia att hans anförande icke vederlägger sanningen af min förut yttrade åsigt örn en ledamots rätt att upläsa hvad han kan vilja till sitt försvar andraga, vare sig i original eller afskrift.
Dessutom ligger i Hr Printzenskötds yttrande ett erkännande af min anmärkning derom, att det icke juridiskt kan någon förmenas alt i sin sak anföra hvad han aktar nödigt 0111 det än å andra sidan anses icke på frågans bedömande kunna inverka.
Af detta skäl anser jag fortfarande den äskade upläsningen icke kunna Hr Munck af Rosenschöld förvägras.
Om jag också må medgifva det de handlingar, som här kunna komma i fråga att upiäsas, icke alltid äga den offentliga egenskap, att deras riktighet icke kan dragas i tvifvelsmål, skall jag likväl för ingen del erkänna rättmätigheten af, att företaga upläsningen af nu ifrågav:de mern.
Det tillhör icke denna sak och det tillhör icke R. 0. Ad. att derom taga någon kännedom.
Följden skulle blifva just den, som jag redan förut påpekat, nemi. att man i st. f. att tala om sjelfva saken skulle komma på sidan deraf, och derigenom möjligen till ett beslut, som en och annan af Eder, M.
Hrr kanske önskar, men som dock i sjelfva verket är olagligt.
Hvad är det väl vi här hafva att bedömma?
.lo, tillämpligheten af 7 § 2 mom.
Riddarh Ordn. på det fall hvarom är fråga.
Detta fall är fullständigt belyst genom den original-handling jag inlemnat, nemi.
Consistni utslag, hvars bevisande kraft icke lärer kunna jufvas, då Consist:m Acad:m i Lund obestridligen är en inom Sverige erkänd myndighet, om hvars behörighet det icke tillkommer R. 0.
Ad. att ingå uti någon pröfning.
Alltnog, det är ett faktum, att utslaget finnes, och så länge det ej af högre aukoritet blifvit uphäfdt, är det R. o. Ad:s oeftergilliga pligt att vid denna frågas afgörande pröfva huruvida icke Consistni utslag bör ega en sådan tillämplighet, som den af mig påstådda.
.lag förblifver vid mitt yrkande att denna upläsning icke må ega rum såsom alldeles obehöflig och till saken icke hörande.
Utan tvifvel är det af stor vigt att icke bland R. 0. Ad:s ledamöter finnes någon, som liar gjort sig ovärdig att tillhöra representationen, men i min tanka är det likväl af ännu större vigt, att R. 0. Ad. vid fattandet af sitt beslut i en så ömtålig fråga, som denna, icke mätte gå tillväga på något annat sätt än det som står i fullkomlig öfverensstämmelse... med lagarne, ty om R. 0.
Ad. af hvad anledn. som helst, skulle fatta ett mot lagarna stridande beslut, sä skulle R. 0.
Ad. otvifvelaktig! derigenom sjelf visa sig vara ovärdig att såsom RiksStånd utgöra en del af representationen.
Jag lägger ingalunda Hr Printzensköld till last att han framkommit med det ifrågav:de förslaget, helst jag bör vara förvissad derom, att det står i fullkomlig öfverensstämmelse' med hans öfvertygelse om det rätta, men jag kan icke underlåta att ogilla Den 6 December. 85 Hr I» rintzenskölds försök att ät sitt förslag vinna framgång genom en öfverrnmpling.
Med största tillfredsställelse var det deremot som jag erfor att detta hans försök blott af en enda stämma understöddes.
Genom den skedda bordläggningen har nu emellertid den stora fördel vunnits, att K. o.
Ad. kommit i tillfälle att med lugn och besinning kunna fatta ett beslut, som är detsamma värdigt.
Jag anser del af Hr Printzensköld anmälda förhållandet visserligen vara . af den beskaffenhet, att det bör tagas i öfvervägande vid bedömandet af huruvida Hr Munck af Rosenschöld må ega rättighet att ega säte och stämma på Riddarhuset, men jag kan icke dela deras åsigt, sorn yrkat, att R. o. Ad. skulle omedelbarligen fatta ett definitivt beslut.
Detta yrkande är framstäldt af Gr.
Lagerbjelke och den värde motionären, men jair kan deruti icke instämma utaf flere skäl.
För det första emedan jag icke anser det stå i öfverensstämmelse med Riddarh.Ordms innehåll.
Om det nu framhafda utslaget hade varit kändt utaf någon bland Riddarh.Direktis ledamöter, hade ju den nu förevide frågan kommit under pröfning dä Hr Munck af Rosenschöld anmälde sig til! inträde pä Riddarhuset, och om Riddarh.Direktris medlemmar hade delat den åsigt, som Hr Printzensköld försvarat, att nemi. detta utslag lägger hinder i vägen för Hr Munck af Rosenschöld att ega säte och stämma på Riddarhuset, sä hade det varit Hr Munck af Rosenschölds obestridliga rättighet, att få denna fråga genom Riddarh.Direkl.-ns främste ledamot anmäld hos IL o. Ad., som då hade kommit att, icke i första, utan i andra instansen definitivt deröfver besluta med enkel pluralitet och icke med ji såsom en och annan lärer föreställt sig.
Förhållandet är och hör nu äfven vara fullkomligt enahanda, och enär det anmäldta förhållandet är sådant att det kan inverka på bedömandet af Hr Munck af Rosenschölds rätt till säte och stämma pä Riddarhuset, så anser jag frågan derom böra återförvisas (ill den auktoritet, som det tillkommer att i första rummet besluta, d. v. s. f. n. till Riddarh.Ulsk.
Om detta Utsk. då skulle dela Hr Printzenskölds åsigt och förklara Hr Munck af Rosenschöld vara oberättigad alt ega säte och stämma på Riddarhuset, så eger Hr Munck af Rosenschöld rättighet att genom Riddarh Utsk:s Ordhde fä denna fråga anmäld hos l\. o. Ad., som då likaledes kommer att med enkel pluralitet i andra instansen deröfver definitivt besluta.
Jag anser vidare denna fråga icke kunna nu af R. o Ad. definitivt afgöras äfven af det skäl att frågan alldeles icke är tillräckligt utredd.
Lagerbjelke misstager sig fullkomligt då han påstår att frågan nu befinner sig i utredt skick och är ganska klar att afgöra.
Måhända är den det för Hr Grin som för Hr Printzensköld och Hr Tham äfvensom för en eller annan af Ståndets medlemmar, 6om i likhet med den sistnämnde efter endast en upläsning af utslaget ansett sig kunna fatta sitt beslut och bestämma sig för att utvotera Hr Munck af Rosenschöld, men jag tror likväl, att, afven om en ytterligare upläsning af utslaget u
Den 6 December, egde rum, mången skulle befinna sig i samma bekymmerfull» ställning som jag, att icke anse sig kunna samvetsgrannt fälla något domslut i saken.
Dä jag frågat hvilket nesligt brott det är, som af Hr Munck af Rosenschöld blifvit begånget, har jag fått det svar att han är dömd till ständig relegation, och måhända skulle äfven nu flertalet af de närvide gifva mig samma svar.
Man har sålunda förvexlat begreppen om straff och brott; straffet är ständig relegation, men icke kan denna innefatta brottet.
Jag vill ej säga att ju icke brottet kart vara af neslig beskaffenhet, men jag känner det icke, och om det skulle bestå i Hr Munck af Rosenschölds skriftställeri, så får jag öppet förklara att jag deraf icke läst en enda rad.
Man har sagt att det är en skandalpress som Hr Munck af Rosenschöld satt i omlopp; det är möjligt, men jag har om densammas innehåll icke den ringaste kännedom.
Måhända är det förhållandet med pluraliteten af R. o. Ad:s
Hrr ledamöter, att de, lika med mig, aldrig läsa skandalpressen, och att de således äfven sakna all kunskap om Hr Munck af Rosenschölds skriftställeri.
Endast de af R. o. Ad:s ledamöter, som sysselsätta sig med läsning af denna press, skulle sålunda kunna vara i tillfälle att nu genast i denna fråga fatta sitt beslut.
Men, som sagdt är, för alla oss öfriga är denna fråga ännu i fullkomligt outredt skick.
Om den deremot kommer att förvisas till Riddarh.Utsk., som består af en fåtaligare personal, kan man hoppas hvad som bär är bestämdt omöjligt, nemi. att en noggrann och samvetsgrann undersökning eger rum, om beskaffenheten af det brott, som förorsakat relegalionen, och jag vill icke bestrida, att ju icke resultatet af denna utredning kan blifva sådant att det föranleder Hr Munck af Rosenschölds uteslutande.
Då komma vi att behandla frågan med lugn och värdighet, och måhända vinnes ändock det resultat, som åsyftas.
Säkert är att det rätta resultatet endast på det sättet lagligen kan vinnas.
Väl är det sant, alt Riddarh.Utsk:s ledamöter icke hafva aflagt någon domareed; men vi hafva alla svurit att hålla grundlagarne i helgd, och säkerligen skall ingen af Riddarh.Utsk:s ledamöter vid pröfningen af denna ömtåliga fråga förgäta, att en af grundlagarnes första § ålägger representanten, att vid utöfningen af sitt riksdagsmannakall icke låta leda sig af andra föreskrifter än grundlagens.
1 öfverensstämmelse med hvad jag nu yttrat, lager jag mig friheten tillstyrka: att R. o. Ad., under förklarande alt det af Hr Printzensköld anmäldte förhållandet är af beskaffenhet att böra komma under öfvervägande vid pröfningen af Hr Munck af Rosenschölds ifrågasatta rätt att ega säte och stämma å Riddarhuset, beslutar, att, med undanrödjande af det Riddarh.Direkt:ns förordnande, hvarigenom Hr Munck af Rosenschölds begäran om inträde å Riddarhuset såsom Riksdagsman blifvit bifallen, frågan om lians rättighet dertill skall återförvisas till den auktoritet, som det tillkommer att derom i första rummet sig yttra, samt att Hr Printzenskölds nu föredragna mern. och det dervid fogade utslaget Den 0 December.
S7 lill följd häraf skola öfverlemna» till Riddarh.Utsk., med öppen lemnad rättighet för Hr Munck af Rosenschöld, att, derest lian anser nämnde utslag ej böra lägga hinder i vägen för honom att hafva säte och stämma å Riddarhuset, vända sig till Riddarhus-Utsk. för att få frågan derom i behörig ordning pröfvad och afgjord.
Då härvid
Hr Printzensköld åter begärde ordet, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att Hr Printzensköld skulle blifva upropad så snart den af Hr Munck af Rosenschöld omnämnde handling blifvit upläst, samt att hvad anginge Hr Printzenschöld» framställning, att samma handling icke vore lagligen bevittnad och derföre ej borde få upläsas, ett sådant förhållande kunde inverka på omdömet om handlingens authencitet, men icke på rättigheten för en Ståndets ledamot att få den upläst, ehvad den vore hevittnad eller icke, hvilket Hr Gr. o. Landtm, icke kände.
Den ifrågavande handlingen blef härefter upläst och hefanus sålydande: ”Till Kongl. Hofrin öfver Skäne och Blekinge!
Hos Consistan Acadicum i Lund har dess orfönde, i sin egenskap af Universitetets Rektor, under d. 18 sisth Dec. anmält, alt en der i staden frän början af nästförutgångna
Mars månad utkommande tidning, benämnd Fäderneslandet, allt mera antagit karakteren af ett skandalblad, och ej allenast tillåtit sig de mest kränkande angrepp på enskilda personers goda namn och ryckte, med de smutsigaste smädelser vågat intränga på familjelifvets fredlysta område och sårat de heligaste känslor, utan äfven icke skytt att med en dittills oerhörd fräckhet emot det för hvarje laglydig och rättänkande medborgare högsta och käraste rigta smädelser af så nedrig och ärerörande beskaffenhet, att all rättskänsla och sedlighet ryggade tillbaka till och med för deras blotta uprepande; att Rektors-emb. likväl, af upgifna anlednir, och ehuru uphofsmannen till dessa skamlösa tilltag vore en medlem af akademien, filosofie magistern Nils Rudolf Munck af Rosenschöld, icke ansett sig tillkomma att, utan kunskap om hela vidden af deras osedliga art, eller derom skedd anmälan, eller annan ledning än ett gängse rykte, härutinnan undersöka, utan städse förmodat, att derest förhållandet varit det ofvan angifna, Hr Just..
Statsministerns ombud icke skolat underlåta att detsamma till laga beifran af allmänna åklagaremakten befordra; alt sådant emedlertid förmodades icke hafva skett; hvarföre ock då den allmänna förargelsen öfver berörde tidnings alltjemt fortsatta utfall då mera erhållit en målsman samt föranledt de vid universitetet studerande nationerna att genom sina kuratorer skriftligen uttala sitt ogillande, och flertalet bland dem hos Reklors-embelet ansöka om åtgärd för att pä grund af ofvannämnde förhållande för alltid från akademien utesluta bemälde magister Munck af Rosenschöld, Rektors-emb., vid öfvervägande af sakens beskaffenhet och det af nationernas pluralitet framställda yrkande, hvilket Rektors - 88 Den 6 December. erob. icke tilltrott sig att afgöra, ansett nödigt hänskjuta saken till Consist:ii pröfning och bedömande.
I anleda, af denna anmälan och sedan uti Consistdi prot. blifvit antecknade de studerande nationernas särskilda yttranden, har Consistun, efter hållen öfverläggning, genom Hesta rösterna fatfat det beslut, att före sakens vidare handläggning, kalla magister N. R.
Munck af Rosenschöld lill inställelse och förhör, hvilket försiggått d. 20 Dec. och dervid ordform underrättat Munck af Rosenschöld, att Consist:m, af förekommen anledn., funnit nödigt att i afseende på hans förhållande till tidningen Fäderneslandet, af honom begära några uplysningar, hvarefter, och utan att lemna Munck af Rosenschöld vidare del af de mot tidningen förekomne anmärka- nedanstående frågor blifvit framställda samt af honöm besvarade. l:o.
Huruvida tidningen vore tryckt på Munck af Rosenschölds boktryckeri, hvarpå svarades, att Consistnn kunde se det lili tidningen, samt alt Munck af Rosenschöld icke vidare inläte sig härpå. 2:o.
Huruvida han vore författare till de artiklar lili tidningen under hvilka hans namn funnes undertecknadt, och lemnades härpå det svar, att Munck af Rosenschöld såsom boktryckare och publicist ansäge sig ingalunda subordinera under Consistnn Academicum, utan under den del af vära grundlagar, som kallades tryckfrihetsförordningen, och under de domstolar, sorn deruti nämnas, hvarföre lian ansåge Consistnn Academicum obefogad! att någon inqvisition med honom i så fall, som den nämnda frågan åsyftade, hålla eller dom öfver honom fälla. 3:o. Om Munck af Rosenschöld genom afsändande med posten, försäljning eller på annat sätt spridt exemplar af ifrågavar:de tidning, till svar hvarå den tillfrågade åberopat sitt lill näst föregående fråga afgifna svar.
4:o. Om Munck af Rosenschöld hade något vidare i afseende på sitt förhållande till tidningen Fäderneslandet att inför Consistnn anföra, hvarpå han gifvit nekande svar.
Efter hvad sålunda förelupit, och sedan ordf:n, såsom in spector för de vid universitetet studerande adelsmän förklarat, att, på grund af Rosenschölds förhållande, lian afsade sig all vidare inspection öfver meranämnde magister, har Consistnn Academicum genom beslut d. 22 sisth Dec., sig utlåtit, att magister N. R.
Munck af Rosenschölds verksamhet som skriftställare, i hvad densamma på ett eller annat sätt kunde innefatta brott emot rikets tryckfrihets-lagar, icke tillhörde Consist:ii Acad. uptagande och pröfning, hvarföre något afseende icke heller kunde derpå af Consistun fästas, men att då det, genom särskildta föreskrifter uti så väl Lunds Academies konstitutioner, som K. M:s Nåd. bref d. 1 Mars 1750 vore Consistun Academicum updraget att vaka afver lärosätets bästa och för detsammas bestånd utöfva disciplinär-myndighet öfver akademiska medborgare, deras seder och vandel, och denna skyldighet jemväl ovedersägligen innefattade, att, der omständigheterna sådant påkallade, från lärosätet Den C December. 89. skilja sådana dess medlemmar, hvilka genom förderfliga villomeningar, vanartigt och sedelöst förhållande samt i allmänhet olydnad emot
Academiens lagar gåfve dess ära och anseende till pris, och genom disciplinens och sedlighetens undergräfvande satte dess välfärd i fara, så och då ett sådant beklagligt tillfälle till Consistorii bedömande nu förekommit, och enär vid dervarande universitet studerande Adelsmannen, fdos. magistern N. R.
Munck af Rosenschöld ej mindre genom sin medverkan lill spridande af cn pä hans boktryckeri utkommande tidning, hvilken genom samhällsvådliga läror, äreröriga ryckten och obevista beskyllningar och smädelser emot hederliga och oskyldiga personer under en längre tid utsått frön till split, förargelse och förminskande af aktning för sed och lag, samt städse varit af en, i synnerhet vid ett universitet, särdeles vådlig beskaffenhet, än äfven, medelst ett i allmänhet högligen tadelvärd! upförande emot universitetets lärare och öfriga medlemmar, gjort sig ovärdig att vidare en akademisk medborgares rättigheter åtnjuta, ansäge Consistun, jemväl med fästadt afseende pä dels den önskan en större del af den studerande ungdomen lill Akademiens rektor framställt, dels ock den förklaring, denne sistnämnde, i egenskap af magister Munck af Rosenscliölds inspector, funnit sig af hans berörde förhållande föranledd att lill prot. afgifva, lärosätets väl kräfva, att bemälde magister från universitetet aflägsnades; hvadan, och då han icke längre vore en yngling, den der genom lättsinnighet och oförstånd kunde antagas till sina ifrågavkle förbrytelser förledd, utan en till mognare ålder kommen man, hvilken uti ett af rikets Stånd vid allmänna Riksmöten med offentliga angelägenheter vid Hera tillfällen sig befattat, och sålunda skäligen mäste anses med berådt, mod hafva beträdt den bana, hvilken fört honom till den sedligt förkastliga ståndpunkt, dit han numera kommit, och en varning eller lindrigare åtgärd, åsyftande ett i framtiden förbättradt upförande, i samma mån borde betraktas emot honom förfelad, pröfvade, i förmågo af 23 kap. 28 morn., jemförd! med 1 kap. 7 mom. i universitetets konstitutioner d. 19 Dec. 1666 och ofvanberörde Kongl, bref, Consist:m rättvist att honom, magister N. R.
Munck af Rosenschöld, från universitetet för alltid relegera och borde detta beslut gå i verkställighet sist inom 8 dagar derefter, samt, författningarne jemlikt, till Akademiens höge Kansler med prohnas öfversändande inberättas.